title: Vec C-147/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (England and Wales) Chancery Division 29. marca 2010 — British Sugar plc/Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               5.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (England and Wales) Chancery Division 29. marca 2010 — British Sugar plc/Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food and Rural Affairs
   (Vec C-147/10)
   2010/C 148/29
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court of Justice (England and Wales) Chancery Division

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: British Sugar plc

      Žalovaný: Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food and Rural Affairs

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je nariadenie Komisie (ES) č. 1193/2009 (1) vzhľadom na rozsudky Súdneho dvora v spojených veciach C-5/06 a C-23/06 až C-36/06, Zuckerfabrik Jülich AG/Hauptzollamt Aachen (Zb. s. I-3231), a v spojených veciach C-175/07 až C-184/07, SAFBA (Zb. s. I-142*), neplatné?

               2.

               Je nariadenie Komisie (ES) č. 1193/2009 vzhľadom na právny základ jeho prijatia, ktorým je nariadenie Rady (ES) č. 1260/2001 z 19. júna 2001 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru (2), neplatné?

               3.

               Má sa príslušný výmenný kurz a dátum prepočtu pri výpočte odškodnenia za preplatky produkčných odvodov v sektore cukru v hospodárskych rokoch 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 a 2005/2006 určiť podľa práva Európskej únie? Ak áno, má sa článok 6 nariadenia Komisie (ES) č. 1193/2009 vykladať tak, že vyžaduje zaplatenie odškodnenia podľa výmenných kurzov platných v čase pôvodného nesprávneho výpočtu preplatku odvodu? Ak áno, je článok 6 nariadenia Komisie (ES) č. 1193/2009 platný?

               4.

               V súvislosti s úrokmi:

                           i)

                           Bráni právo Európskej únie osobe v postavení žalobcu vo vymožení úrokov z preplatkov uskutočnených na základe neplatného nariadenia Komisie od vnútroštátneho orgánu, ktorý je príslušný vyberať produkčné odvody, za okolností, v ktorých vnútroštátny orgán, ktorý je príslušný vyberať produkčné odvody, nemôže vymôcť úroky z príslušných súm, ktoré mu má vrátiť Komisia?

                           ii)

                           Ak je odpoveď na otázku v bode i) kladná, bránia právne predpisy Európskej únie týkajúce sa vlastných zdrojov [rozhodnutie č. 2000/597/ES, Euratom (3) a jeho vykonávacie nariadenie (ES) č. 1150/2000 (4)] pri správnom výklade vnútroštátnemu orgánu, ktorý je príslušný vyberať produkčné odvody, vo vymožení úrokov zo súm, ktoré mu má za okolností prejednávanej veci vrátiť Komisia?

                           iii)

                           Ak je odpoveď na otázku v bode i) záporná, bráni právo Európskej únie vnútroštátnemu súdu alebo orgánu v uplatnení akejkoľvek úvahy pri rozhodovaní o nepriznaní úrokov za takých okolností, keď rozhoduje o priznaní úrokov osobe v postavení žalobcu?

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1193/2009 z 3. novembra 2009, ktorým sa opravujú nariadenia (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007, a ktorým sa stanovuje výška produkčných odvodov v sektore cukru na hospodárske roky 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 a 2005/2006 (Ú. v. EÚ L 321, s. 1 a korigendum Ú. v. EÚ L 347, s. 32).

      (2)  Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 03/033, s. 17.

      (3)  Rozhodnutie Rady z 29. septembra 2000 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 253, s. 42; Mim. vyd. 01/003, s. 200).

      (4)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728/ES, Euratom o systéme vlastných zdrojov Spoločenstiev (Ú. v. ES L 130, s. 1; Mim. vyd. 01/003, s. 169).


title: Vec C-235/04: Žaloba podaná 4. júna 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu

text:
               7.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/11

         Žaloba podaná 4. júna 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu
   (Vec C-235/04)
   (2004/C 201/21)
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Van Beek a G. Valero Jordana, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala 4. júna 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Španielskemu kráľovstvu.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               vyslovil, že Španielske kráľovstvo si tým, že neklasifikovalo osobitne chránené územia pre vtáctvo v dostatočnom počte a dostatočnej rozlohe za účelom poskytnutia ochrany všetkých vtákov uvedených v prílohe 1 smernice, ako aj sťahovavého vtáctva, ktoré v prílohe nie je uvedené, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 1 a ods. 2 Smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (1);

               2.

               zaviazal Španielske kráľovstvo nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Článok 4 ods. 1 a ods. 2 smernice o ochrane voľne žijúceho vtáctva ukladajú členským štátom špecifickú povinnosť klasifikovať územia ako „osobitne chránené územia pre vtáctvo“(OCHÚV) za účelom efektívnej ochrany druhov, ktoré sú uvedené v prílohe 1 citovanej smernice a tiež ostatných pravidelne sa vyskytujúcich sťahovavých druhov, s cieľom zabezpečenia ich prežitia a ich reprodukcie v oblasti ich rozšírenia. Táto povinnosť sa týka aspoň tých území, ktoré sú čo do počtu a rozlohy najvhodnejšie pre ochranu dotknutých druhov, berúc do úvahy mieru potreby ich ochrany. Dostatočný počet OCHÚV sa určuje podľa sledovaného cieľa.
   Členské štáty majú v súvislosti s určením území, ktoré najlepšie zodpovedajú požiadavkám stanoveným v článku 4 smernice, určitý priestor na voľné uváženie. Svoje posúdenie však musia založiť výhradne na vedeckých ornitologických kritériách. V prípade Španielska je zoznam oblastí dôležitých pre vtáctvo (important bird areas – IBA) vypracovaný Španielskou ornitologickou spoločnosťou v roku 1998 (zoznam SEO/Birdlife 98) najviac dokumentovanou a najpresnejšou referenciou spomedzi tých, ktoré sú k dispozícii za účelom určenia najvhodnejších území pre ochranu a najmä na prežitie a reprodukciu dôležitých druhov. Tento zoznam je založený na vyrovnaných ornitologických kritériách, na základe ktorých je možné určiť, ktoré miesta sú najvhodnejšie pre zabezpečenie ochrany jednak všetkých druhov uvedených v prílohe 1 a tiež iných sťahovavých druhov. Zoznam tiež identifikuje prioritné územia ochrany vtákov v Španielsku.
   Na základe porovnania území uvedených v zozname SEO/Birdlife 98 a území OCHÚV označených Španielskym kráľovstvom, pokiaľ ide o územie Španielska ako celok a po podrobnejšom preskúmaní aj o autonómne územné jednotky, je možné usúdiť, že počet a rozloha území kvalifikovaných ako OCHÚV sú nižšie ako počet území, ktoré môžu byť na základe vedeckých dôkazov označené za najvhodnejšie pre poskytnutie vhodnej ochrany pre vtáctvo uvedené v článku 4 smernice.

      (1)  Ú.v. ES L 103, z 25.4.1979, s. 1.


title: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  25. októbra 2005  v spojených veciach C-465/02 a C-466/02: Spolková republika Nemecko, Dánske kráľovstvo proti Komisii Európskych spoločenstiev (Poľnohospodárstvo — Zemepisné označenia a označenia pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín — Názov  feta  — Nariadenie (ES) č. 1829/2002 — Platnosť)

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/1

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (veľká komora)
   z 25. októbra 2005
   v spojených veciach C-465/02 a C-466/02: Spolková republika Nemecko, Dánske kráľovstvo proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Poľnohospodárstvo - Zemepisné označenia a označenia pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín - Názov „feta“ - Nariadenie (ES) č. 1829/2002 - Platnosť)
   (2006/C 86/01)
   Jazyk konania: nemčina a dánčina
   V spojených veciach C-465/02 a C-466/02, Spolková republika Nemecko, (v zastúpení: W.-D. Plessing, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Loschelder, advokát) žalobkyňa vo veci C-465/02, Dánske kráľovstvo, (v zastúpení: J. Molde a J. Bering Liisberg, splnomocnení zástupcovia) žalobca vo veci C-466/02, ktorých v konaní podporujú: Francúzska republika, (v zastúpení: G. de Bergues a A. Colomb, splnomocnení zástupcovia) Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, (v zastúpení: C. Jackson, splnomocnená zástupkyňa) proti Komisii Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. L. Iglesias Buhigues a H. C. Støvlbæk, ako aj A.-M. Rouchaud-Joët a S. Grünheid, splnomocnení zástupcovia), ktorú v konaní podporuje Helénska republika, (v zastúpení: V. Kontolaimos a I.-K. Chalkias, splnomocnení zástupcovia), ktorých predmetom je žaloba o neplatnosť podľa článku 230 ES, podaná 30. decembra 2002, Súdny dvor (veľká komora), v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Malenovský, sudcovia J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues (spravodajca), J. Klučka, U. Lõhmus a E. Levits, generálny advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajomník: K. Sztranc, referentka, vyhlásil 25. októbra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloby sa zamietajú.

               2.

               Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania týkajúce sa veci C-465/02 a Dánske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania týkajúce sa veci C-466/02.

               3.

               Helénska republika, Francúzska republika a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 8.3.2003.


title: Vec C-575/15 P: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 26. októbra 2016 – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex)/Úrad európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (Odvolanie — Ochranná známka Európskej únie — Ochranná známka ZARA — Prepravné služby — Riadne používanie — Konanie vo veci zrušenia — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 51 ods. 1 písm. a) — Skreslenie dôkazov — Právo na obhajobu)

text:
               27.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/6

         Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 26. októbra 2016 – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex)/Úrad európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
   (Vec C-575/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Ochranná známka Európskej únie - Ochranná známka ZARA - Prepravné služby - Riadne používanie - Konanie vo veci zrušenia - Nariadenie (ES) č. 207/2009 - Článok 51 ods. 1 písm. a) - Skreslenie dôkazov - Právo na obhajobu))
   (2017/C 063/09)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (v zastúpení: C. Duch Fonoll, abogada)

      Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 38, 1.2.2016.


title: Vec C-560/14: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 9. februára 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – M/Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Smernica 2004/83/ES — Minimálne ustanovenia pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov — Žiadosť o doplnkovú ochranu — Riadny priebeh vnútroštátneho konania uskutočneného pri posudzovaní žiadosti o doplnkovú ochranu podanej po zamietnutí žiadosti o priznanie postavenia utečenca — Právo byť vypočutý — Rozsah — Právo na ústny pohovor — Právo predvolávať a kontradiktórne vypočúvať svedkov)

text:
               3.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 104/11

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 9. februára 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – M/Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General
   (Vec C-560/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Smernica 2004/83/ES - Minimálne ustanovenia pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov - Žiadosť o doplnkovú ochranu - Riadny priebeh vnútroštátneho konania uskutočneného pri posudzovaní žiadosti o doplnkovú ochranu podanej po zamietnutí žiadosti o priznanie postavenia utečenca - Právo byť vypočutý - Rozsah - Právo na ústny pohovor - Právo predvolávať a kontradiktórne vypočúvať svedkov))
   (2017/C 104/17)
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supreme Court

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: M

      Žalovaní: Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General

      Výrok rozsudku

   Právo byť vypočutý tak, ako sa uplatňuje v rámci smernice Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany, v zásade nevyžaduje, aby mal žiadateľ o doplnkovú ochranu v prípade, že vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, upravuje dve odlišné na seba nadväzujúce konania, ktorých cieľom je preskúmať jednak žiadosť o získanie postavenia utečenca a jednak žiadosť o doplnkovú ochranu, právo na ústny pohovor vzťahujúci sa na jeho žiadosť a v rámci tohto pohovoru právo predvolávať alebo kontradiktórne vypočúvať svedkov.
   Ústny pohovor sa však musí uskutočniť, ak si ho osobitné okolnosti súvisiace s dôkazmi, ktoré má k dispozícii príslušný orgán, alebo osobnou či všeobecnou situáciou, v akej je podaná žiadosť o doplnkovú ochranu, vyžadujú na preskúmanie tejto žiadosti s plnou znalosťou veci, čo musí overiť vnútroštátny súd.

