title: Vec C-672/17: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 6. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário – Portugalsko) – Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Základ dane — Zníženie — Zásada daňovej neutrality)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/5

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 6. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário – Portugalsko) – Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Vec C-672/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Základ dane - Zníženie - Zásada daňovej neutrality))
      (2019/C 44/06)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok rozsudku

      Zásada neutrality, ako aj články 90 a 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa majú vykladať v tom zmysle, že im neodporuje vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, ktorá stanovuje, že zníženie základu dane na účely dane z pridanej hodnoty (DPH) v prípade nezaplatenia nemôže byť vykonané zdaniteľnou osobou, pokiaľ táto osoba vopred neoznámila svoj úmysel uplatniť čiastočné alebo úplné anulovanie DPH príjemcovi tovaru alebo služieb, ak je zdaniteľnou osobou, na účely úpravy odpočítania sumy DPH, ktorý už tento príjemca prípadne vykonal.

         (1)  Ú. v. EÚ C 52, 12.2.2018.


title: Vec C-675/17: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 6. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Ministero della Salute/Hannes Preindl (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Uznávanie odborných kvalifikácií — Smernica 2005/36/ES — Uznávanie dokladov o formálnej kvalifikácii získaných po skončení období odbornej prípravy, ktoré sa čiastočne prekrývajú — Overovacie právomoci hostiteľského členského štátu)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/5

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 6. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Ministero della Salute/Hannes Preindl
      (Vec C-675/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Uznávanie odborných kvalifikácií - Smernica 2005/36/ES - Uznávanie dokladov o formálnej kvalifikácii získaných po skončení období odbornej prípravy, ktoré sa čiastočne prekrývajú - Overovacie právomoci hostiteľského členského štátu))
      (2019/C 44/07)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Ministero della Salute

         Žalovaný: Hannes Preindl

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Články 21, 22 a 24 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií sa majú vykladať v tom zmysle, že ukladajú členskému štátu, ktorého právne predpisy stanovujú povinnosť odbornej prípravy v dennej forme a zákaz súčasne sa zapísať na dve odborné prípravy, povinnosť automaticky uznávať doklady o formálnej kvalifikácii uvedené v tejto smernici a vydané v inom členskom štáte po skončení odborných príprav, ktoré sa čiastočne prekrývajú.

                  2.

                  Článok 21 a článok 22 písm. a) smernice 2005/36 sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby hostiteľský členský štát overil splnenie požiadavky, či celková dĺžka, úroveň a kvalita odborných príprav v externej forme nie sú nižšie než v prípade odborných príprav v dennej forme.

         (1)  Ú. v. EÚ C 52, 12.2.2018.


title: Vec C-92/18: Žaloba podaná 7. februára 2018 – Francúzska republika/Európsky parlament

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/6

      Žaloba podaná 7. februára 2018 – Francúzska republika/Európsky parlament
      (Vec C-92/18)
      (2019/C 44/08)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: F. Alabrune, D. Colas, E. de Moustier, B. Fodda, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  zrušiť program plenárneho zasadnutia Európskeho parlamentu konaného v stredu 29. novembra 2017 (dokument P8_OJ (2017)11-29) v rozsahu, v akom zahŕňa rozpravy o spoločnom návrhu všeobecného rozpočtu Únie na rozpočtové obdobie 2018, program zasadnutia konaného vo štvrtok 30. novembra 2017 (dokument P8_OJ (2017)11-30) v rozsahu, v akom zahŕňa hlasovanie, po ktorom nasleduje vysvetlenie hlasovania o spoločnom návrhu všeobecného rozpočtu, legislatívne uznesenie Európskeho parlamentu z 30. novembra 2017 o spoločnom návrhu všeobecného rozpočtu (dokument P8_TA(2017)0458, P8_TA-PROV(2017)0458 v predbežnom znení), ako aj akt, ktorým predseda Európskeho parlamentu v súlade s článkom 314 ods. 9 ZFEÚ konštatoval, že všeobecný rozpočet Únie na rok 2018 bol s konečnou platnosťou prijatý,

                  —

                  ponechať v účinnosti akt, ktorým predseda Európskeho parlamentu konštatoval, že všeobecný rozpočet Únie na rok 2018 bol s konečnou platnosťou prijatý až do vtedy, kým nebude tento rozpočet s konečnou platnosťou prijatý aktom, ktorý je v súlade so Zmluvami, a to v primeranej lehote odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Francúzska republika sa svojou žalobou domáha zrušenia štyroch aktov, ktoré prijal Európsky parlament v rámci výkonu svojej rozpočtovej právomoci počas dodatočných plenárnych zasadnutí, ktoré sa konali 29. a 30. novembra 2017 v Bruseli.
      Prvý a druhý akt, ktorých zrušenie francúzska vláda navrhuje, boli na programe zasadnutí Európskeho parlamentu konaných 29. a 30. novembra 2017 a stanovujú plenárne rozpravy o spoločnom návrhu všeobecného rozpočtu na rok 2018 a hlasovanie, po ktorom nasledujú vysvetlenia hlasovania o tomto spoločnom návrhu všeobecného rozpočtu.
      Tretí napadnutý akt je legislatívne uznesenie Európskeho parlamentu z 30. novembra 2017 o spoločnom návrhu všeobecného rozpočtu.
      Nakoniec francúzska vláda navrhuje zrušenie aktu, ktorým predseda Európskeho parlamentu v súlade s článkom 314 ods. 9 ZFEÚ konštatoval, že všeobecný rozpočet na rok 2018 bol s konečnou platnosťou prijatý. Ako vyplýva aj zo zápisnice zasadnutia Európskeho parlamentu konaného vo štvrtok 29. novembra 2017, ide o vyhlásenie predsedu Európskeho parlamentu, potom o jeho podpísanie všeobecného rozpočtu, ktoré nasledovalo po hlasovaní o legislatívnom uznesení o všeobecnom návrhu všeobecného rozpočtu.
      Francúzska vláda svojim jediným žalobným dôvodom tvrdí, že štyri napadnuté akty treba zrušiť z dôvodu, že sú v rozpore s Protokolom č. 6, ktorý tvorí prílohu ZEÚ a ZFEÚ a protokolom č. 3, ktorý tvorí prílohu Zmluvy o ESAE, ktoré sa týkajú umiestnení sídel inštitúcií a niektorých orgánov, úradov a agentúr a útvarov Európskej únie.
      Tak z protokolu o umiestnení sídiel inštitúcií, ako aj z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že Európsky parlament nemôže vykonávať svoju rozpočtovú právomoc, ktorú mu priznáva článok 314 ZFEÚ, počas dodatočných plenárnych zasadnutí, ktoré sa konajú v Bruseli, ale musí ju vykonávať počas riadnych plenárnych zasadnutí, ktoré sa konajú v Štrasburgu.
      Vzhľadom však na to, že napadnutý akt predsedu Európskeho parlamentu nebol spochybnený z dôvodu svojho účelu či obsahu, ale len z dôvodu, že tento akt mal byť prijatý počas riadnych plenárnych zasadnutí konajúcich sa v Štrasburgu, potreba zachovania kontinuity výkonu európskej verejnej služby, ako aj vážne dôvody právnej istoty odôvodňujú podľa francúzskej vlády zachovanie právnych účinkov tohto aktu, a to až do prijatia nového aktu, ktorý je v súlade so Zmluvami.


title: Vec C-412/18 P: Odvolanie podané 22. júna 2018: Anthony Andrew King proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 10. apríla 2018 vo veci T-810/17, King/Komisia

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/7

      Odvolanie podané 22. júna 2018: Anthony Andrew King proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 10. apríla 2018 vo veci T-810/17, King/Komisia
      (Vec C-412/18 P)
      (2019/C 44/09)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Anthony Andrew King (v zastúpení: P. McKenna, solicitor)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Uznesením z 22. novembra 2018 Súdny dvor (siedma komora) rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


title: Vec C-558/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Łodzi (Poľsko) 3. septembra 2018 – Miasto Łowicz/Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Łodzi (Poľsko) 3. septembra 2018 – Miasto Łowicz/Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki
      (Vec C-558/18)
      (2019/C 44/11)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Łodzi

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Miasto Łowicz

         Žalovaná: Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ vykladať v tom zmysle, že z neho vyplývajúca povinnosť členských štátov stanoviť prostriedky nápravy potrebné na zabezpečenie účinnej právnej ochrany v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie, bráni ustanoveniam, ktoré výrazne zvyšujú riziko porušenia záruky nezávislého disciplinárneho konania proti sudcom v Poľsku z dôvodu:

                  1.

                  politického vplyvu na priebeh disciplinárnych konaní,

                  2.

                  vzniku rizika zneužívania disciplinárneho systému na účely politickej kontroly obsahu súdnych rozhodnutí a

                  3.

                  možnosti použiť v disciplinárnych konaniach proti sudcom dôkazy, ktoré boli získané nezákonným spôsobom?


title: Vec C-563/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Warszawie (Poľsko) 5. septembra 2018 – trestné konanie proti VX, WW, XV

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Warszawie (Poľsko) 5. septembra 2018 – trestné konanie proti VX, WW, XV
      (Vec C-563/18)
      (2019/C 44/12)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      VX, WW, XV

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ vykladať v tom zmysle, že z neho vyplývajúca povinnosť členských štátov stanoviť prostriedky nápravy potrebné na zabezpečenie účinnej právnej ochrany v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie, bráni ustanoveniam, ktoré likvidujú záruky nezávislého disciplinárneho konania proti sudcom v Poľsku z dôvodu politického vplyvu na priebeh disciplinárnych konaní, ako aj z dôvodu vzniku rizika zneužívania disciplinárneho systému na účely politickej kontroly obsahu súdnych rozhodnutí?


title: Vec C-585/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 20. septembra 2018 – A. K./Krajowa Rada Sądownictwa

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 20. septembra 2018 – A. K./Krajowa Rada Sądownictwa
      (Vec C-585/18)
      (2019/C 44/13)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Najwyższy

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: A. K.

