title: Vec T-274/19: Žaloba podaná 24. apríla 2019 — Target Ventures Group/EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)

text:
               24.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 213/68

      Žaloba podaná 24. apríla 2019 — Target Ventures Group/EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)
      (Vec T-274/19)
      (2019/C 213/66)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Target Ventures Group Ltd (Road Town, Britské panenské ostrovy) (v zastúpení: T. Dolde, P. Homann, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Target Partners GmbH (Mníchov, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie TARGET/prihláška č. 13 685 565

         Konanie pred EUIPO: konanie o výmaze

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. februára 2019 vo veci R 1685/2017-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov konania pred zrušovacím oddelením a druhým odvolacím senátom EUIPO.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 53 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001;

                  —

                  porušenie článku 94 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec C-259/18: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 2. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid — Španielsko) — Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA/Asendia Spain SLU (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 97/67/ES — Spoločné pravidlá rozvoja vnútorného trhu poštových služieb — Poskytovanie univerzálnej poštovej služby — Výhradné práva určeného prevádzkovateľa — Vydávanie iných prostriedkov poštovného ako sú poštové známky)

text:
               1.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/9

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 2. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid — Španielsko) — Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA/Asendia Spain SLU
      (Vec C-259/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 97/67/ES - Spoločné pravidlá rozvoja vnútorného trhu poštových služieb - Poskytovanie univerzálnej poštovej služby - Výhradné práva určeného prevádzkovateľa - Vydávanie iných prostriedkov poštovného ako sú poštové známky)
      (2019/C 220/12)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA

         Žalovaný: Asendia Spain SLU

         Výrok rozsudku

      Článok 7 ods. 1 a článok 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1997 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2008/6/ES z 20. februára 2008, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá určenému poskytovateľovi univerzálnej poštovej služby zaručuje výhradné právo na distribúciu iných prostriedkov poštovného, ako sú poštové známky.

         (1)  Ú. v. EÚ C 221, 25.6.2018.


title: Vec C-143/19 P: Odvolanie podané 20. februára 2019: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-253/17, Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               1.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/18

      Odvolanie podané 20. februára 2019: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-253/17, Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      (Vec C-143/19 P)
      (2019/C 220/23)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH (v zastúpení: P. Goldenbaum, Rechtsanwältin)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka sa domáha:

                  —

                  zrušenia rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 12. decembra 2018 vydaného vo veci T-253/17, napadnutého odvolaním,

                  —

                  vyhovenia návrhom predloženým na prvom stupni a konečného rozhodnutia vo veci; subsidiárne, vrátenia veci na Všeobecný súd Európskej únie;

                  —

                  rozhodnutia, že ďalší účastník konania je povinný nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolanie je založené na porušení práva Únie — článku 15 ods. 1, článku 51 ods. 1 písm. a) a článku 66 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 (1). Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že používanie kolektívnej ochrannej známky Únie

, ktoré má zabezpečiť zachovanie práv, existovalo len v prípade obalov, a nie v prípade tovarov zaradených do tried 1 až 34, ktorých obaly sú označené ochrannou známkou. Konštatovania Všeobecného súdu sú síce presné, pokiaľ ide o chápanie používania ochrannej známky cieľovou verejnosťou, ale to, že toto používanie nebolo uznané v prípade samotných tovarov, predstavuje nesprávne právne posúdenie.
      Odvolateľka sa odvoláva na nesprávne právne posúdenie. Tým, že Všeobecný súd poprel používanie tejto ochrannej známky verejnosťou v spojitosti s tovarmi, pričom uznal používanie ochrannej známky, ktorým sa zabezpečí zachovanie práv, len pre obaly, je toto právne posúdenie nesprávne.
      Na účely spojitosti s tovarmi treba zohľadniť to, že označenie znamená, že k združeniu patrí výrobca tovaru, a nie výrobca obalu. Tovar a jeho obal sú dané do predaja ako predajná jednotka.
      Funkciou označenia je uviesť, že sa môže vykonať odstránenie a zhodnotenie, keďže výrobca tovaru patrí do systému licenčných zmlúv odvolateľky založeného na duálnom systéme.
      Na účely popretia spojitosti s tovarom nemožno uznať najmä to, že na obale tovaru sú uvedené aj ochranné známky iných podnikov, pretože práve v prípadoch kolektívnych ochranných známok je typické, že ich býva vedľa seba umiestnených viac.
      Funkcia kolektívnej ochrannej známky nevyžaduje, aby označovala vždy určité presné vlastnosti tovarov. Postačuje, aby kolektívna ochranná známka označovala príslušnosť k združeniu.
      Rozhodnutie Všeobecného súdu nevzalo dostatočne do úvahy rozdiel medzi rôznymi používateľmi označenia, uvedenými v stanovách odvolateľky.
      Používanie sa vykonáva aj s cieľom získania podielu na trhu a najmä, čo je v súlade s povahou kolektívnej ochrannej známky, zachovania a/alebo dosiahnutia zlepšenia kolektívneho postavenia na trhu oproti konkurenčným kolektívnym združeniam, najmä konkurenčným duálnym systémom, a/alebo oproti segmentom podnikov, ktoré nie sú členmi združenia.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (kodifikované znenie) Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1.


title: Vec T-434/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 8. mája 2019 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines a i./Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Mimozmluvná zodpovednosť — Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)

text:
               1.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/30

      Rozsudok Všeobecného súdu z 8. mája 2019 — Islamic Republic of Iran Shipping Lines a i./Rada
      (Vec T-434/15) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Mimozmluvná zodpovednosť - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)
      (2019/C 220/38)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherán, Irán) a ďalších 6 žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe (v zastúpení: M. Taher, solicitor, M. Malek, QC, a R. Blakeley, barrister)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a H. Marcos Fraile, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článkoch 268 a 340 ZFEÚ o náhradu škody, ktorú žalobcovia údajne utrpeli z dôvodu zápisu ich mien do zoznamu v prílohe II rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, 2010, s. 39), v prílohe vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 668/2010 z 26. júla 2010, ktorým sa vykonáva článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 423/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ, L 195, 2010,s. 25), v prílohe rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/413 (Ú. v. EÚ L 281, 2010, s. 81), v prílohe VIII nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010, o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 281, 2010, s. 1) a v prílohe IX nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, 2012, s. 1)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Islamic Republic of Iran Shipping Lines a ďalší žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe, znášajú vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania Rady Európskej Únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 5.10.2015.


title: Vec C-27/19 P: Odvolanie podané 11. januára 2019: Dvor audítorov Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 8. novembra 2018 vo veci T-874/16, RA/Dvor audítorov

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/4

      Odvolanie podané 11. januára 2019: Dvor audítorov Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 8. novembra 2018 vo veci T-874/16, RA/Dvor audítorov
      (Vec C-27/19 P)
      (2019/C 238/05)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Dvor audítorov Európskej únie (v zastúpení: E. von Bardeleben, C. Lesauvage, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: RA
      Uznesením z 24. apríla 2019 Súdny dvor (deviata komora) rozhodol o výmaze veci z registra Súdneho dvora.


title: Vec C-214/19 P: Odvolanie podané 7. januára 2019: achtung! GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 10. januára 2019 vo veci T-832/17, achtung! GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/4

      Odvolanie podané 7. januára 2019: achtung! GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 10. januára 2019 vo veci T-832/17, achtung! GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
      (Vec C-214/19 P)
      (2019/C 238/06)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: achtung! GmbH (v zastúpení: G. J. Seelig a D. Bischof, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu vo veci T-832/17 z 10. januára 2019,

                  —

                  vyhovel návrhom v bodoch 1 a 3 žaloby z 22. decembra 2017 podanej v prvom stupni,

                  —

                  zaviazal Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo na náhradu aj ďalších trov tohto konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka uvádza tri odvolacie dôvody:

                  Prvý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení rozlišovacej spôsobilosti prihlasovanej ochrannej známky „achtung!“ (slovnej a obrazovej) podľa článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001 (1). Všeobecný súd v napadnutom rozsudku chybne vychádzal z predpokladu, že označeniu chýba akákoľvek rozlišovacia spôsobilosť, keďže toto označenie v jednom z možných významov možno chápať ako reklamné odporučenie. Navyše Všeobecný súd neuskutočnil posúdenie rozlišovacej spôsobilosti na základe prihlasovaného označenia „achtung!“, ale na základe výrazu „achtung“. V priebehu posúdenia rozlišovacej spôsobilosti Všeobecný súd navyše vychádzal z nesprávneho skutkového stavu a nenariadil dokazovanie u otázok, ktoré sú relevantné pre vyriešenie sporu.

                  Aj druhý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení rozlišovacej spôsobilosti podľa článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001. Všeobecný súd v napadnutom rozsudku chybne vychádzal z predpokladu, že to, že vlastnosťou tovarov a služieb je možnosť byť „predmetom reklamy“, predstavuje vhodný spoločný znak na odôvodnenie paušálneho zamietnutia rozlišovacej spôsobilosti pre všetok tovar a všetky služby uvedené v prihláške.

