title: Vec C-399/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 22. mája 2019 — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/BT Italia SpA a i.

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/5

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 22. mája 2019 — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/BT Italia SpA a i.
      (Vec C-399/19)
      (2019/C 312/06)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         Odporkyne: BT Italia SpA, Basictel SpA, BT Enia Telecomunicazioni SpA, Telecom Italia SpA, PosteMobile SpA, Vodafone Italia SpA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni článok 12 smernice 2002/20/ES (1) ods. 1 písm. a) vnútroštátnemu ustanoveniu, na základe ktorého oprávnené subjekty podľa uvedenej smernice znášajú celkové administratívne náklady, ktoré národný regulačný orgán vynakladá na organizáciu a vykonávanie všetkých funkcií, vrátane funkcií týkajúcich sa regulácie, dohľadu, urovnávania sporov a ukladania sankcií, ktoré národnému regulačnému orgánu priznáva európsky rámec elektronických komunikácií (vyplývajúci zo smerníc 2002/19/ES (2), 2002/20/ES, 2002/21/ES (3) a 2002/22/ES (4)); alebo možno všetky činnosti uvedené v článku 12 ods. 1 písm. a) smernice 2002/20/ES zahrnúť do činnosti „regulácii ex ante“ vykonávanej národným regulačným orgánom?

                  2.

                  Má sa článok 12 ods. 2 smernice 2002/20/ES vykladať v tom zmysle, že ročný prehľad nákladov národného regulačného orgánu na správu a vybraných poplatkov: a) možno zverejniť, v súlade s vnútroštátnymi predpismi o verejnom účtovníctve, po ukončení finančného roka, v ktorom sa správne poplatky vybrali; b) umožňuje, aby národný regulačný orgán vykonal „potrebné úpravy“ aj s odkazom na finančné roky, ktoré úprave bezprostredne nepredchádzali?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné sieťové systémy a služby (smernica o povolení) Ú. v. ES L 108, 2002, s. 21; Mim. vyd. 13/029 s. 337).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/19/ES zo 7. marca 2002 o prístupe a prepojení elektronických komunikačných sietí a príslušných zariadení (prístupová smernica) Ú. v. ES L 108, 2002, s. 7; Mim. vyd. 13/029 s. 323).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) Ú. v. ES L 108, 2002, s. 33; Mim. vyd. 13/029 s. 349).

         (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby) Ú. v. ES L 108, 2002, s. 51; Mim. vyd. 13/029 s. 367).


title: Vec C-447/19 P: Odvolanie podané 11. júna 2019: SA Close, Cegelec proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 9. apríla 2019 vo veci T-259/15, Close a Cegelec/Parlament

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/5

      Odvolanie podané 11. júna 2019: SA Close, Cegelec proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 9. apríla 2019 vo veci T-259/15, Close a Cegelec/Parlament
      (Vec C-447/19 P)
      (2019/C 312/07)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľky: SA Close, Cegelec (v zastúpení: J.-L. Teheux, J.-M. Rikkers, advokáti)

         Ďalší účastník konania: Európsky parlament

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť napadnutý rozsudok,

                  —

                  v dôsledku toho vyhovieť žalobným návrhom žalobkýň v prvostupňovom konaní a z toho dôvodu zrušiť rozhodnutie prijaté Parlamentom 19. marca 2015 o zadaní zákazky na stavebné práve týkajúce sa „projektu rozšírenia a renovácie budovy Konrad Adenauer v Luxemburgu“, položka 73 (energetická centrála), referencia INLO-D-UPIL-T-14-A04, združeniu vo verejnom obstarávaní ENERGIE-KAD (ktoré sa skladá zo spoločností MERSCH ET SCHMITZ PRODUCTION SARL a ENERGOLUX SA) a tomu zodpovedajúce rozhodnutie o nezadaní zákazky odvolateľkám,

                  —

                  uložiť Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Podľa odvolateliek Všeobecný súd porušil svoju povinnosť odôvodnenia v zmysle článku 296 ZFEÚ, článku 113 ods. 2 rozpočtových pravidiel a článku 161 ods. 2 a 3 vykonávacích pravidiel k rozpočtovému nariadeniu.
      Všeobecný súd tiež údajne skreslil rozsah druhého žalobného dôvodu uvedeného v prvostupňovom konaní, prisúdil nepresný obsah pojmu zjavne nesprávne posúdenie, zásade riadnej správy vecí verejných a povinnostiam, ktoré tomu zodpovedajú, a pochybil pri svojej analýze, čo viedlo k skresleniu skutkových okolností a dôkazov.
      Napokon odvolateľky tvrdia, že napadnutý rozsudok nie je dostatočne odôvodnený, keďže sa vôbec nezaoberá niektorými z tvrdení, ktoré uviedli.


title: Vec C-457/19 P: Odvolanie podané 14. júna 2019: Amador Rodriguez Prieto proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 4. apríla 2019 vo veci T-61/18, Rodriguez Prieto/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/6

      Odvolanie podané 14. júna 2019: Amador Rodriguez Prieto proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 4. apríla 2019 vo veci T-61/18, Rodriguez Prieto/Komisia
      (Vec C-457/19 P)
      (2019/C 312/08)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Amador Rodriguez Prieto (v zastúpení: S. Orlandi, T. Martin, avocats)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu zo 4. apríla 2019 vo veci T-61/18 v rozsahu, v akom zamieta návrh na náhradu nemajetkovej ujmy odvolateľa,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť nemajetkovú ujmu, ktorú odvolateľ utrpel, a to tak, že mu zaplatí paušálne stanovenú náhradu vo výške 100 000 eur.

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľ tvrdí, že napadnutý rozsudok je postihnutý nesprávnym právnym posúdením, pokiaľ ide o zneužitie konania zo strany Komisia voči nemu v priebehu trestného konania, najmä pokiaľ ide o jeho postavenie oznamovateľa vo veci, ktorá viedla k „prípadu Eurostat“.


title: Vec C-510/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van beroep te Brussel (Belgicko) 4. júla 2019 — Openbaar Ministerie, YU, ZU/AZ

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van beroep te Brussel (Belgicko) 4. júla 2019 — Openbaar Ministerie, YU, ZU/AZ
      (Vec C-510/19)
      (2019/C 312/09)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hof van beroep te Brussel

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Účastníci konania: Openbaar Ministerie, YU, ZU

         Obžalovaný: AZ

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                              1.

                              Ide v prípade pojmu „súdny orgán“ v zmysle článku 6 ods. 2 rámcového rozhodnutia (1) o autonómny pojem práva Únie?

                              2.

                              V prípade kladnej odpovede na otázku pod bodom 1.1: Na základe akých kritérií možno určiť, či orgán vykonávajúceho členského štátu je takýmto súdnym orgánom a ním vydaný európsky zatykač preto predstavuje súdne rozhodnutie?

                              3.

                              V prípade kladnej odpovede na otázku pod bodom 1.1: Spadá holandská Openbaar Ministerie (Štátna prokuratúra), presnejšie povedané Officier van Justitie (prokurátor, Holandsko) pod pojem „súdny orgán“ v zmysle článku 6 ods. 2 rámcového rozhodnutia, a považuje sa preto európsky zatykač vykonaný týmto orgánom za súdne rozhodnutie?

                              4.

                              V prípade kladnej odpovede na otázku pod bodom 1.3: Je prípustné, aby pôvodné odovzdanie preskúmal súdny orgán, presnejšie povedané Overleveringskamer te Amsterdam (Komora pre výkon odovzdania Amsterdam, Holandsko), podľa článku 15 rámcového rozhodnutia, pričom sa rešpektuje okrem iného právo dotknutej osoby na vypočutie a na prístup k spravodlivosti, zatiaľ čo na subsidiárne odovzdanie podľa článku 27 rámcového rozhodnutia je príslušný iný orgán, a to prokurátor, pričom nie je zabezpečené právo dotknutej osoby na vypočutie a na prístup k spravodlivosti, takže v rámci rámcového rozhodnutia vzniká zjavný nesúlad bez akéhokoľvek pádneho dôvodu?

                              5.

                              V prípade kladnej odpovede na otázky pod bodmi 1.3 a 1.4: Majú sa články 14, 19 a 27 rámcového rozhodnutia vykladať v tom zmysle, že prokuratúra, ktorá vystupuje ako vykonávajúci súdny orgán, musí predovšetkým chrániť právo dotknutej osoby na vypočutie a na prístup k spravodlivosti predtým, než môže udeliť súhlas s trestným stíhaním, odsúdením alebo držaním osoby vo väzbe vzhľadom na výkon trestu odňatia slobody alebo opatrenia na pozbavenie slobody vo veci trestného činu, ktorý bol spáchaný pred jej odovzdaním na základe európskeho zatykača a na ktorý sa žiadosť o odovzdanie nevzťahuje?

                  2.

                  Považuje sa prokurátor Arrondissementsparket Amsterdam (Okresná prokuratúra Amsterdam, Holandsko), ktorý vykonáva článok 14 holandského Wet van 29 april 2004 tot implementatie van het kaderbesluit van de Raad van de Europese Unie betreffende het Europees aanhoudingsbevel en de procedures van overlevering tussen de lidstaten van de Europese Unie (zákon z 29. apríla 2004, ktorým sa vykonáva rámcové rozhodnutie Rady Európskej únie o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi Európskej únie, ďalej len „Overleveringswet“), za vykonávajúci súdny orgán v zmysle článku 6 ods. 2 rámcového rozhodnutia, ktorý odovzdal vyžiadanú osobu a ktorý môže udeliť súhlas v zmysle článku 27 ods. 3 písm. g) a ods. 4 rámcového rozhodnutia?

