title: Vec C-315/12: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  18. júla 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Højesteret — Dánsko) — Metro Cash & Carry Danmark ApS/Skatteministeriet [Spotrebná daň — Smernica 92/12/EHS — Články 7 až 9 — Smernica 2008/118/ES — Články 32 až 34 — Pohyb výrobkov podliehajúcich spotrebnej dani v rámci Spoločenstva — Nariadenie (EHS) č. 3649/92 — Články 1 a 4 — Zjednodušený sprievodný doklad — Prvé vyhotovenie — Činnosť „cash & carry“ — Výrobky uvedené do daňového voľného obehu v jednom členskom štáte a držané na obchodné účely v inom členskom štáte alebo výrobky, ktoré nadobudli súkromné osoby pre vlastnú potrebu a samy ich prepravujú — Liehoviny — Neexistencia povinnosti dodávateľa vykonať overenie]

text:
               7.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/18

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 18. júla 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Højesteret — Dánsko) — Metro Cash & Carry Danmark ApS/Skatteministeriet
   (Vec C-315/12) (1)

   (Spotrebná daň - Smernica 92/12/EHS - Články 7 až 9 - Smernica 2008/118/ES - Články 32 až 34 - Pohyb výrobkov podliehajúcich spotrebnej dani v rámci Spoločenstva - Nariadenie (EHS) č. 3649/92 - Články 1 a 4 - Zjednodušený sprievodný doklad - Prvé vyhotovenie - Činnosť „cash & carry“ - Výrobky uvedené do daňového voľného obehu v jednom členskom štáte a držané na obchodné účely v inom členskom štáte alebo výrobky, ktoré nadobudli súkromné osoby pre vlastnú potrebu a samy ich prepravujú - Liehoviny - Neexistencia povinnosti dodávateľa vykonať overenie)
   2013/C 260/30
   Jazyk konania: dánčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Højesteret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Metro Cash & Carry Danmark ApS

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Højesteret — Výklad článku 7 ods. 4 smernice Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o všeobecných systémoch pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani a o vlastníctve, pohybe a monitorovaní takýchto výrobkov (Ú. v. ES L 76, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 179) a článku 34 ods. 1 smernice Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS (Ú. v. EÚ L 9, 2009, s. 12), ako aj nariadenia Komisie (EHS) č. 3649/92 zo 17. septembra 1992 o zjednodušenom sprievodnom doklade na prepravu tovaru vo vnútri spoločenstva podliehajúcom spotrebnej dani, ktorý bol uvoľnený do obehu v odosielajúcom členskom štáte (Ú. v. ES L 369, s. 17; Mim. vyd. 09/001, s. 216) — Spotrebná daň — Tovar nadobudnutý jednotlivcami na ich vlastné použitie — Existencia alebo neexistencia povinnosti podniku v členskom štáte ubezpečiť sa, že dostane prvé vyhotovenie zjednodušeného sprievodného dokladu pri predaji alkoholu vo svojich obchodoch v uvedenom členskom štáte štátnym príslušníkom z iných členských štátov, ktorí svoje nákupy uskutočňujú po predložení karty obchodu, ktorá bola vydaná na meno podnikov so sídlom v iných členských štátov, a v prípadoch, ak sú držiteľovi karty odovzdané liehoviny na mieste, aby ich sám prepravil do členského štátu, v ktorom má bydlisko

      Výrok rozsudku

               1.

               Články 7 až 9 smernice Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o všeobecnom systéme, držbe, preprave a kontrole tovarov podliehajúcich spotrebným daniam, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 92/108/EHS zo 14. decembra 1992, ako aj články 1 a 4 nariadenia Komisie (EHS) č. 3649/92 zo 17. decembra 1992 o zjednodušenom sprievodnom doklade na prepravu tovaru vo vnútri spoločenstva podliehajúcom spotrebnej dani, ktorý bol uvoľnený do obehu v odosielajúcom členskom štáte, sa majú vykladať v tom zmysle, že hospodárskemu subjektu, akým je hospodársky subjekt vo veci samej, neukladajú povinnosť overiť, či kupujúci pochádzajúci z iných členských štátov majú v úmysle doviezť výrobky podliehajúce spotrebnej dani do iného členského štátu a prípadne či sa takýto dovoz uskutoční na súkromné alebo obchodné účely.

               2.

               Články 32 až 34 smernice Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS sa majú vykladať v tom zmysle, že nemajú za následok podstatné zmeny článkov 7 až 9 smernice 92/12, zmenenej a doplnenej smernicou 92/108, ktoré by za takých okolností, o aké ide vo veci samej, odôvodňovali odlišnú odpoveď na prvú otázku.

               3.

               Článok 8 smernice 92/12, zmenenej a doplnenej smernicou 92/108, sa má vykladať v tom zmysle, že za takých okolností, o aké ide vo veci samej, sa môže vzťahovať na nákup výrobkov podliehajúcich spotrebnej dani, pokiaľ tieto výrobky nadobudli súkromné osoby pre vlastnú potrebu a samy ich prepravujú, čo musia v konkrétnom prípade overiť príslušné vnútroštátne orgány.

      (1)  Ú. v. EÚ C 258, 25.8.2012.


title: Spojené veci C-403/08 a C-429/08: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 4. októbra 2011 [návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Spojené kráľovstvo] — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen (C-403/08), Karen Murphy/Media Protection Services Ltd (C-429/08) (Satelitné vysielanie — Vysielanie futbalových zápasov — Príjem vysielania prostredníctvom satelitných dekodérových kariet — Satelitné dekodérové karty zákonne uvedené na trh členského štátu a používané v inom členskom štáte — Zákaz predaja a používania v členskom štáte — Vizualizácia vysielania v rozpore s poskytnutými výhradnými právami — Autorské právo — Právo na televízne vysielanie — Výhradné licencie na vysielanie na území len jedného členského štátu — Slobodné poskytovanie služieb — Článok 56 ZFEÚ — Hospodárska súťaž — Článok 101 ZFEÚ — Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska jej predmetu — Ochrana služieb podmieneného prístupu — Nezákonné zariadenie — Smernica 98/84/ES — Smernica 2001/29/ES — Rozmnožovanie diel v pamäti satelitného dekodéra a na televíznej obrazovke — Výnimka z práva rozmnožovania — Verejný prenos diel v pohostinstvách — Smernica 93/83/EHS)

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/2

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 4. októbra 2011 [návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Spojené kráľovstvo] — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen (C-403/08), Karen Murphy/Media Protection Services Ltd (C-429/08)
   (Spojené veci C-403/08 a C-429/08) (1)

   (Satelitné vysielanie - Vysielanie futbalových zápasov - Príjem vysielania prostredníctvom satelitných dekodérových kariet - Satelitné dekodérové karty zákonne uvedené na trh členského štátu a používané v inom členskom štáte - Zákaz predaja a používania v členskom štáte - Vizualizácia vysielania v rozpore s poskytnutými výhradnými právami - Autorské právo - Právo na televízne vysielanie - Výhradné licencie na vysielanie na území len jedného členského štátu - Slobodné poskytovanie služieb - Článok 56 ZFEÚ - Hospodárska súťaž - Článok 101 ZFEÚ - Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska jej predmetu - Ochrana služieb podmieneného prístupu - Nezákonné zariadenie - Smernica 98/84/ES - Smernica 2001/29/ES - Rozmnožovanie diel v pamäti satelitného dekodéra a na televíznej obrazovke - Výnimka z práva rozmnožovania - Verejný prenos diel v pohostinstvách - Smernica 93/83/EHS)
   2011/C 347/02
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA (C-403/08), Karen Murphy (C-429/08)

      Žalovaní: QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen (C-403/08), Media Protection Services Ltd (C-429/08)

      Predmet veci

   Návrhy na začatie prejudiciálneho konania — High Court of Justice (Chancery Division), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Spojené kráľovstvo — Výklad článkov 28 ES, 30 ES, 49 ES a 81 ES, ako aj článku 2 písm. a) a e), článku 4 písm. a) a článku 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/84/ES z 20. novembra 1998 o právnej ochrane služieb založených na podmienenom prístupe alebo pozostávajúcich z podmieneného prístupu (Ú. v. ES L 320, s. 54; Mim. vyd. 06/003, s. 147), článkov 2 a 3 a článku 5 ods.1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 2), článku 1 písm. a) a b) smernice Rady 89/552/EHS z 3. októbra 1989 o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (Ú. v. ES L 298, s. 23; Mim. vyd. 06/001, s. 224) a výklad smernice Rady 93/83/EHS z 27. septembra 1993 o koordinácii určitých pravidiel týkajúcich sa autorského práva a príbuzných práv pri satelitnom vysielaní a káblovej retransmisii (Ú. v. ES L 248, s. 15; Mim. vyd. 17/001, s. 134) — Odplatné udelenie výlučných práv na zabezpečovanie satelitnej retransmisie futbalových zápasov — Predaj dekodérov legálne uvedených na trh v inom členskom štáte a umožňujúcich zobrazovať takéto zápasy v rozpore s udelenými výlučnými právami, na trhu v Spojenom kráľovstve

      Výrok rozsudku

               1.

               Pojem „nezákonné zariadenie“ v zmysle článku 2 písm. e) smernice 98/84/ES Európskeho parlamentu a Rady z 20. novembra 1998 o právnej ochrane služieb založených na podmienenom prístupe alebo pozostávajúcich z podmieneného prístupu sa má vykladať v tom zmysle, že sa netýka ani zahraničných dekódovacích zariadení — ktoré poskytujú prístup k službám satelitného vysielania vysielacej organizácie a sú vyrábané a predávané so súhlasom tejto organizácie, ale sú používané napriek vôli tejto organizácie mimo geografickej oblasti, pre ktorú boli vydané — a ani tých, ktoré boli získané alebo aktivované poskytnutím falošného mena a falošnej adresy, ani tých, ktoré boli použité v rozpore so zmluvným obmedzením umožňujúcim jeho používanie výlučne na súkromné účely.

               2.

               Vnútroštátna právna úprava, ktorá bráni používaniu zahraničných dekódovacích zariadení vrátane tých, ktoré boli získané alebo aktivované poskytnutím falošného mena a falošnej adresy, alebo tých, ktoré sa používajú v rozpore so zmluvným obmedzením umožňujúcim ich používanie výlučne na súkromné účely, nie je v rozpore s článkom 3 ods. 2 smernice 98/84, lebo takáto právna úprava nepatrí do oblasti koordinovanej touto smernicou.

               3.

