title: Vec T-435/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 22. septembra 2016 – Tose’e Ta’avon Bank/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Námietka nezákonnosti — priznanie vykonávacej právomoci Rade — Kritérium vzťahujúce sa na subjekty, ktoré podporujú iránsku vládu — nesprávne právne posúdenie — Skutkový omyl — Povinnosť odôvodnenia — Proporcionalita — Základné práva“)

text:
               7.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 410/11

         Rozsudok Všeobecného súdu z 22. septembra 2016 – Tose’e Ta’avon Bank/Rada
   (Vec T-435/14) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Námietka nezákonnosti - priznanie vykonávacej právomoci Rade - Kritérium vzťahujúce sa na subjekty, ktoré podporujú iránsku vládu - nesprávne právne posúdenie - Skutkový omyl - Povinnosť odôvodnenia - Proporcionalita - Základné práva“))
   (2016/C 410/13)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Tose’e Ta’avon Bank (Teherán, Irán) (v zastúpení: J.-M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Vitro a M. Bishop, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ, ktorým sa navrhuje zrušenie rozhodnutia Rady Európskej únie ponechať meno žalobkyne na zozname nachádzajúcom sa v prílohe II rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2014 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39) a na zozname nachádzajúcom sa v prílohe IX nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1), v rozsahu, v akom bolo toto rozhodnutie doručené oznámením z 15. marca 2014

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Tose’e Ta’avon Bank je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 253, 4.8.2014.


title: Vec T-190/15: Žaloba podaná 16. apríla 2015 – Intervog/ÚHVT (meet me)

text:
               15.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/42

         Žaloba podaná 16. apríla 2015 – Intervog/ÚHVT (meet me)
   (Vec T-190/15)
   (2015/C 198/58)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Intervog (Paríš, Francúzsko) (v zastúpení: M.-R. Hirsch, avocat)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Spoločenstva obsahujúca slovné prvky „met me“ – prihláška č. 12 010 781.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. februára 2015 vo veci R 845/2014-4.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 75 nariadenia č. 207/2009 (nedostatok odôvodnenia),

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 (nesprávne posúdenie v rámci analýzy rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky),

               —

               porušenie zásady rovnosti.


title: Vec T-95/09 R III: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z  25. novembra 2010 — United Phosphorus/Komisia ( Predbežné opatrenie — Smernica 91/414/EHS — Rozhodnutie o nezaradení napropamidu do prílohy I smernice 91/414 — Predĺženie odkladu výkonu )

text:
               29.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/39

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 25. novembra 2010 — United Phosphorus/Komisia
   (Vec T-95/09 R III)
   (Predbežné opatrenie - Smernica 91/414/EHS - Rozhodnutie o nezaradení napropamidu do prílohy I smernice 91/414 - Predĺženie odkladu výkonu)
   2011/C 30/70
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: United Phosphorus Ltd (Warrington, Cheshire, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Parpala a F. Wilman, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na odklad výkonu rozhodnutia Komisie 2008/902/ES zo 7. novembra 2008 o nezaradení napropamidu do prílohy I smernice Rady 91/414/EHS a odobratí povolení na prípravky na ochranu rastlín obsahujúce túto látku (Ú. v. EÚ L 326, s. 35)

      Výrok

               1.

               Odklad výkonu uvedený v bode 1 výroku uznesenia predsedu Súdu prvého stupňa z 28. apríla 2009, United Phosphorus/Komisia (T-95/09 R, neuverejnené v Zbierke) sa predlžuje do 31. decembra 2011, avšak najdlhšie do dňa prijatia rozhodnutia vo veci samej, pokiaľ taký deň nastane pre uvedeným dátumom.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec C-392/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené kráľovstvo) 25. júla 2011 — Field Fisher Waterhouse LLP/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               24.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené kráľovstvo) 25. júla 2011 — Field Fisher Waterhouse LLP/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
   (Vec C-392/11)
   2011/C 282/27
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Field Fisher Waterhouse LLP

      Odporca: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Najdôležitejšou otázkou v tejto veci je, či sa služby, ktoré poskytujú prenajímatelia na základe nájomnej zmluvy uzatvorenej s nájomníkmi (ďalej len „služby“), majú považovať za súčasť jedného plnenia prenájmu nehnuteľností oslobodeného od dane buď z dôvodu, že služby spolu s prenájmom objektívne tvoria jedno nerozlučné hospodárske plnenie, alebo že sú považované za „vedľajšie“ vo vzťahu k nájmu, ktorý je hlavným plnením (ďalej len „hlavné plnenie“). Pri posudzovaní tejto otázky a s ohľadom na rozsudok Súdneho dvora z 11. júna 2009, RLRE Tellmer Property (C-572/07, Zb. s. I-4983), do akej miery je podstatné, že služby môžu byť (ale v skutočnosti nie sú) poskytované osobami odlišnými od prenajímateľov, hoci podľa podmienok nájomnej zmluvy nemajú nájomcovia inú možnosť ako prijímať tieto služby od prenajímateľov?

               2.

               Je pri posudzovaní otázky, či ide o jedno plnenie, podstatná skutočnosť, že ak nájomca nezaplatí poplatok za služby, prenajímateľ môže nielen odmietnuť poskytnúť mu služby, ale aj vypovedať mu nájomnú zmluvu?

               3.

               Ak sa na prvú otázku odpovie v tom zmysle, že možnosť poskytovania služieb tretími osobami priamo nájomcovi je podstatná, ide iba o jednu z okolností, pri posúdení, či služby predstavujú jedno nerozlučné hospodárske plnenie, ktorého rozdelenie by bolo neprirodzené, alebo vedľajšie plnenie vo vzťahu k hlavnému, alebo ide o okolnosť, ktorá je rozhodujúca? Ak ide iba o jednu z okolností, alebo dokonca o okolnosť, ktorá nie je vôbec podstatná, aké ďalšie okolnosti sú podstatné pri posúdení, či sú služby vedľajším plnením? Presnejšie, v akom rozsahu je podstatné, či sú služby poskytované v priestoroch, ktoré sú predmetom nájmu, alebo v iných častiach budovy?

               4.

               Ak je možnosť poskytovania služieb tretími osobami podstatná, je dôležité najmä to, či služby môžu v právnom zmysle poskytovať tretie osoby, hoci v praxi by bolo veľmi zložité to realizovať a dosiahnuť súhlas prenajímateľa, alebo to, že je to prakticky možné alebo že sa takéto plnenie v praxi bežne poskytuje?

               5.

               Služby poskytované v tejto veci predstavujú rôzne služby, ktoré sa poskytujú za jeden spoločný poplatok za služby. V prípade, že niektoré z týchto služieb (napríklad upratovanie spoločných častí, poskytovanie strážnej služby) nie sú časťou jedného nerozlučného hospodárskeho plnenia alebo ich treba považovať za vedľajšie vo vzťahu k hlavnému plneniu, ale niektoré služby časťou jedného plnenia naopak sú, bolo by správne rozdeliť celkovú sumu medzi rôzne služby na určenie podielu sumy, ktorý podlieha dani, a podielu, ktorý dani nepodlieha? Subsidiárne, bolo by správne považovať rôzne poskytované služby za natoľko úzko spojené, že tvoria „jedno nerozlučné hospodárske plnenie, ktorého rozdelenie by bolo neprirodzené“, ktoré samo osebe tvorí jedno plnenie odlišné od prenájmu nehnuteľnosti?


title: Vec T-330/12: Žaloba podaná 19. júla 2012 — Hut.com/ÚHVT — Intersport France (THE HUT)

text:
               29.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/27

         Žaloba podaná 19. júla 2012 — Hut.com/ÚHVT — Intersport France (THE HUT)
   (Vec T-330/12)
   2012/C 295/48
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: The Hut.com Ltd (Northwich, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Intersport France (Longjumeau, Francúzsko)

      Návrhy

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 27. apríla 2012 vo veci R 814/2011-2 a

               —

               zaviazať žalovaného a ďalšieho účastníka pred odvolacím senátom na znášanie vlastných nákladov a náhradu trov konania žalobkyni.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „THE HUT“ pre, okrem iného, služby v triede 35 — Prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 8394091.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: francúzsky zápis č. 33228708 slovnej ochrannej známky „LA HUTTE“ pre tovary v triedach 3, 5, 18, 22, 25 a 28.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky v celom jej rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009.


title: Vec T-224/12: Uznesenie Všeobecného súdu z  25. júna 2014 – Accorinti a i./ECB ( „Žaloba o neplatnosť — Hospodárska a menová politika — ECB — Národné centrálne banky — Reštrukturalizáciu gréckeho verejného dlhu — Akceptovateľnosť obchodovateľných dlhových nástrojov vydaných alebo plne garantovaných Gréckom na účely transakcií menovej politiky Eurosystému — Zachovanie prahu dostatočnej úverovej kvality na účely zachovania akceptovateľnosti — Posilnenie zábezpeky poskytnutej vo forme programu spätného odkúpenia priznanú národným centrálnym bankám — Súkromní veritelia — Pripísateľnosť určitých právnych účinkov napadnutému aktu — Neexistencie záujmu na konaní — Neexistencia priamej dotknutosti — Neprípustnosť“ )

text:
               15.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/49

         Uznesenie Všeobecného súdu z 25. júna 2014 – Accorinti a i./ECB
   (Vec T-224/12) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Hospodárska a menová politika - ECB - Národné centrálne banky - Reštrukturalizáciu gréckeho verejného dlhu - Akceptovateľnosť obchodovateľných dlhových nástrojov vydaných alebo plne garantovaných Gréckom na účely transakcií menovej politiky Eurosystému - Zachovanie prahu dostatočnej úverovej kvality na účely zachovania akceptovateľnosti - Posilnenie zábezpeky poskytnutej vo forme programu spätného odkúpenia priznanú národným centrálnym bankám - Súkromní veritelia - Pripísateľnosť určitých právnych účinkov napadnutému aktu - Neexistencie záujmu na konaní - Neexistencia priamej dotknutosti - Neprípustnosť“))
   2014/C 315/83
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Alessandro Accorinti (Nichelino, Taliansko) a ďalší žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe uznesenia (v zastúpení: S. Sutti a R. Spelta, avocats)