         (1)  Rámcové rozhodnutie Rady 2002/190/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, 2002, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 34)


title: Vec C-572/19 P: Odvolanie podané 26. júla 2019: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 22. mája 2019 vo veci T-604/15, Ertico — ETS Europe/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/9

      Odvolanie podané 26. júla 2019: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 22. mája 2019 vo veci T-604/15, Ertico — ETS Europe/Komisia
      (Vec C-572/19 P)
      (2019/C 312/11)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) (v zastúpení: M. Wellinger a K. T’Syen, avocats)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 22. mája 2019 vo veci T-604/15,

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie (1) a potvrdil postavenie odvolateľky ako MSP (mikropodniky, malé a stredné podniky), a

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu trov tohto konania, vrátane trov konania na Všeobecnom súde.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolacieho dôvodu uvádza odvolateľka tri dôvody.

                  1.

                  Napadnutý rozsudok je postihnutý nesprávnym právnym posúdením, keďže sa v ňom konštatuje, že i) oddiely 1.2.6 a 1.2.7 prílohy rozhodnutia Komisie 2012/838/EÚ (2) z 18. decembra 2012 o prijatí pravidiel na zabezpečenie dôsledného overovania existencie a právneho postavenia účastníkov nepriamych akcií, ako aj ich prevádzkovej schopnosti a finančnej spôsobilosti, ktorí získavajú pomoc vo forme grantu v rámci siedmeho rámcového programu Európskeho spoločenstva v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností a siedmeho rámcového programu Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (Euratom) v oblasti jadrového výskumu a odbornej prípravy, a ii) článok 22 nariadenia Rady č. 58/2003 (3) z 19. decembra 2002, ktoré stanovuje štatút výkonných orgánov, ktorým majú byť zverené niektoré úlohy v rámci riadenia programov spoločenstva, sa týkajú samostatných opravných prostriedkov.

                  2.

                  Napadnutý rozsudok nesprávne používa a porušuje odporúčania o MSP (4) a je v rozpore so základnými právnymi zásadami právnej istoty a ochrany legitímneho očakávania (a je teda postihnutý nesprávnym právnym posúdením), keďže sa v ňom konštatuje, že je právne prípustné odoprieť odvolateľke postavenie MSP založené na „účele a duchu“ odporúčaní o MSP, napriek tomu, že odvolateľka formálne spĺňa kritériá stanovené v odporúčaniach o MSP (čo nie je spochybnené v napadnutom rozsudku).

                  3.

                  Napadnutý rozsudok je postihnutý nesprávnym právnym posúdením a je z hmotnoprávneho hľadiska neplatný v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje, že odvolateľka „nebola vystavená takému znevýhodneniu, akým sú obvykle vystavené MSP“ (a že odvolateľka teda nie je MSP podľa „účelu a ducha“ odporúčaní o MSP).

         (1)  Rozhodnutie validačnej komisie Európskej komisie z 18. augusta 2015.

         (2)  Ú. v. EÚ L 359, 2012, s. 45.

         (3)  Ú. v. EÚ L 11, 2003, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 235.

         (4)  Odporúčania Komisie zo 6. mája 2003 o definícii mikropodnikov, malých a stredných podnikov [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ L 124, 2003, s. 36).


title: Vec T-40/16: Žaloba podaná 29. júla 2019 — MU/Parlament

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/11

      Žaloba podaná 29. júla 2019 — MU/Parlament
      (Vec T-40/16)
      (2019/C 312/12)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: MU (v zastúpení: A. Bruno, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol a vyhlásil, že rozhodnutie Európskeho parlamentu z 11. decembra 2015 o nepriznaní doplnkovej platby pre zdravotne postihnutých stážistov podľa článku 24 ods. 9 vnútorných pravidiel upravujúcich stáže a študijné pobyty v kancelárii Európskeho parlamentu je nezákonné,

                  —

                  v dôsledku toho rozhodol o práve na priznanie doplnkovej platby upravenej v článku 29 ods. 9 pravidiel upravujúcich stáže v Európskom parlamente vo výške 70 % pre zdravotne postihnuté osoby,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť zaplatiť žalobcovi dodatočnú náhradu stanovenú v príslušných právnych predpisoch, vrátane úrokov a peňažného prehodnotenia odo dňa podania administratívnej žiadosti do dňa vyplatenia skutočného zostatku, ako aj v prípadu úspechu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza, že:

                  1.

                  Priznanie doplnkovej platby pre zdravotne postihnuté osoby upravené v článku 24 ods. 9 vnútorných pravidiel upravujúcich stáže a študijné pobyty v kancelárii Európskeho parlamentu nepodlieha voľnej úvahe tohto Parlamentu.

                  2.

                  Percentuálne vyčíslenie zdravotného postihnutia je potvrdené alebo stanovené ošetrujúcim lekárom Európskeho parlamentu podľa toho, či vychádza z vnútroštátneho osvedčenia alebo podrobnej správy osobného lekára stážistu, pričom odkazuje na „európsku hodnotiacu stupnicu pre lekárske hodnotenia obmedzení telesnej a duševnej integrity“.

                  3.

                  Aj keď v tomto prípade existuje priestor pre voľnú úvahu Európskeho parlamentu, neodôvodnene z neho vybočil. V tejto súvislosti sa uvádza, že príslušná norma rozlišuje medzi prípadom, v ktorom je zdravotné postihnutie osvedčené vnútroštátnym orgánom, ako je to aj v tomto prípade, pričom v takom je potvrdené lekárom Európskeho parlamentu, a odlišný prípad, v ktorom je osvedčené správou od ošetrujúceho lekára stážistu. V tomto poslednom uvedenom prípade a iba v takom prípade percentuálne vyčíslenie invalidity stanoví lekár Európskeho parlamentu.


title: Vec T-457/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — Synthomer/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/13

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — Synthomer/Komisia
      (Vec T-457/19)
      (2019/C 312/14)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Synthomer plc (Harlow, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú implementovalo Spojené kráľovstvo v súvislosti pravidlami CFC Group Financing Exemption (pre oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia pri výbere referenčného rámca pre analýzu daňového režimu. Komisia mala referenčný rámec považovať za daňový režim právnických osôb Spojeného kráľovstva, nielen za režim kontrolovaných zahraničných spoločností (CFC).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia, keď nesprávne pristúpila k analýze režimu CFC. Komisia v odôvodneniach 124 až 126 napadnutého rozhodnutia nesprávne považovala ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákona Spojeného kráľovstva o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] za výnimku zo všeobecnej daňovej povinnosti uvedenú v kapitole 5.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodneniach 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti sa dodržalo v tom, že so skutkovo a právne podobnými situáciami v týchto spoločnostiach sa nakladalo rozdielne.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že „úplné“ oslobodenie od dane podľa ods. 3711B Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že 75 % oslobodenie od dane podľa ods. 3711D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu alebo hodnoteniu týkajúcemu sa 75 % oslobodenia a fixného pomeru.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so všeobecnou zásadou práva Únie týkajúcou sa zákazu diskriminácie alebo rovnosti.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď analogicky uplatnila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1) alebo sa ich bezdôvodne pridržiavala, hoci sa táto smernica neuplatňovala ratione temporis.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodnení 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje skupina príjemcov (vrátane žalobkyne) a že žalobkyni sa poskytla pomoc, ktorá sa musí spätne vymáhať podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec T-470/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — Essentra a i./Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/15

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — Essentra a i./Komisia
      (Vec T-470/19)
      (2019/C 312/15)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Essentra plc (Milton Keynes, Spojené kráľovstvo), ESNT Holdings (No.2) Ltd (Milton Keynes) a Essentra Finance Ltd (Milton Keynes) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú implementovalo Spojené kráľovstvo v súvislosti pravidlami CFC Group Financing Exemption (pre oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú desať žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia pri výbere referenčného rámca pre analýzu daňového režimu. Komisia mala referenčný rámec považovať za daňový režim právnických osôb Spojeného kráľovstva, nielen za režim kontrolovaných zahraničných spoločností (CFC).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia, keď nesprávne pristúpila k analýze režimu CFC. Komisia v odôvodneniach 124 až 126 napadnutého rozhodnutia nesprávne považovala ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákona Spojeného kráľovstva o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] za výnimku zo všeobecnej daňovej povinnosti uvedenú v kapitole 5.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodneniach 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti sa dodržalo v tom, že so skutkovo a právne podobnými situáciami v týchto spoločnostiach sa nakladalo rozdielne.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že 75 % oslobodenie od dane podľa ods. 3711D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že oslobodenie na základe „spárovaného úroku“ podľa ods. 3711E Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že uloženie daňovej povinnosti na CFC v súlade s oslobodením podľa kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ako schéma porušuje slobodu žalobkýň usadiť sa v rozpore s článkom 49 ZFEÚ.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tvrdení, že došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu alebo hodnoteniu týkajúcemu sa 75 % oslobodenia a fixného pomeru.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so všeobecnou zásadou práva Únie týkajúcou sa zákazu diskriminácie alebo rovnosti.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď analogicky uplatnila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1) alebo sa ich bezdôvodne pridržiavala, hoci sa táto smernica neuplatňovala ratione temporis.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodnení 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje skupina príjemcov (vrátane žalobkýň) a že žalobkyniam sa poskytla pomoc, ktorá sa musí spätne vymáhať podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec T-471/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — Eland Oil & Gas/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/16

