title: Rozsudok Súdneho dvora z 11. júal 2002.#Marie-Nathalie D'Hoop proti Office national de l'emploi.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania Tribunal du travail de Liège - Belgicko.#Vec C-224/98.

text:
      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA
      z 11. júla 2002 (*)

      „Občianstvo Únie – Zásada zákazu diskriminácie – Vnútroštátna právna úprava priznávajúca právo na čakateľský príspevok vlastným štátnym príslušníkom len za podmienky, že
         ukončili svoje stredoškolské štúdium v školskom zariadení ich vlastného členského štátu – Vlastný štátny príslušník hľadajúci svoje prvé zamestnanie, ktorý ukončil svoje stredoškolské štúdium v školskom zariadení
         iného členského štátu“

      Vo veci C‑224/98,
      ktorej predmetom je návrh Tribunal du travail de Liège (Belgicko) podaný Súdnemu dvoru v súlade s článkom 177 Zmluvy ES (teraz
         článok 234 ES), ktorým navrhuje vo vzťahu ku konaniu prebiehajúcemu na vnútroštátnom súde medzi

      Marie-Nathalie D’Hoop
      a
      Office national de l’emploi,
      aby rozhodol o prejudiciálnej otázke týkajúcej sa výkladu článku 48 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 39 ES) a článku 7 nariadenia
         Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 257, s. 2; Mim. vyd.
         05/001, s. 15),

      SÚDNY DVOR,
      v zložení: predseda G. C. Rodríguez Iglesias, predsedovia komôr P. Jann (spravodajca), F. Macken a S. von Bahr, sudcovia C.
         Gulmann, D. A. O. Edward, A. La Pergola, R. Schintgen, V. Skouris, J. N. Cunha Rodrigues a C. W. A. Timmermans,

      generálny advokát: L. A. Geelhoed,
      tajomník: H. von Holstein, zástupca tajomníka,
      so zreteľom na písomné pripomienky, ktoré predložili:
      –        pani D’Hoop, v zastúpení: N. Simar a M. Strongylos, advokáti,
      –        Office national de l’emploi, v zastúpení: J.-E. Derwael, advokát,
      –        belgická vláda, v zastúpení: J. Devadder, splnomocnený zástupca,
      –        Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: M. Wolfcarius a P. J. Kuijper, splnomocnení zástupcovia,
      so zreteľom na správu z pojednávania,
      po vypočutí ústnych pripomienok pani D’Hoop, v zastúpení: M. Strongylos a R. Capart, advokát, vlády Spojeného kráľovstva,
         v zastúpení: D. Wyatt, QC, a Komisie, v zastúpení: M. Wolfcarius a D. Martin, splnomocnený zástupca, na pojednávaní 20. novembra
         2001,

      po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 21. februára 2002,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1        Rozhodnutím zo 17. júna 1998, doručeným Súdnemu dvoru 22. júna toho istého roku, položil Tribunal du travail de Liège v súlade
         s článkom 177 Zmluvy ES (teraz článok 234 ES) prejudiciálnu otázku o výklade článku 48 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 39
         ES) a článku 7 nariadenia Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva (Ú. v. ES
         L 257, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 15).

      2        Táto otázka bola položená v rámci sporu medzi pani D’Hoop a Office national de l’emploi (ďalej len „ONEM“) v súvislosti s rozhodnutím,
         ktorým ONEM zamietol priznať pani D’Hoop nárok na čakateľský príspevok podľa belgických právnych predpisov.

       Vnútroštátna právna úprava
      3        Podľa belgickej právnej úpravy sa mladým ľuďom, ktorí práve ukončili štúdium a ktorí si hľadajú svoje prvé zamestnanie, prizná
         podpora v nezamestnanosti, nazvaná „čakateľský príspevok“.

      4        Tento príspevok spôsobuje, že jeho poberatelia sú považovaní za „nezamestnaných, ktorým sa poskytujú úplné náhrady“ v zmysle
         pracovnoprávnej úpravy a otvára im prístup k osobitným programom sprostredkovania práce.

      5        Článok 36 ods. 1 prvý pododsek kráľovského nariadenia z 25. novembra 1991 týkajúceho sa úpravy nezamestnanosti (Moniteur belge z 31. decembra 1991, s. 29888) stanovuje:

      „Mladý pracovník musí na to, aby sa mu priznal čakateľský príspevok, spĺňať nasledujúce podmienky:
      1.      mať ukončenú povinnú školskú dochádzku;
      2.      a)     musí mať buď ukončené denné stredoškolské štúdium vyššieho stupňa, alebo technické či odborné stredoškolské štúdium nižšieho
         stupňa v školskom zariadení spravovanom, podporovanom alebo uznávanom niektorým spoločenstvom;

      ...“
      6        Rozsudkom z 12. septembra 1996, Komisia/Belgicko (C‑278/94, Zb. s. I‑4307), Súdny dvor rozhodol, že Belgické kráľovstvo si
         tým, že ako podmienku priznania čakateľského príspevku vyžadovalo, aby deti závislé na migrujúcich pracovníkoch Spoločenstva
         s bydliskom v Belgicku ukončili stredoškolské vzdelávanie v zariadení podporovanom alebo uznanom belgickým štátom alebo jedným
         z jeho spoločenstiev, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 48 Zmluvy a z článku 7 nariadenia č. 1612/68.

      7        S cieľom zosúladiť vnútroštátnu právnu úpravu s právom Spoločenstva kráľovské nariadenie z 13. decembra 1996 (Moniteur belge z 31. decembra 1996, s. 32265) do uvedeného článku 36 ods. 1 prvého pododseku bodu 2 doplnilo nové ustanovenie pod písmenom
         h). Toto ustanovenie nadobudlo účinnosť 1. januára 1997 a znie takto:

      „Mladý pracovník musí na to, aby sa mu priznal čakateľský príspevok, spĺňať nasledujúce podmienky:
      ...
      2.      ...
      h)      alebo musel vykonávať štúdium alebo prípravu v inom členskom štáte Európskej Únie, pokiaľ sú kumulatívne splnené nasledujúce
         podmienky:

      –        táto mladá osoba predloží dokumenty, z ktorých vyplýva, že štúdium alebo príprava majú rovnaký stupeň ako tie, ktoré sú uvedené
         v predchádzajúcich písmenách, a sú im rovnocenné,

      –        v čase podania žiadosti o príspevok je mladá osoba ako dieťa závislá na pracovníkoch migrujúcich v zmysle článku 48 Zmluvy
         ES, ktorí majú bydlisko v Belgicku;

      –        ...“
       Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
      8        Pani D’Hoop, belgická štátna príslušníčka, ukončila stredoškolské štúdium vo Francúzsku, kde získala v roku 1991 maturitný
         diplom. Tento diplom bol v Belgicku uznaný ako rovnocenný schválenému certifikátu o vyššom stredoškolskom vzdelávaní doloženému
         schváleným diplomom o spôsobilosti začať vyššie vzdelávanie.