      Žalovaná: Európska centrálna banka (ECB) (v zastúpení: pôvodne A. Sáinz de Vicuña Barroso, S. Bening a P. Papapaschalis, neskôr S. Bening a P. Papapaschalis, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci E. Castellani, T. Lübbig a B. Kaiser, avocats)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Európskej centrálnej banky 2012/153/EÚ z 5. marca 2012 o akceptovateľnosti obchodovateľných dlhových nástrojov vydaných alebo plne garantovaných Helénskou republikou v súvislosti s ponukou Helénskej republiky na výmenu dlhových nástrojov (ECB/2012/3) (Ú. v. EÚ L 77, s. 19)

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Alessandro Accorinti a ďalší žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe, znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 243, 11.8.2012.


title: Vec T-742/16 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. mája 2017 – CW/Parlament („Verejná služba — Úradníci — Psychické obťažovanie — Článok 12a služobného poriadku — Povinnosť poskytnúť pomoc — Interné pravidlá týkajúce sa poradného výboru pre otázky obťažovania a jeho prevencie na pracovisku — Článok 24 služobného poriadku — Žiadosť o pomoc — Zamietnutie — Rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti — Samostatný obsah — Predčasnosť sťažnosti — Neexistencia — Úloha a výsady poradného výboru pre otázky obťažovania a jeho prevencie na pracovisku — Možnosť úradníka predložiť vec tomuto výboru — Mimozmluvná zodpovednosť“)

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/25

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. mája 2017 – CW/Parlament
   (Vec T-742/16 RENV) (1)

   ((„Verejná služba - Úradníci - Psychické obťažovanie - Článok 12a služobného poriadku - Povinnosť poskytnúť pomoc - Interné pravidlá týkajúce sa poradného výboru pre otázky obťažovania a jeho prevencie na pracovisku - Článok 24 služobného poriadku - Žiadosť o pomoc - Zamietnutie - Rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti - Samostatný obsah - Predčasnosť sťažnosti - Neexistencia - Úloha a výsady poradného výboru pre otázky obťažovania a jeho prevencie na pracovisku - Možnosť úradníka predložiť vec tomuto výboru - Mimozmluvná zodpovednosť“))
   (2017/C 221/35)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: CW (v zastúpení: C. Bernard-Glanz, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: E. Taneva a M. Dean, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenia rozhodnutia Parlamentu z 8. apríla 2013 o zamietnutí žiadosti o pomoc podanej žalobcom v súvislosti s údajným psychickým obťažovaním, ktorého sa cítil byť obeťou vzhľadom na konanie nadriadených, ako aj na zrušenie rozhodnutia generálneho sekretára Parlamentu z 23. októbra 2013 o zamietnutí jeho sťažnosti z 9. júla 2013, a jednak na náhradu ujmy, ktorú údajne utrpel

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie generálneho sekretára Parlamentu ako menovacieho orgánu z 23. októbra 2013 o zamietnutí sťažnosti CW z 9. júla 2013 sa zamieta.

               2.

               Návrh na zrušenie rozhodnutia Parlamentu z 8. apríla 2013 o zamietnutí žiadosti o pomoc podanej CW sa zamieta ako neprípustný.

               3.

               Parlament je povinný zaplatiť CW z dôvodu utrpenej nemajetkovej ujmy sumu vo výške 2 000 eur zvýšenú o úroky z omeškania odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku v sadzbe stanovenej Európskou centrálnou bankou (ECB) pre hlavné operácie refinancovania.

               4.

               Návrh na náhradu ujmy sa v zostávajúcej časti zamieta.

               5.

               Parlament znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania vynaložené CW v rámci pôvodného konania pred Súdom pre verejnú službu Európskej únie na základe žaloby vo veci F-124/13, v rámci konania o odvolaní vo veci T-309/15 P a v rámci tohto konania o vrátenej veci T-742/16 RENV.

      (1)  Ú. v. EÚ C 52, 22.2.2014 (vec pôvodne zapísaná na Súde pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-124/13).


title: Vec C-117/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 9. marca 2015 – Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH/Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)

text:
               15.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 9. marca 2015 – Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH/Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)
   (Vec C-117/15)
   (2015/C 198/23)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Köln

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH

      Odporkyňa: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa otázka, či ide o verejný prenos v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29 (1) a/alebo v zmysle článku 8 ods. 2 smernice 2006/115 (2), posudzovať podľa tých istých kritérií, konkrétne, že

                           —

                           používateľ, plne si vedomý následkov svojho konania, konal s úmyslom poskytnúť tretím osobám prístup ku chráneným dielam, ktorý by tieto osoby bez jeho konania nemali,

                           —

                           „verejnosť“ predstavuje neurčitý počet potenciálnych prijímateľov plnenia a musí pozostávať z významného počtu osôb, pričom neurčitosť je splnená, ak ide o „osoby vo všeobecnosti“, teda nie o osoby patriace do súkromnej skupiny, a za „významný počet osôb“, sa považuje počet, ktorý musí prevyšovať určitú minimálnu hranicu, a teda príliš malý alebo úplne bezvýznamný počet dotknutých osôb uvedené kritérium nespĺňa, pričom v tejto súvislosti je rozhodujúce nielen to, koľko osôb má súčasne prístup k tomu istému dielu, ale aj to, koľko z nich má postupne prístup k dielu,

                           —

                           ide o nové publikum, ktorému je dielo šírené, a teda o publikum, ktoré autor diela pri udelení súhlasu s použitím diela v rámci verejného prenosu nezohľadnil, okrem prípadu, že následný prenos sa vykonáva po konkrétnom technickom procese, ktorý sa od pôvodného prenosu odlišuje, a

                           —

                           nie je zanedbateľné, či dotknuté konanie má ziskovú povahu, publikum je pripravené prenos prijímať, a nie iba ho náhodou „zachytiť“, pričom však uvedené nie je povinnou požiadavkou pre verejný prenos?

               2.

               Má sa v prípadoch, akým je prípad vo veci samej, v ktorých prevádzkovateľ rehabilitačného centra vo svojich priestoroch inštaluje televízne prijímače, do ktorých šíri televízny signál, a tak sprístupňuje svojim pacientom televízne vysielanie, otázka, či ide o verejný prenos, posudzovať podľa pojmu „verejný prenos“ v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29 alebo v zmysle článku 8 ods. 2 smernice 2006/115, ak sprístupneným televíznym vysielaním sú dotknuté autorské práva a s nimi súvisiace práva veľkého počtu zúčastnených, predovšetkým skladateľov, textárov a hudobných vydavateľstiev, ale aj výkonných umelcov, výrobcov zvukových záznamov a autorov hovorených diel, ako aj ich vydavateľov?

               3.

               Ide v prípadoch, akým je prípad vo veci samej, v ktorých prevádzkovateľ rehabilitačného centra vo svojich priestoroch inštaluje televízne prijímače, do ktorých šíri televízny signál, a tak sprístupňuje svojim pacientom televízne vysielanie, o „verejný prenos“ podľa článku 3 ods. 1 smernice 2001/29 alebo podľa článku 8 ods. 2 smernice 2006/115?

               4.

               Ak v prípade, akým je prípad vo veci samej, ide o verejný prenos: Potvrdí Súdny dvor svoju judikatúru, v zmysle ktorej v prípade vysielania chránených zvukových záznamov v rámci rozhlasového vysielania pre pacientov v zubnej ambulancii (pozri rozsudok SCF z 15. marca 2012, C-135/10 (3)) alebo v obdobných zariadeniach nejde o verejný prenos?

      (1)  Smernica 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti, Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230.

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/115/ES z 12. decembra 2006 o nájomnom práve a výpožičnom práve a o určitých právach súvisiacich s autorskými právami v oblasti duševného vlastníctva, Ú. v. EÚ L 376, s. 28.

      (3)  EU:C:2012:140.


title: Vec C-430/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) 2. septembra 2010 — Hristo Gaydarov/Direktor na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia“ pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

text:
               6.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) 2. septembra 2010 — Hristo Gaydarov/Direktor na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia“ pri Ministerstvo na vatreshnite raboti
   (Vec C-430/10)
   ()
   2010/C 301/21
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Hristo Aleksandrov Gaydarov

      Žalovaný: Direktor na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia“ pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 27 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (1), za okolností, o ktoré ide vo veci samej, vykladať v tom zmysle, že sa tento článok uplatní v prípade, že sa príslušníkovi členského štátu zakáže, aby opustil územie svojho vlastného štátu, pretože spáchal v treťom štáte trestný čin súvisiaci s omamnými látkami, ak sú súčasne splnené nasledujúce podmienky:

                           1.1

                           uvedené ustanovenia smernice neboli výslovne prebraté pre vlastných príslušníkov členského štátu,

                           1.2

                           dôvody, ktoré vnútroštátny zákonodarca uvádza pre zavedenie legitímnych cieľov odôvodňujúcich obmedzenie slobody pohybu bulharských štátnych príslušníkov, sa opierajú o nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 z 15. marca 2006 ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc) (2), a

                           1.3

                           správne opatrenia sa uplatňujú v spojení s článkom 71 dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985, ako aj z hľadiska odôvodnení č. 5 a 20 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 z 15. marca 2006, ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc)?

               2.