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — Eland Oil & Gas/Komisia
      (Vec T-471/19)
      (2019/C 312/16)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Eland Oil & Gas plc (Aberdeen, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza desať žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nielen iba režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ — Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že „úplné“ oslobodenie od dane podľa oddielu 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod založený na tom, že výnimka podľa tzv. „spárovaného úroku“ podľa oddielu 371IE Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnená povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bode 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje kategória príjemcov (zahŕňajúca aj žalobkyňu), pričom žalobkyňa získala podporu, ktorá má byť podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia vrátená.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec C-40/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Düsseldorf — Nemecko) — Fashion ID GmbH & Co.KG/Verbraucherzentrale NRW eV (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Ochrana fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov — Smernica 95/46/ES — Článok 2 písm. d) — Pojem „prevádzkovateľ“ — Správca internetovej stránky, ktorý umiestnil na túto stránky modul sociálnej siete umožňujúci oznámenie osobných údajov návštevníka tejto stránky dodávateľovi uvedeného modulu — Článok 7 písm. f) — Legitimita spracovania údajov — Zohľadnenie záujmu správcu internetovej stránky alebo záujmu dodávateľa modulu sociálnej siete — Článok 2 písm. h) a článok 7 písm. a) — Súhlas dotknutej osoby — Článok 10 — Informácie, ktoré je potrebné poskytnúť dotknutej osobe — Vnútroštátna právna úprava priznávajúca aktívnu legitimáciu neziskovým združeniam na ochranu záujmov spotrebiteľov)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/2

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Düsseldorf — Nemecko) — Fashion ID GmbH & Co.KG/Verbraucherzentrale NRW eV
      (Vec C-40/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov - Smernica 95/46/ES - Článok 2 písm. d) - Pojem „prevádzkovateľ“ - Správca internetovej stránky, ktorý umiestnil na túto stránky modul sociálnej siete umožňujúci oznámenie osobných údajov návštevníka tejto stránky dodávateľovi uvedeného modulu - Článok 7 písm. f) - Legitimita spracovania údajov - Zohľadnenie záujmu správcu internetovej stránky alebo záujmu dodávateľa modulu sociálnej siete - Článok 2 písm. h) a článok 7 písm. a) - Súhlas dotknutej osoby - Článok 10 - Informácie, ktoré je potrebné poskytnúť dotknutej osobe - Vnútroštátna právna úprava priznávajúca aktívnu legitimáciu neziskovým združeniam na ochranu záujmov spotrebiteľov)
      (2019/C 319/02)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Fashion ID GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Verbraucherzentrale NRW eV

         za účasti: Facebook Ireland Ltd, Landesbeauftragte für Datenschutz und Informationsfreiheit Nordrhein-Westfalen

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Články 22 až 24 smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/[ES] z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá združeniam na ochranu záujmov spotrebiteľov priznáva aktívnu legitimáciu na konanie proti údajnému pôvodcovi zásahu do ochrany osobných údajov.

                  2.

                  Správcu internetovej stránky, akým je Fashion ID GmbH & Co. KG, ktorý umiestni na uvedenej stránke modul sociálnej siete umožňujúci prehliadaču návštevníka tejto stránky vyžiadať si obsah od dodávateľa uvedeného modulu a na tento účel prenesie tomuto dodávateľovi osobné údaje návštevníka, možno považovať za prevádzkovateľa v zmysle článku 2 písm. d) smernice 95/46. Táto zodpovednosť prevádzkovateľa je však obmedzená na operáciu alebo všetky operácie spracovania osobných údajov, pri ktorých skutočne určuje účely a prostriedky, t. j. operácie zberu a prenosu predmetných údajov.

                  3.

                  V situácii, o akú ide vo veci samej, v ktorej správca internetovej stránky umiestni na danej stránke modul sociálnej siete umožňujúci prehliadaču návštevníka tejto stránky vyžiadať si obsah od dodávateľa uvedeného modulu a na tento účel prenesie tomuto dodávateľovi osobné údaje návštevníka, je potrebné, aby tak tento správca, ako aj dodávateľ sledovali týmito operáciami spracovania legitímny záujem v zmysle článku 7 písm. f) smernice 95/46, aby tieto operácie boli z jeho pohľadu odôvodnené.

                  4.

                  Článok 2 písm. h) a článok 7 písm. a) smernice 95/46 sa majú vykladať v tom zmysle, že v situácii, o akú ide vo veci samej, v ktorej správca internetovej stránky umiestni na danej stránke modul sociálnej siete umožňujúci prehliadaču návštevníka tejto stránky vyžiadať si obsah od dodávateľa uvedeného modulu a na tento účel prenesie tomuto dodávateľovi osobné údaje návštevníka, musí uvedený správca alebo dodávateľ získať súhlas podľa týchto ustanovení len s ohľadom na operáciu alebo všetky operácie spracovania osobných údajov, pri ktorých tento správca určuje účely a prostriedky. Okrem toho článok 10 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že v takejto situácii informačná povinnosť stanovená v tomto ustanovení spočíva aj na uvedenom správcovi, pričom informácia, ktorú musí tento správca poskytnúť dotknutej osobe, sa musí týkať len operácie alebo všetkých operácií spracovania osobných údajov, pri ktorých tento správca určuje účely a prostriedky.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 10.4.2017.


title: Vec C-411/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionnelle — Belgicko) — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Životné prostredie — Dohovor z Espoo — Aarhuský dohovor — Ochrana prirodzených biotopov, ako aj voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín — Smernica 92/43/EHS — Článok 6 ods. 3 — Pojem „projekt“ — Zhodnotenie dosahov na príslušnú lokalitu — Článok 6 ods. 4 — Pojem „dôvody vyššieho verejného záujmu“ — Ochrana voľne žijúceho vtáctva — Smernica 2009/147/ES — Posudzovanie vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie — Smernica 2011/92/EÚ — Článok 1 ods. 2 písm. a) — Pojem „projekt“ — Článok 2 ods. 1 — Článok 4 ods. 1 — Posudzovanie vplyvov na životné prostredie — Článok 2 ods. 4 — Vyňatie z posudzovania — Postupné ukončenie jadrovej energetiky — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca jednak opätovné začatie činnosti priemyselnej výroby elektrickej energie v neprevádzkovanej jadrovej elektrárni na dobu približne desiatich rokov s účinkom odkladu dátumu jej deaktivácie a ukončenia jej činnosti, ktorý pôvodne stanovil vnútroštátny zákonodarca, o desať rokov a jednak odklad termínu pôvodne stanoveného tým istým zákonodarcom na deaktiváciu a ukončenie priemyselnej výroby elektrickej energie v prevádzkovanej elektrárni tiež o desať rokov — Neexistencia posudzovania vplyvu na životné prostredie)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/3

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionnelle — Belgicko) — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres
      (Vec C-411/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Dohovor z Espoo - Aarhuský dohovor - Ochrana prirodzených biotopov, ako aj voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín - Smernica 92/43/EHS - Článok 6 ods. 3 - Pojem „projekt“ - Zhodnotenie dosahov na príslušnú lokalitu - Článok 6 ods. 4 - Pojem „dôvody vyššieho verejného záujmu“ - Ochrana voľne žijúceho vtáctva - Smernica 2009/147/ES - Posudzovanie vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie - Smernica 2011/92/EÚ - Článok 1 ods. 2 písm. a) - Pojem „projekt“ - Článok 2 ods. 1 - Článok 4 ods. 1 - Posudzovanie vplyvov na životné prostredie - Článok 2 ods. 4 - Vyňatie z posudzovania - Postupné ukončenie jadrovej energetiky - Vnútroštátna právna úprava stanovujúca jednak opätovné začatie činnosti priemyselnej výroby elektrickej energie v neprevádzkovanej jadrovej elektrárni na dobu približne desiatich rokov s účinkom odkladu dátumu jej deaktivácie a ukončenia jej činnosti, ktorý pôvodne stanovil vnútroštátny zákonodarca, o desať rokov a jednak odklad termínu pôvodne stanoveného tým istým zákonodarcom na deaktiváciu a ukončenie priemyselnej výroby elektrickej energie v prevádzkovanej elektrárni tiež o desať rokov - Neexistencia posudzovania vplyvu na životné prostredie)
      (2019/C 319/03)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour constitutionnelle

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL

         Žalovaná: Conseil des ministres

         za účasti: Electrabel SA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 ods. 2 písm. a) prvá zarážka, článok 2 ods. 1 a článok 4 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie sa majú vykladať v tom zmysle, že opätovné začatie priemyselnej výroby elektrickej energie v neprevádzkovanej jadrovej elektrárni na dobu približne desiatich rokov s účinkom odkladu dátumu jej deaktivácie a ukončenia jej činnosti, ktorý pôvodne stanovil vnútroštátny zákonodarca, o desať rokov a odklad termínu pôvodne stanoveného tým istým zákonodarcom na deaktiváciu a ukončenie priemyselnej výroby elektrickej energie v prevádzkovanej elektrárni tiež o desať rokov, teda opatrenia vyžadujúce si práce na modernizáciu dotknutých elektrární, ktoré môžu ovplyvniť fyzický stav daných miest, predstavujú „projekt“ v zmysle tejto smernice, ktorý sa musí v zásade a s výhradou overení, ktoré prináleží vykonať vnútroštátnemu súdu, podrobiť posudzovaniu vplyvov na životné prostredie pred prijatím týchto opatrení. Okolnosť, že ich realizácia si vyžaduje neskoršie akty, ako napríklad vydanie nového individuálneho povolenia na výrobu elektrickej energie na priemyselné účely pre jednu z dotknutých elektrární, nie je v tejto súvislosti rozhodujúca. Práce, ktoré sú neoddeliteľne spojené s uvedenými opatreniami, musia tiež podliehať takémuto posúdeniu pred prijatím tých istých opatrení, pokiaľ sú ich povaha a ich potenciálne vplyvy na životné prostredie v tomto štádiu dostatočne identifikovateľné, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

                  2.