      9        Pani D’Hoop následne do roku 1995 vykonávala univerzitné štúdium v Belgicku.

      10      V roku 1996 pani D’Hoop požiadala ONEM o poskytnutie čakateľského príspevku.

      11      Rozhodnutím zo 17. septembra 1996 jej ONEM odmietol poskytnúť požadovaný príspevok z dôvodu, že nespĺňala podmienky podľa
         článku 36 ods. 1 prvého pododseku bodu 2 písm. a) kráľovského nariadenia z 25. novembra 1991.

      12      Pani D’Hoop napadla toto rozhodnutie na Tribunal du travail de Liège, ktorý rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru
         nasledujúcu prejudiciálnu otázku:

      „Keďže z výkladu článku 48 Zmluvy ES a článku 7 nariadenia č. 1612/68, ktorý Súdny dvor už poskytol, vyplýva, že článku 36
         kráľovského nariadenia z 25. novembra 1991 nemôže odporovať poskytnutie čakateľského príspevku študentovi závislému na migrujúcom
         pracovníkovi Spoločenstva, ktorý ukončil svoje stredoškolské štúdium v školskom zariadení iného členského štátu ako Belgicka,
         majú sa tieto ustanovenia vykladať tak, že okrem iného zakazujú, aby tomuto článku 36 kráľovského nariadenia z 25. novembra
         1991 odporovalo poskytnutie čakateľského príspevku belgickému študentovi hľadajúcemu svoje prvé zamestnanie, ktorý takisto
         ukončil svoje stredoškolské štúdium v školskom zariadení iného členského štátu ako Belgicka?“

      13      Listami z 22. júla a z 11. septembra 1998 Tribunal du travail de Liège oznámil Súdnemu dvoru, že voči tomuto rozhodnutiu bolo
         podané odvolanie na Cour du travail de Liège (Belgicko), a z dôvodu odkladného účinku tohto odvolania požiadal, aby bolo konanie
         na Súdnom dvore prerušené.

      14      Súdny dvor bol 23. marca 2001 informovaný, že uvedený odvolací súd rozsudkom zo 16. marca 2001 potvrdil rozhodnutie vnútroštátneho
         súdu. Konanie na Súdnom dvore následkom toho pokračovalo od 26. marca 2001.

      15      Z rozsudku vyhláseného Cour du travail de Liège vyplýva, že ONEM na tomto súde uviedol, že pani D’Hoop nespĺňa druhú podmienku
         vyžadovanú článkom 36 ods. 1 prvým pododsekom bodom 2 písm. h) kráľovského nariadenia z 25. novembra 1991, zmeneného a doplneného
         kráľovským nariadením z 13. decembra 1996. V tejto súvislosti uvedený súd rozhodol, že hoci nové ustanovenie kráľovského nariadenia
         z 25. novembra 1991 nadobudlo účinnosť až 1. januára 1997, a teda po podaní žiadosti o poskytnutie čakateľského príspevku,
         „v danom prípade sa vzhľadom na judikatúru [Súdneho dvora]... malo uplatňovať, čo žiadny z účastníkov konania nespochybnil“.

       O prejudiciálnej otázke
      16      Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či právu Spoločenstva odporuje, ak členský štát odmieta jednému zo svojich
         štátnych príslušníkov – študentovi, ktorý si hľadá svoje prvé zamestnanie, – poskytnúť čakateľský príspevok len z toho dôvodu,
         že tento študent ukončil svoje stredoškolské štúdium v inom členskom štáte.

       O uplatniteľnosti článku 48 Zmluvy a nariadenia č. 1612/68
      17      Na úvod treba pripomenúť, že Súdny dvor už rozhodol, že čakateľské príspevky zavedené pre mladých ľudí hľadajúcich si prvé
         zamestnanie sú sociálnou výhodou v zmysle článku 7 ods. 2 nariadenia č. 1612/68 (rozsudky z 20. júna 1985, Deak, 94/84, Zb.
         s. 1873, bod 27, a Komisia/Belgicko, už citovaný, bod 25).

      18      Podľa ustálenej judikatúry si však uplatniteľnosť práva Spoločenstva v oblasti voľného pohybu pracovníkov v súvislosti s vnútroštátnou
         právnou úpravou týkajúcou sa poistenia v nezamestnanosti vyžaduje, aby osoba, ktorá sa jej dovoláva, už predtým vstúpila na
         trh práce prostredníctvom skutočnej a účinnej pracovnej činnosti, na základe ktorej získala postavenie pracovníka v zmysle
         práva Spoločenstva (pozri v súvislosti s poskytnutím čakateľského príspevku rozsudok Komisia/Belgicko, už citovaný, bod 40).
         To však v zmysle definície nie je prípad mladých ľudí, ktorí si hľadajú prvé zamestnanie (rozsudok Komisia/Belgicko, už citovaný,
         bod 40).

      19      V odpovedi na otázku položenú počas pojednávania pani D’Hoop uviedla, že jej rodičia mali počas jej stredoškolského štúdia,
         ktoré vykonávala a ukončila vo Francúzsku, naďalej bydlisko v Belgicku.

      20      Pani D’Hoop sa preto nemôže dovolávať ani práv priznaných migrujúcim pracovníkom článkom 48 Zmluvy a nariadením č. 1612/68,
         ani odvodených práv, ktoré uvedené nariadenie č. 1612/68 priznáva v prospech rodinných príslušníkov migrujúcich pracovníkov.

