title: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) zo 17. septembra 2014. # Kari Wahlström proti Európskej agentúre pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie (Frontex). # Vec F-117/13.

text:
               Účastníci konania
               Odôvodnenie
               Výrok

            Účastníci konania
            Vo veci F‑117/13,
            ktorej predmetom je žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ,
            Kari Wahlström, bývalý dočasný zamestnanec Európskej agentúry pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie, s bydliskom v Espoo (Fínsko), v zastúpení: S. Pappas, advokát,
            žalobca,
            proti
            Európskej agentúre pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie (Frontex) , v zastúpení: S. Vuorensola a H. Caniard, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti,
            žalovanej,
            SÚD PRE VEREJNÚ SLUŽBU (tretia komora),
            v zložení: predseda komory S. Van Raepenbusch (spravodajca), sudcovia R. Barents a K. Bradley,
            tajomník: P. Cullen, referent,
            so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 18. júna 2014,
            vyhlásil tento
            Rozsudok

            Odôvodnenie
            1. Žalobou podanou do kancelárie Súdu pre verejnú službu 30. novembra 2013 K. Wahlström navrhuje zrušiť rozhodnutie výkonného riaditeľa Európskej agentúry pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie (Frontex) z 19. februára 2013 o neobnovení jeho zmluvy dočasného zamestnanca.
            Právny rámec
            2. Podľa článku 17 nariadenia Rady (ES) č. 2007/2004 z 26. októbra 2004 o zriadení Európskej agentúry pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie (Ú. v. EÚ L 349, s. 1) sa na zamestnancov agentúry Frontex vzťahuje služobný poriadok úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“) a podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie (ďalej len „PZOZ“).
            PZOZ
            3. Podľa článku 2 PZOZ v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej:
            „Na účely týchto podmienok zamestnávania ‚dočasní zamestnanci‘ sú:
            a) zamestnanci prijatí na pracovné miesto, ktoré je zahrnuté v zozname pracovných miest, pripojenom ku kapitole rozpočtu, týkajúcej sa jednotlivého orgánu, a ktoré rozpočtové orgány označili ako dočasné;
            …“
            4. V súvislosti so skončením zmluvy článok 47 PZOZ v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej stanovuje:
            „Okrem prípadu úmrtia pracovný pomer dočasných zamestnancov zaniká:
            …
            b) ak je zmluva uzatvorená na čas určitý:
            i) dňom uvedeným v zmluve;
            ii) na konci výpovednej lehoty uvedenej v zmluve, ktorá umožňuje zamestnancovi alebo inštitúcii ukončiť ju predčasne…“
            Postup obnovenia zmlúv dočasného zamestnanca v agentúre Frontex
            5. V čase skutkových okolností upravovali postup obnovenia zmlúv dočasných zamestnancov v agentúre Frontex usmernenia, ktoré boli zamestnancom agentúry Frontex oznámené 26. júla 2010 úradným oznámením č. 40, ktorého cieľom bolo predovšetkým zabezpečiť koherenciu, transparentnosť a spravodlivosť v priebehu tohto postupu (ďalej len „usmernenia“). Podľa bodu 2 usmernení postup obnovenia obsahuje štyri fázy:
            – po vyjadrení záujmu zo strany dočasného zamestnanca o obnovení zmluvy zapíše hodnotiteľ svoje poznámky a návrh vo veci obnovenia do príslušného formulára,
            – overovateľ preskúma návrh hodnotiteľa a na tom istom formulári vyjadrí svoj súhlas alebo nesúhlas, ktorý odôvodní; v prípade rozdielneho názoru medzi hodnotiteľom a overovateľom overovateľ písomne uvedie dôvody svojho nesúhlasu,
            – riaditeľ dotknutého oddelenia uvedenie na formulári odporúčanie,
            – výkonný riaditeľ prijme konečné rozhodnutie.
            6. Podľa bodu 3 písm. a) usmernení:
            „Ak výkonný riaditeľ rozhodne o obnovení zmluvy o [päť] rokov, [personálne oddelenie] pripraví list, v ktorom sa dočasnému zamestnancovi navrhne obnovenie jeho zmluvy o toto obdobie…
            Po prijatí kladnej odpovede zo strany zamestnanca [personálne oddelenie] pripraví dodatok k zmluve, ktorá je pripravená na schválenie a podpísanie zamestnancom [dva] mesiace pred uplynutím platnosti prebiehajúcej zmluvy…“
            7. Bod 3 písm. b) usmernení spresňuje:
            „Ak sa výkonný riaditeľ rozhodne zmluvu neobnoviť, [personálne oddelenie] pripraví list uvádzajúci argumenty poskytnuté hodnotiteľom (dôvody súvisiace so záujmom služby, dôvody týkajúce sa výkonu alebo kombinácia týchto dvoch dôvodov). Výkonný riaditeľ tento list podpíše a doručí zamestnancovi [dvanásť] mesiacov pred uplynutím platnosti platnej zmluvy.“
            Skutkové okolnosti
            8. Žalobca vstúpil do služieb agentúry Frontex 1. augusta 2006 ako dočasný zamestnanec v zmysle článku 2 písm. a) PZOZ na obdobie piatich rokov s možnosťou predĺženia. Najskôr sa stal vedúcim útvaru administratívnych služieb agentúry Frontex a bol zaradený do druhého platového stupňa platovej triedy A*12.
            9. Na začiatku roka 2008 sa medzi útvarmi a výkonným riaditeľom vytvorila ďalšia vedúca úroveň pozostávajúca z „oddelení“ a „riaditeľov oddelení“. Na jar roku 2008 sa začali výberové konania na pozície riaditeľov oddelení na strednej vedúcej úrovni. Žalobca, ktorého v tej dobe nabádal výkonný riaditeľ k účasti na tomto konaní, podal prihlášku na pracovné miesto riaditeľa administratívneho oddelenia, ktorej sa však nevyhovelo, pretože na toto pracovné miesto bol vybraný pán C.
            10. Po uskutočnení interného výberového konania a v súlade s dodatkom k jeho zmluve podpísaným 22. júna 2010 žalobca nastúpil s účinnosťou od 1. augusta 2010 na pracovné miesto vedúceho operatívnej kancelárie agentúry Frontex v Pireu (Grécko). Jeho úlohy vedúceho útvaru administratívnych služieb boli od júna 2010 prenesené na riaditeľa administratívneho oddelenia, pána C., ktorý bol aj z tohto dôvodu jeho nadriadeným.
            11. Pokiaľ ide o hodnotenie pracovných výkonov žalobcu, v novembri 2009 sa v konečnom znení vyhotovila hodnotiaca správa za rok 2008. V tejto správe sa riaditeľ administratívneho oddelenia, pán C., ktorý je priamym nadriadeným žalobcu a z tohto dôvodu aj jeho hodnotiteľom, so zastupujúcim výkonným riaditeľom ako overovateľom domnievali, že výkony žalobcu patria do úrovne III, pretože podľa ich názoru „čiastočne zodpovedali požiadavkám v oblasti účinnosti, spôsobilosti a správania v službe“. Naopak, v nasledujúcej hodnotiacej správe za rok 2009, ktorá bola finalizovaná 23. júna 2010, bola miera pracovných výkonov žalobcu rovnakým hodnotiteľom a overovateľom posúdená ako patriaca do úrovne II, pretože žalobca podľa ich názoru „úplne zodpovedal požiadavkám v oblasti účinnosti, spôsobilosti a správania v službe“. Napokon 23. februára 2011 bol žalobcovi doručený návrh hodnotiacej správy za rok 2010, v ktorej sa hodnotiteľ a overovateľ, ktorí sa vymenili a boli zastupujúcim výkonným riaditeľom, resp. výkonným riaditeľom, domnievali, že výkony žalobcu patria do úrovne III.
            12. Žalobca podal 28. apríla 2011 na spoločný hodnotiaci výbor zriadený článkom 13 rozhodnutia výkonného riaditeľa agentúry Frontex z 27. augusta 2009, ktorým sa zaviedol postup hodnotenia zamestnancov, opravný prostriedok proti návrhu hodnotiacej správy za rok 2010. Uvedený výbor 13. júna 2012 vydal svoje stanovisko, v ktorom dospel k záveru, že „vzhľadom na neexistenciu cieľov stanovených v hodnotiacej správe a na nedostatok dôkazov v prospech niektorých posúdení uvedených v správe“ bolo nevyhnutné „zlepšiť nestrannosť a objektívnosť“ hodnotiacej správa a že „v dôsledku dlhej nemocenskej dovolenky žalobcu v roku 2011 a ťažkostí, ktoré z tohto vyplývali so zreteľom na uskutočnenie všetkých fáz hodnotiaceho procesu,… nebol jednak dodržaný použiteľný postup, ale jednak nemohol zodpovednosť za to niesť hodnotiteľ a/alebo overovateľ“.
            13. Mailom z 11. júla 2012 bol žalobca informovaný o tom, že overovateľ sa rozhodol potvrdiť hodnotiacu správu za rok 2010 a nevykonať v nej žiadne zmeny. Žalobca uvedenú správu napadol na Súde pre verejnú službu, ktorý rozsudkom z 9. októbra 2013, Wahlström/Frontex (F‑116/12, EU:F:2013:143, rozsudok je predmetom odvolania na Všeobecnom súde Európskej únie, vec T‑653/13 P), žalobu zamietol.
            14. Personálne oddelenie okrem toho v súvislosti s obnovením žalobcovej zmluvy dočasného zamestnanca, ktorej platnosť uplynula 31. júla 2011, žalobcovi položilo mailom z 22. júla 2010 otázku, či má záujem o obnovenie svojej zmluvy, s cieľom ujasniť si, či je potrebné „začať konanie o obnovenie dvanásť mesiacov vopred“, ako to stanovujú usmernenia. Žalobca mailom z toho istého dňa odpovedal, že má „väčší záujem než kedykoľvek predtým… na plnení súčasných úloh, na okolnostiach a budúcich perspektívach [pracovného miesta], čo by [mu] umožnilo slúžiť agentúre Frontex spôsobom, že by táto agentúra mohla mať prospech z jeho vzdelania dôstojníka pobrežnej stráže a [jeho] dvadsaťročných skúseností v oblasti správy hraníc“. Personálne oddelenie žalobcovi obratom odpovedalo mailom, že „začne“ postup obnovenia zmluvy a že rozhodnutie v tejto súvislosti možno očakávať koncom septembra alebo začiatkom októbra roku 2010.
            15. Výkonný riaditeľ na stretnutí 9. decembra 2010 vo svojom postavení orgánu oprávneného uzatvárať pracovné zmluvy v agentúre Frontex (ďalej len „OOUPZ“) informoval žalobcu o svojom zámere neobnoviť jeho zmluvu. Nasledujúci deň výkonný riaditeľ v súlade s odporučením zastupujúceho výkonného riaditeľa ako hodnotiteľa žalobcu vo formulári týkajúcom sa obnovenia zmluvy zdôraznil, že vzhľadom na to, že pracovné výkony žalobcu v predchádzajúcich štyroch rokoch nesplnili očakávania, prijal formálne rozhodnutie o neobnovení zmluvy žalobcu. Toto rozhodnutie bolo žalobcovi oznámené 16. decembra 2010.
            16. Rozhodnutie výkonného riaditeľa agentúry Frontex z 10. decembra 2010 o neobnovení zmluvy žalobcu bolo predmetom správneho konania pred podaním žaloby a potom ho žalobca napadol na Súde pre verejnú službu, ktorý rozsudkom z 30. januára 2013, Wahlström/Frontex (F‑87/11, EU:F:2013:10), zrušil uvedené rozhodnutie z dôvodu porušenia podstatných formálnych náležitostí, keď konštatoval, že postup obnovenia zmluvy žalobcu bol postihnutý vadou nedostatku právomocí hodnotiteľa, ktorý bol konzultovaný. V nadväznosti na toto zrušenie prijal výkonný riaditeľ agentúry Frontex ako OOUPZ 19. februára 2013 nové rozhodnutie o neobnovení zmluvy žalobcu (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), ktoré bolo žalobcovi oznámené 22. februára 2013 s novým formulárom týkajúcim sa obnovenia jeho zmluvy, ktorý vyplnili hodnotiteľ a overovateľ.
            17. Žalobca podal 23. apríla 2013 proti napadnutému rozhodnutiu sťažnosť podľa článku 90 ods. 2 služobného poriadku. Táto sťažnosť bola zamietnutá rozhodnutím OOUPZ z 21. augusta 2013.
            Návrhy účastníkov konania
            18. Žalobca navrhuje, aby Súd pre verejnú službu:
            – zrušil napadnuté rozhodnutie,
            – vykonal „svoju neobmedzenú právomoc s cieľom zabezpečiť účinnosť svojho rozhodnutia“,
            – uložil agentúre Frontex povinnosť nahradiť trovy konania.
            19. Frontex navrhuje, aby Súd pre verejnú službu:
            – zamietol žalobu,
            – uložil žalobcovi povinnosť nahradiť trovy konania.
            Právny stav
            O návrhoch na zrušenie
            20. Žalobca na podporu svojich návrhov na zrušenie uvádza päť žalobných dôvodov založených po prvé na porušení práv na obranu, po druhé na porušení bodu 3 písm. c) usmernení, po tretie na porušení zásady rešpektovanie legitímneho očakávania, po štvrté na nesplnení povinnosti náležitej starostlivosti a po piate na zjavne nesprávnom právnom posúdení.
            21. Žalobca v rámci prvého žalobného dôvodu vytýka agentúre Frontex, že ho pred prijatím napadnutého rozhodnutia nevypočula, čo predstavuje akt spôsobujúci ujmu a môže mať závažné dôsledky na jeho profesijné postavenie, keďže ho zbavuje možnosti pokračovať v služobnom pomere tým, že sa zakladá na posúdení jeho kvalít a kvalifikácie. Takéto rozhodnutie treba teda považovať za rozhodnutie prijaté po skončení konania začatého proti žalobcovi.
