title: Spojené veci T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04: Rozsudok Všeobecného súdu z  21. mája 2010 — Francúzsko/Komisia ( „Štátna pomoc — Finančné opatrenia v prospech France Télécom — Projekt výhod akcionárov — Verejné vyhlásenia člena francúzskej vlády — Rozhodnutie, ktorým bola pomoc vyhlásená za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nebolo nariadené jej vrátenie — Žaloba o neplatnosť — Záujem na konaní — Prípustnosť — Pojem štátnej pomoci — Výhoda — Štátne zdroje — Povinnosť odôvodnenia“ )

text:
               3.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/28

         Rozsudok Všeobecného súdu z 21. mája 2010 — Francúzsko/Komisia
   (Spojené veci T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04) (1)

   („Štátna pomoc - Finančné opatrenia v prospech France Télécom - Projekt výhod akcionárov - Verejné vyhlásenia člena francúzskej vlády - Rozhodnutie, ktorým bola pomoc vyhlásená za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nebolo nariadené jej vrátenie - Žaloba o neplatnosť - Záujem na konaní - Prípustnosť - Pojem štátnej pomoci - Výhoda - Štátne zdroje - Povinnosť odôvodnenia“)
   2010/C 179/46
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Francúzska republika (v zastúpení: pôvodne G. de Bergues, R. Abraham a S. Ramet, neskôr E. Belliard, M. de Bergues a S. Ramet, a napokon E. Belliard, M. de Bergues, A.-L. Vendrolini a J.-C. Niollet, splnomocnení zástupcovia) (vec T-425/04); France Télécom SA (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: pôvodne A. Gosset-Grainville a S. Hautbourg, neskôr S. Hautbourg, advokáti) (vec T-444/04); Bouygues SA (Paríž); Bouygues Télécom SA (Boulogne-Billancourt, Francúzsko) (v zastúpení: J. Vogel, F. Sureau, D. Théophile a J. Blouet Gaillard, advokáti) (vec T-450/04); a Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom) (Paríž) (v zastúpení: O. Fréget, F. Herrenschmidt, M. Struys a L. Eskenazi, advokáti) (vec T-456/04)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne C. Giolito a J. Buendía Sierra, neskôr C. Giolito a D. Grespan, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Francúzska republika (v zastúpení: E. Belliard, G. de Bergues, A.-L. Vendrolini a J.-C. Niollet, vo veci T-450/04, a M. de Bergues vo veci T-456/04, splnomocnení zástupcovia) (veci T-450/04 a T-456/04); Bouygues SA (Paríž); Bouygues Télécom SA (Boulogne-Billancourt) (v zastúpení: J. Vogel, F. Sureau, D. Théophile a J. Blouet Gaillard, advokáti) (vec T-444/04); a France Télécom SA (Paríž) (v zastúpení: pôvodne A. Gosset-Grainville a S. Hautbourg, neskôr S. Hautbourg, advokáti) (veci T-450/04 a T-456/04)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2006/621/ES z 2. augusta 2004 o štátnej pomoci poskytnutej Francúzskou republikou v prospech France Télécom (Ú. v. EÚ L 257, s. 11)

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 rozhodnutia Komisie 2006/621/ES z 2. augusta 2004 o štátnej pomoci poskytnutej Francúzskou republikou v prospech France Télécom sa zrušuje.

               2.

               Konanie o návrhoch na zrušenie článku 2 rozhodnutia 2006/621 sa zastavuje.

               3.

               Vo veciach T-425/04 a T-444/04 Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Francúzskej republiky a spoločnosti France Télécom SA.

               4.

               Vo veciach T-425/04 a T-444/04 spoločnosti Bouygues SA a Bouygues Télécom SA znášajú svoje vlastné trovy konania.

               5.

               Vo veci T-450/04 spoločnosti Bouygues a Bouygues Télécom znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť polovicu trov konania Komisie.

               6.

               Vo veci T-450/04 Komisia znáša polovicu svojich trov konania.

               7.

               Vo veci T-456/04 Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom) a Komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

               8.

               Vo veciach T-450/04 a T-456/04 Francúzska republika a France Télécom znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 19, 22.1.2005.


title: Vec C-330/15 P: Odvolanie podané 3. júla 2015: Johannes Tomana a i. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 22. apríla 2015 vo veci T-190/12, Johannes Tomana a i./Rada Európskej únie, Európska komisia

text:
               14.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 302/20

         Odvolanie podané 3. júla 2015: Johannes Tomana a i. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 22. apríla 2015 vo veci T-190/12, Johannes Tomana a i./Rada Európskej únie, Európska komisia
   (Vec C-330/15 P)
   (2015/C 302/25)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolatelia: Johannes Tomana a i. (v zastúpení: M. O’Kane, solicitor, M. Lester, Z. Al-Rikabi, barristers)

      Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

      Návrhy odvolateľov

   Odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor zrušil rozsudok Všeobecného súdu, aby zrušil napadnuté opatrenia v rozsahu, v akom sa vzťahujú na odvolateľov a aby uložil odporcom povinnosť nahradiť trovy prvostupňového aj odvolacieho konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Prvý dôvod: Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď rozhodol, že napadnuté nariadenie má platný právny základ. Jej jediný údajný právny základ oprávňuje Komisiu na zmenu nariadenia 314/2004 (1) na základe spoločnej pozície, ktorá už bola zrušená a nemožno ju vykladať tak, že odkazuje na následné rozhodnutie.
   Druhý dôvod: Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď rozhodol, že ľudí možno zaradiť na zoznam napadnutých opatrení na základe toho, že sú „členmi vlády“ alebo sú s ňou „spojení“ len na základe ich povolania alebo predchádzajúceho povolania. Okrem toho Všeobecný súd pochybil, keď konštatoval, že ľudia sa majú považovať za „spojených“ s členmi vlády na základe toho, že tvrdenia, v ktorých sa im vytýkalo, že konali s cieľom ohroziť právny štát, demokraciu alebo ľudské práva v Zimbabwe v minulosti, preukázali, že „spolupracovali“ s vládou. Všeobecný súd nemal umožniť odporcom, aby sa opreli o predpoklady, ktoré neboli uvedené v napadnutých opatreniach a neboli v súlade s ich cieľmi ani im primerané, ale mal od nich žiadať, aby sa zbavili svojho dôkazného bremena spočívajúceho v odôvodnení ponechania na zozname na základe dostatočne spoľahlivého skutkového stavu.
   Tretí dôvod: Všeobecný súd pochybil, keď rozhodol, že odôvodnenie bolo dostatočné, zatiaľ čo sa v ňom uvádzali len povolania, ktoré údajne vykonávali členovia vlády alebo osoby s nimi spojené, ale vágne a všeobecné obvinenia z protiprávneho konania v minulosti. Všeobecný súd tiež pochybil v tom, že povolil, aby sa odôvodnenie ex post doplnilo o dodatočné dôvody, ktoré nie sú uvedené v napadnutých opatreniach. Keď viacerí odvolatelia predložili pripomienky, v ktorých tieto tvrdenia vyvrátili, Všeobecný súd nesprávne a nespravodlivo považoval ich dôkazy za neprípustné a nezaoberal sa nimi.
   Štvrtý dôvod: Všeobecný súd sa odchýlil od ustálenej judikatúry týkajúcej sa práva na obhajobu, keď rozhodol, že odporcovia nemuseli predložiť dôkazy alebo základ pre ponechanie na zozname, alebo dať odvolateľom možnosť sa vyjadriť pred svojím rozhodnutím o ponechaní odvolateľov na zozname.
   Piaty dôvod: Všeobecný súd neposúdil, či je zaradenie každého z odvolateľov v primeranej rovnováhe k závažnému porušeniu ich základných práv a k cieľom napadnutých opatrení.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 314/2004 z 19. februára 2004 o určitých reštriktívnych opatreniach voči Zimbabwe (Ú. v. EÚ L 55, s. 1; Mim. vyd. 18/003, s. 50).


title: Vec C-531/14 P: Odvolanie podané 24. novembra 2014: Giorgio Giorgis proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 25. septembra 2014 vo veci T-474/12, Giorgio Giorgis/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               23.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/12

         Odvolanie podané 24. novembra 2014: Giorgio Giorgis proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 25. septembra 2014 vo veci T-474/12, Giorgio Giorgis/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-531/14 P)
   (2015/C 389/14)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Giorgio Giorgis (v zastúpení: I. M. Prado, A. Tornato, avvocati)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Comigel SAS
   Uznesením z 2. septembra 2015 Súdny dvor (šiesta komora) zamietol odvolanie a uložil, aby Giorgio Giorgis znášal svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-526/14: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 19. júla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Ustavno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Tadej Kotnik a i./Državni zbor Republike Slovenije (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Platnosť a výklad oznámenia Komisie o bankovníctve — Výklad smerníc 2001/24/ES a 2012/30/EÚ — Štátna pomoc bankám v súvislosti s finančnou krízou — Rozdelenie bremena — Likvidácia vlastného kapitálu akcionárov, hybridného kapitálu a podriadeného kapitálu — Zásada ochrany legitímnej dôvery — Vlastnícke právo — Ochrana záujmov spoločníkov a tretích osôb — Reorganizácia a likvidácia úverových inštitúcií)

text:
               19.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/3

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 19. júla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Ustavno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Tadej Kotnik a i./Državni zbor Republike Slovenije
   (Vec C-526/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Platnosť a výklad oznámenia Komisie o bankovníctve - Výklad smerníc 2001/24/ES a 2012/30/EÚ - Štátna pomoc bankám v súvislosti s finančnou krízou - Rozdelenie bremena - Likvidácia vlastného kapitálu akcionárov, hybridného kapitálu a podriadeného kapitálu - Zásada ochrany legitímnej dôvery - Vlastnícke právo - Ochrana záujmov spoločníkov a tretích osôb - Reorganizácia a likvidácia úverových inštitúcií))
   (2016/C 343/04)
   Jazyk konania: slovinčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Ustavno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Tadej Kotnik, Marko Studen, Anton Glavan, Jože Sedonja, Primož Kozmus, Savaprojekt d.d., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Andrej Pipuš, Dušanka Pipuš, Marija Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič, Mladen Mladenić, Matjaž Matičič, Stajka Skrbinšek, Janez Forte, Zdenko Fritz, Sergej Garantini, Marijana Gošte, Marta Leskovar, Marija Šumi, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije, Igor Karlovšek, Marija Karlovšek, Janez Gosar

      Žalovaný: Državni zbor Republike Slovenije

      za účasti: Vlada Republike Slovenije, Banka Slovenije, Okrožno sodišče v Ljubljani

      Výrok rozsudku

               1.

               Oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na podporné opatrenia v prospech bánk v súvislosti s finančnou krízou od 1. augusta 2013 („Oznámenie o bankovníctve“) sa má vykladať v tom zmysle, že nie je pre členské štáty záväzné.

               2.

               Články 107 až 109 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia bodom 40 až 46 oznámenia o bankovníctve, pokiaľ tieto body podmieňujú schválenie štátnej pomoci podmienkou rozdelenia bremena medzi akcionárov a držiteľov podriadených cenných papierov.

               3.

               Zásada ochrany legitímnej dôvery a vlastnícke právo sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia bodom 40 až 46 oznámenia o bankovníctve, pokiaľ tieto body podmieňujú schválenie štátnej pomoci podmienkou rozdelenia bremena medzi akcionárov a držiteľov podriadených cenných papierov.

               4.

               Články 29, 34, 35 a 40 až 42 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/30/EÚ z 25. októbra 2012 o koordinácii ochranných opatrení, ktoré členské štáty vyžadujú od obchodných spoločností na ochranu záujmov spoločníkov a tretích osôb v zmysle druhého odseku článku 54 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, pokiaľ ide o zakladanie akciových spoločností a udržiavanie a zmenu ich základného imania, s cieľom dosiahnuť rovnocennosť týchto opatrení, sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia bodom 40 až 46 oznámenia o bankovníctve, pokiaľ tieto body podmieňujú schválenie štátnej pomoci podmienkou rozdelenia bremena medzi akcionárov a držiteľov podriadených cenných papierov.

               5.

               Oznámenie o bankovníctve sa má vykladať v tom zmysle, že opatrenia na konverziu alebo odpísanie hybridného kapitálu a podriadeného kapitálu, aké sú uvedené v bode 44 tohto oznámenia, nesmú ísť nad rámec toho, čo je nevyhnutné na nápravu problému spočívajúceho v nedostatočnom kapitále dotknutej banky.

               6.

               Článok 2 siedma zarážka smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES zo 4. apríla 2001 o reorganizácii a likvidácii úverových inštitúcií sa má vykladať v tom zmysle, že medzi „reorganizačné opatrenia“ v zmysle tohto ustanovenia patria aj opatrenia na rozdelenie bremena uvedené v bodoch 40 až 46 oznámenia o bankovníctve.

      (1)  Ú. v. EÚ C 81, 9.3.2015.


title: Vec C-588/11: Odvolanie podané 24. novembra 2011 : Omnicare, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z  9. septembra 2011 vo veci T-290/09, Omnicare, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/41

      Odvolanie podané 24. novembra 2011: Omnicare, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 9. septembra 2011 vo veci T-290/09, Omnicare, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH
      (Vec C-588/11)
      (2012/C 25/77)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Omnicare, Inc. (v zastúpení: M. Edenborough, QC)

         Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor zrušil rozsudok, ktorý je predmetom odvolania. Navyše sa odvolateľ domáha toho, aby bol ÚHVT zaviazaný na náhradu trov konania tak v konaní na Súdnom dvore, ako aj konania na Všeobecnom súde.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľ uvádza jediný dôvod, teda to, že Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1) („nové nariadenie“). Toto konanie sa týka námietky podanej spoločnosťou Astellas Pharma GmbH (predtým Yamanouchi Pharma GmbH) („namietateľ“) na základe nemeckej ochrannej známky č. 394 01 348 zapísanej namietateľom a tvrdenia o existencii pravdepodobnosti zámeny v súlade s článkom 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 (2) („predchádzajúce nariadenie“) (ktoré však je, pokiaľ ide o relevantné časti, zhodné s novým nariadením). Keďže skoršia ochranná známka bola zapísaná už viac ako päť rokov pred podaním námietky, namietateľ musí preukázať, že ochranná známka bola predmetom riadneho používania, aby sa mohol na ňu odvolávať na účely podpory námietky.
      Odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že skoršia ochranná známka, na ktorú sa odvoláva namietateľ, bola v súlade so zákonom predmetom riadneho používania. Nie je sporné, že predmetná ochranná známka bola naozaj predmetom používania počas obchodných činností vykonávaných prostredníctvom alebo so súhlasom namietateľa, pokiaľ ide o služby, pre ktoré bola zapísaná. Toto používanie sa však týkalo poskytovania služieb zadarmo. V dôsledku toho sa na takéto používanie nemožno podľa uplatniteľných ustanovení odvolávať s cieľom preukázania, že ochranná známka bola predmetom riadneho používania. Táto otázka už bola predmetom judikatúry, ktorú podľa odvolateľa a) Všeobecný súd nesprávne uplatnil a b) ktorá je v každom prípade rozporuplná. V dôsledku toho o otázke právnych dôsledkov, ktoré je potrebné vyvodiť v takejto skutkovej situácii, musí rozhodnúť Súdny dvor.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. EÚ L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec C-417/15: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. novembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Rakúsko) – Wolfgang Schmidt/Christiane Schmidt (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 — Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach — Pôsobnosť — Článok 24 bod 1 prvý pododsek — Výlučná právomoc v konaniach, ktorých predmetom sú vecné práva k nehnuteľnosti — Článok 7 bod 1 písm. a) — Osobitná právomoc v zmluvných veciach — Žaloba o zrušenie darovacej zmluvy týkajúcej sa nehnuteľnosti a o výmaze zápisu vlastníckeho práva z katastra nehnuteľností)

text:
               16.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 14/13

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. novembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Rakúsko) – Wolfgang Schmidt/Christiane Schmidt
   (Vec C-417/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach - Pôsobnosť - Článok 24 bod 1 prvý pododsek - Výlučná právomoc v konaniach, ktorých predmetom sú vecné práva k nehnuteľnosti - Článok 7 bod 1 písm. a) - Osobitná právomoc v zmluvných veciach - Žaloba o zrušenie darovacej zmluvy týkajúcej sa nehnuteľnosti a o výmaze zápisu vlastníckeho práva z katastra nehnuteľností))
   (2017/C 014/17)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Wolfgang Schmidt

      Žalovaná: Christiane Schmidt

      Výrok rozsudku

   Ustanovenia nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa majú vykladať v tom zmysle, že žaloba o zrušenie darovacej zmluvy týkajúcej sa nehnuteľnosti z dôvodu nespôsobilosti darcu na právne úkony nespadá do výlučnej právomoci členského štátu, v ktorom sa táto nehnuteľnosť nachádza, upravenej v článku 24 bode 1 nariadenia č. 1215/2012, ale do osobitnej právomoci upravenej v článku 7 bode 1 písm. a) tohto nariadenia.
   Žaloba o výmaz vlastníckeho práva obdarovanej z katastra nehnuteľností patrí do výlučnej právomoci upravenej v článku 24 bode 1 toho istého nariadenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 363, 3.11.2015.


title: Vec T-69/06: Žaloba podaná  23. februára 2006  – Aughinish Alumina/Komisia

text:
               22.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/29

         Žaloba podaná 23. februára 2006 – Aughinish Alumina/Komisia
   (Vec T-69/06)
   (2006/C 96/47)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Írsko) (v zastúpení: J. Handoll a C. Waterson, solicitors)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie zo 7. septembra 2005, zaregistrované pod číslom K(2005) 4436 konečné znenie, týkajúce sa oslobodenia od spotrebnej dane z minerálnych olejov používaných ako palivo na výrobu hliníka okrem iného v regióne Shannon, vykonaného Írskom, v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne (C 78/2001 [ex NN/2001] – Írsko),

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania, ktoré žalobkyni v tomto konaní vznikli.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V napadnutom rozhodnutí Komisia konštatovala, že oslobodenie od spotrebnej dane z ťažkých vykurovacích olejov, používaných ako palivo na výrobu hliníka, poskytované Írskom a inými štátmi do 31. decembra 2003, predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES. Komisia síce konštatovala, že by sa nemalo žiadať vrátenie pomoci poskytnutej v období od 17. júla 1990 do 2. februára 2002, v rozsahu, v akom bola nezlučiteľná so spoločným trhom, a že pomoc poskytnutá v období od 3. februára 2002 do 31. decembra 2003 bola zlučiteľná so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 3 ES, pokiaľ jej príjemcovia zaplatili aspoň 13,01 eur za 1 000 kg ťažkého vykurovacieho oleja, súčasne však rozhodla, že tá istá pomoc nebola zlúčiteľná so spoločným trhom, pokiaľ jej príjemcovia nezaplatili túto sumu a vyzvala okrem iných aj Írsko na prijatie všetkých opatrení potrebných na to, aby príjemcovia vrátili túto pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom.
   Žalobkyňa, írsky podnik, ktorý bol príjemcom údajnej štátnej pomoci, navrhuje zrušiť napadnuté rozhodnutie. Na podporu svojej žaloby najprv uvádza, že Komisia nesprávne považovala spornú pomoc za existujúcu pomoc v zmysle článku 88 ods. 1 ES. V tejto súvislosti uvádza tri rôzne dôvody: pomoc bola predmetom záväzného prísľubu, ktorý bol daný pred pristúpením Írska; pomoc bola oznámená v januári 1983 a Komisia až v roku 2000 zvažovala, či začne konanie; ak by sa aj táto pomoc mala považovať za nedovolenú pomoc, Komisia nesprávne konštatovala, že ju možno iba čiastočne považovať za existujúcu pomoc v zmysle článku 15 nariadenia č. 659/99 (1).
   Žalobkyňa okrem toho tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore so zásadou právnej istoty, keďže spochybňuje rozhodnutia, ktoré vydala Rada podľa článku 93 ES a Komisia neuskutočnila konanie, ktoré jej umožňuje článok 8 smernice 92/81 (2) na účely objasnenia otázky existencie štátnej pomoci alebo iných skutočností, a neusilovala sa ani dosiahnuť zrušenie dotknutých rozhodnutí Rady.
   Podľa názoru žalobkyne navyše Komisia nezohľadnila základné požiadavky článkov 3 ES a 157 ES, zamerané na posilnenie konkurencieschopnosti priemyslu Spoločenstva a na zabezpečenie jej nevyhnutných podmienok.
   Žalobkyňa sa okrem toho odvoláva na zásadu legitímnej dôvery a zásadu právnej istoty. V tejto súvislosti opätovne poukazuje na to, že Komisia za 17 rokov po oznámení pomoci neprijala žiadne negatívne opatrenia a nenapadla rozhodnutia Rady, ktorými sa oslobodenie predĺžilo do konca decembra 2006.
   Konanie podľa článku 88 ods. 2 ES trvalo 43 mesiacov, teda neprimerane dlho, čo je v rozpore so zásadou správneho úradného postupu a zásadou právnej istoty.
   Žalobkyňa sa nakoniec domnieva, že Komisia nevykonala riadny prieskum relevantných trhov a ich konkurenčnej štruktúry, hoci to bolo nevyhnutné vzhľadom na to, že samotná Komisia skôr pripustila, že nedošlo k narušeniu hospodárskej súťaže, a s ohľadom na skutočnosť, že Rada odsúhlasila oslobodenia do 31. decembra 2006.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, 27. 3. 1999, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339).