       O uplatniteľnosti ustanovení Zmluvy týkajúcich sa občianstva Únie
       Pripomienky predložené Súdnemu dvoru
      21      Pani D’Hoop a Komisia počas pojednávania skúmali otázku položenú Súdnemu dvoru z hľadiska ustanovení Zmluvy týkajúcich sa
         občianstva Únie. Zdôraznili, že na pani D’Hoop sa ako na štátnu príslušníčku členského štátu, ktorá sa legálne zdržiavala
         na území iného členského štátu na účely vykonávania štúdia, vzťahuje osobná pôsobnosť týchto ustanovení. Podľa nich z tohto
         dôvodu požíva práva, ktoré článok 8 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 17 ES) spája s postavením občana Únie, vrátane práva
         podľa článku 6 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 12 ES) nebyť v oblasti vecnej pôsobnosti Zmluvy diskriminovaná z dôvodu štátnej
         príslušnosti.

      22      Britská vláda poprela túto analýzu. Zastáva názor, že samotná skutočnosť legálneho pobytu v inom členskom štáte neumožňuje
         dovolávať sa ustanovení týkajúcich sa občianstva Únie. Podľa nej tiež treba, aby vykonávaná činnosť spadala do pôsobnosti
         práva Spoločenstva. To by bol prípad, ak by sa pani D’Hoop zdržiavala vo Francúzsku na účely vykonávania prípravy na zamestnanie.
         Naopak, takýmto prípadom nie je všeobecné štúdium, ktoré pani D’Hoop vo Francúzsku vykonávala.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      –       O časovej pôsobnosti ustanovení týkajúcich sa občianstva Únie
      23      ONEM odôvodnil odmietnutie pokynúť pani D’Hoop čakateľský príspevok, o ktorý požiadala v roku 1996, okolnosťou, že ukončila
         stredoškolské štúdium vo Francúzsku. Keďže táto skutočnosť nastala v roku 1991, treba skúmať, či môže byť diskriminácia, ktorú
         uvádza pani D’Hoop, posudzovaná v zmysle ustanovení týkajúcich sa občianstva Únie, ktoré nadobudli platnosť až neskôr.

      24      Z tohto hľadiska treba uviesť, že konanie vo veci samej sa netýka uznania práv vyplývajúcich z právneho poriadku Spoločenstva
         údajne nadobudnutých predtým, ako nadobudli platnosť ustanovenia Zmluvy týkajúce sa občianstva Únie, ale tvrdenia o súčasnom
         diskriminačnom zaobchádzaní s občanom Únie.

      25      Ustanovenia týkajúce sa občianstva Únie sú uplatniteľné, akonáhle nadobudli platnosť. Preto je opodstatnené domnievať sa,
         že musia byť uplatniteľné na súčasné účinky situácií, ktoré nastali skôr (pozri v tomto zmysle rozsudky z 30. novembra 2000,
         Österreichischer Gewerkschaftsbund, C‑195/98, Zb. s. I‑10497, body 54 a 55, ako aj z 18. apríla 2002, Duchon, C‑290/00, Zb.
         s. I‑3567, body 43 a 44).

      26      Z uvedeného vyplýva, že diskrimináciu, ktorú uvádza pani D’Hoop, možno posudzovať z hľadiska týchto ustanovení.

      –       O osobnej a vecnej pôsobnosti ustanovení Zmluvy týkajúcich sa občianstva Únie
      27      Článok 8 Zmluvy priznáva každej osobe so štátnou príslušnosťou niektorého členského štátu štatút občana Únie. Keďže pani D’Hoop
         má štátnu príslušnosť členského štátu, prislúcha jej tento štatút.

      28      Poslaním štatútu občana Únie je byť základným štatútom štátnych príslušníkov členských štátov, ktorý umožňuje tým štátnym
         príslušníkom, ktorí sa nachádzajú v rovnakej situácii, aby sa s nimi v oblasti vecnej pôsobnosti Zmluvy bez ohľadu na ich
         štátnu príslušnosť a bez toho, aby boli dotknuté výnimky výslovne stanovené v tejto súvislosti, z právneho hľadiska zaobchádzalo
         rovnako (rozsudok z 20. septembra 2001, Grzelczyk, C‑184/99, Zb. s. I‑6193, bod 31).

      29      Medzi situácie spadajúce do pôsobnosti práva Spoločenstva patria aj tie, ktoré sa týkajú výkonu základných slobôd zaručených
         Zmluvou, a to najmä tie, ktoré vyplývajú zo slobody pohybu a pobytu na území členských štátov, ako ju priznáva článok 8a Zmluvy
         ES (zmenený, teraz článok 18 ES) (rozsudky z 24. novembra 1998, Bickel a Franz, C‑274/96, Zb. s. I‑7637, body 15 a 16, ako
         aj Grzelczyk, už citovaný, bod 33).

      30      Keďže s občanom Únie sa musí vo všetkých členských štátoch zaobchádzať rovnako ako s ich vlastnými štátnymi príslušníkmi,
         ktorí sa nachádzajú v rovnakej situácii, je nezlučiteľné s právom voľného pohybu, aby sa s ním v členskom štáte, ktorého je
         štátnym príslušníkom, zaobchádzalo menej priaznivo ako v prípade, ak by nebol využil výhody, ktoré mu ponúka Zmluva v oblasti
         voľného pohybu.

      31      Tieto možnosti totiž nemôžu mať plný účinok, ak by štátny príslušník členského štátu mohol byť odradený od ich využitia v dôsledku
         prekážok pri jeho návrate do štátu pôvodu vyplývajúcich z právnej úpravy postihujúcej skutočnosť, že tieto možnosti využil
         (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. júla 1992, Singh, C‑370/90, Zb. s. I‑4265, bod 23).

      32      Táto úvaha je zvlášť dôležitá v oblasti vzdelávania. Ciele činnosti Spoločenstva totiž podľa článku 3 písm. p) Zmluvy ES [zmenený,
         teraz článok 3 ods. 1 písm. q) ES] zahŕňajú príspevky na kvalitné všeobecné a odborné vzdelanie. Podľa článku 126 ods. 2 druhej
         zarážky Zmluvy ES (teraz článok 149 ods. 2 druhá zarážka ES) sa tieto príspevky zameriavajú najmä na podporu mobility študentov
         a učiteľov.