      (1)  Ú. v. EÚ C 81, 9.3.2015.


title: Vec C-193/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 19. apríla 2010 — KMB Europe BV/Hauptzollamt Duisburg

text:
               31.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 19. apríla 2010 — KMB Europe BV/Hauptzollamt Duisburg
   (Vec C-193/10)
   ()
   2010/C 209/17
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: KMB Europe BV

      Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg

      Prejudiciálna otázka

   Má sa položka 8521 kombinovanej nomenklatúry v znení prílohy 1 nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (1) v zmysle nariadenia (ES) č. 1549/2006 zo 17. októbra 2006 (2) vykladať v tom zmysle, že prístroje — ako napr. ďalej uvedené MP3/multimediálne prehrávače — do nej nemôžu byť zaradené, pretože ich základnou funkciou je reprodukcia zvuku, resp. preto, že ich schopnosť reprodukovať jednotlivé zábery a filmy je v dôsledku nízkeho rozlíšenia a nízkej obrazovej frekvencie obmedzená?

      (1)  Ú. v. ES L 256, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382.

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1549/2006 zo 17. októbra 2006, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 301, s. 1).


title: Vec C-510/11 P: Odvolanie podané 29. septembra 2011 : Kone Oyj, Kone GmbH, Kone BV proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z  13. júla 2011 vo veci T-151/07, Kone Oyj, Kone GmbH, Kone BV/Európska komisia

text:
               10.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 362/13

         Odvolanie podané 29. septembra 2011: Kone Oyj, Kone GmbH, Kone BV proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. júla 2011 vo veci T-151/07, Kone Oyj, Kone GmbH, Kone BV/Európska komisia
   (Vec C-510/11 P)
   2011/C 362/20
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Kone Oyj, Kone GmbH, Kone BV (v zastúpení: T. Vinje, solicitor, D. Paemen, advocaat, A. Tomtsis, dikigoros, A. Morfey, solicitor)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateliek

               —

               zrušiť v celom rozsahu rozsudok Všeobecného súdu,

               —

               zrušiť článok 2 ods. 2 rozhodnutia v rozsahu, v akom ukladá pokutu Kone Oyj a Kone GmbH a buď neuložiť žiadnu pokutu alebo uložiť pokutu nižšiu než uloženú v rozhodnutí Komisie z 21. februára 2007, ktoré sa týka postupu podľa článku 101 ZFEÚ (vec COMP/E-1/38.823 — PO/Výťahy a eskalátory) (ďalej len „rozhodnutie“),

               —

               zrušiť článok 2 ods. 4 rozhodnutia Komisie v rozsahu, v akom ukladá pokutu Kone Oyj a Kone BV a uložiť pokutu nižšiu než uloženú v rozhodnutí Komisie, a

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľky uvádzajú, že napadnutý rozsudok by mal byť zrušený z nasledovných dôvodov:

               Pokiaľ ide o porušovanie v Nemecku, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia keď konštatoval, že Komisia zjavne neprekročila svoju právomoc úvahy, keď v rozhodnutí posudzovala prispenie Kone k začatiu vyšetrovania a zisteniu porušovania. Nesprávne právne posúdenie Všeobecného súdu znamená, že Kone bola nesprávne odoprená imunita podľa oznámenia o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov z roku 2002 (ďalej len „oznámenie z roku 2002“).

               Všeobecný súd sa tiež dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že porušenie oznámenia z roku 2002 zo strany Komisie neporušovalo zásadu ochrany legitímnej dôvery.

               Pokiaľ ide o porušovanie v Holandsku, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď potvrdil odmietnutie Komisie udeliť Kone akékoľvek zníženie pokuty podľa oznámenia z roku 2002, kvôli charakterizovaniu informácie poskytnutej v žiadosti o oslobodenie od pokuty zo strany Kone. V dôsledku toho Všeobecný súd potvrdil rozhodnutie Komisie v rozsahu, v akom odmietlo udeliť Kone akékoľvek zníženie pokuty za kartel v Holandsku.

               Všeobecný súd sa tiež dopustil neprávneho právneho posúdenia keď konštatoval, že Komisia neporušila zásadu rovnakého zaobchádzania keď prijala záver, že priznanie Kone týkajúce sa holandského kartelu nebolo porovnateľné s priznaním ThyssenKrupp týkajúcim sa kartelu v Belgicku.


title: Vec C-134/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hamburg (Nemecko) 18. marca 2011 — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG

text:
               18.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hamburg (Nemecko) 18. marca 2011 — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG
   (Vec C-134/11)
   2011/C 179/13
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Hamburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Jürgen Blödel-Pawlik

      Žalovaný: HanseMerkur Reiseversicherung AG

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 7 smernice Rady 90/314/EHS (1) o balíku cestovných, dovolenkových a výletných služieb uplatniť aj v prípade, ak sa organizátor balíka cestovných služieb stane platobne neschopným z dôvodu, že peniaze, ktoré od cestujúcich od začiatku vyberal s podvodným úmyslom, používal na iné ako určené účely a nikdy neplánoval zájazd uskutočniť?

      (1)  Smernica Rady 90/314/EHS z 13. júna 1990 o balíku cestovných, dovolenkových a výletných služieb (Ú. v. ES L 158 s. 59; Mim. vyd. 13/010, s. 132).


title: Vec T-151/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. mája 2009 — NVV a i./Komisia ( Hospodárska súťaž — Koncentrácie — Trhy, na ktorých prebieha nákup živých ošípaných a prasníc určených na porážku — Rozhodnutie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom — Definícia relevantného geografického trhu — Povinnosť náležitej starostlivosti — Povinnosť odôvodnenia )

text:
               4.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 153/33

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. mája 2009 — NVV a i./Komisia
   (Vec T-151/05) (1)

   („Hospodárska súťaž - Koncentrácie - Trhy, na ktorých prebieha nákup živých ošípaných a prasníc určených na porážku - Rozhodnutie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom - Definícia relevantného geografického trhu - Povinnosť náležitej starostlivosti - Povinnosť odôvodnenia“)
   2009/C 153/63
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Nederlandse Vakbond Varkenshouders (NVV) (Lunteren, Holandsko), Marius Schep (Lopik, Holandsko) a Nederlandse Bond van Handelaren in Vee (NBHV) (Haag, Holandsko) (v zastúpení: pôvodne J. Kneppelhout a M. van der Kaden, neskôr J. Kneppelhout, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: pôvodne A. Whelan a S. Noë, neskôr A. Bouquet a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Sovion NV (Best, Holandsko) (v zastúpení: J. de Pree a W. Geursen, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie z 21. decembra 2004, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom a fungovaním Dohovoru o EHP (vec COMP/M.3605)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Nederlandse Vakbond Varkenshouders (NVV), pán Marius Schep a Nederlandse Bond van Handelaren in Vee (NBHV) znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania Komisie a Sovion NV.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 9.7.2005.


title: Vec C-198/08: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 4. marca 2010 — Európska komisia/Rakúska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 95/59/ES — Iné dane ako dane z obratu, ktoré ovplyvňujú spotrebu tabakových výrobkov — Článok 9 ods. 1 — Voľné stanovenie maximálnych maloobchodných cien vlastných výrobkov výrobcami a dovozcami — Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje minimálnu maloobchodnú cenu cigariet, ako aj minimálnu maloobchodnú cenu jemne rezaného tabaku — Odôvodnenie — Ochrana verejného zdravia — Rámcový dohovor Svetovej zdravotníckej organizácie o kontrole tabaku)

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/6

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 4. marca 2010 — Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-198/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 95/59/ES - Iné dane ako dane z obratu, ktoré ovplyvňujú spotrebu tabakových výrobkov - Článok 9 ods. 1 - Voľné stanovenie maximálnych maloobchodných cien vlastných výrobkov výrobcami a dovozcami - Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje minimálnu maloobchodnú cenu cigariet, ako aj minimálnu maloobchodnú cenu jemne rezaného tabaku - Odôvodnenie - Ochrana verejného zdravia - Rámcový dohovor Svetovej zdravotníckej organizácie o kontrole tabaku)
   2010/C 113/08
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: W. Mölls a R. Lyal, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika (v zastúpení: E. Riedl, J. Bauer a C. Pesendorfer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 9 ods. 1 smernice Rady 95/59/ES z 27. novembra 1995 o iných daniach, ktoré ovplyvňujú spotrebu vyrobeného tabaku, ako je daň z obratu (Ú. v. ES L 291, s. 40; Mim. vyd. 09/001, s. 283) — Určenie minimálnych maloobchodných predajných cien vyrábaného tabaku orgánmi verejnej moci

      Výrok rozsudku

               1.

               Rakúska republika si tým, že prijala a zachovala v platnosti právnu úpravu, podľa ktorej orgány verejnej moci stanovujú minimálne maloobchodné ceny cigariet a jemne rezaného tabaku na vlastnoručne šúľané cigarety, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 9 ods. 1 smernice Rady 95/59/ES z 27. novembra 1995 o iných daniach, ktoré ovplyvňujú spotrebu vyrobeného tabaku, ako je daň z obratu, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2002/10/ES z 12. februára 2002.

               2.

               Rakúska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 197, 2.8.2008.


title: Vec C-140/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tallinna Halduskohus (Estónska republika) 7. apríla 2008 – Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusminister und Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

text:
               5.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tallinna Halduskohus (Estónska republika) 7. apríla 2008 – Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusminister und Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Vec C-140/08)
   (2008/C 171/23)
   Jazyk konania: estónčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tallinna Halduskohus
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Rakvere Lihakombinaat AS

      Žalovaný: Põllumajandusminister und Maksu-ja Tolliameti Ida maksu-ja tollikeskus
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa zmrazené mechanicky separované vykostené kuracie mäso (pojem separované mäso bol prvýkrát určený v bode 1.14 prílohy I nariadenia Európskeho parlamentu a Rady [ES] č. 853/2004 (1) z 29. apríla 2004, ktorým sa ustanovujú osobitné hygienické predpisy pre potraviny živočíšneho pôvodu) zaradiť podľa stavu k 1. máju 2004 pod kód KN 0207 14 10 alebo kód KN 0207 14 99 v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 (2) z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku?