            22. Žalobca ďalej podotýka, že právo byť vypočutý je základnou zásadou práva Únie, ktorá má prednosť pred usmerneniami, takže aj keď tieto ustanovenia nestanovujú, že treba konzultovať dotknutých zamestnancov, nesmie táto okolnosť byť prekážkou uplatnenia uvedenej zásady. Iba za veľmi mimoriadnych okolností, a to ak sa predchádzajúce vypočutie dotknutej osoby javí ako p rakticky nemožné alebo nezlučiteľné so záujmom služby, možno požiadavky vyplývajúce z vyššie uvedenej zásady splniť čo najrýchlejším vypočutím po prijatí rozhodnutia spôsobujúceho ujmu. V prejednávanej veci však Frontex žalobcu nevypočula ani pred prijatím napadnutého rozhodnutia, ani pri prvej príležitosti po jeho prijatí.
            23. Frontex nespochybňuje skutočnosť, že napadnuté rozhodnutie spôsobuje žalobcovi ujmu, ani že dodržiavanie práva na obranu v každom konaní vedenom proti osobe, ktoré môže viesť k aktu spôsobujúcemu ujmu, je základnou zásadou práva Únie, ktorú treba dodržiavať, a to aj pri úplnom nedostatku procesno‑právnej úpravy. Frontex však tvrdí, že samotná okolnosť, že rozhodnutie z procesného hľadiska predstavuje akt spôsobujúci ujmu, nemôže postačovať na to, aby administratíva mala povinnosť vecne vypočuť dotknutého zamestnanca pred prijatím uvedeného rozhodnutia. Ďalej sa podľa nej vyžaduje, aby správne konanie, po ktorého skončení bolo prijaté rozhodnutie spôsobujúce ujmu, bolo začaté proti dotknutej osobe. Nie je to tak v prípade konania o obnovenie zmluvy dočasného zamestnanca, ktoré sa uplatňuje podľa rovnakých pravidiel a rovnakých hodnotiacich kritérií na všetkých dočasných zamestnancov, ktorých zmluvy uplynú v blízkej budúcnosti a ktorí si skutočne želajú ich obnovenie. Za týchto okolností by bolo kontradiktórne tvrdiť, že takéto konanie bolo začaté proti dotknutému zamestnancovi.
            24. Frontex sa na pojednávaní tiež domnievala, že článok 41 ods. 2 písm. a) Charty základných práv Európskej únie jej neukladá povinnosť vypočuť žalobcu v súvislosti s obnovením jeho zmluvy, pretože takéto obnovenie mu nemôže spôsobiť ujmu.
            25. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry dodržiavanie práva na obranu v akomkoľvek konaní vedenom proti určitej osobe, ktoré môže spôsobiť tejto osobe ujmu, je základnou zásadou práva Únie, ktorá musí byť zaručená aj v prípade neexistencie akejkoľvek právnej úpravy týkajúcej sa sporného konania (rozsudky Belgicko/Komisia, 234/84, EU:C:1986:302, bod 27; Nemecko/Komisia, C‑288/96, EU:C:2000:537, bod 99, a Komisia/De Bry, C‑344/05 P, EU:C:2006:710, bod 37).
            26. Žalobca v prejednávanej veci tvrdí, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v nadväznosti na konanie, ktoré bolo začaté proti nemu, pokiaľ ho postihuje stratou pracovného vzťahu na základe posúdenia jeho kvalít a kvalifikácie. Ako však správne uvádza Frontex, cieľom konania o obnovovaní zmlúv dočasných zamestnancov, tak ako ho upravujú usmernenia, je, aby OOUPZ po vyjadrení želania dotknutých zamestnancov obnoviť ich, mohol preskúmať, či sa ich končiace sa pracovné zmluvy majú obnoviť podľa pravidiel, ktoré im zabezpečujú rovnosť zaobchádzania v oblasti, v ktorej má OOUPZ širokú mieru voľnej úvahy. Za týchto podmienok sa nemožno domnievať, že konanie, ktoré viedlo k napadnutému rozhodnutiu, bolo začaté proti žalobcovi, ktorý sa teda z tohto dôvodu nemôže dovolávať práva na obranu.
            27. Aj keď sa v prejednávanej veci nepreukázalo, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v konaní začatom proti žalobcovi, nemení to nič na tom, že toto rozhodnutie nepriaznivo zasahuje do jeho situácie, pretože má za následok stratu možnosti pokračovať v pracovnoprávnom pomere s agentúrou Frontex. Právo na obranu, tak ako je odteraz zakotvené v článku 41 Charty, ktorý je podľa súdu Únie všeobecne uplatniteľný (rozsudok L/Parlament, T‑317/10 P, EU:T:2013:413, bod 81), zahŕňa najmä procesné právo jednotlivca byť vypočutý pred prijatím individuálneho opatrenia nepriaznivo zasahujúceho do jeho právneho postavenia, ktoré je stanovené v odseku 2 písm. a) uvedeného článku (pozri v tomto zmysle rozsudky Francúzsko/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, bod 65; M., C‑277/11, EU:C:2012:744, body 81 až 83, a Komisia/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, body 98 a 99). V dôsledku toho agentúre Frontex podľa článku 41 ods. 2 písm. a) Charty prináležalo, aby žalobcovi umožnila účelne vyjadriť svoje pripomienky pred prijatím napadnutého rozhodnutia. Frontex nepopiera, že žalobcovi neposkytla možnosť byť vypočutý pred prijatím tohto rozhodnutia.
            28. Aby však porušenie práva byť vypočutý mohlo viesť k zrušeniu napadnutého rozhodnutia, ešte je podľa ustálenej judikatúry potrebné preskúmať, či by bez tejto nezrovnalosti konanie mohlo viesť k inému výsledku (rozsudky G. a R., C‑383/13 PPU, EU:C:2013:533, bod 38 a tam citovaná judikatúra, a CH/Parlament, F‑129/12, EU:F:2013:203, bod 38).
            29. V prejednávanej veci z nového formuláru týkajúceho sa obnovenia zmluvy vyplýva, že odporúčanie hodnotiteľa neobnoviť zmluvu žalobcu je založené na úrovni jeho profesionálnej výkonnosti v roku 2009, ktorá bola ohodnotená v hodnotiacej správe vyhotovenej 23. júna 2010. Toto ohodnotenie bolo totiž v zásade prebraté, a to vo veľkej časti dokonca doslovne, do napadnutého rozhodnutia, pričom hodnotiteľ zdôraznil „nedostatočnú úroveň pracovných výkonov (schopnosti a správanie) v oblastiach, ktoré sa považujú za podstatné, kľúčové a prvoradé pre pracovné miesto jeho držiteľa“, a ako dôkaz uviedol dva ciele, ktoré neboli dosiahnuté a boli uvedené v časti B (nazvanej „Dosahovanie cieľov v referenčnom období“) vyššie uvedenej hodnotiacej správy. Rovnako boli zopakované aj ťažkosti týkajúce sa medziľudských vzťahov s niektorými útvarmi a neústupnosť pri prijímaní nevhodných rozhodnutí, zdôraznené v časti D „Spôsobilosť (schopnosti a kvalifikácie) počas referenčného obdobia“ uvedenej hodnotiacej správy, v napadnutom rozhodnutí v pripomienkach hodnotiteľa. Je však nesporné, že žalobca bol vypočutý v rámci hodnotenia za rok 2009.
            30. Na základe samotného rozhovoru medzi žalobcom a hodnotiteľom v rámci tohto hodnotenia však nemožno určiť, že aj keby neexistovala vada konania konštatovaná vyššie v bode 27, teda aj keby bol žalobca pred prijatím napadnutého rozhodnutia vypočutý, a mohol uplatniť svoju obranu pred nebezpečenstvom straty zamestnania, nemohlo by konanie o obnovenie zmluvy viesť k inému výsledku, pretože obe dotknuté konania, z ktorých sa jedno týkalo vyhotovenia hodnotiacej správy a druhé obnovenia či neobnovenia zmluvy, sledujú dosiahnutie hoci podobných, ale napriek tomu rozdielnych cieľov a môžu sa opierať o rozličné hodnotiace kritériá. Konkrétne úroveň výkonov a schopností dotknutého zamestnanca predstavuje iba jeden z aspektov, na ktoré môže prihliadať OOUPZ, ktorý je oprávnený rozhodnúť o obnovení zmluvy.
            31. Platí to o to viac vo vzťahu k pripomienkam hodnotiteľa, teda zastupujúceho výkonného riaditeľa, ktorý bol tiež konzultovaný v rámci nového konania o obnovení zmluvy, ktoré bolo začaté po zrušovacom rozsudku Súdu pre verejnú službu. Tieto pripomienky sa vzťahovali na pracovné výkony žalobcu počas roka 2010, ktoré už boli ohodnotené posledným uvedeným zamestnancom, tentoraz v postavení hodnotiteľa žalobcu v rámci hodnotenia za rok 2011. Súd pre verejnú službu však vo svojom rozsudku vo veci Wahlström/Frontex (EU:F:2013:143, bod 38), v ktorom rozhoduje o žalobe podanej proti hodnotiacej správe vyhotovenej v rámci hodnotenia za rok 2011, jednoznačne konštatoval, že medzi hodnotiteľom a žalobcom v rámci tohto hodnotenia neprebehol nijaký dialóg.
            32. So zreteľom na predchádzajúce úvahy nemožno vylúčiť, že návrh OOUPZ neobnoviť zmluvu žalobcu mohol byť iný, pokiaľ by žalobca mal možnosť účelne vyjadriť svoj názor na úroveň svojej profesionálnej výkonnosti tak v roku 2009, ako aj v roku 2010 v súvislosti s perspektívou zachovania pracovnoprávneho vzťahu s agentúrou Frontex, a že dodržanie práva byť vypočutý teda mohlo mať vplyv na obsah napadnutého rozhodnutia.
            33. Pokiaľ by sa za okolností prejednávanej veci mala uplatniť domnienka, že by Frontex prijala identické rozhodnutie, aj keby žalobcu vypočula, viedlo by to iba k tomu, že základné právo byť vypočutý zakotvené v článku 41 ods. 2 písm. a) Charty by bolo zbavené potrebného účinku, pretože samotný obsah tohto práva implikuje, že dotknutá osoba môže ovplyvniť predmetný rozhodovací proces (rozsudok Marcuccio/Komisia, T‑236/02, EU:T:2005:417, bod 115).
            34. Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že prvý žalobný dôvod je dôvodný a že v dôsledku toho treba zrušiť napadnuté rozhodnutie bez toho, aby bolo potrebné preskúmať ostatné žalobné dôvody.
            O návrhoch smerujúcich k tomu, aby Súd pre verejnú službu vykonal svoju neobmedzenú právomoc
            35. Vzhľadom na to, že sa žalobca domnieval, že jeho žaloba v rozsahu, v akom smeruje k zrušeniu rozhodnutia o neobnovení zmluvy dočasného zamestnanca, obsahuje aj finančné následky, navrhuje, aby Súd pre verejnú službu vykonal svoju neobmedzenú právomoc, ktorú mu priznáva článok 91 ods. 1 služobného poriadku, a aby agentúre Frontex uložil povinnosť zaplatiť sumu, ktorú ex æquo et bono považuje za potrebnú na zabezpečenie účinnosti jeho rozhodnutia.
            36. Frontex sa domnieva, že netreba, aby Súd pre verejnú službu vykonal svoju neobmedzenú právomoc a zaviazal ju na náhradu škody.
            37. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že zrušenie aktu súdom Únie má za následok jeho odstránenie z právneho poriadku so spätnou účinnosťou a ak bol akt už vykonaný, na odstránenie jeho účinkov je potrebné obnoviť právny stav, v akom sa žalobca nachádzal pred prijatím tohto aktu (rozsudky Landgren/ETF, F‑1/05, EU:F:2006:112, bod 92, a Kalmár/Europol, F‑83/09, EU:F:2011:66, bod 88). Navyše podľa článku 266 ZFEÚ prináleží inštitúcii, ktorej akt bol vyhlásený za neplatný, „prijať opatrenia vyplývajúce z vykonania rozsudku Súdneho dvora Európskej únie“.
            38. Ďalej treba zdôrazniť, že napadnuté rozhodnutie bolo zrušené, pretože OOUPZ žalobcu pred prijatím tohto rozhodnutia účelne nevypočul.
            39. V tejto súvislosti nemožno úplne vylúčiť, že OOUPZ sa môže po preskúmaní veci s prihliadnutím na odôvodnenie tohto rozsudku domnievať, že môže znovu prijať rozhodnutie o neobnovení zmluvy dočasného zamestnanca žalobcu.
            40. Okrem toho, aj keby sa tieto návrhy mali chápať v tom zmysle, že smerujú k náhrade nemajetkovej ujmy, ktorá žalobcovi údajne vznikla z dôvodu protiprávnosti vytýkanej OOUPZ v rámci jeho návrhu na zrušenie, treba však konštatovať, že žaloba ani prinajmenšom neobjasňuje otázku, či možno uplatňovanú nemajetkovú ujmu v plnom rozsahu napraviť zrušením napadnutého rozhodnutia, ktoré bolo príčinou jej vzniku.
            41. V dôsledku toho nie je potrebné, aby Súd pre verejnú službu uplatnením svojej neobmedzenej právomoci, ktorú mu priznáva článok 91 služobného poriadku, dbal na zabezpečenie praktického účinku tohto zrušujúceho rozsudku.
            O trovách
            42. Podľa článku 87 ods. 1 rokovacieho poriadku, pokiaľ ďalšie ustanovenia ôsmej kapitoly druhej hlavy tohto rokovacieho poriadku neustanovujú inak, účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Podľa odseku 2 toho istého článku môže Súd pre verejnú službu rozhodnúť, ak to vyžaduje spravodlivé zaobchádzanie, že účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť iba časť trov konania, resp. ho vôbec nemusí zaviazať na náhradu trov konania.
            43. Z dôvodov uvedených v tomto rozsudku vyplýva, že Frontex nemala úspech vo veci. Okrem toho žalobca vo svojich návrhoch výslovne navrhol, aby bola Frontex zaviazaná na náhradu trov konania. Keďže okolnosti prejednávanej veci neodôvodňujú uplatnenie ustanovení článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku, musí Frontex znášať svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli žalobcovi.