                  Tretí odvolací dôvod sa týka porušenia zásad rovnosti zaobchádzania a riadnej správy vecí verejných. Všeobecný súd chybne opomenul posúdiť, či sa odvolací senát v dostatočnej miere zaoberal relevantnými skoršími zápismi odvolateľky a či v rámci tohto rozhodovania posudzoval, či má alebo nemá rozhodnúť v rovnakom zmysle. Úplné nezohľadnenie identických skorších zápisov na EUIPO predstavuje nesprávne právne posúdenie.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1).


title: Vec C-240/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Ourense (Španielsko) 20. marca 2019 — FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/5

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Ourense (Španielsko) 20. marca 2019 — FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (Vec C-240/19)
      (2019/C 238/07)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Ourense

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: FA

         Žalovaný: Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Ak vnútroštátny predpis, akým je článok 2 ods. 2 písm. a) vyhlášky TAS 2865/2003, vyžaduje na umožnenie prístupu k dobrovoľnému alebo voliteľnému nepretržitému poisteniu vystúpenie z režimu sociálneho zabezpečenia, musí dôjsť k vystúpeniu zo španielskeho režimu sociálneho zabezpečenia, alebo naopak príslušná španielska inštitúcia musí podľa zásady faktickej rovnocennosti stanovenej v článku 5 písm. b) nariadenia 883/2004 (1) zohľadniť vystúpenie z podobného režimu sociálneho zabezpečenia iného členského štátu, ako keby k nemu došlo v Španielsku?

                  2.

                  Ak vnútroštátny predpis, akým je článok 3 ods. 3 vyhlášky TAS 2865/2003, vyžaduje na umožnenie prístupu k dobrovoľnému alebo voliteľnému nepretržitému poisteniu preukázanie dôb prispievania, je potrebné, aby sa na dotknutú osobu niekedy v minulosti vzťahovali španielske právne predpisy, alebo príslušná španielska inštitúcia musí v súlade s článkom 6 nariadenia 883/2004 zohľadniť doby prispievania podľa právnych predpisov iného členského štátu, ako keby išlo o príspevky podľa španielskych predpisov?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (Ú. v. EÚ L 166, 2004, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72).


title: Vec C-268/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense (Španielsko) 29. marca 2019 — UP/Banco Pastor S.A.U.

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense (Španielsko) 29. marca 2019 — UP/Banco Pastor S.A.U.
      (Vec C-268/19)
      (2019/C 238/08)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: UP

         Žalovaná: Banco Pastor S.A.U.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa účinok nezáväznosti, ktorý stanovuje článok 6 ods. 1 smernice 93/13 (1), vykladať v tom zmysle, že bráni platnosti dohody o zmene nekalej podmienky uzavretej medzi spotrebiteľom a predajcom alebo dodávateľom za okolností, keď a) nekalá podmienka v čase uzavretia uvedenej dohody nebola vyhlásená za neplatnú, jej neplatnosť nebola uznaná a spotrebiteľ nebol upozornený na možnosť prípadného vyhlásenia tejto podmienky za nekalú a b) uvedená dohoda o zmene nemá povahu urovnania? Má v takej situácii na platnosť uvedenej dohody vplyv skutočnosť, že spotrebiteľ dojednal obsah tejto dohody o zmene?

                  2.

                  Má sa článok 3 ods. 1 a článok 4 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že na to, aby sa podmienka stanovená prostredníctvom dohody uzavretej medzi spotrebiteľom a predajcom alebo dodávateľom, ktorou sa mení predchádzajúca nekalá podmienka, považovala za transparentnú, spotrebiteľ musel byť v čase uzavretia dohody o zmene informovaný o nekalej povahe pôvodnej podmienky alebo prípadne o možnosti vyhlásenia tejto podmienky za nekalú? Bráni v tejto súvislosti skutočnosť, že nová podmienka bola dohodnutá individuálne, v každom prípade preskúmaniu jej nekalej povahy?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. EÚ L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-269/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) 29. marca 2019 — Banca B. SA/A.A.A.

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) 29. marca 2019 — Banca B. SA/A.A.A.
      (Vec C-269/19)
      (2019/C 238/09)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Banca B. SA

         Žalovaná: A.A.A.

         Prejudiciálne otázky

                  1

                  Má sa článok 6 ods. 1 smernice 93/13/EHS (1) vykladať v tom zmysle, že po konštatovaní nekalého charakteru zmluvnej podmienky vymedzujúcej mechanizmus stanovenia variabilnej úrokovej sadzby prostredníctvom vzorca „fixná marža a referenčné úroky uplatňované bankou na základe netransparentných kritérií“, a to v rámci zmluvy o úvere s fixnou úrokovou sadzbou obmedzenou na prvý rok a variabilnou úrokovou sadzbou, určovanou na základe uvedeného vzorca, pokiaľ ide o ďalšie roky, vnútroštátnemu súdu umožňuje, aby s cieľom zabezpečiť lepšiu ochranu spotrebiteľa zmluvu upravil tak, že stanoví spôsob výpočtu variabilného úroku na základe transparentných referenčných parametrov (LIBOR/EURIBOR) a fixnej bankovej marže, a to s ohľadom na skutkové okolnosti uvedené v úverovej zmluve?

                  2

                  V prípade zápornej odpovede na uvedenú otázku, má sa článok 6 ods. 1 smernice 93/13/EHS vykladať v tom zmysle, že po konštatovaní nekalého charakteru zmluvnej podmienky, akou je podmienka uvedená v prvej prejudiciálnej otázke, vnútroštátnemu súdu umožňuje, aby v rámci súdneho konania rozhodol o uplatnení fixnej úrokovej sadzby prostredníctvom odkazu na pevnú maržu stanovenú pre druhý rok plnenia zmluvy alebo na fixnú úrokovú sadzbu vzťahujúcu sa na prvý rok?

                  3

                  V prípade zápornej odpovede na uvedenú otázku, majú sa článok 6 ods. 1 smernice 93/13/EHS a zásada efektivity vykladať v tom zmysle, že po konštatovaní nekalého charakteru zmluvnej podmienky, akou je podmienka uvedená v prvej prejudiciálnej otázke, bránia tomu, aby vnútroštátny súd vyzval účastníkov konania na jednania o novej úrokovej sadzbe, bez stanovenia referenčných parametrov?

                  4

                  V prípade zápornej odpovede na uvedenú otázku, aké sú možné prostriedky nápravy na zabezpečenie ochrany spotrebiteľa v súlade s ustanoveniami článku 6 ods. 1 smernice 93/13/EHS?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-283/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgerichts Hannover (Nemecko) 4. apríla 2019 — EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgerichts Hannover (Nemecko) 4. apríla 2019 — EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH
      (Vec C-283/19)
      (2019/C 238/10)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgerichts Hannover

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: EUflight.de GmbH

         Žalovaná: TUIfly GmbH
      Uznesením Predsedu Súdneho dvora z 23. mája 2019 bola vec vymazaná z registra Súdneho dvora.


title: Vec T-257/19: Žaloba podaná 15. apríla 2019 — Al Zoubi/Rada

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/19

      Žaloba podaná 15. apríla 2019 — Al Zoubi/Rada
      (Vec T-257/19)
      (2019/C 238/24)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Khaldoun Al Zoubi (Damask, Sýria) (v zastúpení: L. Cloquet, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/87 z 21. januára 2019 (1) v rozsahu, v akom sa týka žalobcu,

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2019/85 z 21. januára 2019 (2) v rozsahu, v akom sa týka žalobcu, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia skutkových okolností, keď konštatovala, že žalobca podporuje sýrsky režim a má z neho prospech, hoci takýto názor nie je vôbec podložený.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení všeobecnej zásady proporcionality a na tom, že opatrenia prijaté v napadnutých aktoch majú také účinky, že ich treba považovať za neprimerané. Ekonomické dôsledky sankcií prijatých voči žalobcovi sú ničivé a neprimerané, pokiaľ ide o cieľ, ktorý sledujú napadnuté akty.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná neprimeraným spôsobom porušila právo vlastniť majetok a právo na prácu, keďže sporné opatrenia bránia žalobcovi v tom, aby pokojne užíval svoj majetok a vykonával svoju ekonomickú slobodu, a to v rozpore s Dodatkovým protokolom k Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci. Napadnuté akty boli prijaté na účely dosiahnutia iných cieľov, než sú tie, ktoré sú v nich uvedené, pričom sú najmä zamerané na samotného žalobcu a nie na režim z dôvodov, ktoré žalobca nepozná, v dôsledku čoho predstavujú zneužitie právomoci.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia, ktorú stanovuje článok 296 ods. 2 ZFEÚ. Odôvodnenie uvedené v napadnutých aktoch je v skutočnosti čisto formálne a žalovaná ho pravdepodobne nepremyslela.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení práva na obhajobu a práva na spravodlivý proces. Žalobcovi nebolo vôbec umožnené, aby bol pred uložením sporných reštriktívnych opatrení vypočutý, v dôsledku čoho nemohol správne vykonať svoje právo na obhajobu vrátane svojho práva na spravodlivý proces, ktoré sú zaručené v článku 6 ods. 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článku 48 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie.

         (1)  Vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/87 z 21. januára 2019, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 18I, 2019, s. 13).