               2.

               Pokiaľ sa výrobok popísaný v bode 1.1 má zaradiť pod kód KN 0207 14 10, podáva sa táto prejudiciálna otázka:

                           2.1

                           Je nezlučiteľné s článkom 4 ods. 1 a 2 nariadenia Komisie (ES) č. 1972/2003 určovať rozsah nadbytočných zásob hospodárskeho subjektu spôsobom, že sa automaticky od nadbytočných zásob (ako zásob prevádzaných do nasledujúceho obdobia) hospodárskeho subjektu odpočíta o faktor 1,2 zvýšený priemerný stav zásob, ktorý existoval k 1. máju v posledných štyroch rokoch výkonu činnosti pred 1. májom 2004?
                           Pokiaľ je potrebné na túto otázku odpovedať kladne, bola by odpoveď iná v prípade, keď pri určení rozsahu zásob prevádzaných do nasledujúceho obdobia a nadbytočných zásob sa môže zohľadniť nárast výrobného, spracovateľského alebo predajného objemu hospodárskeho subjektu, doba dozrievania poľnohospodárskeho produktu, doba vytvárania skladových zásob, ako aj iné, od hospodárskeho subjektu nezávislé okolnosti?

                           2.2

                           Je v súlade s cieľom nariadenia Komisie (ES) č. 1972/2003, aby sa odvádzali poplatky za nadbytočné zásoby aj v prípade, keď boli k 1. máju 2004 u hospodárskeho subjektu zistené nadbytočné zásoby, avšak tento preukáže, že z predaja nadbytočných zásob po 1. máji 2004 nemal žiadnu skutočnú výhodu v podobe cenového rozdielu?

      (1)  Ú. v. EÚ L 139, s. 55.

      (2)  Ú. v. EÚ L 256, s. 1.


title: Vec T-108/14: Žaloba podaná 17. februára 2014 – Burazer a i./Európska únia

text:
               12.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/37

         Žaloba podaná 17. februára 2014 – Burazer a i./Európska únia
   (Vec T-108/14)
   2014/C 142/49
   Jazyk konania: chorvátčina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Drago Burazer (Zahreb, Chorvátsko), Nikolina Nežić (Zahreb), Blaženka Bošnjak (Sv. Ivan Zelina, Chorvátsko), Bosiljka Grbašić (Križevci, Chorvátsko), Tea Tončić (Pula, Chorvátsko), Milica Bijelić (Dubrovník, Chorvátsko), Marijana Kruhoberec (Varaždin, Chorvátsko) (v zastúpení: Mato Krmek, advokát)

      Žalovaná: Európska únia

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               vydal rozsudok, ktorým určí, že Európska únia je povinná nahradiť ujmu, ktorá bola žalobcom spôsobená tým, že Európska komisia si v prípade zavedenia úradu súdneho vykonávateľa do právneho poriadku Chorvátskej republiky nesplnila svoju povinnosť monitorovať dodržovanie zmluvy o pristúpení Chorvátskej republiky k Európskej únii, ktorú má na základe článku 36 Aktu o pristúpení (príloha VII bod 1);

               —

               prerušil rozhodovanie o výške nárokov do okamžiku, keď tento rozsudok nadobudne právoplatnosť;

               —

               rozhodol, že o trovách konania sa rozhodne neskôr.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobcovia uvádzajú tri žalobné dôvody.

               1.

               Európska komisia tým, že nezabránila zrušeniu zákonov zavádzajúcich a upravujúcich úrad súdneho vykonávateľa, ktoré Chorvátsko prijalo počas rokovaní o pristúpení k Európskej únii, porušila povinnosti, ktoré má na základe článku 36 Aktu o pristúpení (príloha VII bod 1), ktorý je neoddeliteľnou súčasťou zmluvy o pristúpení k Európskej únii, uzatvorenej medzi Chorvátskou republikou a členskými štátmi Európskej únie (Narodne novine – Međunarodni ugovori broj 2/12; Ú. v. EÚ L 300, 2013, s. 7). Článok 36 Aktu o pristúpení ukladá Komisii povinnosť podrobne monitorovať všetky záväzky, ktoré Chorvátska republika prijala počas prístupových vyjednávaní, a teda aj právne záväzky Chorvátskej republiky súvisiace s úradom súdneho vykonávateľa a s vytvorením všetkých podmienok nevyhnutných na úplne zavedenie tohto úradu do chorvátskeho právneho poriadku najneskôr do 1. januára 2012. Európska komisia však nie je oprávnená pripustiť akékoľvek jednostranné zmeny záväzku prijatého Chorvátskou republikou.

               2.

               V dôsledku tohto porušenia Európska komisia spôsobila žalobcom, ktorí boli vymenovaní za súdnych vykonávateľov a ktorí mohli legitímne očakávať, že od 1. januára 2014 nastúpia do služby, priamu škodu.

               3.

               Komisia tým, že si nesplnila svoje povinnosti, zjavne a závažne porušila hranice diskrečnej právomoci, ktoré jej boli stanovené, v dôsledku čoho tak žalobcom (vymenovaným súdnym vykonávateľom) vznikla v rozpore s ich legitímnym očakávaním značná majetková a nemajetková ujma, ktorú je Európska únia v súlade s článkom 340 druhým odsekom ZFEÚ povinná nahradiť.


title: Vec T-386/04: Žaloba podaná dňa 27. septembra 2004: Eridania Sadam S.p.A. a iný proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               20.11.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/28

         Žaloba podaná dňa 27. septembra 2004: Eridania Sadam S.p.A. a iný proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-386/04)
   (2004/C 284/55)
   Jazyk konania: taliančina
   Eridania Sadam S.p.A. a iní, zastúpení: Gualtiero Pittalis, Ivano Vigliotti, Gian Michele Roberti, Paolo Ziotti a Alessandra Franchi, podali 27. septembra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil článok 1 písmeno d) nariadenia Komisie (ES) č. 1216/2004 z 30. júna 2004, ktorým sa stanovujú odvodené intervenčné ceny pre biely cukor na hospodársky rok 2004/2005 pre celú oblasť Talianska

               —

               subsidiárne vyhlásil, v súlade s článkom 241 ES, že článok 2 nariadenia Rady č. 1260/2001 o spoločnej organizácii trhov v sektore cukru nie je v súlade s právom a je neuplatniteľný, keďže neumožňuje Komisii vziať do úvahy existenciu dovozu s nulovým clom a dovozu neobmedzeného kvótami s cieľom stanovenia odvodenej intervenčnej ceny

               —

               zaviazal Komisii Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Obchodné spoločnosti Eridania Sadam S.p.A., Italia Zuccheri S.p.A., Zuccherificio del Molise S.p.A, Cooperativa Produttori Bieticoli a r.l. (CO.PRO.B) a Società Fondiaria Romagnola S.p.A. (SFIR) na základe článku 230 štvrtý odsek ES napádajú nariadenie Komisie č. 1216/2004 z 30. júna 2004 ktorým sa stanovujú odvodené intervenčné ceny pre biely cukor na hospodársky rok 2004/2005 pre celú oblasť Talianska (1).
   Žalobcovia uvádzajú nasledujúce dôvodu o ktoré opierajú svoje žaloby.
   Po prvé žalobcovia uvádzajú, že napadnuté nariadenie je v rozpore, z rôznych pohľadov, so základnou právnou úpravou stanovenou Radou v nariadení (ES) č. 1260/2001 z 19. júna 2001. Obzvlášť tvrdia, že napadnuté rozhodnutie posudzuje nesprávne Taliansko ako „deficitnú oblasť“, čo sa týka zásobovania cukrom, a v dôsledku toho naň uplatňuje režim odvodených cien (uvedená „regionalizácia“).
   Toto posúdenie, ktoré je podľa názoru žalobcov založené na nesprávnom rozbore hospodárskej situácie, sa prejavuje škodou, ktorú utrpeli, keďže zavedenie odvodených cien spôsobuje zvýšenie výrobných nákladov cukrárenského priemyslu pôsobiaceho na talianskom území. Najmä, podľa žalobcov, Komisia nevzala do úvahy, s cieľom výpočtu vnútorného talianskeho zásobovania, množstvá bieleho cukru dovozeného z balkánskych štátov s nulovým clom; dovozy, ktoré výrazne menia podmienky fungovania spoločnej organizácie trhu zapríčiniac výrazne nerovnováhy, ktoré sú zosilnené v dôsledku uplatnenia regionalizácie na taliansky trh.
   Žalobcovia sú teda toho názoru, že článok 1 písm. c) napadnutého nariadenia je postihnutý vadou, čo sa týka podmienok jeho uplatnenia a svojimi účinkami je prípadne v rozpore so spoločnými zásadami na ktorých je založená spoločná poľnohospodárska politika a s pravidlami upravujúcimi spoločnú organizáciu trhov s cukrom, a takisto so zásadami primeranosti a zákazu diskriminácie.
   Za spornej podmienky, pokiaľ by Súd prvého stupňa nechcel uznať dôvody uvedené hlavne voči napadnutému rozhodnutiu, subsidiárne žalobcovia navrhujú, aby Súd prvého stupňa vyhlásil incidenčne, že článok 2 nariadenia č. 1260/2001 nie je v súlade s právom a je neuplatniteľný, keďže umožňuje Komisii nebrať do úvahy dopad na vývoj trhov z ktorých sa uskutočňuje dovoz s nulovým clom a s neobmedzenými kvótami s cieľom stanovenia odvodenej intervenčnej ceny.

      (1)  Ú. v. EÚ L 232 z 1. júla 2004, s. 25


title: Vec T-167/04: Žaloba podaná dňa 13. mája 2004: Die Asklepios Kliniken GmbH, Königstein-Falkenstein (Nemecko) proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               7.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/16

         Žaloba podaná dňa 13. mája 2004: Die Asklepios Kliniken GmbH, Königstein-Falkenstein (Nemecko) proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-167/04)
   (2004/C 201/36)
   Jazyk konania: nemčina
   Die Asklepios Kliniken GmbH, Königstein-Falkenstein (Nemecko), v zastúpení: K.Füßer, podal dňa 13. mája 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisia Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               vyslovil, že Komisia nesplnila povinnosti vyplývajúce z článku 88 ES ako aj článku 10 odseku 1 a článku 13 odseku 1 nariadenia (ES) č. 659/1999 a to tým, že nereagovala na sťažnosť žalobcu zaslanú listom z 20. januára 2003 a nevydala žiadne rozhodnutie podľa článku 4 odsekov 2,3 alebo 4 nariadenia (ES) č. 659/1999.