      (2)  Smernica Rady 92/81/EHS z 19. októbra 1992 o harmonizácii štruktúry spotrebných daní z minerálnych olejov (Ú. v. ES L 316, 31. 10. 1992, s. 12).


title: Vec T-361/07 P: Odvolanie podané 19. júla 2007 : Komisia Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z  5. júla 2007 vo veci F-25/06, Ider a i./Komisia

text:
               24.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/32

         Odvolanie podané 19. júla 2007: Komisia Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 5. júla 2007 vo veci F-25/06, Ider a i./Komisia
   (Vec T-361/07 P)
   (2007/C 283/59)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľka: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: D. Martin a L. Lozano Palacios, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: B. Ider (Halle, Belgicko), M.-C. Desorbay (Meise, Belgicko), L. Noschese (Braine-le Château, Belgicko)
   Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Súdu pre verejnú službu z 5. júla 2007 vo veci F-25/06,

               —

               vrátiť vec Súdu pre verejnú službu,

               —

               rozhodnúť o trovách konania až v konaní vo veci samej,

               —

               subsidiárne, zrušiť rozsudok Súdu pre verejnú službu z 5. júla 2007 vo veci F-25/06 a rozhodnúť vo veci, vyhovieť návrhom podanými žalovanou na prvom stupni a tým zamietnuť odvolanie vo veci F-25/06,

               —

               zaviazať ďalších účastníkov konania v odvolaní na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Rozsudkom z 5. júla 2007, ktorý bol vydaný vo veci Ider a i./Komisia, F-25/06, Súd pre verejnú službu (SVS) zrušil rozhodnutie, ktorým Komisia stanovila zaradenie a odmenu pani Ider na základe zmlúv pre zmluvných zamestnancov. Žalobcovia, bývalí zamestnanci podľa belgického práva, v dôsledku zmeny podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Spoločenstva boli prijatí ako zamestnanci pre plnenie výkonných úloh.
   V prvom dôvode, ktorý Komisia uviedla na podporu svojho odvolania, tvrdí, že, Súd pre verejnú službu sa dopustil právneho omylu tým, že nezohľadnil dosah zásady rovnosti zaobchádzania pri výklade uplatniteľných ustanovení, najmä v súvislosti s koncepciou, ktorej sa Komisia pridržiava, spočívajúcej v zahrnutí rodinných dávok do pojmu odmena.
   Druhý dôvod sa opiera o porušenie zásady odôvodnenia, keďže Súd pre verejnú službu nerozhodoval o pojme odmena.


title: Vec F-2/07: Žaloba podaná 12. januára 2007 – Matos Martins/Komisia

text:
               10.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 56/43

         Žaloba podaná 12. januára 2007 – Matos Martins/Komisia
   (Vec F-2/07)
   (2007/C 56/81)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: José Carlos Matos Martins (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Európskeho úradu pre výber pracovníkov (EPSO) z 27. februára 2006 stanovujúce výsledky žalobcu v predbežných testoch na miesta zmluvných zamestnancov EU 25,

               —

               zrušiť rozhodnutie EPSO a/alebo výberovej komisie o nezaradení žalobcu do databázy uchádzačov, ktorí boli úspešní v predbežných testoch,

               —

               zrušiť následné úkony výberového konania,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca uvádza na podporu svojej žaloby dva dôvody.
   V prvej časti svojho prvého žalobného dôvodu žalobca uvádza, že stupeň obtiažnosti a prah úspešnosti predbežných testov, a najmä stupeň obtiažnosti numerického testu uchádzačov funkčnej skupiny IV bol stanovený s ohľadom na počet uchádzačov tak, aby sa dosiahol vopred stanovený počet úspešných uchádzačov, hoci mal byť stanovený iba s ohľadom na požiadavky pre výkon pracovných funkcií obsadzovaných pracovných miest.
   V druhej časti tohto žalobného dôvodu žalobca uvádza, že obsah predbežných testov bol stanovený pre každú funkčnú skupinu náhodným výberom základu otázok rozdielnej úrovne napriek tomu, že mal byť rovnaký pre všetkých uchádzačov tej istej funkčnej skupiny alebo prinajmenšom mal byť stanovený náhodným výberom v rámci základu otázok rovnakej úrovne.
   Druhý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti transparentnosti, povinnosti odôvodnenia rozhodnutí spôsobujúcich ujmu, pravidla prístupu verejnosti k dokumentom Komisie, ako aj zásady legitímnej dôvery. Žalobca uvádza, že mu neboli oznámené otázky, ktoré mu boli položené, a že dôvody, ktorými EPSO odôvodňuje svoje odmietnutie poskytnúť informácie, sú zjavne skutkovo nepresné a právne neprípustné. Obzvlášť jednak príloha III služobného poriadku stanovujúca neverejnosť prác výberovej komisie nebola v tomto prípade uplatniteľná a jednak bolo potrebné otázky oznámiť vzhľadom na samotné pochybnosti a výhrady, ktoré samotný EPSO, ako aj spoločný výberový výbor uviedli, pokiaľ ide o platnosť skúšok.


title: Vec C-414/07: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  22. decembra 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Poľská republika) – Magoora sp. zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie (Šiesta smernica o DPH — Článok 17 ods. 2 a 6 — Vnútroštátna právna úprava — Odpočítanie DPH súvisiacej s nákupom pohonných hmôt pre určité vozidlá bez ohľadu na účel ich používania — Skutočné obmedzenie práva na odpočítanie — Vylúčenia stanovené vnútroštátnou právnou úpravou v čase nadobudnutia účinnosti smernice)

text:
               21.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/17

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 22. decembra 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Poľská republika) – Magoora sp. zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   (Vec C-414/07) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Článok 17 ods. 2 a 6 - Vnútroštátna právna úprava - Odpočítanie DPH súvisiacej s nákupom pohonných hmôt pre určité vozidlá bez ohľadu na účel ich používania - Skutočné obmedzenie práva na odpočítanie - Vylúčenia stanovené vnútroštátnou právnou úpravou v čase nadobudnutia účinnosti smernice)
   (2009/C 44/27)
   Jazyk konania: poľština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Magoora sp. zoo

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Výklad článku 17 ods. 2 a 6 smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) – Vnútroštátna právna úprava, ktorá vylučuje právo na odpočet dane zaplatenej pri kúpe paliva pre niektoré vozidlá bez ohľadu na účel používania (podnikateľský alebo súkromný) príslušného vozidla – Zmena kritérií týkajúcich sa vozidiel, na ktoré sa vzťahuje vylúčenie, ktorá má za následok faktické obmedzenie pôsobnosti práva na odpočet v porovnaní s obdobím pred nadobudnutím účinnosti smernice v príslušnom členskom štáte
   Výrok rozsudku
   Je v rozpore s článkom 17 ods. 6 druhým pododsekom šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, aby členský štát úplne zrušil v súvislosti s prebratím uvedenej smernice do vnútroštátneho práva vnútroštátne ustanovenia týkajúce sa obmedzenia práva na odpočítanie DPH zaplatenej na vstupe a zaťažujúcej nákup pohonných hmôt pre motorové vozidlá používané na činnosti podliehajúce dani a tieto ustanovenia ku dňu nadobudnutia účinnosti tejto smernice na jeho území nahradil ustanoveniami, ktoré stanovujú v danej oblasti nové kritériá, ak – čo prináleží posúdiť vnútroštátnemu súdu – mali tieto ustanovenia za následok rozšírenie pôsobnosti týchto obmedzení. V každom prípade uvedený článok bráni tomu, aby členský štát neskôr zmenil svoju právnu úpravu, ktorá nadobudla účinnosť k tomuto dátumu tak, že rozšíri pôsobnosť týchto obmedzení v porovnaní so situáciou, ktorá existovala pred týmto dátumom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 269, 10.11.2007.


title: Vec T-298/08: Uznesenie Všeobecného súdu z  2. marca 2010 — Aldi/ÚHVT — Catalana de Telecomunicacions Societat Operadora de Xarxes (ALDI)

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/78

         Uznesenie Všeobecného súdu z 2. marca 2010 — Aldi/ÚHVT — Catalana de Telecomunicacions Societat Operadora de Xarxes (ALDI)
   (Vec T-298/08) (1)

   2010/C 113/113

      Jazyk konania: nemčina

   Predseda siedmej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 27.9.2008.


title: Vec C-84/09: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  18. novembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Regeringsrätten — Švédsko) — X/Skatteverket (DPH — Smernica 2006/112/ES — Článok 2, článok 20 prvý odsek a článok 138 ods. 1 — Nadobudnutie novej plachetnice v rámci Spoločenstva — Okamžité použitie kúpeného tovaru v členskom štáte jeho nadobudnutia alebo v inom členskom štáte pred jeho prepravou do konečného miesta určenia — Lehota, v ktorej začína preprava tovaru až do miesta určenia — Maximálna doba prepravy — Rozhodujúci okamih na stanovenie, či na účely zdanenia ide o nový dopravný prostriedok)

text:
               15.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/5

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 18. novembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Regeringsrätten — Švédsko) — X/Skatteverket
   (Vec C-84/09) (1)