            Výrok
            Z týchto dôvodov
            SÚD PRE VEREJNÚ SLUŽBU (tretia komora)
            rozhodol a vyhlásil:
            1. Rozhodnutie výkonného riaditeľa Európskej agentúry pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie z 19. februára 2013 neobnoviť zmluvu dočasného zamestnanca K. Wahlströma sa zrušuje.
            2. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
            3. Európska agentúra pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil K. Wahlström.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) z 21. júla 1998. # John Mellett proti Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev. # Úradníci - Prípustnosť - Vymenovanie do stálej služby. # Spojené veci T-66/96 a T-221/97.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) zo 16. júla 1998. # Y proti Európskemu parlamentu. # Úradníci - Odvolanie - Odôvodnenie. # Vec T-144/96.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 12. septembra 2007. # Grécka republika proti Komisii Európskych spoločenstiev. # EPUZF - Záručná sekcia - Výdavky vylúčené z financovania Spoločenstvom - Plodiny pestované na ornej pôde - Olivový olej - Finančný audit - Obdobie 24 mesiacov. # Vec T-243/05.

text:
      Vec T‑243/05
      Helénska republika
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev
      „EPUZF – Záručná sekcia – Výdavky vylúčené z financovania Spoločenstvom – Plodiny pestované na ornej pôde – Olivový olej – Finančný audit – Lehota 24 mesiacov“
      Abstrakt rozsudku
      1.      Poľnohospodárstvo – EPUZF – Zúčtovanie výdavkov
      [Nariadenie Rady č. 729/70, článok 5 ods. 2 písm. c), a nariadenie č. 1258/1999, článok 7 ods. 4 piaty pododsek; nariadenie
            Komisie č. 1663/95, zmenené a doplnené nariadením č. 2245/1999, článok 8 ods. 1 prvý a tretí pododsek]
      2.      Poľnohospodárstvo – EPUZF – Zúčtovanie výdavkov
      3.      Akty inštitúcií – Nariadenia – Nariadenie stanovujúce osobitné kontrolné opatrenia
      1.      Tak podľa článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky [neoficiálny preklad], ako aj podľa článku 7 ods. 4 piateho pododseku nariadenia č. 1258/1999 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky,
         časovo obmedzujúcich výdavky, ktorých sa môže týkať zamietnutie financovania zo strany EPUZF‑u, začína lehota 24 mesiacov
         plynúť od momentu, keď Komisia dotknutému členskému štátu oznámi výsledky kontrol, čiže výsledky overovaní na mieste v členských
         štátoch, uskutočnených jej službami. Procesné záruky vo forme lehoty 24 mesiacov vyplývajúce z týchto ustanovení sa vzťahujú
         len na toto oznámenie o výsledkoch kontrol, a nie na vyhodnotenie výdavkov, ktoré má Komisia v úmysle vylúčiť. Práve tieto
         výsledky kontrol Komisie predstavujú základ každej opravy a musia byť členskému štátu oznámené čo najskôr, aby tento štát
         mohol napraviť zistené nedostatky v čo najkratšom čase a vyhnúť sa tak v budúcnosti ďalším opravám.

      Z toho vyplýva, že hoci vyhodnotenie výdavkov, ktoré majú byť vylúčené, sa uskutočňuje v druhom oznámení Komisie zaslanom
         dotknutému členskému štátu po ukončení bilaterálnej diskusie, v súlade s článkom 8 ods. 1 tretím pododsekom nariadenia č. 1663/95
         stanovujúceho podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 729/70 týkajúceho sa postupu pri zúčtovaní výkazov záručnej
         sekcie EPUZF, zmeneného a doplneného nariadením č. 2245/1999, lehota 24 mesiacov sa podľa nariadení č. 729/70 a č. 1258/1999
         stále počíta od prvého oznámenia, v ktorom sú uvedené výsledky kontrol, tak ako je upravené v článku 8 ods. 1 prvom pododseku
         nariadenia č. 1663/95.

      Toto stanovisko neovplyvňuje procesné práva členských štátov. Rozhodnutia v oblasti zúčtovania výdavkov EPUZF‑u sa prijímajú
         na záver kontradiktórneho konania, v priebehu ktorého majú dotknuté členské štáty všetky záruky potrebné na to, aby mohli
         predniesť svoje stanoviská.

      (pozri body 41 – 44)
      2.      V oblasti financovania spoločnej poľnohospodárskej politiky z EPUZF‑u nie je Komisia na účely preukázania porušenia pravidiel
         spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov povinná preukázať vyčerpávajúcim spôsobom nedostatočnosť kontrol vykonaných
         vnútroštátnymi správnymi orgánmi ani nesprávnosť číselných údajov, ktoré poskytli, ale len predložiť dôkazný prostriedok o vážnych
         a odôvodnených pochybnostiach, ktoré má v súvislosti s týmito kontrolami alebo číselnými údajmi. Dôvodom tohto uľahčenia dôkaznej
         povinnosti Komisie je, že členský štát má lepšiu možnosť zhromaždiť a preveriť údaje potrebné na zúčtovanie výdavkov EPUZF‑u,
         a že mu preto prináleží, aby predložil čo najdetailnejší a najúplnejší dôkaz o skutočnom stave kontrol a číselných údajov
         a prípadne o nepresnostiach v tvrdeniach Komisie.

      (pozri bod 57)
      3.      Ak nariadenie stanovuje osobitné kontrolné opatrenia, členské štáty ich musia uplatňovať, pričom nie je potrebné preskúmavať
         opodstatnenosť tvrdenia, že iný systém kontroly by bol efektívnejší, aj za predpokladu, že už boli organizované alternatívne
         kontroly.

      (pozri body 59, 60)
ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (druhá komora)
      z 12. septembra 2007 (*)

      „EPUZF – Záručná sekcia – Výdavky vylúčené z financovania Spoločenstvom – Plodiny pestované na ornej pôde – Olivový olej – Finančný audit – Lehota 24 mesiacov“
      Vo veci T‑243/05,
      Helénska republika, v zastúpení: G. Kanellopoulos a E. Svolopoulou, splnomocnení zástupcovia,

      žalobkyňa,
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: H. Tserepa‑Lacombe a L. Visaggio, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci N. Korogiannakis, advokát,

      žalovanej,
      ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2005/354/ES z 29. apríla 2005 o vylúčení z financovania Spoločenstva
         niektorých výdavkov uskutočňovaných členskými štátmi v rámci záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho
         a záručného fondu (EPUZF) (Ú. v. EÚ L 112, s. 14) v rozsahu, v akom vylučuje niektoré výdavky vynaložené Helénskou republikou
         v sektore plodín pestovaných na ornej pôde a olivového oleja, ako aj v oblasti finančného auditu,

      SÚD PRVÉHO STUPŇA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (druhá komora),

      v zložení: predseda komory J. Pirrung, sudcovia N. J. Forwood a S. Papasavvas,
      tajomník: C. Kantza, referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 20. marca 2007,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Právny rámec
      1        Nariadenie Rady (EHS) č. 729/70 z 21. apríla 1970 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 94, s. 13) naposledy zmenené a doplnené nariadením Rady (ES) č. 1287/95 z 22. mája 1995 (Ú. v. ES L 125, s. 1)
         stanovilo pravidlá, ktoré sa uplatňujú na financovanie spoločnej poľnohospodárskej politiky. Nariadenie Rady (ES) č. 1258/1999
         zo 17. mája 1999 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. ES L 160, s. 103; Mim. vyd. 03/025, s. 414) nahradilo
         nariadenie č. 729/70 a uplatňuje sa na výdavky uskutočnené od 1. januára 2000.

      2        Na základe článku 1 ods. 2 písm. b) a článku 3 ods. 1 nariadenia č. 729/70, ako aj článku 1 ods. 2 písm. b) a článku 2 ods. 2
         nariadenia č. 1258/1999 financuje záručná sekcia Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) v rámci
         spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov intervencie určené na stabilizáciu týchto trhov, ktoré sa uskutočňujú podľa
         pravidiel Spoločenstva.

      3        Podľa článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70 a článku 7 ods. 4 nariadenia č. 1258/99 Komisia rozhodne o vylúčení výdavkov
         z financovania prostriedkami Spoločenstva, ak zistí, že platba týchto výdavkov nebola uskutočnená v súlade s pravidlami Spoločenstva.
         Pri posudzovaní toho, akú sumu vylúči, vezme do úvahy charakter a závažnosť porušenia, ako aj finančnú škodu spôsobenú Spoločenstvu.

      4        Článok 5 ods. 2 písm. c) piaty pododsek nariadenia č. 729/70 stanovuje, že „zamietnutie financovania sa nemôže dotýkať výdavkov
         uskutočnených aspoň 24 mesiacov pred písomným oznámením výsledkov kontrol Komisie dotknutému členskému štátu“ [neoficiálny preklad]. Článok 7 ods. 4 piaty pododsek nariadenia č. 1258/1999 obsahuje rovnaké ustanovenie.

      5        Pravidlá postupu pri zúčtovaní výdavkov EPUZF sú upravené nariadením Komisie (ES) č. 1663/95 zo 7. júla 1995 stanovujúcim
         podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 729/70 týkajúceho sa postupu pri zúčtovaní výkazov záručnej sekcie
         EPUZF (Ú. v. ES L 158, s. 6; Mim. vyd. 03/018, s. 31), zmeneným a doplneným najmä nariadením Komisie (ES) č. 2245/1999 z 22. októbra
         1999 (Ú. v. ES L 273, s. 5; Mim. vyd. 03/026, s. 335).

      6        Článok 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95 stanovuje:

      „Ak, na základe vyšetrovania, Komisia dospeje k záveru že výdavok nebol realizovaný v súlade s pravidlami spoločenstva, tak
         oznámi dotknutému členskému štátu výsledky svojich kontrol a určí nápravné opatrenia, ktoré sa musia prijať s cieľom zabezpečiť
         v budúcnosti súlad.

      Oznámenie sa vzťahuje na toto nariadenie. Členský štát musí odpovedať do dvoch mesiacov a Komisia môže následne svoje stanovisko
         zmeniť. V opodstatnených prípadoch môže Komisia lehotu určenú na zaslanie odpovede predĺžiť.

      Po uplynutí lehoty určenej na odpoveď Komisia vyzve členský štát na bilaterálnu diskusiu a strany sa vynasnažia dospieť k dohode
         o opatreniach, ktoré sa musia prijať, ako aj o zhodnotení závažnosti porušenia a finančnej straty pre spoločenstvo. Na základe
         tejto diskusie a po uplynutí termínu pre diskusiu stanovenom Komisiou, po konzultáciách s členskými štátmi s cieľom získania
         ďalších údajov alebo – ak členský štát neprijme pozvanie na stretnutie pred uplynutím termínu stanoveným Komisiou – po uplynutí
         termínu Komisia formálne oznámi svoje závery členskému štátu, odvolávajúc sa pritom na rozhodnutie Komisie 94/442/ES. Bez
         toho, aby tým bol dotknutý štvrtý pododsek tohto odseku, súčasťou takéhoto oznámenia bude vyhodnotenie všetkých výdavkov,
         ktoré Komisia zamýšľa vylúčiť na základe článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia… č. 729/70.

      Členské štáty musia informovať Komisiu čo možno najskôr o nápravných opatreniach prijatých s cieľom zabezpečiť súlad s pravidlami
         spoločenstva a o dátume ich nadobudnutia účinnosti. Komisia prijme – tam, kde to pripadá do úvahy – jedno alebo viacero rozhodnutí
         podľa článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia… č. 729/70 s cieľom vylúčiť výdavky ovplyvnené nedodržaním pravidiel spoločenstva
         až do dátumu nadobudnutia účinnosti nápravných opatrení.“

      7        Usmernenia na paušálne opravy sú obsiahnuté v dokumente Komisie č. VI/5330/97 z 23. decembra 1997 s názvom „Usmernenia k výpočtu
         finančných dôsledkov pri príprave rozhodnutia o zúčtovaní výdavkov z EPUZF‑u – záručná sekcia“ (ďalej len „dokument č. VI/5330/97“).
         V prípadoch, keď informácie získané vyšetrovaním neumožňujú odhadnúť škodu spôsobenú Spoločenstvu, možno uvažovať o vykonaní
         paušálnej opravy, vychádzajúc z paušalizovania tejto škody pomocou štatistických prostriedkov alebo odkazom na iné overiteľné
         údaje. Sadzba opravy predstavuje vo všeobecnosti 2 %, 5 %, 10 % alebo 25 % deklarovaných výdavkov podľa rozsahu rizika škody.

       Okolnosti predchádzajúce sporu
      8        Rozhodnutím Komisie 2005/354/ES z 29. apríla 2005 o vylúčení z financovania Spoločenstva niektorých výdavkov uskutočňovaných
         niektorými členskými štátmi v rámci záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF)
         (Ú. v. EÚ L 112, s. 14, ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) Komisia z financovania Spoločenstvom vylúčila, pokiaľ ide o Helénsku
         republiku, v sektoroch plodín pestovaných na ornej pôde a olivového oleja, ako aj v oblasti finančného auditu sumu 26 437 135,76
         eur za finančné roky 1996 až 1998, 2001 a 2002.