         (2)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2019/85 z 21. januára 2019, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 18I, 2019, s. 4).


title: Vec T-309/19: Žaloba podaná 20. mája 2019 — BRF Singapore Foods/EUIPO — Tipiak (Sadia)

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/32

      Žaloba podaná 20. mája 2019 — BRF Singapore Foods/EUIPO — Tipiak (Sadia)
      (Vec T-309/19)
      (2019/C 246/34)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: BRF Singapore Foods Pte Ltd (Singapur, Singapur) (v zastúpení: C. Mateu, lawyer)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Tipiak (Saint-Aignan de Grand Lieu, Francúzsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa v konaní pred Všeobecným súdom

         Dotknutá sporná ochranná známka: Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Sadia v čiernej a bielej farbe — prihláška č. 12 084 356

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 19. marca 2019 vo veci R 1834/2018-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil Tipiak povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  Porušenie všeobecných zásad EÚ riadnej správy vecí verejných a rovnosti zaobchádzania;

                  —

                  Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001;

                  —

                  Porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-335/19: Žaloba podaná 3. júna 2019 — Cantieri del Mediterraneo/Komisia

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/45

      Žaloba podaná 3. júna 2019 — Cantieri del Mediterraneo/Komisia
      (Vec T-335/19)
      (2019/C 246/47)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Cantieri del Mediterraneo SpA (Neapol, Taliansko) (v zastúpení: F. Munari a L. Calzolari, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

                  —

                  Žalobkyňa navrhuje zrušenie článku 1 napadnutého rozhodnutia na základe článkov 263 a nasl. ZFEÚ

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Táto žaloba bola podaná proti rozhodnutiu Komisie z 20. septembra 2018 C(2018) 6037 final o štátnej pomoci SA.36112 (2016/C) (ex 2015/NN), ktorú poskytlo Taliansko prístavnému orgánu mesta Neapol a spoločnosti Cantieri del Mediterraneo, S.p.A. (ďalej len „rozhodnutie Komisie“).
      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 41, 47 a 48 Charty základných práv Európskej únie a zásady riadnej správy vecí verejných, zásady rovnosti zaobchádzania, zásady zákazu diskriminácie, ako aj zásady kontradiktórnosti, na nedostatku odôvodnenia a porušení článku 296 ZFEÚ.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že rozhodnutie Komisie bolo prijaté v rámci konania, v ktorom neboli zaručené práva CAMED na obhajobu, ktorá na rozdiel od tvrdenia sťažovateľa, nebola na pojednávaní vypočutá, a že

                              —

                              rozhodnutie Komisie bolo prijaté po ukončení konania, v ktorom nebola zaručená rovnosť medzi sťažovateľom a príjemcom údajnej pomoci („rovnosť zbraní“).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady riadnej správy vecí verejných, zásad právnej istoty a účinnej súdnej ochrany v dôsledku neoprávneného zrušenia rozhodnutia prijatého v roku 2006 ukončiť konanie týkajúce sa toho istého opatrenia, ktoré sa v rozhodnutí Komisie po viac ako desiatich rokoch považuje za pomoc.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že rozhodnutie Komisie malo vyhlásiť protiprávnosť zrušenia rozhodnutia prijatého v roku 2006 ukončiť konanie týkajúce toho istého štátneho opatrenia a malo určiť, že takéto ukončenie konania bráni tomu, aby sa preskúmala povaha pomoci a jej nezlučiteľnosť s vnútorným trhom, a že

                              —

                              rozhodnutie Komisie malo určiť, že rozhodnutie o ukončení konania vyžaduje, aby Komisia určila, že predmetné opatrenie je zákonné a v dôsledku toho bráni Komisii prijať druhé rozhodnutie, ktoré kvalifikuje odlišným spôsobom tú istú oblasť po uplynutí viac ako desiatich rokov.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ZFEÚ z dôvodu nesprávneho výkladu pojmu štátna pomoc tým, že v rozhodnutí Komisie bol Autorità Portuale di Napoli (Prístavný orgán v Neapoli; ďalej len „APN“) považovaný za podnik.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že rozhodnutie Komisie malo určiť, že APN nie je „podnikom“ vzhľadom na skutočnosť, že podľa zákona č. 84/1994 sú všetky prístavné orgány verejné subjekty, ktoré zastupujú štát v oblasti talianskych prístavov, ktorým sú zverené úlohy riadenia a spravovania všetkého verejného majetku vo výlučnom vlastníctve štátu, a to výlučne vo verejnom záujme, že

                              —

                              rozhodnutie Komisie malo vylúčiť, aby APN vykonávalo „hospodársku činnosť“, keďže zákon č. 84/1994 zakazuje ponúkať tovary a služby na trhu, ktorý v skutočnosti neexistuje, a

                              —

                              rozhodnutie Komisie malo uznať daňovú povahu poplatku za užívanie verejného majetku v talianskom právnom poriadku a jeho predbežné určenie podľa zákona.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 345 ZFEÚ, článkov 3, 7 a 121 ZFEÚ, viacerých zásad práva EÚ (rovnosť zaobchádzania) a na zneužití právomoci.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že rozhodnutie Komisie malo uviesť, že možnosť vykonať údržbu predstavuje výsadu práva vlastniť majetok a že Zmluva zaručuje právo členským štátom zachovať verejné vlastníctvo k majetku a infraštruktúram (aj) prístavu a zabezpečiť, všetky oprávnené osoby budú mať prístup k tomuto majetku a infraštruktúram, že

                              —

                              rozhodnutie Komisie nemôže horizontálne a neprimerane uplatniť tie isté pravidlá v súvislosti s údržbou infraštruktúry prístavov na situácie, ktoré nie sú porovnateľné: zjavné rozdiely, ktoré charakterizujú spôsoby správy prístavov v Únii bránia tomu, aby sa zaobchádzalo rovnakým spôsobom s výstavbou nových infraštruktúr vo výlučnom súkromnom majetku a s údržbu nescudziteľného verejného majetku členského štátu, ktorý spravuje orgány verejnej moci. Takýto prístup je nezlučiteľný so zásadou rovnosti zaobchádzania, a že

                              —

                              rozhodnutie Komisie nemôže viesť k harmonizácii rôznych organizačných modelov prístavov Únie prostredníctvom nerozlišujúceho a neprimeraného uplatnenia článku 107 ZFEÚ.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ZFEÚ z dôvodu nesprávneho výkladu pojmu výhoda.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že, rozhodnutie Komisie malo určiť, že opatrenie neznižuje náklady APN alebo CAMED, keďže žiadny podnik vo všeobecnosti neznáša náklady (a vôbec nie v celom rozsahu) za rekonštrukciu majetku, ktorý nevlastní (nemôže vlastniť) vzhľadom na to, že v Taliansku je majetok vo vlastníctve štátu (vo všetkých talianskych prístavoch) výlučne vlastnený štátom.

                              —

                              rozhodnutie Komisie malo určiť, že infraštruktúry vo vlastníctve štátu boli zadané spoločnosti CAMED po transparentnom a súťaživom verejnom obstarávaní po tom, ako sa APN zaviazal, že zrekonštruuje predmetný majetok v štátnom vlastníctve. Pri verejnom obstarávaní na účely uzavretia zmluvy o správe majetku so spoločnosťou CAMED mali všetci potenciálni uchádzači možnosť získať majetok; vykonanie verejného obstarávania zabezpečuje dodržanie kritéria subjektu pôsobiaceho na trhu bez toho, aby bol úspešný uchádzač zvýhodnený.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ZFEÚ, zásady riadnej správy vecí verejných, práva CAMED na obhajobu a na nedostatku odôvodnenia z dôvodu nesprávneho výkladu selektívnosti.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že rozhodnutie Komisie nemôže kvalifikovať opatrenie za pomoc „ad hoc“ a musí uplatniť tzv. „test selektívnosti“ pre opatrenia širokého rozsahu, že

                              —

                              rozhodnutie Komisie malo vylúčiť selektívnosť opatrenia z hľadiska APN, keďže všetky ostatné prístavné orgány boli rovnako zvýhodnené verejným financovaním na údržbu všetkých infraštruktúr vo vlastníctve štátu v rámci svojej územnej pôsobnosti, a že

                              —

                              rozhodnutie malo vylúčiť selektívnosť opatrenia, pokiaľ ide o CAMED, keďže všetky podniky pôsobiace na talianskom prístave (nie len v Neapole a nie len v oblasti stavby lodí) podliehajú tým istým pravidlám a platia teda ten istý poplatok ako CAMED pre infraštruktúry postavené alebo rekonštruované za verejné zdroje.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení článku 3 ZEÚ a článku 7 ZFEÚ. Porušenie článkov 116 a 117 ZFEÚ. Zneužitie právomoci. Nedostatok právomoci Komisie spochybniť daňovú povahu a výšku poplatkov za užívanie verejného majetku.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že rozhodnutie nemôže na základe článku 107 ZFEÚ spochybňovať výšku poplatku za užívanie verejného majetku uplatnenú Talianskom na podniky, ktoré boli držiteľmi koncesií a ich údajný nesúlad s trhovými hodnotami, keďže v talianskom právnom poriadku je poplatok za užívanie verejného majetku poplatkom, ktorého výška je zákonom stanovená, nie je individuálne dohodnutá s jednotlivými držiteľmi koncesií na užívanie verejného majetku a daňové režimy sú vo výlučnej právomoci členských štátov.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ZFEÚ z dôvodu neexistencie narušenia hospodárskej súťaže a ovplyvnenia obchodu. Nedostatok odôvodnenia.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že rozhodnutie nemôže predpokladať existenciu dvoch požiadaviek, ktoré sa od seba odlišujú a sú kumulatívne, a že