      33      V prípade, o aký ide v konaní vo veci samej, však vnútroštátna právna úprava zavádza rozdielne zaobchádzanie s belgickými
         štátnymi príslušníkmi, ktorí vykonávali celé svoje štúdium v Belgicku, a s belgickými štátnymi príslušníkmi, ktorí využili
         svoju slobodu voľného pohybu a získali záverečný stredoškolský diplom v inom členskom štáte.

      34      Vnútroštátna právna úprava tým, že spája poskytnutie sporného príspevku s podmienkou získania požadovaného diplomu v Belgicku,
         znevýhodňuje určitých vlastných štátnych príslušníkov len na základe skutočnosti, že vykonávali svoju slobodu pohybu na účely
         vzdelávania v inom členskom štáte.

      35      Takéto rozdielne zaobchádzanie je v rozpore so zásadami, na ktorých je postavený štatút občana Únie, a to so zárukou rovnakého
         právneho zaobchádzania pri výkone slobody pohybu.

      36      Predmetná podmienka môže byť odôvodnená, len ak by sa zakladala na objektívnych úvahách nezávislých od štátnej príslušnosti
         dotknutých osôb a primeraných cieľu legitímne sledovanému vnútroštátnym právom (rozsudok Bickel a Franz, už citovaný, bod
         27).

      37      V tejto súvislosti ani belgická vláda, ani ONEM nepredložili pripomienky.

      38      Cieľom čakateľského príspevku stanoveného belgickou právnou úpravou, ktorý jeho poberateľom otvára prístup k osobitným programom
         sprostredkovania práce, je uľahčiť mladým ľuďom prechod zo školy na trh práce. V takejto súvislosti je legitímne, že sa vnútroštátny
         zákonodarca chce ubezpečiť, že existuje skutočné spojenie medzi žiadateľom o uvedený príspevok a dotknutým geografickým trhom
         práce.

      39      Jediná podmienka týkajúca sa miesta získania diplomu o ukončení stredoškolského štúdia má však príliš všeobecný a výlučný
         charakter. Nespravodlivo vyzdvihuje skutočnosť, ktorá nie je nevyhnutne ukazovateľom skutočného a účinného stupňa spojenia
         medzi žiadateľom o príspevok a geografickým trhom práce, pričom vylučuje akýkoľvek iný ukazovateľ. Preto presahuje rámec toho,
         čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaného cieľa.

      40      Je preto opodstatnené odpovedať na položenú otázku, že právu Spoločenstva odporuje, ak členský štát odmieta jednému zo svojich
         štátnych príslušníkov – študentovi, ktorý si hľadá svoje prvé zamestnanie, – poskytnúť čakateľský príspevok len z toho dôvodu,
         že tento študent ukončil svoje stredoškolské štúdium v inom členskom štáte.

       O trovách
      41      Belgická vláda, vláda Spojeného kráľovstva, ako aj Komisia nemajú právo na náhradu trov konania, ktoré im vznikli v súvislosti
         s pripomienkami, ktoré podali Súdnemu dvoru. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania
         vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách
         konania rozhodne tento vnútroštátny súd.

      Z týchto dôvodov
      SÚDNY DVOR
      o otázke, ktorú mu položil Tribunal du travail de Liège rozsudkom zo 17. júna 1998, rozhodol takto:
      Právu Spoločenstva odporuje, ak členský štát odmieta jednému zo svojich štátnych príslušníkov – študentovi, ktorý si hľadá
            svoje prvé zamestnanie, – poskytnúť čakateľský príspevok len z toho dôvodu, že tento študent ukončil svoje stredoškolské štúdium
            v inom členskom štáte.

               Rodríguez Iglesias

               Jann

               Macken

               von Bahr

               Gulmann

               Edward

               La Pergola

               Schintgen

               Skouris

               Cunha Rodrigues

                     Timmermans

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 11. júla 2002.

               Tajomník

                     Predseda

               R. Grass

                     G. C. Rodríguez Iglesias

         * Jazyk konania: francúzština.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 3. apríla 2014.#Udo Rätzke proti S+K Handels GmbH.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Thüringer Oberlandesgericht.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Energetika – Označovanie televízorov energetickými štítkami – Delegované nariadenie (EÚ) č. 1062/2010 – Povinnosti obchodníkov – Televízor dodaný obchodníkovi bez tohto štítku pred začatím uplatňovania nariadenia – Povinnosť obchodníka označiť od začatia uplatňovania nariadenia takýto televízor štítkom a zabezpečiť si štítok dodatočne.#Vec C‑319/13.

text:
         ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (druhá komora)
      z 3. apríla 2014 (
            *1
         )
      „Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Energetika — Označovanie televízorov energetickými štítkami — Delegované nariadenie (EÚ) č. 1062/2010 — Povinnosti obchodníkov — Televízor dodaný obchodníkovi bez tohto štítku pred začatím uplatňovania nariadenia — Povinnosť obchodníka označiť od začatia uplatňovania nariadenia takýto televízor štítkom a zabezpečiť si štítok dodatočne“
      Vo veci C‑319/13,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Thüringer Oberlandesgericht (Nemecko) z 5. júna 2013 a doručený Súdnemu dvoru 11. júna 2013, ktorý súvisí s konaním:

         Udo Rätzke

      proti

         S+K Handels GmbH,

      SÚDNY DVOR (druhá komora),
      v zložení: predsedníčka druhej komory R. Silva de Lapuerta, podpredseda Súdneho dvora K. Lenaerts (spravodajca), sudcovia J. L. da Cruz Vilaça, G. Arestis a J.‑C. Bonichot,
      generálny advokát: M. Szpunar,
      tajomník: A. Calot Escobar,
      so zreteľom na písomnú časť konania,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:

               —

               nemecká vláda, v zastúpení: T. Henze a B. Beutler, splnomocnení zástupcovia,

               —

               talianska vláda, v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci A. De Stefano, avvocato dello Stato,

               —

               Európska komisia, v zastúpení: K. Herrmann a B. Eggers, splnomocnené zástupkyne,

         so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

               1

               Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 4 písm. a) delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 1062/2010 z 28. septembra 2010, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/30/EÚ, pokiaľ ide o označovanie televízorov energetickými štítkami (Ú. v. EÚ L 314, s. 64, ďalej len „delegované nariadenie“).