   (DPH - Smernica 2006/112/ES - Článok 2, článok 20 prvý odsek a článok 138 ods. 1 - Nadobudnutie novej plachetnice v rámci Spoločenstva - Okamžité použitie kúpeného tovaru v členskom štáte jeho nadobudnutia alebo v inom členskom štáte pred jeho prepravou do konečného miesta určenia - Lehota, v ktorej začína preprava tovaru až do miesta určenia - Maximálna doba prepravy - Rozhodujúci okamih na stanovenie, či na účely zdanenia ide o nový dopravný prostriedok)
   2011/C 13/08
   Jazyk konania: švédčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Regeringsrätten

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: X

      Žalovaný: Skatteverket

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Regeringsrätten — Výklad článkov 2, 20 a 138 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1) — Kúpa novej plachetnice v členskom štáte A jednotlivcom s bydliskom v členskom štáte B s úmyslom jej okamžitého súkromného používania týmto jednotlivcom v členskom štáte A alebo v iných členských štátoch počas určitého obdobia predtým, než bude plachetnica premiestnená do svojho konečného miesta určenia v členskom štáte B — Lehota na začatie prepravy tovaru do miesta určenia — Maximálna dĺžka trvania tejto prepravy — Relevantný okamih na posúdenie toho či je dopravný prostriedok nový, na účely jeho zdanenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 20 prvý odsek a článok 138 ods. 1 smernice 2006/112 z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa majú vykladať v tom zmysle, že kvalifikácia transakcie ako dodania alebo nadobudnutia v rámci Spoločenstva nemôže závisieť od dodržania akejkoľvek lehoty, v ktorej sa má začať alebo skončiť preprava dotknutého tovaru z členského štátu dodania do členského štátu určenia. V osobitnom prípade nadobudnutia nového dopravného prostriedku v zmysle článku 2 ods. 1 písm. b) bodu ii) tejto smernice sa stanovenie toho, či ide o transakciu v rámci Spoločenstva, musí uskutočniť celkovým posúdením všetkých objektívnych okolností, ako aj úmyslu nadobúdateľa, pokiaľ je podopretý objektívnymi skutočnosťami umožňujúcimi identifikovať členský štát, v ktorom sa predpokladá konečné použitie dotknutého tovaru.

               2.

               Na účely posúdenia, či je predmetom nadobudnutia v rámci Spoločenstva nový dopravný prostriedok v zmysle článku 2 ods. 2 písm. b) smernice 2006/112, je smerodajný okamih odovzdania dotknutého tovaru predávajúcim nadobúdateľovi.

      (1)  Ú. v. EÚ C 90, 18.4.2009.


title: Vec T-280/03: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  27. januára 2006  – Van Mannekus/Rada ( Dumping — Dovozy spekaného (sintrovaného) horčíka s pôvodom v Číne — Zmena skôr prijatých antidumpingových opatrení — Žaloba o neplatnosť — Námietka neprípustnosti )

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/28

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 27. januára 2006 – Van Mannekus/Rada
   (Vec T-280/03) (1)

   („Dumping - Dovozy spekaného (sintrovaného) horčíka s pôvodom v Číne - Zmena skôr prijatých antidumpingových opatrení - Žaloba o neplatnosť - Námietka neprípustnosti“)
   (2006/C 86/56)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Van Mannekus & Co. BV (Schiedam, Holandsko) (v zastúpení: H. Bleier, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: S. Marquardt, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci G. Berrisch, splnomocnený zástupca)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: T. Scharf a K. Talaber Ricz, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 986/2003 z 5. júna 2003, ktorým sa menia a dopĺňajú antidumpingové opatrenia uložené nariadením Rady (ES) č. 360/2000 na dovozy spekaného (sintrovaného) horčíka s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 143, s. 5)
   Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobca znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania vzniknuté Rade.

               3.

               Komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 251, 18.10.2003.


title: Vec C-322/10: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  24. novembra 2011 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené kráľovstvo] — Medeva BV/Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks [Humánne lieky — Dodatkové ochranné osvedčenie — Nariadenie (ES) č. 469/2009 — Článok 3 — Podmienky získania osvedčenia — Pojem „výrobok chránený platným základným patentom“ — Kritériá — Existencia ďalších alebo odlišných kritérií pri lieku obsahujúcom viac ako jednu účinnú zložku alebo pri kombinovanej vakcíne ( „Multi-disease vaccine“ alebo „Multivalentná vakcína“ )]

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/11

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 24. novembra 2011 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené kráľovstvo] — Medeva BV/Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks
      (Vec C-322/10) (1)

      (Humánne lieky - Dodatkové ochranné osvedčenie - Nariadenie (ES) č. 469/2009 - Článok 3 - Podmienky získania osvedčenia - Pojem „výrobok chránený platným základným patentom“ - Kritériá - Existencia ďalších alebo odlišných kritérií pri lieku obsahujúcom viac ako jednu účinnú zložku alebo pri kombinovanej vakcíne („Multi-disease vaccine“ alebo „Multivalentná vakcína“))
      (2012/C 25/17)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Medeva BV

         Žalovaný: Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks

         Predmet veci

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad článku 3 písm. a) a b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá (Ú. v. EÚ L 152, s. 1) — Podmienky získania osvedčenia — Pojem „výrobok chránený platným základným patentom“ — Kritériá — Existencia ďalších alebo odlišných kritérií pre liek obsahujúci viac ako jednu aktívnu zložku alebo pre vakcínu proti viacerým chorobám („Multi-disease vaccine“)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby príslušné orgány priemyselného vlastníctva členského štátu udelili dodatkové ochranné osvedčenie na účinné zložky, ktoré nie sú uvedené v nárokoch základného patentu uvádzaného na podporu žiadosti o toto osvedčenie.

                  2.

                  Článok 3 písm. b) nariadenia č. 469/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ sú splnené aj ostatné v ňom uvedené podmienky, tento článok nebráni tomu, aby príslušné orgány priemyselného vlastníctva členského štátu udelili dodatkové ochranné osvedčenie na kombináciu dvoch účinných zložiek, ktorá zodpovedá kombinácii uvedenej v nárokoch základného patentu uvádzaného na podporu tejto žiadosti, pokiaľ liečivo, ktorého povolenie na uvedenie na trh je predložené na podporu žiadosti o dodatkové ochranné osvedčenie, obsahuje nielen túto kombináciu dvoch účinných zložiek, ale aj iné účinné zložky.

         (1)  Ú. v. EÚ C 246, 11.9.2010.


title: Veci T-303/06 a T-337/06: Rozsudok Všeobecného súdu z  27. apríla 2010 — UniCredito Italiano/ÚHVT — Union Investment Privatfonds (UNIWEB) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihlášky slovných ochranných známok UNIWEB a UniCredit Wealth Management — Skoršie národné slovné ochranné známky UNIFOND a UNIRAK a skoršia národná obrazová ochranná známka UNIZINS — Relatívny dôvod zamietnutia- Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]“ ]

text:
               19.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/38

      Rozsudok Všeobecného súdu z 27. apríla 2010 — UniCredito Italiano/ÚHVT — Union Investment Privatfonds (UNIWEB)
      (Veci T-303/06 a T-337/06) (1)

      („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihlášky slovných ochranných známok UNIWEB a UniCredit Wealth Management - Skoršie národné slovné ochranné známky UNIFOND a UNIRAK a skoršia národná obrazová ochranná známka UNIZINS - Relatívny dôvod zamietnutia- Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]“)
      (2010/C 161/57)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: UniCredito Italiano SpA (Janov, Taliansko) (v zastúpení: G. Floridia, R. Floridia a F. Polettini, advokáti)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (v zastúpení: P. Bullock, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: J. Zindel, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti dvom rozhodnutiam druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 5. septembra 2006 (spojené veci R 196/2005-2 a R 211/2005-2) a z 25. septembra 2006 (spojené veci R 456/2005 2 a R 502/2005-2) týkajúcich sa námietkového konania medzi spoločnosťou Union Investment Privatfonds GmbH a spoločnosťou UniCredito Italiano SpA.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Veci T-303/06 a T-337/06 sa spojujú na účely rozsudku.

                  2.

                  Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 5. septembra 2006 (spojené veci R 196/2005-2 a R 211/2005-2) sa zrušuje v časti, v ktorej sa zamieta odvolanie UniCredito Italiano SpA vo veci R 211/2005-2 a sa vyhovuje námietkam proti zápisu prihlasovanej ochrannej známky UNIWEB, pokiaľ ide o „bankové služby, finančné služby, peňažné služby, poisťovníctvo, informačné služby týkajúce sa financií a poistenia, služby kreditných/debetných kariet, bankové služby a finančné služby poskytované z Internetu“ zaradené do triedy 36.

                  3.

                  Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 25. septembra 2006 (spojené veci R 456/2005-2 a R 502/2005-2) sa zrušuje v časti, v ktorej sa zamieta odvolanie UniCredito Italiano SpA vo veci R 456/2005-2 a sa vyhovuje námietkam proti zápisu prihlasovanej ochrannej známky UniCredit Wealth Management, pokiaľ ide o „bankové služby, finančné služby, peňažné služby, poisťovníctvo a informačné služby týkajúce sa financií“ zaradené do triedy 36.

                  4.

                  Návrhy Union Investment Privatfonds GmbH sa zamietajú.

                  5.

