title: Vec C-259/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 10. mája 2016 – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) a i./Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 10. mája 2016 – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) a i./Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Vec C-259/16)
   (2016/C 343/30)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici, Società Fercam SpA, Associazione non Riconosciuta Alsea, Associazione Fedit, Società Carioni Spedizioni Internazionali Srl, Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi, Società Tnt Global Express SpA

      Žalovaní: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni právo Európskej únie, najmä článok 2 ods. 1 a 1a a článok 6 smernice 97/67/ES (1), zmenenej a doplnenej smernicou 2008/6/ES (2), uplatňovaniu vnútroštátneho predpisu, konkrétne článku 2 písm. a) a f) legislatívneho dekrétu č. [261]/1999 a tiež spojených ustanovení článku 1 ods. 1 písm. g) a r) a písm. i) „Nariadenia týkajúceho sa povolení na verejnú ponuku poštových služieb“, uvedeného v prílohe A k rozhodnutiu AGCOM 129/15/CONS z 23. marca 2015, a príslušného dekrétu Ministerstva hospodárskeho rozvoja z 29. júla 2015 o „Regulácii postupov vydávania povolení na verejnú ponuku poštových služieb“, vzhľadom na skutočnosť, že do rozsahu poštových služieb zahŕňajú aj služby cestnej dopravy, špeditérske služby a expresné doručovacie služby?

               2.

               Bráni právo Európskej únie, najmä článok 9 ods. 1 a článok 2 bod 19 smernice 97/67/ES, zmenenej a doplnenej smernicou 2008/6/ES, ako aj zásady proporcionality a primeranosti, uplatňovaniu vnútroštátneho predpisu, konkrétne článku 6 ods. 1 legislatívneho dekrétu č. [261]/1999 a tiež článku 8 „Nariadenia týkajúceho sa povolení na verejnú ponuku poštových služieb“, uvedeného v prílohe A k rozhodnutiu AGCOM 129/15/CONS z 23. marca 2015, a príslušného dekrétu Ministerstva hospodárskeho rozvoja z 29. júla 2015 o „Regulácii postupov vydávania povolení na verejnú ponuku poštových služieb“, vzhľadom na skutočnosť, že prevádzkovateľom služieb cestnej dopravy, špeditérskych služieb a expresných doručovacích služieb ukladajú povinnosť zaobstarať si všeobecné povolenie spôsobom, ktorý presahuje rozsah toho, čo je nevyhnutné na zabezpečenie podstatných požiadaviek v oblasti prevádzkovania poštových služieb?

               3.

               Bráni právo Európskej únie, najmä článok 7 ods. 4 a článok 9 ods. 2 smernice 97/67/ES, zmenenej a doplnenej smernicou 2008/6/ES, uplatňovaniu vnútroštátneho predpisu, konkrétne článku 6 ods. 1a a článku 10 ods. 2 legislatívneho dekrétu č. 261/1999 a tiež článku 11 ods. 1 písm. f) a článku 15 ods. 2 „Nariadenia týkajúceho sa povolení na verejnú ponuku poštových služieb“, uvedeného v prílohe A k rozhodnutiu AGCOM 129/15/CONS z 23. marca 2015, a článku 9 príslušného dekrétu Ministerstva hospodárskeho rozvoja z 29. júla 2015 o „Regulácii postupov vydávania povolení na verejnú ponuku poštových služieb“, vzhľadom na skutočnosť, že prevádzkovateľom služieb cestnej dopravy, špeditérskych služieb a expresných doručovacích služieb ukladajú povinnosť prispievať do kompenzačného fondu univerzálnej služby?

               4.

               Bráni právo Európskej únie, najmä článok 9 ods. 2 smernice 97/67/ES, zmenenej a doplnenej smernicou 2008/6/ES, uplatňovaniu vnútroštátneho predpisu, konkrétne článkov 6 a 10 legislatívneho dekrétu č. 261/1999 a tiež článku 11 ods. 1 písm. f) a článku 15 ods. 2 „Nariadenia týkajúceho sa povolení na verejnú ponuku poštových služieb“, uvedeného v prílohe A k rozhodnutiu AGCOM 129/15/CONS z 23. marca 2015, a článku 9 príslušného dekrétu Ministerstva hospodárskeho rozvoja z 29. júla 2015 o „Regulácii postupov vydávania povolení na verejnú ponuku poštových služieb“, vzhľadom na skutočnosť, že neobsahujú nijaké hodnotenie prípadov, v ktorých možno považovať príspevok do kompenzačného fondu nákladov univerzálnej služby za potrebný a nestanovujú odlišné spôsoby uplatňovania predmetnej povinnosti vo vzťahu k subjektívnemu postaveniu prispievateľov a trhov?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1997 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb (Ú. v. ES 1998, L 15, s. 14; Mim. vyd. 06/003, s. 71).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/6/ES z 20. februára 2008, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 97/67/ES s ohľadom na úplné dokončenie vnútorného trhu poštových služieb Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 52, s. 3).


title: Vec T-142/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 20. apríla 2016 – DHL Express (France)/EUIPO – Chronopost (WEBSHIPPING)

text:
               20.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 222/35

         Uznesenie Všeobecného súdu z 20. apríla 2016 – DHL Express (France)/EUIPO – Chronopost (WEBSHIPPING)
   (Vec T-142/15) (1)

   (2016/C 222/44)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda siedmej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 26.5.2015.


title: Vec C-525/12: Žaloba podaná 19. novembra 2012 — Európska komisia/Spolková republika Nemecko

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/35

         Žaloba podaná 19. novembra 2012 — Európska komisia/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-525/12)
   2013/C 26/67
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: E. Manhaeve a G. Wilms, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje

               1.