                  Článok 2 ods. 4 smernice 2011/92 sa má vykladať v tom zmysle, že oprávňuje členský štát vyňať taký projekt, o aký ide v konaní vo veci samej, z posudzovania vplyvov na životné prostredie s cieľom zabezpečiť bezpečnosť jeho zásobovania elektrickou energiou iba v prípade, ak tento členský štát preukáže, že riziko pre bezpečnosť tohto zásobovania je primerane pravdepodobné a že predmetný projekt má naliehavú povahu, ktorá môže odôvodniť neexistenciu takéhoto posudzovania, pokiaľ sú splnené povinnosti stanovené v článku 2 ods. 4 druhom pododseku písm. a) až c) tejto smernice. Takáto možnosť výnimky však existuje bez toho, aby boli dotknuté povinnosti dotknutého členského štátu podľa článku 7 uvedenej smernice.

                  3.

                  Článok 1 ods. 4 smernice 2011/92 sa má vykladať v tom zmysle, že taká vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, nepredstavuje osobitný vnútroštátny právny predpis v zmysle tohto ustanovenia, ktorý je podľa tohto ustanovenia vylúčený z pôsobnosti tejto smernice.

                  4.

                  Článok 6 ods. 3 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín sa má vykladať v tom zmysle, že také opatrenia, o aké ide vo veci samej, spolu s prácami na modernizáciu a zosúladenie so súčasnými bezpečnostnými normami predstavujú projekt, ktorý podlieha primeranému posúdeniu jeho vplyvov na dotknuté chránené lokality. Tieto opatrenia musia byť predmetom takéhoto posudzovania pred ich prijatím zákonodarcom. Okolnosť, že realizácia uvedených opatrení si vyžaduje neskoršie akty, ako napríklad vydanie nového individuálneho povolenia na výrobu elektrickej energie na priemyselné účely pre jednu z dotknutých elektrární, nie je v tejto súvislosti rozhodujúca. Práce, ktoré sú neoddeliteľne spojené s týmito opatreniami, musia tiež podliehať takémuto posúdeniu pred prijatím týchto opatrení, pokiaľ sú ich povaha a ich potenciálne vplyvy na chránené lokality v tomto štádiu dostatočne identifikovateľné, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

                  5.

                  Článok 6 ods. 4 prvý pododsek smernice 92/43 sa má vykladať v tom zmysle, že cieľ zabezpečiť za každých okolností bezpečnosť zásobovania členského štátu elektrickou energiou predstavuje naliehavý dôvod vyššieho verejného záujmu v zmysle tohto ustanovenia. Článok 6 ods. 4 druhý pododsek tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade, že sa v chránenej lokalite, ktorá môže byť ovplyvnená projektom, vyskytuje prioritný typ prirodzeného biotopu alebo prioritný druh, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu, môže len nevyhnutnosť odvrátiť skutočnú a vážnu hrozbu prerušenia zásobovania dotknutého členského štátu elektrickou energiou predstavovať za takých okolností, o aké ide vo veci samej, dôvod týkajúci sa bezpečnosti ľudí v zmysle tohto ustanovenia.

                  6.

                  Právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátny súd môže, ak to vnútroštátne právo umožňuje, výnimočne zachovať účinky takých opatrení, o aké ide vo veci samej, ktoré boli prijaté v rozpore s povinnosťami stanovenými v smerniciach 2011/92 a 92/43, ak je toto zachovanie odôvodnené naliehavými dôvodmi súvisiacimi s nevyhnutnosťou odvrátiť skutočnú a vážnu hrozbu prerušenia zásobovania dotknutého členského štátu elektrickou energiou, ktorej nemožno čeliť inými prostriedkami a alternatívnymi riešeniami najmä v rámci vnútorného trhu. Uvedené zachovanie môže pokrývať len časový úsek, ktorý je striktne nevyhnutný na odstránenie tejto protiprávnosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 300, 11.9.2017.


title: Vec C-469/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof — Nemecko) — Funke Medien NRW GmbH/Bundesrepublik Deutschland (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Autorské práva a s nimi súvisiace práva — Smernica 2001/29/ES — Informačná spoločnosť — Zosúladenie niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv — Článok 2 písm. a) — Právo rozmnožovania — Článok 3 ods. 1 — Verejný prenos — Článok 5 ods. 2 a 3 — Výnimky a obmedzenia — Rozsah — Charta základných práv Európskej únie)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/5

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof — Nemecko) — Funke Medien NRW GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Vec C-469/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Autorské práva a s nimi súvisiace práva - Smernica 2001/29/ES - Informačná spoločnosť - Zosúladenie niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv - Článok 2 písm. a) - Právo rozmnožovania - Článok 3 ods. 1 - Verejný prenos - Článok 5 ods. 2 a 3 - Výnimky a obmedzenia - Rozsah - Charta základných práv Európskej únie)
      (2019/C 319/04)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Funke Medien NRW GmbH

         Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 2 písm. a) a článok 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti sa majú vykladať v tom zmysle, že predstavujú opatrenia úplnej harmonizácie vecného obsahu práv, ktoré sú v nich uvedené. Písmeno c) druhý prípad a písmeno d) odseku 3 článku 5 tejto smernice sa majú vykladať v tom zmysle, že nie sú opatreniami úplnej harmonizácie rozsahu výnimiek a obmedzení, ktoré sú v nich obsiahnuté.

                  2.

                  Sloboda informácií a sloboda tlače, ktoré sú zakotvené v článku 11 Charty základných práv Európskej únie nemôžu nad rámec výnimiek a obmedzení stanovených v článku 5 ods. 2 a 3 smernice 2001/29 odôvodniť výnimku z výlučného práva autora na rozmnožovanie, na ktoré sa vzťahuje článok 2 písm. a), a z výlučného práva autora na verejný prenos, na ktoré sa vzťahuje článok 3 ods. 1 tejto smernice.

                  3.

                  Vnútroštátny súd musí v rámci vytvárania rovnováhy, ktorú vykonáva s prihliadnutím na všetky okolnosti daného prípadu, medzi výlučnými právami autora uvedenými v článku 2 písm. a) a v článku 3 ods. 1 smernice 2001/29 na jednej strane a právami užívateľov predmetov ochrany, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia o výnimke obsiahnuté v článku 5 ods. 3 písm. c) druhom prípade a článku 5 ods. 3 písm. d) tejto smernice, na druhej strane vychádzať z výkladu týchto ustanovení, ktorý rešpektuje ich znenie a zachováva ich potrebný účinok a súčasne je v úplnom súlade so základnými právami zaručenými Chartou základných práv Európskej únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 382, 13.11.2017.


title: Vec C-476/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof — Nemecko) — Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas/Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Autorské práva a s nimi súvisiace práva — Smernica 2001/29/ES — Informačná spoločnosť — Zosúladenie niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv — Vzorkovanie (sampling) — Článok 2 písm. c) — Výrobca zvukových záznamov — Právo rozmnožovania — Rozmnožovanie „v časti“ — Článok 5 ods. 2 a 3 — Výnimky a obmedzenia — Rozsah — Článok 5 ods. 3 písm. d) — Citácie — Smernica 2006/115/ES — Článok 9 ods. 1 písm. b) — Právo šírenia — Základné práva — Charta základných práv Európskej únie — Článok 13 — Sloboda umenia)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/6

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof — Nemecko) — Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas/Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben
      (Vec C-476/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Autorské práva a s nimi súvisiace práva - Smernica 2001/29/ES - Informačná spoločnosť - Zosúladenie niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv - Vzorkovanie (sampling) - Článok 2 písm. c) - Výrobca zvukových záznamov - Právo rozmnožovania - Rozmnožovanie „v časti“ - Článok 5 ods. 2 a 3 - Výnimky a obmedzenia - Rozsah - Článok 5 ods. 3 písm. d) - Citácie - Smernica 2006/115/ES - Článok 9 ods. 1 písm. b) - Právo šírenia - Základné práva - Charta základných práv Európskej únie - Článok 13 - Sloboda umenia)
      (2019/C 319/05)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas

         Žalovaní: Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 2 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti sa má so zreteľom na Chartu základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že výrobca zvukových záznamov sa na základe svojho výlučného práva udeliť súhlas alebo zakázať rozmnožovanie svojho zvukového záznamu môže brániť proti tomu, aby tretia osoba z jeho zvukového záznamu použila hoci len veľmi krátku zvukovú vzorku a začlenila ju do iného zvukového záznamu, pokiaľ nie je táto vzorka do neho začlenená v pozmenenej a sluchom nerozpoznateľnej podobe.

                  2.

                  Článok 9 ods. 1 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/115/ES z 12. decembra 2006 o nájomnom práve a výpožičnom práve a o určitých právach súvisiacich s autorskými právami v oblasti duševného vlastníctva sa má vykladať v tom zmysle, že zvukový záznam, ktorý obsahuje hudobné vzorky prebraté z iného zvukového záznamu, nepredstavuje „rozmnoženinu“ tohto zvukového záznamu v zmysle tohto ustanovenia, pretože nepreberá celý tento zvukový záznam alebo jeho podstatnú časť.