               2

               Tento návrh bol podaný v rámci sporu, ktorého účastníkmi sú pán Rätzke a obchodná spoločnosť S+K Handels GmbH (ďalej len „S+K“), ktorá je konkurentom pána Rätzkeho v oblasti predaja elektrospotrebičov a najmä televízorov a ktorý sa týka žaloby o zdržanie sa konania na základe nemeckého zákona o nekalej hospodárskej súťaži.

         Právny rámec

         Právo Únie

      Smernica 2010/30/EÚ

               3

               Odôvodnenie 19 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/30/EÚ z 19. mája 2010 o udávaní spotreby energie a iných zdrojov energeticky významnými výrobkami na štítkoch a štandardných informáciách o výrobkoch (Ú. v. EÚ L 153, s. 1) uvádza:
               „Komisia by mala byť splnomocnená na prijatie delegovaných aktov v súlade s článkom 290 ZFEÚ v súvislosti s označovaním a štandardnými informáciami o výrobku, ktoré sa týkajú spotreby energie a iných podstatných zdrojov energeticky významnými výrobkami počas používania. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas svojich prípravných prác uskutočňovala náležité konzultácie aj na expertnej úrovni.“

               4

               Odôvodnenie 25 tejto smernice uvádza:
               „Členské štáty by sa pri vykonávaní ustanovení tejto smernice mali snažiť vyhnúť prijímaniu opatrení, ktoré by dotknutým účastníkom trhu, najmä malým a stredným podnikom [MSP], mohli priniesť zbytočné a nepraktické byrokratické povinnosti.“

               5

               Článok 2 uvedenej smernice s názvom „Vymedzenie pojmov“ uvádza:
               „Na účely tejto smernice:
               …

                        g)

                        ‚obchodník‘ je maloobchodník alebo iná osoba, ktorá predáva, prenajíma, ponúka do predaja na splátky alebo predvádza výrobky koncovému užívateľovi;

                        h)

                        ‚dodávateľ‘ je výrobca alebo jeho splnomocnený zástupca v Únii, alebo dovozca, ktorý uvádza výrobok v Únii na trh alebo do prevádzky. Ak takáto osoba neexistuje, za dodávateľa sa považuje akákoľvek fyzická osoba alebo právnická osoba, ktorá uvádza na trh alebo do prevádzky výrobky, na ktoré sa vzťahuje táto smernica;

                        i)

                        ‚uvedenie na trh‘ je prvé sprístupnenie výrobku na trhu Únie na účely jeho distribúcie alebo používania v rámci Únie, či už za odmenu, alebo bezplatne a bez ohľadu na spôsob predaja;

                  …“

               6

               Článok 5 uvedenej smernice s názvom „Povinnosti dodávateľov“ uvádza:
               „Členské štáty zabezpečujú, aby:

                        a)

                        dodávatelia, ktorí umiestňujú výrobky, na ktoré sa vzťahuje delegovaný akt, na trh alebo ich dávajú do prevádzky, priložili v súlade s touto smernicou a delegovaným aktom štítok a informačný list;

                  …

                        d)

                        v súvislosti s označovaním a informáciami o výrobku dodávateľ bezplatne dodal potrebné štítky obchodníkom.
                        Dodávateľ dodá štítky na žiadosť obchodníkov bezodkladne a bez toho, aby bola dotknutá možnosť voľby systému dodávania štítkov;

                  …“

               7

               Článok 6 smernice 2010/30 s názvom „Povinnosti obchodníkov“ stanovuje:
               „Členské štáty zabezpečujú, aby:

                        a)

                        obchodníci riadne, viditeľným a čitateľným spôsobom vystavili štítky a pri predaji výrobkov dali koncovým užívateľom k dispozícii informačný list v brožúrach o výrobkoch alebo v inej literatúre, ktorá je pripojená k výrobkom;

                        b)

                        vždy keď sa výrobok, na ktorý sa vzťahuje delegovaný akt, predvádza, obchodníci pripevnili príslušný štítok na zreteľne viditeľné miesto určené v platnom delegovanom akte a v príslušnom jazykovom znení.“

               8

               Článok 10 smernice 2010/30 s názvom „Delegované akty“ vo svojich odsekoch 1 až 3 uvádza:
               „1.   Komisia stanoví podrobnosti týkajúce sa štítku a informačného listu prostredníctvom delegovaného aktu v súlade s článkami 11, 12 a 13 v súvislosti s každým typom výrobku v súlade s týmto článkom.
               Ak výrobok spĺňa kritériá uvedené v odseku 2, vzťahuje sa na neho delegovaný akt v súlade s odsekom 4.
               Ustanovenia v delegovaných aktoch týkajúce sa informácií o spotrebe energie a iných podstatných zdrojov počas používania uvedené na štítku a v informačnom liste umožňujú koncovým užívateľom, aby sa mohli pri nákupe kvalifikovanejšie rozhodovať, a takisto umožňujú orgánom trhového dohľadu, aby overili, či sú výrobky v súlade s poskytnutými informáciami.
               Ak sa v delegovanom akte ustanovujú ustanovenia týkajúce sa energetickej účinnosti aj spotreby podstatných zdrojov výrobku, vo vyhotovení a obsahu štítku sa zdôrazní energetická účinnosť výrobku.
               2.   Kritériá uvedené v odseku 1:

                        a)

                        podľa najnovšie sprístupnených číselných údajov a vzhľadom na množstvá umiestnené na trhu Únie majú výrobky významný potenciál, pokiaľ ide o úsporu energie a prípadne aj iných podstatných zdrojov;

                        b)

                        pri výrobkoch ponúkajúcich rovnakú mieru funkčnosti, ktoré sú k dispozícii na trhu, sú veľké rozdiely v príslušných výkonnostných úrovniach;

                        c)

                        Komisia zohľadňuje príslušné právne predpisy Únie a samoreguláciu, ako napríklad dobrovoľné dohody, v prípade ktorých sa očakáva, že politické ciele [strategické ciele – neoficiálny preklad] sa dosiahnu rýchlejšie alebo s nižšími nákladmi ako povinné požiadavky.