               určiť, že Spolková republika Nemecko porušila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia Spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (rámcová smernica o vode) (1) a predovšetkým z jej článku 2 bodu 38 a článku 9 tým, že vylúčila určité služby z uplatnenia výkladu pojmu „vodohospodárske služby“;

               2.

               zaviazať Spolkovú republiku Nemecko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia zastáva názor, že vodohospodárske služby zahŕňajú odber, vzdúvanie, akumuláciu, úpravu a distribúciu povrchovej alebo podzemnej vody aj na účely výroby energie z vodných elektrární, plavby a ochrany pred povodňami. Okrem toho patrí pod vodohospodárske služby aj vlastná spotreba.
   Uplatnenie pojmu „vodohospodárske služby“ žalovanou odporuje článku 9 rámcovej smernice o vode (ďalej len „smernica o vode“). Vylučuje z pôsobnosti vodohospodárskych služieb v zmysle smernice vodohospodárske služby akými sú vzdúvanie, ktoré sa vykonajú na účely výroby energie z vodných elektrární, na účely plavby a ochrany pred povodňami. Takýto úzky výklad je v rozpore so smernicou o vode, podrýva účinnosť článku 9 smernice o vode a ohrozuje tým uskutočnenie cieľov smernice.
   Je pravda, že členské štáty majú istú voľnú mieru úvahy, aby na základe článku 9 smernice o vode vylúčili vodohospodárske služby z úhrady nákladov. Môžu prihliadnuť na sociálne, environmentálne a ekonomické dôsledky úhrady nákladov, ako aj na geografické a klimatické podmienky. Okrem toho sa môže členský štát podľa článku 9 ods. 4 smernice o vode rozhodnúť nepoužiť ustanovenia článku 9 ods. 1 druhého pododseku smernice o vode vo vzťahu k cenovej politike v oblasti vôd a k úhrade nákladov za vodohospodárske služby. Podmienkou je, že ide o zavedenú prax v členskom štáte a účely tejto smernice a dosiahnutie jej cieľov nebudú ohrozené.
   Úplné vylúčenie vodohospodárskych služieb v tak značnom rozsahu, ako to urobila žalovaná, však presahuje mieru tejto voľnej úvahy.

      (1)  Ú. v. ES L 327, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275.


title: Vec T-150/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júla 2017 – Ecolab USA/EUIPO (ECOLAB) („Ochranná známka Európskej únie — Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia — Slovná ochranná známka ECOLAB — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Rovnosť zaobchádzania — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 nariadenia č. 207/2009“)

text:
               28.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/39

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júla 2017 – Ecolab USA/EUIPO (ECOLAB)
   (Vec T-150/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia - Slovná ochranná známka ECOLAB - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Rovnosť zaobchádzania - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009“))
   (2017/C 283/59)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: V. Töbelmann a C. Menebröcker, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: H. O’Neill a K. Doherty, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 26. januára 2016 (vec R 644/2015-4) týkajúcemu sa medzinárodného zápisu slovnej ochrannej známky ECOLAB, v ktorej je vyznačená Európska únia

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Ecolab USA, Inc. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 211, 13.6.2016.


title: Vec C-500/10: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  29. marca 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna — Taliansko) — Ufficio IVA di Piacenza/Belvedere Costruzioni Srl (Dane — DPH — Článok 4 ods. 3 ZEÚ — Šiesta smernica — Článok 2 a článok 22 — Automatické ukončenie konaní prebiehajúcich pred daňovým súdom tretieho stupňa)

text:
               26.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/6

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 29. marca 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna — Taliansko) — Ufficio IVA di Piacenza/Belvedere Costruzioni Srl
   (Vec C-500/10) (1)

   (Dane - DPH - Článok 4 ods. 3 ZEÚ - Šiesta smernica - Článok 2 a článok 22 - Automatické ukončenie konaní prebiehajúcich pred daňovým súdom tretieho stupňa)
   2012/C 151/11
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Ufficio IVA di Piacenza

      Žalovaná: Belvedere Costruzioni Srl

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Commissione Tributaria Centrale di Bologna — Daň z pridanej hodnoty — Články 2 a 22 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) — Povinnosť členských štátov zaručiť účinný výber DPH — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca za určitých podmienok ukončenie daňového súdneho konania na treťom stupni bez rozhodnutia vo veci samej, čím sa rozsudok prijatý na druhom stupni stáva právoplatným — Údajný účinok vzdania sa výberu harmonizovaných daní

      Výrok rozsudku

   Článok 4 ods. 3 ZEÚ a články 2 a 22 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia treba vykladať v tom zmysle, že v oblasti DPH nebránia uplatneniu takého mimoriadneho vnútroštátneho ustanovenia, akým je ustanovenie vo veci samej, ktoré stanovuje automatické ukončenie súdnych konaní prebiehajúcich pred daňovým súdom tretieho stupňa, ak sú tieto konania začaté na základe žalôb podaných na prvom stupni viac než desať rokov, a v praxi viac než štrnásť rokov, pred nadobudnutím účinnosti tohto ustanovenia a ak daňový orgán nemal na prvých dvoch stupňoch konania úspech, pričom v dôsledku uvedeného automatického ukončenia bude založená prekážka právoplatne rozhodnutej veci na druhom stupni a definitívne zanikne pohľadávka uplatnená daňovým orgánom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 346, 18.12.2010.


title: Vec T-587/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  10. júla 2012 — Interspeed/Komisia [ „Mimozmluvná zodpovednosť — Zahraničné vzťahy — Vyhlásenie verejného obstarávania EAO na práce na hraničnom priechode Preševo (Srbsko), financovanie týchto prác a iných súvisiacich činností — Neexistencia príčinnej súvislosti“ ]

text:
               18.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 250/13

         Rozsudok Všeobecného súdu z 10. júla 2012 — Interspeed/Komisia
   (Vec T-587/10) (1)