                  Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 326, 30.12.2006.


title: Vec T-474/10: Žaloba podaná 26. septembra 2010 — Evropaïki Dynamiki/Komisia

text:
               18.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 346/48

         Žaloba podaná 26. septembra 2010 — Evropaïki Dynamiki/Komisia
   (Vec T-474/10)
   ()
   2010/C 346/93
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Grécko) (v zastúpení: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie DIGIT, ktorým sa: a) vyberá ponuka žalobkyne predložená v rámci otvoreného verejného obstarávania DIGIT/R2/PO/2009/45 „Poskytnutie externých služieb na rozvoj, štúdie a podporu informačných systémov“ (Ú. v. EÚ 2009/S 198-283663) pre časť 1A ako dodávateľa, ktorý sa umiestnil na druhom mieste; b) vyberá ponuka žalobkyne podaná v rámci vyššie uvedeného verejného obstarávania pre časť 1B ako dodávateľa, ktorý sa umiestnil na treťom mieste; c) vyberá ponuka žalobkyne podaná v rámci vyššie uvedeného verejného obstarávania pre časť 1C ako dodávateľa, ktorý sa umiestnil na druhom mieste; d) vyberá ponuka žalobkyne podaná v rámci vyššie uvedeného verejného obstarávania pre časť 3 ako dodávateľa, ktorý sa umiestnil na treťom mieste namiesto toho, aby bola pre všetky časti vybratá ako dodávateľ, ktorý sa umiestnil na prvom mieste, a ktoré bolo žalobkyni oznámené v štyroch samostatných listoch (jeden pre každú časť) zo 16. júla 2010, ako aj všetky súvisiace rozhodnutia DIGIT vrátane rozhodnutí, ktorými sa príslušné zákazky zadávajú dodávateľovi, ktorý sa umiestnil na prvom a druhom mieste,

               —

               zaviazať DIGIT, aby žalobkyni nahradilo škodu, ktorú utrpela v dôsledku dotknutého verejného obstarávania, a to vo výške 242 000 000 eur (122 000 000 eur za časť 1A, 40 000 000 za časť 1B, 30 000 000 eur za časť 1C a 50 000 000 eur za časť 3), a zaplatilo sumu 24 200 000 eur ako náhradu za stratu príležitosti a poškodenie jej dobrej povesti a dôveryhodnosti,

               —

               zaviazať DIGIT na náhradu všetkých trov vynaložených žalobkyňou v súvislosti s touto žalobou, a to aj v prípade, že žaloba bude zamietnutá.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   V tejto veci sa žalobkyňa domáha zrušenia rozhodnutia žalovanej zo 16. júla 2010, ktorým sa vyberá jej ponuka v rámci verejného obstarávania DIGIT/R2/PO/2009/45 „Poskytnutie externých služieb na rozvoj, štúdie a podporu informačných systémov“ (1) pre časti 1A, 1B, 1C a 3 na druhom a treťom mieste v poradí dodávateľov namiesto prvého miesta v poradí dodávateľov, a všetky súvisiace rozhodnutia DIGIT vrátane rozhodnutí, ktorými sa príslušné zákazky zadávajú dodávateľom, ktorí sa umiestnili na prvom a druhom mieste. Žalobkyňa ďalej požaduje náhradu údajných škôd vzniknutých v dôsledku tohto verejného obstarávania.
   Žalobkyňa uvádza na podporu svojich návrhov nasledujúce dôvody.
   Po prvé žalobkyňa tvrdí, že Komisia porušila články 93 a 94 rozpočtového nariadenia (2) a zásady riadnej správy vecí verejných a transparentnosti, ako aj články 106 a 107 rozpočtového nariadenia, pretože niekoľko členov víťazného konzorcia nesplnilo vylučovacie kritériá, keďže sa malo konštatovať, že závažným spôsobom porušili predchádzajúce zmluvy, a jeden člen víťazného konzorcia sa podieľal na podvode, korupcii a podplácaní, pričom viacerí členovia víťazného konzorcia využívajú subdodávateľov, ktorý nie sú usadení v krajinách WTO/GPA.
   Žalobkyňa ďalej tvrdí, že boli porušené zásada riadnej správy vecí verejných a zásada rovnosti zaobchádzania, ako aj články 89 a 98 rozpočtového nariadenia a článok 145 jeho vykonávacích pravidiel, lebo u viacerých hodnotiteľov došlo ku konfliktu záujmov.
   Žalobkyňa ďalej uvádza, že pri hodnotení boli použité neurčité a nepresné kritériá, čím bol porušený článok 97 rozpočtového nariadenia a článok 138 vykonávacích pravidiel.
   Nakoniec žalobkyňa tvrdí, že obstarávateľ neoznámil prednosti vybranej ponuky a viackrát sa dopustil zjavne nesprávneho posúdenia pri hodnotení jej ponuky, ako aj ponuky víťazného konzorcia. Obstarávateľ tiež podľa názoru žalobkyne v hodnotiacej správe uviedol neurčité a nepodložené poznámky.

      (1)  Ú. v. EÚ 2009/S 198-283663.

      (2)  Nariadenie Rady (ES, EURATOM) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74).


title: Vec C-480/11 P: Odvolanie podané 21. septembra 2011 : Akissi Danièle Boni-Claverie proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z  13. júla 2011 vo veci T-350/11, Boni-Claverie/Rada

text:
               7.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/4

         Odvolanie podané 21. septembra 2011: Akissi Danièle Boni-Claverie proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 13. júla 2011 vo veci T-350/11, Boni-Claverie/Rada
   (Vec C-480/11 P)
   2012/C 6/05
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Akissi Danièle Boni-Claverie (v zastúpení: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas a M. Ceccaldi, avocats)

      Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

      Návrhy odvolateľky

               —

               rozhodnúť, že odvolanie, ktoré podala Akissi Danièle Boni-Claverie, je prípustné,

               —

               zrušiť uznesenie T-350/11 z 13. júla 2011, ktorým bola konštatovaná neprípustnosť žaloby,

               —

               vrátiť vec Všeobecnému súdu, aby sa mohla odvolateľka domáhať svojich práv,

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania na základe článkov 69 a 73 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľka nasledujúce odvolacie dôvody:

               —

               Vyššia moc z dôvodu vojny, ktorá prerušuje premlčanie. Udalosti, ktorým odvolateľka čelila v Pobreží Slonoviny od novembra 2010, podľa nej predstavujú prípad vyššej moci v zmysle článku 45 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, vzhľadom na vojnový stav, ktorého dôsledkom je podľa nej prerušenie plynutia premlčacej lehoty aktov, ktoré voči nej prijala Rada.

               —

               Tento prípad vyššej moci z dôvodu vojny je podľa nej prekážkou pre možnosť odvolateľky môcť slobodne uplatniť jej právo na opravný prostriedok proti aktom, ktoré zjavne porušujú základné práva.

               —

               Základné práva a slobody majú podľa nej prednosť pred zásadou právnej istoty. Všeobecný súd tým, že sa pri vyhlásení neprípustnosti návrhu odvolateľky dovolával zásady právnej istoty, porušil základné právo na prístup k súdom a práva na obranu. Odvolateľka bola tiež zbavená svojho práva byť vypočutá príslušným súdom.

               —

               Nepoužiteľnosť dištančnej lehoty a lehoty na podanie opravného prostriedku v prípade vojny. Dištančná lehota a lehota na podanie opravného prostriedku by sa nemali uplatňovať voči osobám s bydliskom v štáte, v ktorom je otvorená vojna. Takéto lehoty by sa mali uplatňovať iba v čase mieru a iba na európskom kontinente. Odvolateľka sa však nachádzala na inom kontinente v dôsledku tejto skutočnosti je podľa nej prísne uplatňovanie článku 102 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu v prejednávanej veci nepochybne porušením článku 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článku 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

               —

               Prednosť článku 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Článok 102 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu podľa nej spôsobuje neplatnosť akejkoľvek povinnosti oznámenia, ako ju určuje Zmluva o fungovaní Európskej únie, ktorá stanovuje, že lehota na podanie opravného prostriedku začína plynúť od oznámenia alebo uverejnenia aktu alebo odvtedy, keď sa o akte dozvedela dotknutá osoba. Článok 102 rokovacieho poriadku totiž nezohľadňuje povinnosť odôvodnenia a neberie ohľad na deň, keď sa odvolateľka skutočne dozvedela o akte, čím obmedzuje znenie a ducha článku 263 ZFEÚ. Článok 102 tým spochybňuje práva priznané a chránené zmluvou, ktorá má vyššiu právnu silu a ktorá zaväzuje inštitúcie tvoriace Európsku úniu. Preto vzhľadom na to, že napadnuté akty neboli odvolateľke oznámené, a to v rozpore s článkom 263 ods. 5 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, mohla podľa nej lehota na podanie opravného prostriedku začať plynúť až od okamihu, keď sa dozvedela o aktoch, ktoré boli voči nej prijaté.

               —

               Závažné porušenie základných práv a slobôd. Zásada právnej istoty, ako ju uplatňuje Všeobecný súd, podľa nej závažným spôsobom spochybňuje právnu istotu ako celok, keďže voči osobám podliehajúcim právomoci súdu s bydliskom mimo Európskej únie v štáte, ktorý sa nachádza vo vojne, sa uplatňujú sankcie, proti ktorým nemôžu účinne uplatniť svoje práva na opravný prostriedok, lebo sa nedozvedeli o sankcii.

               —

               Subsidiárne sa odvolateľka domáha zrušenia aktov, ktoré voči nej prijala Rada, z dôvodu závažnosti porušenia základných práv a slobôd. Vzhľadom na to, že napadnuté akty podľa nej porušujú základné slobody chránené rôznymi medzinárodnými zmluvami, Súdnemu dvoru prislúcha zrušiť tieto akty, keďže ich nezákonnosť je podľa nej v rozpore so zavedeným európskym poriadkom, a z dôvodu, že vzhľadom na závažnosť porušenia chránených základných práv a slobôd sa nemožno dovolávať nijakej lehoty na podanie opravného prostriedku.


title: Vec T-191/10: Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. júla 2015 – Greenwood Houseware (Zhuhai) a i./Rada

text:
               23.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/65

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. júla 2015 – Greenwood Houseware (Zhuhai) a i./Rada
   (Vec T-191/10) (1)

   (2015/C 389/73)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda štvrtej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 179, 3.7.2010.


title: Vec C-306/05: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 7. decembra 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Barcelona – Španielsko) – Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE)/Rafael Hoteles SA (Autorské práva a práva s nimi súvisiace v informačnej spoločnosti — Smernica 2001/29/ES — Článok 3 — Pojem verejný prenos — Prenos diel prostredníctvom televíznych prijímačov umiestnených v hotelových izbách)

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/3

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 7. decembra 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Barcelona – Španielsko) – Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE)/Rafael Hoteles SA
   (Vec C-306/05) (1)

   (Autorské práva a práva s nimi súvisiace v informačnej spoločnosti - Smernica 2001/29/ES - Článok 3 - Pojem „verejný prenos“ - Prenos diel prostredníctvom televíznych prijímačov umiestnených v hotelových izbách)
   (2006/C 331/04)
   Jazyk konania: španielčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Audiencia Provincial de Barcelona
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE)

      Žalovaný: Rafael Hoteles SA
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Audiencia Provincial de Barcelona – Výklad smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230) – Pojem „verejný prenos“ (článok 3 smernice) – Pojem „výlučne domáca oblasť“ – Prenos diel prostredníctvom televíznych prijímačov umiestnených v izbách hotelového zariadenia
   Výrok rozsudku

               1.

