title: Vec T-808/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. decembra 2019 – Pethke/EUIPO („Verejná služba – Úradníci – Hodnotiaca správa – Zákonnosť postupov hodnotenia a odvolacieho hodnotenia – Povinnosť nestrannosti odvolacieho hodnotiteľa“)

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/30

      Rozsudok Všeobecného súdu z 3. decembra 2019 – Pethke/EUIPO
      (Vec T-808/17) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Hodnotiaca správa - Zákonnosť postupov hodnotenia a odvolacieho hodnotenia - Povinnosť nestrannosti odvolacieho hodnotiteľa“)
      (2020/C 27/36)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Ralph Pethke (Alicante, Španielsko) (v zastúpení: H. Tettenborn, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Lukošiūtė, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci B. Wägenbaur, avocat)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 270 ZFEÚ na zrušenie hodnotiacej správy žalobcu za rok 2016, ako aj prípadne návrh na zrušenie rozhodnutia správnej rady EUIPO z 18. októbra 2017, ktorým bola zamietnutá sťažnosť žalobcu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Hodnotiaca správa pána Ralpha Pethkeho za rok 2016 a rozhodnutie správnej rady Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 18. októbra 2017, ktorým sa zamieta sťažnosť pána Ralpha Pethkeho, sa zrušujú.

                  2.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Ralpha Pethkeho.

         (1)  Ú. v. EÚ C 42, 5.2.2018.


title: Vec C-270/19 P: Odvolanie podané 28. marca 2019: WB proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 23. januára 2019 vo veci T-579/18, WB/Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/9

      Odvolanie podané 28. marca 2019: WB proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 23. januára 2019 vo veci T-579/18, WB/Komisia
      (Vec C-270/19 P)
      (2020/C 27/11)
      Jazyk konania: rumunčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: WB (v zastúpení: N. Ciocea, avocată)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Uznesením z 3. decembra 2019 Súdny dvor (siedma komora) zamietol odvolanie ako zjavne nedôvodné.


title: Vec T-644/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známy Európskej únie DermoFaes Atopiderm – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie Dermowas – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/30

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)
      (Vec T-644/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známy Európskej únie DermoFaes Atopiderm - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie Dermowas - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2020/C 27/37)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Nemecko) (v zastúpení: A. Thünken, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Španielsko) (v zastúpení: A. Vela Ballesteros a S. Fernandez Malvar, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 11. júla 2018 (vec R 1305/2017-2), ktoré sa týkalo námietkového konania medzi spoločnosťami Dr. August Wolff a Faes Farma.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a spoločnosti Faes Farma, SA, vrátane nevyhnutných trov, ktoré tejto spoločnosti vznikli v konaní pred odvolacím senátom EUIPO.

         (1)  Ú. v. EÚ C 4, 7.1.2019.


title: Vec C-271/19 P: Odvolanie podané 28. marca 2019: WB proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 23. januára 2019 vo veci T-329/18, WB/Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/10

      Odvolanie podané 28. marca 2019: WB proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 23. januára 2019 vo veci T-329/18, WB/Komisia
      (Vec C-271/19 P)
      (2020/C 27/12)
      Jazyk konania: rumunčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: WB (v zastúpení: N. Ciocea, avocată)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Uznesením z 3. decembra 2019 Súdny dvor (siedma komora) zamietol odvolanie ako zjavne nedôvodné.


title: Vec T-658/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. decembra 2019 – Hästens Sängar/EUIPO (Zobrazenie opakujúcich sa štvorcov) („Ochranná známka Európskej únie – Medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu – Obrazová ochranná známka zobrazujúca opakujúce sa štvorce – Absolútny dôvod zamietnutia – Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti – Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/31

      Rozsudok Všeobecného súdu z 3. decembra 2019 – Hästens Sängar/EUIPO (Zobrazenie opakujúcich sa štvorcov)
      (Vec T-658/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu - Obrazová ochranná známka zobrazujúca opakujúce sa štvorce - Absolútny dôvod zamietnutia - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2020/C 27/38)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Hästens Sängar AB (Köping, Švédsko) (v zastúpení: M. Johansson a R. Wessmann, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Söder, H. O’Neill a D. Gája, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 8. augusta 2018 (vec R 442/2018-2) týkajúcemu sa medzinárodného zápisu označujúceho Európsku úniu obrazovej ochrannej známky zobrazujúcej opakujúcich sa štvorcov

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Hästens Sängar AB je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec C-797/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 24. októbra 2019 – B-GmbH/Finanzamt D

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 24. októbra 2019 – B-GmbH/Finanzamt D
      (Vec C-797/19)
      (2020/C 27/27)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: B-GmbH

         Odporca: Finanzamt D

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykladať v tom zmysle, že ide o štátnu pomoc, ktorá spadá do pôsobnosti tohto ustanovenia, ak sa (trvalé) straty kapitálovej spoločnosti z ekonomickej činnosti, ktorá sa vykonáva bez odplaty pokrývajúcej náklady, podľa právnych predpisov členského štátu síce v zásade majú považovať za skryté rozdelenie zisku, a preto nemôžu znižovať zisk kapitálovej spoločnosti, ale v prípade kapitálových spoločností, v ktorých väčšinou hlasovacích práv priamo alebo nepriamo disponujú právnické osoby verejného práva, tieto právne dôsledky neplatia pre trvale stratové podnikateľské činnosti, ak sa tieto podnikateľské činnosti vykonávajú z dôvodov týkajúcich sa dopravnej, environmentálnej, sociálnej, kultúrnej, vzdelávacej alebo zdravotníckej politiky?


title: Vec C-373/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 13. mája 2019 – Finanzamt München Abteilung III/Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 13. mája 2019 – Finanzamt München Abteilung III/Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics
      (Vec C-373/19)
      (2020/C 27/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Finanzamt München Abteilung III

         Odporca v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Zahŕňa pojem školské alebo univerzitné vzdelávanie, obsiahnutý v článku 132 ods. 1 písm. i) a j) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1), aj kurz plávania?

                  2.

                  Môže uznanie subjektu v zmysle článku 132 ods. 1 písm. i) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty za subjekt, ktorý má podobné ciele ako subjekty, ktoré sa spravujú verejným právom a ktorých cieľom je vzdelávanie detí a mládeže, školské alebo univerzitné vzdelávanie, odborná príprava alebo rekvalifikácia, vyplývať z toho, že v prípade kurzu poskytovaného týmto subjektom ide o osvojenie si elementárnej zručnosti (v tomto prípade plávania)?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na druhú otázku: Vyžaduje oslobodenia od dane podľa článku 132 ods. 1 písm. j) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, aby zdaniteľná osoba bola fyzickou osobou – podnikateľom?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec T-748/19: Žaloba podaná 1. novembra 2019 – The Vitec Group/Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/48

      Žaloba podaná 1. novembra 2019 – The Vitec Group/Komisia
      (Vec T-748/19)
      (2020/C 27/52)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: The Vitec Group plc (Richmond, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: C. McDonnell, barrister, B. Goren, solicitor, M. Peristeraki, advokát, a K. Desai, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval neexistenciu protiprávnej štátnej pomoci a zrušil článok 1 rozhodnutia Komisie z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896 poskytnutej Spojeným kráľovstvom v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre ovládané zahraničné spoločnosti v rozsahu, v akom toto rozhodnutie konštatuje existenciu protiprávnej štátnej pomoci, a zrušil povinnosť Spojeného kráľovstva vymáhať od žalobkyne vrátenie údajnej protiprávnej štátnej pomoci, ktorá jej bola v tejto súvislosti poskytnutá (články 2 a 3 napadnutého rozhodnutia),

                  —

                  subsidiárne zrušil články 2 a 3 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom ukladajú Spojenému kráľovstvu povinnosť vymáhať od žalobkýň údajnú štátnu pomoc, a