      9        Podrobné dôvody finančných opráv uskutočnených Komisiou zhrnula súhrnná správa AGRI 64241–2004 z 31. októbra 2004 o výsledku
         kontrol zúčtovania výdavkov záručnej sekcie EPUZF‑u podľa článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia (EHS) č. 729/70 a článku 7 ods. 4
         nariadenia (ES) č. 1258/1999, pokiaľ ide o vývozné náhrady, ovocie a zeleninu, mliečne výrobky, verejné skladovanie, prémie
         na zvieratá, plodiny pestované na ornej pôde, olivový olej, tuky, rozvoj vidieka a oneskorené platby (ďalej len „súhrnná správa“).

      10      Žaloba sa týka troch typov opráv:

      –        paušálnej opravy vo výške 5 % týkajúcej sa plodín pestovaných na ornej pôde z dôvodu nedostatočnej úrovne zabezpečenia správnosti
         žiadostí, teda 25 361 283 eur za finančný rok 2002,

      –        presnej opravy v celkovej sume 200 146,68 eur týkajúcej sa olivového oleja z dôvodu omeškania pri odobratí akreditácie a neuloženia
         sankcií týkajúcich sa kvality za finančné roky 1996 až 1998,

      –        presnej opravy vo výške 488 788,96 eur pre nedodržanie lehoty na platbu (finančný audit) za finančný rok 2001, pričom táto
         suma pozostáva zo 455 070,44 eur v súvislosti s vikou a z 33 178,52 eur v súvislosti s pomocou na hektár ryže.

       Konanie a návrhy účastníkov konania
      11      Helénska republika návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 30. júna 2005 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo
         toto konanie.

      12      Helénska republika navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

      –        zrušil alebo subsidiárne zmenil napadnuté rozhodnutie,
      –        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
      13      Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

      –        zamietol žalobu,
      –        zaviazal Helénsku republiku na náhradu trov konania.
       O dôvodnosti žaloby
      14      Žaloba sa týka troch intervencií financovaných EPUZF‑om, a to intervencií vo vzťahu k plodinám pestovaným na ornej pôde, k olivovému
         oleju a k finančnému auditu. Súd prvého stupňa preskúma dôvodnosť žalobných dôvodov predložených Helénskou republikou práve
         v tomto poradí, pričom samostatne posúdi tri uvedené intervencie.

       O plodinách pestovaných na ornej pôde
       Právna úprava Spoločenstva
      15      Nariadenie Rady (EHS) č. 3508/92 z 27. novembra 1992, ktorým sa stanovuje integrovaný systém spravovania a kontroly určitých
         schém poskytovania pomoci v spoločenstve (Ú. v. ES L 355, s. 1; Mim. vyd. 03/013, s. 223), zmenené a doplnené nariadením Rady
         (ES) č. 1593/2000 zo 17. júla 2000 (Ú. v. ES L 182, s. 4; Mim. vyd. 03/030 s. 94), stanovuje, že každý členský štát vypracuje
         takýto systém (ďalej len „IAKS“), ktorý sa uplatňuje najmä na režim podpory pestovateľov určitých plodín pestovaných na ornej
         pôde.

      16      Podľa článku 1 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 3508/92 sa IAKS uplatňuje okrem iného na pomoci upravené nariadením Rady (EHS)
         č. 1765/92 z 30. júna 1992 stanovujúcim systém podpory pre pestovateľov niektorých plodín pestovaných na ornej pôde [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 181, s. 12), ktoré je od 1. júla 2000 nahradené nariadením Rady (ES) č. 1251/1999 zo 17. mája 1999 stanovujúcim
         systém podpory pre pestovateľov niektorých plodín pestovaných na ornej pôde (Ú. v. ES L 160, s. 1; Mim. vyd. 03/025, s. 322).

      17      Podľa článku 2 nariadenia 3508/92:

      „[IAKS]sa skladá z nasledujúcich častí:
      a)      počítačová databáza;
      b)      identifikačný systém poľnohospodárskych parciel;
      c)      systém pre identifikáciu a registráciu zvierat;
      d)      žiadosti o pomoc;
      e)      integrovaný systém kontroly.“
      18      Článok 7 nariadenia č. 3508/92 spresňuje, že IAKS „bude pokrývať všetky podané žiadosti o pomoc, predovšetkým pokiaľ ide o správne
         kontroly, overovanie na mieste, a ak to je vhodné, overovanie pomocou leteckého alebo satelitného diaľkového snímania.“

      19      Podľa článku 8 nariadenia č. 3508/92:

      „1.      Členský štát vykoná správne kontroly žiadostí o pomoc.
      2.      Správne kontroly budú doplnené overovaním na mieste týkajúcom sa vzorky poľnohospodárskych majetkov. Na všetky uvedené kontroly
         vypracuje členský štát vzorový plán.

      3.      Každý členský štát určí inštitúciu, ktorá bude zodpovedná za koordináciu kontrol stanovených týmto nariadením.
      4.      Národné inštitúcie môžu podľa presne stanovených podmienok používať diaľkové snímanie na určenie plochy poľnohospodárskych
         parciel, na identifikáciu plodín a overenie ich stavu.

      …“
      20      Článok 13 ods. 1 nariadenia č. 3508/92, zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 2466/96 zo 17. decembra 1996 (Ú. v. ES
         L 335, s. 1; Mim. vyd. 03/020, s. 148), stanovuje, že IAKS sa bude používať od 1. februára 1993, pokiaľ ide o žiadosti o pomoc,
         alfanumerický systém identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka a integrovaný systém kontroly uvedený v článku 7, a najneskôr
         od 1. januára 1996, pokiaľ ide o ostatné záležitosti uvedené v článku 2.

      21      Na finančné roky dotknuté napadnutým rozhodnutím boli pravidlá na uplatnenie IAKS stanovené v nariadení Komisie (EHS) č. 3887/92
         z 23. decembra 1992 ustanovujúcom pravidlá na uplatnenie integrovaného administratívneho a kontrolného systému pre určité
         schémy pomoci Spoločenstva [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 391, s. 36), zmenenom a doplnenom nariadením Komisie (ES) č. 2801/1999 z 21. decembra 1999 (Ú. v. ES L 340,
         s. 29).

      22      Články 6 a 7 nariadenia č. 3887/92 stanovujú podrobné pravidlá kontroly, ktorú majú vykonať orgány členských štátov.

       Súhrnná správa
      23      V dňoch 6. až 9. augusta a 15. až 17. apríla 2002 uskutočnili služby Komisie v Grécku inšpekcie týkajúce sa prijatia opatrení
         potrebných na zabezpečenie zákonnosti a správnosti platieb v sektore plodín pestovaných na ornej pôde.

      24      Podľa bodu B.7.1.1 súhrnnej správy Grécko neuskutočnilo v roku zberu úrody 2001 IAKS ani postup akreditácie, prostredníctvom
         ktorého bolo ministerstvo poľnohospodárstva vyzvané, aby od 16. októbra 1995 uskutočňovalo nevyhnutné kontroly predtým, než
         realizuje platby v prospech príjemcov. Komisia poukazuje na to, že orgán poverený platbami (Gedidagep) napriek tomu pokračoval
         v realizácii týchto platieb bez toho, aby mal k dispozícii dôkazy potvrdzujúce predchádzajúce overenie jednotlivých žiadostí
         inými službami, najmä niektorými prefektúrami.

      25      Pokiaľ ide o zavedenie IAKS, v tom istom bode súhrnnej správy sa zdôrazňuje, že systém identifikácie poľnohospodárskych parciel
         (ďalej len „SIPP“) (pozri bod 17 vyššie), ktorý mal byť ukončený 1. januára 1997 (pozri bod 20 vyššie), nebol ukončený ani
         v roku 2003 a že len 67,5 % plôch pre plodiny pestované na ornej pôde a kŕmnych plôch bolo identifikovaných v SIPP s referenčnými
         parcelami na základe ortofotografií. Podľa Komisie teda významná časť pozemkov, predstavujúca až 28,2 % dotknutých plôch,
         bola identifikovaná prostredníctvom nevhodných materiálov, kým 4,3 % plôch nebolo identifikovaných vôbec.

      26      Podľa súhrnnej správy mali overovania na mieste nedostatočnú kvalitu a navyše sa týkali malej vzorky žiadostí o pomoc, a preto
         nepostačovali na zabezpečenie náležitého overenia splnenia podmienok v 100 % prípadov alebo na zabránenie abnormálnej kumulácie
         pomoci. Klasické inšpekcie sa v záujme ich efektívnosti musia uskutočniť pred zberom úrody alebo krátko po ňom. Keďže väčšina
         plodín sa zbiera medzi koncom mája a začiatkom júla, Komisia poukazuje na to, že grécke orgány nemohli na rok 2001 zaručiť
         dodržanie podmienok, za ktorých sa poskytuje pomoc, pretože 28 % klasických inšpekcií sa uskutočnilo po 31. auguste. Podľa
         Komisie má táto okolnosť osobitný význam pre tvrdú pšenicu, ktorá sa žne v júli a predstavuje 40 až 50 % gréckych plôch pre
         plodiny pestované na ornej pôde. V súhrnnej správe Komisia tiež uvádza nedostatky, pokiaľ ide o kvalitu kontrol prostredníctvom
         diaľkového snímania (oneskorenie pri uzavretí zmlúv, ako aj pri následných kontrolách, oneskorené oznámenia výsledkov správnym
         orgánom, neaktuálnosť fotografií, nedodržanie odporúčaní týkajúcich sa technických odchýlok).

      27      Pokiaľ ide o konanie o akreditácii, Komisia uvádza, že situácia v prefektúrach je neuspokojivá, najmä pokiaľ ide o organizáciu
         personálu, uskutočňovanie kontrol, ako aj o úlohy plnené odborovými organizáciami poľnohospodárov.

       O prvom žalobnom dôvode založenom na nepríslušnosti Komisie ratione temporis
      –       Tvrdenia účastníkov konania
      28      Grécka vláda predovšetkým uvádza obmedzenie zavedené ustanoveniami citovanými v bode 4 vyššie. Ďalej zdôrazňuje, že nariadenie
         č. 1663/95 v článku 8 ods. 1 prvom pododseku spresňuje obsah písomného oznámenia, ktorým Komisia oznamuje výsledok svojich
         kontrol členským štátom. Tiež poukazuje na to, že toto ustanovenie predtým, než bolo zmenené a doplnené nariadením č. 2245/1999,
         uvádzalo, že dotknuté oznámenie musí zahŕňať vyhodnotenie výdavkov, ktoré Komisia zamýšľa na základe článku 5 ods. 2 písm. c)
         nariadenia č. 729/70 a článku 7 ods. 4 piateho pododseku vylúčiť.

      29      Obmedzenie stanovené v článkoch, ktoré sú citované v bode 4 vyššie, má za cieľ chrániť členské štáty proti neexistencii právnej
         istoty, ktorá by nastala, ak by Komisia mohla spochybniť výdavky uskutočnené niekoľko rokov pred prijatím rozhodnutia o ich
         súlade s pravidlami Spoločenstva. Navyše toto obmedzenie má za cieľ posilniť transparentnosť konania tým, že členský štát
         je včas informovaný o posúdení finančnej škody, ale aj o predpokladanej oprave. Dôležitá úloha, ktorú členské štáty zohrávajú
         v konaní o zúčtovaní výdavkov EPUZF‑u, ich oprávňuje na to, aby boli v jednotlivých štádiách konania plne informované a aby
         mohli v každej chvíli predniesť svoje pripomienky.

      30      Grécka vláda sa preto domnieva, že je potrebné overiť, či každé oznámenie podľa článku 8 ods. 1 prvého pododseku nariadenia
         č. 1663/95 spĺňa podmienky tohto ustanovenia. V tejto súvislosti by sa výraz „vyhodnotenie výdavkov, ktoré Komisia navrhuje
         vylúčiť“ mal vykladať v tom zmysle, že číselné vyjadrenie výšky dotknutých výdavkov nie je nevyhnutné a že postačuje uvedenie
         údajov, ktoré umožňujú kalkuláciu tejto sumy aspoň približne.

      31      Tieto úvahy nemôžu byť spochybnené zmenou a doplnením článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95 nariadením č. 2245/1999. Presunutie
         povinnosti posúdiť finančnú opravu nemôže preukazovať úmysel zákonodarcu odstrániť ochranu členských štátov, uvedenú v bode
         28 vyššie. Naopak, jeho úmyslom bolo doplniť konanie o zúčtovaní výdavkov EPUZF‑u o stanovisko dotknutého členského štátu.
         Z toho vyplýva, že oznámenie, ktoré neobsahuje vyhodnotenie výdavkov, ktoré má Komisia v úmysle vylúčiť, nemôže predstavovať
         začiatok plynutia lehoty 24 mesiacov stanovenej v nariadeniach č. 729/70 a č. 1258/1999. Judikatúra potvrdzuje, že lehota
         24 mesiacov začína plynúť od druhého oznámenia uvedeného v článku 8 ods. 1 treťom pododseku nariadenia č. 1663/95, lebo práve
         v tomto oznámení Komisia poukazuje na výdavky, ktoré má v úmysle vylúčiť.

      32      V prejednávanej veci bol prvým oznámením, v ktorom Komisia uskutočnila vyhodnotenie výdavkov, ktoré navrhuje vylúčiť, list
         zo 16. februára 2004. Z toho vyplýva, že Komisia nebola ratione temporis príslušná uložiť opravu týkajúcu sa výdavkov uskutočnených pred 16. februárom 2002. Napadnuté rozhodnutie by preto malo byť
         zrušené v rozsahu, v akom v oblasti plodín pestovaných na ornej pôde uplatňuje finančnú opravu na výdavky týkajúce sa roku
         zberu úrody 2001.

      33      Komisia popiera, že by výsledky svojich kontrol prvýkrát oznámila listom zo 16. februára 2004. Spresňuje, že tak urobila v dvoch
         listoch, a to z 1. marca a z 21. augusta 2002, a že tieto listy spĺňali podmienky článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95.