               Článok 56 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že

                           —

                           právna úprava členského štátu, ktorá považuje dovoz, predaj a používanie zahraničných dekódovacích zariadení v tomto členskom štáte, ktoré umožňujú prístup k zakódovanej službe satelitného vysielania pochádzajúceho z iného členského štátu obsahujúceho predmety chránené právnou úpravou tohto prvého členského štátu, za protiprávny, je v rozpore s týmto článkom,

                           —

                           tento záver nevyvracia ani okolnosť, že zahraničné dekódovacie zariadenie bolo získané alebo aktivované uvedením falošnej identity a falošnej adresy so zámerom obchádzania predmetného územného obmedzenia, ani okolnosť, že toto zariadenie sa používa na obchodné účely, hoci bolo vyhradené na súkromné používanie.

               4.

               Ustanovenia vo výhradnej licenčnej zmluve medzi majiteľom práv duševného vlastníctva a vysielacou organizáciou predstavujú obmedzenie hospodárskej súťaže zakázané článkom 101 ZFEÚ, lebo stanovujú povinnosť tejto organizácii neposkytovať dekódovacie zariadenia umožňujúce prístup k chráneným predmetom tohto majiteľa s cieľom ich využívania mimo územia pokrytého touto licenčnou zmluvou.

               5.

               Článok 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti sa má vykladať v tom zmysle, že právo rozmnožovania sa vzťahuje aj na prechodné fragmenty diel v pamäti satelitného dekodéra a na televíznej obrazovke pod podmienkou, že tieto fragmenty obsahujú prvky, ktoré sú vyjadrením vlastného duševného výtvoru dotknutých autorov, pričom sa musí preskúmať celok zložený zo simultánne rozmnožovaných fragmentov, aby sa overilo, či obsahuje takéto prvky.

               6.

               Prípady rozmnožovania, o aké ide vo veci C-403/08, vykonávané v pamäti satelitného dekodéra a na televíznej obrazovke spĺňajú podmienky stanovené v článku 5 ods. 1 smernice 2001/29, a preto ich možno vykonať bez povolenia majiteľov predmetných autorských práv.

               7.

               Pojem „verejný prenos“ v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29 sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na transmisiu vysielaných diel prostredníctvom televíznej obrazovky a reproduktorov zákazníkom prítomným v pohostinstve.

               8.

               Smernica Rady 93/83/EHS z 27. septembra 1993 o koordinácii určitých pravidiel týkajúcich sa autorského práva a príbuzných práv pri satelitnom vysielaní a káblovej retransmisii sa má vykladať v tom zmysle, že nemá dosah na zákonnosť prípadov rozmnožovania vykonávaných v pamäti satelitného dekodéra a na televíznej obrazovke.

      (1)  Ú. v. EÚ C 301, 22.11.2008.


title: Vec C-436/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 26. augusta 2011 — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer/Iberia Líneas Aéreas de España SA

text:
               12.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 26. augusta 2011 — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer/Iberia Líneas Aéreas de España SA
   (Vec C-436/11)
   2011/C 331/15
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer

      Žalovaná: Iberia Líneas Aéreas de España SA

      Prejudiciálna otázka

   Má cestujúci právo na náhradu v zmysle článku 7 nariadenia (ES) č. 261/2004 (1), ak mal odlet kratšie meškanie, ako je časový limit stanovený článkom 6 ods. 1 nariadenia, ale prílet do posledného cieľového miesta sa uskutočnil najmenej o tri hodiny neskôr, ako bol plánovaný čas príletu?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. mája 2005 v spojených veciach T-111/01 a T-133/01, Saxonia Edelmetalle GmbH a Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte (ZEMAG) GmbH proti Komisii Európskych spoločenstiev (Štátna pomoc — Reštrukturalizácia — Zneužitie štátnej pomoci — Vrátenie pomoci — Článok 88 ods. 2 ES — Nariadenie (ES) č. 659/1999)

text:
               9.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/13

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 11. mája 2005
   v spojených veciach T-111/01 a T-133/01, Saxonia Edelmetalle GmbH a Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte (ZEMAG) GmbH proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Štátna pomoc - Reštrukturalizácia - Zneužitie štátnej pomoci - Vrátenie pomoci - Článok 88 ods. 2 ES - Nariadenie (ES) č. 659/1999)
   (2005/C 171/21)
   Jazyk konania: nemčina
   V spojených veciach T-111/01 a T-133/01, Saxonia Edelmetalle GmbH, so sídlom v Haslbrücke (Nemecko), v zastúpení: P. von Woedtke, advokát, a Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte (ZEMAG) GmbH, so sídlom v Zeitz (Nemecko), v zastúpení: U. Vahlhaus, advokát, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: V. Kreuschitz a V. Di Bucci, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu), ktorých predmetom je zrušenie rozhodnutia Komisie 2001/673/ES z 28. marca 2001 týkajúceho sa štátnej pomoci poskytnutej Nemeckom pre EFBE Verwaltungs GmbH & Co. Management KG, neskôr Lintra Beteiligungsholding GmbH, so spoločnosťami Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte GmbH, LandTechnik Schlüter GmbH, ILKA MAFA Kältetechnik GmbH, SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH, SKL Spezialapparatebau GmbH, Magdeburger Eisengießerei GmbH, Saxonia Edelmetalle GmbH a Gothaer Fahrzeugwerk GmbH) (Ú. v. ES L 236, s. 3), Súd prvého stupňa (prvá rozšírená komora), v zložení: predseda B. Vesterdorf, sudcovia M. Jaeger, P. Mengozzi, M. E. Martins Ribeiro a F. Dehousse, tajomník: D. Christensen, referentka, vyhlásil 11. mája 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Článok 3 rozhodnutia Komisie 2001/673/ES z 28. marca 2001 o štátnej pomoci poskytnutej Nemeckom pre EFBE Verwaltungs GmbH & Co. Management KG (z ktorej sa stala Lintra Beteiligungsholding GmbH, spolu so spoločnosťami Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte GmbH, LandTechnik Schlüter GmbH, ILKA MAFA Kältetechnik GmbH, SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH, SKL Spezialapparatebau GmbH, Magdeburger Eisengießerei GmbH, Saxonia Edelmetalle GmbH a Gothaer Fahrzeugwerk GmbH) sa zrušuje v rozsahu, v akom vyžaduje od Spolkovej republiky Nemecko, aby vymáhala sumu 3 195 559 DEM, vrátane príslušných úrokov, od spoločnosti Saxonia Edelmetalle GmbH a sumu pomoci v celkovej výške 6 496 271 DEM, vrátane príslušných úrokov, od spoločnosti Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte (ZEMAG) GmbH.

               2)

               Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

               3)

               Komisia je povinná nahradiť trovy konania, vrátane trov konania o predbežnom opatrení vo veci T-111/01.

      (1)  Ú. v. ES C 227, 11.8.2001.


title: Vec F-89/12: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) zo 4. júna 2013 — Marrone/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Vymenovanie — Zásada rovnocennosti pracovných miest — Zaradenie do platovej triedy podľa nových, menej výhodných pravidiel — Žiadosť o nové zaradenie — Omeškanie — Nové skutočnosti — Neexistencia — Zjavná neprípustnosť)

text:
               31.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/51

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) zo 4. júna 2013 — Marrone/Komisia
   (Vec F-89/12) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Vymenovanie - Zásada rovnocennosti pracovných miest - Zaradenie do platovej triedy podľa nových, menej výhodných pravidiel - Žiadosť o nové zaradenie - Omeškanie - Nové skutočnosti - Neexistencia - Zjavná neprípustnosť)
   2013/C 252/95
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Stefania Marrone (Wezembeek-Oppem, Belgicko) (v zastúpení: S. Rodrigues, A. Blot a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie o odmietnutí nového zaradenia žalobkyne

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

               2.

               Stefania Marrone znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 331, 27.10.2012, s. 33.


title: Vec T-266/06: Žaloba podaná 26. septembra 2006 – Komisia/TH Parkner

text:
               2.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/55

         Žaloba podaná 26. septembra 2006 – Komisia/TH Parkner
   (Vec T-266/06)
   (2006/C 294/112)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Wilderspin, za právnej pomoci R. van der Hout, advokát)

      Žalovaný: TH Parkner GmbH (Mühlhausen, Nemecko)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zaviazať žalovaného uhradiť žalobkyni sumu 64 078,58 eur s úrokmi z omeškania vo výške 6,04 % od 1. augusta 2001 do 31. decembra 2002 a vo výške 8,04 % od 1. januára 2003,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa uzatvorila so žalovaným zmluvu o poskytnutí dotácie na výstavbu blokovej tepelnej elektrárne s termoelektrickým konvertorom (Stirlingov motor) v jednom durýnskom priemyselnom podniku v rámci podpory energetických technológii v Európe (program THERMIE).
   Komisia vypovedala túto zmluvu listom zo 4. decembra 1995, lebo žalovaný nepoužil vyplatenú sumu v súlade so zmluvou. Komisia touto žalobou žiada od žalovaného vrátenie poslednej ešte chýbajúcej splátky s úrokmi z omeškania.


title: Vec C-360/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 31. júla 2012 — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/First Note Perfumes NV

text:
               10.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 31. júla 2012 — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/First Note Perfumes NV
   (Vec C-360/12)
   2012/C 343/03
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa a navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Coty Prestige Lancaster Group GmbH

      Žalovaná a odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: First Note Perfumes NV

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 93 ods. 5 nariadenia (ES) č. 40/94 (1) vykladať v tom zmysle, že akt porušenia bol spáchaný v jednom členskom štáte (členskom štáte A) v zmysle článku 93 ods. 5 nariadenia (ES) č. 40/94, ak konanie v inom členskom štáte (členskom štáte B) predstavuje účasť na porušení práva, ku ktorému došlo v prvom členskom štáte (členskom štáte A)?

               2.

               Má sa článok 5 bod 3 nariadenia (ES) č. 44/2001 (2) vykladať v tom zmysle, že k skutočnosti, na základe ktorej vzniká nárok na náhradu škody, došlo v jednom členskom štáte (členskom štáte A), ak k protiprávnemu konaniu, ktoré je predmetom súdneho konania alebo z ktorého sú odvodené nároky, došlo v inom členskom štáte (členskom štáte B), a spočíva v účasti na protiprávnom konaní (hlavnom čine), ku ktorému došlo v prvom uvedenom členskom štáte (členskom štáte A)?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42).


title: Vec T-254/08: Uznesenie Všeobecného súdu z  22. decembra 2009 — Associazione Giùlemanidallajuve/Komisia ( Údajné porušenia článkov 81 ES a 82 ES — Sťažnosť — Žaloba na nečinnosť — Prijatie rozhodnutia Komisiou, ktorým sa ukončuje nečinnosť — Zastavenie konania )

text:
               27.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/32

         Uznesenie Všeobecného súdu z 22. decembra 2009 — Associazione Giùlemanidallajuve/Komisia
   (Vec T-254/08) (1)

   („Údajné porušenia článkov 81 ES a 82 ES - Sťažnosť - Žaloba na nečinnosť - Prijatie rozhodnutia Komisiou, ktorým sa ukončuje nečinnosť - Zastavenie konania“)
   2010/C 51/61
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Associazione Giùlemanidallajuve (Cerignola, Taliansko) (v zastúpení: L. Misson, A. Kettels, G. Ernes a A. Pel, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A Bouquet, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podľa článku 232 ES na určenie, že Komisia protiprávne opomenula prijať rozhodnutie v súvislosti so sťažnosťou žalobkyne týkajúcou sa porušení článkov 81 ES a 82 ES, ktorých sa údajne dopustili Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Únia európskych futbalových zväzov (UEFA) a Medzinárodná federácia futbalových zväzov (FIFA)

      Výrok uznesenia

               1.