   (Mimozmluvná zodpovednosť - Zahraničné vzťahy - Vyhlásenie verejného obstarávania EAO na práce na hraničnom priechode Preševo (Srbsko), financovanie týchto prác a iných súvisiacich činností - Neexistencia príčinnej súvislosti)
   2012/C 250/24
   Jazyk konania: slovinčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Holding kompanija Interspeed a.d. (Belehrad, Srbsko) (v zastúpení: M. Bošnjak, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Erlbacher a B. Rous, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh o náhradu škody, ktorá mala údajne vzniknúť pri realizácii prác na hraničnom priechode Preševo (Srbsko), v súlade so zmluvou financovanou Európskou agentúrou pre obnovu

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Holding kompanija Interspeed a.d. znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 89, 19.3.2011.


title: Vec C-337/15 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 4. apríla 2017 – Európsky ombudsman/Claire Staelen (Odvolanie — Mimozmluvná zodpovednosť Európskej únie — Vybavovanie sťažnosti Európskym ombudsmanom týkajúcej sa zostavenia zoznamu vhodných uchádzačov vo verejnom výberovom konaní — Porušenie povinnosti náležitej starostlivosti — Pojem „dostatočne závažné porušenie“ právnej normy Únie — Nemajetková ujma — Strata dôvery v úrad Európskeho ombudsmana)

text:
               29.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 168/8

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 4. apríla 2017 – Európsky ombudsman/Claire Staelen
   (Vec C-337/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Mimozmluvná zodpovednosť Európskej únie - Vybavovanie sťažnosti Európskym ombudsmanom týkajúcej sa zostavenia zoznamu vhodných uchádzačov vo verejnom výberovom konaní - Porušenie povinnosti náležitej starostlivosti - Pojem „dostatočne závažné porušenie“ právnej normy Únie - Nemajetková ujma - Strata dôvery v úrad Európskeho ombudsmana))
   (2017/C 168/08)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Európsky ombudsman (v zastúpení: pôvodne G. Grill, neskôr L. Papadias a P. Dyrberg, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: Claire Staelen (v zastúpení: V. Olona, avocate)

      Výrok rozsudku

               1.

               Návrh pani Claire Staelenovej uvedený v jej vyjadrení k odvolaniu, aby bola Európskemu ombudsmanovi uložená povinnosť zaplatiť jej náhradu škody vo výške 50 000 eur, je neprípustný.

               2.

               Body 1, 3 a 4 výrokovej časti rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 29. apríla 2015, Staelen/Ombudsman (T-217/11, EU:T:2015:238) sa zrušujú.

               3.

               Európsky ombudsman je povinný zaplatiť pani Claire Staelenovej náhradu škody vo výške 7 000 eur.

               4.

               Pani Claire Staelen znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskeho ombudsmana týkajúce sa vzájomného odvolania zamietnutého uznesením z 29. júna 2016, Ombudsman/Staelen (C-337/15 P, neuverejnené, EU:C:2016:670).

               5.

               Európsky ombudsman znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania pani Claire Staelenovej týkajúce sa konania na prvom stupni, ako aj odvolania vo veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 7.9.2015.


title: Vec T-269/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  26. septembra 2012 — LIS/Komisia [ „Dumping — Dovoz integrovaných elektronických kompaktných žiariviek s pôvodom v Číne — Žiadosť o vrátenie vybratého cla — Článok 11 ods. 8 nariadenia (ES) č. 384/96 [teraz článok 11 ods. 8 nariadenia (ES) č. 1225/2009] — Podmienky — Dôkaz“ ]

text:
               10.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/14

         Rozsudok Všeobecného súdu z 26. septembra 2012 — LIS/Komisia
   (Vec T-269/10) (1)

   (Dumping - Dovoz integrovaných elektronických kompaktných žiariviek s pôvodom v Číne - Žiadosť o vrátenie vybratého cla - Článok 11 ods. 8 nariadenia (ES) č. 384/96 [teraz článok 11 ods. 8 nariadenia (ES) č. 1225/2009] - Podmienky - Dôkaz)
   2012/C 343/22
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: LIS GmbH Licht Impex Service (Mettmann, Nemecko) (v zastúpení: K.-P. Langenkamp, G. Hebrant a G. Holler, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: H. van Vliet a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 2198 v konečnom znení z 12. apríla 2010, ktorým Komisia zamietla návrhy žalobkyne na náhradu antidumpingového cla, ktoré bolo uložené na dovoz integrovaných elektronických kompaktných žiariviek s pôvodom v Čínskej ľudovej republike

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               LIS GmbH Licht Impex Service je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 234, 28.8.2010.


title: Vec T-357/07: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. decembra 2008 – Focus Magazin Verlag/ÚHVT – Editorial Planeta (FOCUS Radio) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konaniem — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva FOCUS Radio — Skoršie slovné národné ochranné známky FOCUS MILENIUM — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/33

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. decembra 2008 – Focus Magazin Verlag/ÚHVT – Editorial Planeta (FOCUS Radio)
   (Vec T-357/07) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konaniem - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva FOCUS Radio - Skoršie slovné národné ochranné známky FOCUS MILENIUM - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/62)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Focus Magazin Verlag GmbH (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: B. Müller, R. Schweizer a T. Schwarz, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: D. Botis, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Editorial Planeta, SA (Barcelona, Španielsko)
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 30. júla 2007 (R 269/2005-4), ktoré sa týka námietkového konania medzi Editorial Planeta, SA a Focus Magazin Verlag GmbH
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Focus Magazin Verlag GmbH je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 269, 10.11.2007.