      34      Okrem toho článok 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95, zmeneného a doplneného nariadením č. 2245/1999, už viac nevyžaduje, aby
         Komisia uskutočnila vyhodnotenie výdavkov, ktoré majú byť vylúčené, vo svojom oznámení adresovanom členským štátom. Toto oznámenie
         plní funkciu upozornenia. Navyše je potrebné rozlišovať medzi „oznámením o zisteniach“ v zmysle článku 8 ods. 1 prvého pododseku
         nariadenia č. 1663/95 na jednej strane a „formálnym oznámením záverov“, pôvodne uvedeným v druhom pododseku toho istého ustanovenia
         a následne po zmene a doplnení nariadením č. 2245/1999 v jeho treťom pododseku. Oznámenie o zisteniach nemusí zodpovedať rovnako
         prísnym formálnym požiadavkám ako formálne oznámenie záverov. Komisia sa preto domnieva, že v protiklade s tvrdením gréckej
         vlády jej listy z 1. marca a 21. augusta 2002 zodpovedali požiadavkám na oznámenie výsledkov jej kontrol.

      35      Komisia sa opiera o doslovný výklad článku 7 ods. 4 piateho pododseku nariadenia č. 1258/1999 a článku 8 ods. 1 prvého pododseku
         nariadenia č. 1663/95 a vyvodzuje z nich, že lehota 24 mesiacov začína plynúť na základe listu, ktorým oznamuje výsledky svojich
         kontrol. Bez ohľadu na tento výklad je cieľom naposledy uvedeného ustanovenia lepšia ochrana procesných práv členských štátov.
         Z toho vyplýva, že argumentácia gréckej vlády založená na judikatúre vyplývajúcej zo staršieho znenia článku 8 ods. 1 nariadenia
         č. 1663/95 nemôže mať úspech.

      –       Posúdenie Súdom prvého stupňa
      36      Z ustálenej judikatúry vyplýva, že článok 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70 a článok 7 ods. 4 piaty pododsek nariadenia
         č. 1258/1999 na jednej strane a článok 8 ods. 1 prvý pododsek nariadenia č. 1663/95 na druhej strane sa týkajú tej istej etapy
         konania o zúčtovaní výdavkov EPUZF‑u, čiže zaslania prvého oznámenia Komisie členskému štátu po ukončení kontrol, ktoré Komisia
         uskutočnila. Článok 8 ods. 1 prvý pododsek nariadenia č. 1663/95 spresňuje obsah písomného oznámenia, ktoré uvádza článok
         5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70 a článok 7 ods. 4 piaty pododsek nariadenia č. 1258/1999 (rozsudky Súdneho dvora z 24. januára
         2002, Fínsko/Komisia, C‑170/00, Zb. s. I‑1007, body 26 a 27, z 13. júna 2002, Luxembursko/Komisia, C‑158/00, Zb. s. I‑5373,
         bod 23, a z 24. februára 2005, Grécko/Komisia, C‑300/02, Zb. s. I‑1341, bod 68).

      37      Pred zmenou a doplnením na základe naradenia č. 2245/1999 stanovoval článok 8 ods. 1 prvý pododsek nariadenia č. 1663/95,
         že dotknuté oznámenie musí uviesť nápravné opatrenia, ktoré sa majú vykonať, aby sa zabezpečilo dodržanie príslušných pravidiel,
         vyhodnotenie výdavkov, ktoré Komisia navrhuje vylúčiť, a odkaz na nariadenie č. 1663/95 (rozsudky Fínsko/Komisia, už citovaný
         v bode 36 vyššie, bod 26, Luxembursko/Komisia, už citovaný v bode 36 vyššie, bod 23, a Grécko/Komisia, už citovaný v bode
         36 vyššie, bod 69).

      38      Povinnosť Komisie uviesť v oznámení zaslanom dotknutému členskému štátu na základe článku 8 ods. 1 prvého pododseku nariadenia
         č. 1663/95 vyhodnotenie výdavkov, ktoré navrhuje vylúčiť, však bola nariadením č. 2245/1999 zrušená. Po tejto zmene musí byť
         toto vyhodnotenie uvedené v liste zaslanom po bilaterálnej diskusii v súlade s článkom 8 ods. 1 tretím pododsekom nariadenia
         č. 1663/95 v znení zmien a doplnení.

      39      Grécka vláda nespochybňuje, že Komisia viac nie je povinná v prvom liste, ktorý pošle po ukončení svojho vyšetrovania, vykonať
         vyhodnotenie výdavkov, ktoré navrhuje vylúčiť. Tvrdí však, že ak Komisia musí toto vyhodnotenie uskutočniť vo svojom druhom
         liste, ktorý pošle po ukončení bilaterálnej diskusie a pred zmierovacím konaním, práve zaslanie tohto listu sa má považovať
         za začiatok plynutia lehoty 24 mesiacov. Na podporu svojho tvrdenia sa grécka vláda odvoláva na znenie rozsudkov uvedených
         vyššie, podľa ktorých ak Komisia nedodržuje povinnosti vyplývajúce jej z nariadenia č. 1663/95, môže to podľa rozsahu tohto
         nedodržania zbaviť účinku procesnú záruku priznanú členským štátom v ustanoveniach nariadení č. 729/70 a č. 1258/1999, časovo
         obmedzujúcich výdavky, ktorých sa môže týkať zamietnutie financovania zo strany EPUZF‑u.

      40      Ak je teda oznámenie vyhodnotenia výdavkov, ktoré majú byť vylúčené, súčasťou „procesnej záruky priznanej členským štátom
         článkom 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70 a článkom 7 ods. 4 piatym pododsekom nariadenia č. 1258/1999“, je podľa gréckej
         vlády potrebné dospieť k záveru, že lehota 24 mesiacov začína plynúť od uskutočnenia tohto oznámenia.

      41      Argumentáciu gréckej vlády nemožno prijať. Je potrebné pripomenúť, že tak podľa článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70,
         ako aj podľa článku 7 ods. 4 piateho pododseku nariadenia č. 1258/1999 začína lehota 24 mesiacov plynúť od momentu, keď Komisia
         dotknutému členskému štátu oznámi výsledky kontrol, čiže výsledky overovaní na mieste v členských štátoch, uskutočnených jej
         službami (rozsudok Fínsko/Komisia, už citovaný v bode 36 vyššie, bod 27).

      42      Nariadenia č. 729/70 a č. 1258/1999 teda pre začatie plynutia lehoty 24 mesiacov nevyžadujú, aby Komisia predložila vyhodnotenie
         výdavkov, ktoré má v úmysle vylúčiť. Táto požiadavka bola stanovená len v nariadení č. 1663/95, prv než bolo zmenené a doplnené
         nariadením č. 2245/1999. Procesné záruky vo forme lehoty 24 mesiacov vyplývajúce z vyššie uvedených ustanovení nariadení č. 729/70
         a č. 1258/1999 sa vzťahujú len na oznámenie o výsledkoch kontrol Komisie, a nie na vyhodnotenie výdavkov, ktoré má táto inštitúcia
         v úmysle vylúčiť. Práve tieto výsledky predstavujú základ každej opravy a musia byť členskému štátu oznámené čo najskôr, aby
         tento štát mohol napraviť zistené nedostatky v čo najkratšom čase a vyhnúť sa tak v budúcnosti ďalším opravám.

      43      Z toho vyplýva, že hoci vyhodnotenie výdavkov, ktoré majú byť vylúčené, sa v súčasnosti uskutočňuje v druhom oznámení Komisie
         zaslanom dotknutému členskému štátu po ukončení bilaterálnej diskusie, lehota 24 mesiacov sa podľa nariadení č. 729/70 a č. 1258/1999
         stále počíta od prvého oznámenia, v ktorom sú uvedené výsledky kontrol.

      44      Toto stanovisko neovplyvňuje procesné práva, ktorých sa dovoláva grécka vláda. Rozhodnutia v oblasti zúčtovania výdavkov EPUZF‑u
         sa prijímajú na záver kontradiktórneho konania, v priebehu ktorého majú dotknuté členské štáty všetky záruky potrebné na to,
         aby mohli predniesť svoje stanoviská (rozsudok Súdneho dvora z 29. januára 1998, Grécko/Komisia, C‑61/95, Zb. s. I‑207, bod
         39). Najmä po nadobudnutí účinnosti nariadenia č. 2245/1999 majú členské štáty vždy možnosť predniesť svoje stanovisko, pokiaľ
         ide o zistenia, ktoré Komisia na konci svojho vyšetrovania uvedie v liste, ktorý v tejto súvislosti uvádza článok 8 ods. 1
         druhý pododsek nariadenia č. 1663/95 v znení zmien a doplnení, ako aj v rámci bilaterálnej diskusie, ktorá nasleduje. Pokiaľ
         ide o plánované opravy, ktoré sú prvýkrát oznámené v liste zaslanom po ukončení bilaterálnej diskusie, členské štáty majú
         možnosť predniesť svoje stanoviská v nasledujúcich etapách konania, najmä tak, že sa v tejto súvislosti obrátia na zmierovací
         orgán.

      45      Za týchto okolností sa nemožno domnievať, že členské štáty sa nachádzajú v neúnosnom stave neistoty, ako to tvrdí grécka vláda,
         ak ich Komisia vo svojom prvom oznámení neinformuje o vyhodnotení výdavkov, ktoré má v úmysle vylúčiť z financovania Spoločenstvom.
         Dokonca ani pred zmenou a doplnením nariadenia č. 1663/95 nebolo vyhodnotenie výdavkov, ktoré Komisia uskutočnila vo svojom
         prvom oznámení, definitívne, a preto mohlo byť zmenené vo svetle odpovedí, ktoré členský štát poskytol v priebehu správneho
         konania. Z toho vyplýva, že kým nie je prijatá konečná oprava, je neistota súvisiaca s jej výškou nevyhnutnou súčasťou každého
         konania, ktoré počíta s bilaterálnymi kontaktmi pred prijatím konečného rozhodnutia.

      46      Začiatok plynutia lehoty 24 mesiacov teda predstavuje list zaslaný na základe článku 8 ods. 1 prvého pododseku nariadenia
         č. 1663/95 v znení zmien a doplnení. V prejednávanej veci Komisia oznámila gréckym orgánom výsledky svojich kontrol listami
         z 1. marca a 21. augusta 2002. Keďže uplatnená paušálna oprava sa týkala len výdavkov v roku 2002, bola uskutočnená v súlade
         s lehotpu 24 mesiacov stanovenou v článku 7 ods. 4 piatom pododseku nariadenia č. 1258/1999. Prvý žalobný dôvod zrušenia preto
         musí byť zamietnutý.

       O druhom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení, skutkovom omyle a na nedostatočnom odôvodnení
      –       Tvrdenia účastníkov konania
      47      Grécka vláda po prvé tvrdí, že SIPP nepredstavuje kontrolu, ale prostriedok kontroly.

      48      Po druhé 67,5 % pozemkov, ktoré boli riadne identifikované ako pozemky pre plodiny pestované na ornej pôde a kŕmne plochy,
         v skutočnosti zodpovedajú 70,5 % plôch, ktoré boli predmetom platby. Grécke orgány neuskutočnili nijakú platbu za 4,3 % pozemkov,
         ktoré neboli identifikované (pozri bod 25 vyššie). Táto okolnosť je podstatná, pretože spochybňuje jedno z tvrdení, na ktorom
         Komisia založila spornú opravu.

      49      Po tretie grécka vláda uvádza, že alfanumerický systém, ktorý bol v platnosti pred prijatím SIPP, spočíval na prvkoch (katastrálne
         plány a dokumenty, mapy atď.) zodpovedajúcich prvkom, na základe ktorých bolo identifikovaných 28,2 % deklarovaných plôch
         (pozri bod 25 vyššie).

      50      Po štvrté príslušné orgány uskutočnili pred zavedením SIPP všetky typy kontrol (kontroly na mieste, dvojaké kontroly atď.)
         na základe alfanumerického systému identifikácie parciel bez toho, aby vznikli pochybnosti, pokiaľ ide o dôveryhodnosť tohto
         systému, ktorý SIPP len zlepšil.

      51      Z uvedeného vyplýva, že pokiaľ ide o rok zberu úrody 2001, SIPP bol uplatnený na 70 % deklarovaných plôch, kým v ostatných
         prípadoch grécke orgány zaviedli systém, ktorý hoci nebol kompatibilný so SIPP, bol plne dôveryhodný a funkčný. Preto všetky
         platby uskutočnené za rok zberu úrody 2001 boli pokryté dôveryhodným a funkčným systémom kontroly.

      52      Grécka vláda spochybňuje výhradu, podľa ktorej Gedidagep naďalej uskutočňoval platby bez toho, aby mal dôkazy, ktoré by potvrdzovali
         kontrolu jednotlivých žiadostí inými službami, najmä niektorými prefektúrami (pozri bod 24 vyššie). Grécka vláda síce zdôrazňuje
         prísnu povahu konania o zúčtovaní výdavkov EPUZF‑u, zároveň však kladie dôraz na skutočnosť, že Gedidagep bol ako služba ministerstva
         poľnohospodárstva a orgán poverený platbami v priebehu roka 2001 nahradený Opekepe, čo je skutková okolnosť, o ktorej Komisia
         vedela.

      53      Preto je potrebné napadnuté rozhodnutie zrušiť v rozsahu, v akom ukladá predmetnú paušálnu opravu.

      54      Podľa Komisie grécka vláda pripúšťa, že SIPP nebol funkčný, ale tvrdí, že grécke orgány uplatňovali iné systémy kontroly,
         ktoré však podľa nich boli vhodné na dosiahnutie rovnakého výsledku. Podľa ustálenej judikatúry však majú členské štáty aj
         za predpokladu, že boli organizované alternatívne kontroly, povinnosť uplatňovať špecifické opatrenia kontroly stanové nariadením,
         pričom nie je potrebné skúmať, či je iný prípadne uplatňovaný systém kontroly efektívnejší.