               Konanie vo veci tejto žaloby sa zastavuje.

               2.

               Associazione Giùlemanidallajuve a Európska komisia znášajú vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 223, 30.8.2008.


title: Spojené veci T-433/03, T-434/03, T-367/04 a T-244/05: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  26. júna 2008 – Gibtelecom/Komisia ( Hospodárska súťaž — Telekomunikácie — Rozhodnutia o odložení sťažností založených na článku 86 ES — Neprijatie rozhodnutia Komisiou o sťažnostiach založených na článku 86 ES — Žaloba o neplatnosť — Žaloba na nečinnosť — Bezpredmetnosť sporu vzniknutá počas konania — Zastavenie konania )

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/40

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 26. júna 2008 – Gibtelecom/Komisia
   (Spojené veci T-433/03, T-434/03, T-367/04 a T-244/05) (1)

   („Hospodárska súťaž - Telekomunikácie - Rozhodnutia o odložení sťažností založených na článku 86 ES - Neprijatie rozhodnutia Komisiou o sťažnostiach založených na článku 86 ES - Žaloba o neplatnosť - Žaloba na nečinnosť - Bezpredmetnosť sporu vzniknutá počas konania - Zastavenie konania“)
   (2008/C 223/67)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Gibtelecom Ltd (Gibraltár) (v zastúpení: M. Llamas, barrister a B. O'Connor, solicitor)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: pôvodne F. Castillo de la Torre a A. Whelan, neskôr F. Castillo de la Torre, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Na jednej strane, návrh na zrušenie údajných rozhodnutí Komisie s dátumom 17. októbra 2003, 5. júla 2004 a 26. apríla 2005, ktorými boli bez ďalšieho konania odložené dve sťažnosti vyzývajúce Komisiu, aby konala na základe článku 86 ods. 3 ES s cieľom ukončenia porušení práva Spoločenstva, ktorých sa údajne dopustilo Španielske kráľovstvo a na druhej strane, návrh na určenie v súlade s článkom 232 ES, že Komisia si tým, že neprijala rozhodnutie o ďalšom konaní, ktoré plánovala, pokiaľ ide o určité aspekty jednej z uvedených sťažností, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú na základe práva Spoločenstva
   Výrok uznesenia

               1.

               Nie je potrebné rozhodnúť o žalobe.

               2.

               Nie je potrebné rozhodnúť o návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania predloženom Španielskym kráľovstvom vo veci T-367/04.

               3.

               Gibtelecom Ltd a Komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 59, 6.3.2004.


title: Vec F-27/12: Žaloba podaná 24. februára 2012 — ZZ/Komisia

text:
               23.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 184/22

         Žaloba podaná 24. februára 2012 — ZZ/Komisia
   (Vec F-27/12)
   2012/C 184/48
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: R. Ferlin, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Komisie o vylúčení žalobcu z výberového konania EPSO COM/AD/02/10-AD7

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Európskej komisie R/718/11 z 21. novembra 2011,

               —

               subsidiárne zrušiť výberové konanie ako celok,

               —

               zaviazať Komisiu na zaplatenie sumy 50 000 EUR ako náhrady utrpenej nemajetkovej ujmy,

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec C-309/06: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  10. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal House of Lords – Spojené kráľovstvo) – Marks & Spencer plc/Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise (Dane — Šiesta smernica o DPH — Oslobodenie od dane s vrátením dane odvedenej na predchádzajúcom stupni — Nesprávne zdanenie bežnou sadzbou dane — Nárok na nulovú sadzbu dane — Nárok na vrátenie dane — Priamy účinok — Všeobecné zásady práva Spoločenstva — Bezdôvodné obohatenie)

text:
               24.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 128/7

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 10. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal House of Lords – Spojené kráľovstvo) – Marks & Spencer plc/Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   (Vec C-309/06) (1)

   (Dane - Šiesta smernica o DPH - Oslobodenie od dane s vrátením dane odvedenej na predchádzajúcom stupni - Nesprávne zdanenie bežnou sadzbou dane - Nárok na nulovú sadzbu dane - Nárok na vrátenie dane - Priamy účinok - Všeobecné zásady práva Spoločenstva - Bezdôvodné obohatenie)
   (2008/C 128/11)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   House of Lords
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Marks & Spencer plc

      Žalovaný: Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – House of Lords – Výklad článku 28 ods. 2 písm. a) smernice 77/388/EHS: Šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) – Existencia práva Spoločenstva, ktorého sa môže dovolávať dodávateľ výrobkov („teacakes“), pre ktoré vnútroštátne právo ponechalo oslobodenie od DPH s vrátením zaplatenej dane – Neoprávnene zaplatená DPH z dôvodu nesprávneho výkladu vnútroštátnej právnej úpravy zo strany príslušných orgánov – Uplatnenie všeobecných zásad práva Spoločenstva, vrátane daňovej neutrality – Možnosť jednotlivca odvolávať sa na tieto všeobecné zásady na účel vymáhania neoprávnene prijatých platieb
   Výrok rozsudku

               1.

               Ak si členský štát podľa článku 28 ods. 2 šiestej smernice Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia tak pred, ako aj po zmenách a doplneniach tohto ustanovenia smernicou Rady 92/77/EHS z 19. októbra 1992 vo svojej vnútroštátnej právnej úprave ponechal oslobodenie od dane s vrátením dane zaplatenej na predchádzajúcom stupni v súvislosti s určitými konkrétnymi plneniami, nemá hospodársky subjekt, ktorý takéto plnenia poskytuje, žiaden priamo uplatniteľný nárok podľa práva Spoločenstva na zdanenie týchto plnení daňou z pridanej hodnoty s nulovou sadzbou dane.

               2.

               Ak si členský štát podľa článku 28 ods. 2 šiestej smernice 77/388, tak pred, ako aj po zmenách a doplneniach tohto ustanovenia smernicou 92/77 vo svojej vnútroštátnej právnej úprave ponechal oslobodenie od dane s vrátením dane zaplatenej na predchádzajúcom stupni v súvislosti s určitými konkrétnymi plneniami, ale nesprávne vykladal svoju vnútroštátnu právnu úpravu v tom zmysle, že určité plnenia, ktoré mali byť oslobodené od dane s vrátením dane zaplatenej na predchádzajúcom stupni, boli podľa vnútroštátneho zákona zdanené bežnou sadzbou, uplatňujú sa všeobecné zásady práva Spoločenstva, vrátane zásady daňovej neutrality tak, že priznávajú hospodárskemu subjektu, ktorý takéto plnenia poskytol, nárok na vrátenie súm, ktoré boli v súvislosti s takýmito plneniami nesprávne zaplatené.

               3.

               Aj keď sa na konanie vo veci samej v zásade uplatňujú zásady rovnosti zaobchádzania a daňovej neutrality, k ich porušeniu nedochádza len preto, že zamietnutie vrátenia dane sa zakladalo na bezdôvodnom obohatení dotknutej zdaniteľnej osoby. Naopak, zásade daňovej neutrality odporuje, aby sa zákaz bezdôvodného obohatenia namietal len v prípade takých zdaniteľných osôb, akými sú „payment traders“ (zdaniteľné osoby, u ktorých v danom zdaňovacom období daň zaplatená na výstupe prevyšuje daň zaplatenú na vstupe), a nie v prípade takých zdaniteľných osôb, akými sú „repayment traders“ (zdaniteľné osoby, ktorých situácia je opačná než situácia predchádzajúcej skupiny osôb), pokiaľ tieto zdaniteľné osoby uvádzajú na trh podobný tovar. Vnútroštátnemu súdu prislúcha, aby preskúmal, či je to tak v uvedenom konaní. Okrem toho všeobecnej zásade rovnosti zaobchádzania, ktorej porušenie sa môže prejavovať v daňovej oblasti diskrimináciou hospodárskych subjektov, ktoré si nie sú nevyhnutne konkurentmi, ale sa nachádzajú v porovnateľnej situácii z iných hľadísk, odporuje diskriminácia medzi „payment traders“ a „repayment traders“, ktorá nie je objektívne odôvodnená.

               4.

               Odpoveď na tretiu prejudiciálnu otázku nie je ovplyvnená preukázaním skutočnosti, že hospodárskemu subjektu, ktorému bolo zamietnuté vrátenie neoprávnene vybratej dane z pridanej hodnoty, nevznikla finančná strata, alebo že tento subjekt nebol finančne znevýhodnený.

               5.