               Hoci samotné zabezpečenie fyzických zariadení nepredstavuje ako také verejný prenos v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti, poskytovanie signálu hotelovým zariadením prostredníctvom televíznych prijímačov klientom, ktorí sú ubytovaní v izbách tohto zariadenia, predstavuje nezávisle od používanej techniky prenosu signálu verejný prenos v zmysle článku 3 ods. 1 tejto smernice.

               2.

               Súkromná povaha izieb hotelového zariadenia neodporuje tomu, aby sa v nich uskutočňovaný prenos diela prostredníctvom televíznych prijímačov považoval za verejný prenos v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29.

      (1)  Ú. v. EÚ C 257, 15.10.2005.


title: Vec C-651/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 19. decembra 2011 — Staatssecretaris van Financiën/X BV

text:
               10.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 19. decembra 2011 — Staatssecretaris van Financiën/X BV
   (Vec C-651/11)
   2012/C 73/30
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Staatssecretaris van Financiën

      Odporca v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: X BV

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno prevod 30 % podielov v spoločnosti, ktorej predávajúci týchto podielov poskytuje služby podliehajúce dani z pridanej hodnoty, prirovnať k prevodu aktív (časti aktív) v zmysle článku 5 ods. 8 Šiestej smernice, ak ide o dodanie tovarov a/alebo v zmysle článku 6 ods. 5 tejto smernice (1), ak ide o poskytnutie služieb?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: možno tento prevod podielov uvedený v prvej otázke prirovnať k prevodu aktív (časti aktív) v zmysle článku 5 ods. 8 Šiestej smernice, ak ide o dodanie tovarov a/alebo v zmysle článku 6 ods. 5 tejto smernice, ak ide o poskytnutie služieb, pokiaľ ostatní vlastníci podielov, ktorí spoločnosti, podiely ktorej sa prevádzajú, tiež poskytujú služby podliehajúce dani z pridanej hodnoty, prevedú (takmer) súbežne všetky zostávajúce podiely v tejto spoločnosti na rovnakú osobu?

               3.

               V prípade zápornej odpovede aj na druhú otázku: má sa prevod podielov uvedený v prvej otázke považovať za prevod (časti) podniku v zmysle článku 8 ods. 5 a/alebo článku 6 ods. 5 Šiestej smernice, ak sa zohľadní, že tento prevod úzko súvisí s riadiacou činnosťou v rámci tejto účasti?

      (1)  Šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (77/388/EHS) (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec C-359/06: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z  24. mája 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Rakúska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2001/45/ES — Sociálna politika — Ochrana zamestnancov — Používanie pracovných prostriedkov pracovníkmi pri práci — Minimálne požiadavky na bezpečnosť a ochranu zdravia)

text:
               7.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/5

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 24. mája 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Rakúska republika
   (Vec C-359/06) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2001/45/ES - Sociálna politika - Ochrana zamestnancov - Používanie pracovných prostriedkov pracovníkmi pri práci - Minimálne požiadavky na bezpečnosť a ochranu zdravia)
   (2007/C 155/07)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Kreuschitz a I. Kaufmann-Bühler, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika (v zastúpení: C. Pesendorfer, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Neprijatie všetkých zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/45/ES z 27. júna 2001, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 89/655/EHS o minimálnych požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri používaní pracovných prostriedkov pracovníkmi pri práci (druhá samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) (Ú. v. ES L 195, s. 46; Mim. vyd.05/004, s. 132) v stanovenej lehote
   Výrok rozsudku

               1.

               Rakúska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/45/ES z 27. júna 2001, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 89/655/EHS o minimálnych požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri používaní pracovných prostriedkov pracovníkmi pri práci (druhá samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) v stanovenej lehote, pokiaľ ide o Burgenlandsko, Korutánsko a Dolné Rakúsko, alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Rakúska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 249, 14.10.2006.


title: Vec T-839/14: Žaloba podaná 22. decembra 2014 – Alnapharm/ÚHVT – Novartis (Alrexil)

text:
               23.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/49

         Žaloba podaná 22. decembra 2014 – Alnapharm/ÚHVT – Novartis (Alrexil)
   (Vec T-839/14)
   (2015/C 065/66)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Alnapharm GmbH & Co. KG (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: H. Heldt, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Novartis AG (Bazilej, Švajčiarsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka „Alrexil“ – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 1 0 3 06  249.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. októbra 2014 vo veci R 1723/2013-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-318/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 30. mája 2017 – Mahmud Ibrahim a i./Spolková republika Nemecko

text:
               18.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 309/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 30. mája 2017 – Mahmud Ibrahim a i./Spolková republika Nemecko
   (Vec C-318/17)
   (2017/C 309/29)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Mahmud Ibrahim, Fadwa Ibrahim, Bushra Ibrahim, Mohammad Ibrahim, v zastúpení: Fadwa Ibrahim a Mahmud Ibrahim, rodičia ako zákonní zástupcovia, Ahmad Ibrahim (v zastúpení: Fadwa Ibrahim a Mahmud Ibrahim, rodičia ako zákonní zástupcovia)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni prechodné ustanovenie podľa článku 52 ods. 1 smernice 2013/32/EÚ (1) uplatneniu takej vnútroštátnej právnej úpravy, podľa ktorej pri výkone oprávnenia podľa článku 33 ods. 2 písm. a) smernice 2013/32/EÚ, ktoré je v porovnaní s predchádzajúcou právnou úpravou rozšírené, je žiadosť o medzinárodnú ochranu neprípustná, ak bola žiadateľovi udelená doplnková ochrana v inom členskom štáte, pokiaľ sa vnútroštátna právna úprava v dôsledku chýbajúceho vnútroštátneho prechodného ustanovenia uplatní aj na žiadosti podané pred 20. júlom 2015?
               Umožňuje prechodné ustanovenie v článku 52 ods. 1 smernice 2013/32/EÚ členským štátom spätné vykonanie rozšíreného oprávnenia podľa článku 33 ods. 2 písm. a) smernice 2013/32/EÚ s tým dôsledkom, že žiadosti o azyl, ktoré boli podané skôr, než sa rozšírené oprávnenie vykonalo na vnútroštátnej úrovni, o ktorých sa však v čase vykonania ešte právoplatne nerozhodlo, budú neprípustné?

               2.

               Zabezpečuje sa článkom 33 smernice 2013/32/EÚ členským štátom možnosť voľby, či žiadosť o azyl zamietnu na základe inak určenej medzinárodnej príslušnosti (dublinské nariadenia) alebo na základe ustanovenia článku 33 ods. 2 písm. a) smernice 2013/32/EÚ?

               3.

               Ak je odpoveď na druhú otázku kladná: bráni právo Únie členským štátom, vykonávajúc svoje oprávnenie podľa článku 33 ods. 2 písm. a) smernice 2013/32/EÚ, zamietnuť žiadosť o medzinárodnú ochranu ako neprípustnú z dôvodu udelenia doplnkovej ochrany v inom členskom štáte, ak

                           a)

                           sa žiadateľ domáha zvýšenia doplnkovej ochrany, ktorá mu bola v inom členskom štáte udelená (žiada priznanie postavenia utečenca), a azylové konanie v tomto inom členskom štáte bolo poznačené systémovými zlyhaniami a naďalej ich má; alebo

                           b)

                           konkrétna podoba tejto medzinárodnej ochrany, predovšetkým životné podmienky osoby, ktorej bola udelená doplnková ochrana, v tomto inom členskom štáte, ktorý žiadateľovi už udelil doplnkovú ochranu,

                                       —

                                       je v rozpore s článkom 4 Charty základných práv Európskej únie, prípadne s článkom 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, alebo

                                       —

                                       nevyhovuje požiadavkám článku 20 a nasl. smernice 2011/95/EÚ bez toho, že by bola v rozpore s článkom 4 Charty základných práv Európskej únie, prípadne s článkom 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd?

               4.

               Ak je odpoveď na otázku 3b kladná: platí uvedené aj v prípade, že osobám s doplnkovou ochranou sa nezabezpečujú žiadne existenčné potreby, resp. sa im v porovnaní s inými členskými štátmi zabezpečujú len v značne obmedzenom rozsahu, ale nezaobchádza sa s nimi v tomto ohľade inak ako so štátnymi príslušníkmi tohto členského štátu?

               5.

               Ak je odpoveď na druhú otázku záporná:

                           a)

                           uplatní sa nariadenie Dublin III v konaní o udelení medzinárodnej ochrany, pokiaľ bola žiadosť o azyl podaná pred 1. januárom 2014, dožiadanie o prijatie späť však až po 1. januári 2014, pričom žiadateľ už skôr (vo februári 2013) získal v dožiadanom členskom štáte doplnkovú ochranu?

                           b)

                           Vyplýva z dublinských nariadení nepísané pravidlo o prechode príslušnosti na členský štát, ktorý žiada o prijatie žiadateľa späť, pokiaľ dožiadaný príslušný členský štát na základe dublinských nariadení odmietol žiadosť o prijatie späť podanú v lehote a namiesto toho odkázal na medzištátnu readmisnú dohodu?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany, Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 60.


title: Vec C-482/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Prešov (Slovensko) 29. októbra 2012 — Peter Macinský, Eva Macinská/Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.

text:
               12.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/32

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Prešov (Slovensko) 29. októbra 2012 — Peter Macinský, Eva Macinská/Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.
   (Vec C-482/12)
   2013/C 9/54
   Jazyk konania: slovenčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Okresný súd Prešov

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Peter Macinský, Eva Macinská

      Žalované: Getfin s.r.o.; Financreal s.r.o.

      Prejudiciálna otázka

   Či sa má smernica Rady 93/13/EHS (1) z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách vykladať v tom zmysle, že jej odporuje právna úprava členského štátu, akou je ustanovenie §151j ods. 1 Občianskeho zákonníka v spojení s ďalšími ustanoveniami právnej úpravy dotknutej vo veci samej, ktorá umožňuje veriteľovi vymôcť plnenie z neprijateľných zmluvných podmienok tak, že vykoná záložné právo predajom nehnuteľnosti aj napriek námietkam spotrebiteľa, spornosti veci a bez posúdenia zmluvných podmienok súdom alebo iným nezávislým tribunálom?