               Za okolností, o ktoré ide vo veci samej, vyplýva z obmedzení a podmienok výkonu slobody pohybu občanov Únie, ako aj z opatrení prijatých na ich vykonanie v súlade s právom Únie, medzi ktoré patrí článok 71 ods. 1, 2 a 5 dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, v spojení s odôvodneniami č. 5 a 20 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 z 15. marca 2006, ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc), že je prípustná vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje, že členský štát uloží donucovacie správne opatrenie „neopustiť krajinu“ svojmu štátnemu príslušníkovi, ktorý spáchal trestný čin týkajúci sa omamných látok, hoci tento štátny príslušník bol za tento čin odsúdený súdom tretieho štátu?

               3.

               Za okolností, o ktoré ide vo veci samej, sa obmedzenia a podmienky výkonu slobody pohybu občanov Únie, ako aj opatrenia prijaté na ich vykonanie v súlade s právom Únie, medzi ktoré patrí článok 71 ods. 1, 2 a 5 dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, v spojení s odôvodneniami č. 5 a 20 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 z 15. marca 2006, ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc), majú vykladať v tom zmysle, že odsúdením príslušníka členského štátu zo strany súdu tretieho štátu za čin súvisiaci s omamnými látkami, ktorý sa podľa práva tohto členského štátu kvalifikuje ako závažný úmyselný trestný čin, je z dôvodov všeobecnej a osobitnej prevencie a z dôvodu vyššej miery ochrany zdravia iných podľa zásady obozretnosti určené, že osobné správanie tohto štátneho príslušníka predstavuje skutočné, existujúce a dostatočne závažné ohrozenie jedného zo základných záujmov spoločnosti, a to počas obdobia presne vymedzeného zákonom, pričom toto obdobie nesúvisí s dĺžkou trvania uloženého trestu, ale pohybuje sa v rámci doby zahladenia odsúdenia?

      (1)  Ú. v. EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46.

      (2)  Ú. v. EÚ L 105, s. 1.


title: Vec C-180/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 7. apríla 2017 – X, Y/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               26.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 202/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 7. apríla 2017 – X, Y/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Vec C-180/17)
   (2017/C 202/18)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: X, Y

      Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 13 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (Ú. v. EÚ, L 348, 2008, s. 98) v spojení s článkami 4, 18, článkom 19 ods. 2 a článkom 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že v prípade ak podľa ustanovení vnútroštátneho práva možno podať opravný prostriedok v konaní proti rozsudku, ktorý obsahuje rozhodnutie o návrate v zmysle článku 3 ods. 4 smernice 2008/115/ES, sa takýto opravný prostriedok musí v zmysle predpisov práva Únie spájať s automatickým odkladným účinkom, ak štátny príslušník tretej krajiny tvrdí, že v prípade vykonania rozhodnutia o návrate mu hrozí skutočné riziko porušenia zásady zákazu vyhostenia? Inými slovami: musí sa vyhostenie dotknutého štátneho príslušníka tretej krajiny v takomto prípade odložiť po dobu plynutia lehoty na podanie opravného prostriedku alebo ak bol opravný prostriedok podaný, do rozhodnutia o takomto opravnom prostriedku bez toho, aby to tento štátny príslušník tretej krajiny musel osobitne navrhnúť?

               2.

               Má sa článok 46 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 60) v spojení s článkami 4, 18, článkom 19 ods. 2 a článkom 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že v prípade ak podľa ustanovení vnútroštátneho práva možno podať opravný prostriedok v konaní o zamietnutí žiadosti o medzinárodnú ochranu, sa takýto opravný prostriedok musí v zmysle predpisov práva Únie spájať s automatickým odkladným účinkom? Inými slovami: musí sa vyhostenie žiadateľa v takomto prípade odložiť po dobu plynutia lehoty na podanie opravného prostriedku alebo ak bol opravný prostriedok podaný, do rozhodnutia o takomto opravnom prostriedku bez toho, aby to tento žiadateľ musel osobitne navrhnúť?

               3.

               Je pre existenciu automatického odkladného účinku vo vyššie uvedenom zmysle ešte relevantné, či sa žiadosť o medzinárodnú ochranu, ktorá bola podnetom pre začatie konania o žalobe a následne konania o opravnom prostriedku, zamietla na základe niektorého z dôvodov uvedených v článku 46 ods. 6 smernice 2013/32/EÚ? Alebo sa táto požiadavka uplatňuje na všetky druhy rozhodnutí o azyle uvedené v tejto smernici?


title: Vec C-475/09 P: Odvolanie podané 26. novembra 2009 : Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata rozšírená komora) z  9. septembra 2009 v spojených veciach T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a iní/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               13.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/16

         Odvolanie podané 26. novembra 2009: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata rozšírená komora) z 9. septembra 2009 v spojených veciach T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a iní/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-475/09 P)
   2010/C 37/17
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (v zastúpení: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, abogados)

      Ďalší účastníci konania: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Komisia Európskych spoločenstiev a Comunidad Autónoma de la Rioja

      Návrhy odvolateľa

               —

               vyhlásiť odvolanie za prípustné a dôvodné,

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok,

               —

               vyhovieť návrhom predloženým v prvej inštancii a, tak ako bolo subsidiárne žiadané, zrušiť článok 3 sporného rozhodnutia,

               —

               subsidiárne vrátiť vec na Súd prvého stupňa prvého stupňa a nariadiť, aby Súd prvého stupňa prvého stupňa rozhodol vo veci,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania na obidvoch stupňoch a ďalšieho účastníka konania Comunidad Autónoma de la Rioja zaviazať na náhradu trov konania na prvom stupni.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Rozhodnutie Súdu prvého stupňa, že v danom prípade neexistovali žiadne mimoriadne okolnosti, ktoré by odôvodňovali oprávnenú dôveru v súlad sporného daňového opatrenia s právnymi predpismi, a ktoré by boli na prekážku vymáhania pomoci podľa článku 14 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 (1) v spojení so zásadou ochrany legitímnej dôvery je nesprávne. Predmet konania na prvom stupni bol deformovaný a bola porušená zásada kontradiktórnosti konania. Došlo k porušeniu podľa judikatúry existujúcej povinnosti uviesť odôvodnenie. Súd prvého stupňa nedodržal procesno-právne predpisy týkajúce sa hodnotenia dôkazných prostriedkov a nezohľadnil obsah dokumentov nachádzajúcich sa v spise. Predmet konania na prvom stupni bol deformovaný a bola porušená zásada kontradiktórnosti konania. Došlo k porušeniu podľa judikatúry existujúcej povinnosti uviesť odôvodnenie.
               Ani formálny rozdiel medzi sporným daňovým opatrením a opatrením zakladajúcim sa na rozhodnutí 93/337 (2), ani skutočnosť, že Komisia by mohla odôvodniť selektívnosť opatrenia aj inými kritériami, ako tie, ktoré sú výslovne uvedené v rozhodnutí 93/337, ani oznámenie o nezlučiteľnosti uvedené v rozhodnutí 93/337, nie sú dostatočným dôvodom pre neuznanie existencie mimoriadnej okolnosti Súdom prvého stupňa, ktorá samotná alebo v spojení s inými okolnosťami daného prípadu bráni Komisii nariadiť vymáhanie pomoci, na ktorú sa vzťahuje sporné rozhodnutie.
               Tým, že Súd prvého stupňa nepovažoval sporné opatrenia v spojených veciach T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02, vzhľadom na ich techniku zdaňovania a na rozsah výhod, za porovnateľné so sporným daňovým opatrením, o ktoré ide v tomto konaní, Súd prvého stupňa deformoval predmet sporu medzi účastníkmi konania, porušil zásadu kontradiktórnosti konania a navyše sa dopustil zjavného porušenia povinnosti vyplývajúcej z judikatúry uvedenej žalobcom, aby súd uviedol odôvodnenie.
               Súd prvého stupňa nesprávne rozhodol, že správanie sa Komisie v súvislosti s oslobodením od daní v roku 1993 a s daňovým dobropisom na základe zákona č. 22/1993 nie je mimoriadnou okolnosťou, ktorá odôvodňuje nejakým spôsobom oprávnenú dôveru v súlad sporného daňového opatrenia s právnymi predpismi, ktorá bráni vymáhania pomoci podľa článku 14 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 z dôvodu porušenia zásady ochrany legitímnej dôvery.

               2.

               Súd prvého stupňa porušil procesno-právne predpisy týkajúce sa dokazovania rozhodnutím, že nenariadi predloženie určitých dokumentov Komisie, ktoré navrhoval odvolateľ ako dôkazy, a ktoré sa vo svetle odôvodnenia zamietnutia žaloby Súdom prvého stupňa ukázali byť podstatnými pre hájenie jeho záujmov. Bolo porušené právo na spravodlivý proces, zásada rovnosti účastníkov v konaní a právo na obranu.
               Súd prvého stupňa porušil základné právo odvolateľa na spravodlivé súdne konanie tým, že nezohľadnil navrhovaný dôkaz, keďže odmietol zohľadniť dôkaz, ktorý bol pre odvolateľa podstatný, a tým porušil jeho práva na obranu. Návrhy odvolateľa boli zamietnuté s odôvodnením, že nedokázal práve to, čo chcel dokázať dôkazom, ktorý nebol zohľadnený: výslovné konečné stanovisko Komisie k sťažnosti z roku 1994 týkajúcej sa v podstate rovnakého opatrenia na rok 1993, alebo, ak by sa tento dôkaz mal považovať za nepreukázaný, tak aspoň správanie sa Komisie, ktoré je mimoriadnou okolnosťou, pretože odôvodňuje oprávnenú dôveru v súlad sporného daňového opatrenia roku 1993 s právnymi predpismi, a viedlo to k prijatiu sporného daňového opatrenia v roku 1996.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339).