               Vnútroštátnemu súdu prislúcha, aby vyvodil prípadné dôsledky, pokiaľ ide o minulosť, z porušenia zásady rovnosti zaobchádzania uvedeného v bode 3 výroku tohto rozsudku podľa pravidiel týkajúcich sa časových účinkov vnútroštátneho práva uplatniteľného vo veci samej v súlade s právom Spoločenstva, a najmä zásadou rovnosti zaobchádzania, ako aj zásadou, podľa ktorej musí dbať na to, aby opatrenia nápravy, ktoré prijme, neboli v rozpore s právom Spoločenstva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 261, 28.10.2006.


title: Vec T-531/10: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. decembra 2011 — Häfele/ÚHVT (Vorfront) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Vorfront — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               4.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/25

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. decembra 2011 — Häfele/ÚHVT (Vorfront)
   (Vec T-531/10) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Vorfront - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2012/C 32/50
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Nemecko) (v zastúpení: M. Eck a J. Dönch, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne S. Schäffner, neskôr R. Manea, a napokon A. Pohlmann, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 14. septembra 2010 (vec R 570/2010-1) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia Vorfront ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Häfele GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 30, 29.1.2011.


title: Vec C-271/08: Žaloba podaná 24. júna 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spolková republika Nemecko

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/27

         Žaloba podaná 24. júna 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-271/08)
   (2008/C 223/43)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: G. Wilms a D. Kukovec, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Spolková republika Nemecko si až do 31. januára 2006 neplnila svoje povinnosti vyplývajúce z článku 8 v spojení s ustanoveniami hláv III až VI smernice 92/50/EHS (1) a od 1. februára 2006 povinnosti vyplývajúce z článku 20 v spojení s článkami 23 až 55 smernice 2004/18/ES (2) tým, že komunálne orgány a podniky s viac ako 1218 zamestnancami uzatvorili zmluvy o poskytovaní služieb podnikového dôchodkového zabezpečenia bez celoeurópskeho verejného obstarávania priamo s inštitúciami a podnikmi uvedenými v § 6 TV-EUmw/VKA,

               —

               zaviazať Spolkovú republiku Nemecko na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V Nemecku sú zamestnanci oprávnení požadovať od svojich zamestnávateľov, aby z ich budúcich nárokov na odmenu až 4 % príslušného vymeriavacieho základu v rámci všeobecného dôchodkového poistenia použili na ich podnikové dôchodkové zabezpečenie prostredníctvom prevedenia odmeny. Podľa kolektívnej zmluvy o prevedení odmeny pre zamestnancov komunálnej verejnej služby (ďalej len „kolektívna zmluva“) výkon prevedenia odmien prináleží komunálnym úradom, resp. podnikom. Odmeny majú byť prevedené v rámci verejných inštitúcií doplnkového poistenia, resp. podnikov finančnej skupiny Sparkasse alebo komunálnych poisťovní. Komunálne úrady, resp. podniky spravidla uzatvárajú hromadné zmluvy o poistení pre všetkých svojich zamestnancov s vyššie uvedenými inštitúciami, ktoré obsahujú dohodu o prevedení odmeny.
   Podľa poznatkov Komisie, komunálne úrady, resp. podniky uzatvorili uvedené zmluvy o poskytovaní služieb podnikového dôchodkového zabezpečenia bez uskutočnenia celoeurópskeho verejného obstarávania priamo s inštitúciami a podnikmi uvedenými v kolektívnej zmluve.
   Služby podnikového dôchodkového zabezpečenia podliehajú prílohe I A kategórii 6 smernice 92/50/EHS, resp. od 1. februára 2006 prílohe II časti A smernice 2004/18/ES. Ide pritom o poisťovacie služby a služby dôchodkových fondov, ktoré nepatria do zákonného dôchodkového poistenia. V dôsledku toho sú dotknuté zmluvy uzatvorené komunálnymi úradmi, teda verejnými obstarávateľmi, písomné, odplatné a verejné zmluvy v zmysle uvedených smerníc. Z judikatúry navyše vyplýva, že článok 1 písm. a) smernice 92/50/EHS nerozlišuje medzi zmluvami uzatvorenými verejným obstarávateľom na účely plnenia úloh vo verejnom záujme a zmluvami, ktoré s takýmito úlohami nijako nesúvisia. Súdny dvor preto odmietol koncepciu funkčného verejného obstarávania. S názorom nemeckých orgánov, že komunálne úrady, resp. podniky nie sú pri poskytovaní podnikového dôchodkového zabezpečenia z funkčného hľadiska verejnými obstarávateľmi v zmysle práva verejného obstarávania, preto nemožno súhlasiť.
   Komisia sa ďalej domnieva, že dotknuté zmluvy výrazne prekročili príslušné prahové hodnoty. Na rozdiel od odlišného názoru žalovanej pri tomto výpočte sa nemá vychádzať z každej jednotlivej zmluvy. Skôr je rozhodujúcou doba platnosti rámcovej zmluvy, keďže jednotlivé dohody medzi zamestnancom a zamestnávateľom nie sú predmetom uzatvorenej zmluvy v zmysle právnych predpisov Spoločenstva o verejnom obstarávaní. Hodnota rámcovej dohody, ktorá má byť zohľadnená, sa teda rovná odhadovanej celkovej hodnote bez dane z pridanej hodnoty všetkých zmlúv plánovaných počas celej doby platnosti rámcovej dohody. Podľa výpočtov Komisie minimálne 110 miest v Spolkovej republike prekračuje prahovú hodnotu.
   Komunálne úrady a podniky teda neboli oprávnené uzatvoriť zmluvy o poskytovaní služieb podnikového dôchodkového zabezpečenia s inštitúciami a podnikmi uvedenými v kolektívnej zmluve priamo, ale až po vyhlásení celoeurópskeho verejného obstarávania. Na tento záver nemôže mať vplyv ani skutočnosť, že vyplácanie odmeny bolo upravené v kolektívnej zmluve. Judikatúra Súdneho dvora jednak jednoznačne vychádza z toho, že v práve Spoločenstva neexistuje všeobecná výhrada zmluvnej autonómie, a jednak Komisia nemôže súhlasiť s tým, že zásada zmluvnej autonómie zakotvená v nemeckej ústave by bola v dôsledku splnenia povinnosti vyhlásiť verejné obstarávanie, ktorú majú verejní obstarávatelia, neprípustným spôsobom obmedzená.

      (1)  Smernica Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb (Ú. v. ES L 2009, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 322).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132).


title: Vec C-529/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 28. novembra 2007 – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG/Franz Hauswirth GmbH

text:
               9.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 28. novembra 2007 – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG/Franz Hauswirth GmbH
   (Vec C-529/07)
   (2008/C 37/17)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Oberster Gerichtshof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG

      Žalovaná: Franz Hauswirth GmbH
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 51 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (1) vykladať tak, že prihlasovateľa ochrannej známky Spoločenstva je potrebné považovať za konajúceho v zlej viere, ak v čase podania prihlášky vedel, že konkurenčný podnik používa (minimálne) v jednom členskom štáte zhodné alebo zameniteľne podobné označenie pre zhodné alebo podobné výrobky alebo služby, a podal prihlášku ochrannej známky, aby tak mohol zabrániť konkurenčnému podniku v ďalšom používaní označenia?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na otázku 1:
               Má sa prihlasovateľ ochrannej známky považovať za konajúceho v zlej viere v prípade, ak prihlási ochrannú známku, aby tak mohol zabrániť konkurenčnému podniku v ďalšom používaní označenia, hoci v čase podania prihlášky vedel alebo musel vedieť, že tento konkurenčný podnik používaním zhodného alebo podobného označenia pre zhodné alebo zameniteľne podobné výrobky alebo služby už získal „plnohodnotné majetkové práva“?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na otázku 1 alebo na otázku 2:
               Má byť záver o zlej viere odmietnutý, ak sa už označenie prihlasovateľa v obchodnom styku stalo známym a teda získalo ochranu na základe práva o ochrane proti nekalej hospodárskej súťaži?

      (1)  Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146.


title: Vec C-306/08: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  26. mája 2011 — Európska komisia/Španielske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernice 93/37/EHS a 2004/18/ES — Postupy verejného obstarávania prác — Právna úprava autonómnej oblasti Valencia o urbanistickej činnosti)

text:
               16.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/3

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 26. mája 2011 — Európska komisia/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-306/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernice 93/37/EHS a 2004/18/ES - Postupy verejného obstarávania prác - Právna úprava autonómnej oblasti Valencia o urbanistickej činnosti)
   2011/C 211/05
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Alcover San Pedro, D. Kukovec a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: M. Muñoz Pérez, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 1, článku 6 ods. 6, článkov 11, 12 a kapitoly II hlavy IV (články 24 až 29) smernice Rady 93/37/EHS zo 14. júna 1993 o koordinácii postupov verejného obstarávania prác (Ú. v. ES L 199, s. 54; Mim. vyd. 06/002, s. 163) a článkov 2, 6, 24, 30, článku 31 ods. 4 písm. a), článku 48 ods. 2 a článku 53 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132) — Urbanistické právne predpisy Comunidad Valenciana — Nesúlad s právom spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 223, 30.8.2008.


title: Vec C-595/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Taliansko) 23. novembra 2016 – Emmea Srl, Commercial Hub Srl/Comune di Siracusa a i.

text:
               24.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Taliansko) 23. novembra 2016 – Emmea Srl, Commercial Hub Srl/Comune di Siracusa a i.
   (Vec C-595/16)
   (2017/C 239/25)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Emmea Srl, Commercial Hub Srl

      Žalované: Comune di Siracusa, Assessorato delle Attività Produttive per la Regione Siciliana, Libero Consorzio Comunale – già Provincia di Siracusa, Camera di Commercio di Siracusa
   Súdny dvor (desiata komora) uznesením z 27. apríla 2017 rozhodol, že návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý uznesením z 20. októbra 2016 podal Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia, je zjavne neprípustný.


title: Vec C-508/06: Žaloba podaná 14. decembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Maltská republika

text:
               10.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 56/15

         Žaloba podaná 14. decembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Maltská republika
   (Vec C-508/06)
   (2007/C 56/26)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Konstantinidis a D. Lawunmi, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Maltská republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že maltské orgány si nesplnili svoje povinnosti podľa článku 11 Smernice Rady 96/59/ES (1) v spojení s článkom 54 Aktu o podmienkach pristúpenia z roku 2003,

               —

               zaviazať Maltskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota, v ktorej mala Maltská republika oznámiť plány a návrhy podľa článku 11 tejto smernice, uplynula 1. mája 2004.