      55      Keďže grécke orgány neuskutočnili platby za 4,3 % plôch, ktoré neboli identifikované, identifikácia 28,2 % plôch na základe
         systému, ktorý nebol kompatibilný so SIPP a navyše nebol dôveryhodný, v plnom rozsahu odôvodňuje uplatnenú paušálnu opravu.
         SIPP si okrem toho vyžaduje uplatnenie na všetky plochy, aby bolo možné zabezpečiť presnosť jeho výsledkov.

      56      Pokiaľ ide o odkaz na presný názov orgánu povereného platbami, Komisia zdôrazňuje irelevantnosť tejto skutočnosti, ako aj
         to, že Opekepe nahradil Gedidagep od 3. septembra 2001, kým dotknuté vyšetrovanie sa uskutočnilo v auguste 2001.

      –       Posúdenie Súdom prvého stupňa
      57      Podľa ustálenej judikatúry nie je Komisia na účely preukázania porušenia pravidiel spoločnej organizácie poľnohospodárskych
         trhov povinná preukázať vyčerpávajúcim spôsobom nedostatočnosť kontrol vykonaných vnútroštátnymi správnymi orgánmi ani nesprávnosť
         číselných údajov, ktoré poskytli, ale len predložiť dôkaz o vážnych a odôvodnených pochybnostiach, ktoré má v súvislosti s týmito
         kontrolami alebo číselnými údajmi. Dôvodom tohto uľahčenia dôkaznej povinnosti Komisie je, že členský štát má lepšiu možnosť
         zhromaždiť a preveriť údaje potrebné na zúčtovanie výdavkov EPUZF‑u, a že mu preto prináleží, aby predložil čo najdetailnejší
         a najúplnejší dôkaz o skutočnom stave kontrol a číselných údajov a prípadne o nepresnostiach v tvrdeniach Komisie (rozsudok
         Súdneho dvora z 11. januára 2001, Grécko/Komisia, C‑247/98, Zb. s. I‑1, body 7 až 9, zo 6. marca 2001, Holandsko/Komisia,
         C‑278/98, Zb. s. I‑1501, body 39 až 41, a z 19. júna 2003, Španielsko/Komisia, C‑329/00, Zb. s. I‑6103, bod 68).

      58      V prejednávanej veci je teda potrebné overiť, či grécka vláda preukázala nepresnosti v posúdení Komisie alebo neexistenciu
         rizika straty alebo nezrovnalostí pre EPUZF (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 24. februára 2005, Holandsko/Komisia,
         C‑318/02, neuverejnený v Zbierke, bod 36) na základe uplatnenia dôveryhodného a efektívneho systému kontroly (pozri v tomto
         zmysle rozsudok z 24. februára 2005, Grécko/Komisia, už citovaný v bode 36 vyššie, bod 95).

      59      Pokiaľ ide o tvrdenie založené na presnom percentuálnom podiele plôch, ktoré sú pokryté SIPP, musí sa preskúmať spolu s tvrdením
         o použití dôveryhodného a funkčného alfanumerického systému, ktorý sa odlišuje od SIPP, na identifikáciu 28,2 % deklarovaných
         pozemkov. V tejto súvislosti je potrebné zdôrazniť, že ak nariadenie stanovuje osobitné kontrolné opatrenia, členské štáty
         ich musia uplatňovať, pričom nie je potrebné preskúmavať opodstatnenosť ich tvrdenia, že iný prípadne uplatňovaný systém kontroly
         by bol efektívnejší (rozsudok Súdneho dvora z 21.marca 2002, Španielsko/Komisia, C‑130/99, Zb. s. I‑3005, bod 87, a z 9. septembra
         2004, Grécko/Komisia, C‑332/01, Zb. s. I‑7699, bod 62).

      60      Preto aj za predpokladu, že boli organizované alternatívne kontroly, nemôže táto skutočnosť spochybniť posúdenie Komisie založené
         na neuplatnení SIPP, čo je okolnosť, proti ktorej grécka vláda ani nenamieta. Z toho vyplýva, že otázka, či percentuálny podiel
         pozemkov pokrytých SIPP je 67,5 % alebo 70,5 %, nemá rozhodujúci význam, keďže podstatná časť dotknutých plôch nebola SIPP
         pokrytá.

      61      Okrem toho je potrebné pripomenúť dôležitosť zavedenia SIPP. Identifikácia poľnohospodárskych parciel, ktorá ešte nebola v Grécku
         celkom dokončená, totiž predstavuje kľúčový prvok správneho uplatnenia režimu týkajúceho sa plôch. Neexistencia spoľahlivého
         systému identifikácie parciel predstavuje sama osebe vysoké riziko škody pre rozpočet Spoločenstva (rozsudky Súdneho dvora
         z 24. februára 2005, Grécko/Komisia, už citovaný v bode 36 vyššie, bod 97, a zo 17. marca 2005, Grécko/Komisia, C‑285/03,
         neuverejnený v Zbierke, bod 62).

      62      Pokiaľ ide o nahradenie Gedidagep Opekepe, je nutné konštatovať, že grécka vláda nepreukázala, ako mohla údajná chyba týkajúca
         sa názvu orgánu povereného platbami ovplyvniť dôvodnosť výhrad, ktoré formulovala Komisia.

      63      Keďže gréckej vláde sa nepodarilo preukázať nepresnosť posúdení Komisie ani neexistenciu vplyvu konštatovaných nezrovnalostí
         na rozpočet Spoločenstva, musí byť druhý žalobný dôvod zamietnutý.

       O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení dokumentu č. VI/5330/97 a zásady proporcionality, na skutkovom omyle a nedostatočnom
         odôvodnení týkajúcom sa výšky dotknutej paušálnej opravy

      –       Tvrdenia účastníkov konania
      64      Grécka vláda sa odvoláva na tvrdenia v bodoch 48 až 50 vyššie, pričom dodáva, že je tiež vhodné zohľadniť ťažkosti vyplývajúce
         z výraznej rozdrobenosti poľnohospodárskych parciel, ako aj pokrok, ktorý nastal od roku 2001. SIPP v súčasnosti pokrýva 90 ?
         krajiny.

      65      Pokiaľ ide o klasické vyšetrovania (pozri bod 26 vyššie), grécka vláda zdôrazňuje, že sa týkali viac ako 10 ℅ žiadostí o pomoc,
         a ide teda o vyšší percentuálny podiel, než aký vyžaduje právna úprava Spoločenstva. Navyše viac ako 200 000 ha týchto plôch
         predstavujú jarné plodiny (kukurica), ktoré sa zbierajú až do polovice jesene, čo vysvetľuje možnosť uskutočniť vyšetrovania
         po 31. auguste. Suché a teplé podnebie v krajine podporuje možnosť udržania zvyškov úrody v relatívne identifikovateľnom stave
         počas dosť dlhého obdobia, čo dovoľuje identifikáciu tvrdej pšenice. V prípade, že sa kontrola uskutočňuje po zbere úrody,
         príslušné orgány žiadajú pestovateľov, aby na účely ukončenia vyšetrovaní zvyšky nezničili. Výhrada Komisie týkajúca sa klasického
         vyšetrovania preto nemôže účinne odôvodniť ani podporiť uplatnenú paušálnu opravu.

      66      Pokiaľ ide o kontrolu prostredníctvom diaľkového snímania (pozri bod 26 vyššie), grécka vláda tvrdí, že omeškania súvisiace
         s verejným obstarávaním nemôžu narušiť výsledky kontrol a predstavovať tak pre EPUZF skutočné riziko. Diaľkové snímanie sa
         totiž uskutočňuje na základe satelitných snímok vyrobených pred zberom úrody a v rôznych etapách.

      67      Pokiaľ ide o prípustnú technickú odchýlku (pozri bod 26 vyššie), grécka vláda poukazuje na to, že po vyšetrovaní bola stanovená
         na približne 3 m a v súlade s technickými špecifikáciami stanovenými v spolupráci so Spoločným výskumným centrom Ispra (dokument
         z 24. novembra 2000). Navyše táto odchýlka, ktorá bola uplatňovaná na ortofotografiách od roku 1996 do roku 1998, má prednosť
         pred odchýlkou stanovenou na približne 5 m, ktorá by sa uplatňovala, keby boli príslušné orgány použili satelitné snímky.

      68      Pokiaľ ide o vek ortofotografií pochádzajúcich z obdobia od roku 1996 do roku 1998, samotná Komisia v liste z 21. augusta
         2002 pripustila, že vek päť rokov sa považuje za uspokojivý. Výhrady týkajúce sa kontroly prostredníctvom diaľkového snímania
         preto nemôžu účinne odôvodniť ani podporiť uplatnenú paušálnu opravu, ktorá je v každom prípade poznačená nedostatkom odôvodnenia.

      69      Subsidiárne grécka vláda tvrdí, že oprava, ktorá neprekračuje 2 ℅ deklarovaných výdavkov, je v súlade so zásadou proporcionality.

      70      Komisia znovu uvádza svoje tvrdenie uvedené v bode 55 vyššie. SIPP predstavuje v systéme kontrol kľúčový prvok, ktorý Helénska
         republika nerešpektovala z hľadiska počtu, frekvencie ani prísnosti stanovených v právnej úprave Spoločenstva.

      71      Komisia nepopiera pokrok, ktorý bol dodnes dosiahnutý (pozri bod 64 vyššie), ale zdôrazňuje, že sa týka období nasledujúcich
         po období, ktorého sa týka prejednávaná vec.

      72      Pokiaľ ide o tvrdenia týkajúce sa možnosti uskutočniť kontroly po zbere úrody (pozri bod 65 vyššie), Komisia tvrdí, že po
         zbere úrody parcela neumožňuje získať dostatočne presné informácie o produkcii. Zdôrazňuje, že dotknuté podporné opatrenia
         sa zakladajú na produkcii, a nie na obrábanej ploche. Tvrdá pšenica, ktorá sa žne koncom júla a začiatkom augusta, okrem toho
         predstavuje prevažnú časť plodín.

      73      Komisia potvrdzuje, že akceptuje odchýlku približne 3 m, pričom spresňuje, že v prejednávanej veci neuviedla v tejto súvislosti
         výhrady. Naopak, jej výhrada sa týkala odchýlky 5 ℅ pre aspoň 50 ℅ kontrolovaného povrchu. Táto odchýlka bola uvedená v pracovnom
         dokumente č. VI/8388/94 o odporúčaniach na opatrenia na plochách na mieste a spomenutá v dokumente z 24. novembra 2000, ktorého
         autorom bolo Spoločné výskumné centrum (pozri bod 67 vyššie).

      74      Pokiaľ ide o vek ortofotografií, Komisia spresňuje, že na vytvorenie SIPP akceptuje vek do piatich rokov, avšak overovania
         na mieste vyžadujú fotografie pochádzajúce z daného roku. Podľa Komisie môžu archivované ortofotografie slúžiť na merania
         v rámci SIPP. Je však zjavne nemožné použiť staršie ortofotografie pri dokumentácii zberu úrody v neskoršom finančnom roku.
         Berúc do úvahy, že pomoci stanovené v nariadeniach č. 1765/92 a č. 1251/1999 sú vypočítané na základe produkcie, Komisia sa
         domnieva, že konštatovanie, že na konkrétnej parcele bola počas konkrétneho roku zberu úrody pestovaná konkrétna plodina,
         má prvoradý význam. Toto konštatovanie však môže byť podložené len fotografiami z daného roku zberu úrody.

      –       Posúdenie Súdom prvého stupňa
      75      Pokiaľ ide o tvrdenie založené na presnom percentuálnom podiele plôch pokrytých SIPP, ako aj na uplatnení iných kontrolných
         metód, je potrebné poukázať na analýzu uskutočnenú v bodoch 59 a 60 vyššie.

      76      Okrem toho v rozsudkoch z 24. februára 2005, Grécko/Komisia, už citovanom v bode 36 vyššie (body 97 a 100), a zo 17. marca
         2005, Grécko/Komisia, už citovanom v bode 61 vyššie (body 62 až 64), Súdny dvor usúdil, že neuplatnenie IAKS samo osebe odôvodňuje
         uplatnenie paušálnej opravy vo výške 5 ? bez toho, aby bolo potrebné podrobne preskúmať otázky kvality kontrol diaľkovým snímaním
         alebo počtu overovaní na mieste.

      77      Tvrdenie gréckej vlády na pojednávaní, podľa ktorého by sa Súd prvého stupňa mal odchýliť od týchto záverov s ohľadom na pokrok
         uskutočnený dokončením IAKS, nemožno prijať. Aj keby sa zlepšenia týkajúce sa fungovania IAKS považovali za preukázané, grécka
         vláda nemôže tvrdiť, že z dôvodu tohto konštatovania musí byť výška opráv, ktoré sa majú uskutočniť, znížená. Napriek týmto
         zlepšeniam totiž riziko škody pre EPUZF bolo z dôvodu nedokončenia významnej časti IAKS naďalej veľmi vysoké, a to od uplynutia
         lehoty stanovenej na zavedenie IAKS, čiže od 1. januára 1997 (rozsudky z 24. februára 2005, Grécko/Komisia, už citovaný v bode
         36 vyššie, bod 99, a zo 17. marca 2005, Grécko/Komisia, bod 61 vyššie, bod 63).

      78      Z toho vyplýva, že dotknutá paušálna oprava je v súlade s usmerneniami stanovenými Komisiou v dokumente č. VI/5330/97. Tretí
         žalobný dôvod teda musí byť ako celok zamietnutý, pričom nie je potrebné rozhodnúť o dôvodnosti tvrdenia týkajúceho sa kontrol
         diaľkovým snímaním založených na satelitných snímkach vytvorených pred zberom úrody a prijateľného veku ortofotografií.