                              —

                              rozhodnutie malo vylúčiť existenciu požiadaviek, keďže APN nepôsobí na žiadnom trhu a nemá konkurentov a CAMED nebola zvýhodnená opatrením, ktoré je len jedným z nespočetných opatrení na vykonanie všeobecného plánu, ktorý mal vplyv na všetky podniky, ktoré pôsobia v každom talianskom prístave (vrátane Neapola), nie len v oblasti stavby lodí.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 2 a 3 ZFEÚ.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že rozhodnutie malo uplatniť článok 107 ods. 2 ZFEÚ, keďže údržbou boli odstránené škody spôsobené bombardovaním počas druhej svetovej vojny a zemetrasením z roku 1980, a že

                              —

                              rozhodnutie malo uplatniť článok 107 ods. 3 písm. a) a c) ZFEÚ, keďže (i) prístav v Neapole sa nachádza v znevýhodnenom regióne a (ii) verejné financovanie infraštruktúr prístavov sleduje verejný záujem, najmä preto, že suma financovania je nižšia ako stropy vymedzujúce notifikačnú povinnosť podľa GBER (General Block Exemption Regulation).


title: Vec T-343/19: Žaloba podaná 7. júna 2019 — Conlance/EUIPO — LG Electronics (SONANCE)

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/48

      Žaloba podaná 7. júna 2019 — Conlance/EUIPO — LG Electronics (SONANCE)
      (Vec T-343/19)
      (2019/C 246/48)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Conlance GmbH (Augsburg, Nemecko) (v zastúpení: A. Hayn, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: LG Electronics, Inc. (Soul, Južná Kórea)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie SONANCE — prihláška č. 14 589 907

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 5. apríla 2019 vo veci R 1085/2018-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zrušil rozhodnutie námietkového oddelenia EUIPO z 15. mája 2018 vo veci B 2 660 572„Conlance GmbH/LG ELECTRONICS INC.“,

                  —

                  vyhovel námietke vo veci B 2 660 572„Conlance GmbH/LG ELECTRONICS INC.“ pre všetky sporné tovary,

                  —

                  zamietol prihlášku ochrannej známky Európskej únie „SONANCE“ č. 14 589 907,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov, ktoré boli vynaložené v priebehu konania pred odvolacím senátom.

            V prípade, že do konania vstúpi ďalší účastník konania na podporu žalovaného:

                  —

                  uložil vedľajšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov, ktoré boli vynaložené v priebehu konania pred odvolacím senátom.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-420/18: Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — JPMorgan Chase a i./Komisia

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/49

      Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — JPMorgan Chase a i./Komisia
      (Vec T-420/18) (1)

      (2019/C 246/49)
      Jazyk konania: angličtina
      Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 341, 24.9.2018.


title: Vec T-426/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 22. mája 2019 — Bizbike a Hartmobile/Komisia

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/49

      Uznesenie Všeobecného súdu z 22. mája 2019 — Bizbike a Hartmobile/Komisia
      (Vec T-426/18) (1)

      (2019/C 246/50)
      Jazyk konania: angličtina
      Predseda deviatej rozšírenej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 341, 24.9.2018.


title: Vec T-398/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — Pielczyk/EUIPO — Thalgo TCH (DERMÆPIL SUGAR EPIL SYSTEM) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Európskej únie DERMÆPIL sugar epil system — Skoršia obrazová národná ochranná známka dermépil — Relatívny dôvod zamietnutia — Riadne používanie ochrannej známky — Článok 57 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 64 ods. 2 a 3 nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 60ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001] v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. b) uvedeného nariadenia [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia 201/1001] — Porovnanie výrobkov“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/47

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — Pielczyk/EUIPO — Thalgo TCH (DERMÆPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
      (Vec T-398/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie DERMÆPIL sugar epil system - Skoršia obrazová národná ochranná známka dermépil - Relatívny dôvod zamietnutia - Riadne používanie ochrannej známky - Článok 57 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 64 ods. 2 a 3 nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 60ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001] v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. b) uvedeného nariadenia [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia 201/1001] - Porovnanie výrobkov“)
      (2019/C 263/54)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Radoslaw Pielczyk (Klijndijk, Holandsko) (v zastúpení: K. Kielar, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: H. O’Neill a K. Kompari, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Thalgo TCH (Roquebrune-sur-Argens, Francúzsko) (v zastúpení: C. Bercial Arias, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 13. apríla 2018 (spojené veci R 797/2017-4 a R 1070/2017-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Thalgo TCH a Radoslaw Pielczyk

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Radoslaw Pielczyk je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 285, 13.8.2018.


title: Vec T-449/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — Ortlieb Sportartikel/EUIPO (Zobrazenie osemstranného mnohouholníka) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Únie zobrazujúcej osemstranný mnohouholník — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/48

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — Ortlieb Sportartikel/EUIPO (Zobrazenie osemstranného mnohouholníka)
      (Vec T-449/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Únie zobrazujúcej osemstranný mnohouholník - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 263/55)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Ortlieb Sportartikel GmbH (Heilsbronn, Nemecko) (v zastúpení: A. Wulff a K. Schmidt-Hern, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Fischer, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 27. apríla 2018 (vec R 1634/2017-1) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia zobrazujúceho osemstranný mnohouholník ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Ortlieb Sportartikel GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 311, 3.9.2018.


title: Vec T-151/18: Žaloba podaná 24. júna 2019 — VK/Rada

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/49

      Žaloba podaná 24. júna 2019 — VK/Rada
      (Vec T-151/18)
      (2019/C 263/56)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: VK (v zastúpení: K. Lara, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/141 z 29. januára 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 25, 2018, s. 38), a rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/135 z 28. januára 2019, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 25, 2019, s. 23), v rozsahu, v akom sa tieto rozhodnutia týkajú žalobcu,

                  —

                  uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 31, 46 a 55 Dohovoru Organizácie Spojených národov proti korupcii. Žalobca v tejto súvislosti tvrdí, že podľa týchto ustanovení musia byť opatrenia, ktorým sa zmrazujú finančné prostriedky alebo ktorým dochádza ku zhabaniu, založené buď na rozhodnutí dožadujúceho zmluvného štátu, alebo na opísaní relevantných skutočností týmto dožadujúcim štátom s opisom požadovaných opatrení. Podľa žalobcu však boli obmedzujúce opatrenia nariadené a ich platnosť bola predĺžená bez toho, aby bolo predložené čo i len stručné opísanie vytýkaných skutkov. Tunisko navyše nepožaduje ponechanie v platnosti napadnutých reštriktívnych opatrení.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení Rady, keď rozhodla, že nie je povinná zohľadniť skutočnosti a argumenty predložené žalobcom, ani vykonať dodatočné overenia u tuniských orgánov, hoci tieto skutočnosti a argumenty mohli vyvolať legitímne pochybnosti o spoľahlivosti poskytnutých informácií.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci Rady spočívajúcom v tom, že sa stala komplicom tuniských orgánov, ktorých jediným cieľom je ospravedlniť nespravodlivé a nezákonné odňatie žalobcovho majetku bez toho, aby sa mal možnosť brániť a napadnúť dané opatrenie.


title: Vec T-317/19: Žaloba podaná 23. mája 2019 — AMVAC Netherlands/Komisia

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/50

      Žaloba podaná 23. mája 2019 — AMVAC Netherlands/Komisia
      (Vec T-317/19)
      (2019/C 263/57)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: AMVAC Netherlands BV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: C. Mereu, M. Grunchard a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/344 z 28. februára 2019, (1)

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté nariadenie bolo prijaté na základe nesprávneho právneho posúdenia.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté nariadenie je výsledkom postupu, v ktorom neboli dodržané práva žalobkyne na obhajobu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté nariadenie bolo prijaté v rozpore so zásadou právnej istoty.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté nariadenie bolo prijaté v rozpore so zásadou proporcionality.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté nariadenie bolo prijaté v rozpore so zásadou predbežnej opatrnosti.

         (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/344 z 28. februára 2019 o neobnovení schválenia účinnej látky etoprofos v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zmene prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/2011 (Ú. v. EÚ L 62, 2019, s. 7).


title: Vec C-221/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Gdańsku (Poľsko) 11. marca 2019 — trestné konanie proti AV

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Gdańsku (Poľsko) 11. marca 2019 — trestné konanie proti AV
      (Vec C-221/19)
      (2019/C 280/22)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Gdańsku

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      AV

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 3 ods. 3 Rámcového rozhodnutia Rady 2008/675/SVV z 24. júla 2008 o zohľadňovaní odsúdení v členských štátoch Európskej únie v novom trestnom konaní (1), ktorý stanovuje, že zohľadnenie predchádzajúcich odsúdení vyhlásených v iných členských štátoch podľa odseku 1 nesmie ovplyvňovať predchádzajúce odsúdenia členského štátu, ktorý vedie nové konania, alebo jeho rozhodnutia o ich vykonaní, ani ich rušiť alebo revidovať, vykladať v tom zmysle, že za porušenie podľa tohto ustanovenia sa nepovažuje len rozšírenie rozsudku, ktorým sa ukladá súhrnný trest, na trest, ktorý bol uložený rozsudkom vyhláseným v členskom štáte Európskej únie, ale aj rozšírenie predmetného súhrnného rozsudku na trest, ktorý bol prevzatý na vykonanie v inom členskom štáte Európskej únie spolu s rozsudkom vyhláseným v tomto štáte v rámci rozsudku, ktorým sa ukladá súhrnný trest?