         Odporkyňa: Krajowa Rada Sądownictwa

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 267 ods. 3 ZFEÚ v spojení s článkom 19 ods. 1 a článkom 2 ZEÚ, ako aj článkom 47 Charty základných práv vykladať v tom zmysle, že za nezávislý súd v zmysle práva Európskej únie sa považuje aj od základu novo vytvorený senát súdu posledného stupňa členského štátu, ktorý je príslušný na rozhodovanie o odvolaní podanom sudcom vnútroštátneho súdu, a ktorý má byť obsadený výlučne sudcami volenými vnútroštátnym orgánom dohliadajúcim na nezávislosť súdov (štátna súdna rada), ale ktorý s ohľadom na spôsob, akým bol tento orgán obsadený a akým funguje, nezaručuje nezávislosť od zákonodarnej a výkonnej moci?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: má sa článok 267 ods. 3 ZFEÚ v spojení s článkom 19 ods. 1 a článkom 2 ZEÚ, ako aj článkom 47 Charty základných práv vykladať v tom zmysle, že nepríslušný senát súdu posledného stupňa členského štátu, ktorý spĺňa požiadavky kladené právom Európskej únie na súd, a ktorému bol predložený opravný prostriedok v rámci sporu týkajúceho sa práva Únie, je povinný neuplatňovať ustanovenia vnútroštátneho zákona, ktoré vylučujú jeho príslušnosť v tejto veci?


title: Vec C-624/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 3. októbra 2018 – CP/Sąd Najwyższy

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 3. októbra 2018 – CP/Sąd Najwyższy
      (Vec C-624/18)
      (2019/C 44/14)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Najwyższy

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: CP

         Žalovaný: Sąd Najwyższy

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 47 Charty základných práv v spojení s článkom 9 ods. 1 smernice Rady 2000/78/ES (1) z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní… vykladať v tom zmysle, že v prípade podania opravného prostriedku (žaloby) na súde posledného stupňa členského štátu, ktorým sa namieta porušenie zákazu diskriminácie na základe veku v prípade sudcu tohto súdu a zároveň sa žiada o vydanie predbežného opatrenia na zabezpečenie uplatňovaného nároku, je tento súd povinný – v záujme ochrany práv vyplývajúcich z práva Únie prostredníctvom predbežných opatrení podľa vnútroštátneho práva – neuplatňovať vnútroštátne právne predpisy, ktorými sa príslušnosť v právnom spore, v ktorom bol opravný prostriedok podaný, priznáva organizačnej jednotke tohto súdu, ktorá nie je funkčná, pretože príslušné sudcovské miesta neboli obsadené?

                  2.

                  V prípade, ak mali byť sudcovské miesta organizačnej jednotky, ktorá je podľa vnútroštátneho práva príslušná na rozhodovanie o predloženom opravnom prostriedku, obsadené: má sa článok 267 ods. 3 ZFEÚ v spojení s článkom 19 ods. 1 a článkom 2 ZEÚ, ako aj článkom 47 Charty základných práv, vykladať v tom zmysle, že za nezávislý súd v zmysle práva Únie sa považuje aj od základu novo vytvorený senát súdu posledného stupňa členského štátu, ktorý je príslušný na rozhodovanie právneho sporu sudcu vnútroštátneho súdu v prvom a druhom stupni a ktorý má byť obsadený výlučne sudcami volenými vnútroštátnym orgánom dohliadajúcim na nezávislosť súdov [Krajowa Rada Sądownictwa (Štátna súdna rada, Poľsko), ale ktorý s ohľadom na spôsob, akým bol tento orgán obsadený a akým funguje, nezaručuje nezávislosť od zákonodarnej a výkonnej moci?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na druhú otázku: má sa článok 267 ods. 3 ZFEÚ v spojení s článkom 19 ods. 1 a článkom 2 ZEÚ, ako aj článkom 47 Charty základných práv, vykladať v tom zmysle, že nepríslušný senát súdu posledného stupňa členského štátu, ktorý spĺňa požiadavky kladené právom Európskej únie na súd, a ktorému bol predložený opravný prostriedok v rámci sporu týkajúceho sa práva Európskej únie, je povinný neuplatňovať ustanovenia vnútroštátneho zákona vylučujú jeho príslušnosť v tejto veci?

         (1)  Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.


title: Vec C-625/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 3. októbra 2018 – DO/Sąd Najwyższy

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 3. októbra 2018 – DO/Sąd Najwyższy
      (Vec C-625/18)
      (2019/C 44/15)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Najwyższy

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: DO

         Žalovaný: Sąd Najwyższy

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 47 Charty základných práv v spojení s článkom 9 ods. 1 smernice Rady 2000/78/ES (1) z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní… vykladať v tom zmysle, že v prípade podania opravného prostriedku (žaloby) na súde posledného stupňa členského štátu, ktorým sa namieta porušenie zákazu diskriminácie na základe veku v prípade sudcu tohto súdu a zároveň sa žiada o vydanie predbežného opatrenia na zabezpečenie uplatňovaného nároku, je tento súd povinný – v záujme ochrany práv vyplývajúcich z práva Únie prostredníctvom predbežných opatrení podľa vnútroštátneho práva – neuplatňovať vnútroštátne právne predpisy, ktorými sa príslušnosť v právnom spore, v ktorom bol opravný prostriedok podaný, priznáva organizačnej jednotke tohto súdu, ktorá nie je funkčná, pretože príslušné sudcovské miesta neboli obsadené?

                  2.

                  V prípade, ak mali byť sudcovské miesta organizačnej jednotky, ktorá je podľa vnútroštátneho práva príslušná na rozhodovanie o predloženom opravnom prostriedku, obsadené: má sa článok 267 ods. 3 ZFEÚ v spojení s článkom 19 ods. 1 a článkom 2 ZEÚ, ako aj článkom 47 Charty základných práv, vykladať v tom zmysle, že za nezávislý súd v zmysle práva Únie sa považuje aj od základu novo vytvorený senát súdu posledného stupňa členského štátu, ktorý je príslušný na rozhodovanie právneho sporu sudcu vnútroštátneho súdu v prvom a druhom stupni a ktorý má byť obsadený výlučne sudcami volenými vnútroštátnym orgánom dohliadajúcim na nezávislosť súdov [Krajowa Rada Sądownictwa (Štátna súdna rada, Poľsko), ale ktorý s ohľadom na spôsob, akým bol tento orgán obsadený a akým funguje, nezaručuje nezávislosť od zákonodarnej a výkonnej moci?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na druhú otázku: má sa článok 267 ods. 3 ZFEÚ v spojení s článkom 19 ods. 1 a článkom 2 ZEÚ, ako aj článkom 47 Charty základných práv, vykladať v tom zmysle, že nepríslušný senát súdu posledného stupňa členského štátu, ktorý spĺňa požiadavky kladené právom Európskej únie na súd, a ktorému bol predložený opravný prostriedok v rámci sporu týkajúceho sa práva Európskej únie, je povinný neuplatňovať ustanovenia vnútroštátneho zákona vylučujú jeho príslušnosť v tejto veci?

         (1)  Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.


title: Vec C-653/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 17. októbra 2018 – Unitel Sp. z o.o. mit Sitz in Warschau/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 17. októbra 2018 – Unitel Sp. z o.o. mit Sitz in Warschau/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
      (Vec C-653/18)
      (2019/C 44/16)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Unitel Sp. z o.o. so sídlom vo Varšave

         Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa vnútroštátna prax vo svetle článku 146 ods. 1 písm. a) a b) a článku 131 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1), ako aj zásad zdaňovania spotreby, neutrality a proporcionality správne uplatňovať tak, že oslobodenie od dane s právom na odpočítanie dane (v Poľsku daňová sadzba 0 %) sa uplatní vždy vtedy, ak sú súčasne splnené dva nasledujúce predpoklady:

                              a)

                              vývoz tovaru sa uskutočnil v prospech neurčitého príjemcu, ktorý je usadený mimo Európskej únie, a

                              b)

                              existujú jednoznačné dôkazy, že tovar opustil územie Európskej únie, a táto okolnosť nie je spochybnená.

                  2.

                  Je v rozpore s článkom 146 ods. 1 písm. a) a b) a článkom 131 smernice 2006/112/ES, ako aj zásadami zdaňovania spotreby, neutrality a proporcionality vnútroštátna prax, podľa ktorej nejde o dodanie tovaru, ktorý bol nesporne vyvezený z Európskej únie, ak vnútroštátne orgány po uskutočnení vývozu v rámci vykonaného konania zistili, že skutočný nadobúdateľ sa nezhoduje s tým, ktorý je uvádzaný na faktúre, ktorú vystavila zdaniteľná osoba a ktorá preukazuje dodanie, pričom tovar bol dodaný inému, orgánmi nezistenému nadobúdateľovi, v dôsledku čoho dané orgány odmietajú uplatnenie daňového oslobodenia s právom na odpočítanie dane (v Poľsku daňová sadzba 0 %) na toto plnenie?

                  3.