      (1)  Ú. v. ES L 243, s. 31; Mim. vyd. 15/013, s. 75.


title: Vec T-444/07: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  30. júna 2009 — CPEM/Komisia ( ESF — Zrušenie finančnej pomoci — Správa OLAF )

text:
               15.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/20

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. júna 2009 — CPEM/Komisia
   (Vec T-444/07) (1)

   („ESF - Zrušenie finančnej pomoci - Správa OLAF“)
   2009/C 193/30
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Marseille, Francúzsko) (v zastúpení: C. Bonnefoi, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: L. Flynn a A. Steiblytė, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2007) 4645 zo 4. októbra 2007 o zrušení pomoci udelenej Európskym sociálnym fondom (ESF) rozhodnutím K(1999) 2645 zo 17. augusta 1999, ako aj náhrada ujmy

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) znáša trovy konania, vrátane trov konania o odklade výkonu napadnutého rozhodnutia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 37, 9.2.2008.


title: Vec T-400/11: Uznesenie Všeobecného súdu z  9. septembra 2013 — Altadis/Komisia ( „Žaloba o neplatnosť — Štátna pomoc — Schéma pomoci umožňujúca odpísanie finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nenariaďuje sa jej vymáhanie — Akt obsahujúci vykonávacie opatrenia — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neexistencia povinnosti vrátenia — Neprípustnosť“ )

text:
               16.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 336/21

         Uznesenie Všeobecného súdu z 9. septembra 2013 — Altadis/Komisia
   (Vec T-400/11) (1)

   (Žaloba o neplatnosť - Štátna pomoc - Schéma pomoci umožňujúca odpísanie finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nenariaďuje sa jej vymáhanie - Akt obsahujúci vykonávacie opatrenia - Neexistencia osobnej dotknutosti - Neexistencia povinnosti vrátenia - Neprípustnosť)
   2013/C 336/43
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Altadis, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal, C. Urraca Caviedes a P. Němečková, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2011/282/EÚ z 12. januára 2011 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (Ú. v. EÚ L 135, s. 1)

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Altadis, SA, je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 282, 24.9.2011.


title: Vec T-219/06: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  3. apríla 2008  – PTV/ÚHVT (map&guide travelbook)

text:
               7.6.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/37

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 3. apríla 2008 – PTV/ÚHVT (map&guide travelbook)
   (Vec T-219/06) (1)

   (2008/C 142/67)

      Jazyk konania: nemčina

   Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 237, 30.9.2006.


title: Vec C-516/10: Žaloba podaná 29. októbra 2010 — Európska komisia/Rakúska republika

text:
               15.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/21

         Žaloba podaná 29. októbra 2010 — Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-516/10)
   ()
   2011/C 13/38
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. Braun a E. Montaguti, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Rakúska republika porušila články 49 a 63 ZFEÚ tým, že ponechala v platnosti § 5 v spojení s § 2 ods. 3 a 4, ako aj § 6 ods. 2 písm. g) VGVG,

               —

               určiť, že Rakúska republika porušila články 49 a 63 ZFEÚ tým, že ponechala v platnosti § 6 ods. 2 písm. d) v spojení s § 2 ods. 3 a 4 VGVG,

               —

               zaviazať Rakúsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia nespochybňuje, že členské štáty môžu obmedziť nadobúdanie pozemkov z dôvodov všeobecného záujmu. Ustanovenia Vorarlberger Grundverkehrsgesetz (VGVG, Zákon Spolkovej krajiny Vorarlbersko o pozemkoch) však predstavujú neprimerané obmedzenie voľného pohybu kapitálu, ako aj práva usadiť sa.
   Neprimerané je najmä takzvané pravidlo o záujemcoch, podľa ktorého VGVG v prípade nadobudnutia poľnohospodárskych pozemkov uprednostňuje poľnohospodárov pred osobami, ktoré nie sú poľnohospodári. Ďalšie poľnohospodárske využitie je možné zaručiť napríklad aj v prípade, že potenciálny nadobúdateľ je ochotný prenajať pozemok dlhodobo doterajšiemu záujemcovi.
   Takisto nie je pochopiteľné, z akého dôvodu sa uplatní pravidlo o záujemcoch aj v prípade, že doterajší majiteľ vloží svoj pozemok do podniku alebo nadácie vo forme vecného príspevku, aj keď je zabezpečené ďalšie poľnohospodárske využívanie.
   Podľa názoru Komisie je tiež neprimerané, že sa uvedené pravidlo o záujemcoch opakovane uplatní, keď sa kúpa neuskutoční z dôvodov, ktoré nespadajú do sféry predajcu.
   Napokon Komisia namieta, že VGVG nestanovuje žiadnu úpravu, ktorá v prípade chýbajúceho záujmu poľnohospodárov o obhospodarovanie poľnohospodárskeho pozemku umožňuje jeho predaj bez toho, aby bol nadobúdateľ povinný využívať ho na poľnohospodárske účely.


title: Vec C-129/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Latina (Taliansko) 5. marca 2007 – Giovanni Galeota/Agenzia Entrate Ufficio Latina

text:
               26.5.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 117/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Latina (Taliansko) 5. marca 2007 – Giovanni Galeota/Agenzia Entrate Ufficio Latina
   (Vec C-129/07)
   (2007/C 117/14)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Commissione tributaria provinciale di Latina
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Giovanni Galeota

      Žalovaný: Agenzia Entrate Ufficio Latina
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa rozsudok Vergani, C-207/04 (1), vykladať v tom zmysle, že taliansky zákonodarca je povinný rozšíriť výhodnejšiu vekovú hranicu stanovenú pre ženy aj na mužov?

               2.

               Má sa v prípade vo veci samej rozhodnúť, že u mužov, ktorí dovŕšili 50. rok veku, sa na sumy vyplatené ako príspevok pri dobrovoľnom ukončení pracovného pomeru uplatní zdanenie polovičnou sadzbou, akou je sadzba uplatňovaná na TFR?

               3.

               Vzhľadom na skutočnosť, že sumy zaplatené daňovníkom z titulu dane príjmov z fyzických osôb nie sú odmenou, keďže zamestnávateľ ich neplatí z dôvodu trvania pracovného pomeru, a vzhľadom na skutočnosť, že sumy vyplatené zamestnávateľom, aby zamestnanca motivoval k dobrovoľnému ukončeniu pracovného pomeru, nemajú povahu odmeny, je v súlade s právom Spoločenstva rozhodnutie, že rozdielna veková hranica – 50 rokov u žien a 55 rokov u mužov – je nezlučiteľná s právom Spoločenstva, hoci smernica č. 79/7 (2) dovoľuje členským štátom zachovať v platnosti rôzne vekové hranice pre odchod do dôchodku?

               4.

               Bráni výklad práva Spoločenstva (smernice Rady 76/207/EHS (3) z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky) uplatňovaniu vnútroštátnej právnej úpravy, o akú ide v citovanom rozsudku Súdneho dvora, a má na základe toho tento súd predmetnú vnútroštátnu právnu úpravu (článok 17, teraz článok 19 ods. 4bis dekrétu č. 917/86) považovať za zlučiteľnú alebo nezlučiteľnú s právom Spoločenstva?

      (1)  Zbierka 2005, s. I-07453.

      (2)  Ú. v. ES L 6, s. 24; Mim. vyd. 05/001, s. 215.

      (3)  Ú. v. ES L 39, s. 40; Mim. vyd. 05/001, s. 187.


title: Vec F-89/15: Žaloba podaná 18. mája 2015 – ZZ/Komisia

text:
               24.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/62

         Žaloba podaná 18. mája 2015 – ZZ/Komisia
   (Vec F-89/15)
   (2015/C 279/80)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: G.-M. Enache, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia nezapísať žalobcu na rezervný zoznam úspešných uchádzačov výberového konania EPSO/AD/248/13 a návrh na náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy, ktorá mu bola údajne spôsobená

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu v súvislosti so sťažnosťou, ktorú žalobca podal podľa článku 90 ods. 2 služobného poriadku proti rozhodnutiu výberovej komisie nezapísať jeho meno na rezervný zoznam úspešných uchádzačov výberového konania EPSO/AD/248/13,

               —

               zrušiť rozhodnutie výberovej komisie týkajúce sa návrhu na preskúmanie, ktorý podal žalobca v rámci výberového konania EPSO/AD/248/13,

               —

               zrušiť rozhodnutie výberovej komisie v rámci verejného výberového konania EPSO/AD/248/13, a to nezapísať meno žalobcu na rezervný zoznam úspešných uchádzačov verejného výberového konania EPSO/AD/248/13,

               —

               nahradiť spôsobenú majetkovú a nemajetkovú ujmu. Majetkovú ujmu žalobca odhaduje na 50  000 eur, pričom táto suma predstavuje stratu spôsobenú rozdielom medzi základným platom, na ktorý by mal nárok, ak by bol prijatý do zamestnania z rezervného zoznamu úspešných uchádzačov, a jeho základným platom, ktorý v súčasnosti poberá. Nemajetková ujma sa odhaduje na 50  000 eur z dôvodu záťaže, ktorú žalobca musel znášať v súvislosti s úsilím a osobným časom, ktoré zbytočne vynaložil na účely riešenia danej situácie, a z dôvodu odluky od jeho rodiny, zatiaľ čo mohol byť prijatý do zamestnania z rezervného zoznamu úspešných uchádzačov a vrátiť sa k svojej rodine,

               —

               uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Vec T-370/10: Žaloba podaná 30. augusta 2010 — Rubinetterie Teorema/Komisia

text:
               23.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/62

      Žaloba podaná 30. augusta 2010 — Rubinetterie Teorema/Komisia
      (Vec T-370/10)
      ()
      (2010/C 288/111)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Rubinetterie Teorema SpA [Flero (Brescia), Taliansko] (v zastúpení: R. Cavani, M. Di Muro, P. Preda, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  zrušiť rozhodnutie K(2010) 4185 z 23. júna 2010,

                  —

                  subsidiárne uložiť symbolickú pokutu,

                  —

                  subsidiárne v druhom rade výrazne znížiť výšku pokuty uloženej rozhodnutím, v rozsahu, v akom uzná Všeobecný súd za vhodné,

                  —

                  zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Rozhodnutie, proti ktorému bola podaná táto žaloba, je rovnaké ako rozhodnutie napadnuté vo veci T-368/10 Rubinetteria Cisal/Komisia.
      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné ako v uvedenej veci.
      Žalobkyňa najmä tvrdí, že:

                  bolo porušené právo na obranu v súvislosti so spoločnosťou Teorema a rozhodnutie je preto neplatné vzhľadom na:

                              —

                              oneskorené oznámenie výhrad Komisie a

                              —

                              ťažkosti pri prístupe k spisu a neexistenciu primeraného predĺženia lehoty,

                  k dohode, ktorej cieľom by bolo vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže nedošlo a/alebo neexistoval nepriaznivý vplyv na obchod v Spoločenstve, a

                  boli nesprávne posúdené dôkazy týkajúce sa údajnej účasti spoločnosti Teorema na stretnutiach spoločnosti Euroitalia.


title: Vec T-383/11: Žaloba podaná 21. júla 2011 — Makhlouf/Rada

text:
               24.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/30

         Žaloba podaná 21. júla 2011 — Makhlouf/Rada
   (Vec T-383/11)
   2011/C 282/62
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Eyad Makhlouf (Damask, Sýria) (v zastúpení: P. Grollet a G. Karouni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady 2011/302/SZBP z 23. mája 2011, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2011/273/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii v rozsahu, v akom sa týka žalobcu z dôvodu porušenia základných práv,