      (2)  Rozhodnutie Komisie č. 93/337/EHS z 10. mája 1993 o daňovej pomoci pre investície v Baskicku [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 134, s. 25).


title: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo  17. januára 2006  vo veci C-1/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Bundesgerichtshof): Susanne Staubitz-Schreiber (Súdna spolupráca v občianskoprávnych veciach — Konkurzné konanie — Nariadenie (ES) č. 1346/2000 — Časová pôsobnosť — Príslušný súd)

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/3

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (veľká komora)
   zo 17. januára 2006
   vo veci C-1/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Bundesgerichtshof): Susanne Staubitz-Schreiber (1)

   (Súdna spolupráca v občianskoprávnych veciach - Konkurzné konanie - Nariadenie (ES) č. 1346/2000 - Časová pôsobnosť - Príslušný súd)
   (2006/C 60/06)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-1/04, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Bundesgerichtshof (Nemecko) z 27. novembra 2003 a doručený Súdnemu dvoru 2. januára 2004, ktorý súvisí s konaním: Susanne Staubitz-Schreiber, Súdny dvor (veľká komora), v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Malenovský, sudcovia A. La Pergola, J.-P. Puissochet (spravodajca), R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. Klučka, U. Lõhmus a E. Levits, generálny advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajomník: R. Grass, vyhlásil 17. januára 2006 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Článok 3 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 1346/2000 z 29. mája 2000 o konkurznom konaní sa má vykladať v tom zmysle, že súd členského štátu, na ktorého území sa nachádza centrum hlavných záujmov dlžníka v čase podania návrhu na začatie konkurzného konania dlžníkom, má naďalej právomoc na začatie uvedeného konania, pokiaľ uvedený dlžník premiestni centrum svojich hlavných záujmov na územie iného členského štátu po podaní návrhu, ale pred rozhodnutím o začatí konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 71, 20.3.2004.


title: Vec T-9/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2015 – The National Iranian Gas Company/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Námietka nezákonnosti — Nesprávne právne posúdenie — Proporcionalita — Právo vlastniť majetok — Právomoc Rady — Povinnosť odôvodnenia — Právo na obhajobu — Preskúmanie prijatých reštriktívnych opatrení — Právo na účinnú súdnu ochranu — Nesprávne posúdenie“)

text:
               15.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/31

         Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2015 – The National Iranian Gas Company/Rada
   (Vec T-9/13) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Námietka nezákonnosti - Nesprávne právne posúdenie - Proporcionalita - Právo vlastniť majetok - Právomoc Rady - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obhajobu - Preskúmanie prijatých reštriktívnych opatrení - Právo na účinnú súdnu ochranu - Nesprávne posúdenie“))
   (2015/C 198/41)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: The National Iranian Gas Company (Teherán, Irán) (v zastúpení: E. Glaser a S. Perrotet, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Vitro a M. Bishop, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Na jednej strane návrh na čiastočné zrušenie článku 1 bodu 8 rozhodnutia Rady 2012/635/SZBP z 15. októbra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 282, s. 58), a na druhej strane návrh na zrušenie rozhodnutia 2012/635, vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 945/2012 z 15. októbra 2012, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 282, s. 16), a rozhodnutia oznámeného listom Rady zo 14. marca 2014 v rozsahu, v akom sa týkajú zapísania mena žalobkyne do prílohy II rozhodnutia Rady 2010/413/CFSP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39), a do prílohy IX nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               The National Iranian Gas Company je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 79, 16.3.2013.


               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/2

         Zoznamy slúžiace na určenie rozhodovacích zložení
   (2008/C 51/04)
   Súdny dvor na svojom zasadnutí z 15. januára 2008 zostavil zoznam upravený v článku 11b ods. 2 rokovacieho poriadku s cieľom určiť zloženie veľkej komory takto:

               pán Tizzano

               pán Kasel

               pán Cunha Rodrigues

               pani Toader

               pani Silva de Lapuerta

               pán Arabadjiev

               pán Schiemann

               pán von Danwitz

               pán Makarczyk

               pán Bonichot

               pán Kūris

               pani Lindh

               pán Juhász

               pán Bay Larsen

               pán Arestis

               pán Ó Caoimh

               pán Borg Barthet

               pán Levits

               pán Ilešič

               pán Lõhmus

               pán Malenovský

               pán Klučka

         Súdny dvor na svojom zasadnutí z 15. januára 2008 zostavil zoznam upravený v článku 11c ods. 2 prvom pododseku rokovacieho poriadku s cieľom určiť zloženie prvej komory takto:

               pán Tizzano

               pán Kasel

               pán Borg Barthet

               pán Levits

               pán Ilešič

         Súdny dvor na svojom zasadnutí z 15. januára 2008 zostavil zoznam upravený v článku 11c ods. 2 druhom pododseku rokovacieho poriadku s cieľom určiť zloženie piatej komory takto:

               pán Borg Barthet

               pán Ilešič

               pán Levits

               pán Kasel


title: Vec T-484/11: Uznesenie Všeobecného súdu zo 14. septembra 2012 — Skyhawke Technologies/ÚHVT — British Sky Broadcasting a Sky IP International (SKYCADDIE)

text:
               17.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 355/38

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 14. septembra 2012 — Skyhawke Technologies/ÚHVT — British Sky Broadcasting a Sky IP International (SKYCADDIE)
   (Vec T-484/11) (1)

   2012/C 355/80
   Jazyk konania: angličtina
   Predsedníčka štvrtej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 319, 29.10.2011.


title: Vec T-199/06: Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 17. decembra 2009 — Akzo Nobel a i./Komisia

text:
               13.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/48

         Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 17. decembra 2009 — Akzo Nobel a i./Komisia
   (Vec T-199/06) (1)

   2010/C 37/72

      Jazyk konania: angličtina

   Predseda šiestej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 212, 2.9.2006.


               15.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 467/26

         Žaloba Dozorného úradu EZVO podaná 26. septembra 2016 proti Islandskej republike
   (Vec E-13/16)
   (2016/C 467/13)
   Dozorný úrad EZVO, ktorý zastupuje Carsten Zatschler, Audur Ýr Steinarsdóttir a Øyvind Bø, splnomocnení zástupcovia Dozorného úradu EZVO, 35 Rue Belliard, B-1040 Brussels, podal 26. septembra 2016 na Súd EZVO žalobu proti Islandskej republike.
   Dozorný úrad EZVO žiada Súd EZVO, aby:

               1.

               Vyhlásil, že Islandská republika si nesplnila svoje záväzky podľa aktu uvedeného v kapitole II bode 17h prílohy XIII k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/30/ES zo 6. júna 2000 o cestnej technickej kontrole spôsobilosti úžitkových automobilov prevádzkovaných v spoločenstve) tým, že nevykonala cestnú technickú kontrolu spôsobilosti, ako sa vyžaduje v článku 3 ods. 1 daného aktu.

               2.

               Nariadil Islandskej republike uhradiť trovy tohto konania.

      Právna a skutková podstata veci a právny základ žaloby:

               —

               Žaloba sa týka skutočnosti, že Islandská republika do 16. septembra 2014 nezabezpečila súlad s odôvodneným stanoviskom, ktoré vydal Dozorný úrad EZVO 16. júla 2014, týkajúcim sa neplnenia si povinností štátu podľa aktu uvedeného v kapitole II bode 17h prílohy XIII k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/30/ES zo 6. júna 2000 o cestnej technickej kontrole spôsobilosti úžitkových automobilov prevádzkovaných v spoločenstve) tým, že nevykonala cestnú technickú kontrolu spôsobilosti, ako sa vyžaduje v článku 3 ods. 1 daného aktu.


title: Vec C-170/13: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. júla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Düsseldorf – Nemecko) – Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH (Hospodárska súťaž — Článok 102 ZFEÚ — Podnik, ktorý je majiteľom patentu nevyhnutného pre normu a ktorý pred organizáciou pre normalizáciu prijal záväzok udeliť tretím osobám licenciu za spravodlivých, primeraných a nediskriminačných podmienok, tzv. podmienok „FRAND“ („fair, reasonable and non-discriminatory“) — Zneužitie dominantného postavenia — Žaloby pre porušenie práv — Žaloba o zdržanie sa konania — Žaloba smerujúca k uloženiu povinnosti stiahnuť výrobky z trhu — Žaloba smerujúca k uloženiu povinnosti poskytnúť účtovne údaje — Žaloba o náhradu — Povinnosti majiteľa patentu nevyhnutného pre normu)

text:
               14.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 302/2

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. júla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Düsseldorf – Nemecko) – Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH
   (Vec C-170/13) (1)

   ((Hospodárska súťaž - Článok 102 ZFEÚ - Podnik, ktorý je majiteľom patentu nevyhnutného pre normu a ktorý pred organizáciou pre normalizáciu prijal záväzok udeliť tretím osobám licenciu za spravodlivých, primeraných a nediskriminačných podmienok, tzv. podmienok „FRAND“ („fair, reasonable and non-discriminatory“) - Zneužitie dominantného postavenia - Žaloby pre porušenie práv - Žaloba o zdržanie sa konania - Žaloba smerujúca k uloženiu povinnosti stiahnuť výrobky z trhu - Žaloba smerujúca k uloženiu povinnosti poskytnúť účtovne údaje - Žaloba o náhradu - Povinnosti majiteľa patentu nevyhnutného pre normu))
   (2015/C 302/02)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Düsseldorf

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Huawei Technologies Co. Ltd

      Žalované: ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 102 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že majiteľ patentu nevyhnutného pre normu vypracovanú organizáciou pre normalizáciu, ktorý prijal neodvolateľný záväzok voči tejto organizácii spočívajúci v tom, že tretím osobám udelí licenciu za spravodlivých, primeraných a nediskriminačných podmienok, tzv. podmienok „FRAND“ („fair, reasonable and non-discriminatory“), nezneužíva svoje dominantné postavenie v zmysle tohto článku tým, že podá žalobu pre porušenie práv smerujúcu k ukončeniu porušovania práv vyplývajúcich z jeho patentu alebo smerujúcu k uloženiu povinnosti stiahnuť výrobky, na ktorých výrobu sa tento patent používa, z trhu, pokiaľ:

                           —

                           pred podaním uvedenej žaloby jednak upozornil údajného porušovateľa práv na porušovanie práv, ktoré sa mu vytýka, pričom označil uvedený patent a spresnil spôsob, akým boli práva vyplývajúce z tohto patentu porušené, a jednak po tom, čo údajný porušovateľ práv vyjadril svoju vôľu uzatvoriť licenčnú zmluvu za podmienok FRAND, predložil tomuto porušovateľovi práv konkrétny a písomný návrh na licenciu za takýchto podmienok, pričom spresnil najmä poplatok a spôsoby jeho výpočtu, a

                           —

                           uvedený porušovateľ práv, ktorý pokračuje v používaní dotknutého patentu, sa nezaoberá starostlivo v súlade s obchodnými zvyklosťami v danej oblasti a v dobrej viere týmto návrhom, čo musí byť určené na základe objektívnych skutočností a zahrnuje najmä absenciu akejkoľvek taktiky zdržiavania.