                  —

                  v každom prípade uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania vynaložené žalobkyňami v súvislosti s týmto konaním.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nezohľadnila kontext, účel a fungovanie právnej úpravy Spojeného kráľovstva režimu ovládaných zahraničných spoločností, pokiaľ ide o zaobchádzanie s neobchodnými finančnými ziskami. Závery Komisie v napadnutom rozhodnutí sú založené na viacerých zjavne nesprávnych posúdeniach. Komisia sa predovšetkým dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o pochopenie celého daňového systému Spojeného kráľovstva, pri pochopení cieľov, ktoré sleduje režim ovládaných zahraničných spoločností v osobitnom rozsahu oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností a pri definovaní kvalifikovaných úverových vzťahov.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia nesprávne vykladá oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností ako oslobodenie od dane a v dôsledku toho ako výhodu. Pokiaľ ide o neobchodné finančnými zisky, oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností predstavuje ustanovenie ukladajúce daňovú povinnosť, a nie selektívnu výhodu. Komisia totiž neposkytla žiadnu kvantitatívnu analýzu, aby preukázala, že ide o výhodu a že vzhľadom na neexistenciu presvedčivých dôkazov, že predmetné opatrenie spôsobuje výhodu, napadnuté rozhodnutie nemôže uspieť.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nesprávne identifikovala referenčný systém pre posudzovanie účinkov režimu ovládaných zahraničných spoločností a nesprávne identifikovala pravidlá tohto režimu ako celok odlišný od pravidiel stanovených vo všeobecnom daňovom systéme Spojeného kráľovstva dane z príjmov právnických osôb. Komisia nesprávne pochopila cieľ právnej úpravy režimu ovládaných zahraničných spoločností a nepreskúmala mieru voľnej úvahy Spojeného kráľovstva.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia vo svojom preskúmaní štátnej pomoci a uplatnila nesprávne kritérium pri preskúmaní otázky porovnateľnosti. Komisia neuznala rozdielnu úroveň rizika pre základ dane v Spojenom kráľovstve medzi poskytovaním úveru skupinovému subjektu zdaniteľnému v Spojenom kráľovstve a poskytovaním takého úveru skupinovému subjektu, ktorý nie je zdaniteľný v Spojenom kráľovstve, a neracionálne dospela k záveru, že úver v rámci skupiny je porovnateľný s poskytovaním úverov tretím stranám.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že aj za predpokladu, že sporné opatrenia týkajúce sa ovládaných zahraničných spoločností predstavujú prima facie pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, napadnuté rozhodnutie dospelo k chybnému záveru, že nič nemôže odôvodniť zlučiteľnosť sporných opatrení s pravidlami Únie týkajúcimi sa štátnej pomoci. Napadnuté rozhodnutie je navyše iracionálne a nekonzistentné, keďže Komisia správne uznala, že kapitola 9 časť 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia)] je odôvodnená, v prípadoch, v ktorých jediným dôvodom uplatnenia dane z ovládaných zahraničných spoločností podľa kontrafaktuálneho scenára kapitoly 5 je kritérium „kapitálu prepojeného v Spojenom kráľovstve“, z dôvodu, že toto kritérium môže byť v praxi mimoriadne ťažko uplatniteľné, a súčasne bez akéhokoľvek vhodného odôvodnenia uviedla, že uvedená kapitola 9 nemôže byť odôvodnená v prípadoch, keď kritérium významných personálnych funkcií by spôsobovalo uplatnenie dane z ovládaných zahraničných spoločností podľa uvedenej kapitoly 5. V skutočnosti kritérium významných personálnych funkcií je v praxi mimoriadne ťažko použiteľné, takže Komisia mala konštatovať, že kapitola 9 je odôvodnená takisto vzhľadom na toto kritérium a teda mala dospieť k záveru, že nejde o štátnu pomoc.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že vykonanie napadnutého rozhodnutia a vymáhania údajnej štátnej pomoci od žalobkyne, ak bude napadnuté rozhodnutie potvrdené, bude porušovať základné zásady práva Únie, najmä slobodu usadiť sa a voľný pohyb služieb, keďže v prípade žalobkyne sú dotknuté ovládané zahraničné spoločnosti usadené v iných členských štátoch.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že vymáhanie vyplývajúce z napadnutého rozhodnutia nie je opodstatnené a je v rozpore so základnými zásadami práva Únie.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na nedostatku odôvodnenia niektorých základných prvkov napadnutého rozhodnutia, napríklad záveru, podľa ktorého daň z ovládaných zahraničných spoločností podľa uvedenej kapitoly 5 by mohla byť bez problémov alebo bez nadmernej záťaže použitá na základe kritéria významných personálnych funkcií.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie porušuje takisto zásadu riadnej správy vecí verejných, ktorá Komisii ukladá transparentnosť a predvídateľnosť v rámci správnych konaní a vydanie rozhodnutí v primeranej lehote. Pre Komisiu je neprimerané, aby prijala svoje rozhodnutie o začatí vyšetrovania v prejednávanom prípade po viac ako štyroch rokoch a konečné rozhodnutie vydala až viac ako šiestich rokoch od nadobudnutia účinnosti sporného opatrenia.


title: Vec C-593/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Rakúsko) 5. augusta 2019 – SK Telecom Co. Ltd.

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Rakúsko) 5. augusta 2019 – SK Telecom Co. Ltd.
      (Vec C-593/19)
      (2020/C 27/14)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Sťažovateľka: SK Telecom Co. Ltd.

         Odporca v konaní o sťažnosti: Finanzamt Graz-Stadt

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 59a písm. b) smernice 2006/112/ES (1) v znení článku 2 smernice 2008/8/ES (2) vykladať v tom zmysle, že využívanie roamingu v členskom štáte formou prístupu „nezdaniteľného konečného spotrebiteľa“, ktorý sa dočasne zdržiava v tuzemsku, do tuzemskej mobilnej telefónnej siete s cieľom vytvorenia prichádzajúceho a odchádzajúceho spojenia predstavuje „používanie a využívanie“ v tuzemsku, ktoré oprávňuje na prenesenie miesta plnenia z tretej krajiny do tohto členského štátu, hoci tak poskytujúci prevádzkovateľ mobilnej siete, ako ani konečný spotrebiteľ nie sú usadení na území Spoločenstva a konečný spotrebiteľ na území Spoločenstva nemá ani bydlisko, ani obvyklý pobyt?

                  2.

                  Má sa článok 59a písm. b) smernice 2006/112/ES v znení článku 2 smernice 2008/8/ES vykladať v tom zmysle, že miesto poskytovania telekomunikačných služieb opísaných v prvej otázke, ktoré sa podľa článku 59 smernice 2006/112/ES v znení článku 2 smernice 2008/8/ES nachádza mimo územia Spoločenstva, sa môže premiestniť na územie členského štátu, hoci poskytujúci prevádzkovateľ mobilnej siete, ako ani konečný spotrebiteľ nie sú usadení na území Spoločenstva a konečný spotrebiteľ na území Spoločenstva nemá ani bydlisko, ani obvyklý pobyt, a to len preto, že telekomunikačné služby v tretej krajine nepodliehajú žiadnej dani porovnateľnej DPH podľa práva Únie?

         (1)  Smernica Rady z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).

         (2)  Smernica Rady z 12. februára 2008, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/112/ES, pokiaľ ide o miesto poskytovania služieb (Ú. v. EÚ L 44, 2008, s. 11).


title: Vec T-751/19: Žaloba podaná 4. novembra 2019 – Reckitt Benckiser Investments/Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/49

      Žaloba podaná 4. novembra 2019 – Reckitt Benckiser Investments/Komisia
      (Vec T-751/19)
      (2020/C 27/53)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Reckitt Benckiser Investments Ltd (Slough, Spojené kráľovstvo) a 5 ďalších žalobkýň (v zastúpení: C. Quigley, barrister, P. Halford a A. Langley, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896 poskytnutej Spojeným kráľovstvom v podobe oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností,

                  —

                  subsidiárne zrušil článok 2 sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týkalo žalobkýň,

                  —

                  subsidiárne v druhom rade zrušil článok 2 sporného rozhodnutia, pokiaľ ide o akúkoľvek pomoc poskytnutú v rámci oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností v období pred 24. novembrom 2017 v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň,

                  —

                  v každom prípade uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania vynaložené žalobkyňami v súvislosti s týmto konaním.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod, ktorým sa tvrdí protiprávnosť článku 1 napadnutého rozhodnutia z nasledujúcich dôvodov:

                              a)

                              Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností predstavuje (hospodársku) výhodu, pokiaľ ide o určenie existencie výhody v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, najmä:

                                          i.

                                          nezohľadnením: historických súvislostí pri zavedení režimu ovládaných zahraničných spoločností do daňového systému Spojeného kráľovstva; obmedzení stanovených v Spojenom kráľovstve na základe uplatnenia práva Únie, najmä slobody usadiť sa; teritorialitu a ďalšie politické dôvody pre štruktúru režimu ovládaných zahraničných spoločností zavedených do Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] s účinnosťou od 1. januára 2013; rozsah daňovej suverenity členských štátov vrátane Spojeného kráľovstva pri príprave režimu ovládaných zahraničných spoločností;

                                          ii.