                  3.   Pri príprave návrhu delegovaného aktu Komisia:
               …

                        d)

                        stanovuje dátum (dátumy) na vykonanie, akékoľvek etapové alebo prechodné opatrenia alebo obdobia, pričom zohľadňuje najmä možné vplyvy na MSP alebo na špecifické skupiny výrobkov vyrábaných predovšetkým MSP.“

               9

               Články 11, 12 a 13 smernice 2010/30 stanovujú rámec, v ktorom sa prijímajú delegované akty podľa článku 290 ods. 2 ZFEÚ. Článok 11 tejto smernice upravuje trvanie výkonu delegovania zo strany Komisie a zaväzuje Komisiu predložiť správu týkajúcu sa delegovaných právomocí najneskôr šesť mesiacov pred ukončením tohto päťročného obdobia, ktoré plynie od 19. júna 2010. Okrem toho Komisii ukladá oznamovať delegovaný akt Európskemu parlamentu a Rade Európskej únie, a to hneď po jeho prijatí. Článok 12 uvedenej smernice sa týka možnosti odvolania delegovania a článok 13 tej istej smernice sa týka postupu, akým Parlament a Rada vznášajú námietky voči delegovaným aktom.

               10

               Článok 16 smernice 2010/30 nazvaný „Transpozícia“ vo svojom odseku 1 stanovuje:
               „Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 20. júna 2011. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení.
               Tieto ustanovenia uplatňujú od 20. júla 2011.
               …“

               11

               Článok 18 uvedenej smernice, nazvaný „Nadobudnutie účinnosti“, stanovuje:
               „Táto smernica nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
               Článok 5 písm. d), g) a h) sa uplatňujú od 31. júla 2011.“

         Delegované nariadenie

               12

               Odôvodnenie 3 delegovaného nariadenia stanovuje:
               „Mali by sa vypracovať harmonizované ustanovenia o udávaní energetickej efektívnosti a spotreby energie v prípade televízorov prostredníctvom označovania štítkami a štandardných informácií o výrobkoch s cieľom motivovať výrobcov zvyšovať energetickú efektívnosť televízorov, podnecovať konečných používateľov, aby nakupovali energeticky efektívne modely, znížiť spotrebu elektrickej energie týmito výrobkami a prispievať k fungovaniu vnútorného trhu.“

               13

               Odôvodnenie 9 tohto nariadenia stanovuje:
               „S cieľom podporiť výrobu energeticky efektívnych televízorov by dodávatelia, ktorí majú v úmysle umiestniť [uviesť – neoficiálny preklad] na trh televízory, ktoré sú schopné splniť požiadavky vyšších tried energetickej efektívnosti, mali mať možnosť uvádzať štítky s týmito triedami ešte pred dátumom povinného zobrazovania týchto tried.“

               14

               Článok 3 uvedeného nariadenia s názvom „Povinnosti dodávateľov“ stanovuje:
               „1.   Dodávatelia zabezpečujú, aby sa:

                        a)

                        každý televízor dodal s vytlačeným štítkom vo formáte a s obsahom podľa prílohy V;

                  …
               3.   Formát štítka podľa prílohy V sa uplatňuje v súlade s týmto harmonogramom:

                        a)

                        Pre televízory umiestnené [uvedené – neoficiálny preklad] na trh od 30. novembra 2011 musia byť štítky pre televízory s triedami energetickej efektívnosti:

                                 i)

                                 A, B, C, D, E, F, G v súlade s bodom 1 prílohy V alebo ak to dodávatelia považujú za vhodné, v súlade s bodom 2 prílohy V;

                                 ii)

                                 A+ v súlade s bodom 2 prílohy V;

                                 iii)

                                 A++ v súlade s bodom 3 prílohy V;

                                 iv)

                                 A+++ v súlade s bodom 4 prílohy V.

                        b)

                        V prípade televízorov umiestnených [uvedených – neoficiálny preklad] na trh od 1. januára 2014 musia byť štítky televízorov s triedami energetickej efektívnosti A+, A, B, C, D, E, F v súlade s bodom 2 prílohy V alebo ak to dodávatelia považujú za vhodné, v súlade s bodom 3 prílohy V;

                        c)

                        V prípade televízorov umiestnených [uvedených – neoficiálny preklad] na trh od 1. januára 2017 musia byť štítky televízorov s triedami energetickej efektívnosti A++, A+, A, B, C, D, E v súlade s bodom 3 prílohy V alebo ak to dodávatelia považujú za vhodné, v súlade s bodom 4 prílohy V;

                        d)

                        V prípade televízorov umiestnených [uvedených – neoficiálny preklad] na trh od 1. januára 2020 musia byť štítky televízorov s triedami energetickej efektívnosti A+++, A++, A+, A, B, C, D v súlade s bodom 4 prílohy V.“

               15

               Článok 4 toho istého nariadenia s názvom „Povinnosti obchodníkov“ uvádza:
               „Obchodníci zabezpečujú, aby sa:

                        a)

                        každý televízor na predajnom mieste označil na prednej strane štítkom poskytnutým dodávateľom v súlade s článkom 3 ods. 1 takým spôsobom, aby bol štítok zreteľne viditeľný;

                  …“

               16

               Článok 9 delegovaného nariadenia, nazvaný „Nadobudnutie účinnosti“, stanovuje:
               „Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
               Uplatňuje sa od 30. novembra 2011. …
               Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.“

         Nemecké právo

               17

               § 3 ods. 1 zákona o zamedzení nekalej hospodárskej súťaže (Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb), v jeho znení uplatniteľnom v konaní vo veci samej (BGBl. 2010 I, s. 254, ďalej len „UWG“) stanovuje:
               „Nekalé obchodné konania sú neprípustné, ak sú spôsobilé citeľne narušiť záujmy účastníkov hospodárskej súťaže, spotrebiteľov alebo iných účastníkov trhu.“

               18

               § 4 UWG stanovuje:
               „Príklady nekalých obchodných konaní
               Nekalého konania sa dopustí najmä ten, kto
               …
               11.   koná v rozpore s právnym predpisom, ktorý je určený aj na to, aby v záujme účastníkov trhu reguloval trhové správanie.“