                  3.

                  Členský štát vo svojom vnútroštátnom práve nemôže stanoviť inú výnimku alebo obmedzenie práva výrobcu zvukových záznamov podľa článku 2 písm. c) smernice 2001/29, než sú tie stanovené v článku 5 tejto smernice.

                  4.

                  Článok 5 ods. 3 písm. d) smernice 2001/29 sa má vykladať v tom zmysle, že na pojem „citácie“ uvedený v tomto ustanovení sa nevzťahuje situácia, keď nemožno identifikovať dielo, ktorého sa týka predmetná citácia.

                  5.

                  Článok 2 písm. c) smernice 2001/29 sa má vykladať v tom zmysle, že predstavuje opatrenie úplnej harmonizácie vecného obsahu práva, ktoré je v ňom uvedené.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec C-516/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof — Nemecko) — Spiegel Online GmbH/Volker Beck (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Autorské práva a s nimi súvisiace práva — Smernica 2001/29/ES — Informačná spoločnosť — Zosúladenie niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv — Článok 5 ods. 3 — Výnimky a obmedzenia — Rozsah — Článok 5 ods. 3 písm. c) a d) — Spravodajstvo o aktuálnych udalostiach — Citácie — Používanie hypertextových odkazov — Sprístupnenie verejnosti v súlade so zákonom — Charta základných práv Európskej únie — Článok 11 — Sloboda prejavu a právo na informácie)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/7

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof — Nemecko) — Spiegel Online GmbH/Volker Beck
      (Vec C-516/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Autorské práva a s nimi súvisiace práva - Smernica 2001/29/ES - Informačná spoločnosť - Zosúladenie niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv - Článok 5 ods. 3 - Výnimky a obmedzenia - Rozsah - Článok 5 ods. 3 písm. c) a d) - Spravodajstvo o aktuálnych udalostiach - Citácie - Používanie hypertextových odkazov - Sprístupnenie verejnosti v súlade so zákonom - Charta základných práv Európskej únie - Článok 11 - Sloboda prejavu a právo na informácie)
      (2019/C 319/06)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Spiegel Online GmbH

         Žalovaný: Volker Beck

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Písmeno c) druhý prípad a písmeno d) odseku 3 článku 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti sa majú vykladať v tom zmysle, že nie sú opatreniami úplnej harmonizácie rozsahu výnimiek a obmedzení, ktoré sú v nich obsiahnuté.

                  2.

                  Sloboda informácií a sloboda tlače, ktoré sú zakotvené v článku 11 Charty základných práv Európskej únie, nemôžu nad rámec výnimiek a obmedzení stanovených v článku 5 ods. 2 a 3 smernice 2001/29 odôvodniť výnimku z výlučného práva autora na rozmnožovanie, na ktoré sa vzťahuje článok 2 písm. a), a z výlučného práva autora na verejný prenos, na ktoré sa vzťahuje článok 3 ods. 1 tejto smernice.

                  3.

                  Vnútroštátny súd musí v rámci vytvárania rovnováhy, ktorú vykonáva s prihliadnutím na všetky okolnosti daného prípadu, medzi výlučnými právami autora uvedenými v článku 2 písm. a) a v článku 3 ods. 1 smernice 2001/29 na jednej strane a právami užívateľov predmetov ochrany, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia o výnimke obsiahnuté v článku 5 ods. 3 písm. c) druhom prípade a článku 5 ods. 3 písm. d) tejto smernice, na druhej strane vychádzať z výkladu týchto ustanovení, ktorý rešpektuje ich znenie a zachováva ich potrebný účinok a súčasne je v úplnom súlade so základnými právami zaručenými Chartou základných práv Európskej únie.

                  4.

                  Článok 5 ods. 3 písm. c) druhý prípad smernice 2001/29 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnemu pravidlu obmedzujúcemu uplatňovanie výnimky alebo obmedzenia stanoveného v tomto ustanovení na prípady, keď prakticky nie je možné vopred požiadať o povolenie používať chránené dielo na účely spravodajstva o aktuálnych udalostiach.

                  5.

                  Článok 5 ods. 3 písm. d) smernice 2001/29 sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „citácie“ uvedený v tomto ustanovení zahŕňa aj hypertextový odkaz na samostatne prístupný súbor.

                  6.

                  Článok 5 ods. 3 písm. d) smernice 2001/29 sa má vykladať v tom zmysle, že dielo už bolo sprístupnené verejnosti v súlade so zákonom, pokiaľ bol verejnosti predtým umožnený prístup k tomuto dielu v jeho konkrétnej podobe s povolením nositeľa práva alebo na základe nedobrovoľnej licencie či zákonného povolenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 392, 20.11.2017.


title: Vec C-556/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko) — Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločná politika v oblasti azylu a doplnkovej ochrany — Spoločné konania o poskytovaní medzinárodnej ochrany — Smernica 2013/32/EÚ — Článok 46 ods. 3 — Preskúmanie v plnom rozsahu a ex nunc — Článok 47 Charty základných práv Európskej únie — Právo na účinný opravný prostriedok — Rozsah právomocí súdu prvého stupňa — Neexistencia právomoci zmeniť rozhodnutie — Odmietnutie príslušného správneho, alebo kvázi súdneho orgánu rozhodnúť v súlade s rozhodnutím tohto súdu)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/8

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko) — Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Vec C-556/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločná politika v oblasti azylu a doplnkovej ochrany - Spoločné konania o poskytovaní medzinárodnej ochrany - Smernica 2013/32/EÚ - Článok 46 ods. 3 - Preskúmanie v plnom rozsahu a ex nunc - Článok 47 Charty základných práv Európskej únie - Právo na účinný opravný prostriedok - Rozsah právomocí súdu prvého stupňa - Neexistencia právomoci zmeniť rozhodnutie - Odmietnutie príslušného správneho, alebo kvázi súdneho orgánu rozhodnúť v súlade s rozhodnutím tohto súdu)
      (2019/C 319/07)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Alekszij Torubarov

         Žalovaný: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Výrok rozsudku

      Článok 46 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že za okolností, ako sú okolnosti vo veci samej, keď súd prvého stupňa konštatoval, po tom, čo vykonal úplné a ex nunc posúdenie všetkých relevantných skutkových a právnych okolností predložených žiadateľom o medzinárodnú ochranu, že na základe kritérií stanovených smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011 o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany musí byť tomuto žiadateľovi priznaná takáto ochrana z dôvodu, ktorý uvádza na podporu svojej žiadosti, ale správny alebo kvázi súdny orgán následne prijal rozhodnutie, ktoré je v opačnom zmysle bez toho, aby na tento účel preukázal vznik nových skutočností odôvodňujúcich nové posúdenie potrieb medzinárodnej ochrany uvedeného žiadateľa, uvedený súd musí zmeniť toto rozhodnutie, ktoré nie je v súlade s jeho skorším rozsudkom, a nahradiť toto rozhodnutie svojím vlastným rozhodnutím, pokiaľ ide o žiadosť o medzinárodnú ochranu, pričom v prípade potreby neuplatní vnútroštátnu právnu úpravu, ktorá by mu zakazovala takto postupovať.

         (1)  Ú. v. EÚ C 5, 8.1.2018.


title: Vec C-620/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Székesfehérvári Törvényszék — Maďarsko) — Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe/Fővárosi Törvényszék (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verejné obstarávanie — Postupy preskúmania — Smernica 89/665/EHS — Smernica 92/13/EHS — Právo na účinnú súdnu ochranu — Zásady efektivity a ekvivalencie — Návrh na obnovu konania týkajúci sa súdnych rozhodnutí, ktoré porušujú právo Únie — Zodpovednosť členských štátov v prípade porušenia práva Únie vnútroštátnymi súdmi — Posúdenie škody, ktorú možno nahradiť)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/10

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Székesfehérvári Törvényszék — Maďarsko) — Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe/Fővárosi Törvényszék
      (Vec C-620/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Verejné obstarávanie - Postupy preskúmania - Smernica 89/665/EHS - Smernica 92/13/EHS - Právo na účinnú súdnu ochranu - Zásady efektivity a ekvivalencie - Návrh na obnovu konania týkajúci sa súdnych rozhodnutí, ktoré porušujú právo Únie - Zodpovednosť členských štátov v prípade porušenia práva Únie vnútroštátnymi súdmi - Posúdenie škody, ktorú možno nahradiť)
      (2019/C 319/09)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Székesfehérvári Törvényszék

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe

         Žalovaný: Fővárosi Törvényszék

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Zodpovednosť členského štátu za škodu spôsobenú rozhodnutím vnútroštátneho súdu rozhodujúceho v poslednom stupni, ktoré porušuje právnu normu Únie, sa riadi podmienkami uvedenými Súdnym dvorom najmä v bode 51 rozsudku z 30. septembra 2003, Köbler (C-224/01, EU:C:2003:513), pričom nie je vylúčené, že zodpovednosť tohto štátu môže vzniknúť aj za menej reštriktívnych podmienok na základe vnútroštátneho práva. Táto zodpovednosť nie je vylúčená z dôvodu, že uvedené rozhodnutie nadobudlo právnu silu rozhodnutej veci. V rámci uplatnenia tejto zodpovednosti je úlohou vnútroštátneho súdu, ktorý rozhoduje o návrhu na náhradu škody, aby s prihliadnutím na všetky skutočnosti charakterizujúce predmetnú situáciu posúdil, či sa vnútroštátny súd, ktorý rozhoduje v poslednom stupni, dopustil dostatočne závažného porušenia práva Únie, čím zjavne porušil uplatniteľné právo Únie, vrátane relevantnej judikatúry Súdneho dvora. Právu Únie však odporuje vnútroštátna právna norma, ktorá v takom prípade vo všeobecnosti zo škody, ktorá môže byť nahradená, vylučuje náklady, ktoré vznikli účastníkovi konania rozhodnutím vnútroštátneho súdu, ktorým bola spôsobená ujma.