                                          posúdením, podľa ktorého fakultatívna povaha nároku podľa kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] predstavuje priaznivejšie zaobchádzanie, na ktorého základe vzniká výhoda.

                              b)

                              Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností predstavuje selektívnu výhodu, pokiaľ ide o určenie existencie výhody v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, najmä:

                                          i.

                                          Pokiaľ ide o relevantný referenčný rámec:

                                                      1.

                                                      Nesprávne určenie referenčného rámca ako referenčného rámca zloženého výlučne z režimu ovládaných zahraničných spoločností a/alebo iba kapitoly 5 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)];

                                                      2.

                                                      Nesprávne vymedzenie cieľa referenčného systému výlučne na zdanenie ziskov z činností a aktív v Spojenom kráľovstve, ktoré boli umelo odklonené zo Spojeného kráľovstva, bez zohľadnenia toho, či príslušné cielené transakcie skutočne vedú k riziku narušenia základu dane v Spojenom kráľovstve.

                                          ii.

                                          Pokiaľ ide o stanovenie odchýlky od referenčného rámca:

                                                      1.

                                                      Nesprávne posúdenie relevantnosti a významu kritéria významných personálnych funkcií;

                                                      2.

                                                      Nesprávne posúdenie porovnateľnosti oprávnených „úverových vzťahov“ s úvermi poskytnutými jednak osobám rezidentom v Spojenom kráľovstve a jednak tretím osobám;

                                                      3.

                                                      Protiprávne odvolanie sa na smernicu Rady (EÚ) 2016/1164 (1);

                                                      4.

                                                      Nesprávne posúdenie porovnateľných rizík pre porušenie slobody usadiť sa pre kategórie oslobodených a neoslobodených kategórií ovládaných zahraničných spoločností.

                                          iii.

                                          Pokiaľ ide o odôvodnenie údajnej odchýlky,

                                                      1.

                                                      Nesprávne rozhodnutie, podľa ktorého sa odôvodnenie týkajúce sa nevyhnutnosti, aby systém bol zvládnuteľný a bolo možné ho spravovať, nevzťahuje na kritérium významných personálnych funkcií;

                                                      2.

                                                      Nesprávne rozhodnutie, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností nemožno odôvodniť odkazom na dodržiavanie slobody usadiť sa.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na protiprávnosti článku 2 sporného rozhodnutia z dôvodov založených na porušení legitímnej dôvery a zásad právnej istoty a proporcionality.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod predložený subsidiárne, podľa ktorého nemalo byť vymáhanie nariadené s ohľadom na žiadnu pomoc poskytnutú prostredníctvom oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pred 24. novembrom 2017, teda v deň, keď Komisia uverejnila svoje rozhodnutie o začatí konania.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec C-607/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 12. augusta 2019 – Husqvarna AB/Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 12. augusta 2019 – Husqvarna AB/Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG
      (Vec C-607/19)
      (2020/C 27/15)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Husqvarna AB

         Žalovaná: Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Podlieha v prípade vzájomného návrhu na zrušenie ochrannej známky Európskej únie, ktorý bol podaný pred uplynutím päťročného obdobia nepoužívania, určenie dátumu relevantného v rámci uplatnenia článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva (1) a článku 58 ods. 1 písm. a) nariadenia o ochrannej známke Európskej únie (2) pre výpočet obdobia nepoužívania, pravidlám obsiahnutým v nariadení o ochrannej známke Spoločenstva, ako aj v nariadení o ochrannej známke Európskej únie?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Má sa pri výpočte päťročného obdobia nepoužívania podľa článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva a článku 58 ods. 1 písm. a) nariadenia o ochrannej známke Európskej únie v prípade vzájomného návrhu na zrušenie ochrannej známky Európskej únie podaného pred uplynutím päťročného obdobia nepoužívania zohľadniť dátum podania vzájomného návrhu alebo dátum posledného pojednávania v odvolacom konaní?

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1).


title: Vec C-800/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poľsko) 30. októbra 2019 – SM/Mittelbayerischer Verlag KG

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poľsko) 30. októbra 2019 – SM/Mittelbayerischer Verlag KG
      (Vec C-800/19)
      (2020/C 27/28)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: SM

         Žalovaný: Mittelbayerischer Verlag KG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 7 bod 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (1) vykladať v tom zmysle, že právomoc založená na kritériu centra záujmov sa uplatní vo veci, v ktorej fyzická osoba podá žalobu týkajúcu sa práv na ochranu osobnosti v prípade, keď uverejnenie na internete označované za akt porušujúci tieto práva neobsahuje informácie, ktoré priamo alebo nepriamo súvisia s touto konkrétnou fyzickou osobou, ale obsahuje len informácie alebo tvrdenia naznačujúce hanebné činy skupiny ľudí, ku ktorej patrí žalobca (v konkrétnom prípade: národa), pričom žalobca v tom vidí porušenie jeho práv na ochranu osobnosti?

                  2.

                  Treba vo veci majetkovej a nemajetkovej ochrany práv na ochranu osobnosti pred porušeniami na internete pri posudzovaní základov právomoci uvedených v článku 7 bode 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012, t. j. pri posudzovaní, či vnútroštátny súd je súdom podľa miesta, kde došlo alebo by mohlo dôjsť ku skutočnosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody, zohľadniť také skutočnosti ako:

                              —

                              okruh príjemcov, ktorým je v zásade adresovaná internetová stránka, na ktorej došlo k porušeniu,

                              —

                              jazyk, v akom je redigovaná táto internetová stránka a príslušné uverejnenie článku,

                              —

                              čas, počas ktorého bola sporná internetová informácia prístupná príjemcom,

                              —

                              individuálne okolnosti na strane žalobcu, akými sú osud žalobcu počas vojny a jeho súčasná spoločenská činnosť, v prejednávanej veci uvádzané odôvodnenie osobitného práva brániť sa súdnou cestou šíreniu výhrad voči skupine ľudí, spoločenstvu, ktorého je žalobca členom?

         (1)  Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1.


title: Vec T-665/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – Soundio/EUIPO – Telefónica Germany (Vibble) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia – Slovná ochranná známka Vibble – Staršia nemecká slovná ochranná známka vybe – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/32

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – Soundio/EUIPO – Telefónica Germany (Vibble)
      (Vec T-665/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia - Slovná ochranná známka Vibble - Staršia nemecká slovná ochranná známka vybe - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2020/C 27/39)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Soundio A/S (Drammen, Nórsko) (v zastúpení: N. Köster a J. Albers, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: P. Neuwald, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 4. septembra 2018 (vec R 721/2018-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami E-Plus Mobilfunk GmbH a Soundio

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Soundio A/S je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 16, 14.1.2019.


title: Vec C-801/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upravni sud u Zagrebu (Chorvátsko) 31. októbra 2019 – FRANCK d.d., Zagreb/Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak, Zagreb

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upravni sud u Zagrebu (Chorvátsko) 31. októbra 2019 – FRANCK d.d., Zagreb/Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak, Zagreb
      (Vec C-801/19)
      (2020/C 27/29)
      Jazyk konania: chorvátčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Upravni sud u Zagrebu (Správny súd, Záhreb)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: FRANCK d.d., Zagreb

         Žalovaný: Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak, Zagreb

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Možno službu poskytnutia peňažných prostriedkov žalobkyňou, ktorá nie je finančnou inštitúciou, za jednorazový poplatok vo výške 1 % z danej sumy, považovať za „poskytovanie a dojednávanie úverov a správa úverov osobou, ktorá ich poskytla“ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. b) smernice o DPH (1) napriek skutočnosti, že žalobkyňa nie v zmluve formálne uvedená ako poskytovateľ úveru?

                  2.

                  Považuje sa zmenka, teda cenný papier obsahujúci záväzok vystaviteľa zmenky zaplatiť určenú peňažnú sumu osobe, ktorá je na nej uvedená ako veriteľ, alebo ktorá ju neskôr nadobudla zákonnom stanoveným spôsobom, za „iný obchodovateľný nástroj“ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. d) smernice o DPH?

                  3.

                  Je služba poskytnutá žalobkyňou, za ktorú vystaviteľ zmenky zaplatí 1 %-ný poplatok, a ktorá spočíva v tom, že žalobkyňa prevedie nadobudnutú zmenku na faktoringovú spoločnosť a sumu získanú od faktoringovej spoločnosti prevedie vystaviteľovi zmenky, pričom sa voči faktoringovej spoločnosti zaručí, že vystaviteľ zmenky splní svoj platobný záväzok vyplývajúci zo zmenky v okamihu jej splatnosti:

                              a)

                              službou oslobodenou od DPH v zmysle článku 135 ods. 1 písm. b) smernice o DPH, resp.