title: Vec C-217/09: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) zo 17. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Taliansko) — Maurizio Polisseni/Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Článok 49 ZFEÚ — Sloboda usadiť sa — Verejné zdravie — Lekárne — Blízkosť — Zásobovanie obyvateľstva liekmi — Povolenie na prevádzkovanie činnosti — Územné rozmiestnenie lekární — Zavedenie obmedzení založených na kritériu demografickej hustoty — Minimálna vzdialenosť medzi lekárňami)

text:
               16.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 120/2

         Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) zo 17. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Taliansko) — Maurizio Polisseni/Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano
   (Vec C-217/09) (1)

   (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Článok 49 ZFEÚ - Sloboda usadiť sa - Verejné zdravie - Lekárne - Blízkosť - Zásobovanie obyvateľstva liekmi - Povolenie na prevádzkovanie činnosti - Územné rozmiestnenie lekární - Zavedenie obmedzení založených na kritériu demografickej hustoty - Minimálna vzdialenosť medzi lekárňami)
   2011/C 120/02
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Účastníci konania

      Žalobca: Maurizio Polisseni

      Žalovaní: Azienda Sanitária Locale N. 14 V.C.O. Omegna, António Giuliano

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte — Výklad článkov 43 ES, 152 ES a 153 ES — Otvorenie nových lekární — Vnútroštátna právna úprava, ktorá podriaďuje povolenie na premiestnenie lekárne dodržaním minimálnej vzdialenosti medzi dvomi prevádzkami

      Výrok

               1.

               Článok 49 ZFEÚ sa musí vykladať v tom zmysle, že v zásade nebráni takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava vo veci samej, ktorá stanovuje obmedzenia na zriadenie lekární a ktorá pritom stanovuje, že:

                           —

                           v každej lekárenskej zóne môže byť na 4 000 alebo 5 000 obyvateľov zriadená v zásade jediná lekáreň, a

                           —

                           každá lekáreň musí vo vzťahu k už existujúcim lekárňam dodržovať minimálnu vzdialenosť, ktorá je vo všeobecnosti 200 metrov.

               2.

               Článku 49 ZFEÚ však odporuje taká vnútroštátna právna úprava, ak základné pravidlá 4 000 alebo 5 000 obyvateľov a 200 metrov vo všetkých geografických zónach, ktoré majú zvláštne demografické znaky, bránia vytvoreniu dostatočného množstva lekární schopných zaistiť primerané lekárenské služby, overiť túto skutočnosť je úlohou vnútroštátneho súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 205, 29.8.2009.


title: Vec C-141/14: Žaloba podaná 24. marca 2014 – Európska komisia/Bulharská republika

text:
               26.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 159/18

         Žaloba podaná 24. marca 2014 – Európska komisia/Bulharská republika
   (Vec C-141/14)
   2014/C 159/24
   Jazyk konania: bulharčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: E. White, P. Mihaylova, C. Hermes)

      Žalovaná: Bulharská republika

      Návrhy žalobkyne

   Komisia navrhuje, aby Súdny dvor rozhodol, že:

               —

               Bulharská republika neoznačila ako osobitné chránené územie počtom a rozlohou najvhodnejšie územia pre ochranu biologických druhov podľa prílohy I smernice 2009/147/ES (1) a pre ochranu pravidelne sa vyskytujúcich sťahovavých druhov, ktoré nie sú uvedené v prílohe I v geografických oblastiach mora a pevniny, kde sa uplatní smernica 2009/147/ES, pretože nezahrnula v celom rozsahu územia dôležité pre ochranu vtáctva do osobitného chráneného územia „Kaliakra“. Bulharská republika si preto nesplnila svoje povinnosti vyplývajúce z článku 4 ods. 1 a 2 smernice 2009/147/ES.

               —

               Bulharská republika si tým, že povolila uskutočnenie projektov „AES Geo Enerdzhi“ OOD, „Uindteh“ OOD, „Brestiom“ OOD, „Disib“ OOD, „Eko Enerdzhi“ OOD a „Longman Investmant“ OOD v území dôležitom pre ochranu vtáctva „Kaliakra“, ktoré nebolo označené ako osobitné chránené územie, hoci sa ako takéto územie malo označiť, nesplnila svoje povinnosti vyplývajúce z článku 4 ods. 4 smernice 2009/147/ES v zmysle ich výkladu Súdnym dvorom Európskej únie vo veciach C-96/98 a C-374/98.

               —

               Bulharská republika si tým, že povolila uskutočnenie projektov v osobitnom chránenom území „Kaliakra“, v lokalite európskeho významu „Kompleks Kaliakra“ a v zvláštnom chránenom území „Belite Skali“ („Kaliakra uind pauar“ AD, „EVN Enertrag Kavarna“ OOD, „TSID-Atlas“ EOOD, „Vertikal-Petkov i s-ie“ OOD, golfové ihrisko a kúpeľné miesto „Treyshan Klifs Golf end Spa Rezort“ OOD) nesplnila svoje povinnosti vyplývajúce z článku 6 ods. 2 smernice 92/43/EHS (2) v zmysle ich výkladu Súdnym dvorom Európskej únie vo veciach C-117/03 a C-244/05, pretože neprijala potrebné opatrenia na predchádzanie zhoršeniu prirodzených biotopov a biotopov biologických druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré boli tieto územia vyhradené.

               —

               Bulharská republika si tým, že riadne nepreskúmala kumulatívne účinky projektov povolených v oblastiach dôležitých pre ochranu vtáctva, ktoré neboli označené ako osobitné chránené územie „Kaliakra“ („AES Geo Enerdzhi“ OOD, „Uindteh“ OOD, „Brestiom“ OOD, „Disib“ OOD, „Eko Enerdzhi“ OOD a „Longman Investmant“ OOD), nesplnila svoje povinnosti vyplývajúce z článku 2 ods. 1 v spojení s článkom 4 ods. 2 a 3 Prílohy III bod 1 písm. b) smernice 2011/92/EU (3).