                  Má sa vnútroštátna prax vo svetle článku 146 ods. 1 písm. a) a b) a článku 131 smernice 2006/112/ES, ako aj zásad zdaňovania spotreby, neutrality a proporcionality správne uplatňovať tak, že sa na dodanie tovaru uplatní vnútroštátna sadzba v prípade, že existujú jednoznačné dôkazy, že tovar opustil územie Európskej únie, ale orgány vzhľadom k chýbajúcemu konkrétnemu príjemcovi skonštatujú, že nedošlo k dodaniu tovaru, alebo je potrebné uznať, že v takomto prípade nedošlo k vzniku plnenia, ktoré by bolo predmetom dane z pridanej hodnoty, takže zdaniteľná osoba podľa článku 168 smernice 2006/112/ES nemá právo na odpočet dane zaplatenej na vstupe za nadobudnutie vyvezeného tovaru?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-668/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 26. októbra 2018 – BP/UNIPARTS so sídlom v Nyon

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 26. októbra 2018 – BP/UNIPARTS so sídlom v Nyon
      (Vec C-668/18)
      (2019/C 44/17)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Najwyższy

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: BP

         Žalovaný: UNIPARTS sarl so sídlom v Nyon

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa ustanovenia článku 19 ods. 1 druhej vety ZEÚ v spojení s ustanoveniami článku 4 ods. 3 tretej vety ZEÚ, ako aj článku 2 ZEÚ, článku 267 tretieho odseku ZFEÚ a článku 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že zásada neodvolateľnosti sudcov, ktorá je prvkom zásad účinnej súdnej ochrany a právneho štátu, je porušená vtedy, keď vnútroštátny zákonodarca zníži vek odchodu do dôchodku (dôchodkový vek) sudcov súdu poslednej inštancie členského štátu (napríklad zo 70 na 65 rokov) a keď sa nový nižší dôchodkový vek uplatňuje na sudcov vo výkone funkcie bez toho, aby sa rozhodnutie, či využije nižší dôchodkový vek, ponechalo výlučne na posúdenie dotknutého sudcu?

                  2.

                  Majú sa ustanovenia článku 19 ods. 1 druhej vety ZEÚ v spojení s ustanoveniami článku 4 ods. 3 tretej vety ZEÚ a článku 2 ZEÚ, článku 267 tretieho odseku ZFEÚ a článku 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že zásada právneho štátu a stupeň nezávislosti nevyhnutný na zabezpečenie účinnej súdnej ochrany vo veciach, ktoré sa týkajú práva Únie, sú porušené vtedy, keď v rozpore so zásadou neodvolateľnosti sudcov vnútroštátny zákonodarca zníži zo 70 na 65 rokov obvyklý vek, do ktorého môže sudca súdu poslednej inštancie členského štátu zastávať funkciu sudcu a keď možnosť zotrvania v takej funkcii podmieni diskrečným súhlasom orgánu výkonnej moci?

                  3.

                  Majú sa ustanovenia článku 2 v spojení s ustanoveniami článku 6 ods. 1 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (1) vykladať v tom zmysle, že zníženie veku odchodu do dôchodku (dôchodkového veku) sudcov súdu poslednej inštancie členského štátu a podmienenie možnosti zotrvania sudcu, ktorý pôsobí na tomto súde vo svojej funkcii a ktorý dosiahol nový nižší vek odchodu do dôchodku, súhlasom orgánu výkonnej moci, je diskrimináciou z dôvodu veku?

                  4.

                  Majú sa ustanovenia článku 2, článku 9, ako aj článku 11 smernice 2000/78 v spojení s ustanoveniami článku 21 a článku 47 Charty vykladať v tom zmysle, že ak dôjde k diskriminácii založenej na veku uplatňovanej voči sudcom súdu poslednej inštancie členského štátu z dôvodu zníženia veku ich odchodu do dôchodku (dôchodkového veku) z predchádzajúcich 70 rokov na 65 rokov, tento súd, pokiaľ rozhoduje o akejkoľvek veci v senáte, ktorého členom je sudca dotknutý dôsledkami týchto vnútroštátnych diskriminačných noriem a ktorý nevyjadril želanie využiť nový vek odchodu do dôchodku, je povinný, na účely rozhodnutia o predbežnej otázke týkajúcej sa zloženia súdu, odmietnuť uplatnenie vnútroštátnych ustanovení, ktoré sú v rozpore so smernicou 2000/78 a článkom 21 Charty a je povinný naďalej rozhodovať s účasťou tohto sudcu, pokiaľ je tento krok jediným efektívnym spôsobom zaistenia účinnej súdnej ochrany práv, ktoré sudca vyvodzuje z právneho poriadku Únie?

         (1)  Ú. v. ES L 303, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.


title: Vec C-684/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 6. novembra 2018 – World Comm Trading Gfz SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 6. novembra 2018 – World Comm Trading Gfz SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești
      (Vec C-684/18)
      (2019/C 44/18)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel București

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: World Comm Trading Gfz SRL

         Žalovaní: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bránia článok 90 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) a zásada neutrality DPH vnútroštátnej právnej úprave (alebo správnej praxi vychádzajúcej z nejasných právnych predpisov), ktorá nepriznáva spoločnosti právo na odpočet DPH v pomere k hodnote zľavy uplatňovanej na vnútroštátnu dodávku tovaru z dôvodu, že na daňovej faktúre vyhotovenej dodávateľom v rámci Spoločenstva (v postavení zástupcu hospodárskej skupiny) sa uvádza celková zľava poskytnutá jednak na tovar dodávaný v rámci Spoločenstva, jednak na domáce výrobky dodávané podľa rovnakej rámcovej zmluvy, ale evidované ako nadobudnutie tovaru z referenčného členského štátu (od člena skupiny s iným IČ DPH, než sa uvádza na faktúre týkajúcej sa zľavy)?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, bráni zásada proporcionality tomu, aby sa nepriznalo právo príjemcu odpočítať DPH v pomere k celkovej hodnote zľavy poskytnutej dodávateľom v rámci Spoločenstva v prípade, ak miestny dodávateľ (člen rovnakej skupiny) ukončil svoje podnikanie a už nemôže znížiť základ dane z dodávky prostredníctvom vyhotovenia faktúry s jeho IČ DPH, a to na účely vrátenia preplatku, pokiaľ ide o vybratú DPH?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-709/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Špecializovaný trestný súd (Slovensko) 14. novembra 2018 – trestné konanie proti UL a VM

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Špecializovaný trestný súd (Slovensko) 14. novembra 2018 – trestné konanie proti UL a VM
      (Vec C-709/18)
      (2019/C 44/19)
      Jazyk konania: slovenčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Špecializovaný trestný súd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      UL a VM

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je v trestnom konaní dodržané pravidlo prezumpcie neviny stanovené článkom 3, článkom 4, v spojení s bodom 16 preambuly Smernice Európskeho parlamentu a Rady (EU) 2016/343 (1) zo dňa 9. marca 2016 o posilnení určitých aspektov prezumpcie neviny a práva byť prítomný na konaní pred súdom v trestnom konaní, ak spoluobvinená osoba, ktorá v spoločnom konaní na základe podanej obžaloby po otvorení hlavného pojednávania pred súdom poprie účasť na skutku alebo skutkoch obžaloby vyhlásením, že je nevinná a následne súd uznesením neobsahujúcim popis skutku, jeho právnu kvalifikáciu a hodnotiaci záver súdu rozhodne o prijatí vyhlásenia ďalšieho spoluobvineného o tom, že je vinný zo spáchania skutku alebo niektorého zo skutkov uvedených v obžalobe, čím sa vzdáva práva na vykonanie dokazovania ohľadne svojej viny, a následne, po vykonaní dokazovania na hlavnom pojednávaní, súd rozhodne o podanej obžalobe spoločným rozsudkom?

                              1.1

                              Je rozhodnutím súdu o prijatí vyhlásenia o vine jedného obžalovaného označená ďalšia obžalovaná osoba popierajúca vinu za vinnú skôr, než sa dokazovaním preukázala jej vina? Je takýto postup súdu v súlade s článkom 48 Charty základných práv Európskej únie?

                  2.

                  Je v súlade s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie, zakotvujúcim právo na spravodlivý proces a právo každého, aby jeho záležitosť bola spravodlivo prejednaná nezávislým a nestranným súdom, postup súdu v spoločnom konaní o obžalobe podanej na viac ako jedného obvineného, ak zákonný sudca najprv uznesením neobsahujúcim popis skutku, jeho právnu kvalifikáciu a hodnotiaci záver súdu rozhodne o prijatí vyhlásenia o vine tých obvinených, ktorí sa týmto vyhlásením vzdali práva na vykonanie kontradiktórneho dokazovania o vine a následne po vykonaní dokazovania na hlavnom pojednávaní na podklade podanej obžaloby ten istý zákonný sudca rozhodne vo veci všetkých obžalovaných?

                              2.1

                              Je rozhodnutím o prijatí vyhlásenia o vine založená dôvodná pochybnosť o nestrannosti sudcu, ktorý prijal také vyhlásenie spoluobžalovaného a prípadné vylúčenie tohto sudcu z trestného konania je vhodným opatrením na dodržanie pravidla prezumpcie neviny v zmysle článku 4 bod 2 Smernice Európskeho parlamentu a Rady (EU) 2016/343?

                  3.

                  Je zachovaná hodnota rovnosti a právneho štátu podľa článku 2, zásada rovnosti občanov pred súdnym orgánom podľa článku 9 a všeobecná zásada Únie zakotvujúca právo každého na to, aby jeho vec bola spravodlivo prejednaná podľa článku 6 odsek 3 Zmluvy o Európskej únii podpísanej v Maastrichte 7. februára 1992 v znení zmien a doplnení vyplývajúcich z Lisabonskej zmluvy podpísanej v Lisabone 13. decembra 2007 v prípade, keď vnútroštátny súdny orgán, proti ktorého rozhodnutiu nie je prípustný opravný prostriedok, rozhodne v rozpore so zjednocujúcim stanoviskom vnútroštátneho súdneho orgánu, ktoré tento súdny orgán prijal na základe poverenia vnútroštátneho zákona k zjednocovaniu výkladu zákonov a iných všeobecne záväzných právnych predpisov, pretože to bolo potrebné v záujme odstránenia nejednotnosti súdneho rozhodovania a preto, lebo sa senát najvyššieho súdu odchýlil od právneho názoru obsiahnutého v rozhodnutí iného senátu najvyššieho súdu?