                              b)

                              službou oslobodenou od DPH v zmysle článku 135 ods. 1 písm. d) smernice o DPH?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec T-726/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – Mélin/Parlament („Inštitucionálne právo – Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu – Príspevok na asistenta poslanca Parlamentu – Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm – Povinnosť odôvodnenia – Nedoručenie prílohy rozhodnutia, ktorým sa nariaďuje vymáhanie“)

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/32

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – Mélin/Parlament
      (Vec T-726/18) (1)

      („Inštitucionálne právo - Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu - Príspevok na asistenta poslanca Parlamentu - Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm - Povinnosť odôvodnenia - Nedoručenie prílohy rozhodnutia, ktorým sa nariaďuje vymáhanie“)
      (2020/C 27/40)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Joëlle Mélin (Aubagne, Francúzsko) (v zastúpení: F. Wagner, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: S. Seyr a M. Ecker, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia generálneho tajomníka Parlamentu zo 4. októbra 2018 týkajúceho sa vymáhania sumy 130 339,35 eura od žalobkyne, ktorá jej bola neoprávnene vyplatená na poslaneckého asistenta, a na zrušenie s tým súvisiacej výzvy na úhradu z 10. októbra 2018

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie generálneho tajomníka Parlamentu zo 4. októbra 2018 týkajúce sa vymáhania sumy 130 339,35 eura od Joëlle Mélin, ktorá jej bola neoprávnene vyplatená na poslaneckého asistenta, a s tým súvisiaca výzva na úhradu z 10. októbra 2018, sa zrušujú.

                  2.

                  Parlament je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 65, 18.2.2019.


title: Vec T-752/19: Žaloba podaná 5. novembra 2019 – Inchcape/Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/51

      Žaloba podaná 5. novembra 2019 – Inchcape/Komisia
      (Vec T-752/19)
      (2020/C 27/54)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Inchcape plc (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Anderson, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1) v celom rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

                  —

                  subsidiárne rozhodol, že pri stanovení výšky pomoci, ktorá sa má vymáhať, sa má prihliadať na straty, úľavy alebo oslobodenia, ktoré žalobkyňa mohla uplatniť v čase podania žiadosti o oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností, alebo ktoré by žalobkyňa v tom čase mohla uplatniť, ak by nepožiadala o oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností, a to pre obidva prípady, hoci možnosť uplatniť tieto straty, úľavy alebo oslobodenia je už v súčasnosti podľa práva Spojeného kráľovstva premlčaná a bez ohľadu na to, či majú alebo nemajú automatickú povahu,

                  —

                  v každom prípade uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná nepreukázala, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností predstavuje výhodu. Podľa žalobkyne žalovaná nepreukázala, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností predstavuje výhodu v každom prípade, v ktorom bolo o toto oslobodenie požiadané.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že nedošlo k žiadnemu štátnemu zásahu alebo zásahu financovanému zo štátnych prostriedkov. Komisia nepreukázala, že vznesenie nároku na oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností s istotou viedlo k zníženiu daňovej povinnosti právnických osôb v Spojenom kráľovstve.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tom, že oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností nezvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých druhov tovaru. Podľa žalobkyne sa žalovaná dopustila nesprávneho posúdenia, keď definovala referenčný systém príliš úzko ako pravidlá uvedené v časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] namiesto širšieho systému zdanenia právnických osôb v Spojenom kráľovstve, nepochopila, že kapitola 9 časti 9A uvedeného zákona nie je odchýlkou od kapitoly 5 tejto časti, a nerozoznala, že aj v prípade, že uvedená kapitola 9 je odchýlkou od tejto kapitoly 5, je to odôvodnené povahou alebo všeobecnou schémou uvedenej časti 9A tohto zákona.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností neovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi. Podľa žalobkyne sa Komisia dopustila nesprávneho posúdenia, keď usúdila, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností môže ovplyvniť rozhodovanie nadnárodných skupín, pokiaľ ide o umiestnenie ich funkcií financovania skupinových spoločností a ich ústredia v Únii.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na tom, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností nenarúša hospodársku súťaž ani nehrozí narušením hospodárskej súťaže. Uvádza sa, že Komisia nepreukázala, že požiadanie o oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností s istotou viedlo k zníženiu daňovej povinnosti právnických osôb v Spojenom kráľovstve.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod založený na tom, že vymáhanie údajnej pomoci by bolo v rozpore so všeobecnými zásadami práva Únie. Žalobkyňa tvrdí, že keďže kritériu významných personálnych funkcii podľa článku 371 EB kapitoly 5 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] chýba právna istota, Spojené kráľovstvo malo mieru uváženia na to, aby reagovalo na túto neistotu a že žalovaná porušila svoju povinnosť vykonať úplnú analýzu všetkých relevantných faktorov. Uložením povinnosti vymáhania pomoci Komisia konala v rozpore s článkom 16 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (1), ktorý zakazuje vymáhanie pomoci, ak by to bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva Únie.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod založený na tom, že selektívna výhoda by sa odstránila a žiadne vymáhanie by nebolo potrebné, keby Spojené kráľovstvo retroaktívne rozšírilo oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností na prípady poskytovania úverov materským spoločnostiam a tretím osobám. Podľa žalobkyne žalovaná nevzala do úvahy, že takýto úkon by odstránil akúkoľvek selektívnu výhodu (za predpokladu, že nejaká existuje) a v takom prípade by neexistovala žiadna neoprávnená štátna pomoc, ktorá by sa mala vymáhať podľa práva Únie.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod založený na tom, že pri stanovení výšky pomoci, ktorá sa má vymáhať, sa má prihliadať na straty, úľavy alebo oslobodenia, ktoré žalobkyňa mohla uplatniť (prostredníctvom vznesenia nároku, vykonaním voľby alebo automaticky) v čase podania žiadosti o oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností, alebo ktoré by v tom čase mohla uplatniť, ak by nepožiadala o oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností, hoci možnosť uplatniť tieto straty, úľavy alebo oslobodenia je už v súčasnosti podľa práva Spojeného kráľovstva premlčaná. Podľa žalobkyne uvedený výklad predstavuje správny výklad odôvodnenia 203 napadnutého rozhodnutia, ak to však neplatí, napadnuté rozhodnutie je nesprávne, pretože nezohľadnenie takýchto strát, úľav alebo oslobodení by spôsobovalo príliš vysoký výpočet výšky tejto pomoci, čo by viedlo k narušeniu vnútorného trhu.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod založený na tom, že Komisia neuviedla odôvodnenie týkajúce sa oslobodenia na základe pravidla oprávnených zdrojov a oslobodenia podľa pravidla spárovaného úroku a nevykonala úplnú analýzu všetkých relevantných faktorov. Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná nerozlišovala medzi tromi rôznymi oslobodeniami podľa kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)], ktoré sa uplatňujú oddelene, a nepochopila, že oslobodenia na základe pravidla oprávnených zdrojov a oslobodenia podľa pravidla spárovaného úroku nie sú náhradou kritéria významných personálnych funkcií a že existencia oslobodenia podľa pravidla spárovaného úroku v kapitole 9 preukazuje, že žalovaná vychádzala z nesprávneho posúdenia, keď príliš úzko definovala referenčný systém ako pravidlá uvedené v časti 9A namiesto širšieho systému zdanenia právnických osôb v Spojenom kráľovstve.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-736/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembre 2019 – Runnebaum Invest/EUIPO Berg Toys Beheer (Bergsteiger) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Bergsteiger – Staršia slovná ochranná známka Beneluxu a staršia obrazová a slovná ochranná známka Európskej únie BERG – relatívny dôvod zamietnutia – Článok 47 ods. 1 a 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Prípustnosť návrhu na predloženie dôkazu o riadnom používaní – Neexistencia pravdepodobnosti zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001“)

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/33

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembre 2019 – Runnebaum Invest/EUIPO Berg Toys Beheer (Bergsteiger)
      (Vec T-736/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Bergsteiger - Staršia slovná ochranná známka Beneluxu a staršia obrazová a slovná ochranná známka Európskej únie BERG - relatívny dôvod zamietnutia - Článok 47 ods. 1 a 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Prípustnosť návrhu na predloženie dôkazu o riadnom používaní - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001“)
      (2020/C 27/41)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Runnebaum Invest GmbH (Diepholz, Nemecko) (v zastúpení: W. Prinz, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a H. O’Neil, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Berg Toys Beheer BV (Bergsteiger) (Ede, Holandsko) (v zastúpení: E. van Gelderen, adokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého dovolacieho senátu EUIPO z 22. októbra 2018 (R 527/2018-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami berg Toys Beheer a Runnebaum Invest

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého dovolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 22. októbra 2018 (R 527/2018-4) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy, ktoré vznikli spoločnosti Runnebaum Invest GmbH.