      (1)  Ú. v. ES L 95, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


title: Vec T-497/07: Žaloba podaná 20. decembra 2007 – Compañía Española de Petróleos/Komisia

text:
               8.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 64/50

         Žaloba podaná 20. decembra 2007 – Compañía Española de Petróleos/Komisia
   (Vec T-497/07)
   (2008/C 64/81)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Compañía Española de Petróleos (Cepsa), SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: P. Pérez-Llorca Zamora, O. Armengol i Gasull a A. Pascual Morcillo, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť články 1 až 4 rozhodnutia Komisie v rozsahu, v akom sa v nich určuje, že Compañía Española de Petróleos, SA, porušila článok 81 ES, ukladá sa jej pokuta, nariaďuje sa jej okamžite ukončiť protiprávne správanie a označuje sa ako adresát rozhodnutia,

               —

               subsidiárne znížiť výšku pokuty, ktorá bola uložená Compañía Española de Petróleos (Cepsa), SA, a

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žaloba smeruje proti rozhodnutiu Komisie K(2007) 4441 v konečnom znení z 3. októbra 2007 vo veci COMP/38710 – Bitúmen Španielsko. V napadnutom rozhodnutí Komisia určila, že žalobkyňa spolu s inými podnikmi porušila článok 81 ES tým, že sa počas určitého obdobia zúčastňovala na sérii dohôd a zosúladených postupov v obchode s penetračným bitúmenom, ktoré spočívali v dohodách o rozdelení trhu a cenovej koordinácii. Za tieto porušenia Komisia uložila žalobkyni pokutu, za ktorú zodpovedá spoločne a nerozdielne s inými podnikmi.
   Na podporu svojich návrhov žalobkyňa uvádza predovšetkým nesprávne právne posúdenie spočívajúce v tom, že sa jej na základe judikatúry o „hospodárskej jednotke“ pripisuje porušenie spáchané iným podnikom. Okrem toho sa žalobkyňa domnieva, že Komisia zjavne nesprávne posúdila skutkové okolnosti, keď zamietla ňou predložené dôkazné prostriedky preukazujúce nezávislosť podniku, ktorý sa dopustil porušenia, ako aj vtedy, keď usúdila, že existuje viacero faktorov nasvedčujúcich tomu, že daný podnik nie je nezávislý. V tejto súvislosti sa žalobkyňa tiež domnieva, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia tým, že bezdôvodne odmietla argumenty žalobkyne týkajúce sa nezávislosti podniku, ktorý sa dopustil porušenia.
   Subsidiárne, pokiaľ ide o výšku pokuty, žalobkyňa Komisii vytýka porušenie zásady riadnej správy vecí verejných a práva žalobkyne na riadny proces bez zbytočných prieťahov tým, že vzhľadom na dostupné informácie neprijala oznámenie o výhradách v primeranej lehote, ďalej porušenie zásady proporcionality a zjavné nesprávne posúdenie, keď Komisia nezohľadnila skutočnosť, že žalobkyňa už zaviedla program na uvedenie správania do súladu s právom.


title: Vec C-113/14: Žaloba podaná 10. marca 2014 – Spolková republika Nemecko/Európsky parlament, Rada Európskej únie

text:
               28.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/15

         Žaloba podaná 10. marca 2014 – Spolková republika Nemecko/Európsky parlament, Rada Európskej únie
   (Vec C-113/14)
   2014/C 129/19
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: T. Henze, A. Wiedemann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaní: Európsky parlament, Rada Európskej únie

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť článok 7 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa vytvára spoločná organizácia trhov s poľnohospodárskymi výrobkami, a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1),

               —

               zrušiť článok 2 nariadenia Rady (EÚ) č. 1370/2012 zo 16. decembra 2013, ktorým sa určujú opatrenia týkajúce sa stanovovania niektorých druhov pomoci a náhrad súvisiacich so spoločnou organizáciou trhov s poľnohospodárskymi výrobkami (2), ktorý sa odvoláva na článok 7 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013,

               —

               konštatovať zachovanie účinkov citovaných ustanovení až do účinnosti právnych predpisov prijatých na správnom právnom základe,

               —

               zaviazať žalovaných na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Spolková republika Nemecko navrhuje zrušenie článku 7 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013. Nariadenie (EÚ) č. 1308/2013 bolo prijaté ako celok za účelom spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov na základe článku 43 ods. 2 ZFEÚ.
   Podľa spolkovej vlády však článok 7 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 predstavuje „opatrenia týkajúce sa stanovenia ceny“ v zmysle článku 43 ods. 3 ZFEÚ. Preto spolková vláda zastáva názor, že článok 7 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 nemal byť prijatý na základe článku 43 ods. 2 ZFEÚ, ale na základe článku 43 ods. 3 ZFEÚ. Domnieva sa tak, že článok 7 nariadenia č. (EÚ) č. 1308/2013 spočíva na nesprávnom právnom základe.
   Spolková vláda sa domnieva, že z dôvodu právnej istoty a transparentnosti je potrebné zrušiť aj článok 2 nariadenia (EÚ) č. 1370/2013, ktorý sa odvoláva na článok 7 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013. Odvolávajúc sa na právnu úpravu článku 7 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013, ktorý je podľa spolkovej vlády potrebné zrušiť, vyvoláva článok 2 nariadenia (EÚ) č. 1370/2013 nesprávny dojem, že spočíva na správnom právnom základe a je v súlade s právnymi predpismi.
   Podľa spolkovej vlády je potrebné tiež za účelom ochrany vyšších záujmov, z dôvodu ochrany dôvery poľnohospodárskych prevádzkovateľov, ako aj všeobecne z dôvodu právnej istoty podľa článku 264 ods. 2 ZFEÚ konštatovať zachovanie účinkov citovaných ustanovení až do účinnosti právnych predpisov prijatých na správnom právnom základe.

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 671.

      (2)  Ú. v. EÚ L 346, s. 12.


title: Vec C-587/11: Odvolanie podané 24. novembra 2011 : Omnicare, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z  9. septembra 2011 vo veci T-289/09, Omnicare, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/40

      Odvolanie podané 24. novembra 2011: Omnicare, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 9. septembra 2011 vo veci T-289/09, Omnicare, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH
      (Vec C-587/11)
      (2012/C 25/76)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Omnicare, Inc. (v zastúpení: M. Edenborough, QC)

         Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor zrušil rozsudok, ktorý je predmetom odvolania. Navyše sa odvolateľ domáha toho, aby bol ÚHVT zaviazaný na náhradu trov konania tak v konaní na Súdnom dvore, ako aj konania na Všeobecnom súde.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľ uvádza jediný dôvod, teda to, že Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1) („nové nariadenie“). Toto konanie sa týka námietky podanej spoločnosťou Astellas Pharma GmbH (predtým Yamanouchi Pharma GmbH) („namietateľ“) na základe nemeckej ochrannej známky č. 394 01 348, zapísanej namietateľom a tvrdenia o existencii pravdepodobnosti zámeny v súlade s článkom 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 (2) („predchádzajúce nariadenie“) (ktoré však je, pokiaľ ide o relevantné časti, zhodné s novým nariadením). Keďže skoršia ochranná známka bola zapísaná už viac ako päť rokov pred podaním námietky, namietateľ musí preukázať, že ochranná známka bola predmetom riadneho používania, aby sa mohol na ňu odvolávať na účely podpory námietky.
      Odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že skoršia ochranná známka, na ktorú sa odvoláva namietateľ, bola v súlade so zákonom predmetom riadneho používania. Nie je sporné, že predmetná ochranná známka bola naozaj predmetom používania počas obchodných činností vykonávaných prostredníctvom alebo so súhlasom namietateľa, pokiaľ ide o služby, pre ktoré bola zapísaná. Toto používanie sa však týkalo poskytovania služieb zadarmo. V dôsledku toho sa na takéto používanie nemožno podľa uplatniteľných ustanovení odvolávať s cieľom preukázania, že ochranná známka bola predmetom riadneho používania. Táto otázka už bola predmetom judikatúry, ktorú podľa odvolateľa a) Všeobecný súd nesprávne uplatnil a b) ktorá je v každom prípade rozporuplná. V dôsledku toho o otázke právnych dôsledkov, ktoré je potrebné vyvodiť v takejto skutkovej situácii, musí rozhodnúť Súdny dvor.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. EÚ L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec C-402/11 P: Odvolanie podané 28. júla 2011 : Jager & Polacek GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z  12. mája 2011 vo veci T-488/09, Jager & Polacek GmbH/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               7.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/2

         Odvolanie podané 28. júla 2011: Jager & Polacek GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 12. mája 2011 vo veci T-488/09, Jager & Polacek GmbH/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-402/11 P)
   2012/C 6/02
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Jager & Polacek GmbH (v zastúpení: A. Renck, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Odvolateľka navrhuje:

               1.