                  2.

                  S ohľadom na ustanovenia Rámcového rozhodnutia Rady 2008/909/SVV z 27. novembra 2008 o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na rozsudky v trestných veciach, ktorými sa ukladajú tresty odňatia slobody alebo opatrenia zahŕňajúce pozbavenie osobnej slobody, na účely ich výkonu v Európskej únii (2) týkajúce sa zásad postupu vyhlásenia vykonateľnosti, uvedené v [jeho] článku 8 ods. 2 až 4, ako aj v článku 19 ods. 1 a 2, podľa ktorého amnestiu alebo milosť môže udeliť štát pôvodu, ako aj vykonávajúci štát (odsek 1) a o žiadostiach o preskúmanie rozsudku, ktorým sa ukladá trest, ktorý sa má vykonať podľa tohto rámcového rozhodnutia, môže rozhodnúť iba vykonávajúci štát (odsek 2) a v článku 17 ods. 1 prvej vete, podľa ktorého sa výkon trestu riadi právom vykonávajúceho štátu, je možné vydanie súhrnného rozsudku, ktorý by zahrňoval aj tresty uložené v rozsudku, ktorý bol vyhlásený v inom členskom štáte Európskej únie a bol prevzatý na vykonanie v inom členskom štáte Európskej únie, spolu s iným rozsudkom vyhláseným v tomto štáte v rámci súhrnného rozsudku?

         (1)  Ú. v. EÚ L 220, 2008, s. 32.

         (2)  Ú. v. EÚ L 327, 2008, s. 27.


title: Vec T-542/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria („Arbitrážna doložka — Dohoda o pôžičke ‚Port of Tartous‘ č. 22057 — Nevykonanie dohody — Vrátenie preddavkov — Úroky z omeškania — Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/34

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria
      (Vec T-542/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o pôžičke ‚Port of Tartous‘ č. 22057 - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2019/C 280/49)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska investičná banka (v zastúpení: pôvodne P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, neskôr F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Arts, advokát, a T. Cusworth, solicitor)

         Žalovaná: Sýrska arabská republika

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti Sýrskej arabskej republike vrátiť splatné sumy v rámci dohody o pôžičke „Port of Tartous“ č. 22057 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Sýrska arabská republika je povinná vrátiť Európskej únii, ktorú zastupuje Európska investičná banka (EIB), sumu 20 609 429,45 eura.

                  2.

                     Uvedená suma zahŕňa úroky z omeškania vypočítané podľa spôsobu stanoveného v článku 3 ods. 2 dohody o pôžičke „Port of Tartous“ č. 22057 uzavretej medzi EIB a Sýrskou arabskou republikou 22. mája 2003 a zmenenej 17. mája 2006, 21. mája 2007 a 10. júla 2008 z istiny a zmluvných úrokov od 9. augusta 2017 do dátumu zaplatenia.

                  3.

                     V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                     Sýrska arabská republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 369, 30.10.2017.


title: Vec T-543/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria („Arbitrážna doložka — Dohoda o pôžičke ‚Syrian Healthcare‘ č. 21595 — Nevykonanie dohody — Vrátenie preddavkov — Úroky z omeškania — Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/35

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria
      (Vec T-543/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o pôžičke ‚Syrian Healthcare‘ č. 21595 - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2019/C 280/50)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska investičná banka (v zastúpení: pôvodne P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, neskôr F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Arts, advokát, a T. Cusworth, solicitor)

         Žalovaná: Sýrska arabská republika

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti Sýrskej arabskej republike vrátiť splatné sumy v rámci dohody o pôžičke „Syrian Healthcare“ č. 21595 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Sýrska arabská republika je povinná vrátiť Európskej únii, ktorú zastupuje Európska investičná banka (EIB), sumy 62 646 209,04 eura a 3 582 381,15 amerického dolára (USD).

                  2.

                  Uvedené sumy zahŕňajú úroky z omeškania vypočítané podľa spôsobu stanoveného v článku 3 ods. 2 dohody o pôžičke „Syrian Healthcare“ č. 21595 uzavretej medzi EIB a Sýrskou arabskou republikou 15. júna 2002 a zmenenej 17. októbra a 29. novembra 2007 z istiny a zmluvných úrokov od 9. augusta 2017 do dátumu zaplatenia.

                  3.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                  Sýrska arabská republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 369, 30.10.2017.


title: Vec T-588/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria („Arbitrážna doložka — Dohoda o pôžičke ‚Euphrates Drainage and Irrigation‘ č. 80211 — Nevykonanie dohody — Vrátenie preddavkov — Úroky z omeškania — Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/36

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria
      (Vec T-588/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o pôžičke ‚Euphrates Drainage and Irrigation‘ č. 80211 - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2019/C 280/51)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska investičná banka (v zastúpení: pôvodne P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, neskôr F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Arts, advokát, a T. Cusworth, solicitor)

         Žalovaná: Sýrska arabská republika

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti Sýrskej arabskej republike vrátiť splatné sumy v rámci dohody o pôžičke „Euphrates Drainage and Irrigation“ č. 80211 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Sýrska arabská republika je povinná vrátiť Európskej únii, ktorú zastupuje Európska investičná banka (EIB), sumu 2 184 271,58 eura.

                  2.

                  Uvedená suma zahŕňa úroky z omeškania z istiny a zmluvných úrokov v ročnej sadzbe 3,5 % od 25. augusta 2017 do dátumu zaplatenia.

                  3.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                  Sýrska arabská republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 369, 30.10.2017.


title: Vec T-589/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria („Arbitrážna doložka — Dohoda o pôžičke ‚Aleppo Tall Kojak Road Project‘ č. 60136 — Nevykonanie dohody — Vrátenie preddavkov — Úroky z omeškania — Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/37

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria
      (Vec T-589/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o pôžičke ‚Aleppo Tall Kojak Road Project‘ č. 60136 - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2019/C 280/52)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska investičná banka (v zastúpení: pôvodne P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, neskôr F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Arts, avocat, a T. Cusworth, solicitor)

         Žalovaná: Sýrska arabská republika

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti Sýrskej arabskej republike vrátiť splatné sumy v rámci dohody o pôžičke „Aleppo — Tall Kojak Road Project“ č. 60136 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Sýrska arabská republika je povinná vrátiť Európskej únii, ktorú zastupuje Európska investičná banka (EIB), sumu 820 451,25 eura.

                  2.

                  Uvedená suma zahŕňa úroky z omeškania z istiny a zmluvných úrokov v ročnej sadzbe 3,5 % od 25. augusta 2017 do dátumu zaplatenia.

                  3.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                  Sýrska arabská republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 369, 30.10.2017.


title: Vec C-594/19 P: Odvolanie podané 2. augusta 2019: Deutsche Lufthansa AG proti uzneseniu Všeobecného súdu (štvrtá komora) zo 17. mája 2019 vo veci T-764/15, Deutsche Lufthansa AG/Európska komisia

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/28

      Odvolanie podané 2. augusta 2019: Deutsche Lufthansa AG proti uzneseniu Všeobecného súdu (štvrtá komora) zo 17. mája 2019 vo veci T-764/15, Deutsche Lufthansa AG/Európska komisia
      (Vec C-594/19 P)
      (2019/C 319/29)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Deutsche Lufthansa AG (v zastúpení: A. Martin-Ehlers, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia a Land Rheinland-Pfalz

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť uznesenie Všeobecného súdu zo 17. mája 2019 vo veci T-764/15,

                  —

                  vyhovieť návrhu podanému na prvom stupni a zrušiť rozhodnutie Komisie SA.32833 z 1. októbra 2014 (1), ktorého sa tento návrh týka,

                  —

                  subsidiárne, vrátiť vec na nové rozhodovanie Všeobecnému súdu, a

                  —

                  zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Vo svojom odvolaní odvolateľka uvádza okrem iného nasledujúce dôvody:

                  —

                  Žalobkyňa bola aktívne legitimovaná na podanie žaloby už po vydaní rozsudku vo veci Montessori (2). Je tomu tak preto, že poskytnutie úveru zo združenej hotovosti vo výške 45 miliónov eur v prospech letiska Frankfurt-Hahn GmbH predstavuje režim štátnej pomoci. Navyše finančné prostriedky z tohto úveru plynuli preukázateľne spoločnosti Ryanair.

                  —

                  Ak by sa použila tzv. judikatúra Mory (3), musela by sa podporne uplatniť prvá alternatíva. Komisia nezohľadnila podstatné skutkové okolnosti a dodatočné zvýhodnenia. Z dôvodu porušenia procesných práv žalobkyne nie je možné sa domnievať, že Komisia uskutočnila riadne vyšetrovacie konanie. Aj v tomto prípade bola žalobkyňa osobne dotknutá a teda oprávnená podať žalobu.