       O olivovom oleji
       Právna úprava Spoločenstva
      79      Všeobecné pravidlá týkajúce sa pomoci v oblasti olivového oleja boli pre dotknuté roky stanovené v nariadení Rady (EHS) č. 3089/78
         z 19. septembra 1978 o všeobecných pravidlách týkajúcich sa pomoci pri spotrebe olivového oleja [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 369, s. 12), zmenenom a doplnenom nariadením Rady (ES) č. 1528/96 z 30. júla 1996 (Ú. v. ES L 206, s. 13).

      80      Vykonávacie ustanovenia k režimu pomoci pri spotrebe olivového oleja boli pre dotknuté roky upravené v nariadení Komisie (EHS)
         č. 2677/85 z 24. septembra 1985 o pravidlách uplatnenia režimu pomoci pri spotrebe olivového oleja [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 254, s. 5), zmenenom a doplnenom nariadeniami Komisie (ES) č. 643/93 z 19. marca 1993 (Ú. v. ES L 69, s. 19)
         a č. 887/96 z 15. mája 1996 (Ú. v. ES L 119, s. 16).

       Súhrnná správa
      81      Pokiaľ ide o inšpekcie už uskutočnené Komisiou v júli 1996 (týkajúce sa rokov 1994 a 1995), kontrola v oblasti olivového oleja
         bola v prejednávanej veci obmedzená na dokumentárnu analýzu zahrňujúcu početnú výmenu listov v rokoch 1999 až 2001 (bod B.8.4.1
         súhrnnej správy). Táto analýza potvrdila, že rôzne zistené problémy týkajúce sa rokov 1994 a 1995 pretrvávali napriek tomu,
         že boli uskutočnené významné zlepšenia.

      82      Preto bola uplatnená presná oprava v celkovej výške 200 146,68 eur za roky 1996 až 1998 (bod B.8.4.3 súhrnnej správy).

       Tvrdenia účastníkov konania
      83      Grécka vláda uvádza jediný žalobný dôvod zrušenia založený na nepríslušnosti Komisie ratione temporis. Tým, že sa grécka vláda odvoláva na analýzu uskutočnenú v rámci prvého žalobného dôvodu zrušenia týkajúceho sa sektora plodín
         pestovaných na ornej pôde, tvrdí, že prvý list, v ktorom Komisia uviedla dotknutú opravu, bol list zo 14. apríla 2004. Táto
         vláda sa preto domnieva, že Komisia mohla vylúčiť výdavky uskutočnené pred 14. aprílom 2002, len ak by jej grécke orgány oznámili
         skutočnosti potrebné na výpočet uvedenej opravy po tomto dátume. Relevantné skutočnosti však boli Komisii oznámené oveľa skôr.

      84      Napadnuté rozhodnutie teda musí byť zrušené v rozsahu, v akom stanovuje paušálnu opravu v sektore olivového oleja.

      85      Komisia toto tvrdenie spochybňuje. Už svojím listom z 3. júla 1998 vyjadrila potrebu uložiť opravy uplatnené na roky 1994
         a 1995 aj na nasledujúce roky. Nedostatky systému pomoci v dotknutej oblasti boli konštatované od roku 1990 a vyplynuli z nich
         opravy stanovené za finančné roky 1992 až 1995. Dotknutá oprava sa zakladala na rovnakých skutkových okolnostiach, keďže Grécko
         svoj systém pomoci zlepšilo len čiastočne. Helénska republika vedela o nezrovnalostiach od roku 1992, pričom ich podstatu
         nikdy nespochybňovala. Komisia tieto výhrady zopakovala v liste z 3. júla 1998 a listom z 8. februára 1999 požiadala grécke
         orgány, aby jej oznámili opatrenia, ktoré v tejto súvislosti prijali za roky 1996 a 1997. Žiadosť o informácie bola zopakovaná
         v pozvaní na bilaterálne rokovania z 3. augusta 2001.

      86      Opravy za roky 1996 až 1998 sú v každom prípade pokračovaním opráv uplatňovaných od roku 1992. Helénska republika teda bola
         plne informovaná o dotknutej oprave, ktorej dôvodnosť nepriamo pripustila.

       Posúdenie Súdom prvého stupňa
      87      Na účely analýzy tohto žalobného dôvodu je predovšetkým potrebné zohľadniť konštatovania uvedené v bodoch 36 až 46 vyššie.
         Následne treba zdôrazniť, že bez ohľadu na otázku, či je dátum, ktorý grécka vláda považuje za začiatok plynutia 24-mesačnej
         lehoty, správny, uvedená vláda týmto žalobným dôvodom položila Súdu prvého stupňa otázku týkajúcu sa príslušnosti Komisie
         ratione temporis uložiť dotknutú opravu.

      88      V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že skutkové okolnosti konania, z ktorých vyplynula táto oprava a ktoré uviedli účastníci
         konania, preukazujú, že Komisia konala mimo svojej pôsobnosti ratione temporis aj podľa nariadenia č. 2245/1999.

      89      Listom z 3. júla 1998 Komisia informovala grécke orgány o svojom konečnom stanovisku prijatom po kontrole týkajúcej sa rokov
         1994 a 1995. Ako vyplýva z bodu B.8.4.1 súhrnnej správy a z listu z 3. júla 1998, táto kontrola odhalila, že ministerstvo
         poľnohospodárstva neprijalo opatrenia v nadväznosti na zistenia a návrhy sankcií vypracované orgánom kontrolujúcim pomoci
         súvisiace s olivovým olejom a uvedené v správach o kontrolách zaslaných uvedenému ministerstvu do konca októbra 1994. Listom
         z 12. januára 1999 Komisia v rámci toho istého konania informovala grécke orgány o konečnej sume navrhovanej presnej opravy
         [3 068 123 875 gréckych drachiem (GRD), čiže 9 004 031,91 eur]. Táto oprava bola nakoniec uskutočnená, ako to vyplýva z bodu
         B.8.4.1 súhrnnej správy.

      90      Pokiaľ ide o toto konanie o zúčtovaní výdavkov EPUZF‑u týkajúce sa rokov 1996 až 1998, Komisia v liste z 8. februára 1999
         požiadala grécke orgány, aby jej predložili určité informácie týkajúce sa nápravných opatrení prijatých v súvislosti s podnikmi
         patriacimi do tretej z piatich kategórií uvedených v liste z 3. júla 1998, pri ktorých kontrola odhalila isté nezrovnalosti.

      91      Listom z 2. mája 2001, zaslanom podľa článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95, Komisia členskému štátu oznámila výsledky svojich
         kontrol v rámci vyšetrovania 2000/11 týkajúceho sa výdavkov uskutočnených v rámci pomoci pri spotrebe olivového oleja za roky
         1996 až 1998. V tejto súvislosti poukázala na list z 8. februára 1999. Listom z 3. augusta 2001 Komisia pozvala členský štát
         na bilaterálne rokovanie podľa článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95 týkajúce sa najmä pomoci pri spotrebe olivového oleja.
         Napokon Komisia v liste zo 14. apríla 2004 formálne oznámila svoje závery gréckym orgánom a vyhodnotila výdavky, ktoré mala
         v úmysle vylúčiť.

      92      V prejednávanej veci je potrebné sa domnievať, že začiatok novej kontroly Komisie predstavuje list z 8. februára 1999, a nie
         list podľa článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95.

      93      V tejto súvislosti treba uviesť, že dotknutá oprava uskutočnená v súvislosti s rokmi 1996 až 1998 bola založená na zisteniach
         týkajúcich sa skutočností, ktoré nastali po skutočnostiach, z ktorých vyplývala oprava vzťahujúca sa na roky 1994 a 1995.

      94      Z bodu B.8.4.3 súhrnnej správy v spojení s listom Komisie zo 14. apríla 2004 vyplýva, že dotknutá finančná oprava bola uplatnená
         z dvoch dôvodov. Po prvé ide o omeškanie pri odoberaní akreditácie určitým podnikom, ktoré sa malo uskutočniť v súvislosti
         s rokmi 1996 a 1997 podľa článku 12 ods. 6 nariadenia č. 2677/85, zmeneného a doplneného článkom 1 nariadenia č. 643/93, a po
         druhé o neuloženie sankcií z dôvodu nezrovnalostí týkajúcich sa kvality olivového oleja podľa článku 5 ods. 2 nariadenia č. 2677/85,
         zmeneného a doplneného článkom 1 nariadenia č. 887/96.

      95      Ako vyplýva z bodu B.8.4.3 súhrnnej správy v spojení s listom Komisie z 31. októbra 2001, oprava uskutočnená z dôvodu omeškania
         pri odoberaní akreditácie sa rovná sume pomoci neoprávnene prijatej počas rokov 1996 a 1997 štyrmi podnikmi, ktorých akreditácia
         mala byť v súvislosti s týmito obdobiami stiahnutá.

      96      Navyše z oznámenia Komisie zo 14. apríla 2004 vyplýva, že oprava uskutočnená z dôvodu neuloženia sankcií pre nezrovnalosti
         týkajúce sa kvality olivového oleja sa rovná peňažným sankciám, ktoré mali byť uložené v 38 prípadoch počas rokov 1996 až
         1998 a ktoré mali byť odpočítané z výdavkov EPUZF‑u podľa článku 5 ods. 2 tretieho pododseku nariadenia č. 2677/85, zmeneného
         a doplneného naposledy článkom 1 nariadenia č. 887/96. Z oznámenia zo 14. apríla 2004 okrem toho vyplýva, že všetky odbery
         vzoriek vykonané vnútroštátnymi orgánmi na účely kontroly kvality sa realizovali po skončení roka 1995 (15. októbra 1995),
         kým časť listu z 3. júla 1998 týkajúca sa podnikov tretej kategórie (pozri bod 90 vyššie) odkazuje na správy o kontrole vypracované
         gréckymi orgánmi do októbra 1994.

      97      Za týchto okolností je nutné konštatovať, že pochybenia, z ktorých vyplynula dotknutá oprava (neodobratie akreditácie a neuloženie
         peňažnej sankcie), nastali po roku 1995, teda po poslednom roku, ktorého sa týkala prvá kontrola Komisie. Tvrdenie, ktoré
         Komisia uviedla na pojednávaní a podľa ktorého nemožno dotknutú kontrolu oddeliť od prvej kontroly týkajúcej sa rokov 1994
         a 1995 (pozri bod 89 vyššie), preto nemožno prijať. V prejednávanej veci je potrebné sa domnievať, že pri overovaní, či grécke
         orgány pristúpili k odobratiu akreditácie, ako aj k uloženiu sankcií počas rokov 1996 až 1998, pristúpila Komisia k novej
         kontrole, ktorá nebola súčasťou prvej kontroly. Rovnako nemožno porušiť procesnú záruku vyplývajúcu z 24‑mesačnej lehoty podľa
         nariadení č. 729/70 a č. 1258/1999 len z toho dôvodu, že zistenia kontroly sú čiastočne podobné zisteniam skoršej kontroly.

      98      Napokon nemôže mať úspech ani tvrdenie Komisie, podľa ktorého grécke orgány prijali možnosť dotknutej opravy počas správneho
         konania. Táto okolnosť totiž nepostačuje na to, aby mala Komisia príslušnosť ratione temporis, ktorú vyžadujú nariadenia č. 729/70 a č. 1258/1999, na uloženie finančných opráv v rámci EPUZF‑u.

      99      V prejednávanej veci je list z 2. mája 2001 zaslaný na základe článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95, zmeneného a doplneného
         nariadením č. 2245/1999, prvým listom, ktorý obsahoval všetky prvky vyžadované prvým pododsekom tohto ustanovenia. Práve tento
         list teda predstavuje začiatok na výpočet 24-mesačnej lehoty.

      100    Z toho vyplýva, že Komisia bola ratione temporis nepríslušná vylúčiť výdavky uskutočnené pred 2. májom 1999. Je preto potrebné napadnuté rozhodnutie zrušiť v rozsahu, v akom
         z financovania Spoločenstvom vylučuje výdavky týkajúce sa pomoci pri spotrebe olivového oleja.

       O finančnom audite
       Právna úprava Spoločenstva
      101    Podľa článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1251/1999 sa „platby [pestovateľom] vykonajú medzi 16. novembrom a 31. januárom po zbere“.

      102    Nariadenie Komisie (ES) č. 296/96 zo 16. februára 1996 o údajoch, ktoré musia členské štáty zasielať a o mesačnom zaúčtovávaní
         výdavkov financovaných Záručnou sekciou Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), ktorým sa
         ruší nariadenie (EHS) č. 2776/88 (Ú. v ES L 39, s. 5; Mim. vyd. 03/018, s. 453), spresňuje podmienky, za ktorých môžu byť
         záručnou sekciou EPUZF‑u uhradené výdavky členských štátov.

      103    Článok 4 ods. 2 nariadenia č. 296/96, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1577/2001 z 1. augusta 2001 (Ú. v. ES
         L 209, s. 12; Mim. vyd. 03/033, s. 235), stanovuje:

      „Zálohy na preberané výdavky budú znížené v prípade výdavkov realizovaných po stanovených termínoch takto:
      a)      ak výdavky realizované po termínoch budú predstavovať 4 % alebo menej z výdavkov realizovaných pred termínmi, tak sa neuplatní
         žiadne zníženie, a to bez ohľadu na počet mesiacov oneskorenia;

      b)      po prekročení prahovej hodnoty 4 % budú všetky ďalšie výdavky realizované s oneskorením až do:
      –        jedného mesiaca znížené o 10 %,
      –        dvoch mesiacov znížené o 25 %,
      –        troch mesiacov znížené o 45 %,
      –        štyroch mesiacov znížené o 70 %,
      –        päť mesiacov alebo viac znížené o 100 %.
      Komisia však bude uplatňovať rozdielne časové meradlo a/alebo nižšie zníženia alebo vôbec žiadne, pokiaľ budú určité opatrenia
         konfrontované s výnimočnými podmienkami riadenia, alebo ak členské štáty predložia náležite doložené zdôvodnenia.