               —

               Bulharská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Bulharská republika územie „Kaliakra“ neoznačila ako osobitné chránené územie až po hranice územia dôležitého pre ochranu vtáctva „Kaliakra“, čo predstavuje porušenie smernice o ochrane vtáctva.
   Bulharská republika tým, že povolila viaceré projekty pre hospodárske činnosti v zvláštnom chránenom území „Kaliakra“, v zvláštnom chránenom území „Belite skali“ a v lokalite európskeho významu „Kompleks Kaliakra“ porušila smernicu o ochrane vtáctva, smernicu o biotopoch a smernicu o posudzovaní vplyvov projektov na životné prostredie, pretože dopustila zničenie alebo podstatné zhoršenie uprednostňovaných jedinečných prirodzených biotopov a biotopov druhov, ako aj rušenie druhov a nezohľadnila kumulatívne účinky veľkého počtu projektov.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. EÚ L 20, s. 7).

      (2)  Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102).

      (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. EÚ L 26, s. 1).


title: Vec C-354/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) – IFB Stroder Srl/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) – IFB Stroder Srl/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Vec C-354/07)
   (2007/C 247/12)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: IFB Stroder Srl

      Žalovaný: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Po predpokladoch obsiahnutých v článkoch 2 a 3 (1), ktoré formujú vzťah medzi verejnými inštitúciami členského štátu a farmaceutickými podnikmi tak, že stanovenie ceny lieku alebo zvýšenie jeho ceny prislúcha podnikom, ale v rozsahu schválenom zo strany príslušných orgánov, teda na základe spolupôsobenia podnikov a orgánov poverených vykonávaním kontroly farmaceutických výdavkov, sa v článku 4 ods. 1 stanovuje, že: „zmrazenie cien všetkých liekov alebo niektorých kategórií liekov“, čo predstavuje opatrenie všeobecnej povahy, ktoré aspoň raz do roka podlieha preskúmaniu, či s ohľadom na makroekonomické podmienky v členskom štáte je jeho pokračovanie odôvodnené.
               Toto ustanovenie priznáva príslušným orgánom 90-dňovú lehotu, v rámci ktorej majú zabezpečiť oznámenie o prípadných zvýšeniach alebo zníženiach cien, ktoré sa uskutočňujú.
               Požaduje sa objasniť interpretáciu tohto ustanovenia v časti, ktorá sa týka „prípadných predpokladaných znížení cien“, jednak, či sa má rozumieť v tom zmysle, že okrem všeobecného opatrenia, ktoré predstavuje zmrazenie cien všetkých alebo niektorých kategórií liekov, sa pripúšťa aj ďalšie všeobecné opatrenie, ktoré predstavuje zníženie cien všetkých a niektorých kategórií liekov, a tiež či sa toto uvedené „prípadné zníženie“ má týkať výlučne liekov, na ktoré už bolo uvalené zmrazenie cien;

               2.

               požaduje sa objasniť, či článok 4 ods. 1 v časti, kde sa ukladá príslušným orgánom členského štátu v prípade zmrazenia cien preskúmať najmenej raz za rok, či makroekonomické podmienky odôvodňujú pokračovanie zmrazenia cien, sa môže interpretovať v tom zmysle, že ak sa pripúšťa zníženie cien, s ohľadom na odpoveď na prvú otázku, či je možné uskutočniť toto opatrenie aj opakovane v priebehu jedného roka a opakovať ho po dobu viacerých rokov (počnúc rokom 2002 až do 2010);

               3.

               či v zmysle uvedeného článku 4, s ohľadom na odôvodnenia, ktoré sa týkajú primárneho cieľa opatrení týkajúcich sa kontroly cien liekov, ktorých účelom je „podporovanie verejného zdravia cestou zabezpečenia dostupnosti liekov a prijateľných cien a požiadavky zamedzenia rozdielom medzi takýmito opatreniami, ktoré môžu brzdiť alebo deformovať obchod s liekmi vo vnútri spoločenstva“, je možné považovať opatrenia, ktoré sa odvolávajú iba na „odhadované“ ekonomické hodnoty výdavkov, a nie na „overené“, za zlučiteľné s právom Spoločenstva (otázka sa týka obidvoch prípadov);

               4.

               musia byť požiadavky spojené s dodržiavaním maximálnych povolených výdavkov na lieky, ktorých stanovenie je v právomoci každého členského štátu, viazané na jeden výdavok na liek alebo je možné tvrdiť, že údaje o iných zdravotníckych výdavkoch patria do právomoci členských štátov;

               5.

               či zásady transparentnosti a účasti podnikov, ktorých sa týkajú opatrenia zmrazenia cien alebo všeobecného zníženia cien liekov, ktoré vyplývajú zo smernice sa majú interpretovať v tom zmysle, že je vždy a v každom prípade potrebné predpokladať možnosť udelenia výnimky zo stanovenej ceny (článok 4 ods. 2 smernice) a existenciu konkrétneho žiadateľa o výnimku a následnú povinnosť odôvodniť prípadné zamietnutie.