               —

               zaviazal Radu Európskej únie na náhradu trov konania na základe článkov 87 a 91 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení práva na obhajobu a práva na spravodlivý proces. Žalobca poukazuje na to, že jeho právo na obhajobu bolo porušené, keďže mu bola uložená predmetná sankcia bez toho, aby bol predtým vypočutý, mal možnosť obhajovať sa a aby sa oboznámil s dôkazmi, na základe ktorých boli prijaté tieto opatrenia.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia stanovenej v článku 296 druhom odseku ZFEÚ. Žalobca Rade vytýka, že prijala voči nemu reštriktívne opatrenia bez toho, aby mu oznámila dôvody a umožnila mu tak uviesť dôvody na svoju obhajobu. Žalobca vytýka žalovanej, že sa uspokojila so všeobecnou a stereotypnou formuláciou bez toho, aby podrobne uviedla skutkové a právne okolnosti, od ktorých závisia právne odôvodnenie jej rozhodnutia a úvahy, ktoré ju viedli k jeho prijatiu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na dôvodnosti odôvodnenia. Žalobca Rade vytýka, že vychádzala zo zjavne nesprávneho odôvodnenia a postupovala zmätočne, takže toto odôvodnenie by nemalo byť považované z právneho hľadiska za primerané.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení záruky týkajúcej sa práva na účinnú súdnu ochranu. Žalobca tvrdí, že nielenže nemohol účinne uplatniť svoje stanovisko pred Radou, ale vzhľadom na absenciu uvedenia akýchkoľvek špecifických a konkrétnych dôvodov v napadnutom rozhodnutí, ktoré by ho odôvodňovali, nemohol ani účinnejšie uplatniť svoju žalobu na Všeobecnom súde.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení všeobecnej zásady proporcionality.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení práva vlastniť majetok v rozsahu, v akom konkrétne zmrazenie finančných prostriedkov predstavuje neprimeraný zásah do základného práva žalobcu voľne disponovať so svojím majetkom.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení práva na ochranu súkromia v rozsahu, v akom zmrazenie finančných prostriedkov a obmedzenie pohybu predstavujú tiež neprimeraný zásah do základného práva žalobcu.


title: Vec C-231/14 P: Odvolanie podané 8. mája 2014 : InnoLux Corp., predtým Chimei InnoLux Corp. proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z  27. februára 2014 vo veci T-91/11, InnoLux Corp., predtým Chimei InnoLux Corp./Európska komisia

text:
               7.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 212/20

         Odvolanie podané 8. mája 2014: InnoLux Corp., predtým Chimei InnoLux Corp. proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 27. februára 2014 vo veci T-91/11, InnoLux Corp., predtým Chimei InnoLux Corp./Európska komisia
   (Vec C-231/14 P)
   2014/C 212/23
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: InnoLux Corp., predtým Chimei InnoLux Corp. (v zastúpení: J.-F. Bellis, advokát, R. Burton, solicitor)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom potvrdzuje pokutu, ktorá bola v spornom rozhodnutí uložená spoločnosti InnoLux na základe hodnoty dodávok LCD panelov v rámci skupiny, pokiaľ ide o továrne odvolateľky v Číne a Taiwane,

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie v rozsahu, v akom ukladá spoločnosti InnoLux pokutu na základe hodnoty dodávok LCD panelov v rámci skupiny, pokiaľ ide o továrne odvolateľky v Číne a Taiwane,

               —

               rovnako znížil pokutu uloženú spoločnosti InnoLux na 173 miliónov eur a

               —

               rozhodol, že Komisia znáša všetky trovy tohto konania, ako aj konania na Všeobecnom súde.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že dodávky LCD panelov v rámci skupiny, pokiaľ ide o továrne odvolateľky v Číne a Taiwane, patria do pôsobnosti článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP už iba z dôvodu, že odvolateľka predáva počítačové obrazovky, do ktorých sa v predmetných továrňach montujú LCD panely ako súčiastky, v rámci EHP.
               Tento odvolací dôvod sa zakladá na tom, že:

                           a)

                           konštatovanie porušenia v spornom rozhodnutí sa týka iba dodávok LCD panelov v rámci EHP bez ohľadu na to, či sa predávajú tretím osobám alebo sa dodávajú v rámci skupiny spoločností, a nerozlišuje medzi dodávkami v rámci skupiny, ktoré uskutočňujú vertikálne integrovaní účastníci kartelu, ktorí tvoria so svojím previazaným kupujúcim jeden podnik, a dodávkami v rámci skupiny, ktoré uskutočňujú vertikálne integrovaní účastníci kartelu, ktorí netvoria so svojím kupujúcim jeden podnik;

                           b)

                           použitie koncepcie tzv. „priamych predajov v rámci EHP prostredníctvom spracovaných výrobkov“ nie je v súlade s metodikou uplatnenou vo veci Europa Carton na účely rovnakého zaobchádzania s dodávkami v rámci skupiny a predajmi tretím osobám;

                           c)

                           uplatnenie článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP na dodávky LCD panelov, ktoré sa uskutočňujú mimo EHP, nie je v súlade s rozsudkom vo veci „Celulóza I“, ktorým sa zavádza doktrína;

                           d)

                           koncepcia tzv. „priamych predajov v rámci EHP prostredníctvom spracovaných výrobkov“ vedie k protiprávnemu vylúčeniu transakcií týkajúcich sa LCD panelov, ktoré sa uskutočňujú a obmedzujú hospodársku súťaž v rámci EHP, z pôsobnosti článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP na základe dôvodov, ktoré boli výslovne zamietnuté Súdnym dvorom vo veci Commercial Solvents;

                           e)

                           uplatňovanie práva Únie v oblasti hospodárskej súťaže mimo jej územia vyplývajúce z použitia koncepcie tzv. „priamych predajov v rámci EHP prostredníctvom spracovaných výrobkov“ vedie k riziku porušenia zásady ne bis in idem v prípade podnikov a ku konfliktu právomoci s inými orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže.

               2.

               Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že uplatniteľnosť kategórie tzv. „priamych predajov v rámci EHP prostredníctvom spracovaných výrobkov“ na dodávky LCD panelov v rámci skupiny, ktoré uskutočňovali jednotlivé subjekty, ktorým bolo určené rozhodnutie Komisie, bola posúdená Komisiou „na základe toho istého objektívneho kritéria“, a to konkrétne či tieto subjekty tvorili spolu so svojimi previazanými kupujúcimi jeden podnik, pričom z dôvodu neprípustnosti zamietol všetky žalobné dôvody, ktoré odvolateľka uviedla na účely spochybnenia relevantnosti, objektivity a súladu uplatneného kritéria.
               Tento odvolací dôvod sa zakladá na tom, že:

                           a)

                           skutočnosť, či vertikálne integrované subjekty, ktorým bolo určené sporné rozhodnutie, tvoria spolu so svojimi previazanými kupujúcimi jeden podnik, nepredstavuje „objektívny rozdiel“ odôvodňujúci rozdielne zaobchádzanie s ich príslušnými dodávkami v rámci skupiny;

                           b)

                           zásadu zákonnosti nemožno uplatniť na účely zamietnutia žalobného dôvodu, ktorý odvolateľka uviedla s cieľom, aby jej dodávky LCD panelov v rámci skupiny boli posudzované na základe tej istej metódy, aká bola uplatnená v prípade dodávok LCD panelov LG Display a AUO, keďže táto metóda je nepochybne zákonná.


title: Vec T-562/14: Žaloba podaná 28. júla 2014 – Yoo Holdings/ÚHVT – Eckes-Granini Group (YOO)

text:
               6.10.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 351/18

         Žaloba podaná 28. júla 2014 – Yoo Holdings/ÚHVT – Eckes-Granini Group (YOO)
   (Vec T-562/14)
   2014/C 351/22
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa Yoo Holdings Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: D. Farnsworth, solicitor)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Nemecko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 29. apríla 2014 vo veci R 762/2013-2.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „YOO“ pre služby v triedach 35, 41 a 43 – Prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 1 0 4 87  924.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: národný a medzinárodný zápis slovnej ochrannej známky „YO“ pre tovary v triedach 29, 30 a 32.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky v jej celom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia a čiastočné vyhovenie námietke.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. a) a b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-499/09: Žaloba podaná 14. decembra 2009 — Evonik Industries/ÚHVT (Vyobrazenie pravouholníka purpurovej farby so zaoblenou pravou stranou)

text:
               13.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/45

         Žaloba podaná 14. decembra 2009 — Evonik Industries/ÚHVT (Vyobrazenie pravouholníka purpurovej farby so zaoblenou pravou stranou)
   (Vec T-499/09)
   2010/C 37/65
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Evonik Industries AG (Essen, Nemecko) (v zastúpení: J. Albrecht, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie žalovaného (štvrtý senát) z 2. októbra 2009 (spisové číslo odvolania: R 491/2009-4),

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Dotknutá ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka, vyobrazená ako pravouholník vo farbe purpur pantone 513 C, pre výrobky a služby tried 1 až 45 (prihláška č. 7 235 179).

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: nesprávne uplatnenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 (1), keďže dotknutá ochranná známka má vyžadovanú rozlišovaciu spôsobilosť.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec T-549/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2016 – Guiral Broto/EUIPO – Gastro & Soul (CAFE DEL SOL) („Ochranná známka európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie CAFE DEL SOL — Skoršia národná obrazová ochranná známka Café del Sol — Nepredloženie dôkazov v jazyku námietkového konania — Články 75 a 76 nariadenia (ES) č. 207/2009 — Pravidlá 19 a 20 nariadenia (ES) č. 2868/95 — Právo na obhajobu“)

text:
               30.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/45

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2016 – Guiral Broto/EUIPO – Gastro & Soul (CAFE DEL SOL)
   (Vec T-549/15) (1)

   ((„Ochranná známka európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie CAFE DEL SOL - Skoršia národná obrazová ochranná známka Café del Sol - Nepredloženie dôkazov v jazyku námietkového konania - Články 75 a 76 nariadenia (ES) č. 207/2009 - Pravidlá 19 a 20 nariadenia (ES) č. 2868/95 - Právo na obhajobu“))
   (2017/C 030/50)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španielsko) (v zastúpení: J. L. de Castro Hermida, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: H. O’Neill, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Nemecko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 16. júla 2015 (vec R 1888/2014-5) týkajúce sa námietkového konania medzi R. Guiralom Brotom a spoločnosťou Gastro & Soul

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie piateho odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 16. júla 2015 (vec R 1888/2014-5) týkajúce sa námietkového konania medzi R. Guiralom Brotom a spoločnosťou Gastro & Soul sa zrušuje.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               EUIPO a R. Guiral Broto znášajú vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 381, 16.11.2015.


title: Vec C-398/12: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  5. júna 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Fermo – Taliansko) – trestné konanie proti M (Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda — Článok 54 — Zásada „ne bis in idem“  — Pôsobnosť — Uznesenie o zastavení konania pred podaním obžaloby pre nedostatok dôkazov vydaný súdom zmluvného štátu — Možnosť obnovy súdneho vyšetrovania v prípade novoobjavených skutkových okolností a/alebo dôkazov — Pojem osoba, ktorá bola „právoplatne odsúdená“  — Trestné stíhanie v inom zmluvnom členskom štáte proti rovnakej osobe a pre trestný čin spáchaný rovnakými skutkami — Zánik obžaloby a uplatnenie zásady ne bis in idem)

text:
               4.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 253/7