         Zaviazal Komisiu na náhradu trov konania
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia Žalobca je spoločnosťou súkromného práva, výlučne v súkromnom vlastníctve, ktorá sa špecializuje na prevádzku nemocníc. Od januára 2003 sa dožaduje vydania rozhodnutia Komisie podľa článku 4 odsekov 2,3 alebo 4 nariadenia (ES) č. 659/1999 ohľadne údajného poskytovania pomoci nemocniciam vo verejnom vlastníctve v Spolkovej republike Nemecko.
   Žalobca uvádza, že nemocnice v súkromnom vlastníctve sú financované v prevažnej miere z úhrad poskytnutých na základe zmlúv o zdravotnej starostlivosti uzatvorených s príslušnými zdravotnými poisťovňami a ich ústrediami, prípadne z priamych príspevkov na výstavbu nemocníc poskytovaných na základe plánu financovania nemocníc príslušnej spolkovej krajiny. Naproti tomu nemocnice vo verejnom vlastníctve môžu počítať okrem toho s tým, že ich časté prevádzkové straty budú uhradené príslušnými verejnými subjektami. Podľa názoru žalobcu sa u týchto platieb jedná o pomoc v zmysle článku 87 odseku 1 (ES), ktorá jednak podlieha oznamovacej povinnosti podľa článku 88 odseku 3 ES a za ďalšie nie je zlučiteľná so spoločným trhom.
   Žalobca ďalej uvádza, že žaloba je dôvodná, nakoľko Komisia zostala nečinná napriek svojej povinnosti konať po obdržaní výzvy.


title: Vec C-184/06: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  13. decembra 2007 – Španielske kráľovstvo/Rada Európskej únie (Rybolov — Nariadenie (ES) č. 51/2006 — Rozdeľovanie kvót na rybolov medzi členské štáty — Akt o pristúpení Španielskeho kráľovstva — Skončenie prechodného obdobia — Požiadavka relatívnej stability — Zásada nediskriminácie — Nové príležitosti na rybolov)

text:
               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/14

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 13. decembra 2007 – Španielske kráľovstvo/Rada Európskej únie
   (Vec C-184/06) (1)

   (Rybolov - Nariadenie (ES) č. 51/2006 - Rozdeľovanie kvót na rybolov medzi členské štáty - Akt o pristúpení Španielskeho kráľovstva - Skončenie prechodného obdobia - Požiadavka relatívnej stability - Zásada nediskriminácie - Nové príležitosti na rybolov)
   (2008/C 51/22)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: N. Díaz Abad, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. De Gregorio Merino a A. Westerhof Löfflerova, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: T. van Rijn a F. Jimeno Fernández, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 51/2006 z 22. decembra 2005, ktorým sa na rok 2006 stanovujú rybolovné možnosti a súvisiace podmienky pre určité zásoby rýb a skupiny zásob rýb uplatniteľné vo vodách Spoločenstva a pre plavidlá Spoločenstva vo vodách, v ktorých sa vyžaduje obmedzovanie úlovkov (Ú. v. EÚ L 16, s. 1) – Diskriminácia – Uplatnenie článku 20 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002 z 20. decembra 2002 o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní zdrojov rybného hospodárstva v rámci spoločnej politiky v oblasti rybolovu (Ú. v. ES L 358, s. 59; Mim. vyd. 04/005, s. 460)
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

               3.

               Komisia Európskych spoločenstiev znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 154, 1.7.2007.


title: Vec T-173/07: Žaloba podaná 18. mája 2007 – Reno Schuhcentrum/ÚHVT – Payless SchoeSource Worldwide (Payless SchoeSource)

text:
               21.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 170/30

         Žaloba podaná 18. mája 2007 – Reno Schuhcentrum/ÚHVT – Payless SchoeSource Worldwide (Payless SchoeSource)
   (Vec T-173/07)
   (2007/C 170/59)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Reno Schuhcentrum GmbH (Thaleischweiler-Fröschen, Nemecko) (v zastúpení: S. Schäffner, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvola cím senátom: Payless SchoeSource Worldwide, Inc. (Topeka, Spojené štáty)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 28. februára 2007 (vec R 1209/2005-1), ktorým bolo zamietnuté odvolanie v konaní o výmaz č. 731C 0000 186 136-1 (ochranná známka Spoločenstva č. 186 163 – Payless ShoeSource),

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, o ktorej výmaz sa žiada: obrazová ochranná známka Spoločenstva „Payless ShoeSource“ pre výrobky a služby v triedach 25, 35 a 42 – prihláška č. 186 163.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: Payless SchoeSource Worldwide, Inc.

      Účastník, ktorý sa domáha výmazu ochrannej známky Spoločenstva: Reno Schuhcentrum GmbH.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: čiastočné zamietnutie návrhu na výmaz, ponechanie platnosti zápisu pre určité výrobky a služby triedy 25.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania proti zotrvaniu tovarov a služieb v triede 25.

      Dôvody žaloby: žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie nespĺňa podstatnú formálnu náležitosť z hľadiska článku 74 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva a dôkazného bremena. Podľa žalobcu nesie v konaní o výmaz dôkazné bremeno riadneho používania majiteľ ochrannej známky. Žalobca okrem toho tvrdí, že Úrad nemôže skúmať ex offo skutkový stav, ale jeho preskúmanie sa má obmedziť na posúdenie skutočností, dôkazov a tvrdení predložených účastníkmi konania a návrhov, ktoré podali. Žalobca tak tvrdí, že oznámenie odvolacieho senátu z 18. októbra 2006, ktorým bol majiteľ ochrannej známky vyzvaný, aby predložil originály rôznych čestných prehlásení, treba vyhlásiť za neprípustné, zvlášť keď odvolací senát predtým dospel k záveru, že dôkazy pôvodne predložené majiteľom ochrannej známky sú na účely preukázania riadneho používania nedostatočné.
   Žalobca okrem toho tvrdí, že uvedené originály neboli predložené v stanovenej lehote v súlade s článkom 74 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva a nemôžu byť preto prijaté.
   Žalobca napokon tvrdí, že odvolací senát nesprávne vyložil pojem riadneho používania a porušil tým článok 15 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.


title: Vec C-387/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Belgicko) 17. júla 2015 – Hilde Orleans a i./Vlaams Gewest, vedľajší účastník konania Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

text:
               26.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 354/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Belgicko) 17. júla 2015 – Hilde Orleans a i./Vlaams Gewest, vedľajší účastník konania Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
   (Vec C-387/15)
   (2015/C 354/20)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers

      Žalovaný: Vlaams Gewest

      Vedľajší účastník konania: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Prejudiciálna otázka

   Regionálny RUP (plán zástavby) obsahuje predpisy územného plánovania, v ktorých sa záväzne upravuje, že rozvoj oblastí (konkrétne pre podniky námorných prístavov a vodohospodárske podniky, logistické parky, infraštruktúry vodných ciest, ako aj pre dopravnú a prepravnú infraštruktúru), v ktorých sa nachádzajú environmentálne hodnoty (oblasť prirodzeného biotopu alebo biotop druhu, pre ktorý bolo predmetné osobitne chránené územie vyhradené), ktoré prispievajú k cieľu ochrany príslušných osobitne chránených území, je možný až po vytvorení trvalého biotopu v prírodnom jadrovom území (označeného v lokalite sústavy Natura 2000) a keď flámska vláda na základe predchádzajúceho stanoviska flámskych správnych orgánov príslušných pre ochranu životného prostredia, ktoré musí byť súčasťou žiadosti o vydanie územného povolenia na uskutočnenie uvedených zámerov rozhodne, že sa podarilo trvalo zriadiť prírodné jadrové územia.
   Možno tieto predpisy týkajúce sa územného plánovania s pozitívnym vývojom prírodného jadrového územia, ktorý sa v nich predpokladá, zohľadniť pri určení možného významného narušenia a/alebo uskutočnení odhadu dosahov v zmysle článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch (1), alebo možno tieto pravidlá územného plánovania považovať len za „kompenzačné opatrenia“ v zmysle článku 6 ods. 4 smernice o biotopoch, ak sú splnené podmienky tohto ustanovenia?

      (1)  Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102).


title: Vec T-169/17: Žaloba podaná 17. marca 2017 – Pethke/EUIPO

text:
               15.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/40

         Žaloba podaná 17. marca 2017 – Pethke/EUIPO
   (Vec T-169/17)
   (2017/C 151/52)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Ralph Pethke (Alicante, Španielsko) (v zastúpení: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie PERS-AFFECT-16-134 zo 17. októbra 2016, ktorým bol s účinkom od 17. októbra 2016 preradený z miesta riaditeľa oddelenia „operácií“ na miesto v monitorovacom centre a degradovaný na administrátora,

               —

               priznal žalobcovi náhradu materiálnej a morálnej ujmy, ktorá mu vznikla v dôsledku porušenia práv, ako aj

               —

               zaviazal EUIPO na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod: Porušenie ustanovení o disciplinárnom konaní služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“)
               Žalobca tvrdí, že preradenie z vyššej pozície riaditeľa oddelenia na miesto administrátora bez možnosti služobného postupu nepredstavuje legitímne preradenie, ale disciplinárnu degradáciu, ktorá by z dôvodu neexistujúceho iného právneho základu vyžadovala disciplinárne konanie. Žalovaný úrad svojím konaním porušil článok 86 služobného poriadku, ako aj jeho prílohu IX.

               2.

               Druhý žalobný dôvod: Protiprávne preradenie/zneužitie právomoci
               Žalobca tvrdí, že neboli splnené podmienky pre riadne preradenie. Zosadenie a preradenie žalobcu totiž nie je v služobnom záujme, jednotlivé (meniace sa) dôvody pre preradenie žalobcu naznačujú, že došlo k zneužitiu právomoci a nebola tiež dodržaná zásada ekvivalencie požadovaná pre riadne preradenie.

               3.

               Tretí žalobný dôvod: Porušenie zákazu svojvôle a zákazu diskriminácie na základe pohlavia žalobcu
               Žalobca v tejto súvislosti uvádza, že jeho zosadenie a preradenie na účely zvýšenia podielu žien v riadiacich funkciách predstavuje nepriamu diskrimináciu na základe pohlavia.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod: Porušenie zásady proporcionality
               Žalobca sa domnieva, že jeho disciplinárne preradenie predstavuje neprimerané opatrenie v rámci internej reorganizácie úradu.

               5.