                  3.

                  Berg Toys Beheer BV znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 65, 18.2.2019.


title: Vec C-807/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijsky rajonen săd (Bulharsko) 4. novembra 2019 – „DSK Bank“ EAD a „FrontEx International“ EAD

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijsky rajonen săd (Bulharsko) 4. novembra 2019 – „DSK Bank“ EAD a „FrontEx International“ EAD
      (Vec C-807/19)
      (2020/C 27/30)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sofijsky rajonen săd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľky v konaniach o vydaní platobného rozkazu: „DSK Bank“ EAD a „FrontEx International“ EAD

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Predstavuje okolnosť, že vnútroštátny súd čelí omnoho vyššiemu pracovnému zaťaženiu ako iné súdy rovnakého stupňa a že sudcovia tohto súdu preto nemajú možnosť skúmať verejné listiny, na základe ktorých sa má alebo môže nariadiť predbežná vykonateľnosť, a prijímať svoje rozhodnutia v primeranej lehote, sama o sebe porušenie ustanovení práva Únie v oblasti ochrany spotrebiteľa alebo odporuje iným základným právam?

                  2.

                  Je vnútroštátny súd povinný odmietnuť vydať rozhodnutia, ktoré by mohli byť vykonané, ak proti nim spotrebiteľ nepodá odpor v prípade, ak má skutočné podozrenie, že návrh je založený na nekalej podmienke v spotrebiteľskej zmluve a ak spisový materiál neobsahuje v tomto ohľade žiadne jednoznačné dôkazy?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na druhú otázku, je prípustné, aby si vnútroštátny súd v prípade, ak má takéto podozrenie, vyžiadal od zmluvnej strany vykonávajúcej podnikateľskú činnosť dodatočné dôkazy, hoci podľa vnútroštátneho právneho poriadku nemá v rámci konania, v ktorom bude prípadne vydané vykonateľné rozhodnutie, takéto právomoci, ak dlžník nepodá odpor?

                  4.

                  Uplatnia sa požiadavky, ktoré právo Únie v súvislosti so smernicami týkajúcimi sa harmonizácie práva spotrebiteľov kladie na zistenie určitých okolností, ku ktorému je vnútroštátny súd povinný pristúpiť ex offo, aj v prípadoch, keď vnútroštátny zákonodarca poskytne spotrebiteľom doplnkovú ochranu (viac práv) na základe vnútroštátneho zákona, ktorý slúži na prebratie ustanovenia smernice, ktoré pripúšťa poskytnutie takejto silnejšej ochrany?


title: Vec T-672/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 22. novembra 2019 – Pyke/EUIPO („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Späťvzatie námietky – Zastavenie konania“)

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/34

      Uznesenie Všeobecného súdu z 22. novembra 2019 – Pyke/EUIPO
      (Vec T-672/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania“)
      (2020/C 27/42)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pyke Srl (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta a R. Perotti, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Paglieri SpA (Alessandria, Taliansko) (v zastúpení: A. Perani a G. Ghisletti, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 28. augusta 2018 (R 2675/2017-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Paglieri a Pyke

         Výrok

                  1.

                  Konanie o žalobe sa zastavuje.

                  2.

                  Pyke Srl a Paglieri SA znášajú svoje vlastné trovy konania, a každá je povinná nahradiť polovicu trov konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec T-754/19: Žaloba podaná 7. novembra 2019 – Stagecoach Group/Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/53

      Žaloba podaná 7. novembra 2019 – Stagecoach Group/Komisia
      (Vec T-754/19)
      (2020/C 27/55)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Stagecoach Group plc (Perth, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre analýzu daňového režimu. Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná mala posúdiť referenčný rámec režimu Spojeného kráľovstva dane z príjmov právnických osôb, a nielen samotný režim ovládaných zahraničných spoločností.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu ovládaných zahraničných spoločností. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia)] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia na ovládané zahraničné spoločnosti, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v uvedenej kapitole 9, ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú majú žalobkyne podľa článku 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva Únie.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodnení 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje skupina príjemcov (zahŕňajúca aj žalobkyňu), a že sa jej poskytla pomoc, ktorá sa musí spätne vymáhať podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec T-525/19 RII: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 11. novembra 2019 – Intering a i./Komisia („Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Program s názvom ‚Podpora EÚ pri dosahovaní čistejšieho ovzdušia v Kosove‘ – Postup verejného obstarávania EuropeAid/140043/DH/WKS/XK – Rozhodnutie o zamietnutí odkladu výkonu rozhodnutia o vylúčení uchádzača z ďalšieho postupu – Nový návrh na nariadenie predbežných opatrení – Článok 159 rokovacieho poriadku – Neprípustnosť“)

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/35

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 11. novembra 2019 – Intering a i./Komisia
      (Vec T-525/19 RII)
      („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Program s názvom ‚Podpora EÚ pri dosahovaní čistejšieho ovzdušia v Kosove‘ - Postup verejného obstarávania EuropeAid/140043/DH/WKS/XK - Rozhodnutie o zamietnutí odkladu výkonu rozhodnutia o vylúčení uchádzača z ďalšieho postupu - Nový návrh na nariadenie predbežných opatrení - Článok 159 rokovacieho poriadku - Neprípustnosť“)
      (2020/C 27/43)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Intering Sh.p.k (Obiliq, Kosovo), Steinmüller Engineering GmbH (Gummersbach, Nemecko), Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge (Tuzla, Bosna a Hercegovia), ZM-Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstruckcije i montažu (Šibenik, Chorvátsko) (v zastúpení: R. Spielhofen, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Bertelmann, J. Estrada de Solà a M. Kellerbauer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný podľa článku 159 rokovacieho poriadku Všeobecného súdu na odklad výkonu rozhodnutia Európskej komisie z 29. júna 2019 o vylúčení žalobkýň z ďalšieho postupu vo verejnom obstarávaní a ich nezahrnutí do užšieho zoznamu uchádzačov v rámci postupu zadávania zákazky v rámci programu s názvom „Podpora EÚ pri dosahovaní čistejšieho ovzdušia v Kosove“ na účely zníženia emisií prachu a NOx v blokoch B1 a B2 tepelnej elektrárne Kosovo B (EuropeAid/140043/DH/WKS/XK)

         Výrok

                  1.

                  Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

                  2.

                  O trovách sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-755/19: Žaloba podaná 6. novembra 2019 – BBA International Investments/Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/54

      Žaloba podaná 6. novembra 2019 – BBA International Investments/Komisia
      (Vec T-755/19)
      (2020/C 27/56)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: BBA International Investments Sàrl (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: N. Niejahr, B. Hoorelbeke, advokáti, A. Stratakis a P. O’Gara, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1), v rozsahu, v akom konštatuje, že údajné opatrenie pomoci predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, a nariaďuje sa jej vymáhanie spolu s úrokmi, a to aj od žalobkyne,

                  —

                  subsidiárne zrušil články 2, 3 a 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom nariaďuje vymáhanie nezlučiteľnej pomoci spolu s úrokmi, a to aj od žalobkyne,

                  —

                  rozhodol, že Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a uložil jej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkyne vynaložené v rámci tohto konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila porušenia článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď rozhodla, že údajné opatrenie pomoci predstavuje selektívnu výhodu:

                              a)

                              pre spoločnosti, využívajúce 75 % oslobodenie od dane pre nízkorizikové úverové vzťahy, tým, že Komisia:

                                          —

                                          nesprávne identifikovala režim ovládaných zahraničných spoločností Spojeného kráľovstva ako referenčný systém,

                                          —

                                          vychádzala z nesprávneho právneho posúdenia, keď dospela k záveru, že 75 % oslobodenie od dane predstavujú odchýlku od referenčného daňového systému z dôvodu, že:

                                                      i)

                                                      rozhodnutie o oslobodení nebolo založené na správnej legislatívnej technike;

                                                      ii)

                                                      kritérium významných personálnych funkcií nie je hlavným kritériom režimu Spojeného kráľovstva ovládaných zahraničných spoločností a

                                                      iii)

                                                      oprávnené a neoprávnené úverové vzťahy sa nenachádzajú v rovnakej právnej a skutkovej situácii a v každom prípade sa Komisia dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď analogicky alebo bezdôvodne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1).