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 5. júna 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Fermo – Taliansko) – trestné konanie proti M
   (Vec C-398/12) (1)

   ((Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda - Článok 54 - Zásada „ne bis in idem“ - Pôsobnosť - Uznesenie o zastavení konania pred podaním obžaloby pre nedostatok dôkazov vydaný súdom zmluvného štátu - Možnosť obnovy súdneho vyšetrovania v prípade novoobjavených skutkových okolností a/alebo dôkazov - Pojem osoba, ktorá bola „právoplatne odsúdená“ - Trestné stíhanie v inom zmluvnom členskom štáte proti rovnakej osobe a pre trestný čin spáchaný rovnakými skutkami - Zánik obžaloby a uplatnenie zásady ne bis in idem))
   2014/C 253/09
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Fermo

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   M

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Tribunale di Fermo – Výklad článku 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda – Zásada „ne bis in idem“ – Pojem „právoplatne odsúdená osoba“ – Právoplatné rozhodnutie súdu členského štátu o zastavení konania

      Výrok rozsudku

   Článok 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985 uzatvorená medzi vládami štátov Hospodárskej únie Beneluxu, Spolkovej republiky Nemecko a Francúzskej republiky o postupnom zrušení kontrol na ich spoločných hraniciach, podpísaného 19. júna 1990 v Schengene (Luxembursko), sa má vykladať v tom zmysle, že uznesenie o zastavení konania pred podaním obžaloby, ktoré je v zmluvnom štáte, v ktorom bolo toto uznesenie vydané, prekážkou nového vyšetrovania za trestný čin spáchaný rovnakými skutkami proti osobe, ktorej sa toto uznesenie týka, pokiaľ sa prípadne proti tejto osobe nevyskytnú nové skutkové okolnosti a/alebo dôkazy, sa má považovať za rozhodnutie predstavujúce právoplatný rozsudok v zmysle tohto článku, a tvoriť tak prekážku novému vyšetrovaniu proti tejto osobe za ten istý trestný čin v inom zmluvnom štáte.

      (1)  Ú. v. EÚ C 355, 17.11.2012.


title: Vec T-600/15: Žaloba podaná 22. októbra 2015 – PAN Europe a i./Komisia

text:
               15.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 59/20

         Žaloba podaná 22. októbra 2015 – PAN Europe a i./Komisia
   (Vec T-600/15)
   (2016/C 059/23)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgicko), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Louvain-la-Neuve, Belgicko), Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Taliansko) (v zastúpení: B. Kloostra, A. van den Biesen, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) č. 2015/1295 (1) a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článkov 4 a 6, ako aj príloh I a II nariadenia (ES) č. 1107/2009 (2), ktorého sa dopustila Komisia prijatím sporného nariadenia a schválením uvedenia sulfoxafloru na trh.

                           —

                           Komisia porušila článok 4 nariadenia (ES) č. 1107/2009 a/alebo nesprávne uplatnila kritériá na schválenie účinných látok stanovené v uvedenom nariadení;

                           —

                           Komisia taktiež porušila článok 4 v spojení s článkom 6 písm. f) nariadenia č. 1107/2009, ako aj body 1.1 a 2.2 prílohy II tohto nariadenia a/alebo nesprávne uplatnila kritériá na schválenie účinných látok stanovené v nariadení č. 1107/2009; a

                           —

                           Komisia porušila článok 4 a článok 6 písm. i) nariadenia (ES) č. 1107/2009 a/alebo nesprávne uplatnila kritériá na schválenie účinných látok stanovené v uvedenom nariadení.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že sporné nariadene porušuje právo včelárov na vlastníctvo a ich slobodu podnikania, ako sú zakotvené v článkoch 16 a 17 Charty základných práv Európskej únie (3).

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na skutočnosti, že Komisia tým, že prijala sporné nariadenie, porušila zásadu riadnej správy vecí verejných, zásadu konzistentnej rozhodovacej praxe a svoju povinnosť náležitej starostlivosti.

      (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2015/1295 z 27. júla 2015, ktorým sa v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh schvaľuje účinná látka sulfoxaflor a ktorým sa mení príloha k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/201 (Ú. v. EÚ L 199, s. 8).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, s. 1).

      (3)  Charta základných práv Európskej únie (Ú. v. EÚ, 2000, C 326, s. 1).


title: Vec T-575/13: Uznesenie Všeobecného súdu z  2. apríla 2014 – Lesaffre a Compagnie/ÚHVT – Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)

text:
               10.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/53

         Uznesenie Všeobecného súdu z 2. apríla 2014 – Lesaffre a Compagnie/ÚHVT – Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)
   (Vec T-575/13) (1)

   2014/C 175/75
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda šiestej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 31, 1.2.2014.


title: Vec C-577/10: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  19. decembra 2012 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Článok 56 ZFEÚ — Slobodné poskytovanie služieb — Vnútroštátna právna úprava ukladajúca poskytovateľom služieb, ktorí sú samostatne zárobkovo činné osoby usadené v iných členských štátoch, povinnosť predchádzajúceho vyhlásenia — Trestné sankcie — Prekážka slobodného poskytovania služieb — Objektívne odôvodnené rozlišovanie — Naliehavé požiadavky všeobecného záujmu — Zabránenie podvodom — Boj proti nekalej hospodárskej súťaži — Ochrana samostatne zárobkovo činných osôb — Proporcionalita)

text:
               16.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/2

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 19. decembra 2012 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-577/10) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 56 ZFEÚ - Slobodné poskytovanie služieb - Vnútroštátna právna úprava ukladajúca poskytovateľom služieb, ktorí sú samostatne zárobkovo činné osoby usadené v iných členských štátoch, povinnosť predchádzajúceho vyhlásenia - Trestné sankcie - Prekážka slobodného poskytovania služieb - Objektívne odôvodnené rozlišovanie - Naliehavé požiadavky všeobecného záujmu - Zabránenie podvodom - Boj proti nekalej hospodárskej súťaži - Ochrana samostatne zárobkovo činných osôb - Proporcionalita)
   2013/C 46/03
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: E. Traversa, C. Vrignon a J.-P. Keppenne, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: M. Jacobs a C. Pochet, splnomocnené zástupkyne)

      Vedľajší účastník konania: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: C. Vang, S. Juul Jørgensen a V. Pasternak Jørgensen, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 56 ZFEÚ — Vnútroštátne právne predpisy ukladajúce nezávislým poskytovateľom služieb usadeným v iných členských štátoch povinnosť predkladať predbežné vyhlásenie (vyhlásenie „Limosa“) — Prekážky voľného pohybu služieb — Diskriminačná povaha obmedzenia — Neexistencia odôvodnenia a proporcionality

      Výrok rozsudku

               1.

               Belgické kráľovstvo si tým, že prijalo článok 137 bod 8, článok 138 tretiu zarážku, článok 153 a článok 157 bod 3 programového zákona (I) z 27. decembra 2006 v znení účinnom od 1. apríla 2007, konkrétne tým, že poskytovateľom služieb, ktorí sú samostatne zárobkovo činné osoby usadené v inom členskom štáte než v Belgickom kráľovstve, uložilo povinnosť podať vyhlásenie pred vykonaním svojej činnosti v Belgicku, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 56 ZFEÚ.

               2.

               Belgické kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

               3.

               Dánske kráľovstvo znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 72, 5.3.2011.


title: Vec F-119/05: Žaloba podaná  13. decembra 2005  – Gesner/ÚHVT

text:
               22.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/34

         Žaloba podaná 13. decembra 2005 – Gesner/ÚHVT
   (Vec F-119/05)
   (2006/C 96/53)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Charlotte Gesner (Kildedalsvej, Dánsko) (v zastúpení: J. Vazquez Vazquez a C. Amo Quiñones, abogados)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 2. decembra 2005, ktorým bola zamietnutá sťažnosť žalobkyne z 10. mája 2005 proti rozhodnutiu ÚHVT z 21. apríla 2005, ktorým bola zamietnutá žiadosť o zvolanie posudkovej komisie,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa, do 15. apríla 2005 dočasná zamestnankyňa ÚHVT, trpí od roku 2003 poruchou platničky a rôznymi chorobami chrbtice. Napriek tomu, že sa podrobila chirurgickému zákroku a rôznym lekárskym a fyzioterapeutickým ošetreniam, naďalej trpela silnými bolesťami chrbta a skutočnosť, že musela stráviť veľa času v sedacej polohe, zhoršovala jej stav, takže bola nepretržite niekoľko mesiacov v práci neprítomná.
   Dňa 11. marca 2005 žalobkyňa podala na ÚHVT žiadosť o zvolanie posudkovej komisie, aby tento orgán rozhodol, že je neschopná plniť svoje pracovné povinnosti v agentúre, a aby jej priznal nárok na invalidný dôchodok.
   ÚHVT túto možnosť zamietol na základe dvoch tvrdení. Po prvé preto, že článok 59 Služobného poriadku sa podľa jeho názoru musí vykladať tak, že rozhodnutie o zvolaní posudkovej komisie prináleží menovaciemu orgánu. Po druhé preto, lebo jej práceneschopnosť trvala len 294 dní v priebehu posledných troch rokov, takže nedosiahla požadovanú dĺžku obdobia podľa článku 59 ods. 4 Služobného poriadku.
   Vo svojej žalobe žalobkyňa uvádza štyri hlavné žalobné dôvody. V prvom z nich tvrdí, že menovací orgán si nemôže prisvojiť právo zvolať posudkovú komisiu. Keby tomu tak bolo, menovací orgán by vopred subjektívne a svojvoľne určil, či je úradník alebo zamestnanec dostatočne chorý nato, aby bol predvolaný pred posudkovú komisiu.
   V druhom žalobnom dôvode žalobkyňa tvrdí, že odôvodnenie napadnutého rozhodnutia je chybné. Uplatnenie časových období podľa článku 59 ods. 4 Služobného poriadku by znemožnilo získanie nároku na invalidný dôchodok tým úradníkom alebo zamestnancom, ktorí nesplnili požiadavku týchto období, avšak môžu byť práceneschopní z dôvodu úrazu alebo choroby, ktorých príznaky sa prejavia rýchlejšie.
   V treťom žalobnom dôvode žalobkyňa uvádza, že ustanoveniami, ktoré sa majú uplatniť na zvolanie posudkovej komisie, nemusia byť iba ustanovenia článku 59 Služobného poriadku, ale aj ustanovenia právnej úpravy v oblasti nároku na invalidný dôchodok, t. j. články 31 až 33 Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev, článok 9 Služobného poriadku a jeho príloha VIII.
   V poslednom žalobnom dôvode žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore so zásadou zákazu diskriminácie a zásadou rovnosti zaobchádzania. ÚHVT by zabránil svojmu personálu zvolať posudkovú komisiu, hoci ostatný personál inštitúcií Spoločenstva túto možnosť pravdepodobne má. Okrem toho, zamestnanci ÚHVT so zmluvou na dobu kratšiu ako tri roky by ťažko získali nárok na invalidný dôchodok, pretože nech už by boli akokoľvek chorí, nikdy by nedosiahli časové obdobie stanovené v článku 59 ods. 4 Služobného poriadku.


title: Vec F-82/06: Žaloba podaná 21. júla 2006 – Duyster/Komisia

text:
               18.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/44

         Žaloba podaná 21. júla 2006 – Duyster/Komisia
   (Vec F-82/06)
   (2006/C 281/79)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Tineke Duyster (Oetrange, Luxembursko) (v zastúpení: W. H. A. M. van den Muijsenbergh, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               vyhlásiť žalobu za prípustnú alebo subsidiárne za čiastočne prípustnú,

               —

               zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu z 11. marca 2006 v časti, v ktorej sa týka sťažnosti R/91/06 alebo subsidiárne čiastočne zrušiť toto rozhodnutie,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania,

               —

               žalovaná navyše opätovne predkladá návrhy, ktoré už predložila vo veci F-18/06 (1).