                  —

                  Subsidiárne je žaloba prípustná aj v prípade použitia druhej alternatívy, tzv. judikatúry Mory, podľa ktorej by žalobkyňa musela preukázať, že jej postavenie na trhu bolo pomocou značne dotknuté. V takomto prípade totiž dochádza k obráteniu dôkazného bremena, prinajmenšom však k jeho zmierneniu v prospech žalobkyne, keďže Komisia svojvoľne utajila jej známe pre rozhodnutie relevantné skutočnosti. Iba subsidiárne možno konštatovať, že žalobkyňa skutočne tiež preukázala takéto podstatné dotknutie. Iné právne posúdenie zo strany Všeobecného súdu prekračuje hranice judikatúry Súdneho dvora a je založené na právne nesprávnom chápaní relevantného trhu. V tomto smere Všeobecný súd skresľuje a obmedzuje opis skutkových okolností zo strany žalobkyne, pozmeňuje obsah napadnutého uznesenia a porušuje pravidlá o dôkaznom bremene.

         (1)  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/788 z 1. októbra 2014 o štátnej pomoci SA.32833 (2011/C) (ex 2011/NN), ktorú poskytlo Nemecko v súvislosti s mechanizmom financovania letiska Frankfurt Hahn zavedeným v rokoch 2009 až 2011 (Ú. v. EÚ L 134, 2016, s. 1).

         (2)  Rozsudok Súdneho dvora zo 6. novembra 2018, Scuola Elementare Maria Montessori Srl a i. (C-622/16 P až C-624/16 P, EU:C:2018:873).

         (3)  Rozsudok Súdneho dvora zo 17. septembra 2015, Mory SA a i./Európska komisia (C-33/14 P, EU:C:2015:609).


title: Vec T-516/19: Žaloba podaná 19. júla 2019 — VDV eTicket Service/Komisia a INEA

text:
               23.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/29

      Žaloba podaná 19. júla 2019 — VDV eTicket Service/Komisia a INEA
      (Vec T-516/19)
      (2019/C 319/30)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: VDV eTicket Service GmbH & Co. KG (Köln, Nemecko) (v zastúpení: A. Bartosch advokát)

         Žalované: Európska komisia a Výkonná agentúra pre inovácie a siete (INEA)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  na základe článku 272 ZFEÚ určil, že neuznanie nákladov vo výške 407 443,04 eura prostredníctvom rozhodnutia, ktoré je predmetom žaloby, je protiprávne,

                  —

                  subsidiárne, zrušil napadnuté rozhodnutie na základe článku 263 ods. 4 ZFEÚ,

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobou sa napáda rozhodnutie Výkonnej agentúry pre inovácie a siete (INEA) ARES(2019)3151305 z 13. mája 2019 v rozsahu, v akom bolo rozhodnuté, že náklady žalobkyne vo výške 407 443,04 eura vynaložené v súvislosti s rámcovým programom Horizont 2020 — Projekt: 636126 — European Travellers Club, nemôžu byť preplatené.
      Žaloba sa opiera o dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod: Zneužitie práva z dôvodu nutnej vedomosti o nesprávnom rozdelení nákladov

                              —

                              Žalované konali protiprávne tým, že neuznali niektoré náklady na subdodávky, ktoré vynaložila žalobkyňa, hoci z viacerých dokumentov museli nutne vyvodiť, že náklady žalobkyne na subdodávky značne prevyšovali náklady uvedené v prílohe 2 dotknutej dohody o grante.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod: porušenie zásady ochrany legitímnej dôvery

                              —

                              Žalované porušili z rovnakých dôvodov, aké sú vedené v rámci prvého žalobného dôvodu, aj zásadu ochrany legitímnej dôvery.


title: Vec C-452/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Španielsko) 12. júna 2019 — YV/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Španielsko) 12. júna 2019 — YV/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Vec C-452/19)
      (2019/C 328/14)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: YV

         Žalovaná: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je podľa smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1), najmä podľa článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1 tejto smernice, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov a podľa judikatúry [Únie] týkajúcej sa tejto smernice v súlade s právom Únie, ak Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko) vo svojich rozsudkoch 44 až 49 z 23. januára 2019 stanovil ako jednoznačné kritérium pravidlo, že v spotrebiteľských zmluvách o hypotekárnom úvere je nekalá nedohodnutá podmienka, ktorá stanovuje, že všetky výdavky na poskytnutie hypotekárneho úveru má znášať dlžník, pričom jednotlivé položky uvedené v tejto nekalej podmienke, ktorá bola vyhlásená za neplatnú, sa rozdelia medzi bankovú inštitúciu, ktorá vypracovala zmluvu, a spotrebiteľa, ktorý je dlžníkom, s cieľom obmedziť vrátenie súm zaplatených bez právneho dôvodu na základe uplatnenia vnútroštátnych predpisov?
                  Je podľa smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, najmä podľa článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1 tejto smernice, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov a podľa judikatúry [Únie] týkajúcej sa tejto smernice v súlade s právom Únie, ak Tribunal Supremo (Najvyšší súd) podá výklad, ktorým doplní podmienku vyhlásenú za neplatnú z dôvodu, že je nekalá, ak jej vypustenie a z neho vyplývajúce účinky nemajú vplyv na ďalšiu existenciu zmluvy o hypotekárnom úvere?

                  2.

                  Možno sa v súvislosti s článkom 394 LEC (2), ktorý stanovuje kritérium objektívneho úspechu, pokiaľ ide o trovy konania, domnievať, že ak sa nekalá podmienka týkajúca sa výdavkov vyhlási za neplatnú, ale účinky tejto neplatnosti sa obmedzia na vyššie uvedené rozdelenie výdavkov, znamená to porušenie zásad efektivity a nezáväznosti vyplývajúcich z práva Európskej únie v prípade, ak sa žalobe vyhovie čiastočne, a možno sa domnievať, že to spôsobuje opačný odstrašujúci účinok, v dôsledku čoho nie sú chránené oprávnené záujmy spotrebiteľov a užívateľov?

         (1)  Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.

         (2)  Ley de Enjuiciamiento Civil (občiansky súdny poriadok).


title: Vec T-406/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 2. júla 2019 — Mahmoudian/Rada („Mimozmluvná zodpovednosť — Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránskej islamskej republike — Zmrazenie finančných prostriedkov — Obmedzenie vstupu na územie členských štátov — Náhrada škody, ktorá údajne vznikla v dôsledku zápisu a ponechania mena žalobcu na zoznamoch osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia — Majetková škoda — Nemajetková ujma“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/36

      Rozsudok Všeobecného súdu z 2. júla 2019 — Mahmoudian/Rada
      (Vec T-406/15) (1)

      („Mimozmluvná zodpovednosť - Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránskej islamskej republike - Zmrazenie finančných prostriedkov - Obmedzenie vstupu na územie členských štátov - Náhrada škody, ktorá údajne vznikla v dôsledku zápisu a ponechania mena žalobcu na zoznamoch osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia - Majetková škoda - Nemajetková ujma“)
      (2019/C 328/38)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Fereydoun Mahmoudian (Teherán, Irán) (v zastúpení: A. Bahrami a N. Korogiannakis, avocats)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: R. Liudvinaviciute-Cordeiro a M. Bishop, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne A. Aresu a D. Gauci, neskôr A. Aresu a R. Tricot, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba na základe článku 268 ZFEÚ o náhradu škody, ktorá žalobcovi údajne vznikla v dôsledku prijatia rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, 2010, s. 39), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 668/2010 z 26. júla 2010, ktorým sa vykonáva článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 423/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 195, 2010, s. 25), rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP (Ú. v. EÚ L 281, 2010, s. 81), a nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 281, 2010, s. 1), ktorými bolo meno žalobcu zapísané a ponechané na zoznamoch osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahovali reštriktívne opatrenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rada Európskej únie je povinná zaplatiť pánovi Fereydounovi Mahmoudianovi 71 000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú utrpel.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Pán Fereydoun Mahmoudian, Rada a Parlament znášajú svoje vlastné trovy konania jednotlivo.

         (1)  Ú. v. EÚ C 337, 12.10.2015.


title: Vec T-522/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — CCPL a i./Komisia („Hospodárska súťaž — Kartely — Trh s potravinovými obalmi pre maloobchodný predaj — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ — Pripísateľnosť protiprávneho správania — Usmernenia k metóde stanovovania pokút z roku 2006 — Hodnota predaja — Horná hranica pokuty — Proporcionalita — Rovnosť zaobchádzania — Platobná schopnosť“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/37

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — CCPL a i./Komisia
      (Vec T-522/15) (1)

      („Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s potravinovými obalmi pre maloobchodný predaj - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ - Pripísateľnosť protiprávneho správania - Usmernenia k metóde stanovovania pokút z roku 2006 - Hodnota predaja - Horná hranica pokuty - Proporcionalita - Rovnosť zaobchádzania - Platobná schopnosť“)
      (2019/C 328/39)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: CCPL — Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Reggio Emilia, Taliansko), Coopbox group SpA (Reggio Emilia), Poliemme Srl (Reggio Emilia), Coopbox Hispania, SL (Lorca, Španielsko), Coopbox Eastern s. r. o. (Nové Mesto nad Váhom, Slovensko) (v zastúpení: S. Barriatti a E. Cucchiara, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne F. Jimeno Fernández, A. Biolan a P. Rossi, neskôr F. Jimeno Fernandez, P. Rossi a L. Malferrari, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ v prvom rade na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie C(2015) 4336 final z 24. júna 2015 týkajúceho sa konania podľa článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP (vec AT.39563 — Potravinové obaly pre maloobchodný predaj) a subsidiárne na zníženie výšky pokút uložených žalobkyniam

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 2 ods. 1 písm. f) a g), článok 2 ods. 2 písm. d) a e), ako aj článok 2 ods. 4 písm. c) a d) rozhodnutia Komisie C(2015) 4336 final z 24. júna 2015 týkajúceho sa konania podľa článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP (AT.39563 — Potravinové obaly pre maloobchodný predaj) sa zrušuje.