               19

               § 5a ods. 2 a 4 UWG znie takto:
               „2.   Nekalého konania sa dopúšťa osoba, ktorá ovplyvňuje slobodu rozhodnutia spotrebiteľov v zmysle § 3 ods. 2 tým, že zadrží informáciu, ktorá je v konkrétnom prípade s ohľadom na všetky okolnosti vrátane obmedzení komunikačných prostriedkov podstatná.
               …
               4.   Za podstatné sa v zmysle odseku 2 považujú aj informácie na účely komerčnej komunikácie vrátane reklamy a marketingu, ktoré spotrebiteľom na základe nariadení Spoločenstva alebo podľa právnych predpisov určených na prebratie smerníc Spoločenstva nemožno neoprávnene odoprieť.“

               20

               § 8 ods. 1 prvá veta UWG je formulovaný takto:
               „Voči osobe, ktorá sa dopustí nedovolenej hospodárskej transakcie, možno podľa § 3 alebo § 7 uplatniť nárok na odstránenie a v prípade rizika opakovania aj nárok na zdržanie sa nedovoleného konania.“

         Skutkový stav konania vo veci samej a prejudiciálna otázka

               21

               Dňa 20. januára 2012 spoločnosť S+K ponúkala na predaj vo svojom výklade televízor bez toho, aby na ňom bol umiestnený štítok označujúci spotrebu energie podľa prílohy V delegovaného nariadenia. Televízor dodal jeho výrobca, Haier Deutschland GmbH veľkoobchodnej spoločnosti ElectronicPartner Handel SE, a tá ho 20. mája 2011 dodala spoločnosti S+K. Tento typ televízora sa vyrábal ešte aj 20. januára 2012.

               22

               Po výzve, ktorú podal pán Rätzke, S+K podala negatívnu zisťovaciu žalobu, po ktorej podal pán Rätzke protinávrh o zdržanie sa konania, ktorým žiadal, aby sa uvedenej spoločnosti uložil zákaz ponúkať na predaj televízory neoznačené štítkom, ktorý uvádza príloha V delegovaného nariadenia.

               23

               Tento protinávrh vychádzal z § 3 ods. 1, § 3 ods. 4 bodu 11 a § 8 ods. 1 UWG a nastolil otázku, či S+K bola povinná podľa článku 4 písm. a) delegovaného nariadenia označiť štítkom televízor, ktorý jej bol dodaný 20. mája 2011 bez štítku.

               24

               Landgericht Mühlhausen uvedený protinávrh zamietol z dôvodu, že televízory dodané pred 30. novembrom 2011 bez predmetného štítku a v súlade s právnou situáciou platnou pred týmto dátumom nemuseli byť označené takýmto štítkom po 30. novembri 2011.

               25

               Pri prejednaní odvolania proti rozsudku uvedeného súdu sa vnútroštátny súd pýta na výklad článku 4 písm. a) delegovaného nariadenia, ktorý podľa jeho názoru predstavuje pravidlo správania sa na trhu v zmysle § 4 UWG. V tejto súvislosti poznamenáva, že pojem „poskytnutým“ použitý v článku 4 písm. a) delegovaného nariadenia by mohol naznačovať, že obchodník podlieha povinnosti označovať televízory štítkom od 30. novembra 2011, len ak dodávateľ dodal tieto televízory so štítkom v súlade s povinnosťou, ktorá je mu uložená od toho istého dátumu. Účel povinnosti označovania štítkom, tak ako sa uvádza v odôvodnení 3 delegovaného nariadenia, by však podľa vnútroštátneho súdu mohol nasvedčovať povinnosti označovania štítkom od 30. novembra 2011 pri každom televízore vystavovanom obchodníkmi, vrátane televízorov dodaných pred týmto dátumom. Pán Rätzke zastáva názor, že zo systematickej väzby s článkom 5 písm. d) smernice 2010/30 možno odvodiť, že dodávatelia sú povinní poskytnúť štítky bezplatne a bezodkladne v každom prípade, teda tiež pre prístroje dodané pred 30. novembrom 2011, aby si obchodníci od toho istého dátumu mohli splniť svoju označovaciu povinnosť.

               26

               Za týchto podmienok Thüringer Oberlandesgericht rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
               „Má sa článok 4 písm. a) delegovaného nariadenia… vykladať v tom zmysle

                        —

                        že na obchodníka sa (od 30. novembra 2011) vzťahuje povinnosť označovať televízory štítkami len vtedy, keď dodávateľ tieto televízory dodal v súlade s článkom 3 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia (od 30. novembra 2011) už s príslušným štítkom,

                        —

                        alebo sa povinnosť označovať televízory štítkami (od 30. novembra 2011) vzťahuje na obchodníka aj v prípade televízorov, ktoré dodávateľ dodal pred 30. novembrom 2011 bez príslušného štítka, takže obchodník je povinný vyžiadať si (včas a dodatočne) štítky pre tieto televízory?“

         O prejudiciálnej otázke

               27

               Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 4 písm. a) delegovaného nariadenia má vykladať v tom zmysle, že povinnosť obchodníkov zabezpečiť, aby sa každý televízor na predajnom mieste označil štítkom poskytujúcim informácie o energetickej účinnosti prístroja, sa uplatňuje iba na televízory uvedené na trh od 30. novembra 2011.

               28

               V tejto súvislosti treba, ako to uviedli dotknutí účastníci konania, vykonať celkovú analýzu povinností v oblasti označovania televízorov štítkami, ktoré sú uložené obchodníkom, ako aj dodávateľom delegovaným nariadením, s prihliadnutím na jeho štruktúru, najmä z pohľadu ustanovení smernice 2010/30.

               29

               Článok 4 písm. a) delegovaného nariadenia ukladá obchodníkom označiť každý televízor štítkom poskytnutým dodávateľom „v súlade s článkom 3 ods. 1“ tohto nariadenia.