      (1)  Smernica Rady 89/105/EHS z 21. decembra 1988, ktorá sa týka transparentnosti opatrení upravujúcich stanovovanie cien humánnych liekov a ich zaraďovanie do vnútroštátnych systémov zdravotného poistenia (Ú. v. ES L 40, s. 8; Mim. vyd. 05/001, s 345).


title: Vec T-470/16: Žaloba podaná 22. augusta 2016 – X-cen-tek/EUIPO (Darstellung eines Dreiecks)

text:
               17.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 383/20

         Žaloba podaná 22. augusta 2016 – X-cen-tek/EUIPO (Darstellung eines Dreiecks)
   (Vec T-470/16)
   (2016/C 383/28)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Nemecko) (v zastúpení: H. Hillers, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie (zobrazenie trojuholníka) – prihláška č. 14 167 654.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 17. júna 2016 vo veci R 2565/2015-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-58/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio Nazionale Forense (Taliansko) 4. februára 2013 — Angelo Alberto Torresi/Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

text:
               25.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 147/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio Nazionale Forense (Taliansko) 4. februára 2013 — Angelo Alberto Torresi/Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata
   (Vec C-58/13)
   2013/C 147/08
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio Nazionale Forense

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Angelo Alberto Torresi

      Žalovaná: Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 3 smernice 98/5/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. februára 1998 o uľahčení trvalého výkonu právnického povolania v inom členskom štáte ako v tom, kde bola získaná kvalifikácia (1), s ohľadom na všeobecnú zásadu zákazu zneužitia práva a článok 4 ods. 2 Zmluvy o EÚ týkajúci sa rešpektovania národných identít vykladať v tom zmysle, že ukladá vnútroštátnym správnym orgánom povinnosť registrácie talianskych občanov, ktorí zneužívajú právo Únie, v zozname usadených euroadvokátov a bráni vnútroštátnej praxi, ktorá týmto orgánom umožňuje zamietnuť žiadosti o registráciu v zozname usadených euroadvokátov v prípade, ak na základe objektívnych skutočností možno predpokladať, že došlo k zneužitiu práva Únie, bez toho, aby bolo dotknuté jednak dodržiavanie zásady proporcionality a zákazu diskriminácie, jednak právo žiadateľa podniknúť právne kroky v súvislosti s prípadným porušením práva usadiť sa, t. j. právo na súdne preskúmanie rozhodnutia správneho orgánu?

               2.

               Treba v prípade zápornej odpovede na prvú otázku považovať takto vykladaný článok 3 smernice 98/5/ES za neúčinný s ohľadom na článok 4 ods. 2 Zmluvy o EÚ v rozsahu, v akom umožňuje obchádzanie právnych predpisov členského štátu, ktorý podmieňuje prístup k povolaniu advokáta vykonaním štátnej skúšky, pričom táto povinnosť je stanovená ústavou tohto členského štátu a predstavuje jednu zo základných zásad ochrany užívateľov odborných služieb a riadneho výkonu spravodlivosti?

      (1)  Ú. v. ES L 77, s. 36; Mim. vyd. 06/003, s. 83.


title: Vec T-702/16 P: Odvolanie podané 30. septembra 2016: José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante, Bernard Gradel proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 20. júla 2016 vo veci F-126/15, Barroso Truta a i./Súdny dvor

text:
               28.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 441/30

      Odvolanie podané 30. septembra 2016: José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante, Bernard Gradel proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 20. júla 2016 vo veci F-126/15, Barroso Truta a i./Súdny dvor
      (Vec T-702/16 P)
      (2016/C 441/35)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolatelia: José Barroso Truta (Bofferdange, Luxembursko), Marc Forli (Lexy, Francúzsko), Calogero Galante (Aix-Sur-Cloie, Belgicko), Bernard Gradel (Konacker, Francúzsko) (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Ďalší účastník konania: Súdny dvor Európskej únie

         Návrhy

      Odvolatelia navrhujú, aby Všeobecný súd
      rozhodol, že:

                  —

                  rozsudok Súdu pre verejnú službu vo veci F-126/15, Barroso Truta a i./Súdny dvor sa zrušuje,

            sám nanovo rozhodol, že:

                  —

                  Súdny dvor je povinný vyplatiť 61 121,08 eura v mene pána Barrosa Trutu, 129 440,98 eura v mene pána Forliho, 76 324,29 eura v mene pána Galanteho a 99 565,13 eura v mene pána Gradela dôchodkovým fondom alebo do dôchodkového poistenia na meno odvolateľov,

                  —

                  subsidiárne je Súdny dvor povinný vyplatiť uvedené sumy odvolateľom, pričom tieto sumy majú byť zvýšené o úroky vo výške 3,1 % ročne od dátumu prevedenia dôchodkových práv do dôchodkového systému inštitúcií Európskej únie,

                  —

                  Súdny dvor je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli v konaní na oboch stupňoch.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolatelia uvádzajú tri odvolacie dôvody.

                  1.

                  Prvý odvolací dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Súd pre verejnú službu, keď dospel k záveru, že žaloba o náhradu škody je neprípustná z dôvodu, že odvolatelia nerešpektovali konanie pred podaním žaloby, ktoré malo údajne začať podaním sťažnosti a malo pokračovať podaním prípadnej žaloby o neplatnosť proti rozhodnutiam o uznaní započítania odpracovaných rokov v dôchodkovom systéme inštitúcií Únie.

                  2.

                  Druhý odvolací dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa Súd pre verejnú službu dopustil, keď dospel k záveru, že OOUPZ nezvolil nesprávny služobný postup pri oznámení návrhov na započítanie odpracovaných rokov, ktoré však napokon boli neúplné, či dokonca nesprávne, keďže boli adresované zmluvným zamestnancom funkčnej skupiny I.

                  3.

                  Tretí odvolací dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Súd pre verejnú službu, keď dospel k záveru, že ujma, na ktorú poukazovali odvolatelia, bola hypotetická.


title: Vec C-640/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 14. decembra 2011 — E.ON Generación, S.L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

text:
               11.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 14. decembra 2011 — E.ON Generación, S.L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado
   (Vec C-640/11)
   2012/C 39/23
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľky v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: E.ON Generación, S.L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

      Prejudiciálna otázka

   Možno článok 10 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES, vykladať v tom zmysle, že nebráni uplatneniu takých vnútroštátnych legislatívnych opatrení, akými sú opatrenia v tomto konaní, ktorých cieľom a účinkom je zníženie odmeny za výrobu elektrickej energie o sumu zodpovedajúcu hodnote emisných kvót, ktoré boli v príslušnom období bezodplatne pridelené?