               Piaty žalobný dôvod: Porušenie práva na dobrú správu vecí verejných a povinnosť starostlivosti – Zásah do telesnej a psychickej nedotknuteľnosti žalobcu – Obťažovanie na pracovisku
               V rámci piateho žalobného dôvodu žalobca uvádza, že jeho „nečakané“ zosadenie predstavuje útok na jeho telesnú a psychickú nedotknuteľnosť a chýba mu akákoľvek minimálna úroveň dobrej správy vecí verejných.
               Z konania a opomenutia úradu plynie žalobcovi nárok na finančné odškodnenie za materiálnu a morálnu ujmu.


title: Vec F-132/07: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z  20. januára 2011 — Strack/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Články 17, 17a a 19 služobného poriadku — Žiadosť o povolenie zverejniť dokumenty — Žiadosť o povolenie zverejniť text — Žiadosť o povolenie poskytnúť informácie pred vnútroštátnymi súdmi — Prípustnosť)

text:
               5.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 72/34

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 20. januára 2011 — Strack/Komisia
   (Vec F-132/07) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Články 17, 17a a 19 služobného poriadku - Žiadosť o povolenie zverejniť dokumenty - Žiadosť o povolenie zverejniť text - Žiadosť o povolenie poskytnúť informácie pred vnútroštátnymi súdmi - Prípustnosť)
   2011/C 72/54
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Guido Strack (Kolín, Nemecko) (v zastúpení: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a B. Eggers, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Wägenbaur, advokát)

      Predmet veci

   Verejná služba — Zrušenie viacerých rozhodnutí Komisie, ktorými boli jednak zamietnuté žiadosti žalobcu o povolenie zverejniť určité dokumenty a jednak žiadosť o možnosť podať žalobu proti (bývalým) komisárom a úradníkom Komisie — Návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               G. Strack je povinný nahradiť všetky trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 107, 26.4.2008, s. 44.


title: Vec C-403/10 P: Odvolanie podané 6. augusta 2010 spoločnosťou Mediaset SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z  15. júna 2010 vo veci T-177/07, Mediaset SpA/Európska komisia, podporovaná spoločnosťou Sky Italia Srl

text:
               6.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/8

         Odvolanie podané 6. augusta 2010 spoločnosťou Mediaset SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 15. júna 2010 vo veci T-177/07, Mediaset SpA/Európska komisia, podporovaná spoločnosťou Sky Italia Srl
   (Vec C-403/10 P)
   ()
   2010/C 301/11
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Mediaset SpA (v zastúpení: K. Adamantopoulos, Dikigoros a G. Rossi, avvocato)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Sky Italia Srl

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 15. júna 2010 vo veci T-177/07,

               —

               rozhodol v spore s konečnou platnosťou zrušením rozhodnutia Európskej komisie, ktoré bolo napadnuté v konaní na prvom stupni, alebo subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu, a

               —

               zaviazal žalovanú a vedľajšieho účastníka konania na prvom stupni na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil dvojnásobného nesprávneho právneho posúdenia, keď usúdil, že jej odvolávanie sa na pôsobnosť článku 4 ods. 1 talianskeho zákona č. 350/2003, ako aj žalobný dôvod založený na rozdiele medzi pojmami i) selektívnosť podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ a ii) diskriminácia, ktorý je odlišný od technologickej neutrality, sú neprípustné. V dôsledku toho Všeobecný súd vec nesprávne právne posúdil tým, že taliansky zákon nepovažoval za technologicky neutrálny.

               2.

               Všeobecný súd pochybil pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď usúdil, že údajná „technologicky nie neutrálna“ povaha talianskeho zákona musela odvolateľke priniesť selektívnu výhodu. Všeobecný súd navyše vec nesprávne právne posúdil tým, že usúdil, že žalovaná správne rozhodla o existencii výhody na strane spoločnosti Mediaset, keď (rovnako ako žalovaná) právne nedefinoval, len prevzal, abstraktný pojem „zväčšenie publika“, ako aj pojem „preniknutie na trh s nízkymi nákladmi“ ako osobitné výhody na strane spoločnosti Mediaset. Všeobecný súd tiež v rozpore s článkom 36 štatútu poskytol nedostatočné odôvodnenie, zjavne skreslil skutočnosti a vec nesprávne právne posúdil tým, že v bodoch 62 až 68 a 74 až 79 rozsudku nesprávne a skreslene vyložil napadnuté rozhodnutie. Všeobecný súd pochybil, pretože svojim vlastným odôvodnením nahradil odôvodnenie napadnutého rozhodnutia týkajúce sa údajnej výhody na strane spoločnosti Mediaset, predložené dôkazy vyložil spôsobom, ktorý je v rozpore so znením a analýzou uvedenou v odôvodneniach č. 82 až 95 napadnutého rozhodnutia a skreslil dôkazy. Všeobecný súd tiež pochybil v súvislosti s pojmom „nepriamy príjemca“, ako aj jeho uplatnením a právnym zaradením v predmetnom prípade.

               3.

               Všeobecný súd sa navyše dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že vôbec neposúdil žalobné dôvody uvedené v odsekoch 93 až 96 žaloby, ako aj v odsekoch 121 až 129 žaloby vo vzťahu k posudzovaniu súladu talianskeho zákona s článkom 107 ods. 3 ZFEÚ. V tejto súvislosti Všeobecný súd tiež neposkytol dostatočné odôvodnenie. Všeobecný súd navyše pochybil pri uplatňovaní článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, keď vyslovil nezlučiteľnosť talianskeho zákona s vnútorným trhom z dôvodu a výlučne na základe údajného nedodržania zásady technologickej neutrality vyplývajúceho z údajného vylúčenia satelitných dekodérov z jeho pôsobnosti, quod non, a keď akceptoval, že žalovaná nevykonala právne posúdenie rušivých účinkov opatrenia na trh platenej televízie prostredníctvom riadneho právneho, ekonomického a váženého testu: a) konkrétnych narušení hospodárskej súťaže na trhu platenej televízie, a b) tvrdených účinkov výhod. V prvom rade boli výhody len predpokladané a vyhlásené za nezlučiteľné s vnútorným trhom, lebo údajne nie sú technologicky neutrálne. Všeobecný súd sa ďalej dopustil nesprávneho právneho posúdenia a poskytol nedostatočné odôvodnenie, keď zamietol tretí žalobný dôvod. Všeobecný súd nielen nesprávne uviedol a vyložil príslušný žalobný dôvod a argumenty o vnútornej rozpornosti odôvodnenia napadnutého rozhodnutia, ale tieto argumenty tiež neposúdil a preto ich nesprávne zamietol ako nedôvodné.

               4.

               Všeobecný súd nakoniec pochybil pri uplatnení článku 14 nariadenia 659/1999 (1), keď v rozpore so zásadou právnej istoty nerozhodol, že vady napadnutého rozhodnutia týkajúce sa údajnej výhody na strane odvolateľky spôsobili skutočnú nemožnosť vrátenia údajnej štátnej pomoci. Napadnuté rozhodnutie tak zostalo bez účinnej a prehľadnej nápravy a bez metodológie riadneho vrátenia. Všeobecný súd navyše nesprávne vyložil žalobné dôvody predložené v tejto súvislosti odvolateľkou a vec nesprávne právne posúdil, keď rozhodol, že napadnuté rozhodnutie umožňuje uvedenie do predošlého stavu.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339).


title: Vec C-33/10: Žaloba podaná 20. januára 2010 — Európska komisia/Dánske kráľovstvo

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/16

         Žaloba podaná 20. januára 2010 — Európska komisia/Dánske kráľovstvo
   (Vec C-33/10)
   2010/C 113/24
   Jazyk konania: dánčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Alcover San Pedro, H. Støvlbæk, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Dánske kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Dánske kráľovstvo si tým, že do 30. októbra 2007 neprijalo všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby všetky povolenia boli prehodnotené a v prípade potreby aktualizované, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 5 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/1/ES (1) z 15. januára 2008 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia,

               —

               zaviazať Dánske kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa článku 5 ods. 1 smernice sú členské štáty povinné do 30. októbra 2007 prijať opatrenia na uskutočnenie konania týkajúceho sa vydávania povolení a/alebo aktualizácie v súvislosti s existujúcimi prevádzkami. Táto lehota platí bez výnimky a členské štáty sa nemôžu oslobodiť od tejto povinnosti tým, že sa budú odvolávať na mimoriadne okolnosti.
   Nepostačuje, že v Dánsku boli prijaté opatrenia zamerané na ukončenie všetkých prípadov týkajúcich sa splnenia povinností vyplývajúcich z článku 5 ods. 1 smernice do konca roku 2009. Pri posudzovaní otázky, či Dánsko splnilo svoje povinnosti vyplývajúce z článku 5 ods. 1, nie je relevantné ani omeškanie ako dôsledok obecnej reformy z 1. januára 2007. Lehota stanovená pre uvedenie prevádzok do súladu s právnou úpravou, ktorá bola členským štátom oznámená už v liste z 22. septembra 2005, uplynula 30. októbra 2007. Dánsko preto malo k dispozícii niekoľko rokov na prijatie opatrení potrebných na vykonanie smernice.
   Dánsko nespochybnilo, že nesplnilo podmienky pre vydávanie povolení pre existujúce prevádzky. Keďže je nesporné, že naďalej je prevádzkovaná nie bezvýznamná časť z ôsmich dánskych prevádzok bez povolenia vydaného podľa smernice, Dánsko porušilo článok 5 ods. 1 smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ L 24, s. 8.


title: Vec T-140/09: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. novembra 2012 — Prysmian a Prysmian Cavi e Sistemi Energia/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Správne konanie — Žaloba o neplatnosť — Akty prijaté v priebehu inšpekcie — Prechodné opatrenia — Neprípustnosť — Rozhodnutie, ktorým sa nariaďuje inšpekcia — Povinnosť odôvodnenia — Ochrana súkromia — Dostatočne vážne nepriame dôkazy — Súdne preskúmanie“ )

text:
               22.12.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/17

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. novembra 2012 — Prysmian a Prysmian Cavi e Sistemi Energia/Komisia
   (Vec T-140/09) (1)

   (Hospodárska súťaž - Správne konanie - Žaloba o neplatnosť - Akty prijaté v priebehu inšpekcie - Prechodné opatrenia - Neprípustnosť - Rozhodnutie, ktorým sa nariaďuje inšpekcia - Povinnosť odôvodnenia - Ochrana súkromia - Dostatočne vážne nepriame dôkazy - Súdne preskúmanie)
   2012/C 399/28
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Prysmian SpA (Miláno, Taliansko) a Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (Miláno) (v zastúpení: A. Pappalardo, F. Russo, L. Stasi, C. Tesauro a L. Armati, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne V. Di Bucci a X. Lewis, neskôr V. Di Bucci a N. von Lingen, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Po prvé, návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2009) 92/2 z 9. januára 2009, ktoré nariaďuje Prysmian SpA a všetkým spoločnostiam, ktoré priamo alebo nepriamo ovláda, vrátane Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, podrobiť sa inšpekcii na základe článku 20 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 [ES] a 82 [ES] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002 s. 205) (vec COMP/39.610), po druhé, návrh, aby Všeobecný súd vyhlásil za protizákonné rozhodnutie prijaté Komisiou počas tejto inšpekcie prekopírovať niektoré počítačové súbory na účely ich preskúmania v jej kanceláriách, a po tretie, návrh požadujúci, aby Všeobecný súd nariadil Komisii zdržať sa používania akéhokoľvek nelegálne získaného dokumentu, ako aj vrátiť Prysmian a Prysmian Cavi e Sistemi Energia nelegálne získané dokumenty

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Komisie K(2009) 92/2 z 9. januára 2009, ktoré nariaďuje Prysmian SpA a všetkým spoločnostiam, ktoré priamo alebo nepriamo ovláda, vrátane Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, podrobiť sa inšpekcii na základe článku 20 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 [ES] a 82 [ES] sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka iných elektrických káblov ako podmorských a podzemných káblov vysokého napätia a materiálu spojeného s týmito inými káblami.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Prysmian a Prysmian Cavi e Sistemi Energia znášajú svoje vlastné trovy konania a polovicu trov konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

               4.