                  2.

                  Právo Únie, najmä smernica Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác, zmenená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/66/ES z 11. decembra 2007, a smernica Rady 92/13/EHS z 25. februára 1992, ktorou sa koordinujú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia o uplatňovaní právnych predpisov spoločenstva, o postupoch verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore, zmenená smernicou 2007/66, ako aj zásady ekvivalencie a efektivity sa má vykladať v tom zmysle, že mu neodporuje právna úprava členského štátu, ktorá neumožňuje obnovu konania vo veci ukončenej rozsudkom s právnou silou rozhodnutej veci, pričom tento rozsudok vydal súd uvedeného členského štátu, ktorý rozhodoval o žalobe o neplatnosť proti aktu verejného obstarávateľa bez toho, aby sa zaoberal otázkou, ktorej preskúmanie bolo uvedené v skoršom rozsudku Súdneho dvora, ktorým bolo rozhodnuté o návrhu na začatie prejudiciálneho konania predloženom v rámci konania týkajúceho sa tejto žaloby o neplatnosť. Hoci uplatniteľné vnútroštátne procesné predpisy upravujú možnosť vnútroštátneho súdu obnoviť konanie vo veci ukončenej rozsudkom s právnou silou rozhodnutej veci s cieľom dosiahnuť súlad situácie vyplývajúcej z tohto rozsudku so skorším právoplatným vnútroštátnym súdnym rozhodnutím, o ktorom súd, ktorý vydal uvedený rozsudok, ako aj účastníci konania vo veci, v ktorej bol vydaný uvedený rozsudok, mali vedomosť, táto možnosť sa musí v súlade so zásadami ekvivalencie a efektivity uplatniť za rovnakých podmienok, aby sa situácia považovala za zlučiteľnú s právom Únie, ako ho vykladá skorší rozsudok Súdneho dvora.

         (1)  Ú. v. EÚ C 22, 22.1.2018.


title: Vec C-654/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 29. júla 2019 — Bayerische Motoren Werke AG/Európska komisia, Freistaat Sachsen (Odvolanie — Štátna pomoc — Regionálna investičná pomoc — Pomoc v prospech veľkého investičného projektu — Štátna pomoc nezlučiteľná s vnútorným trhom — Článok 107 ods. 3 ZFEÚ — Nevyhnutnosť pomoci — Článok 108 ods. 3 ZFEÚ — Nariadenie (ES) č. 800/2008 — Pomoc presahujúca individuálny notifikačný strop — Oznámenie — Rozsah skupinovej výnimky — Vzájomné odvolanie — Prípustnosť vedľajšieho účastníctva v konaní pred Všeobecným súdom Európskej únie — Prípustnosť)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/11

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 29. júla 2019 — Bayerische Motoren Werke AG/Európska komisia, Freistaat Sachsen
      (Vec C-654/17 P) (1)

      (Odvolanie - Štátna pomoc - Regionálna investičná pomoc - Pomoc v prospech veľkého investičného projektu - Štátna pomoc nezlučiteľná s vnútorným trhom - Článok 107 ods. 3 ZFEÚ - Nevyhnutnosť pomoci - Článok 108 ods. 3 ZFEÚ - Nariadenie (ES) č. 800/2008 - Pomoc presahujúca individuálny notifikačný strop - Oznámenie - Rozsah skupinovej výnimky - Vzájomné odvolanie - Prípustnosť vedľajšieho účastníctva v konaní pred Všeobecným súdom Európskej únie - Prípustnosť)
      (2019/C 319/10)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Bayerische Motoren Werke AG (v zastúpení: M. Rosenthal, G. Drauz a M. Schütte, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: F. Erlbacher, A. Bouchagiar a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia), Freistaat Sachsen (v zastúpení: T. Lübbig, Rechtsanwalt)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Hlavné odvolanie a vzájomné odvolanie sa zamietajú.

                  2.

                  Bayerische Motoren Werke AG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou v súvislosti s hlavným odvolaním.

                  3.

                  Freistaat Sachsen znáša svoje vlastné trovy konania vynaložené v súvislosti s hlavným odvolaním.

                  4.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Bayerische Motoren Werke AG a Freistaat Sachsen v súvislosti so vzájomným odvolaním.

         (1)  Ú. v. EÚ C 94, 12.3.2018.


title: Vec C-659/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione — Taliansko) — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Azienda Napoletana Mobilità SpA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Štátna pomoc — Pomoc na podporu zamestnanosti — Oslobodenie od odvodov na sociálne zabezpečenie v súvislosti so zmluvami o vykonaní stáže a práce — Rozhodnutie 2000/128/ES — Pomoc, ktorú poskytlo Taliansko na podporu zamestnanosti — Pomoc, ktorá je čiastočne nezlučiteľná s vnútorným trhom — Uplatniteľnosť rozhodnutia 2000/128/ES na podnik poskytujúci výlučne služby miestnej verejnej dopravy, ktoré mu boli priamo zadané obcou — Článok 107 ods. 1 TFUE — Pojem „narušenie hospodárskej súťaže“ — Pojem „ovplyvnenie obchodu“ medzi členskými štátmi)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/12

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione — Taliansko) — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Azienda Napoletana Mobilità SpA
      (Vec C-659/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Štátna pomoc - Pomoc na podporu zamestnanosti - Oslobodenie od odvodov na sociálne zabezpečenie v súvislosti so zmluvami o vykonaní stáže a práce - Rozhodnutie 2000/128/ES - Pomoc, ktorú poskytlo Taliansko na podporu zamestnanosti - Pomoc, ktorá je čiastočne nezlučiteľná s vnútorným trhom - Uplatniteľnosť rozhodnutia 2000/128/ES na podnik poskytujúci výlučne služby miestnej verejnej dopravy, ktoré mu boli priamo zadané obcou - Článok 107 ods. 1 TFUE - Pojem „narušenie hospodárskej súťaže“ - Pojem „ovplyvnenie obchodu“ medzi členskými štátmi)
      (2019/C 319/11)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte suprema di cassazione.

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Žalovaná: Azienda Napoletana Mobilità SpA

         Výrok rozsudku

      S výhradou overení, ktoré prináleží vykonať vnútroštátnemu súdu, sa má rozhodnutie Komisie 2000/128/ES z 11. mája 1999 o schéme pomoci poskytnutej Talianskom na opatrenia na podporu zamestnanosti [neoficiálny preklad] vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje na podnik, o ktorý ide vo veci samej, ktorý na základe priameho a výlučného zadania obcou poskytoval služby miestnej verejnej dopravy a mal prospech z úľav na odvodoch na sociálne zabezpečenie na základe vnútroštátnej právnej úpravy, ktorú toto rozhodnutie vyhlásilo za čiastočne nezlučiteľnú so zákazom uvedeným v článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

         (1)  Ú. v. EÚ C 52, 12.2.2018.


title: Vec C-680/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Utrecht — Holandsko) — Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam/Minister van Buitenlandse Zaken (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Vízový kódex Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 810/2009 — Článok 5 — Členský štát, ktorý je oprávnený skúmať žiadosť o vízum a rozhodovať o nej — Článok 8 — Dohoda o zastúpení — Článok 32 ods. 3 — Odvolanie proti rozhodnutiu o zamietnutí udelenia víza — Členský štát príslušný rozhodnúť o odvolaní v prípade dohody o zastúpení — Osoby oprávnené podať odvolanie)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/13

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Utrecht — Holandsko) — Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam/Minister van Buitenlandse Zaken
      (Vec C-680/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Vízový kódex Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 810/2009 - Článok 5 - Členský štát, ktorý je oprávnený skúmať žiadosť o vízum a rozhodovať o nej - Článok 8 - Dohoda o zastúpení - Článok 32 ods. 3 - Odvolanie proti rozhodnutiu o zamietnutí udelenia víza - Členský štát príslušný rozhodnúť o odvolaní v prípade dohody o zastúpení - Osoby oprávnené podať odvolanie)
      (2019/C 319/12)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Utrecht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia: Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam

         Odporca: Minister van Buitenlandse Zaken

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 32 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 z 13. júla 2009, ktorým sa ustanovuje vízový kódex Spoločenstva, sa má vykladať v tom zmysle, že hostiteľovi neumožňuje podať odvolanie vo vlastnom mene proti rozhodnutiu o zamietnutí udelenia víza.

                  2.

                  Článok 8 ods. 4 písm. d) a článok 32 ods. 3 nariadenia č. 810/2009 sa majú vykladať v tom zmysle, že ak existuje dvojstranná dohoda o zastúpení, ktorá stanovuje, že konzulárne orgány zastupujúceho členského štátu sú oprávnené prijímať rozhodnutia o zamietnutí udelenia víza, príslušným orgánom tohto členského štátu prináleží rozhodovať o odvolaniach proti rozhodnutiu o zamietnutí udelenia víza.

                  3.