                                          —

                                          sa dopustila nesprávneho skutkového a právneho posúdenia, keď dospela k záveru, že oslobodenie 75 % nie je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému ako schéma oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností, ktorá sa uplatňuje na neobchodné finančné zisky, ktoré patria pod oddiel 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia)].

                              b)

                              pre spoločnosti využívajúce oslobodenia na základe spárovaného úroku a oprávnených zdrojov tým, že:

                                          —

                                          nesprávne identifikovala pravidlá Spojeného kráľovstva týkajúce sa ovládaných zahraničných spoločností ako referenčný systém,

                                          —

                                          vychádzala z nesprávneho právneho posúdenia, keď dospela k záveru, že oslobodenia na základe spárovaného úroku a oprávnených zdrojov predstavujú odchýlku od referenčného daňového systému z dôvodu, že:

                                                      i)

                                                      konštatovanie odchýlky je nesprávne založené na legislatívnej technike a kritérium významných personálnych funkcií nie je hlavným kritériom režimu Spojeného kráľovstva ovládaných zahraničných spoločností,

                                                      ii)

                                                      daňovníci, ktorí majú nárok na oslobodenie na základe spárovaného úroku a oprávnených zdrojov, sa nenachádzajú v rovnakej právnej a skutkovej situácii ako daňovníci, ktorí taký nárok nemajú.

                                          —

                                          sa dopustila nesprávneho skutkového a právneho posúdenia, keď dospela k záveru, že oslobodenie na základe spárovaného úroku a oprávnených zdrojov nie sú odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia porušila článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že nepreukázala, že údajné opatrenie pomoci mohlo ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a hroziť narušením hospodárskej súťaže.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod predložený subsidiárne založený na tom, že Komisia porušila článok 49 ZFEÚ tým, že kvalifikovala údajné opatrenie štátnej pomoci ako nezlučiteľnú štátnu pomoc, ktorá neporušuje slobodu usadiť sa zaručenú článkom 49 ZFEÚ.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia porušila základnú zásadu rovnosti zaobchádzania/zákazu diskriminácie tým, že:

                              —

                              zaobchádzala s neobchodnými finančnými ziskami z oprávnených úverových vzťahov rovnako ako s neobchodnými finančnými ziskami z neoprávnených úverových vzťahov a

                              —

                              zaobchádzala s oslobodením financovania skupinových spoločností rozdielne podľa toho, či neobchodné finančné zisky spadali pod článok 371 EB alebo článok 371 EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia)].

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod predložený subsidiárne založený na tom, že keby údajné opatrenie pomoci patrilo do pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ, Komisia porušila článok 16 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (2) tým, že nariadila vymáhanie údajne nezlučiteľnej pomoci od príjemcov údajného opatrenia pomoci, pretože toto vymáhanie porušuje všeobecné zásady práva Únie, konkrétne zásadu legitímnej dôvery a zásadu právnej istoty.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-730/19: Žaloba podaná 25. októbra 2019 – PNB Banka a i./ECB

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/35

      Žaloba podaná 25. októbra 2019 – PNB Banka a i./ECB
      (Vec T-730/19)
      (2020/C 27/44)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: PNB Banka AS (Riga, Lotyšsko) a 10 ďalších žalobcov (v zastúpení: O. Behrends, lawyer)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie ECB z 15. augusta 2019, že Banka X zlyháva alebo pravdepodobne zlyhá a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú trinásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že ECB nemala právomoc prijať sporné rozhodnutie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie je nepovoleným typom rozhodnutia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že ECB skreslila skutkový stav a porušila svoju povinnosť nestranne a objektívne posúdiť všetky relevantné skutočnosti.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie je postihnuté procesnými vadami, pretože vychádza z nelegálnej kontroly na mieste.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie porušuje zásadu proporcionality.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie neobsahuje príslušné odôvodnenie.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie porušuje právo žalobcov byť vypočutí.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie vychádza z nelegálneho nesúhlasu ECB s akvizíciou Banky X.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie porušuje zásadu právnej istoty a zásadu legitímnej dôvery.

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie porušuje zásadu nemo auditur.

                  12.

                  Dvanásty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie je postihnuté procesnými vadami, pretože ECB nevykonala príslušné kroky na to, aby zabránila vplyvu úradníkov s konfliktom záujmov.

                  13.

                  Trinásty žalobný dôvod je založený na tom, že ECB sa dopustila zneužitia právomoci (détournement de pouvoir).


title: Vec T-756/19: Žaloba podaná 7. novembra 2019 – WPP Jubilee a i./Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/56

      Žaloba podaná 7. novembra 2019 – WPP Jubilee a i./Komisia
      (Vec T-756/19)
      (2020/C 27/57)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: WPP Jubilee Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) a 11 ďalších žalobkýň (v zastúpení: C. McDonnell, barrister, B. Goren, solicitor, M. Peristeraki, advokát, a K. Desai, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval neexistenciu protiprávnej štátnej pomoci a zrušil článok 1 rozhodnutia Komisie z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896 poskytnutej Spojeným kráľovstvom v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre ovládané zahraničné spoločnosti v rozsahu, v akom toto rozhodnutie konštatuje existenciu protiprávnej štátnej pomoci, a zrušil povinnosť Spojeného kráľovstva vymáhať od žalobkýň vrátenie údajnej protiprávnej štátnej pomoci, ktorá im bola v tejto súvislosti poskytnutá (články 2 a 3 napadnutého rozhodnutia),

                  —

                  subsidiárne zrušil články 2 a 3 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom ukladajú Spojenému kráľovstvu povinnosť vymáhať od žalobkýň údajnú štátnu pomoc, a