                  2.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania o nariadenie predbežného opatrenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 354, 26.10.2015.


title: Vec T-894/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — Air France/Komisia („Žaloba o neplatnosť — Štátna pomoc — Opatrenia, ktoré vykonalo Francúzsko na podporu letiska Marseille Provence a leteckých spoločností využívajúcich letisko — Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom — Investičné dotácie — Rozlišovanie letiskových poplatkov uplatniteľných na vnútroštátne lety a na medzinárodné lety — Znížené letiskové poplatky s cieľom podporiť lety z nového terminálu Marseille Provence 2 — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neexistencia podstatného zásahu do konkurenčného postavenia — Neprípustnosť“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/40

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — Air France/Komisia
      (Vec T-894/16) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Štátna pomoc - Opatrenia, ktoré vykonalo Francúzsko na podporu letiska Marseille Provence a leteckých spoločností využívajúcich letisko - Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom - Investičné dotácie - Rozlišovanie letiskových poplatkov uplatniteľných na vnútroštátne lety a na medzinárodné lety - Znížené letiskové poplatky s cieľom podporiť lety z nového terminálu Marseille Provence 2 - Neexistencia osobnej dotknutosti - Neexistencia podstatného zásahu do konkurenčného postavenia - Neprípustnosť“)
      (2019/C 328/43)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Société Air France (Tremblay-en-France, Francúzsko) (v zastúpení: R. Sermier, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: S. Noë, C. Giolito a C. Georgieva-Kecsmar, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktor(í v konaní podporujú žalovanú: Aéroport Marseille Provence SA (Marignane, Francúzsko) (v zastúpení: A. Lepièce, avocat), Ryanair DAC, pôvodne RyanairLtd (Dublin, Írsko) a Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (v zastúpení: E. Vahida a I.-G. Metaxas-Maranghidis, avocats)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/1698 z 20. februára 2014 o opatreniach SA.22932 (11/C) (ex NN 37/07), ktoré vykonalo Francúzsko na podporu letiska Marseille Provence a leteckých spoločností využívajúcich letisko (Ú. v. EÚ L 260, 2016, s. 1)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                  Société Air France znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

                  3.

                  Ryanair DAC a Airport Marketing Services Ltd, ako aj Aéroport Marseille Provence SA znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 46, 13.2.2017.


title: Vec T-291/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — Transdev a i./Komisia („Štátna pomoc — Schéma pomoci zavedená Francúzskom od roku 1994 do roku 2008 — Subvencie na investíciu, ktoré poskytol región Île-de-France — Rozhodnutie, ktorým sa schéma pomoci vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom — Pojmy ‚existujúca pomoc‘ a ‚nová pomoc‘ — Článok 107 ZFEÚ — Článok 108 ZFEÚ — Článok 1 písm. b) body i) a v) nariadenia (EÚ) 2015/1589 — Premlčacia doba — Článok 17 nariadenia 2015/1589 — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/41

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — Transdev a i./Komisia
      (Vec T-291/17) (1)

      („Štátna pomoc - Schéma pomoci zavedená Francúzskom od roku 1994 do roku 2008 - Subvencie na investíciu, ktoré poskytol región Île-de-France - Rozhodnutie, ktorým sa schéma pomoci vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom - Pojmy ‚existujúca pomoc‘ a ‚nová pomoc‘ - Článok 107 ZFEÚ - Článok 108 ZFEÚ - Článok 1 písm. b) body i) a v) nariadenia (EÚ) 2015/1589 - Premlčacia doba - Článok 17 nariadenia 2015/1589 - Povinnosť odôvodnenia“)
      (2019/C 328/44)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa Transdev (Issy-les-Moulineaux, Francúzsko), Transdev Île de France (Issy-les-Moulineaux), Transports rapides automobiles (TRA) (Villepinte, Francúzsko) (v zastúpení: F. Salat-Baroux, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, C. Georgieva-Kecsmar a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/1470 z 2. februára 2017 o schéme pomoci SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), ktorú Francúzsko poskytlo dopravným autobusovým podnikom v regióne Île-de-France (Ú. v. EÚ L 209, 2017, s. 24)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Transdev, Transdev Île de France a Transports rapides automobiles (TRA) znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec T-292/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — Région Île-de-France/Komisia („Štátna pomoc — Schéma pomoci zavedená Francúzskom od roku 1994 do roku 2008 — Subvencie na investíciu, ktoré poskytol región Île-de-France — Rozhodnutie, ktorým sa schéma pomoci vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom — Výhoda — Selektívna povaha — Článok 107 ods. 1 ZFEÚ — Povinnosť odôvodnenia — Pojmy ‚existujúca pomoc‘ a ‚nová pomoc‘ — Článok 108 ZFEÚ — Článok 1 písm. b) body i) a v) nariadenia (EÚ) 2015/1589“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/42

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — Région Île-de-France/Komisia
      (Vec T-292/17) (1)

      („Štátna pomoc - Schéma pomoci zavedená Francúzskom od roku 1994 do roku 2008 - Subvencie na investíciu, ktoré poskytol región Île-de-France - Rozhodnutie, ktorým sa schéma pomoci vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom - Výhoda - Selektívna povaha - Článok 107 ods. 1 ZFEÚ - Povinnosť odôvodnenia - Pojmy ‚existujúca pomoc‘ a ‚nová pomoc‘ - Článok 108 ZFEÚ - Článok 1 písm. b) body i) a v) nariadenia (EÚ) 2015/1589“)
      (2019/C 328/45)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Région Île-de-France (Francúzsko) (v zastúpení: J.-P. Hordies, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, C. Georgieva-Kecsmar a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/1470 z 2. februára 2017 o schéme pomoci SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), ktorú Francúzsko poskytlo dopravným autobusovým podnikom v regióne Île-de-France (Ú. v. EÚ L 209, 2017, s. 24)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Région Île-de-France znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec T-309/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — Optile/Komisia („Štátna pomoc — Schéma pomoci zavedená Francúzskom od roku 1994 do roku 2008 — Subvencie na investíciu, ktoré poskytol región Île-de-France — Rozhodnutie, ktorým sa schéma pomoci vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom — Pojmy ‚existujúca pomoc‘ a ‚nová pomoc‘ — Článok 107 ZFEÚ — Článok 108 ZFEÚ — Článok 1 písm. b) body i) a v) nariadenia (EÚ) 2015/1589 — Premlčacia doba — Článok 17 nariadenia 2015/1589“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/43

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — Optile/Komisia
      (Vec T-309/17) (1)

      („Štátna pomoc - Schéma pomoci zavedená Francúzskom od roku 1994 do roku 2008 - Subvencie na investíciu, ktoré poskytol región Île-de-France - Rozhodnutie, ktorým sa schéma pomoci vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom - Pojmy ‚existujúca pomoc‘ a ‚nová pomoc‘ - Článok 107 ZFEÚ - Článok 108 ZFEÚ - Článok 1 písm. b) body i) a v) nariadenia (EÚ) 2015/1589 - Premlčacia doba - Článok 17 nariadenia 2015/1589“)
      (2019/C 328/46)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Organisation professionnelle des transports d’Île de France (Optile) (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: F. Thiriez a M. Dangibeaud, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, C. Georgieva-Kecsmar a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/1470 z 2. februára 2017 o schéme pomoci SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), ktorú Francúzsko poskytlo dopravným autobusovým podnikom v regióne Île-de-France (Ú. v. EÚ L 209, 2017, s. 24)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Organisation professionnelle des transports d’Île de France (Optile), znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 31.7.2017.


title: Vec T-331/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — Steifer/EHSV („Verejná služba — Úradníci — Dôchodky — Právo na dôchodok nadobudnuté pred nástupom do služby Únie — Prevod do režimu Únie — Započítanie odpracovaných rokov — Vrátenie sumy zodpovedajúcej právom na dôchodok, ktoré neboli zohľadnené v systéme Únie výpočtu odpracovaných rokov na účely dôchodku — Neexistencia nových a podstatných skutočností — Neexistencia ospravedlniteľného omylu — Zodpovednosť — Neprípustnosť“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/44