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (siedma komora) z 12. mája 2011 (vec T-488/09);

               2.

               zaviazať žalovaného v prvostupňovom konaní na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Zásada účinnej právnej ochrany si vyžaduje, aby sa sporné oznámenie Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu, ktorým bola námietka odvolateľky vyhlásená za prípustnú, posúdilo ako rozhodnutie, a aby sa pokračovalo v konaní o námietke. Opačný názor Všeobecného súdu je nesprávny a zakladá sa na rozsudkoch Súdneho dvora, ktoré v tejto veci nemožno uplatniť.
   Ďalej Všeobecný súd dospel k nesprávnemu záveru, keď rozhodol, že oznámenie nemôže byť rozhodnutím. Naopak je správne, že rozhodnutie môže byť súčasťou oznámenia.
   Napokon Všeobecný súd dostatočne neodôvodnil, z akého dôvodu je medzinárodný zápis spornej ochrannej známky pre túto vec irelevantný.


title: Vec T-560/10 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 16. februára 2011 — Nencini/Parlament ( „Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Poslanec Európskeho parlamentu — Vymáhanie príspevkov vyplatených vo forme náhrady výdavkov na asistenta a cestovných výdavkov — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“ )

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/14

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 16. februára 2011 — Nencini/Parlament
   (Vec T-560/10 R)
   (Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Poslanec Európskeho parlamentu - Vymáhanie príspevkov vyplatených vo forme náhrady výdavkov na asistenta a cestovných výdavkov - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti)
   2011/C 113/29
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Riccardo Nencini (Barberino di Mugello, Taliansko) (v zastúpení: F. Bertini, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: N. Lorenz, A. Caiola a D. Moore, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na odklad výkonu viacerých rozhodnutí Európskeho parlamentu týkajúcich sa nariadenia vymáhania parlamentných príspevkov, ktoré boli neoprávnene prijaté

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-79/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  11. decembra 2013 — Cisco Systems a Messagenet/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Koncentrácie — Európske trhy komunikačných služieb cez internet — Rozhodnutie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom — Zjavne nesprávne posúdenie — Povinnosť odôvodnenia“ )

text:
               1.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 31/9

         Rozsudok Všeobecného súdu z 11. decembra 2013 — Cisco Systems a Messagenet/Komisia
   (Vec T-79/12) (1)

   (Hospodárska súťaž - Koncentrácie - Európske trhy komunikačných služieb cez internet - Rozhodnutie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom - Zjavne nesprávne posúdenie - Povinnosť odôvodnenia)
   2014/C 31/15
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Cisco System,s Inc. (San José, Kalifornia, Spojené štáty) a Messagenet SpA (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo a K. Jörgens, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: N. Khan, S. Noë a C. Hödlmayr, splnomocnení zástupcovia)
   Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Microsoft Corp. (Seattle, Washington, Spojené štáty), (v zastúpení: G. Berrisch, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2011) 7279 zo 7. októbra 2011, ktorým sa koncentrácia, ktorá a sa týka nadobudnutia spoločnosti Skype Global Sàrl podnikom Microsoft Corp. (vec COMP/M.6281 — Microsoft/Skype), vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom a s Dohodou o Európskom hospodárskom priestore (EHP)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Cisco Systems Inc. a Messagenet SpA znášajú vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Európska komisia a Microsoft Corp.

      (1)  Ú. v. EÚ C 109, 14.4.2012.


title: Vec T-412/14: Žaloba podaná 6. júna 2014 – Larko/Komisia

text:
               1.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 292/47

         Žaloba podaná 6. júna 2014 – Larko/Komisia
   (Vec T-412/14)
   2014/C 292/58
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki A.E. (Atény, Grécko) (v zastúpení: I. Drillerakis, E. Triantafillou, G. Psaroudakis, E. Rantos a N. Korogiannakis, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               prijal žalobu v plnom rozsahu,

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie [SG-Greffe(2014) D/4628/28/03/2014] z 27. marca 2014 týkajúce sa predaja niektorých aktív žalobcu [SA.37954 (2013/N)],

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 41 Charty základných práv Komisiou. Žalobca tvrdí, že tým, že nebol vopred vypočutý, bol napadnutý akt prijatý v rozpore s podstatnými formálnymi náležitosťami konania o prijímaní.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 108 ods. 2 ZFEÚ, ako aj článku 14 nariadenia (ES) č. 659/99 (1) Komisiou. Žalobca tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď stanovila, že medzi žalobcom a osobou, ktorá nadobudla aktíva žalobcu, nie je v rámci „programu privatizácie“ hospodárska kontinuita.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 296 ods. 2 ZFEÚ. Žalobca tvrdí, že napadnutý akt nie je dostatočne odôvodnený, pokiaľ ide o neexistenciu hospodárskej kontinuity, najmä pokiaľ ide o a) rozsah postúpených aktív, b) neprevedenie pracovných zmlúv a c) hospodárske odôvodnenie predaja.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339).


title: Vec T-394/13: Rozsudok Všeobecného súdu z  18. novembra 2014 – Photo USA Electronic Graphic/Rada ( „Dumping — Dovoz keramického stolového a kuchynského riadu s pôvodom v Číne — Konečné antidumpingové clo — Definícia dotknutého výrobku“ )

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/34

         Rozsudok Všeobecného súdu z 18. novembra 2014 – Photo USA Electronic Graphic/Rada
   (Vec T-394/13) (1)

   ((„Dumping - Dovoz keramického stolového a kuchynského riadu s pôvodom v Číne - Konečné antidumpingové clo - Definícia dotknutého výrobku“))
   (2015/C 007/38)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Photo USA Electronic Graphic (Peking, Čína) (v zastúpení: K. Adamantopoulos, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: S. Boelaert, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci B. O’Connor, solicitor a S. Gubel, advokát)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a M. França, splnomocnení zástupcovia); Ancàp SpA (Sommacampagna, Taliansko); Cerame-Unie AISBL (Brusel, Belgicko); Confindustria Ceramica (Sassuolo, Taliansko); a Verband der Keramischen Industrie eV (Selb, Nemecko) (v zastúpení: R. Bierwagen, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 412/2013 z 13. mája 2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz keramického stolového a kuchynského riadu s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 131, s. 1) v rozsahu, v akom žalobkyni ukladá antidumpingové clo

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Photo USA Electronic Graphic, Inc. znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Rada Európskej únie, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica a Verband der Keramischen Industrie eV.

               3.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 274, 21.9.2013.


title: Vec C-389/05: Žaloba podaná  27. októbra 2005  Komisiou Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike

text:
               14.1.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/12

         Žaloba podaná 27. októbra 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike
   (Vec C-389/05)
   (2006/C 10/23)
   Jazyk konania: francúzština
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: A. Bordes splnomocnený zástupca, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 27. októbra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Francúzskej republike.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               určil, že Francúzska republika si tým, že vyhradila výkon činností spojených s umelým oplodnením hovädzieho dobytka len schváleným „inseminačným strediskám“ vo Francúzsku, nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 43 a 49 ES;

               2.

               zaviazal Francúzsku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Články 43 a 49 ES sa venujú slobode usadiť sa a slobodnému poskytovaniu služieb. Článok 46 okrem iného stanovuje, že ustanovenia týchto článkov a opatrenia z nich vyplývajúce nie sú na ujmu ustanoveniam stanoveným zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym aktom osobitne upravujúce postavenie cudzích štátnych príslušníkov z dôvodov verejného poriadku, verejnej bezpečnosti a verejného zdravia. Toto posledne menované ustanovenia nie je však predmetným konaním dotknuté, výhrada Komisie sa netýka osobitných ustanovení upravujúcich postavenie cudzích štátnych príslušníkov, ktorí chcú vo Francúzsku vykonávať činnosti služieb umelého oplodnenia, ale nemožnosti de iure a de facto štátnych príslušníkov Spoločenstva pristúpiť k tejto činnosti z dôvodu monopolu priznaného vo Francúzsku „inseminačným strediskám“ najmä prostredníctvom dvoch ustanovení francúzskej právnej úpravy.
   Služby umelého oplodnenia sú vo Francúzsku predmetom skutkového a právneho monopolu v prospech „inseminačných stredísk“, ktorý zakazuje poskytovateľom týchto služieb pochádzajúcich z iných členských štátov prístup k týmto činnostiam buď prostredníctvom slobody usadiť sa alebo slobodného poskytovania služieb. Francúzske orgány sa odvolávajú na zdravotné dôvody, ktoré podľa nich môžu odôvodniť prijatie alebo zachovanie vnútroštátnych opatrení natoľko obmedzujúcich, že vedú ku skutkovej neplatnosti týchto dvoch slobôd priznaných Zmluvou, napriek tomu, že Komisia jednak napadá platnosť uvádzaných odôvodnení a zároveň je toho názoru, že svojou povahou sú tieto obmedzenia v každom prípade neprimerané k cieľu zdravotnej bezpečnosti, na ktorý sa najmä pri ich odôvodňovaní odvoláva.


title: Vec T-29/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 2. februára 2017 – International Management Group/Komisia („Rozvojová spolupráca — Akčný ročný program pre Mjanmarsko/Barmu, ktorý sa má financovať z rozpočtu Únie — Rozhodnutie o plnení rozpočtu — Zmena — Žaloba o neplatnosť — Napadnuteľný akt — Prípustnosť — Povinnosť odôvodnenia — Zásada riadnej finančnej správy — Zásada riadnej správy vecí verejných — Transparentnosť — Opravné prostriedky — Legitímna dôvera“)

text:
               13.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/22

         Rozsudok Všeobecného súdu z 2. februára 2017 – International Management Group/Komisia
   (Vec T-29/15) (1)

   ((„Rozvojová spolupráca - Akčný ročný program pre Mjanmarsko/Barmu, ktorý sa má financovať z rozpočtu Únie - Rozhodnutie o plnení rozpočtu - Zmena - Žaloba o neplatnosť - Napadnuteľný akt - Prípustnosť - Povinnosť odôvodnenia - Zásada riadnej finančnej správy - Zásada riadnej správy vecí verejných - Transparentnosť - Opravné prostriedky - Legitímna dôvera“))
   (2017/C 078/29)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: International Management Group (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: M. Burgstaller, C. Farrell, solicitors a E. Wright, barrister)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Baquero Cruz a S. Bartelt, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ, ktorý smeruje k zrušeniu vykonávacieho rozhodnutia Komisie C(2014) 9787 final zo 16. decembra 2014, ktorým sa mení vykonávacie rozhodnutie C(2013) 7682 final o akčnom programe na rok 2013 pre Mjanmarsko/Barmu, ktorý sa má financovať zo všeobecného rozpočtu Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               International Management Group je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 81, 9.3.2015.


title: Vec T-554/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  27. marca 2014 – Oracle America/ÚHVT – Aava Mobile (AAVA MOBILE) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva AAVA MOBILE — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva JAVA — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Neexistencia pravdepodobnosti asociácie — Súvislosť medzi označeniami — Dobré meno — Neexistencia podobnosti označení — Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009“ )

text:
               19.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 27. marca 2014 – Oracle America/ÚHVT – Aava Mobile (AAVA MOBILE)
   (Vec T-554/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva AAVA MOBILE - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva JAVA - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Neexistencia pravdepodobnosti asociácie - Súvislosť medzi označeniami - Dobré meno - Neexistencia podobnosti označení - Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   2014/C 151/24
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Oracle America, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Graf a T. Heydn, avocats)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne F. Mattina a P. Bullock, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Aava Mobile Oy (Oulu, Fínsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 9. októbra 2012 (vec R 1205/2011-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Oracle America, Inc., a Aava Mobile Oy

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Oracle America, Inc., je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 2.3.2013.