               2.

               Článok 102 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že za takých okolností, o aké ide v konaní vo veci samej, nebráni tomu, aby podnik, ktorý má dominantné postavenie a je majiteľom patentu nevyhnutného pre normu vypracovanú organizáciou pre normalizáciu, v prípade ktorého sa pred touto organizáciou zaviazal, že naň udelí licenciu za podmienok FRAND, podal proti údajnému porušovateľovi práv vyplývajúcich z jeho patentu žalobu pre porušenie práv, ktorá smeruje k uloženiu povinnosti poskytnúť účtovné údaje týkajúce sa predchádzajúcich používaní tohto patentu alebo k náhrade škody z dôvodu týchto používaní.

      (1)  Ú. v. EÚ C 215, 27.7.2013.


title: Vec T-514/11: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. júna 2013 — i-content/ÚHVT — Decathlon (BETWIN) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva BETWIN — Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva b’Twin — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/72

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. júna 2013 — i-content/ÚHVT — Decathlon (BETWIN)
   (Vec T-514/11) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva BETWIN - Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva b’Twin - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2013/C 225/158
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Bullock, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Decathlon SA (Villeneuve-d’Ascq, Francúzsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 30. júna 2011 (vec R 1816/2010-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Decathlon SA a i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 30. júna 2011 (vec R 1816/2010-1) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka výrobkov zaradených do triedy 28 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení, ktoré zodpovedajú tomuto opisu: „nafukovacie bazény na rekreačné použitie; preliezačky, vypchaté plyšové zvieratá; bazény (určené na hranie); vzduchové pištole (hračky); prenosné elektronické videohry; vozidlá (hračky); zmenšené modely; prenosné súčasti elektronických hier; hracie žetóny; dáma (hra); ihriskové zariadenia; mechanické hračky; hračky okrem hračiek pre domáce zvieratá; elektronické hry; lopty (na hranie); kocky (hra); ozdoby alebo darčeky rozdávané hosťom pri večierkoch; prenosné elektronické hry; hracie karty; hry typu pinball; hracie poháre; hračky vyvolávajúce určitý dojem, súbory otázok na spoločenské hry; karty na bingo; zmenšené modely lietadiel; kolky (figúrky); domino (hra); dekoračné ponožky určujúce smer vetra; pinballové zariadenia; výcvikové a akčné hry; spoločenské hry; hracie automaty uvádzané do činnosti vhodením mince; pinballové zariadenia (fungujúce na mince alebo bez mincí); modely lietadiel (zmenšené podľa mierky); kartové hry; lietajúce taniere (frisbees); lopty na hranie; hry; poháre na hracie kocky; bábiky; kolky (hra); diaľkovo riadené vozidlá (hračky); puky; šípky (hra); lapače holubov; modely automobilov; šmykľavky; hracie automaty uvádzané do činnosti vhodením mince; šachovnice; karnevalové masky; puzzle; vypchaté hračky; prenosné počítačové hry; šípky; hračkárske lietadlá; disky na hádzanie (hračky); hlinené holuby (terče); vyklápacie zariadenia; plyšové medvedíky; prenosné videohry; elektronicky ovládané hračkárske vozidlá; hračky na batérie; žetóny na hazardné hry; terče; medvede (vypchaté hračky); nafukovacie hračky; spoločenské hry; hojdačky; šarkany; modely automobilov“.

               2.

               Pokiaľ ide o výrobky uvedené v článku 1, rozhodnutie námietkového oddelenia z 21. júla 2010 sa ruší a námietka sa zamieta.

               3.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               Každý účastník konania znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 355, 3.12.2011.


title: Vec C-262/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 15. júna 2006 – Deutsche Telekom AG proti Spolkovej republike Nemecko

text:
               2.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 212/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 15. júna 2006 – Deutsche Telekom AG proti Spolkovej republike Nemecko
   (Vec C-262/06)
   (2006/C 212/26)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Deutsche Telekom AG

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 27 prvý odsek smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) a článok 16 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES (2) zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby) chápať tak, že sa má dočasne ponechať zákonná požiadavka získať povolenie na spoplatnenie hlasových telefonických služieb, ktoré koncovým užívateľom poskytuje podnik s dominantným postavením na trhu, stanovená skoršou vnútroštátnou právnou úpravou a s ňou aj príslušný správny akt stanovujúci túto povinnosť?

         Pri zápornej odpovedi na prvú otázku:

               2.

               Je takéto dočasné ponechanie v rozpore s právom Spoločenstva?

      (1)  Ú. v. ES L 108, s. 33; Mim. vyd. 13/029, s. 349.

      (2)  Ú. v. ES L 108, s. 51.; Mim. vyd. 13/029, s. 367.


title: Vec T-401/12: Žaloba podaná 10. septembra 2012 — Klingel/ÚHVT — Develey (JUNGBORN)

text:
               27.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/31

      Žaloba podaná 10. septembra 2012 — Klingel/ÚHVT — Develey (JUNGBORN)
      (Vec T-401/12)
      (2012/C 331/60)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Robert Klingel OHG (Pforzheim, Nemecko) (v zastúpení: T. Zeiher, Rechtsanwältin)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (Unterhaching, Nemecko)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 9. júla 2012 vo veci R 936/2011-4,

                  —

                  zamietol námietku proti udeleniu ochrany medzinárodnému zápisu W 1 002 323 — JUNGBORN,

                  —

                  subsidiárne vrátil vec odvolaciemu senátu na ďalšie konanie,

                  —

                  zaviazal účastníka konania, ktorý nebude mať vo veci úspech, na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

         Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

         Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „JUNGBORN“ pre tovary a služby patriace do tried 29, 30, 32 a 33 — medzinárodný zápis č. W 1 002 323, v ktorom je vyznačená Európska únia.

         Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG.

         Namietaná ochranná známka alebo označenie: nemecká slovná ochranná známka „BORN“ pre tovary a služby patriace do tried 29, 30 a 32.

         Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke.

         Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

         Dôvody žaloby: porušenie článku 41 ods. 1 písm. a) a článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-340/04: Žaloba podaná dňa 11. augusta 2004 France Télécom S.A. proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               23.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/53

         Žaloba podaná dňa 11. augusta 2004 France Télécom S.A. proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-340/04)
   (2004/C 262/98)
   Jazyk konania: francúzština
   France Télécom S.A., so sídlom v Paríži, zastúpená Christophe Clarenc a Javier Ruiz Calzado, advokátmi, podala dňa 11. augusta 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie č. C(2004) 1929 z 18. mája 2004, ktorým sa nariaďuje France Télécom S.A. ako aj všetkým ostatným podnikom, ktoré priamo či nepriamo ovláda, aby sa podrobili inšpekcii podľa článku 20, odsek 4 nariadenia č. 1/2003 (vec č. COM/C-38.916);

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť všetky trovy konania vzniknuté France Télécom v rámci tejto žaloby o neplatnosť.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Predmetom inšpekcie vyplývajúcej z predmetného rozhodnutia je „predpokladané vnucovanie nerovných predajných cien v oblasti vysokorýchlostného internetového pripojenia pre domácnosti v rozpore s článkom 82 zmluvy ES s úmyslom obmedziť a vytlačiť ostatných konkurentov“ (článok 1 napadnutého rozhodnutia) a je zameraná na žalobcu a jeho dcérsku spoločnosť Wanadoo, ako aj na všetky podniky nimi priamo či nepriamo ovládané (článok 3). Komisia usúdila, že prešetrenie predpokladaných praktík si vyžaduje inšpekciu podľa článku 20, odsek 4 nariadenia (ES) č. 1/2003 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (1). V danom prípade je to práve rozhodnutie nariaďujúce túto inšpekciu, ktoré je napádané.
   Na prvom mieste sa na podporu svojich návrhov žalobca odvoláva na porušenie povinnosti uviesť odôvodnenie. V tomto ohľade upresňuje, že nerozumie tomu, že napadnuté rozhodnutie je jemu menovite určené a inšpekcia na neho zameraná. Zdôrazňuje, že v súlade s úsudkom v rozhodnutí „Wanadoo“ zo 16. júla 2003, ktorým bola uznaná nezávislosť Wanadoo na žalobcovi v politike stanovenia cien na francúzskom trhu služieb výsokorýchlostného internetového pripojenia pre domácnosti, Komisia vo svojom rozhodnutí pripisuje Wanadoo a nie France Télécom existenciu predmetných údajných nerovných predajných cien a rovnako tak aj údajnú stratégiu vytlačenia konkurentov. Navyše Komisia opomenula odôvodniť prečo považovala za nutné nariadiť inšpekciu ponukových sadzobníkov Wanadoo napriek skutočnosti, že tieto sadzobníky spadajú pod jej kontrolu na základe jej rozhodnutia zo 16. júla 2003 a okrem toho boli osobitne prešetrené a potvrdené Conseil français de la concurrence (Francúzska rada pre hospodársku súťaž).
   Na druhom mieste žalobca napadnutému rozhodnutiu vytýka, že nezohľadnil požiadavky zásady lojálnej spolupráce, ktoré je Európska Komisia povinná zachovávať vo svojich vzťahoch s vnútroštátnymi inštitúciami ako je to stanovené v článku 10 zmluvy ES a upravené nariadením (ES) č. 1/2003, predovšetkým opomenutím informovať vnútroštátneho sudcu o súhrne týchto súvisiacich skutočností a následným upustením od konzultácií s Conseil français de la concurrence, napriek tomu, že na nej bolo začaté konanie v januári 2004 za podmienok stanovených v článku 11, odsek 6 tohto nariadenia.
   Na treťom a poslednom mieste žalobca uvádza porušenie zásady primeranosti, a to tak vo vzťahu k zjavnému cieľu šetrenia ako vo vzťahu k jeho kontextu a neexistencii akýchkoľvek skutočností potvrdzujúcich riziko zatajovania alebo znehodnocovania dôkazných prostriedkov.