         (1)  Ú. v. EÚ 2016, L 65, s. 1


title: Vec C-725/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Grondwettelijk Hof (Belgicko) 22. novembra 2018 – Anton van Zantbeek VOF/Ministerraad

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Grondwettelijk Hof (Belgicko) 22. novembra 2018 – Anton van Zantbeek VOF/Ministerraad
      (Vec C-725/18)
      (2019/C 44/20)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Grondwettelijk Hof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Anton van Zantbeek VOF

         Žalovaný: Ministerraad

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článok 36 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992 vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorou sa zavádza daň z burzových transakcií v zmysle článkov 120 a 126/2 Belgisch Wetboek di verse rechten en taksen (Belgický zákonník rôznych poplatkov a daní), a z ktorej vyplýva, že z belgického príkazcu sa v prípade, ak má obchodný maklér sídlo v zahraničí, stáva osoba povinná zaplatiť daň?

                  2.

                  Majú sa článok 63 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článok 40 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992 vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorou sa zavádza daň z burzových transakcií v zmysle článkov 120 a 126/2 belgického zákonníka rôznych poplatkov a daní, a z ktorej vyplýva, že belgický príkazca sa stáva osobou povinnou zaplatiť tieto dane v prípade, ak má obchodný maklér sídlo v zahraničí?

                  3.

                  Mohol by Grondwettelijk Hof (Ústavný súd, Belgicko) v prípade, ak by na základe odpovede na prvú a druhú prejudiciálnu otázku dospel k záveru, že napadnuté články porušujú jednu alebo viaceré povinnosti vyplývajúce z ustanovení uvedených v týchto otázkach, prechodne zachovať účinky článkov 120 a 126/2 belgického zákonníka rôznych poplatkov a daní, aby zamedzil vzniku právnej neistoty a zákonodarcovi poskytol možnosť uviesť tieto ustanovenia do súladu s uvedenými povinnosťami?


title: Vec C-735/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgicko) 26. novembra 2018 – IZ/Ryanair DAC

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgicko) 26. novembra 2018 – IZ/Ryanair DAC
      (Vec C-735/18)
      (2019/C 44/21)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Justice de paix du troisième canton de Charleroi

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia: IZ

         Odporkyňa: Ryanair DAC

         Prejudiciálne otázky

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý sa týka výkladu článku 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (1), obsahuje prejudiciálne otázky tohto znenia:

                  —

                  má sa článok 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, vykladať v tom zmysle, že udalosť, o akú ide v prejednávanom spore, teda štrajk riadiacich letovej prevádzky na území, ktoré treba preletieť lietadlom odlietajúcim z letiska, ktoré sa nachádza mimo územia postihnutého štrajkom, s príletom na letisko, ktoré sa nachádza mimo územia postihnutého štrajkom, sa má považovať za udalosť súvisiacu s bežnou činnosťou leteckého dopravcu, a preto ju nemožno považovať za „mimoriadnu okolnosť“ oslobodzujúcu leteckého dopravcu od jeho povinnosti poskytnúť cestujúcim náhradu v prípade zrušenia letu uskutočneného príslušným lietadlom,

                  —

                  ak sa udalosť, o akú ide v prejednávanom spore, teda štrajk riadiacich letovej prevádzky na území, ktoré treba preletieť lietadlom odlietajúcim z letiska, ktoré sa nachádza mimo územia postihnutého štrajkom, s príletom na letisko, ktoré sa nachádza mimo územia postihnutého štrajkom, má považovať za „mimoriadnu okolnosť“, je potrebné z toho vyvodiť, že pre leteckého dopravcu ide o „mimoriadnu okolnosť“, ktorej by nebolo možné zabrániť, aj keby boli prijaté všetky primerané opatrenia?

                  —

                  má sa skutočnosť, že štrajk bol oznámený, považovať za skutočnosť majúcu za následok, že udalosť, o akú ide v prejednávanom spore, teda štrajk riadiacich letovej prevádzky na území, ktoré treba preletieť lietadlom odlietajúcim z letiska, ktoré sa nachádza mimo územia postihnutého štrajkom, s príletom na letisko, ktoré sa nachádza mimo územia postihnutého štrajkom, nespadá pod pojem „mimoriadne okolnosti“ v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia (ES) č. 261/2004 Európskeho parlamentu a Rady z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91?

                  —

                  možno sa s prihliadnutím na odôvodnenie 15 nariadenia (ES) č. 261/2004 domnievať, že udalosť, o akú ide v prejednávanom spore, teda štrajk riadiacich letovej prevádzky na území, ktoré treba preletieť lietadlom odlietajúcim z letiska, ktoré sa nachádza mimo územia postihnutého štrajkom, s príletom na letisko, ktoré sa nachádza mimo územia postihnutého štrajkom, by pre leteckého dopravcu predstavovala mimoriadnu okolnosť, ktorej sa nebolo možné vyhnúť a oprávňovala by ho prijať, ako primerané opatrenie umožňujúce vyhnúť sa ďalším zrušeniam, rozhodnutie o zrušení príslušného letu s cieľom predísť situácii, keď jeho tímy nebudú viac schopné vykonať ďalšie lety v deň štrajku, a takto aj celkovo minimalizovať škody a narušenia spôsobené štrajkom všetkým jeho cestujúcim?

         (1)  Ú. v. ES L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.


title: Vec C-742/18 P: Odvolanie podané 27. novembra 2018 Českou republikou proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 13. septembra 2018 vo veci T-627/16, Česká republika/Komisia

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/17

      Odvolanie podané 27. novembra 2018 Českou republikou proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 13. septembra 2018 vo veci T-627/16, Česká republika/Komisia
      (Vec C-742/18 P)
      (2019/C 44/22)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, O. Serdula, J. Vláčil, J. Pavliš, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Švédske kráľovstvo

         Predmet

      Odvolanie proti rozsudku Všeobecného súdu z 13. septembra 2018 vo veci T-627/16, Česká republika/Komisia, ktorým Všeobecný súd čiastočne zamietol žalobu Českej republiky o zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/1059 (1) z 20. júna 2016, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) [oznámené pod číslom K(2016) 3753], v rozsahu, v akom vylučuje výdavky vynaložené Českou republikou

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil bod 2 výroku a zodpovedajúcu časť rozsudku Všeobecného súdu vo veci T-627/16,

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/1059 v rozsahu, v akom vylučuje výdavky v celkovej výške 462 517,83 eura v súvislosti s jednotnou platbou na plochu,

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/1059 v rozsahu, v akom vylučuje výdavky v celkovej výške 636 516,20 eura v súvislosti s investíciami v odvetví vína, a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu odvolania odvolateľka predkladá štyri odvolacie dôvody.
      Prvý odvolací dôvod založený na porušení článku 52 ods. 1 nariadenia č. 1306/2013 (2) v spojení s článkami 26 a 31 nariadenia č. 1122/2009 (3). Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že kontroly na mieste prostredníctvom diaľkového snímania a klasické kontroly na mieste musia vykazovať rovnakú alebo porovnateľnú mieru nezrovnalostí. Taká požiadavka nevyplýva zo žiadneho ustanovenia práva Únie ani z povahy predmetných kontrolných metód. Práve naopak, spôsob výberu kontrolných vzoriek sa v prípade obidvoch metód líši z dôvodov, ktoré sú vlastné týmto metódam, natoľko, že závery o ich účinnosti nemožno podmieňovať rovnakou alebo porovnateľnou mierou nezrovnalostí.
      Druhý odvolací dôvod založený na porušení článku 52 ods. 1 nariadenia č. 1306/2013 v spojení s článkom 33 nariadenia č. 1122/2009. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že pri zistení nadhodnotenia plochy v rozsahu do 3 % určenej plochy sa musí kontrolná vzorka za každých okolností rozširovať, pokiaľ sa nekonštatuje žiadne nadhodnotenie plochy, a to aj v situácii, keď si vnútroštátne orgány mohli byť na základe konkrétnych okolností daného prípadu isté, že pri iných pozemkoch dotknutého poľnohospodára už nemožno chyby v deklarovaní poľnohospodárskej plochy očakávať.
      Tretí odvolací dôvod založený na porušení článku 52 ods. 1 nariadenia č. 1306/2013 v spojení s článkom 112 nariadenia č. 1605/2002 (4), resp. článkom 130 nariadenia č. 966/2012 (5). Všeobecný súd sa dopustil hrubého skreslenia podstaty sporu medzi Českou republikou a Komisiou, ako aj nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že uložená oprava súvisela výlučne s retroaktívnym financovaním investícií realizovaných pred zavedením vnútroštátneho programu pomoci. V rámci daného prešetrovania pritom Komisia Českej republike vytýkala každé retroaktívne financovanie investícií v oblasti vína. Všeobecný súd sa teda dopustil pochybenia, keď sa vôbec nezaoberal argumentáciou Českej republiky, podľa ktorej bolo retroaktívne financovanie investícií realizovaných po schválení vnútroštátneho programu pomoci v súlade s právom Únie.
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na porušení článku 52 ods. 1 nariadenia č. 1306/2013 v spojení s článkami 19 a 77 nariadenia č. 555/2008 (6) a článkom 27 nariadenia č. 1975/2006 (7), resp. článkom 25 nariadenia č. 65/2011 (8). Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že v rozhodnom čase malo byť na mieste skontrolovaných 100 % realizovaných investícií v oblasti vína, hoci článok 77 ods. 5 nariadenia č. 555/2008 prostredníctvom výslovného odkazu na článok 27 nariadenia č. 1975/2006 umožňoval kontrolu len vzorky realizovaných investícií.