               30

               Okrem toho článok 4 delegovaného nariadenia na rozdiel od jeho článku 3 neobsahuje autonómny kalendár týkajúci sa jeho uplatnenia z časového hľadiska. Podľa článku 6 písm. b) smernice 2010/30 sa povinnosť označovania štítkom uložená obchodníkom týka iba výrobkov, na ktoré sa vzťahuje delegovaný akt, a článok 10 ods. 3 písm. d) tej istej smernice spresňuje, že tento delegovaný akt určuje časovú pôsobnosť zodpovednosti v oblasti označovania štítkom. Uvádza totiž, že pri príprave návrhu delegovaného aktu Komisia „stanovuje dátum (dátumy) na vykonanie, akékoľvek etapové alebo prechodné opatrenia alebo obdobia, pričom zohľadňuje najmä možné vplyvy na MSP alebo na špecifické skupiny výrobkov vyrábaných predovšetkým MSP“.

               31

               V dôsledku toho vzhľadom na skutočnosť, že článok 4 delegovaného nariadenia neobsahuje autonómny kalendár, ale odkazuje na článok 3 ods. 1 tohto nariadenia, upravujúci povinnosti dodávateľov, časová pôsobnosť článku 4 delegovaného nariadenia zodpovedá časovej pôsobnosti jeho článku 3. Preto je povinnosť obchodníka spočívajúca v označovaní štítkom akcesorická vo vzťahu k povinnosti dodávateľa poskytnúť príslušné štítky.

               32

               V tejto súvislosti treba pripomenúť, že článok 3 ods. 3 delegovaného nariadenia v súlade s časovou pôsobnosťou uvedeného nariadenia, ktoré sa podľa jeho článku 9 uplatňuje od 30. novembra 2011, neobsahuje žiadnu požiadavku pri televízoroch uvedených na trh pred týmto dátumom. Toto ustanovenie totiž upravuje práve požiadavky uplatniteľné na „televízory uvedené na trh od 30. novembra 2011“ a následne progresívne od 1. januára 2014, 1. januára 2017 a 1. januára 2020.

               33

               Z vyššie uvedeného vyplýva, že ako to uviedli dotknutí účastníci konania, pre odpoveď na prejudiciálnu otázku je potrebné vyložiť pojmy „uvedené na trh“ použité v článku 3 ods. 3 písm. a) delegovaného nariadenia.

               34

               Podľa článku 2 písm. i) smernice „‚uvedenie na trh‘ je prvé sprístupnenie výrobku na trhu Únie na účely jeho distribúcie alebo používania v rámci Únie, či už za odmenu, alebo bezplatne a bez ohľadu na spôsob predaja“. Prvé sprístupnenie na trhu je preto rozhodujúce, bez ohľadu na použitý spôsob distribúcie.

               35

               Povinnosť označovania štítkom sa obchodníkom ukladá len vtedy, pokiaľ ide o televízory sprístupnené na trhu Únie od 30. novembra 2011, teda odovzdané v predajnom reťazci zo strany výrobcu od tohto dátumu.

               36

               Takýto prístup, ktorý spočíva na zohľadnení štruktúry článku 4 písm. a) delegovaného nariadenia, nie je spochybnený teleologickým výkladom uvedeného ustanovenia.

               37

               Je pravda, ako to poznamenal vnútroštátny súd, že uloženie povinnosti označovania televízorov, ktoré boli dodané pred 30. novembrom 2011, štítkom by mohlo podnecovať konečných používateľov, aby nakupovali energeticky efektívne modely v súlade s cieľom, ktorý sleduje delegované nariadenie v zmysle jeho odôvodnení 3 a 9.

               38

               Vyššie uvedený podnecujúci účinok sa však ukazuje byť obmedzený, keďže k sprístupneniu uvedených televízorov došlo v priebehu relatívne krátkeho obdobia.

               39

               Obmedzený účinok povinnosti označovania štítkom, ktorá by zaťažovala aj televízory dodané pred 30. novembrom 2011, by nebol primeraný administratívnemu zaťaženiu, ktoré by opatrenie prinášalo pre dodávateľov a obchodníkov. Najmä MSP by boli povinné žiadať od výrobcov energetické štítky pre všetky televízory už dodané pred 30. novembrom 2011. Podľa odôvodnenia 25 smernice 2010/30 sa však treba vyhnúť prijímaniu opatrení, ktoré by dotknutým účastníkom trhu, najmä MSP, mohli priniesť zbytočne zložité byrokratické povinnosti.

               40

               Pokiaľ ide o článok 5 písm. d) smernice 2010/30, toto ustanovenie nemôže, v rozpore s tým, čo uvádzal pán Rätzke pred vnútroštátnym súdom, byť podkladom pre iný výsledok. Predmetné ustanovenie totiž neupravuje ani okolnosti, za ktorých je potrebné poskytnúť štítky, ani časový rámec tejto povinnosti, čo je otázka, v ktorej táto smernica, konkrétnejšie jej článok 10 ods. 3 písm. d), odkazuje na ustanovenia delegovaného aktu. Relevantný delegovaný akt jasne definuje časovú pôsobnosť povinnosti označovania štítkom a pôsobnosť delegovaného nariadenia sa vzťahuje len na televízory uvedené na trh po prvýkrát od 30. novembra 2011.

               41

               Preto treba na položenú otázku odpovedať, že článok 4 písm. a) delegovaného nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že povinnosť obchodníkov zabezpečiť, aby sa každý televízor na predajnom mieste označil štítkom poskytnutým dodávateľmi v súlade s článkom 3 ods. 1 uvedeného nariadenia, sa uplatňuje iba na televízory, ktoré boli uvedené na trh, teda po prvýkrát odovzdané výrobcom v predajnom reťazci na účely ich distribúcie, od 30. novembra 2011.

         O trovách

               42

               Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

               Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:

                     Článok 4 písm. a) delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 1062/2010 z 28. septembra 2010, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/30/EÚ, pokiaľ ide o označovanie televízorov energetickými štítkami, sa má vykladať v tom zmysle, že povinnosť obchodníkov zabezpečiť, aby sa každý televízor na predajnom mieste označil štítkom poskytnutým dodávateľmi v súlade s článkom 3 ods. 1 uvedeného nariadenia, sa uplatňuje iba na televízory, ktoré boli uvedené na trh, teda po prvýkrát odovzdané výrobcom v predajnom reťazci na účely ich distribúcie, od 30. novembra 2011.

                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: nemčina.