      (1)  Ú. v. EÚ L 275, s. 32; Mim. vyd. 15/007, s. 631.


title: Vec T-244/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  13. decembra 2011 — Konsum Nord/Komisia ( „Štátna pomoc — Kúpna cena pozemku — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie — Kritérium súkromného investora — Stanovenie trhovej ceny“ )

text:
               4.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/18

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2011 — Konsum Nord/Komisia
   (Vec T-244/08) (1)

   (Štátna pomoc - Kúpna cena pozemku - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie - Kritérium súkromného investora - Stanovenie trhovej ceny)
   2012/C 32/33
   Jazyk konania: švédčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Konsum Nord ekonomisk förening (Umeå, Švédsko) (v zastúpení: U. Öberg a I. Otken Eriksson, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne C. Giolito, P. Dejmek a J. Enegren, neskôr C. Giolito a L. Parpala, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2008/366/ES z 30. januára 2008 o štátnej pomoci C 35/06 (ex NN 37/06), ktorú Švédsko poskytlo v prospech družstva Konsum Jämtland (Ú. v. EÚ L 126, s. 3)

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Komisie 2008/366/ES z 30. januára 2008 o štátnej pomoci C 35/06 (ex NN 37/06), ktorú Švédsko poskytlo v prospech družstva Konsum Jämtland, sa zrušuje.

               2.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Konsum Jämtland ekonomisk förening.

      (1)  Ú. v. EÚ C 223, 30.8.2008.


title: Vec T-240/16: Žaloba podaná 14. mája 2016 – Klyuyev/Rada

text:
               25.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/48

         Žaloba podaná 14. mája 2016 – Klyuyev/Rada
   (Vec T-240/16)
   (2016/C 270/56)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Andriy Klyuyev (Doneck, Ukrajina) (v zastúpení: B. Kennelly a J. Pobjoy, barristers, R. Gherson a T. Garner, solicitors)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2016/318 zo 4. marca 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, ako aj vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2016/311 zo 4. marca 2016, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine v rozsahu v akom sa uplatňujú na žalobcu,

               —

               subsidiárne, určil, že (i) článok 1 ods. 1 rozhodnutia Rady 2014/119/SZBP z 5. marca 2014 (v znení zmien a doplnení) a (ii) článok 3 ods. 1 nariadenia Rady (EU) č. 208/2014 z 5. marca 2014 (v znení zmien a doplnení) sú v rozsahu, v akom sa vzťahujú na žalobcu, neuplatniteľné z dôvodu ich protiprávnosti,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza šesť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod na podporu návrhu na zrušenie, založený na tom, že Rada neurčila riadny právny základ pre napadnuté opatrenia.

                           —

                           Žalobca tvrdí, že článok 29 ZEÚ nepredstavuje riadny právny základ pre rozhodnutie Rady 2014/119/SZBP z 5. marca 2014, pretože sťažnosť na žalobcu ho neidentifikovala ako osobu, ktorá ohrozila demokraciu na Ukrajine alebo pripravila ukrajinský ľud o výhody udržateľného rozvoja ich krajiny (v zmysle článku 23 ZEÚ a všeobecných ustanovení článku 21 ZEÚ). Žalobca tvrdí, že z dôvodu neplatnosti napadnutého rozhodnutia tak Rada na prijatie napadnutého nariadenia nemohla vychádzať z článku 215 ods. 2 ZFEÚ. Vzhľadom k tomu, že tretie pozmeňujúce rozhodnutie bolo podľa žalobcu neplatné, nemohla Rada pri prijatí nariadenia (EU) č. 208/2014 z 5. marca 2014 vychádzať z článku 215 ods. 2 ZFEÚ.

               2.

               Druhý žalobný dôvod na podporu návrhu na zrušenie, založený na porušení práv žalobcu podľa článku 6 v spojení s článkami 2 a 3 ZEÚ a článkami 47 a 48 Charty základných práv Európskej únie tým, že Rada vychádzala z toho, že súdne konanie na Ukrajine je v súlade so základnými ľudskými právami.

               3.

               Tretí žalobný dôvod na podporu návrhu na zrušenie založený na tom, že Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že boli splnené kritériá na zaradenie žalobcu do článku 1 ods. 1 rozhodnutia Rady 2014/119/SZBP z 5. marca 2014 (v znení zmien a doplnení) a článku 3 ods. 1 nariadenia Rady (EU) č. 208/2014 z 5. marca 2014 (v znení zmien a doplnení).

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod na podporu návrhu na zrušenie, založený na tom, že Rada porušila právo žalobcu na obhajobu a právo na riadnu správu a účinnú súdnu ochranu. Podľa žalobcu Rada starostlivo a nestranne nepreskúmala, či uvádzané dôvody, ktoré majú odôvodniť jeho opätovné zaradenie, boli riadne podložené vzhľadom na jeho vyjadrenie predchádzajúce opätovnému zaradeniu.

               5.