               Komisia znáša polovicu svojich vlastných trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 141, 20.6.2009.


title: Vec F-48/06: Žaloba podaná  5. mája 2006  – Avanzata a i./Komisia

text:
               1.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 154/26

         Žaloba podaná 5. mája 2006 – Avanzata a i./Komisia
   (Vec F-48/06)
   (2006/C 154/60)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Eric Avanzata a i.(Beggent, Francúzsko) (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť zmluvy uzatvorené so zmluvnými zamestnancami žalobcu v rozsahu, v ktorom stanovujú ich funkčnú skupinu, platovú triedu, platový stupeň a odmenu,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobcovia, ktorí nastúpili na služby v Komisii ako zamestnanci alebo pracovníci so zmluvou podľa luxemburského práva, namietajú svoje zaradenie a svoje odmeny stanovené uvedeným orgánom v čase vymenovania za zmluvných zamestnancov pridelených Úradu pre infraštruktúru a logistiku v Luxemburgu (OIL).
   Na podporu svojej žaloby sa žalobcovia odvolávajú na porušenie článku 80 podmienok zamestnávania ostatných pracovníkov (PZOZ), porušenie článku 2 prílohy PZOZ, protiprávnosť všeobecných vykonávacích ustanovení uvedených článkov, ako aj porušenie zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie, transparentnosti a riadneho hospodárenia.
   Žalobcovia najprv uvádzajú, že žalovaná vydala všeobecné vykonávacie ustanovenia bez toho, aby si vopred zadovážila stanovisko Výboru pre služobný poriadok. Okrem toho všeobecné vykonávacie ustanovenia neobsahovali presný popis úloh a právomocí pre každý druh úlohy, čo znemožňuje preskúmať, či žalobcovia boli vymenovaní do funkčnej skupiny zodpovedajúcej úlohám, ktoré vykonávajú, a či ich platová trieda bola stanovená v súlade s článkom 80 PZOZ. Žalovaná navyše nepreukázala, že skutočne preskúmala možnosť vymenovania žalobcov do vyššej platovej triedy, ako ju stanovujú všeobecné vykonávacie ustanovenia, aby sa tak zohľadnila situáciu na trhu.
   Napokon žalobcovia uvádzajú, že sa nachádzajú v tej istej situácii ako pracovníci zamestnaní v detských jasliach a v školských družinách v Bruseli a prijatí do pracovného pomeru ako zmluvní zamestnanci pridelení Úradu pre infraštruktúru a logistiku v Bruseli so zárukou zachovania ich odmeny. Žalovaná nevysvetlila, z akých dôvodov takáto záruka nebola poskytnutá žalobcom.


title: Vec C-227/15 P: Uznesenie Súdneho dvora (tretia komora) z 21. apríla 2016 – Jean-Marie Cahier/Rada Európskej únie, Európska komisia, Francúzska republika (Odvolanie — Mimozmluvná zodpovednosť Európskej únie — Nariadenie (ES) č. 1493/1999 — Článok 28 ods. 1 — Povinnosť destilovať množstvá vína z odrôd na dvojaký účel prevyšujúce množstvá bežne vyrobeného vína nevyvážaného mimo Únie — Nariadenie (ES) č. 1623/2000 — Destilácia vykonávaná samotným výrobcom ako destilatérom — Výroba destilátov s označením pôvodu)

text:
               1.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/3

         Uznesenie Súdneho dvora (tretia komora) z 21. apríla 2016 – Jean-Marie Cahier/Rada Európskej únie, Európska komisia, Francúzska republika
   (Vec C-227/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Mimozmluvná zodpovednosť Európskej únie - Nariadenie (ES) č. 1493/1999 - Článok 28 ods. 1 - Povinnosť destilovať množstvá vína z odrôd na dvojaký účel prevyšujúce množstvá bežne vyrobeného vína nevyvážaného mimo Únie - Nariadenie (ES) č. 1623/2000 - Destilácia vykonávaná samotným výrobcom ako destilatérom - Výroba destilátov s označením pôvodu))
   (2016/C 279/04)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolatelia: Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy, Pascale Rulleaud-Beaufour (v zastúpení: C.-É. Gudin, avocat)

      Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: S. Barbagallo a É. Sitbon, splnomocnení zástupcovia), Európska komisia (v zastúpení: I. Galindo Martín a B. Schima, splnomocnení zástupcovia), Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues, D. Colas a S. Ghiandoni, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy a Pascale Rulleaud-Beaufour znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej Únie, ako aj Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 311, 21.9.2015.


title: Spojené veci C-175/08, C-176/08, C-178/08 a C-179/08: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  2. marca 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht — Nemecko) — Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08)/Spolková republika Nemecko (Smernica 2004/83/ES — Minimálne pravidlá týkajúce sa podmienok priznávania postavenia utečenca alebo doplnkovej ochrany — Predpoklady na uznanie za utečenca — Článok 2 písm. c) — Zánik postavenia utečenca — Článok 11 — Zmena okolností — Článok 11 ods. 1 písm. e) — Utečenec — Neopodstatnená obava z prenasledovania — Posúdenie — Článok 11 ods. 2 — Odňatie postavenia utečenca — Dôkaz — Článok 14 ods. 2)

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/4

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 2. marca 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht — Nemecko) — Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08)/Spolková republika Nemecko
   (Spojené veci C-175/08, C-176/08, C-178/08 a C-179/08) (1)

   (Smernica 2004/83/ES - Minimálne pravidlá týkajúce sa podmienok priznávania postavenia utečenca alebo doplnkovej ochrany - Predpoklady na uznanie za „utečenca“ - Článok 2 písm. c) - Zánik postavenia utečenca - Článok 11 - Zmena okolností - Článok 11 ods. 1 písm. e) - Utečenec - Neopodstatnená obava z prenasledovania - Posúdenie - Článok 11 ods. 2 - Odňatie postavenia utečenca - Dôkaz - Článok 14 ods. 2)
   2010/C 113/06
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Bundesverwaltungsgericht — Výklad článku 11 ods. 1 písm. e) smernice Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany (Ú. v. EÚ L 304, s. 12; Mim. vyd. 19/007, s. 96) — Rozhodnutie vnútroštátneho orgánu, ktorým zaniká postavenie utečenca dotknutým osobám už vtedy, keď zanikla oprávnená obava utečencov pred prenasledovaním bez toho, aby došlo k preskúmaniu dodatočných okolností v súvislosti s politickou situáciou v ich krajinách pôvodu — Irackí štátni príslušníci, ktorým bolo odňaté postavenie utečenca po páde režimu Saddama Husseina

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 11 ods. 1 písm. e) smernice Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany, sa má vykladať tak, že:

                           —

                           postavenie utečenca zaniká, ak v dotknutej tretej krajine nastala významná zmena okolností, ktorá nemá dočasný charakter, a vzhľadom na to zanikli okolnosti, ktoré odôvodňovali obavu utečenca z prenasledovania z niektorého z dôvodov uvedených v článku 2 písm. c) smernice 2004/83 a na základe ktorých mu bolo priznané postavenie utečenca, a keď sa už ani z iných dôvodov nemusí obávať, že bude „prenasledovaný“ v zmysle článku 2 písm. c) smernice 2004/83,

                           —

                           príslušné orgány členského štátu musia na účely posúdenia zmeny okolností vzhľadom na individuálnu situáciu utečenca overiť, či aktér alebo aktéri ochrany uvedení v článku 7 ods. 1 smernice 2004/83 prijali primerané opatrenia na zabránenie prenasledovaniu, najmä či disponujú účinným súdnym systémom na odhaľovanie, stíhanie a trestanie činov predstavujúcich prenasledovanie a či dotknutý štátny príslušník bude mať v prípade zániku postavenia utečenca k tejto ochrane prístup,

                           —

                           aktérmi ochrany uvedenými v článku 7 ods. 1 smernice 2004/83 môžu byť aj medzinárodné organizácie, ktoré kontrolujú štát alebo významnú časť jeho územia, a to prípadne aj prostredníctvom prítomnosti medzinárodných ozbrojených zložiek na tomto území.

               2.

               Ak zanikli okolnosti, ktoré viedli k priznaniu postavenia utečenca, a príslušné orgány členského štátu overili, že neexistujú iné okolnosti, ktoré by odôvodňovali obavu dotknutej osoby z prenasledovania buď z toho istého dôvodu ako pôvodne, alebo z niektorého z iných dôvodov uvedených v článku 2 písm. c) smernice 2004/83, pri posudzovaní rizika vyplývajúceho z týchto iných okolností sa má použiť ten istý štandard pravdepodobnosti, aký sa použil pri priznávaní postavenia utečenca.

               3.

               Článok 4 ods. 4 smernice 2004/83, pokiaľ obsahuje usmernenia týkajúce sa dôkaznej hodnoty, ktorú treba pripísať predchádzajúcim aktom alebo hrozbám prenasledovania, sa má uplatniť aj vtedy, keď chcú príslušné orgány odňať postavenie utečenca na základe článku 11 ods. 1 písm. e) smernice 2004/83 a dotknutá osoba sa chce na dôkaz pretrvávania oprávnenej obavy z prenasledovania oprieť o iné okolnosti než tie, na základe ktorých jej bolo priznané postavenie utečenca. To však zvyčajne bude platiť iba v prípade, ak je dôvod prenasledovania iný ako ten, ktorý bol uznaný pri priznaní postavenia utečenca, a ak existujú predchádzajúce akty alebo hrozby prenasledovania, ktoré majú súvislosť s dôvodom prenasledovania skúmaným v tomto štádiu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 197, 2.8.2008.