         (1)  Ú. v. EÚ L 173, 2016, s. 59.

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549).

         (3)  Nariadenie komisie (ES) č. 1122/2009 z 30. novembra 2009, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 73/2009, pokiaľ ide o krížové plnenie, moduláciu a integrovaný správny a kontrolný systém v rámci schém priamej podpory pre poľnohospodárov ustanovených uvedeným nariadením, ako aj podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007, pokiaľ ide o krížové plnenie v rámci schémy podpory ustanovenej pre odvetvie vinohradníctva a vinárstva (Ú. v. EÚ L 316, 2009, s. 65).

         (4)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74).

         (5)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, 2012, s. 1).

         (6)  Nariadenie Komisie (ES) č. 555/2008 z 27. júna 2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 479/2008 o spoločnej organizácii trhu s vínom, pokiaľ ide o podporné programy, obchod s tretími krajinami, výrobný potenciál a kontroly vo vinárskom sektore (Ú. v. EÚ L 170, 2008, s. 1).

         (7)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1975/2006 zo 7. decembra 2006, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005, pokiaľ ide o realizáciu kontrolných postupov a krížového plnenia pri opatreniach na podporu rozvoja vidieka (Ú. v. EÚ L 368, 2006, s. 74).

         (8)  Nariadenie Komisie (EÚ) č. 65/2011 z 27. januára 2011, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005, pokiaľ ide o realizáciu kontrolných postupov a krížového plnenia pri opatreniach na podporu rozvoja vidieka (Ú. v. EÚ L 25, 2011, s. 8).


title: Veci T-274/16 a T-275/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 22. novembra 2018 – Saleh Thabet a i./Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu v Egypte — Zmrazenie finančných prostriedkov — Ciele — Kritériá zahrnutia zaradených osôb — Predĺženie označenia žalobcov na zozname zaradených osôb — Skutkový základ — Námietka nezákonnosti — Právny základ — Proporcionalita — Právo na spravodlivý proces — Prezumpcia neviny — Zásada riadnej správy vecí verejných — Nesprávne právne posúdenie — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo vlastniť majetok — Právo na obhajobu — Právo na účinnú súdnu ochranu“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/19

      Rozsudok Všeobecného súdu z 22. novembra 2018 – Saleh Thabet a i./Rada
      (Veci T-274/16 a T-275/16) (1)

      ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu v Egypte - Zmrazenie finančných prostriedkov - Ciele - Kritériá zahrnutia zaradených osôb - Predĺženie označenia žalobcov na zozname zaradených osôb - Skutkový základ - Námietka nezákonnosti - Právny základ - Proporcionalita - Právo na spravodlivý proces - Prezumpcia neviny - Zásada riadnej správy vecí verejných - Nesprávne právne posúdenie - Zjavne nesprávne posúdenie - Právo vlastniť majetok - Právo na obhajobu - Právo na účinnú súdnu ochranu“))
      (2019/C 44/23)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa vo veci T-274/16: Suzanne Saleh Thabet (Káhira, Egypt) (v zastúpení: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, M. Rushton a C. Enderby Smith, solicitors)

         Žalobcovia vo veci T-275/16: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Káhira), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Káhira), Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh (Káhira), Khadiga Mahmoud El Gammal (Káhira) (v zastúpení: B. Kennelly, J. Pobjoy, G. Martin, M. Rushton a C. Enderby Smith)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne S. Kyriakopoulou a M. Veiga, neskôr S. Kyriakopoulou a J. Kneale, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie, po prvé, rozhodnutia Rady (SZBP) 2016/411 z 18. marca 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/172/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu v Egypte (Ú. v. EÚ L 74, 2016, s. 40), po druhé rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/496 z 21. marca 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/172/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu v Egypte (Ú. v. EÚ L 76, 2017, s. 22), a po tretie vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2017/491 z 21. marca 2017, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 270/2011 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu v Egypte (Ú. v. EÚ L 76, 2017, s. 10), v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcov

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Veci T-274/12 a T-275/16 sa spájajú na účely vyhlásenia rozsudku.

                  2.

                  Žaloby sa zamietajú.

                  3.

                  Suzanne Saleh Thabet, Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh a Khadiga Mahmoud El Gammal sú povinní nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 270, 25.7.2018.


title: Spojené veci T-314/16 a T-435/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. novembra 2018 – VG/Komisia („Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty a informácie týkajúce sa rozhodnutia Komisie o ukončení ‚listu o porozumení a začlenení do siete Team Europe‘ — Zamietnutie prístupu — Výnimka týkajúca sa ochrany súkromia a ochrany jednotlivcov — Ochrana osobných údajov — Nariadenie (ES) č. 45/2001 — Odmietnutie poskytnutia — Články 7, 47 a 48 Charty základných práv — Mimozmluvná zodpovednosť“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/20

      Rozsudok Všeobecného súdu z 27. novembra 2018 – VG/Komisia
      (Spojené veci T-314/16 a T-435/16) (1)

      ((„Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty a informácie týkajúce sa rozhodnutia Komisie o ukončení ‚listu o porozumení a začlenení do siete Team Europe‘ - Zamietnutie prístupu - Výnimka týkajúca sa ochrany súkromia a ochrany jednotlivcov - Ochrana osobných údajov - Nariadenie (ES) č. 45/2001 - Odmietnutie poskytnutia - Články 7, 47 a 48 Charty základných práv - Mimozmluvná zodpovednosť“))
      (2019/C 44/24)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: VG ako univerzálna dedička MS (v zastúpení: pôvodne L. Levi a M. Vandenbussche, neskôr L. Levi, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne F. Clotuche-Duvieusart a A. Simon, neskôr F. Clotuche-Duvieusart a B. Mongin, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Po prvé návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutí Komisie z 2. februára a 19. apríla 2016 o zamietnutí žiadosti MS o prístup k dokumentom, ktoré sa ho týkajú, a rozhodnutia zo 16. júna 2016 o zamietnutí jeho žiadosti o poskytnutie osobných údajov, ktoré sa ho týkajú a sú uvedené v dokumentoch, na ktoré sa vzťahuje táto žiadosť o prístup, a po druhé návrh podaný na základe článku 268 ZFEÚ smerujúci k priznaniu k náhrady škody, ktorý údajne MS utrpel z dôvodu tohto zamietnutia prístupu a poskytnutia údajov.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej komisie zo 16. júna 2016 o zamietnutí žiadosti MS o poskytnutie určitých osobných údajov, sa zrušuje.

                  2.

                  Komisia je povinná zaplatiť VG ako univerzálnej dedičke MS sumu 5 000 eur.

                  3.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                  VG a Komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 63, 27.2.2017.


title: Vec T-329/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 5. decembra 2018 – Bristol-Myers Squibb Pharma/Komisia a EMA („Lieky na humánne použitie — Lieky na ojedinelé ochorenia — Rozhodnutie o vyradení lieku Elotuzumab z registra liekov na ojedinelé ochorenia — Rozhodnutie konštatujúce, že kritériá pre zaradenie lieku už nie sú splnené — Udelenie registrácie lieku na humánne použitie pre Empliciti (Elotuzumab) — Článok 5 ods. 12 písm. b) nariadenia (ES) č. 141/2000 — Článok 5 ods. 8 nariadenia č. 141/2000 — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/21

      Rozsudok Všeobecného súdu z 5. decembra 2018 – Bristol-Myers Squibb Pharma/Komisia a EMA
      (Vec T-329/16) (1)

      ((„Lieky na humánne použitie - Lieky na ojedinelé ochorenia - Rozhodnutie o vyradení lieku Elotuzumab z registra liekov na ojedinelé ochorenia - Rozhodnutie konštatujúce, že kritériá pre zaradenie lieku už nie sú splnené - Udelenie registrácie lieku na humánne použitie pre Empliciti (Elotuzumab) - Článok 5 ods. 12 písm. b) nariadenia (ES) č. 141/2000 - Článok 5 ods. 8 nariadenia č. 141/2000 - Povinnosť odôvodnenia“))
      (2019/C 44/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bristol-Myers Squibb Pharma EEIG (Uxbridge, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: P. Bogaert a B. Van Vooren, avocats, a B. Kelly, solicitor)

         Žalované: Európska komisia (v zastúpení: A. Sipos a K. Petersen, splnomocnení zástupcovia) a Európska agentúra pre lieky (v zastúpení: N. Rampal Olmedo, M. Tovar Gomis, T. Jabłoński a S. Drosos, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie aktu Komisie, ktorým sa Elotuzumab vyraďuje z registra Spoločenstva pre lieky na ojedinelé ochorenia na základe alebo na zrušenie prípadného aktu Komisie alebo EMA, ktorým sa konštatuje, že Elotuzumab už nespĺňa kritériá pre zaradenie medzi lieky na ojedinelé ochorenia v čase rozhodovania o udelení registrácie lieku podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 zo 16. decembra 1999 o liekoch na ojedinelé ochorenia (Ú. v. ES L 18, 2000, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 21) pre Empliciti (Elotuzumab)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Európska komisia je povinná nahradiť všetky trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 314, 29.8.2016.


title: Vec T-459/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – Španielsko/Komisia („EPZF a EPFRV — Výdavky vylúčené z financovania — Článok 31 nariadenia (ES) č. 1290/2005 — Nariadenie (ES) č. 73/2009 — Nedostatky ISSK — Trvalé pasienky — Riziko pre fondy — Dokument VI/5330/97 — Článok 73a ods. 2a nariadenia (ES) č. 796/2004 — Článok 81 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1122/2009 — Článok 137 nariadenia č. 73/2009 — Paušálne opravy vo výške 25 a 10 %“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/21

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – Španielsko/Komisia
      (Vec T-459/16) (1)