      Zníženia uvedené v tomto článku budú realizované v súlade s pravidlami uvedenými v článku 14 nariadenia (ES) č. 2040/2000.“
       Súhrnná správa
      104    Podľa bodu C.1.1.1 súhrnnej správy preskúmali služby Komisie oneskorenia platieb konštatované v priebehu obdobia od 16. októbra
         2000 do 15. októbra 2001 v súlade s článkom 4 nariadenia č. 296/96. Po tejto kontrole a po bilaterálnych rozhovoroch Komisia
         uplatnila opravy týkajúce sa ôsmich rozpočtových položiek.

       Tvrdenia účastníkov konania
      105    Spomedzi rozpočtových položiek, ktorých sa týkajú opravy v oblasti finančného auditu, grécka vláda spochybňuje opravy vo výške
         455 070,44 eur týkajúce sa pomoci v súvislosti s vikou a vo výške 33 718,52 eur týkajúce sa pomoci na hektár ryže.

      106    Grécka vláda uvádza jediný žalobný dôvod založený na porušení článku 4 ods. 2 nariadenia č. 296/96, článku 7 ods. 4 a článku
         8 ods. 1 nariadenia č. 1258/1999, ako aj dokumentu č. VI/5330/97, a tiež na nedostatku odôvodnenia a skutkovom omyle.

      107    Z uvedených ustanovení vyplýva, že členské štáty sú povinné dodržiavať lehoty pri platbách pomoci, v opačnom prípade im budú
         uložené zostupné finančné opravy až do výšky 100 % výdavkov. Komisia by mala po prvé v tejto súvislosti zohľadniť finančnú
         škodu, ktorú Spoločenstvo utrpelo z dôvodu nerešpektovania týchto lehôt, a po druhé dodržať zásadu proporcionality. Navyše
         je Komisia povinná uplatňovať nižšie zníženie alebo neuplatňovať nijaké zníženie, pokiaľ budú určité opatrenia konfrontované
         s výnimočnými podmienkami riadenia alebo ak členské štáty predložia náležite doložené zdôvodnenia. Prekročenie lehoty platby
         z dôvodu dodatočných kontrol v prípadoch, ktoré boli predmetom námietok, alebo z dôvodu dodatočných platieb uskutočnených
         po preskúmaní námietok založených na chybách v zápise do databáz predstavuje takúto výnimočnú podmienku sprevádzanú doloženými
         zdôvodneniami.

      108     Grécke orgány informovali Komisiu o tom, že oneskorenie platby spôsobili nevyhnutné dodatočné kontroly, a to najmä v prefektúre
         Heraklion, ktorá je z hľadiska pestovania viky najväčšou prefektúrou krajiny. Listom z 26. januára 2001 grécke orgány požiadali
         o predĺženie lehoty na platbu pomoci s cieľom dodržania požiadaviek pracovného dokumentu č. VI/7105/98 o zvýšenej miere kontroly
         v prípade zistenia výrazných nedostatkov. Listom z 1. februára 2001 Komisia túto žiadosť zamietla, pričom uviedla, že dokumenty,
         ktoré s ňou súviseli, budú zohľadnené v konaní o zúčtovaní výdavkov EPUZF‑u tak, aby nebola uložená oprava. Prahová hodnota
         4 % stanovená v článku 4 ods. 2 nariadenia č. 296/96 (pozri bod 103 vyššie) bola prekročená len z dôvodu výrazného zvýšenia
         kontrol uskutočnených orgánmi prefektúry Heraklion.

      109    Z listu zo 6. novembra 2003 vyplýva, že Komisia usúdila, že uskutočnenie dotknutých kontrol spadá do pôsobnosti článku 4 ods. 2
         písm. a) nariadenia č. 296/96. Komisia preto nemala uložiť nijakú opravu alebo mala uložiť len nižšiu opravu.

      110    Pokiaľ ide o opravu týkajúcu sa pomoci na hektár ryže, grécka vláda zdôrazňuje, že uvedené oneskorenia boli spôsobené preskúmaním
         námietok založených na chybách zápisu údajov do databázy. Pri jednej z troch dotknutých prefektúr bolo oneskorenie spôsobené
         štrajkom v združení poľnohospodárskych družstiev, čo predstavuje prípad vyššej moci. Z toho vyplýva, že dotknuté oneskorenia
         boli spôsobené výnimočnými okolnosťami smerujúcimi k ochrane záujmov Spoločenstva. Berúc do úvahy tieto okolnosti, grécka
         vláda navrhuje zrušenie napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom ukladá dotknutú opravu, alebo subsidiárne jej obmedzenie
         na 2 % platieb uskutočnených po uplynutí lehoty.

      111    Komisia odpovedá, že článok 4 ods. 2 písm. b) posledný pododsek nariadenia č. 296/96 musí byť ako ustanovenie upravujúce výnimku
         predmetom doslovného výkladu a dôkazné bremeno nesie účastník konania, ktorý sa tejto výnimky dovoláva.

      112    Pokiaľ ide o pomoc v súvislosti s vikou, oneskorenia platieb nad prahovú hodnotu 4 % (pozri bod 103 vyššie) boli neodôvodnené,
         keďže táto hranica bola stanovená s cieľom zabezpečiť prehĺbenie kontrol, ako aj uskutočniť dodatočné kontroly. Žiadosť o predĺženie
         lehoty bola predložená tri dni pred uplynutím dodatočnej lehoty, a preto nemôže byť prijatá. Z dokumentu č. VI/5330/97 vyplýva,
         že ak chcú členské štáty získať výnimku z dôvodu dodatočných kontrol, musia predložiť dôkaz, že sumy, ktoré sú spochybnené,
         prekračujú prahovú hodnotu 4 % zaplatených výdavkov. Komisia zastáva názor, že grécke orgány riadne neodôvodnili prekročenie
         lehôt a že žiadosť o predĺženie lehoty bola v každom prípade podaná neskoro.

      113    To isté platí aj v prípade pomoci na hektár ryže. Grécka vláda sa pri odôvodnení prekročenia lehôt nemôže odvolať na okolnosti
         patriace do jej vlastnej oblasti zodpovednosti, ako je preskúmanie odvolaní a námietok z dôvodu chýb v databáze.

       Posúdenie Súdom prvého stupňa
      114    Je potrebné uviesť, tak ako vyplýva z tabuľky uvedenej v bode C.1.1.4 súhrnnej správy, že Komisia pri pomoci v súvislosti
         s vikou a pomoci na hektár ryže uplatnila opravy, ktoré sa rovnajú zrážkam už uskutočneným v rámci mesačných preddavkov na
         základe článku 4 ods. 2 nariadenia č. 296/96.

      115    Tiež je potrebné zdôrazniť, ako to urobila Komisia, že článok 4 ods. 2 druhý pododsek nariadenia č. 296/96 predstavuje ustanovenie
         upravujúce výnimku, a preto musí byť predmetom reštriktívneho výkladu.

      116    Okrem toho finančné výdavky, ktoré znáša EPUZF, sa musia vypočítať na základe predpokladu, že lehoty stanovené uplatniteľnou
         poľnohospodárskou právnou úpravou budú dodržané. Z toho vyplýva, že ak vnútroštátne orgány uskutočnia platbu pomoci po uplynutí
         lehoty, zaťažujú EPUZF neoprávnenými, a teda neuplatniteľnými výdavkami, ako potvrdzuje štvrté odôvodnenie nariadenia č. 296/96
         (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 28. októbra 1999, Taliansko/Komisia, C‑253/97, Zb. s. I‑7529, bod 126). Členský
         štát preto musí organizovať svoj systém kontrol tak, aby zohľadnil lehotu stanovenú pre platby pomoci v článku 8 ods. 1 nariadenia
         č. 1251/1999 (pozri analogicky rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. júna 2006, Grécko/Komisia, T‑251/04, neuverejnený v Zbierke,
         bod 76). Navyše prahová hodnota 4 % stanovená v článku 4 ods. 2 nariadenia č. 296/96 slúži práve na to, aby umožnila členským
         štátom uskutočniť dodatočné kontroly, pričom tento článok spresňuje, že počet mesiacov oneskorenia nemá na platby, ktoré túto
         hodnotu neprekročia, nijaký vplyv.

      117    Ako vyplýva zo spisu, orgány prefektúry Heraklion informovali ministerstvo poľnohospodárstva o prvých výsledkoch kontrol až
         19. januára 2001, pričom ministerstvo v liste z 22. januára 2001 pripomenulo povinnosť uskutočniť nové kontroly v súlade s dokumentom
         č. VI/7105/98 (pozri bod 108 vyššie). Listom z 26. januára 2001 (piatok) toto ministerstvo požiadalo o predĺženie lehoty na
         platbu, ktorá mala uplynúť 31. januára, nespresnilo však, o aké plodiny ide, a nepredložilo súvisiace podporné dokumenty.
         Táto žiadosť bola Komisiou oprávnene zamietnutá faxom z 1. februára 2001 ako nepresná a najmä oneskorená.

      118    Za týchto okolností Komisia v liste zo 6. novembra 2003 oprávnene zotrvala na svojom stanovisku, podľa ktorého potreba dodatočných
         kontrol, na ktorú sa odvolávali grécke orgány, nemá presiahnuť prahovú hodnotu 4 % (pozri bod 103 vyššie).

      119    Grécka vláda teda nepreukázala, že podmienky uplatnenia článku 4 ods. 2 posledného pododseku nariadenia č. 296/96 boli pri
         oneskorených platbách pri pomoci v súvislosti s vikou splnené.

      120    To isté platí, pokiaľ ide o pomoc na hektár ryže. Komisia oprávnene zdôrazňuje, že členský štát nemôže odôvodniť oneskorené
         platby tým, že sa odvolá na nedostatky vo vnútroštátnych postupoch a z nich vyplývajúce odvolania. Pokiaľ ide o argument založený
         na štrajku, o ktorý sa grécke orgány opierajú ako o vyššiu moc, nemožno ho prijať. Jediným dokumentom, ktorý súvisí s týmto
         argumentom, je list z prefektúry Imathia z 25. októbra 2001 adresovaný ministerstvu poľnohospodárstva, v ktorom sa vysvetľuje,
         že dotknutý štrajk má za následok oneskorené zaslanie výsledkov preskúmania odvolaní 30. apríla 2001. Uvedený štrajk spôsobil
         oneskorenie pri preskúmaní odvolaní podaných v dôsledku chýb pri platbe pomoci, čo je komplikácia, ktorú je potrebné pripísať
         členskému štátu. Grécka vláda nepredložila nijaký dôkaz o trvaní dotknutého štrajku ani o tom, či bol štrajk ohlásený, alebo
         nie. Tento žalobný dôvod zrušenia sa preto musí zamietnuť.

      121    Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že napadnuté rozhodnutie sa musí zrušiť v rozsahu, v akom Helénskej republike ukladá
         presnú opravu vo výške 200 146,68 eur za finančné roky 1996 až 1998 (pomoc pri spotrebe olivového oleja), kým v zostávajúcej
         časti sa žaloba musí zamietnuť.

       O trovách
      122    Podľa článku 87 ods. 3 rokovacieho poriadku môže Súd prvého stupňa rozdeliť náhradu trov konania alebo rozhodnúť tak, že každý
         z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania, ak účastníci konania mali úspech len v časti predmetu konania. Keďže
         Helénska republika nemala úspech vo väčšine žalobných dôvodov, je potrebné rozhodnúť, že znáša svoje vlastné trovy konania
         a je povinná nahradiť 70 % trov konania Komisie a Komisia znáša 30 % svojich vlastných trov konania.

      Z týchto dôvodov
      SÚD PRVÉHO STUPŇA (druhá komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Rozhodnutie Komisie 2005/354/ES z 29. apríla 2005 o vylúčení z financovania Spoločenstva niektorých výdavkov uskutočňovaných
            niektorými členskými štátmi v rámci záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF)
            sa zrušuje v rozsahu, v akom Helénskej republike ukladá presnú opravu vo výške 200 146,68 eur za finančné roky 1996 až 1998
            (pomoc pri spotrebe olivového oleja).
      2.      V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
      3.      Helénska republika znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť 70 % trov konania Komisie a Komisia znáša 30 %
            svojich vlastných trov konania.

               Pirrung

               Forwood

               Papasavvas

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 12. septembra 2007.

               Tajomník

                     Predseda komory

               E. Coulon

                     J. Pirrung

         Obsah

      Právny rámec
      Okolnosti predchádzajúce sporu
      Konanie a návrhy účastníkov konania
      O dôvodnosti žaloby
      O plodinách pestovaných na ornej pôde
      Právna úprava Spoločenstva
      Súhrnná správa
      O prvom žalobnom dôvode založenom na nepríslušnosti Komisie ratione temporis
      – Tvrdenia účastníkov konania
      – Posúdenie Súdom prvého stupňa
      O druhom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení, skutkovom omyle a na nedostatočnom odôvodnení
      – Tvrdenia účastníkov konania
      – Posúdenie Súdom prvého stupňa
      O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení dokumentu č. VI/5330/97 a zásady proporcionality, na skutkovom omyle a nedostatočnom
         odôvodnení týkajúcom sa výšky dotknutej paušálnej opravy

      – Tvrdenia účastníkov konania
      – Posúdenie Súdom prvého stupňa
      O olivovom oleji
      Právna úprava Spoločenstva
      Súhrnná správa
      Tvrdenia účastníkov konania
      Posúdenie Súdom prvého stupňa
      O finančnom audite
      Právna úprava Spoločenstva
      Súhrnná správa
      Tvrdenia účastníkov konania
      Posúdenie Súdom prvého stupňa
      O trovách
      * Jazyk konania: gréčtina.


Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. októbra 1982. # Greek Canners Association a iní proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Vec 250/81.