                  —

                  v každom prípade uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania vynaložené žalobkyňami v súvislosti s týmto konaním.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté zjavne nesprávnym posúdením relevantných skutkových alebo právnych okolností. Žalobkyne najmä tvrdia, že Komisia nesprávne chápe fungovanie sporných pravidiel týkajúcich sa ovládaných zahraničných spoločností, pokiaľ ide o neobchodné finančné zisky. Napadnuté rozhodnutie navyše chybne považuje oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností za daňové oslobodenie. Toto platí tým viac, že niektoré pôžičky, ktoré sú predmetom tejto žaloby, boli financované z oprávnených zdrojov.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne konštatovala, že pravidlá týkajúce sa ovládaných zahraničných spoločností predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ a teda, že tieto pravidlá poskytujú určitým hospodárskym subjektom selektívnu výhodu. Konkrétnejšie, žalobkyňa tvrdí, že Komisia nesprávne určila referenčný rámec na posúdenie účinkov pravidiel týkajúcich sa ovládaných zahraničných spoločností a nesprávne rozhodla, že dve rôzne situácie sú porovnateľnými so situáciou, v ktorej sa použijú pravidlá týkajúce sa ovládaných zahraničných spoločností. Tieto dve chyby viedli Komisiu k tomu, že sa nesprávne domnievala, že tieto pravidlá poskytujú určitým trhovým subjektom selektívnu výhodu. Žalobkyne navyše tvrda, že Komisia nesprávne rozhodla, že pravidlá týkajúce sa ovládaných zahraničných spoločností tvoria súbor pravidiel líšiacich sa od všeobecného systému Spojeného kráľovstva dane z príjmov právnických osôb, pričom nevzala do úvahy ďalšie charakteristiky tohto režimu, ktoré sa uplatnia v spojení s pravidlami týkajúcimi sa ovládaných zahraničných spoločností. V dôsledku toho analýza Komisie týkajúca sa porovnateľnosti a selektivity údajne obsahuje vadu zjavne nesprávneho posúdenia relevantných skutkových alebo právnych okolností.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že aj za predpokladu, že sporné opatrenia týkajúce sa ovládaných zahraničných spoločností predstavujú pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, napadnuté rozhodnutie dospelo k chybnému záveru, že nič nemôže odôvodniť zlučiteľnosť sporných opatrení s pravidlami Únie týkajúcimi sa štátnej pomoci. Napadnuté rozhodnutie je navyše iracionálne a nekonzistentné, keďže Komisia správne uznala, že kapitola 9 časť 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia)] je odôvodnená, v prípadoch, v ktorých jediným dôvodom uplatnenia dane z ovládaných zahraničných spoločností je kritérium „kapitálu prepojeného v Spojenom kráľovstve“, z dôvodu, že toto kritérium môže byť v praxi mimoriadne ťažko uplatniteľné, a súčasne bez akéhokoľvek vhodného odôvodnenia uviedla, že uvedená kapitola 9 nemôže byť odôvodnená v prípadoch, keď kritérium významných personálnych funkcií spôsobuje uplatnenie dane z ovládaných zahraničných spoločností. V skutočnosti a napriek skutočnostiam uvádzaným samotnými žalobkyňami, kritérium významných personálnych funkcií je v praxi mimoriadne ťažko použiteľné, takže Komisia mala konštatovať, že kapitola 9 je odôvodnená takisto vzhľadom na toto kritérium a teda mala dospieť k záveru, že nejde o štátnu pomoc.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že vykonanie napadnutého rozhodnutia a vymáhania údajnej štátnej pomoci od žalobkýň, ak bude napadnuté rozhodnutie potvrdené, porušuje základné zásady práva Únie, najmä slobodu usadiť sa a voľný pohyb služieb, keďže v prípade žalobkýň sú dotknuté ovládané zahraničné spoločnosti usadené v iných členských štátoch.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že vymáhanie vyplývajúce z napadnutého rozhodnutia nie je opodstatnené a je v rozpore so základnými zásadami práva Únie.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na nedostatku odôvodnenia Komisie, pokiaľ ide o niektoré základné prvky napadnutého rozhodnutia. Komisia údajne nevykonala preskúmanie odchýlky „oprávnených zdrojov“ z akéhokoľvek dôvodu a neanalyzovala dôvody alebo odôvodnenie pre túto odchýlku. Ďalšie príklady zahŕňajú záver, podľa ktorého daň z ovládaných zahraničných spoločností na základe uvedenej kapitoly 5 by sa mohla bez problémov alebo bez neprimeraného zaťaženia uplatniť na základe kritéria významných personálnych funkcií.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie porušuje takisto zásadu riadnej správy vecí verejných, ktorá Komisii ukladá transparentnosť a predvídateľnosť v rámci správnych konaní a vydanie rozhodnutí v primeranej lehote. Pre Komisiu je neprimerané, aby prijala svoje rozhodnutie o začatí vyšetrovania v prejednávanom prípade po viac ako štyroch rokoch a konečné rozhodnutie vydala až po viac ako šiestich rokoch od nadobudnutia účinnosti sporného opatrenia.


title: Vec T-732/19: Žaloba podaná 25. októbra 2019 – PNB Banka a i./SRB

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/36

      Žaloba podaná 25. októbra 2019 – PNB Banka a i./SRB
      (Vec T-732/19)
      (2020/C 27/45)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: PNB Banka AS (Riga, Lotyšsko) a 10 ďalších žalobcov (v zastúpení: O. Behrends, lawyer)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie SRB z 15. augusta 2019 týkajúce sa Banky X uverejnené prostredníctvom tlačovej správy a oznámenia z rovnakého dňa, ktorým sa zhrňuje rozhodnutie,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú 14 žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že SRB nemala právomoc prijať sporné rozhodnutie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie je nepovoleným typom rozhodnutia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie je postihnuté množstvom vád v spojení s posúdením ECB týkajúcim sa štatútu „zlyháva alebo pravdepodobne zlyhá“.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie je postihnuté procesnými vadami v súvislosti s ďalšími rozhodnutiami SRB.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie je postihnuté procesnými vadami, pretože vychádza z nelegálnej kontroly na mieste.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie porušuje zásadu proporcionality.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie neobsahuje príslušné odôvodnenie.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie porušuje právo žalobcov byť vypočutí.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie vychádza z nelegálneho nesúhlasu ECB s akvizíciou Banky X.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania.

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie porušuje zásadu právnej istoty a zásadu legitímnej dôvery.

                  12.

                  Dvanásty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie nezohľadňuje to, že postavenie žalobcov je dané do veľkej miery nesprávnym konaním ECB.

                  13.

                  Trinásty žalobný dôvod je založený na tom, že sporné rozhodnutie je postihnuté procesnými vadami, pretože je založené na posúdení ECB a ECB nevykonala príslušné kroky na to, aby zabránila vplyvu úradníkov s konfliktom záujmov.

                  14.

                  Štrnásty žalobný dôvod je založený na tom, že SRB sa dopustila zneužitia právomoci (détournement de pouvoir).


title: Vec T-758/19: Žaloba podaná 8. novembra 2019 – W. S. Atkins International/Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/57

      Žaloba podaná 8. novembra 2019 – W. S. Atkins International/Komisia
      (Vec T-758/19)
      (2020/C 27/58)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: W. S. Atkins International Ltd (Epsom, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Whitehouse a P. Halford, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1),

                  —

                  subsidiárne zrušil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom porušuje slobodu usadiť sa žalobkyne vyplývajúcu z článku 49 ZFEÚ, a

                  —

                  v každom prípade uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jedenásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že schéma oslobodenia financovania skupinových spoločností (ďalej len „sporné opatrenie“) viedlo k vzniku hospodárskej výhody v zmysle a rozsahu článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii referenčného systému na účely preskúmania „selektivity“.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia tým, že nesprávne alebo nie celkom identifikovala relevantné ciele referenčného systému, ktorý si zvolila.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikovaní sporného opatrenia ako obsahujúceho odchýlku z referenčného systému, ktorý si zvolila.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení a/alebo zjavne nesprávnom posúdení Komisie, keď nesprávne kvalifikovala sporné opatrenie ako prima facie selektívne, pretože nesprávne rozhodla, že spôsobuje rozdielne zaobchádzanie s podnikmi nachádzajúcimi sa v právne a skutkovo porovnateľnej situácii.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že zohľadnila smernicu Rady (EÚ) 2016/1164 (1) pri posúdení selektivity sporného opatrenia, hoci táto smernica nadobudla účinnosť až po skončení obdobia, ktoré Komisia považovala za obdobie, počas ktorého sporné opatrenie predstavovalo štátnu pomoc.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie predstavuje zneužitie právomoci Komisie v rozpore s daňovou suverenitou Spojeného kráľovstva.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla, že údajná odchýlka nie je odôvodnená s ohľadom na zdanenie neobchodných finančných ziskov, keď označila zmluvy o úvere ako spadajúce prima facie pod článok 371EB (ďalej len „činnosti v Spojenom kráľovstve“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia)]. Rozhodnutie Komisie je tiež nedostatočne odôvodnené, či dokonca úplne neodôvodnené, pokiaľ ide o jej odôvodnenie „oprávnených zdrojov“ a „výnosov zo spárovaného úroku“.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod založený na porušení Komisiou článku 108 ods. 2 ZFEÚ a článku 6 nariadenia Rady (EÚ) č. 2015/1589 (2) a povinnosti riadnej správy vecí verejných vyplývajúcej z článku 41 Charty základných práv. Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania najmä neuviedla, že mala obavy, pokiaľ ide o odôvodnenie „oslobodenia 75 %“ v zmysle článku 371ID zákona z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia) s cieľom vyhnúť sa praktickým ťažkostiam pri uskutočňovaní analýzy dôležitých funkcií, pokiaľ ide o vnútroskupinové pôžičky, aby bola dotknutým osobám poskytnutá dostatočná možnosť vyjadriť sa v tejto súvislosti; počas svojho vyšetrovania nepožiadala dotknuté osoby o predloženie svojich vyjadrení; v napadnutom rozhodnutí rozhodla nezohľadniť takéto vyjadrenia, ktoré v tejto súvislosti poskytli dotknuté osoby. V dôsledku toho sa má napadnuté rozhodnutie vyhlásiť za neplatné.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že zdanenie príjmov spoločnosti v Spojenom kráľovstve na zisky zahraničných dcérskych spoločností „v miere, v akej ich možno prisúdiť domácim aktívam a činnostiam“, nepredstavuje obmedzenie slobody usadiť sa, a že sporné opatrenie nebolo nevyhnutné na zabezpečenie súladu so slobodami vyplývajúcimi zo Zmluvy.
                  Žalobkyňa na podporu svojej časti žaloby, predloženej subsidiárne, na zrušenie článku 2 napadnutého rozhodnutia uvádza tento žalobný dôvod:

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod založený na tom, že aj keby sporné opatrenie obsahovalo schému štátnej pomoci, Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že vymáhanie pomoci neporušuje základné zásady práva Únie a nariadila vymáhanie nezávisle od otázky, či usadenie skupinových spoločností a ich poskytnutie úverov skupinovým spoločnostiam nerezidentom skutočne narúšalo výkon slobody usadiť sa. Konkrétne v prejednávanej veci by vymáhanie pomoci porušovalo slobodu usadiť sa žalobkyne vyplývajúcu z článku 49 ZFEÚ. Keďže došlo k takému porušeniu, vymáhanie, ktoré bolo nariadené v článku 2 napadnutého rozhodnutia, treba zrušiť.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-759/19: Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Yalwen/Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/59

      Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Yalwen/Komisia
      (Vec T-759/19)
      (2020/C 27/59)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Yalwen Ltd (Birmingham, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Whitehouse a P. Halford, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1),

                  —

                  subsidiárne zrušil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom porušuje slobodu usadiť sa žalobkyne vyplývajúcu z článku 49 ZFEÚ, a

                  —

                  v každom prípade uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jedenásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že schéma oslobodenia financovania skupinových spoločností (ďalej len „sporné opatrenie“) viedlo k vzniku hospodárskej výhody v zmysle a rozsahu článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii referenčného systému na účely preskúmania „selektivity“.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia tým, že nesprávne alebo nie celkom identifikovala relevantné ciele referenčného systému, ktorý si zvolila.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikovaní sporného opatrenia ako obsahujúceho odchýlku z referenčného systému, ktorý si zvolila.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení a/alebo zjavne nesprávnom posúdení Komisie, keď nesprávne kvalifikovala sporné opatrenie ako prima facie selektívne, pretože nesprávne rozhodla, že spôsobuje rozdielne zaobchádzanie s podnikmi nachádzajúcimi sa v právne a skutkovo porovnateľnej situácii.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že zohľadnila smernicu Rady (EÚ) 2016/1164 (1) pri posúdení selektivity sporného opatrenia, hoci táto smernica nadobudla účinnosť až po skončení obdobia, ktoré Komisia považovala za obdobie, počas ktorého sporné opatrenie predstavovalo štátnu pomoc.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie predstavuje zneužitie právomoci Komisie v rozpore s daňovou suverenitou Spojeného kráľovstva.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla, že údajná odchýlka nie je odôvodnená s ohľadom na zdanenie neobchodných finančných ziskov, keď označila zmluvy o úvere ako spadajúce prima facie pod článok 371EB (ďalej len „činnosti v Spojenom kráľovstve“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia)]. Rozhodnutie Komisie je tiež nedostatočne odôvodnené, či dokonca úplne neodôvodnené, pokiaľ ide o jej odôvodnenie „oprávnených zdrojov“ a „výnosov zo spárovaného úroku“.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod založený na porušení Komisiou článku 108 ods. 2 ZFEÚ a článku 6 nariadenia (EÚ) č. 2015/1589 (2) a povinnosti riadnej správy vecí verejných vyplývajúcej z článku 41 Charty základných práv. Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania najmä neuviedla, že mala obavy, pokiaľ ide o odôvodnenie „oslobodenia 75 %“ v zmysle článku 371ID zákona z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia) s cieľom vyhnúť sa praktickým ťažkostiam pri uskutočňovaní analýzy dôležitých funkcií, pokiaľ ide o vnútroskupinové pôžičky, aby bola dotknutým osobám poskytnutá dostatočná možnosť vyjadriť sa v tejto súvislosti; počas svojho vyšetrovania nepožiadala dotknuté osoby o predloženie svojich vyjadrení; v napadnutom rozhodnutí rozhodla nezohľadniť takéto vyjadrenia, ktoré v tejto súvislosti poskytli dotknuté osoby. V dôsledku toho sa má napadnuté rozhodnutie vyhlásiť za neplatné.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že zdanenie príjmov spoločnosti v Spojenom kráľovstve na zisky zahraničných dcérskych spoločností „v miere, v akej ich možno prisúdiť domácim aktívam a činnostiam“, nepredstavuje obmedzenie slobody usadiť sa, a že sporné opatrenie nebolo nevyhnutné na zabezpečenie súladu so slobodami vyplývajúcimi zo Zmluvy.
                  Žalobkyňa na podporu svojej časti žaloby, predloženej subsidiárne, na zrušenie článku 2 napadnutého rozhodnutia uvádza tento žalobný dôvod:

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod založený na tom, že aj keby sporné opatrenie obsahovalo schému štátnej pomoci, Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že vymáhanie pomoci neporušuje základné zásady práva Únie, a nariadila vymáhanie nezávisle od otázky, či usadenie skupinových spoločností a ich poskytnutie úverov skupinovým spoločnostiam nerezidentom skutočne narúšalo výkon slobody usadiť sa. Konkrétne v prejednávanej veci by vymáhanie pomoci porušovalo slobodu usadiť sa žalobkyne vyplývajúcu z článku 49 ZFEÚ. Keďže došlo k takému porušeniu, vymáhanie, ktoré bolo nariadené v článku 2 napadnutého rozhodnutia, treba zrušiť.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-777/19: Žaloba podaná 12. novembra 2019 – CAPA a i./Komisia

text:
               27.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/61

      Žaloba podaná 12. novembra 2019 – CAPA a i./Komisia
      (Vec T-777/19)
      (2020/C 27/60)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Coopérative des artisans pêcheurs associés CAPA (Le Tréport, Francúzsko) a 10 ďalších žalobcov (v zastúpení: M. Le Berre, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

            a v dôsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019)5498 final z 26. júla 2019,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobcovia uvádzajú dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení procesných práv žalobcov podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ v rozsahu, v akom okolnosti prijatia a obsah napadnutého rozhodnutia preukazujú, že Komisia čelila objektívnym pochybnostiam, ktoré ju mali viesť k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia.


title: Vec C-360/18: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 19. decembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf – Nemecko) – Cargill Deutschland GmbH/Hauptzollamt Krefeld (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Nariadenie (EÚ) č. 1360/2013 – Poľnohospodárstvo – Spoločná organizácia trhov – Sektor cukru – Produkčný odvod – Potrebný účinok – Nárok na vrátenie neoprávnene vyplatených súm – Uplatniteľnosť vnútroštátnych pravidiel týkajúcich sa premlčacích dôb – Zásada efektivity)

text:
               24.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/5

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 19. decembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf – Nemecko) – Cargill Deutschland GmbH/Hauptzollamt Krefeld
      (Vec C-360/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (EÚ) č. 1360/2013 - Poľnohospodárstvo - Spoločná organizácia trhov - Sektor cukru - Produkčný odvod - Potrebný účinok - Nárok na vrátenie neoprávnene vyplatených súm - Uplatniteľnosť vnútroštátnych pravidiel týkajúcich sa premlčacích dôb - Zásada efektivity)
      (2020/C 61/06)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Cargill Deutschland GmbH

         Žalovaný: Hauptzollamt Krefeld

         Výrok rozsudku

      Nariadenie Rady (EÚ) č. 1360/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa stanovujú produkčné odvody v sektore cukru za hospodárske roky 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 a 2005/2006, koeficient potrebný na výpočet dodatočných odvodov za hospodárske roky 2001/2002 a 2004/2005 a výška súm, ktoré zaplatia výrobcovia cukru predajcom cukrovej repy vzhľadom na rozdiel medzi maximálnou výškou odvodov a výškou týchto odvodov, ktoré budú účtované za hospodárske roky 2002/2003, 2003/2004 a 2005/2006, sa má vykladať v tom zmysle, že:

                  —

                  vrátenie súm neoprávnene vyplatených hospodárskymi subjektmi z titulu týchto odvodov sa musí uskutočniť podľa vnútroštátneho práva, konkrétne v rámci premlčacích dôb v ňom stanovených pri dodržaní zásad ekvivalencie a efektivity,

                  —

                  bráni vnútroštátnym pravidlám, ktoré, tak ako ich vykladajú príslušné vnútroštátne súdy, stanovujú, že premlčacia doba uplatniteľná na podanie žiadosti o vrátenie neoprávnene vyplatených produkčných odvodov v sektore cukru uplynie pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia, čo prakticky znemožňuje výkon práva, ktoré právny poriadok Únie priznáva týmto hospodárskym subjektom, a to dosiahnuť vrátenie týchto odvodov za hospodárske roky uvedené v tomto nariadení.

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 17.9.2018.