      Ú. v. EÚ C 180, 1.8.2009.


title: Vec T-556/14 P: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. júna 2015 – Navarro/Komisia („Odvolanie — Verejná služba — Zmluvní zamestnanci — Prijímanie zamestnancov — Výzva na vyjadrenie záujmu — Minimálna vyžadovaná kvalifikácia — Odmietnutie prijať do zamestnania — Porušenie článku 116 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu — Nesprávne právne posúdenie — Skreslenie skutkových okolností“)

text:
               20.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 236/41

         Rozsudok Všeobecného súdu z 9. júna 2015 – Navarro/Komisia
   (Vec T-556/14 P) (1)

   ((„Odvolanie - Verejná služba - Zmluvní zamestnanci - Prijímanie zamestnancov - Výzva na vyjadrenie záujmu - Minimálna vyžadovaná kvalifikácia - Odmietnutie prijať do zamestnania - Porušenie článku 116 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu - Nesprávne právne posúdenie - Skreslenie skutkových okolností“))
   (2015/C 236/55)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Victor Navarro (Sterrebeek, Belgicko) (v zastúpení: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (tretia komora) z 21. mája 2014, Navarro/Komisia (F-46/13, ZbVS, EU:F:2014:104), ktorého predmetom je návrh na zrušenie tohto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Pán Victor Navarro je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 351, 6.10.2014.


title: Vec C-396/05 a C-419/05: Návrhy na začatie prejudiciálneho konania podané uzneseniami Sozialgericht Berlin z  27. septembra 2005 , ktoré súvisia s konaniami: Doris Habelt (C-396/05) a Martha Möser (C-419/05) proti Deutsche Rentenversicherung Bund

text:
               28.1.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/6

         Návrhy na začatie prejudiciálneho konania podané uzneseniami Sozialgericht Berlin z 27. septembra 2005, ktoré súvisia s konaniami: Doris Habelt (C-396/05) a Martha Möser (C-419/05) proti Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Vec C-396/05 a C-419/05)
   (2006/C 22/11)
   Jazyk konania: nemčina
   Sozialgericht Berlin (Nemecko) podal uzneseniami z 27. septembra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré súvisia s konaniami: Doris Habelt (C-396/05) a Martha Möser (C-419/05) proti Deutsche Rentenversicherung Bund a boli doručený kancelárii Súdneho dvora 14. a 28. novembra 2005.
   Sozialgericht Berlin žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:
   Je ustanovenie prílohy VI. D. (pôvodne C) Nemecka č. 1 k nariadeniu (EHS) č. 1408/71 (1) o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci Spoločenstva (nariadenie EHS 1408/71) zlučiteľné s európskym právom vyššej právnej sily, predovšetkým so zásadou voľného pohybu pracovníkov – v tomto prípade: s požiadavkou poskytovania dávok migrujúcim pracovníkom podľa článku 42 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Zmluva EHS) aj v prípade, že vyníma dávky dôchodkového zabezpečenia z doby poistenia na území Ríše?

      (1)  Ú. v. ES L 149, s. 2.


title: Vec T-423/17: Žaloba podaná 11. júla 2017 – Nexans France a Nexans/Komisia

text:
               11.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/31

         Žaloba podaná 11. júla 2017 – Nexans France a Nexans/Komisia
   (Vec T-423/17)
   (2017/C 300/39)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Nexans France (Courbevoie, Francúzsko) a Nexans (Courbevoie) (v zastúpení: M. Powell, A. Rogers, solicitors a G. Forwood, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie C(2017) 3051 final z 2. mája 2017 o žiadosti o dôverné zaobchádzanie, ktorú podali Nexans France a Nexans v súlade s článkom 8 rozhodnutia predsedu Európskej komisie 2011/695/EÚ z 13. októbra 2011 o funkcii a pôsobnosti vyšetrovateľa v niektorých konaniach vo veci hospodárskej súťaže (Vec AT.39610 – Elektrické vedenie) v rozsahu, v akom bola zamietnutá žiadosť žalobkýň o dôverné zaobchádzanie s materiálom, o ktorom vo veci T-449/14 tvrdia, že bol získaný nezákonne (tzv. „Nároky skupiny I“), a

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyne uvádzajú tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia neuviedla dostatočné odôvodnenie, v rozpore s článkom 296 ZFEÚ, článkom 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv a článkom 8 ods. 2 rozhodnutia 2011/695/EÚ.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia nesprávne posúdila žiadosť žalobkýň podľa článku 8 ods. 2 rozhodnutia 2011/695 tým, že po prvé uviedla, že určitá časť sporného materiálu už bola známa obmedzenému okruhu osôb, po druhé tým, že riadne nezohľadnila zásadu účinnej súdnej ochrany, a po tretie rozhodnutím, že záujmy žalobkýň si nevyžadujú ochranu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia porušila zásadu prezumpcie neviny vzhľadom na skutočnosť, že zákonnosť metódy, ktorou bol získaný sporný materiál, je napadnutá v prebiehajúcom spore vo veci T-449/14. Uverejnenie sporného materiálu by úplne znemožnilo úplný účinok akéhokoľvek zrušenia v uvedenej veci.


title: Vec T-238/08: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. decembra 2010 — Komisia/Commune de Valbonne [ Arbitrážna doložka — Zmluva o výskume a vzdelávaní, týkajúca sa projektu vzájomného vzdelávania medzi mestom Valbonne (Francúzsko) a provinciou Ascoli Piceno (Taliansko) — Návrh na vrátenie preddavkov ]

text:
               29.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/35

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. decembra 2010 — Komisia/Commune de Valbonne
   (Vec T-238/08) (1)

   (Arbitrážna doložka - Zmluva o výskume a vzdelávaní, týkajúca sa projektu vzájomného vzdelávania medzi mestom Valbonne (Francúzsko) a provinciou Ascoli Piceno (Taliansko) - Návrh na vrátenie preddavkov)
   2011/C 30/61
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne L. Escobar Guerrero, neskôr F. Dintilhac a A. Sauka, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci E. Bouttier, advokát)

      Žalovaná: Commune de Valbonne (Francúzsko) (v zastúpení: B. Rapp-Jung, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba založená na arbitrážnej doložke v zmysle článku 238 ES s cieľom zaviazať mesto Valbonne na vrátenie preddavkov, ktoré mu Európske spoločenstvo zaplatilo v rámci zmluvy Valaspi MM 1027 z 29. decembra 1997, spolu s úrokmi z omeškania

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 223, 30.8.2008.


title: Vec C-21/06: Žaloba podaná  17. januára 2006 : Komisia Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/29

         Žaloba podaná 17. januára 2006: Komisia Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu
   (Vec C-21/06)
   (2006/C 60/56)
   Jazyk konania: francúzština
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Michel Nolin, splnomocnený zástupca, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 17. januára 2006 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Luxemburskému veľkovojvodstvu.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               vyslovil, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že neprijalo v stanovenej lehote všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2004/103/ES zo 7. októbra 2004 o kontrolách zhody a fytosanitárnych kontrolách rastlín, rastlinných produktov a iných predmetov uvedených v časti B prílohy V k smernici Rady 2000/29/ES, ktoré sa môžu vykonávať na inom mieste než je miesto vstupu do Spoločenstva alebo v jeho blízkosti, a ktorá špecifikuje podmienky týkajúce sa týchto kontrol (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice;

               2.

               zaviazal Luxemburské veľkovojvodstvo nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice uplynula 31. decembra 2004.

      (1)  Ú. v. EÚ L 313, 12.10.2004, s. 16.


title: Vec F-81/06: Žaloba podaná 21. júla 2006 – Duyster/Komisia

text:
               28.10.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/34

         Žaloba podaná 21. júla 2006 – Duyster/Komisia
   (Vec F-81/06)
   (2006/C 261/70)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Tineke Duyster (Oetrange, Luxembursko) (v zastúpení: W.H.A.M. van den Muijsenbergh, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               žalobu v celom rozsahu uznať za prípustnú,

               —

               zrušiť rozhodnutia menovacieho orgánu z 8. novembra 2005 a z 11. mája 2006,

               —

               priznať žalobkyni náhradu škody, ktorá jej bola spôsobená,

               —

               subsidiárne vyhovieť v celom rozsahu alebo čiastočne uvedeným návrhom alebo prijať rozhodnutie, ktorým sa v celom rozsahu alebo čiastočne vyhovie návrhom žalobkyne z 5. a z 13. júla 2005,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V rámci vecí F-51/05 (1) a F-18/06 (2) žalobkyňa už namietala, že Komisia jej najskôr poskytla rodičovskú dovolenku na obdobie od 1. novembra 2004 do 30. apríla 2005 a potom listom zo 17. novembra 2005 stanovila začiatok rodičovskej dovolenky na 8. novembra 2004.
   V tejto veci žalobkyňa napáda rozhodnutia, ktorými Komisia zamietla ako neprípustné jej návrhy na náhradu škody na základe článku 288 ES a článku 90 ods. 1 služobného poriadku, ktorých bolo okolo 50 týkajúcich sa údajnej nedbanlivosti útvarov Komisie.
   Na podporu svojej žaloby proti rozhodnutiam o neprípustnosti žalobkyňa okrem iného uplatňuje: i) nesprávny skutkový stav ako základ pre rozhodnutie; ii) porušenie obsahu, ako aj zmyslu článku 90 ods. 1 a 2 služobného poriadku; iii) existenciu rozporov; iv) chýbajúcu jasnosť rozhodnutí; v) skutočnosť, že menovací orgán chybne vykladá a/alebo uplatňuje judikatúru týkajúcu sa článku 288 ES a článku 90 služobného poriadku; vi) skutočnosť, že menovací orgán uplatňuje chybné argumenty; vii) porušenie zásad proporcionality, ochrany legitímnej dôvery, rovnosti zaobchádzania a právnej istoty, ako aj porušenie zásady zváženia záujmov, porušenie povinnosti zamestnávateľa informovať, zásady riadneho úradného postupu a práva podať opravný prostriedok.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 3.9.2005 (vec najskôr zapísaná pod číslom T-249/05 na Súde prvého stupňa Európskych spoločenstiev, neskôr postúpená Súdu pre verejnú službu Európskej únie uznesením z 15.12.2005).

      (2)  Ú. v. EÚ C 154, 1.7.2006.


title: Vec C-74/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf (Nemecko) 10. februára 2017 – Jonathan Heintges/Germanwings GmbH

text:
               15.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf (Nemecko) 10. februára 2017 – Jonathan Heintges/Germanwings GmbH
   (Vec C-74/17)
   (2017/C 151/22)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Düsseldorf

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Jonathan Heintges

      Žalovaná: Germanwings GmbH

      Prejudiciálne otázky

               I.

               Má sa článok 12 ods. 1 nariadenia (ES) č. 261/2004 (1) vykladať v tom zmysle, že v tomto ustanovení uvedená „ďalšia náhrada“ zahŕňa iba také nároky, ktoré sú založené na dôvodoch nachádzajúcich sa mimo tohto nariadenia?