                  Výklad článku 8 ods. 4 písm. d) v spojení s článkom 32 ods. 3 nariadenia č. 810/2009, podľa ktorého sa odvolanie proti rozhodnutiu o zamietnutí udelenia víza podáva proti zastupujúcemu štátu, je v súlade so základným právom na účinnú súdnu ochranu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 63, 19.2.2018.


title: Vec C-38/18: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Bari — Taliansko) — trestné konanie proti Massimo Gambino, Shpetim Hyka (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Justičná spolupráca v trestných veciach — Smernica 2012/29/EÚ — Minimálne normy v oblasti práv, podpory a ochrany obetí trestných činov — Články 16 a 18 — Výsluch obete trestným súdom prvého stupňa — Zmena v rozhodovacom zložení — Zopakovanie výsluchu obete na žiadosť jednej zo strán konania — Charta základných práv Európskej únie — Články 47 a 48 — Právo na spravodlivý proces a právo na obhajobu — Zásada bezprostrednosti — Rozsah — Právo obete na ochranu počas trestného konania)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/14

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Bari — Taliansko) — trestné konanie proti Massimo Gambino, Shpetim Hyka
      (Vec C-38/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v trestných veciach - Smernica 2012/29/EÚ - Minimálne normy v oblasti práv, podpory a ochrany obetí trestných činov - Články 16 a 18 - Výsluch obete trestným súdom prvého stupňa - Zmena v rozhodovacom zložení - Zopakovanie výsluchu obete na žiadosť jednej zo strán konania - Charta základných práv Európskej únie - Články 47 a 48 - Právo na spravodlivý proces a právo na obhajobu - Zásada bezprostrednosti - Rozsah - Právo obete na ochranu počas trestného konania)
      (2019/C 319/13)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale di Bari

         Účastníkci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      Massimo Gambino, Shpetim Hyka

         za účasti: Procura della Repubblica presso il Tribunale di Bari, Ernesto Lappostato, Banca Carige SpA — Cassa di Risparmio di Genova e Imperia

         Výrok rozsudku

      Články 16 a 18 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/29/EÚ z 25. októbra 2012, ktorou sa stanovujú minimálne normy v oblasti práv, podpory a ochrany obetí trestných činov a ktorou sa nahrádza rámcové rozhodnutie Rady 2001/220/SVV, sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej ak bola obeť trestného činu vypočutá po prvýkrát pred rozhodovacím zložením trestného súdu prvého stupňa a toto rozhodovacie zloženie bolo neskôr zmenené, táto obeť musí byť v zásade znovu vypočutá týmto novým zložením, ak jedna zo strán konania odmietne, aby uvedené rozhodovacie zloženie vychádzalo zo zápisnice z prvého výsluchu uvedenej obete.

         (1)  Ú. v. EÚ C 142, 23.4.2018.


title: Vec C-124/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 29. júla 2019 — Red Bull GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), Marques, Optimum Mark sp. z o.o. (Odvolanie — Ochranná známka Európskej únie — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 4 a článok 7 ods. 1 písm. a) — Absolútny dôvod zamietnutia — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Kombinácia dvoch farieb ako takých — Neexistencia systematického usporiadania spájajúceho farby vopred určeným a ustáleným spôsobom)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/14

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 29. júla 2019 — Red Bull GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), Marques, Optimum Mark sp. z o.o.
      (Vec C-124/18 P) (1)

      (Odvolanie - Ochranná známka Európskej únie - Nariadenie (ES) č. 207/2009 - Článok 4 a článok 7 ods. 1 písm. a) - Absolútny dôvod zamietnutia - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Kombinácia dvoch farieb ako takých - Neexistencia systematického usporiadania spájajúceho farby vopred určeným a ustáleným spôsobom)
      (2019/C 319/14)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Red Bull GmbH (v zastúpení: A. Renck, Rechtsanwalt, S. Petivlasova, abogada)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral a D. Botis, splnomocnení zástupcovia), Marques (v zastúpení: R. Mallinson, solicitor a T. Müller, Rechtsanwalt), Optimum Mark sp. z o.o. (v zastúpení: R. Skubisz, J. Dudzik a M. Mazurek, adwokaci a E. Jaroszyńska-Kozłowska, advocate)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Red Bull GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 200, 11.6.2018.


title: Vec C-209/18: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 29. júla 2019 — Európska komisia/Rakúska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie smernice 2006/123/ES a článkov 49 a 56 ZFEÚ — Obmedzenia a požiadavky týkajúce sa miesta sídla, právnej formy, účasti na základnom imaní a viacodborových činností spoločností stavebných inžinierov, patentových zástupcov a veterinárnych lekárov)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/15

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 29. júla 2019 — Európska komisia/Rakúska republika
      (Vec C-209/18) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Porušenie smernice 2006/123/ES a článkov 49 a 56 ZFEÚ - Obmedzenia a požiadavky týkajúce sa miesta sídla, právnej formy, účasti na základnom imaní a viacodborových činností spoločností stavebných inžinierov, patentových zástupcov a veterinárnych lekárov)
      (2019/C 319/15)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. Braun a H. Tserepa-Lacombe, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Rakúska republika (v zastúpení: G. Hesse, splnomocnený zástupca)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: pôvodne T. Henze a D. Klebs, neskôr D. Klebs, splnomocnení zástup)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rakúska republika si tým, že zachovala požiadavky týkajúce sa miesta sídla spoločností stavebných inžinierov a patentových zástupcov, požiadavky týkajúce sa právnej formy a vlastníctva podielov na základnom imaní pre spoločnosti stavebných inžinierov, patentových zástupcov a veterinárnych lekárov, ako aj obmedzenie viacodborových činností spoločností stavebných inžinierov a patentových zástupcov, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 14 bodu 1, článku 15 ods. 1, článku 15 ods. 2 písm. b) a c), článku 15 ods. 3 a článku 25 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu.

                  2.

                  Rakúska republika znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

                  3.

                  Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 190, 4.6.2018.


title: Vec C-354/18: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Bacău — Rumunsko) — Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu/SC Blue Air — Airline Management Solutions Srl (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nariadenie (ES) č. 261/2004 — Letecká doprava — Odmietnutie nástupu do lietadla — Pojmy „náhrada“ a „ďalšia náhrada“ — Druh nahraditeľnej ujmy — Majetková alebo nemajetková ujma — Odpočítanie — Ďalšia náhrada — Pomoc — Informácie poskytnuté cestujúcim)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/16

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Bacău — Rumunsko) — Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu/SC Blue Air — Airline Management Solutions Srl
      (Vec C-354/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (ES) č. 261/2004 - Letecká doprava - Odmietnutie nástupu do lietadla - Pojmy „náhrada“ a „ďalšia náhrada“ - Druh nahraditeľnej ujmy - Majetková alebo nemajetková ujma - Odpočítanie - Ďalšia náhrada - Pomoc - Informácie poskytnuté cestujúcim)
      (2019/C 319/16)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Bacău

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu

         Žalovaná: SC Blue Air — Airline Management Solutions Srl

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, sa má vykladať v tom zmysle, že po prvé suma stanovená v tomto ustanovení nie je určená na náhradu takej ujmy, akou je strata na zárobku, po druhé, že táto ujma môže byť predmetom ďalšej náhrady stanovenej v článku 12 ods. 1 tohto nariadenia, a po tretie, že vnútroštátnemu súdu prináleží, aby na relevantnom právnom základe určil a posúdil jednotlivé prvky uvedenej ujmy, ako aj rozsah jej náhrady.

                  2.

                  Nariadenie č. 261/2004, a najmä jeho článok 12 ods. 1 druhá veta, sa má vykladať v tom zmysle, že umožňuje príslušnému vnútroštátnemu súdu odpočítať náhradu priznanú na základe tohto nariadenia od ďalšej náhrady, ale v tejto súvislosti mu neukladá nijakú povinnosť, pričom uvedené nariadenie neurčuje príslušnému vnútroštátnemu súdu podmienky, na základe ktorých by mohol toto odpočítanie vykonať.

                  3.

                  Vzhľadom na vyššie uvedené treba na šiestu a ôsmu otázku odpovedať tak, že článok 4 ods. 3 nariadenia č. 261/2004 v spojení s článkom 8 ods. 1 tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že prevádzkujúcemu leteckému dopravcovi ukladá povinnosť poskytnúť dotknutým cestujúcim úplné informácie o všetkých možnostiach stanovených v druhom z týchto uvedených ustanovení, pričom dotknutí cestujúci nemajú nijakú povinnosť, aby sa na tieto účely aktívne podieľali na hľadaní informácií.

                  4.

                  Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 261/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že na účely tohto ustanovenia musí prevádzkujúci letecký dopravca preukázať, že presmerovanie letu sa uskutočnilo pri najbližšej príležitosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 294, 20.8.2018.


title: Vec C-359/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 29. júla 2019 — Európska agentúra pre lieky/Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd, Európska komisia (Odvolanie — Nariadenie (ES) č. 141/2000 — Lieky na ojedinelé ochorenia — Článok 5 — Žiadosť o označenie lieku ako „lieku na ojedinelé ochorenia“ — Potvrdenie — Existencia skoršieho povolenia na uvedenie na trh (AMM) pre ten istý liek)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/17

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 29. júla 2019 — Európska agentúra pre lieky/Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd, Európska komisia
      (Vec C-359/18 P) (1)

      (Odvolanie - Nariadenie (ES) č. 141/2000 - Lieky na ojedinelé ochorenia - Článok 5 - Žiadosť o označenie lieku ako „lieku na ojedinelé ochorenia“ - Potvrdenie - Existencia skoršieho povolenia na uvedenie na trh (AMM) pre ten istý liek)
      (2019/C 319/17)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska agentúra pre lieky (v zastúpení: pôvodne S. Marino, S. Drosos, T. Jabłoński a A. Spina, splnomocnení zástupcovia, neskôr S. Marino, S. Drosos a T. Jabłoński, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (v zastúpení: G. Castle, solicitor, D. Anderson, QC, M. Birdling, barrister, S. Cowlishaw, solicitor), Európska komisia (v zastúpení: K. Petersen a A. Sipos, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Európska agentúra pre lieky (EMA) znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania spoločnosti Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd.