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — Steifer/EHSV
      (Vec T-331/17) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Dôchodky - Právo na dôchodok nadobudnuté pred nástupom do služby Únie - Prevod do režimu Únie - Započítanie odpracovaných rokov - Vrátenie sumy zodpovedajúcej právom na dôchodok, ktoré neboli zohľadnené v systéme Únie výpočtu odpracovaných rokov na účely dôchodku - Neexistencia nových a podstatných skutočností - Neexistencia ospravedlniteľného omylu - Zodpovednosť - Neprípustnosť“)
      (2019/C 328/48)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Guy Steifer (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: M.-A. Lucas a M. Bertha, avocats)

         Žalovaný: Európsky hospodársky a sociálny výbor (v zastúpení: M. Pascua Mateo, K. Gambino a L. Camarena Januzec, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Troncoso Ferrer a F. M. Hislaire, advokáti)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ po prvé na zrušenie rozhodnutia riaditeľa ľudských a finančných zdrojov EHSV z 21. októbra 2002, ktorým sa zamieta žiadosť žalobcu z 2. októbra 2002 o vrátenie nezapočítanej časti jeho práv na dôchodok prevedených do systému Európskej únie spolu s úrokmi a rozhodnutie uvedeného riaditeľa č. 360/03 A z 15. decembra 2003 o stanovení jeho práv na dôchodok, po druhé na uloženie povinnosti EHSV vrátiť žalobcovi dlžnú sumu, ktorú Office national des pensions (Štátny dôchodkový úrad, Belgicko) periodicky od 1. januára 2004 odvádzal EHSV, a to z dôvodu prevodu týchto práv, a mesačne sumu uvedenej periodickej dlžnej sumy, ktorá bude v budúcnosti vyplatená, a po tretie na náhradu škody, ktorá bola žalobcovi údajne spôsobená v dôsledku jedného z dôvodov uvedeného rozhodnutia, ktorým ho tento riaditeľ nesprávne informoval, že nemá nárok na nijaký belgický dôchodok

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                  Pán Guy Steifer je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec T-738/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — STIF-IDF/Komisia („Štátna pomoc — Schéma pomoci zavedená Francúzskom od roku 1994 do roku 2008 — Subvencie na investíciu, ktoré poskytol STIF-IDF — Rozhodnutie, ktorým sa schéma pomoci vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom — Výhoda — Kompenzácia nákladov súvisiacich s plnením záväzkov služby vo verejnom záujme — Článok 107 ods. 1 ZFEÚ — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/45

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — STIF-IDF/Komisia
      (Vec T-738/17) (1)

      („Štátna pomoc - Schéma pomoci zavedená Francúzskom od roku 1994 do roku 2008 - Subvencie na investíciu, ktoré poskytol STIF-IDF - Rozhodnutie, ktorým sa schéma pomoci vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom - Výhoda - Kompenzácia nákladov súvisiacich s plnením záväzkov služby vo verejnom záujme - Článok 107 ods. 1 ZFEÚ - Povinnosť odôvodnenia“)
      (2019/C 328/49)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Syndicat Transport Île de France (STIF-IDF) (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení:. Le Bret a C. Rydzynski, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, C. Georgieva-Kecsmar a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/1470 z 2. februára 2017 o schéme pomoci SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), ktorú Francúzsko poskytlo dopravným autobusovým podnikom v regióne Île-de-France (Ú. v. EÚ L 209, 2017, s. 24)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Syndicat Transport Île de France (STIF-IDF) znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

         (1)  Ú. v. EÚ C 22, 22.1.2018.


title: Vec T-53/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. júla 2019 — Nemecko/Komisia („Aproximácia právnych predpisov — Nariadenie (EÚ) č. 305/2011 — Nariadenie (EÚ) č. 1025/2012 — Stavebné výrobky — Harmonizované normy EN 13341:2005 + A1:2011 a EN 12285-2:2005 — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/46

      Rozsudok Všeobecného súdu z 9. júla 2019 — Nemecko/Komisia
      (Vec T-53/18) (1)

      („Aproximácia právnych predpisov - Nariadenie (EÚ) č. 305/2011 - Nariadenie (EÚ) č. 1025/2012 - Stavebné výrobky - Harmonizované normy EN 13341:2005 + A1:2011 a EN 12285-2:2005 - Povinnosť odôvodnenia“)
      (2019/C 328/50)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: pôvodne T. Henze a J. Möller, neskôr J. Möller, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Winkelmüller, F. van Schewick a M. Kottmann, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes a A. Sipos, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba založená na článku 263 ZFEÚ, ktorá obsahuje po prvé návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/1995 zo 6. novembra 2017 o zachovaní odkazu na harmonizovanú normu EN 13341:2005 + A1:2011 — Stabilné termoplastické nádrže pre nadzemné skladovanie vykurovacích olejov pre domácnosti, petroleja a motorovej nafty v Úradnom vestníku Európskej únie podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 (Ú. v. EÚ L 288, 2017, s. 36) a po druhé návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/1996 zo 6. novembra 2017 o zachovaní odkazu na harmonizovanú normu EN 12285-2:2005 — Dielensky vyrobené oceľové nádrže v Úradnom vestníku Európskej únie podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 2011 (Ú. v. EÚ L 288, 2017, s. 39)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Spolková republika Nemecko znáša svoje trovy konania a trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.3.2018.


title: Vec T-95/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — Gollnisch/Parlament („Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu — Príspevok na asistenta poslanca Parlamentu/príspevok na asistentskú parlamentnú výpomoc — Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm — Sťažnosť — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Právo na obhajobu — Povinnosť odôvodnenia — Skutkový omyl“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/46

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — Gollnisch/Parlament
      (Vec T-95/18) (1)

      („Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu - Príspevok na asistenta poslanca Parlamentu/príspevok na asistentskú parlamentnú výpomoc - Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm - Sťažnosť - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť - Právo na obhajobu - Povinnosť odôvodnenia - Skutkový omyl“)
      (2019/C 328/51)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francúzsko) (v zastúpení: B. Bonnefoy-Claudet, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: S. Seyr a M. Ecker, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovaného: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer, R. Meyer a A. Jensen, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia generálneho tajomníka Parlamentu z 1. júla 2016, ktorým sa žalobcovi uložila povinnosť, aby vrátil sumu 275 984,23 eura, ktorá mu bola neoprávnene vyplatená v rámci príspevkov na asistenta poslanca Parlamentu, a súvisiaceho oznámenia o dlhu z 5. júla 2016, ako aj rozhodnutia predsedníctva Parlamentu z 23. októbra 2017, ktorým sa potvrdzuje rozhodnutie kvestorov zo 14. marca 2017 o zamietnutí sťažnosti proti rozhodnutiu z 1. júla 2016

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Bruno Gollnisch znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskemu parlamentu.

                  3.

                  Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 142, 23.4.2018.


title: Vec T-274/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — Klymenko/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine — Zmrazenie finančných prostriedkov — Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov — Ponechanie mena žalobcu na zozname — Povinnosť Rady overiť, či rozhodnutie orgánu tretieho štátu bolo prijaté pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/47

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — Klymenko/Rada
      (Vec T-274/18) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov - Ponechanie mena žalobcu na zozname - Povinnosť Rady overiť, či rozhodnutie orgánu tretieho štátu bolo prijaté pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu“)
      (2019/C 328/52)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Oleksandr Viktorovyč Klymenko (Moskva, Rusko) (v zastúpení: M. Phelippeau, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Vitro a P. Mahnič, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (SZBP) 2018/333 z 5. marca 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 63, 2018, s. 48), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2018/326 z 5. marca 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 63, 2018, s. 5), v rozsahu, v akom bolo meno žalobcu ponechané na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú tieto reštriktívne opatrenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/333 z 5. marca 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2018/326 z 5. marca 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, sa zrušujú v rozsahu, v akom bolo meno pána Oleksandra Viktorovyča Klymenka ponechané na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú tieto reštriktívne opatrenia.

                  2.

                  Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 16.7.2018.


title: Vec T-285/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — Pšonka/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Obmedzujúce opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu na Ukrajine — Zmrazenie finančných prostriedkov — Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov — Ponechanie mena žalobcu na zozname — Povinnosť Rady overiť, či orgán tretieho štátu pri prijatí rozhodnutia dodržal právo na obhajobu a právo na účinnú súdnu ochranu“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/48

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — Pšonka/Rada
      (Vec T-285/18) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Obmedzujúce opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov - Ponechanie mena žalobcu na zozname - Povinnosť Rady overiť, či orgán tretieho štátu pri prijatí rozhodnutia dodržal právo na obhajobu a právo na účinnú súdnu ochranu“)
      (2019/C 328/53)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Žalobca: Viktor Pavlovyč Pšonka (Kyjev, Ukrajina) (v zastúpení: M. Mleziva, avocat)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: V. Piessevaux a R. Pekař, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba založená na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (SZBP) 2018/333 z 5. marca 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 63, 2018, s. 48) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2018/326 z 5. marca 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 63, 2018, s. 5), v rozsahu, v akom bolo meno žalobcu ponechané na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú tieto reštriktívne opatrenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/333 z 5. marca 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2018/326 z 5. marca 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine sa zrušujú v rozsahu, v akom bolo meno Viktora Pavlovyča Pšonku ponechané na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú tieto reštriktívne opatrenia.

                  2.

                  Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 16.7.2018.