      (1)  Ú. v. EÚ L 1 zo 4.1.2003, s. 1


title: Vec T-365/11 P: Uznesenie Všeobecného súdu z  12. decembra 2011 — AO/Komisia ( „Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Lehota na podanie odvolania — Omeškanie — Podpísaný originál žaloby podaný po uplynutí lehoty — Nepredvídateľná okolnosť — Článok 43 ods. 6 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu — Zjavne neprípustné odvolanie“ )

text:
               11.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/14

         Uznesenie Všeobecného súdu z 12. decembra 2011 — AO/Komisia
   (Vec T-365/11 P) (1)

   (Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Lehota na podanie odvolania - Omeškanie - Podpísaný originál žaloby podaný po uplynutí lehoty - Nepredvídateľná okolnosť - Článok 43 ods. 6 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu - Zjavne neprípustné odvolanie)
   2012/C 39/29
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: AO (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: P. Lewish, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a J. Baquero Cruz, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu Európskej únie (prvá komora) zo 4. apríla 2011 vo veci AO/Komisia (F-45/10, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) smerujúce k zrušeniu tohto uznesenia

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               AO znáša vlastné trovy konania a zároveň je povinný nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

      (1)  Ú. v. EÚ C 282, 24.9.2011.


title: Vec T-272/12: Žaloba podaná 12. júna 2012 — Energetický a průmyslový holding a EP Investment Advisors/Komisia

text:
               18.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 250/17

         Žaloba podaná 12. júna 2012 — Energetický a průmyslový holding a EP Investment Advisors/Komisia
   (Vec T-272/12)
   2012/C 250/31
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Energetický a průmyslový holding a.s. (Brno, Česká republika) a EP Investment Advisors s.r.o. (Praha, Česká republika) (v zastúpení: K. Desai, solicitor, J. Schmidt a M. Peristeraki, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 28. marca 2012 o konaní podľa článku 23 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 (1) (odmietnutie podrobiť sa kontrole) vo veci COMP/39.793 — EPH a i.,

               —

               subsidiárne zrušil v celom rozsahu alebo primerane znížil výšku pokuty, ktorá bola uložená žalobkyniam,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore s podstatnými formálnymi náležitosťami riadneho konania. Žalobkyne najme tvrdia, že prijatie napadnutého rozhodnutia porušilo nezákonným postupom pri kontrole ich právo na obhajobu predovšetkým tým, že Komisia nezabezpečila, aby boli príslušné osoby riadne informované o svojich povinnostiach v priebehu kontroly a o následkoch spojených s ich nedodržaním.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že tvrdenie Komisie, podľa ktorého sa žalobkyne odmietli podrobiť kontrole, je neopodstatnené a neprimerané. Žalobkyne tvrdia, že dôkaz predložený Komisiou na odblokovanie emailového účtu alebo na presmerovanie emailov na server žalobkýň bol v danom prípade nedostatočný na preukázanie porušenia článku 23 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003. Žalobkyne tiež tvrdia, že kontrola nebola z ich strany marená úmyselne alebo z nedbanlivosti.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že napadnuté rozhodnutie je prijaté v rozpore so zásadou „prezumpcie neviny“, keďže Komisia pristupovala k danej veci s nedostatočnou starostlivosťou a transparentnosťou, zatiaľ čo exitovali náznaky, že Komisia bola na základe okolností, ktoré nesúviseli s danou vecou a ktoré nemohli byť pripísané žalobkyniam voči nim negatívne ovplyvnená.

               4.

               Štvrtý (subsidiárny) žalobný dôvod, podaný na podporu druhého bodu žalobného návrhu pre prípad, že Všeobecný súd nezruší v celom rozsahu napadnuté rozhodnutie, je založený na skutočnosti, že Komisia sa pri určení pokuty dopustila nesprávneho právneho posúdenia a porušila zásadu proporcionality a zásadu riadneho odôvodnenia.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Vec C-350/10: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  28. júla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus — Fínsko) — konanie začaté na návrh Nordea Pankki Suomi Oyj (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Šiesta smernica o DPH — Článok 13 B písm. d) body 3 a 5 — Oslobodenia — Prevody a platby — Plnenia týkajúce sa cenných papierov — Služby elektronického prenosu správ pre finančné inštitúcie)

text:
               8.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 298/9

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 28. júla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus — Fínsko) — konanie začaté na návrh Nordea Pankki Suomi Oyj
   (Vec C-350/10) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Šiesta smernica o DPH - Článok 13 B písm. d) body 3 a 5 - Oslobodenia - Prevody a platby - Plnenia týkajúce sa cenných papierov - Služby elektronického prenosu správ pre finančné inštitúcie)
   2011/C 298/16
   Jazyk konania: fínčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

   Nordea Pankki Suomi Oyj

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Korkein hallinto-oikeus — Výklad článku 13 B písm. d) body 3 a 5 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001 s. 23) — Vyňatie bankových transakcií — Služby SWIFT pre banky

      Výrok rozsudku

   Článok 13 B písm. d) body 3 a 5 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia sa má vykladať v tom zmysle, že oslobodenie od dane z pridanej hodnoty stanovené v tomto ustanovení sa nevzťahuje na služby elektronického prenosu správ pre finančné inštitúcie, o aké ide vo veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 246, 11.9.2010.


title: Vec T-498/04: Žaloba podaná dňa 23. decembra 2004: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd proti Rade Európskej únie

text:
               5.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 57/35

         Žaloba podaná dňa 23. decembra 2004: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd proti Rade Európskej únie
   (Vec T-498/04)
   (2005/C 57/60)
   Jazyk konania: angličtina
   Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd, so sídlom v Jiande City (Čínska ľudová republika), v zastúpení: D. Horovitz, lawyer, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 23. decembra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Rade Európskej únie.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil článok 1 napadnutého nariadenia v rozsahu, v akom sa týka žalobcu;

               —

               zaviazal Radu Európskej únie nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca sa domáha zrušenia nariadenia Rady (ES) č. 1683/2004 z 24. septembra 2004, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz glyfosátu s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (1) v rozsahu, v akom sa týka žalobcu. Žalobca uvádza, že orgány Spoločenstva na neho náležite nepoužili trhovo-ekonomický prístup.
   Na podporu svojej žaloby sa žalobca dovoláva zjavne nesprávneho posúdenia pri použití článku 2 ods. 7 písm. c) nariadenia č. 384/96 (2) v znení zmien a doplnení.
   Žalobca tvrdí, že Rada v napadnutom rozhodnutí neuviedla, že prišlo k podstatnému štátnemu zásahu do obchodných rozhodnutí žalobcu. Podľa žalobcu Rada taktiež nepoužila správny prah na posúdenie, či boli kritériá stanovené v článku 2 ods. 7 písm. c) splnené. Žalobca spochybňuje, že uvedené právo štátu zasahovať do obchodných rozhodnutí spoločnosti, bez konkretizácie alebo výkonu tohto uvedeného práva, bolo faktorom, od ktorého možno vyvodiť, že prvé kritérium článku 2 ods. 7 písm. c) nebolo splnené. Žalobca ďalej tvrdí, že predložené dôkazy jasne preukázali, že rozhodnutia žalobcu o cenách, nákladoch a príjmoch zodpovedali signálom trhu odrážajúcich ponuku a dopyt, a že v tomto ohľade neexistoval žiadny štátny zásah.
   Po druhé sa žalobca dovoláva porušenia odseku 6 prílohy II antidumpingovej dohody Svetovej obchodnej organizácie a článku 18 ods. 4 nariadenia č. 384/96, ako aj záväzku chrániť zákonné práva žalobcu. Žalobca tvrdí, že jeho zákonné a procesné práva boli porušené tým, že nebol informovaný o dôvodoch na odmietnutie ním navrhovaných dôkazov, že mu nebolo umožnené poskytnúť ďalšie informácie a že neboli uverejnené dôvody na odmietnutie námietok, ktoré predložil.
   Nakoniec sa žalobca dovoláva porušenia legitímnej dôvery tým, že orgány Spoločenstva neposkytli urýchlené rozhodnutie ohľadom žiadosti žalobcu o štatút spoločnosti s trhovou ekonomikou.