      ((„EPZF a EPFRV - Výdavky vylúčené z financovania - Článok 31 nariadenia (ES) č. 1290/2005 - Nariadenie (ES) č. 73/2009 - Nedostatky ISSK - Trvalé pasienky - Riziko pre fondy - Dokument VI/5330/97 - Článok 73a ods. 2a nariadenia (ES) č. 796/2004 - Článok 81 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1122/2009 - Článok 137 nariadenia č. 73/2009 - Paušálne opravy vo výške 25 a 10 %“))
      (2019/C 44/26)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: M. Sampol Pucurull, splnomocnený zástupca)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne D. Triantafyllou, neskôr I. Galindo Martín, N. Ruiz García a A. Sauka, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/1059 z 20. júna 2016, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 173, 2016, s. 59)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/1059 z 20. júna 2016, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) sa zrušuje, pokiaľ ide o finančné opravy uložené Španielskemu kráľovstvu, v rozsahu, v akom ukladá

                              —

                              paušálnu opravu vo výške 25 %, pokiaľ ide o pasienky pokryté drevnatými rastlinami pre roky podania žiadosti 2010 až 2013, a

                              —

                              paušálnu opravu vo výške 10 %, pokiaľ ide o pasienky pokryté krovinami deklarované „chovateľmi“ pre roky podania žiadosti 2010 až 2013.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 392, 24.10.2016.


title: Vec T-517/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. decembra 2018 – Janoha a i./Komisia („Verejná služba — Zmluvní zamestnanci — Reforma služobného poriadku z 1. januára 2014 — Článok 6 prílohy X služobného poriadku — Nové ustanovenia týkajúce sa poskytovania dní dovolenky úradníkom pôsobiacim v tretej krajine — Námietka nezákonnosti — Článok 10 druhý odsek služobného poriadku — Články 7 a 33 Charty základných práv — Rovnaké zaobchádzanie — Nadobudnuté práva — Legitímna dôvera — Právna istota — Zneužitie právomoci“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/22

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. decembra 2018 – Janoha a i./Komisia
      (Vec T-517/16) (1)

      ((„Verejná služba - Zmluvní zamestnanci - Reforma služobného poriadku z 1. januára 2014 - Článok 6 prílohy X služobného poriadku - Nové ustanovenia týkajúce sa poskytovania dní dovolenky úradníkom pôsobiacim v tretej krajine - Námietka nezákonnosti - Článok 10 druhý odsek služobného poriadku - Články 7 a 33 Charty základných práv - Rovnaké zaobchádzanie - Nadobudnuté práva - Legitímna dôvera - Právna istota - Zneužitie právomoci“))
      (2019/C 44/27)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Andrea Janoha (Christ Church, Barbados) a 5 ďalších žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: O. Mader, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne J. Currall a G. Gattinara, neskôr G. Gattinara a A.-C. Simon, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne M. Bauer a M. Veiga, neskôr M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 270 ZFEÚ smerujúci k zrušeniu rozhodnutí, ktorými bol žalobcom znížený počet dní ročnej dovolenky od roku 2014

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Andrea Janoha a ostatní zmluvní zamestnanci Európskej komisie, ktorých mená sú uvedené v prílohe, znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Komisia.

                  3.

                  Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 388, 3.11.2014 (vec pôvodne zapísaná do registra Súdu pre verejnú službu pod číslom F-86/14 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie 1.9.2016).


title: Vec T-560/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. decembra 2018 – Schneider/EUIPO („Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Interná reorganizácia útvarov EUIPO — Preradenie — Právny základ — Článok 7 služobného poriadku — Záujem služby — Podstatná zmena úloh — Rovnocennosť pracovných miest — Skrytá sankcia — Zneužitie právomoci — Právo byť vypočutý — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/24

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. decembra 2018 – Schneider/EUIPO
      (Vec T-560/16) (1)

      ((„Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Interná reorganizácia útvarov EUIPO - Preradenie - Právny základ - Článok 7 služobného poriadku - Záujem služby - Podstatná zmena úloh - Rovnocennosť pracovných miest - Skrytá sankcia - Zneužitie právomoci - Právo byť vypočutý - Povinnosť odôvodnenia“))
      (2019/C 44/29)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Gregor Schneider (Alicante, Španielsko) (v zastúpení: H. Tettenborn, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Lukošiūtė, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci B. Wägenbaur, avocat)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia výkonného riaditeľa EUIPO z 2. októbra 2014 a preradenia žalobcu z oddelenia „Medzinárodnej spolupráce a právnych záležitosti“ na oddelenie „Operácie“ tohto úradu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Gregor Schneider znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 5.10.2015 (vec pôvodne zaregistrovaná na Súde pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-116/15 a postúpená na Všeobecný súd Európskej únie 1.9.2016.)


title: Vec T-688/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 22. novembra 2018 – Janssen-Casses/Komisia („Verejná služba — Úradníci — Prijímanie do zamestnania — Oznámenie o voľnom pracovnom mieste — Mediátor Komisie — Príslušný MO — Delegovanie právomoci — Postup — Konzultácia s výborom zamestnancov — Zodpovednosť“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/24

      Rozsudok Všeobecného súdu z 22. novembra 2018 – Janssen-Casses/Komisia
      (Vec T-688/16) (1)

      ((„Verejná služba - Úradníci - Prijímanie do zamestnania - Oznámenie o voľnom pracovnom mieste - Mediátor Komisie - Príslušný MO - Delegovanie právomoci - Postup - Konzultácia s výborom zamestnancov - Zodpovednosť“))
      (2019/C 44/30)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Mercedes Janssen-Casses (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: pôvodne J.-N. Louis a N. de Montigny, neskôr J.-N. Louis, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, neskôr G. Berscheid a L. Radu Bouyon, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia Komisie z 15. júna 2016, ktorým sa vymenúva W za mediátora Komisie, a oznámenia zo 16. júna 2016, prostredníctvom ktorého Komisia informovala žalobkyňu o výsledku výberového konania, a jednak na náhradu škody, ktorá bola žalobkyni údajne spôsobená

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej komisie z 15. júna 2016, ktorým sa vymenúva W za mediátora Komisie, a oznámenie zo 16. júna 2016, prostredníctvom ktorého Komisia informovala pani Mercedes Janssen-Cases o výsledku výberového konania na toto miesto, sa zrušujú.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Komisia je povinná nahradiť trovy konania, ako aj trovy spojené s konaním o nariadení predbežného opatrenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 410, 7.11.2016.


title: Vec T-811/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – Di Bernardo/Komisia („Verejná služba — Úradníci — Prijímanie do zamestnania — Oznámenie o výberovom konaní — Verejné výberové konanie — Nezapísanie do zoznamu úspešných uchádzačov — Povinnosť odôvodnenia — Odborná prax — Zodpovednosť“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/26

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – Di Bernardo/Komisia
      (Vec T-811/16) (1)

      ((„Verejná služba - Úradníci - Prijímanie do zamestnania - Oznámenie o výberovom konaní - Verejné výberové konanie - Nezapísanie do zoznamu úspešných uchádzačov - Povinnosť odôvodnenia - Odborná prax - Zodpovednosť“))
      (2019/C 44/32)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Danilo Di Bernardo (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: G. Gattinara a L. Radu Bouyon, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 270 ZFEÚ na zrušenie jednak rozhodnutia výberovej komisie verejného výberových konaniach EPSO/AST-SC/03/15 z 10. augusta 2016 nezapísať žalobcu na rezervný zoznam na účely prijímania sekretárov/úradníkov platovej triedy SC 1 v oblasti finančnej podpory, a jednak návrh na náhradu škody, ktorú žalobca údajne utrpel

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutia výberovej komisie verejného výberových konaniach EPSO/AST-SC/03/15 z 10. augusta 2016 nezapísať žalobcu na rezervný zoznam na účely prijímania sekretárov/úradníkov platovej triedy SC 1 v oblasti finančnej podpory sa zrušuje.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 30, 30.1.2017.


title: Vec T-829/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. novembra 2018 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Parlament („Inštitucionálne právo — Európsky parlament — Rozhodnutie vyhlasujúce určité náklady politickej strany za nespôsobilé na účely grantu za rozpočtový rok 2015 — Právo na riadnu správu vecí verejných — Právna istota — Nariadenie (ES) č. 2004/2003 — Zákaz nepriameho financovania vnútroštátnej politickej strany“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/26

      Rozsudok Všeobecného súdu z 27. novembra 2018 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Parlament
      (Vec T-829/16) (1)

      ((„Inštitucionálne právo - Európsky parlament - Rozhodnutie vyhlasujúce určité náklady politickej strany za nespôsobilé na účely grantu za rozpočtový rok 2015 - Právo na riadnu správu vecí verejných - Právna istota - Nariadenie (ES) č. 2004/2003 - Zákaz nepriameho financovania vnútroštátnej politickej strany“))
      (2019/C 44/33)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: A. Varaut, avocat)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: C. Burgos a S. Alves, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Európskeho parlamentu z 12. septembra 2016, ktorým sa vyhlásili určité náklady za nespôsobilé na účely grantu za rozpočtový rok 2015

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Mouvement pour une Europe des nations et des libertés znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskym parlamentom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 22, 23.1.2017.


title: Vec T-875/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 5. decembra 2018 – Falcon Technologies International/Komisia („Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049 — Hodnotiace správa úradu oznámená v zmysle právnej úpravy v oblasti vyhlásenia o zhode CE lekárskych predpisov — Zamietnutie prístupu — Výnimka týkajúca sa ochrany obchodných záujmov — Povinnosť konkrétneho a individuálneho preskúmania — Prevažujúci verejný záujem — Zamietnutie čiastočného prístupu“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/27