               II.

                           a.

                           V prípade zápornej odpovede na otázku I.: Má sa článok 8 nariadenia (ES) č. 261/2004 vykladať v tom zmysle, že z tohto ustanovenia v prípade, že letecká spoločnosť si nesplní svoje povinnosti vyplývajúce z odsekov 1 a 2 tohto článku, pre cestujúceho vyplýva samostatný nárok na náhradu z dôvodu neposkytnutia uvedených služieb, a ak áno, zahŕňa tento nárok aj úhradu nákladov cestujúceho, ktorý si sám zabezpečil dopravu do svojho konečného cieľa?

                           aa.

                           V prípade kladnej odpovede na otázku II. písm. a): Podlieha nárok na náhradu týkajúci sa náhradnej dopravy, ktorú si zabezpečil sám cestujúci, započítaniu stanovenému v článku 12 ods. 1 druhej vete nariadenia (ES) č. 261/2004?

                           b.

                           V prípade kladnej odpovede na otázku I. a v prípade, že vnútroštátne právo obsahuje ustanovenie, podľa ktorého má cestujúci z dôvodu nesplnenia povinnosti vyplývajúcej z článku 8 nariadenia voči leteckej spoločnosti nárok na úhradu nákladov, ktoré mu vznikli, pretože si sám zabezpečil náhradnú dopravu, podlieha tento nárok na náhradu existujúci podľa vnútroštátneho práva započítaniu podľa článku 12 ods. 1 druhej vety nariadenia?

                           c.

                           V prípade odpovede v prospech započítania bez ohľadu na to, či podľa otázky II. písm. a) alebo II. písm. b), má sa článok 12 vykladať v tom zmysle, že započítanie je automatické bez toho, aby sa ho povinná strana musela dovolávať?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-542/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionelle (Belgicko) 17. októbra 2013 — Mohamed M-Bodj/Conseil des ministres

text:
               14.12.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 367/26

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionelle (Belgicko) 17. októbra 2013 — Mohamed M-Bodj/Conseil des ministres
   (Vec C-542/13)
   2013/C 367/47
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour constitutionelle

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Mohamed M-Bodj

      Žalovaný: Conseil des ministres

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa článok 2 písm. e) a f) a články 15, 18, 28 a 29 smernice Rady 2004/83/ES z 19. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany (1) vykladať v tom zmysle, že sociálna ochrana a zdravotná starostlivosť, ktoré sú uvedené v článkoch 28 a 29 tejto smernice, sa musia priznať nielen osobe, ktorej nezávislý orgán členského štátu priznal na jej žiadosť postavenie vyplývajúce z poskytnutia doplnkovej ochrany, ale aj cudzincovi, ktorému správny orgán členského štátu udelil povolenie na pobyt na území tohto členského štátu a ktorý trpí chorobou vyvolávajúcou reálne riziko ohrozenia jeho života alebo fyzickej integrity alebo reálne riziko neľudského či ponižujúceho zaobchádzania, pokiaľ neexistuje nijaká primeraná liečba v krajine jeho pôvodu alebo v krajine, kde sa zdržiava?

               2.

               Ak je na prvú prejudiciálnu otázku potrebné odpovedať tak, že sociálna ochrana a zdravotná starostlivosť uvedené v tejto otázke sa musia priznať obom kategóriám osôb, ktoré sú v nej opísané, majú sa článok 20 ods. 3, článok 28 ods. 2 a článok 29 ods. 2 tej istej smernice vykladať v tom zmysle, že povinnosť členských štátov zohľadniť osobitnú situáciu zraniteľných osôb, ako sú zdravotne postihnuté osoby, znamená, že sa im musia poskytnúť dávky stanovené v zákone z 27. februára 1987 o dávkach pre postihnuté osoby, pričom sa musí vziať do úvahy, že sociálnu pomoc, ktorá zohľadňuje zdravotné postihnutie, možno poskytnúť na základe organického zákona z 8. júla 1976 o verejných centrách sociálnej pomoci?

      (1)  Ú. v. EÚ L 304, s. 12.


title: Vec C-258/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 15. mája 2017 – E.B./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

text:
               28.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 15. mája 2017 – E.B./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA
   (Vec C-258/17)
   (2017/C 283/23)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: E.B.

      Žalovaný orgán: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni článok 2 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (1) (ďalej len „smernica“) zachovaniu právnych účinkov správneho rozhodnutia vydaného podľa disciplinárnych právnych predpisov vzťahujúcich sa na štátnych zamestnancov (disciplinárne rozhodnutie), ktoré sa v zmysle predpisov vnútroštátneho práva stalo právoplatným a vykonateľným, a ktorým sa rozhodlo o nútenom odchode štátneho zamestnanca do dôchodku, ako aj o krátení dôchodkových dávok, ak
               uvedené správne rozhodnutie v čase vydania síce nepatrilo do pôsobnosti ustanovení práva Únie, predovšetkým smernice, ale
               (prípadné) rozhodnutie s podobným obsahom by odporovalo ustanoveniam smernice, ak by sa naňho z hľadiska časovej pôsobnosti vzťahovali ustanovenia tejto smernice?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na túto otázku, je pre obnovu nediskriminujúceho postavenia

                           a)

                           v zmysle predpisov práva Únie potrebné, aby sa s dotknutým štátnym zamestnancom na účely stanovenia výšky jeho dôchodku zaobchádzalo tak, ako keby v období od nadobudnutia právoplatnosti správneho rozhodnutia do dosiahnutia zákonného dôchodkového veku nebol na dôchodku, ale vykonával aktívnu službu alebo

                           b)

                           na tento účel postačí, aby sa riadne priznal nárok dôchodok, na ktorý vzniká nárok v okamihu vydania správneho rozhodnutia o odchode do dôchodku bez vykonania akýchkoľvek zrážok?

               3.

               Závisí odpoveď na druhú otázku od okolnosti, či sa štátny zamestnanec iniciatívne usiloval o prijatie do aktívnej služby pre Spolok ešte pred dosiahnutím dôchodkového veku?

               4.

               V prípade, ak sa retroaktívne zrušenie percentuálneho krátenia dôchodku (a v každom prípade aj v závislosti od okolností uvedených v tretej otázke) považuje za dostatočné:
               Možno zákazom diskriminácie v zmysle smernice odôvodniť prednosť práva Únie pred ustanoveniami vnútroštátneho práva, ktoré mu odporujú, na ktorú je vnútroštátny súd povinný prihliadať v súvislosti so stanovením výšky dôchodku, aj počas referenčného obdobia, ktoré predchádzalo priamemu účinku smernice vo vnútroštátnom právnom poriadku?

               5.

               V prípade kladnej odpovede na štvrtú otázku: ktorý okamih sa považuje za rozhodujúci z hľadiska takéhoto „retroaktívneho účinku“?

      (1)  Ú. v. ES L 303, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.


title: Vec C-381/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom cour d'appel de Bruxelles z  13. októbra 2005 , ktorý súvisí s konaním: De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, skrátený názov CIVC, a Veuve Clicquot Ponsardin SA

text:
               14.1.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom cour d'appel de Bruxelles z 13. októbra 2005, ktorý súvisí s konaním: De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, skrátený názov CIVC, a Veuve Clicquot Ponsardin SA
   (Vec C-381/05)
   (2006/C 10/20)
   Jazyk konania: francúzština
   Cour d'appel de Bruxelles podal rozsudkom z 13. októbra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, skrátený názov CIVC, a Veuve Clicquot Ponsardin SA, a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 19. októbra 2005.
   Cour d'appel de Bruxelles žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1)

               Zahŕňa definícia porovnávacej reklamy reklamné odkazy, pri ktorých inzerent odkazuje iba na určitý druh tovaru, to znamená dá sa v takomto prípade prijať záver, že takáto reklama odkazuje na všetky podniky ponúkajúce tento druh tovaru, a každý z nich môže tvrdiť, že je identifikovaný?

               2)

               Pre zistenie existencie vzťahu hospodárskej súťaže medzi inzerentom a podnikom, na ktorý odkazuje v zmysle článku 2a smernice:

                           a)

                           Je potrebné najmä na základe porovnania článku 2a s článkom 3a písm. c) považovať za súťažiteľa v zmysle tohto ustanovenia každý podnik, ktorý sa dá identifikovať na základe reklamy, bez ohľadu na tovary alebo služby, ktoré ponúka?

                           b)

                           V prípade, ak je odpoveď na predchádzajúcu otázku záporná a pre určenie vzťahu hospodárskej súťaže sú potrené ďalšie podmienky, je možné zohľadniť súčasnú situáciu na trhu a zvyky spotrebiteľov v Spoločenstve, alebo je takisto potrebné zohľadniť možnosti vývoja týchto zvykov?

                           c)

                           Má sa preskúmanie obmedziť na časť územia Spoločenstva, na ktorom je reklama šírená?

                           d)

                           Je možné skúmať vzťah hospodárskej súťaže opierajúc sa o druh porovnávaných tovarov a o všeobecný spôsob vnímania týchto tovarov, alebo je pre posúdenie stupňa možnej substitúcie potrebné takisto zohľadniť osobitné vlastnosti tovaru, ktorý inzerent propaguje prostredníctvom spornej reklamy, ako aj obraz, ktorý sa o ňom snaží vytvoriť?

                           e)

                           Sú identické kritériá, na základe ktorých je možné určiť existenciu vzťahu hospodárskej súťaže v zmysle článku 2 bodu 2a, a na základe ktorých je možné overiť, či porovnávanie zodpovedá podmienke stanovenej v článku 3a písm. b)?

               3)

               Vyplýva z porovnania článku 2 bodu 2a smernice 84/450 (1) a článku 3a tejto smernice, že:

                           a)

                           buď je protiprávna akákoľvek porovnávacia reklama, ktorá umožňuje identifikovať druh tovaru v prípade, ak jej znenie neumožňuje identifikovať súťažiteľa alebo ním ponúkané tovary?

                           b)

                           alebo sa súlad porovnávania s právom musí preskúmať iba vo svetle iných vnútroštátnych predpisov, ako tie, ktoré preberajú ustanovenia smernice v oblasti porovnávacej reklamy, čo by mohlo viesť k obmedzenejšej ochrane spotrebiteľov alebo podnikov ponúkajúcich druh tovaru porovnávaného s tovarom, ktorý ponúka inzerent?

               4)

               V prípade, že sa dá prijať záver o existencii porovnávacej reklamy v zmysle článku 2 bodu 2a, je možné vyvodiť z článku 3a bod 1 písm. f) smernice, že je protiprávne také porovnávanie, ktoré porovnáva tovary bez označenia pôvodu s tovarmi s označením pôvodu?

      (1)  Smernica Rady 84/450/EHS z 10. septembra 1984 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov týkajúcich sa klamlivej reklamy (Ú. v. ES L 250, s. 17).