      (1)  Ú. v. EÚ L 303, s. 1

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 56, s. 1)


title: Vec T-705/15: Žaloba podaná 2. decembra 2015 – Syriatel Mobile Telecom/Rada

text:
               15.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 59/30

         Žaloba podaná 2. decembra 2015 – Syriatel Mobile Telecom/Rada
   (Vec T-705/15)
   (2016/C 059/32)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damask, Sýria) (v zastúpení: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               určil, že žaloba žalobkyne je prípustná a dôvodná,

               —

               v dôsledku toho uložil Európskej únii povinnosť nahradiť všetku ujmu, ktorá bola spôsobená žalobkyni, a to v sume, ktorú primerane stanoví Všeobecný súd,

               —

               subsidiárne nariadil vymenovanie znalca s cieľom zistiť celkový rozsah ujmy, ktorá bola spôsobená žalobkyni,

               —

               uložil Rade Európskej únie povinnosť nahradiť trovy tohto konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod založený jednak na nemajetkovej ujme spôsobenej poškodením jej dobrej povesti a jednak na majetkovej ujme spôsobenej prerušením jej zmluvných vzťahov, stratou materiálu, ako aj v stratou príjmu, pričom tieto ujmy boli žalobkyni spôsobené v priamej príčinnej súvislosti s opatreniami prijatými Radou Európskej únie a zodpovednosť za ne nesie Rada.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 26. januára 2005 vo veci T-267/03: Anna Maria Roccato proti Komisii Európskych spoločenstiev (Úradníci — Vnútorné výberové konanie — Neprijatie na ústnu skúšku — Právomoc posúdenia výberovej komisie — Rozsah súdnej kontroly)

text:
               2.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/28

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 26. januára 2005
   vo veci T-267/03: Anna Maria Roccato proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Úradníci - Vnútorné výberové konanie - Neprijatie na ústnu skúšku - Právomoc posúdenia výberovej komisie - Rozsah súdnej kontroly)
   (2005/C 82/55)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci T-267/03, Anna Maria Roccato, bývalá úradníčka Komisie Európskych spoločenstiev, bydliskom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnené zástupkyne: H. Tserepa-Lacombe a F. Clotuche-Duvieusart, ktoré si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu), predmetom ktorej je na jednej strane návrh na zrušenie rozhodnutia výberovej komisie výberového konania COM/PB/99 z 24. januára 2003 a na druhej strane návrh na náhradu škody aj s úrokmi, Súd prvého stupňa (štvrtá komora), v zložení: predseda štvrtej komory H. Legal, sudcovia V. Tiili a V. Vadapalas, tajomník: I. Natsina, referent, vyhlásil dňa 26. januára 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník znáša svoje trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 239, 4.10.2003


title: Vec C-135/15: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 18. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht – Nemecko) – Republik Griechenland/Grigorios Nikiforidis (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Justičná spolupráca v občianskych veciach — Rozhodné právo pre pracovnú zmluvu — Nariadenie (ES) č. 593/2008 — Článok 28 — Pôsobnosť ratione temporis — Článok 9 — Pojem „imperatívne normy“ — Uplatnenie imperatívnych noriem iných členských štátov než štátu konajúceho súdu — Právna úprava členského štátu, podľa ktorej sa z dôvodu finančnej krízy znižuje odmena zamestnancov vo verejnom sektore — Povinnosť lojálnej spolupráce)

text:
               19.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 475/4

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 18. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht – Nemecko) – Republik Griechenland/Grigorios Nikiforidis
   (Vec C-135/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v občianskych veciach - Rozhodné právo pre pracovnú zmluvu - Nariadenie (ES) č. 593/2008 - Článok 28 - Pôsobnosť ratione temporis - Článok 9 - Pojem „imperatívne normy“ - Uplatnenie imperatívnych noriem iných členských štátov než štátu konajúceho súdu - Právna úprava členského štátu, podľa ktorej sa z dôvodu finančnej krízy znižuje odmena zamestnancov vo verejnom sektore - Povinnosť lojálnej spolupráce))
   (2016/C 475/05)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Republik Griechenland

      Žalovaný: Grigorios Nikiforidis

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 28 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I) sa má vykladať v tom zmysle, že zmluvne založený pracovný pomer, ktorý vznikol pred 17. decembrom 2009 patrí do pôsobnosti tohto nariadenia iba v prípade, že tento pomer bol v dôsledku vzájomného súhlasu zmluvných strán, ktorý bol prejavený od uvedeného dátumu, zmenený v takom rozsahu, že sa treba domnievať, že od uvedeného dňa bola uzavretá nová pracovná zmluva, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu.

               2.

               Článok 9 ods. 3 nariadenia č. 593/2008 sa má vykladať v tom zmysle, že vylučuje možnosť konajúceho súdu, aby ako právne normy uplatnil iné imperatívne normy, než sú imperatívne normy štátu konajúceho súdu alebo štátu, kde sa vykonali alebo sa musia vykonať záväzky vyplývajúce zo zmluvy, nebráni však tomu, aby uvedený súd zohľadnil tieto iné imperatívne normy ako skutkovú okolnosť, pokiaľ to stanovuje vnútroštátne právo, ktoré je podľa ustanovení tohto nariadenia rozhodné pre zmluvu. Tento výklad nie je spochybnený zásadou lojálnej spolupráce zakotvenou v článku 4 ods. 3 ZEÚ.

      (1)  Ú. v. EÚ C 198, 15.6.2015.


title: Vec C-526/13: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 3. septembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės – Litva) – UAB „Fast Bunkering Klaipėda“/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Článok 148 písm. a) — Dodanie tovaru — Pojem — Oslobodenie od dane — Dodanie tovaru určeného na zásobovanie plavidiel používaných na plavbu na otvorenom mori — Dodanie sprostredkovateľom konajúcim vo svojom vlastnom mene)

text:
               26.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 354/5

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 3. septembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės – Litva) – UAB „Fast Bunkering Klaipėda“/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Vec C-526/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 148 písm. a) - Dodanie tovaru - Pojem - Oslobodenie od dane - Dodanie tovaru určeného na zásobovanie plavidiel používaných na plavbu na otvorenom mori - Dodanie sprostredkovateľom konajúcim vo svojom vlastnom mene))
   (2015/C 354/04)
   Jazyk konania: litovčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: UAB „Fast Bunkering Klaipėda“

      Žalovaná: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Výrok rozsudku

   Článok 148 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že oslobodenie upravené v tomto ustanovení nie je v zásade uplatniteľné na dodanie tovaru určeného pre zásobovanie sprostredkovateľov konajúcich vo svojom vlastnom mene, aj keď je konečné určenie tovaru v čase jeho dodania známe, riadne preukázané a doklady potvrdzujúce túto skutočnosť boli predložené daňovému orgánu, tak ako si to vyžaduje vnútroštátna právna úprava. Za takých okolností, akými sú okolností vo veci samej, sa však uvedené oslobodenie môže uplatniť, ak k prevodu vlastníctva k dotknutému tovaru na týchto sprostredkovateľov podľa formálnych náležitostí upravených uplatniteľným vnútroštátnym právom došlo najskôr v okamihu, keď boli prevádzkovatelia plavidiel používaných na plavbu na otvorenom mori oprávnení s týmto tovarom skutočne nakladať, akoby boli jeho majiteľmi, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 359, 7.12.2013.


title: Vec F-45/11: Žaloba podaná 14. apríla 2011 — ZZ/EIB

text:
               25.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 186/35

         Žaloba podaná 14. apríla 2011 — ZZ/EIB
   (Vec F-45/11)
   2011/C 186/66
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Európska investičná banka

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie hodnotiacej správy žalobcu za rok 2009 v časti, v ktorej mu neprideľuje hodnotenie A alebo B+, a v časti, v ktorej ho neodporúča na povýšenie do funkcie D

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť ustanovenie poslané v kópii 24. septembra 2010 v časti, v ktorej odvolací senát 22. septembra 2010 zamietol na základe článku 22 služobného poriadku a listu z 18. marca 2010 odvolanie žalobcu proti hodnotiacej správe za rok 2009,

               —

               zrušiť hodnotiacu správu za rok 2009 v hodnotiacej časti, ako aj v časti, v ktorej mu neprideľuje hodnotenie A alebo B+, a v časti, v ktorej ho neodporúča na povýšenie do funkcie D,

               —

               zrušiť všetky súvisiace, následné a predchádzajúce dokumenty, medzi ktoré patria usmernenia riaditeľstva pre ľudské zdroje k zhrnutiu hodnotenia používaním prvých písmen abecedy a povýšenia z 25. marca 2010, keďže s ohľadom na názor nadriadených žalobcu, ktorý je týmto napadnutý, EIB nezohľadnila žalobcu v bode „povýšenia z funkcie E na funkciu D“,

               —

               zrušiť listy zo 17. a 30. novembra 2010, ktorými prezident EIB, v rámci konania o zmieri podľa článku 41 služobného poriadku, zamietol, aby sa žalobca obhajoval sám, a list z 20. januára 2011, v ktorom generálny riaditeľ pre ľudské zdroje zamietol náhradu nákladov advokáta, ktorý ho zastupoval,

               —

               zaviazať EIB na náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy, vrátane náhrady poplatkov zaplatených advokátke Gabriele Isolovej, trov konania spolu s úrokmi a peňažným zhodnotením priznaných súm.


title: Vec C-627/11: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) z  27. novembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumunsko) — SC „AUGUSTUS“ Iași SRL/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală si Pescuit (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Zjavná neprípustnosť)

text:
               13.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/5

         Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) z 27. novembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumunsko) — SC „AUGUSTUS“ Iași SRL/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală si Pescuit
   (Vec C-627/11) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Zjavná neprípustnosť)
   2013/C 108/09
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Inalta Curte de Casație și Justiție

      Účastníci konania vo veci samej

      Žalobkyňa: SC „AUGUSTUS“ Iași SRL

      Žalovaná: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală si Pescuit

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Inalta Curte de Casație și Justiție — Výklad nariadenia Rady (ES) č. 1268/99 z 21. júna 1999 o podpore spoločenstva na predvstupové opatrenia pre rozvoj poľnohospodárstva a vidieka v kandidátskych krajinách strednej a východnej Európy v predvstupovom období (Ú. v. ES L 161, s. 87; Mim. vyd. 11/031, s. 268), ako aj nariadenia Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch (Ú. v. ES L 161, s. 1; Mim. vyd. 14/001, s. 31) — Zrušenie a vymáhanie finančnej pomoci Spoločenstva poskytnutej v rámci programu SAPARD v prípade nezrovnalosti — Oprávnenosť vynaložených nákladov — Prípad vyššej moci — Odôvodnenie — Pojmy „hospodárska efektívnosť“ a „ziskovosť“

      Výrok

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Inalta Curte de Casație și Justiție — Secția de contencios administrativ și fiscal (Rumunsko) rozhodnutím z 3. novembra 2011 je zjavne neprípustný.