      Rozsudok Všeobecného súdu z 5. decembra 2018 – Falcon Technologies International/Komisia
      (Vec T-875/16) (1)

      ((„Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049 - Hodnotiace správa úradu oznámená v zmysle právnej úpravy v oblasti vyhlásenia o zhode CE lekárskych predpisov - Zamietnutie prístupu - Výnimka týkajúca sa ochrany obchodných záujmov - Povinnosť konkrétneho a individuálneho preskúmania - Prevažujúci verejný záujem - Zamietnutie čiastočného prístupu“))
      (2019/C 44/34)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Falcon Technologies International LLC (Ras Al Khaimah, Spojené arabské emiráty) (v zastúpení: R. Sciaudone a G. Arpea, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Baquero Cruz a D. Nardi, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2016) 6722 final zo 14. októbra 2016, ktorým sa žalobkyni zamieta prístup k dokumentu GR(Zdravie) 2015-7552

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Komisie K(2016) 6722 final zo 14. októbra 2016 sa zrušuje v rozsahu, v akom zamieta čiastočný prístup k dokumentu GR(Zdravie) 2015-7552.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Falcon Technologies International LLC a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 46, 13.2.2017.


title: Vec T-31/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 22. novembra 2018 – Portugalsko/Komisia („EPZF — Výdavky vylúčené z financovania — Osobitné opatrenia v prospech najvzdialenejších regiónov — Článok 12 písm. c) nariadenia (ES) č. 247/2006 — Technická pomoc — Kontrolné činnosti — Procesné záruky — Legitímna dôvera“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/28

      Rozsudok Všeobecného súdu z 22. novembra 2018 – Portugalsko/Komisia
      (Vec T-31/17) (1)

      ((„EPZF - Výdavky vylúčené z financovania - Osobitné opatrenia v prospech najvzdialenejších regiónov - Článok 12 písm. c) nariadenia (ES) č. 247/2006 - Technická pomoc - Kontrolné činnosti - Procesné záruky - Legitímna dôvera“))
      (2019/C 44/35)
      Jazyk konania: portugalčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Portugalská republika (v zastúpení: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida a A. Tavares de Almeida, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Rechena a A. Sauka, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/2018 z 15. novembra 2016, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 312, 2016, s. 26), v rozsahu, v akom v prípade Portugalskej republiky vylučuje z uvedeného financovania sumy vo výške 460 202,73 eura a vo výške 200 000 eur (rozpočtová položka 6701)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Portugalská republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 104, 3.4.2017.


title: Vec T-152/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 5. decembra 2018 – Sumner/Komisia („Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkajúce sa konania o nesplnení povinnosti začatého Komisiou proti Írsku — Odmietnutie prístupu — Výnimka týkajúca sa ochrany činností spočívajúcich v inšpekciách, vyšetrovaní a kontrole — Všeobecná domnienka — Prevažujúci verejný záujem“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/28

      Rozsudok Všeobecného súdu z 5. decembra 2018 – Sumner/Komisia
      (Vec T-152/17) (1)

      ((„Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkajúce sa konania o nesplnení povinnosti začatého Komisiou proti Írsku - Odmietnutie prístupu - Výnimka týkajúca sa ochrany činností spočívajúcich v inšpekciách, vyšetrovaní a kontrole - Všeobecná domnienka - Prevažujúci verejný záujem“))
      (2019/C 44/36)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Loreto Sumner (Leixlip, Írsko) (v zastúpení: J. MacGuill a E. Martin-Vignerte, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Ehrbar a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Írsko (v zastúpení: pôvodne A. Joyce a L. Williams, neskôr A. Joyce, M. Browne a G. Hodge, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Carroll, barrister)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ, ktorého predmetom je zrušenie rozhodnutia Komisie C(2017) 247 final z 13. januára 2017, ktorým sa odmieta prístup k dokumentom súvisiacim s konaním o porušení 2014/4131 vedeným proti Írsku, ktoré sa týka uplatnenia smernice 2003/88/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Loreto Sumner je povinný nahradiť trovy konania.

                  3.

                  Írsko znáša vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec T-161/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2018 – Le Pen/Parlament („Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu — Príspevok na asistenta poslanca Parlamentu — Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm — Právomoc generálneho tajomníka — Právo na obhajobu — Legitímna dôvera — Povinnosť odôvodnenia — Rovnosť zaobchádzania — Zneužitie právomoci — Nesprávne posúdenie skutkového stavu — Proporcionalita“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/29

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2018 – Le Pen/Parlament
      (Vec T-161/17) (1)

      ((„Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu - Príspevok na asistenta poslanca Parlamentu - Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm - Právomoc generálneho tajomníka - Právo na obhajobu - Legitímna dôvera - Povinnosť odôvodnenia - Rovnosť zaobchádzania - Zneužitie právomoci - Nesprávne posúdenie skutkového stavu - Proporcionalita“))
      (2019/C 44/37)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francúzsko) (v zastúpení: pôvodne M. Ceccaldi a J.-P. Le Moigne, neskôr M. Ceccaldi napokon R. Bosselut, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: G. Corstens a S. Seyr, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia generálneho tajomníka Parlamentu zo 6. januára 2017, ktorým bola žalobkyni uložená povinnosť vrátiť sumu 41 554 eur, ktorá jej bola neoprávnene vyplatená v rámci príspevkov na asistenta poslanca Parlamentu, a s tým súvisiaceho oznámenia o dlhu z 11. januára 2017

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Marion Le Pen znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskemu parlamentu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 151, 15.5.2017.


title: Vec T-214/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – Out of the blue/EUIPO – Dubois a MFunds USA (FUNNY BANDS) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie FUNNY BANDS — Absolútne dôvody zamietnutia — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) a článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) a článok 59 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/30

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – Out of the blue/EUIPO – Dubois a MFunds USA (FUNNY BANDS)
      (Vec T-214/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie FUNNY BANDS - Absolútne dôvody zamietnutia - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) a článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) a článok 59 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2019/C 44/38)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Out of the blue KG (Lilienthal, Nemecko) (v zastúpení: G. Hasselblatt, V. Töbelmann a A. Zarm, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: T. Frydendahl, J. Ivanauskas a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom EUIPO: Frédéric Dubois (Lasne, Belgicko) a MFunds USA LLC (Miami Beach, Florida, Spojené štáty)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 20. januára 2017 (vec R 1081/2016-2), týkajúca sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Out of the blue na jednej strane a Frédéric Dubois a MFunds USA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 20. januára 2017 (vec R 1081/2016-2) sa zrušuje v rozsahu v akom zamietlo odvolanie proti rozhodnutiu výmazového oddelenia o zamietnutí návrhu na vyhlásenie neplatnosti slovnej ochrannej známky Európskej únie FUNNY BANDS pre „drahé kovy a ich zliatiny a výrobky z týchto materiálov alebo nimi pokryté nezahrnuté do iných tried; klenoty, šperky; prstene [šperky]; náramky [šperky]; náhrdelníky [šperky]; prívesky na kľúče“ patriace do triedy 14, „kaučuk, gutaperča, guma a výrobky z týchto materiálov nezahrnuté do iných tried; nekovové hadice; gumové krúžky; kaučuk surovina alebo polotovar; kaučukové prúžky“ patriace do triedy 17 a „veľkoobchodné a maloobchodné služby s drahými kovmi a ich zliatinami a výrobkami z týchto materiálov alebo nimi pokrytými, klenotmi, šperkmi, prsteňmi [šperky], náramkami [šperky], náhrdelníkmi [šperky], kaučukom, gutaperčou, gumou a výrobkami z týchto materiálov, nekovovými hadicami“, patriace do triedy 35.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 178, 6.6.2017.


title: Vec T-315/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. novembra 2018 – Hebberecht/ESVČ („Verejná služba — Úradníci — ESVČ — Pridelenie — Miesto vedúceho delegácie Európskej únie v Etiópii — Rozhodnutie zamietajúce predĺženie pridelenia — Záujem služby — Povinnosť odôvodnenia — Rovnosť zaobchádzania“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/31

      Rozsudok Všeobecného súdu z 27. novembra 2018 – Hebberecht/ESVČ
      (Vec T-315/17) (1)

      ((„Verejná služba - Úradníci - ESVČ - Pridelenie - Miesto vedúceho delegácie Európskej únie v Etiópii - Rozhodnutie zamietajúce predĺženie pridelenia - Záujem služby - Povinnosť odôvodnenia - Rovnosť zaobchádzania“))
      (2019/C 44/40)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Chantal Hebberecht (Fourmies, Francúzsko) (v zastúpení: B. Maréchal, advokát)

         Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (v zastúpení: S. Marquardt a R. Spac, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na jednej strane na zrušenie rozhodnutia ESVČ oznámeného žalobkyni 3. februára 2017, ktorým bola zamietnutá jej sťažnosť podaná proti rozhodnutiu ESVČ nepredĺžiť jej pridelenie na miesto vedúcej delegácie Európskej únie v Etiópii, a na druhej strane na náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú žalobkyňa údajne utrpela

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) z 30. júna 2016, ktorým sa zamieta žiadosť pani Chantal Hebberecht o predĺženie jej pridelenia ako vedúcej delegácie Európskej únie v Etiópii o jeden rok, sa zrušuje.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  ESVČ je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 31.7.2017.


title: Vec T-372/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Bee-Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK) („Ochranná známka Európskej únie — Konania o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Európskej únie LV POWER ENERGY DRINK — Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie LV — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Článok 75 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 94 nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Skoršie rozhodnutia EUIPO, ktorými sa uznalo dobré meno skoršej ochrannej známky“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/32

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Bee-Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK)
      (Vec T-372/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Konania o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie LV POWER ENERGY DRINK - Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie LV - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Článok 75 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 94 nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Skoršie rozhodnutia EUIPO, ktorými sa uznalo dobré meno skoršej ochrannej známky“))
      (2019/C 44/41)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Louis Vuitton Malletier (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi a N. Parrotta, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Bee-Fee Group Ltd (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: L. Karpierz, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 29. marca 2017 (vec R 906/2016-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Louis Vuitton Malletier a Bee-Fee Group

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 29. marca 2017 (vec R 906/2016-4) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť polovicu trov konania spoločnosti Louis Vuitton Malletier.