                  3.

                  Európska komisia znáša vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 294, 20.8.2018.


title: Vec C-388/18: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof — Nemecko) — Finanzamt A/B (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Harmonizácia daňových právnych predpisov — Smernica 2006/112/ES — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) — Článok 288 prvý odsek bod 1 a článok 315 — Osobitná úprava pre malé podniky — Osobitná úprava pre zdaniteľných obchodníkov — Zdaniteľný obchodník, na ktorého sa uplatňuje úprava zdaňovania prirážky — Ročný obrat určujúci uplatniteľnosť osobitnej úpravy pre malé podniky — Zisková prirážka alebo inkasované sumy)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/17

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof — Nemecko) — Finanzamt A/B
      (Vec C-388/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Harmonizácia daňových právnych predpisov - Smernica 2006/112/ES - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Článok 288 prvý odsek bod 1 a článok 315 - Osobitná úprava pre malé podniky - Osobitná úprava pre zdaniteľných obchodníkov - Zdaniteľný obchodník, na ktorého sa uplatňuje úprava zdaňovania prirážky - Ročný obrat určujúci uplatniteľnosť osobitnej úpravy pre malé podniky - Zisková prirážka alebo inkasované sumy)
      (2019/C 319/18)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Finanzamt A

         Žalovaný: B

         Výrok rozsudku

      Článok 288 prvý odsek bod 1 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave alebo vnútroštátnej správnej praxi, na základe ktorej sa obrat, ktorý je základom pre uplatňovanie osobitnej úpravy pre malé podniky na zdaniteľnú osobu patriacu do pôsobnosti osobitnej úpravy zdaňovania prirážky stanovenej pre zdaniteľných obchodníkov, vypočíta na základe článku 315 tejto smernice tak, že sa zohľadní výlučne len dosiahnutá zisková prirážka. Tento obrat sa musí stanoviť na základe všetkých súm bez dane z pridanej hodnoty, ktoré tento zdaniteľný obchodník prijal alebo má prijať, nezávisle od metód, podľa ktorých budú tieto sumy skutočne zdanené.

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 17.9.2018.


title: Vec C-436/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 29. júla 2019 — Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd/Európska komisia, Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Odvolanie — Dumping — Uloženie konečného antidumpingového cla na určité výrobky s pôvodom v Číne — Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/1429 — Nariadenie (ES) č. 1225/2009 — Článok 2 ods. 7 písm. a) — Normálna hodnota — Určenie na základe ceny v tretej krajine s trhovým hospodárstvom — Výber vhodnej tretej krajiny — Tretia krajina s trhovým hospodárstvom, ktorá je predmetom toho istého prešetrovania — Úpravy)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/18

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 29. júla 2019 — Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd/Európska komisia, Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL
      (Vec C-436/18 P) (1)

      (Odvolanie - Dumping - Uloženie konečného antidumpingového cla na určité výrobky s pôvodom v Číne - Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/1429 - Nariadenie (ES) č. 1225/2009 - Článok 2 ods. 7 písm. a) - Normálna hodnota - Určenie na základe ceny v tretej krajine s trhovým hospodárstvom - Výber vhodnej tretej krajiny - Tretia krajina s trhovým hospodárstvom, ktorá je predmetom toho istého prešetrovania - Úpravy)
      (2019/C 319/19)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (v zastúpení: E. Vermulst aJ. Cornelis, advocaten)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a A. Demeneix, splnomocnení zástupcovia), Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (v zastúpení: J. Killick, barrister, G. Forwood a C. Van Haute, advokáti)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 341, 24.9.2018.


title: Vec C-451/18: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Győri Ítélőtábla — Maďarsko) — Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft./DAF TRUCKS N.V. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spolupráca v občianskych a obchodných veciach — Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 — Osobitné právomoci — Článok 7 bod 2 — Veci týkajúce sa nárokov z mimozmluvnej zodpovednosti — Miesto, kde došlo ku skutočnosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody — Miesto, kde vznikla škoda — Žaloba o náhradu škody spôsobenej kartelom vyhláseným za nezlučiteľný s článkom 101 ZFEÚ a článkom 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/19

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 29. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Győri Ítélőtábla — Maďarsko) — Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft./DAF TRUCKS N.V.
      (Vec C-451/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spolupráca v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Osobitné právomoci - Článok 7 bod 2 - Veci týkajúce sa nárokov z mimozmluvnej zodpovednosti - Miesto, kde došlo ku skutočnosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody - Miesto, kde vznikla škoda - Žaloba o náhradu škody spôsobenej kartelom vyhláseným za nezlučiteľný s článkom 101 ZFEÚ a článkom 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore)
      (2019/C 319/20)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Győri Ítélőtábla

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft.

         Žalovaná: DAF TRUCKS N.V.

         Výrok rozsudku

      Článok 7 bod 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že v rámci žaloby o náhradu škody spôsobenej porušením podľa článku 101 ZFEÚ, spočívajúcom najmä v tajných dohodách o stanovení cien a navýšení brutto cien nákladných vozidiel, sa za „miesto, kde došlo… ku skutočnosti, ktorá zakladá… nárok“ v situácii, o akú ide vo veci samej, považuje miesto trhu dotknutého týmto porušením, teda miesto, kde došlo k skresleniu trhových cien a kde poškodený tvrdí, že mu bola spôsobená ujma, aj keď žaloba smeruje proti účastníkovi predmetného kartelu, s ktorým tento poškodený nevstúpil do zmluvného vzťahu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 319, 10.9.2018.


title: Vec C-481/18: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 29. júla 2019 — Európska komisia/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2012/39/EÚ — Technické požiadavky na testovanie ľudských tkanív a buniek — Neoznámenie alebo neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/19

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 29. júla 2019 — Európska komisia/Talianska republika
      (Vec C-481/18) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2012/39/EÚ - Technické požiadavky na testovanie ľudských tkanív a buniek - Neoznámenie alebo neprebratie v stanovenej lehote)
      (2019/C 319/21)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Szmytkowska a C. Sjödin, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Talianska republika si tým, že neprijala v stanovenej lehote zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2012/39/EÚ z 26. novembra 2012, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/17/ES, pokiaľ ide o určité technické požiadavky na testovanie ľudských tkanív a buniek, a neoznámila Európskej komisii znenie ustanovení prijatých na zabezpečenie prebratia smernice 2012/39, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2 ods. 1 tejto smernice.

                  2.

                  Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 17.9.2018.


title: Vec C-438/18: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 15. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugalsko) — Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Spoločný systém zdaňovania, uplatniteľný pri zlučovaní, rozdeľovaní, čiastočnom rozdeľovaní, prevode aktív a výmene akcií spoločností rôznych členských štátov — Smernica 90/434/EHS — Články 4 a 11 — Smernica 2009/133/ES — Články 4 a 15 — Tzv. „reverzná“ fúzia — Systém zdaňovania, ktorý vedie k tomu, že v rámci tzv. „reverznej“ fúzii sú náklady, ktoré vznikli materskej spoločnosti v súvislosti s úverom tejto spoločnosti na kúpu akcií nástupníckej dcérskej spoločnosti, ktoré sú daňovo odpočítateľné pre túto materskú spoločnosť, považované za neodpočítateľné pre túto dcérsku spoločnosť)

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/20

      Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 15. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugalsko) — Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Vec C-438/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Spoločný systém zdaňovania, uplatniteľný pri zlučovaní, rozdeľovaní, čiastočnom rozdeľovaní, prevode aktív a výmene akcií spoločností rôznych členských štátov - Smernica 90/434/EHS - Články 4 a 11 - Smernica 2009/133/ES - Články 4 a 15 - Tzv. „reverzná“ fúzia - Systém zdaňovania, ktorý vedie k tomu, že v rámci tzv. „reverznej“ fúzii sú náklady, ktoré vznikli materskej spoločnosti v súvislosti s úverom tejto spoločnosti na kúpu akcií nástupníckej dcérskej spoločnosti, ktoré sú daňovo odpočítateľné pre túto materskú spoločnosť, považované za neodpočítateľné pre túto dcérsku spoločnosť)
      (2019/C 319/22)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

      Smernica Rady 90/434/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania pri zlúčeniach, rozdeleniach, prevodoch majetku a výmene akcií týkajúcich sa spoločností rôznych členských štátov, ako aj pri premiestnení sídla európskej spoločnosti alebo európskej družstevnej spoločnosti medzi členskými štátmi, zmenená smernicou Rady 2006/98/ES z 20. novembra 2006, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá vedie k tomu, že náklady, ktoré boli z daňového hľadiska odpočítateľné pre zanikajúcu spoločnosť pred zlúčením týchto spoločností a ktoré by nimi boli, pokiaľ by nedošlo k zlúčeniu, nie sú považované za odpočítateľné pre nástupnícku spoločnosť.

         (1)  Ú. v. EÚ C 319, 10.9.2018.