      (1)  Ú. v. EÚ C 65, 3.3.2012.


title: Vec T-270/08: Žaloba podaná 8. júla 2008 – Spolková republika Nemecko/Komisia

text:
               27.9.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/15

         Žaloba podaná 8. júla 2008 – Spolková republika Nemecko/Komisia
   (Vec T-270/08)
   (2008/C 247/28)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: M. Lumma, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie K(2008) 1615 v konečnom znení z 29. apríla 2008 o krátení príspevku z Európskeho fondu regionálneho rozvoja (EFRR) pre operačný program v cieľovom regióne I Berlín (východ) (1994 – 1999) v Spolkovej republike Nemecko, ktorý bol poskytnutý rozhodnutím Komisie K(94) 1973 z 5. augusta 1994,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Napadnutým rozhodnutím Komisia krátila príspevok poskytnutý z EFRR pre operačný program v cieľovom regióne I Berlín v Spolkovej republike Nemecko (1994–1999).
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa po prvé uvádza, že Komisia nesprávne posúdila skutkový stav. Žalobkyňa predovšetkým Komisii vytýka, že správne nepochopila jednotlivé výsledky analýz a neoprávnene predpokladala systematické chyby pri správe a kontrole.
   Po druhé žalobkyňa uvádza, že pre uplatnenie paušálnych a extrapolovaných finančných korektúr na operačný program v relevantnom období v rokoch 1994 – 1999 neexistuje právny základ, keďže pre toto obdobie neexistovala právna úprava porovnateľná s článkom 39 nariadenia (ES) č. 1260/99 (1). Okrem toho dostatočne konkrétnym právnym základom nie sú ani ustanovenia článku 24 nariadenia (EHS) č. 4253/88 (2) ako ani vnútorné direktívy Komisie z 15. októbra 1997 o čistých finančných korektúrach v rámci uplatnenia článku 24 nariadenia č. 4253/88 alebo zásady hospodárneho využívania rozpočtových prostriedkov podľa článku 274 ES. Rovnako nemožno podľa názoru žalobkyne pozorovať ani žiadnu zodpovedajúcu dlhodobú a všeobecne uznávanú prax správnych orgánov.
   Žalobkyňa navyše tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore s článkom 24 ods. 2 nariadenia č. 4253/88, keďže v zmysle tohto ustanovenia nenastali žiadne nezrovnalosti. V tejto súvislosti ďalej uvádza, že ak by aj boli splnené podmienky pre krátenie podľa článku 24 ods. 2 nariadenia č. 4253/88, Komisia bola povinná uvážiť, či toto krátenie je primerané.
   Subsidiárne žalobkyňa uvádza, že paušálne korektúry sú neprimerané a že Komisia sa pri približnom výpočte opierala o nedostatočný skutkový základ.
   Ďalej je vytýkané, že žalovaná porušila svoju povinnosť riadne odôvodniť napadnuté rozhodnutie.
   Napokon žalobkyňa uvádza, že Komisia porušila zásadu spolupráce, keďže napriek opakovaným analýzam vykonaným jej audítormi v relevantnom období v rokoch 1994–1999 nikdy nezobrala do úvahy finančné dôsledky systémových nedostatkov.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch (Ú. v. ES L 161, s. 1; Mim. vyd. 14/001, s. 31).

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 4253/88 z 19. decembra 1988, ktorým sa vykonáva nariadenie (EHS) č. 2052/88 o koordinácii opatrení rôznych štrukturálnych fondov a koordinácii opatrení medzi týmito fondmi a Európskou investičnou bankou a inými existujúcimi finančnými nástrojmi (Ú. v. ES L 374, s. 1).


title: Vec C-376/06: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  24. mája 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2001/42/ES — Posudzovanie účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               7.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/6

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 24. mája 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika
   (Vec C-376/06) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2001/42/ES - Posudzovanie účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie - Neprebratie v stanovenej lehote)
   (2007/C 155/10)
   Jazyk konania: portugalčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: A. Caeiros a J.-B. Laignelot, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika (v zastúpení: L. Fernandes a F. Fraústo de Azevedo, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Neprijatie v stanovenej lehote všetkých zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie (Ú. v. ES L 197, s. 30; Mim. vyd. 15/006, s. 157)
   Výrok rozsudku

               1.

               Portugalská republika si tým, že v stanovenej lehote neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Portugalská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 261, 28.10.2006.


title: Vec F-83/06: Žaloba podaná 30. júla 2006 – Schell/Komisia

text:
               30.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 237/18

         Žaloba podaná 30. júla 2006 – Schell/Komisia
   (Vec F-83/06)
   (2006/C 237/31)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Arno Schell (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť zoznamy úradníkov povýšených v hodnotenom období 2004 a 2005 v rozsahu, v akom tieto zoznamy neuvádzajú meno žalobcu, ako aj incidenčne prípravné akty týchto rozhodnutí,

               —

               subsidiárne, zrušiť pripísanie bodov povýšenia počas uvedeného hodnoteného obdobia v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcu,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvod založených:

               —

               prvý dôvod, na porušení článku 45 služobného poriadku,

               —

               druhý dôvod, na porušení všeobecných vykonávacích ustanovení tohto článku,

               —

               tretí dôvod, na porušení zásady zákazu diskriminácie,

               —

               štvrtý dôvod, na porušení „Správnych usmernení k hodnoteniu a povýšeniu úradníkov“ a naväzujúcich usmernení,

               —

               piaty dôvod, na porušení zásady zákazu svojvoľného postupu a zneužívania právomoci ako aj na porušení povinnosti odôvodnenia,

               —

               šiesty dôvod, na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery a pravidla „patere legem quam ipse fecisti“,

               —

               siedmy, na porušení povinnosti starostlivosti.


title: Vec C-663/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 14. decembra 2015 – Umweltverband WWF Österreich/Landeshauptmann von Tirol

text:
               29.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 111/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 14. decembra 2015 – Umweltverband WWF Österreich/Landeshauptmann von Tirol
   (Vec C-663/15)
   (2016/C 111/04)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Umweltverband WWF Österreich

      Žalovaný úrad: Landeshauptmann von Tirol

      Vedľajší účastník konania: Ötztaler Wasserkraft GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Priznáva článok 4 smernice č. 2000/60/ES (1), ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (rámcová smernica o vode) alebo rámcová smernica o vode ako taká, organizácii na ochranu životného prostredia v konaní, ktoré nepodlieha posudzovaniu vplyvov na životné prostredie podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, také práva, ktorých ochrana sa podľa článku 9 ods. 3 Dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia, ktorý bol v mene Európskeho spoločenstva schválený rozhodnutím Rady č. 2005/370/ES zo 17. februára 2015 (Aarhuský dohovor), zabezpečí prostredníctvom prístupu k správnemu alebo súdnemu konaniu?
               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

               2.

               Vyplýva z ustanovení Aarhuského dohovoru, že sa uplatnenie týchto práv musí umožniť už v konaní pred správnym orgánom, alebo stačí možnosť domáhať sa právnej ochrany proti rozhodnutiu správneho orgánu na súde?

               3.

               Je prípustné, aby vnútroštátne procesné právo (§ 42 AVG) od organizácie na ochranu životného prostredia, rovnako, ako od iných účastníkov konania, vyžadovalo, aby svoje námietky uplatnila po prvýkrát nie až v sťažnosti pred správnym súdom, ale už v konaní pred správnymi orgánmi, inak stratí svoje postavenie účastníka konania a nebude mať viac možnosť obrátiť sa so svojou sťažnosťou na správny súd?

      (1)  Smernica č. 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (Ú. v. ES L 327, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275).


title: Vec C-464/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria (Taliansko) 7. septembra 2011 — Paola Galioto/Maria Guccione a i.

text:
               19.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 340/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria (Taliansko) 7. septembra 2011 — Paola Galioto/Maria Guccione a i.
   (Vec C-464/11)
   2011/C 340/18
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Paola Galioto

      Žalovaní: Maria Guccione, Maria Piera Savona, Fabio Savona

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa články 3 a 4 smernice 2008/52/ES (1) o účinnosti a kvalifikovanosti mediátora vykladať v tom zmysle, že obsahujú požiadavku, aby mediátor mal znalosti aj v právnej oblasti a aby výber mediátora zo strany zodpovedného zástupcu orgánu prebiehal s ohľadom na špecifické odborné znalosti a skúsenosti vo vzťahu k predmetu sporu?

               2.

               Má sa článok 1 smernice 2008/52/ES vykladať v tom zmysle, že obsahuje požiadavku, aby orgány mediácie, ktoré majú za cieľ uľahčiť prístup k alternatívnemu riešeniu sporov a podporovať riešenie sporov v priateľskom duchu, spĺňali kritériá miestnej príslušnosti?

               3.

               Má sa článok 1 smernice 2008/52/ES o vyváženom vzťahu medzi mediáciou a súdnym konaním a článok 3 písm. a), odôvodnenie č. 10 a odôvodnenie č. 13 smernice 2008/52/ES o absolútne kľúčovej úlohe dobrovoľnosti zmluvných strán, pokiaľ ide o vedenie procesu mediácie a rozhodnutie o jeho ukončení, vykladať v tom zmysle, že ak sa nedosiahne priateľská a spontánna dohoda, mediátor môže podať návrh na zmierovacie konanie okrem prípadu, ak ho zmluvné strany spoločne požiadajú, aby tak neurobil (lebo považujú za nutné ukončiť proces mediácie)?

      (1)  Ú. v. EÚ L 136, s. 3.