                  3.

                  Bee-Fee Group znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania spoločnosti Louis Vuitton Malletier.

         (1)  Ú. v. EÚ C 256, 7.8.2017.


title: Vec T-373/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE — Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie LV — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) č. 2017/1001] — Článok 75nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001) — Skoršie rozhodnutia EUIPO uznávajúce dobré meno ochrannej známky“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/33

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)
      (Vec T-373/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE - Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie LV - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) č. 2017/1001] - Článok 75nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001) - Skoršie rozhodnutia EUIPO uznávajúce dobré meno ochrannej známky“))
      (2019/C 44/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Louis Vuitton Malletier (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi a N. Parrotta, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Fulia Trading Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: L. Karpierz, avocat)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 29. marca 2017 (vec R 1567/2016-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Louis Vuitton Malletier a Fulia Trading

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 29. marca 2017 (vec R 1567/2016-4) sa zamieta.

                  2.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť jednu polovicu trov konania vynaložených spoločnosťou Louis Vuitton Malletier.

                  3.

                  Fulia Trading Ltd znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť jednu polovicu trov konania vynaložených spoločnosťou Louis Vuitton Malletier.

         (1)  Ú. v. EÚ C 256, 7.8.2017.


title: Vec T-416/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 23. novembra 2018 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (fino) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie fino Cyprus Halloumi Cheese — Skoršia slovná kolektívna ochranná známka Európskej únie HALLOUMI — Relatívny dôvod zamietnutia — Podobnosť označení — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/34

      Rozsudok Všeobecného súdu z 23. novembra 2018 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (fino)
      (Vec T-416/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie fino Cyprus Halloumi Cheese - Skoršia slovná kolektívna ochranná známka Európskej únie HALLOUMI - Relatívny dôvod zamietnutia - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2019/C 44/43)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: S. Malynicz, QC, a V. Marsland, solicitor)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Papouis Dairies Ltd (Nikózia) (v zastúpení: N. Korogiannakis, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 20. apríla 2017 (vec R 2759/2014-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi a Papouis Diaries

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 20. apríla 2017 (vec R 2759/2014-4) týkajúce sa námietkového konania medzi Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi a Papouis Diaries Ltd sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi.

                  3.

                  Papouis Diaries znáša vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 277, 21.8.2017.


title: Vec T-417/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 23. októbra 2018 – Cyprus/EUIPO – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie fino Cyprus Halloumi Cheese — Skoršia slovná certifikačná ochranná známka Spojeného kráľovstva HALLOUMI — Zamietnutie námietky — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Podobnosť označení“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/35

      Rozsudok Všeobecného súdu z 23. októbra 2018 – Cyprus/EUIPO – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese)
      (Vec T-417/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie fino Cyprus Halloumi Cheese - Skoršia slovná certifikačná ochranná známka Spojeného kráľovstva HALLOUMI - Zamietnutie námietky - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Podobnosť označení“))
      (2019/C 44/44)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Cyperská republika (v zastúpení: S. Malynicz, QC, a V. Marsland, solicitor)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Papouis Dairies Ltd (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: N. Korogiannakis, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 20. apríla 2017 (vec R 2650/2014-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Cyperskou republikou a Papouis Diaries

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 20. apríla 2017 (vec R 2650/2014-4) týkajúce sa námietkového konania medzi Cyperskou republikou a Papouis Diaries Ltd sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Cyperskej republiky.

                  3.

                  Papouis Diaries znáša vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 277, 21.8.2017.


title: Vec T-458/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. novembra 2018 – Shindler a i./Rada („Žaloba o neplatnosť — Inštitucionálne právo — Vystúpenie Spojeného kráľovstva z Únie — Dohoda, ktorá ustanovení spôsob vystúpenia — Článok 50 ZEÚ — Rozhodnutie Rady o poverení začať rokovania so Spojeným kráľovstvom na účely uzavretia uvedenej dohody — Občania Spojeného kráľovstva usadení v inom členskom štáte Únie — Prípravný akt — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Neexistencia priamej dotknutosti — Neprípustnosť“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/35

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. novembra 2018 – Shindler a i./Rada
      (Vec T-458/17) (1)

      ((„Žaloba o neplatnosť - Inštitucionálne právo - Vystúpenie Spojeného kráľovstva z Únie - Dohoda, ktorá ustanovení spôsob vystúpenia - Článok 50 ZEÚ - Rozhodnutie Rady o poverení začať rokovania so Spojeným kráľovstvom na účely uzavretia uvedenej dohody - Občania Spojeného kráľovstva usadení v inom členskom štáte Únie - Prípravný akt - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Neexistencia priamej dotknutosti - Neprípustnosť“))
      (2019/C 44/45)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Harry Shindler (Porto d'Ascoli, Taliansko) a 12 ďalších žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: J. Fouchet, avocat)

         Žalovaná: Rada (v zastúpení: M. Bauer a R. Mayer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba založená na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (EÚ, Euratom) z 22. mája 2017 o poverení začať rokovania o dohode so Spojeným kráľovstvom Veľkej Británie a Severného Írska, ktorou sa stanoví spôsob jeho vystúpenia z Európskej únie (dokument XT 21016/17), vrátane prílohy k tomuto rozhodnutiu, ktorá stanovuje smernice na rokovania o uvedenej dohode (dokument XT 21016/17 ADD 1 REV 2)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                  Konanie o návrhu Európskej komisie na vstup do konania ako vedľajší účastník sa zastavuje.

                  3.

                  Harry Shindler a ostatní žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe, znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania Rady Európskej únie.

                  4.

                  Komisia znáša svoje vlastné trovy konania spojené s návrhom na vstup vedľajšieho účastníka do konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec T-493/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – WL/ERCEA („Verejná služba — Zmluvní zamestnanci — Správne vyšetrovanie — Predĺženie skúšobnej doby — Prípravný akt — Prepustenie — Oznámenie o prepustení elektronickou poštou — Lehota na podanie sťažnosti — Začiatok plynutia — Neprípustnosť — Rešpektovanie podstatných formálnych náležitostí — Rozhodnutie o prepustení po skončení skúšobnej doby — Narušenie vzťahu dôvery — Zodpovednosť — Návrh na nariadenie pojednávania v žalobe, ktorá nebola zopakovaná v súlade s článkom 106 ods. 2 rokovacieho poriadku“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/36

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 – WL/ERCEA
      (Vec T-493/17) (1)

      ((„Verejná služba - Zmluvní zamestnanci - Správne vyšetrovanie - Predĺženie skúšobnej doby - Prípravný akt - Prepustenie - Oznámenie o prepustení elektronickou poštou - Lehota na podanie sťažnosti - Začiatok plynutia - Neprípustnosť - Rešpektovanie podstatných formálnych náležitostí - Rozhodnutie o prepustení po skončení skúšobnej doby - Narušenie vzťahu dôvery - Zodpovednosť - Návrh na nariadenie pojednávania v žalobe, ktorá nebola zopakovaná v súlade s článkom 106 ods. 2 rokovacieho poriadku“))
      (2019/C 44/46)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: WL (v zastúpení: F. Elia, advokát)

         Žalovaná: Výkonná agentúra Európskej rady pre výskum (v zastúpení: F. Sgritta a M. Chacón Mohedano, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Dal Ferro, advokát)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ po prvé na zrušenie rozhodnutia Výkonnej agentúry Európskej rady pre výskum (ERCEA) o prepustení oznámeného žalobcovi ústnou formou 10. januára 2017, na okamžité obnovenie pracovného pomeru a na uloženie povinnosti ERCEA zaplatiť všetky náhrady medzitým splatných odmien, po druhé na zrušenie rozhodnutia ERCEA z 28. októbra 2016 o predĺžení žalobcovej skúšobnej lehoty, a aby sa rozhodlo, že táto skúšobná doba neexistuje od 1. novembra 2016, po tretie na zrušenie aktov správneho vyšetrovania vykonaného Vyšetrovacím a disciplinárnym úradom komisie (IDOC) a správy z tohto vyšetrovania zo 7. novembra 2016, ako aj na uloženie povinnosti ERCEA vymazať uvedené vyšetrovanie z informačného systému riadenia zamestnancov a z akejkoľvek inej databázy v inštitúciách Európskej únie, po štvrté na zrušenie rozhodnutia ERCEA o prepustení z 22. decembra 2016 a doručeného žalobcovi 24. januára 2017, na okamžité obnovenie pracovného pomeru a uloženie povinnosti ERCEA nahradiť škodu, ktorú predstavuje náhrada splatných odmien od dátumu prepustenia až do uverejnenia rozsudku alebo v prípade neobnovenia pracovného miesta na uloženie ERCEA povinnosti nahradiť škodu, ktorá vznikla v dôsledku straty platu až do skončenia zmluvy a ktorá predstavuje 39 000 eur a po piate, v každom prípade, na uloženie ERCEA povinnosti zaplatiť žalobcovi náhradu škody vo výške 300 000 eur alebo inú peňažnú sumu, vyššiu alebo nižšiu, ktorá bude uznaná ako spravodlivá z dôvodu vážneho zásahu do dobrého mena a osobnej a pracovnej povesti žalobkyne

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta

                  2.

                  WL je povinný nahradiť trovy konania

         (1)  Ú. v. EÚ C 318, 25.9.2017.