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Vo veciach F-51/05 (2) a F-18/06 žalovaná už medzičasom namietala skutočnosť, že jej Komisia najprv poskytla rodičovskú dovolenku na obdobie od 1. novembra 2004 do 30. apríla 2005, a následne listom zo 17. novembra 2005 stanovila začiatok jej rodičovskej dovolenky na 8. novembra 2004.
   Žalobkyňa, ktorá mala pochybnosti o právnej kvalifikácii uvedeného listu, ho 13. februára 2006 napadla súčasne sťažnosťou a žalobou (F-18/06). Komisia v rámci tejto žaloby jednak vzniesla námietku neprípustnosti a jednak rozhodnutím z 11. mája 2006 zamietla sťažnosť ako neprípustnú.
   V prejednávanej veci žalobkyňa tvrdí, že v dôsledku uvedeného nemožno podať žiaden právny prostriedok proti rozhodnutiu obsiahnutému v liste zo 17. novembra 2005 a že žiadne odškodnenie nie je možné pokiaľ ide o vyhlásenia menovacieho orgánu obsiahnuté v tomto rozhodnutí. To je predovšetkým v rozpore so služobným poriadkom a so spoločnými právnymi zásadami členských štátov a Spoločenstva.
   Na podporu svojej žaloby proti rozhodnutiu o neprípustnosti žalobkyňa poukazuje najmä na: i) existenciu nepravdivého skutkového stavu, o ktoré sa rozhodnutie opiera; ii) rozpor s obsahom a účelom článku 90 služobného poriadku; iii) existenciu protirečení; iv) nejasnosť a nedbanlivosť rozhodnutia; v) rozpor s obsahom a účelom článkov 24 a 25 služobného poriadku; vi) rozpor s judikatúrou týkajúcou sa prípustnosti; vii) stav neistoty vyvolaný Komisiou, pokiaľ ide o právnu kvalifikáciu listu zo 17. novembra 2005; viii) porušenie zásad proporcionality, legitímnej dôvery, rovnosti zaobchádzania a právnej istoty, ako aj porušenie zásady zváženia dotknutých záujmov, nedodržanie povinnosti zamestnávateľa poskytnúť informácie, porušenie práva na opravný prostriedok, porušenie zásady zákonnosti a zásady správneho úradného postupu; ix) chýbajúci dôkaz pre tvrdenie menovacieho orgánu, že obsah návrhu podaného žalobkyňou je už súčasťou veci F-51/05.
   Vo veci samej žalobkyňa uvádza dôvody, ktoré sú veľmi podobné dôvodom uvedeným vo veci F-18/06.

      (1)  Ú. v. EÚ C 154, 1.7.2006.

      (2)  Ú. v. EÚ C 217, 3.9.2005 (vec pôvodne zapísaná na Súde prvého stupňa Európskych spoločenstiev pod číslom T-249/05 a prevedená na Súd pre verejnú službu Európskej únie uznesením z 15.12.2005).


title: Vec C-103/11 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  18. apríla 2013 — Európska komisia/Systran SA, Systran Luxembourg SA (Odvolanie — Článok 225 ods. 1 ES, článok 235 ES a článok 288 druhý odsek ES — Žaloba o mimozmluvnú zodpovednosť proti Európskemu spoločenstvu — Posúdenie mimozmluvnej povahy sporu — Právomoc súdov Spoločenstva)

text:
               8.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/2

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 18. apríla 2013 — Európska komisia/Systran SA, Systran Luxembourg SA
   (Vec C-103/11 P) (1)

   (Odvolanie - Článok 225 ods. 1 ES, článok 235 ES a článok 288 druhý odsek ES - Žaloba o mimozmluvnú zodpovednosť proti Európskemu spoločenstvu - Posúdenie mimozmluvnej povahy sporu - Právomoc súdov Spoločenstva)
   2013/C 164/03
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: T. van Rijn, E. Montaguti a J. Samnadda, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Berenboom, advocaat, a M. Isgour, avocat)

      Ďalší účastníci konania: Systran SA, Systran Luxembourg SA (v zastúpení: J.-P. Spitzer a E. De Boissieu, avocats)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 16. decembra 2010 vo veci T-19/07, Systran a Systran Luxembourg/Komisia, ktorého predmetom je žaloba o náhradu škody, ktorá údajne vznikla žalobkyniam v prvostupňovom konaní v súvislosti s protiprávnosťami, ktorých sa Komisia dopustila vo verejnom obstarávaní týkajúcom sa údržby a lingvistického posilnenia svojho systému automatického prekladu — Nesprávne posúdenie a rozpory v posúdení mimozmluvného charakteru sporu — Porušenie práva na obhajobu — Porušenie pravidiel týkajúcich sa vykonávania dôkazov — Zjavne nesprávne posúdenie dostatočne závažného charakteru údajného pochybenia Komisie — Absencia odôvodnenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie zo 16. decembra 2010, Systran a Systran Luxembourg/Komisia (T-19/07), sa zrušuje.

               2.

               Žaloba Systran SA a Systran Luxembourg SA vo veci T-19/07 sa zamieta.

               3.

               Systran SA a Systran Luxembourg SA sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii v rámci tohto konania, ako aj v rámci konania pred Všeobecným súdom Európskej únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 145, 14.5.2011.


title: Vec C-438/04: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  13. júla 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d'appel de Bruxelles – Belgicko) – Mobistar SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (Telekomunikačný sektor — Univerzálna služba a práva užívateľov — Prenosnosť telefónnych čísel — Náklady na zabezpečenie v prípade prenosu čísla mobilného telefónu — Článok 30 ods. 2 smernice 2002/22/ES (ďalej len smernica univerzálnej služby ) — Tvorba cien za prepojenie v súvislosti so zabezpečením prenosnosti čísel — Nákladové orientovanie cien — Regulačná právomoc národných regulačných orgánov — Článok 4 ods. 1 smernice 2002/21/ES (ďalej len rámcová smernica ) — Účinná právna ochrana — Ochrana dôverných údajov)

text:
               16.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 224/7

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 13. júla 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d'appel de Bruxelles – Belgicko) – Mobistar SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
   (Vec C-438/04) (1)

   (Telekomunikačný sektor - Univerzálna služba a práva užívateľov - Prenosnosť telefónnych čísel - Náklady na zabezpečenie v prípade prenosu čísla mobilného telefónu - Článok 30 ods. 2 smernice 2002/22/ES (ďalej len „smernica univerzálnej služby“) - Tvorba cien za prepojenie v súvislosti so zabezpečením prenosnosti čísel - Nákladové orientovanie cien - Regulačná právomoc národných regulačných orgánov - Článok 4 ods. 1 smernice 2002/21/ES (ďalej len „rámcová smernica“) - Účinná právna ochrana - Ochrana dôverných údajov)
   (2006/C 224/12)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Cour d'appel de Bruxelles
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Mobistar SA

      Žalovaný: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

      za účasti: Belgacom Mobile SA, Base SA
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Cour d'appel de Bruxelles – Výklad článku 30 smernice Európskeho parlamentu a Rady č. 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby) (Ú. v. ES L 108, s. 51; Mim. vyd. 13/029, s. 367) – Prenosnosť telefónneho čísla – Tvorba cien za prepojenie v súvislosti so zabezpečením prenosnosti čísel určená na základe nákladov – Výklad článku 4 smernice č. 2002/21/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) (Ú. v. ES L 108, s. 33; Mim. vyd. 13/029, s. 349) – Právo odvolať sa proti rozhodnutiu národného regulačného orgánu – Zahrnutie dôverných informácií medzi informácie, ktoré má mať k dispozícii orgán príslušný na preskúmanie odvolania
   Výrok rozsudku

               1.

               Tvorba cien za prepojenie v súvislosti so zabezpečením prenosnosti čísel uvedená v článku 30 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby) sa týka nákladov spojených s presmerovaním prenášaných čísel a nákladov na zabezpečenie vzniknutých mobilným telekomunikačným operátorom pri vybavovaní žiadostí o prenos čísla.

               2.

               Článku 30 ods. 2 smernice 2002/22 neodporuje prijatie vnútroštátneho opatrenia, o aké ide v tomto prípade vo veci samej, ktoré vopred a na základe teoretického modelu nákladov stanovuje maximálne ceny, ktoré môže odovzdávajúci operátor uplatniť voči prijímajúcemu operátorovi ako náklady na zabezpečenie, ak sú ceny určené na základe nákladov takým spôsobom, že spotrebitelia nie sú odradzovaní od využitia možnosti prenosnosti.

               3.

               Článok 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) sa má vykladať v tom zmysle, že orgán príslušný na preskúmanie odvolaní proti rozhodnutiam národných regulačných orgánov musí disponovať súborom informácií potrebných na preskúmanie dôvodnosti odvolania, a to vrátane dôverných informácií, ak je to potrebné, ktoré uvedené orgány zohľadnili pri prijímaní rozhodnutia, ktoré je predmetom odvolania. Tomuto orgánu však prislúcha, aby zaručil dôverné zaobchádzanie s dotknutými údajmi, dodržiac tak požiadavky na účinnú právnu ochranu a zabezpečiac dodržanie práv na obranu účastníkov sporu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 6, 8.1.2005.