               Piaty žalobný dôvod na podporu návrhu na zrušenie, založený na tom, že Rada bez odôvodnenia a neprimerane porušila základné práva žalobcu, vrátane jeho práva na ochranu vlastníctva a dobrého mena. Podľa žalobcu je dosah napadnutých opatrení ďalekosiahly, tak pokiaľ ide o jeho majetok, tak pokiaľ ide o jeho celosvetové dobré meno. Rada nepreukázala, že zmrazenie prostriedkov a hospodárskych zdrojov žalobcu súvisí s nejakým legitímnym cieľom alebo je ním odôvodnené, a to menej, že je takémuto cieľu primerané.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod na podporu námietky protiprávnosti, založený na tom, že ak by sa článok 1 ods. 1 rozhodnutia Rady 2014/119/SZBP z 5. marca 2014 (v znení zmien a doplnení) a článok 3 ods. 1 nariadenia Rady (EU) č. 208/2014 z 5. marca 2014 (v znení zmien a doplnení) v rozpore s tvrdeniami uvedenými v treťom žalobnom dôvode vykladali tak, že zahŕňajú (a) akékoľvek vyšetrovanie zo strany ukrajinského orgánu bez ohľadu na to, či existuje nejaké súdne rozhodnutie alebo konanie, ktoré je jeho základom, preskúmava ho alebo dohliada nad ním; a/alebo (b) akékoľvek „zneužitie právomoci verejného činiteľa s cieľom neoprávneného zvýhodnenia“ bez ohľadu na to, či existuje obvinenie zo zneužitia štátnych prostriedkov, kritérium zaradenia by vzhľadom na svojvoľný rozsah a pôsobnosť, ktoré by vyplývali z takéhoto širokého výkladu, nemalo riadny právny základ a/alebo by bolo neprimerané cieľom uvedeným v článku 1 ods. 1 rozhodnutia Rady 2014/119/SZBP z 5. marca 2014 a článku 3 ods. 1 nariadenia Rady (EU) č. 208/2014 z 5. marca 2014. Tieto ustanovenia by teda boli protiprávne.


title: Vec T-78/13: Rozsudok Všeobecného súdu z  5. februára 2015 – Red Bull/ÚHVT – Sun Mark (BULLDOG) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva BULLDOG — Skoršie slovné medzinárodné a národné ochranné známky BULL a RED BULL — Relatívne dôvody zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Totožnosť tovarov — Podobnosť označení — Pojem koncepčnej podobnosti — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009“ )

text:
               23.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/15

         Rozsudok Všeobecného súdu z 5. februára 2015 – Red Bull/ÚHVT – Sun Mark (BULLDOG)
   (Vec T-78/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva BULLDOG - Skoršie slovné medzinárodné a národné ochranné známky BULL a RED BULL - Relatívne dôvody zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Totožnosť tovarov - Podobnosť označení - Pojem koncepčnej podobnosti - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009“))
   (2015/C 096/18)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakúsko) (v zastúpení: pôvodne A. Renck, T. Heitmann, advokáti, a I. Fowler, solicitor, neskôr A. Renck a I. Fowler)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne F. Mattina, neskôr P. Bullock, A. Schifko, splnomocnení zástupcovia, neskôr D. Walicka a napokon M. Schifko)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Sun Mark Ltd (Middlesex, Spojené kráľovstvo)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 16. novembra 2012 (vec R 107/2012-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Red Bull GmbH a Sun Mark Ltd

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) zo 16. novembra 2012 (vec R 107/2012-2), týkajúce sa námietkového konania medzi Red Bull GmbH a Sun Mark Ltd, sa zrušuje.

               2.

               Návrhy Red Bull, aby bola spoločnosti Sun Mark uložená povinnosť nahradiť trovy konania, sa zamietajú ako neprípustné.

               3.

               ÚHVT je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 108, 13.4.2013.


title: Vec F-116/14: Žaloba podaná 23. októbra 2014 – ZZ/Komisia

text:
               26.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/47

         Žaloba podaná 23. októbra 2014 – ZZ/Komisia
   (Vec F-116/14)
   (2015/C 026/63)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: L. Y. Levi, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia výkonného riaditeľa Európskeho orgánu pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie (EIOPA), ktorý zrušil predchádzajúce rozhodnutie, ktorým bol žalobca vymenovaný za dočasného zamestnanca v platovej triede AD 8 a návrh na náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy, ktorú žalobca údajne utrpel

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie výkonného riaditeľa EIOPA z 24. februára 2014, ktorým bolo zrušené predchádzajúce rozhodnutie zo 7. novembra 2013, ktorým bol žalobca od 16. septembra 2013 predbežne vymenovaný za dočasného zamestnanca v platovej triede AD 8 v nadväznosti na výberové konanie začaté oznámením o voľnom pracovnom meste 1327TAAD08,

               —

               zrušiť rozhodnutie z 24. júla 2014, ktorým sa zamieta sťažnosť podaná žalobcom 25. marca 2014,

               —

               uložiť žalovanej povinnosť nahradiť majetkovú ujmu pozostávajúcu z rozdielu medzi mzdou vyplatenou žalobcovi v platovej triede AD 6 od 16. septembra 2013 a mzdou, ktorá sa viaže na platovú triedu AD 8, spolu s úrokmi z omeškania vypočítanými na základe sadzby Európskej centrálnej banky zvýšenej o 2 percentuálne body,

               —

               subsidiárne uložiť žalovanej povinnosť nahradiť majetkovú ujmu pozostávajúcu z rozdielu medzi mzdou v platovej triede AD 6 a mzdou v platovej triede AD 8 od 16. septembra 2013 a 24. februára 2014, spolu s úrokmi z omeškania vypočítanými na základe sadzby Európskej centrálnej banky zvýšenej o 2 percentuálne body,

               —

               uložiť žalovanej povinnosť nahradiť nemajetkovú ujmu stanovenú ex aequo et bono na 20  000 eur,

               —

               uložiť Európskej komisii povinnosť nahradiť všetky trovy konania.


title: Vec T-666/16 P: Odvolanie podané 20. septembra 2016: Carlo De Nicola proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 21. júla 2016 vo veci F-100/15, De Nicola/EIB

text:
               7.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 410/25

         Odvolanie podané 20. septembra 2016: Carlo De Nicola proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 21. júla 2016 vo veci F-100/15, De Nicola/EIB
   (Vec T-666/16 P)
   (2016/C 410/35)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembursko) (v zastúpení: G. Ferabecoli, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska investičná banka

      Návrhy

   Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhovel tomuto odvolaniu a zmenil napadnutý rozsudok tým, že zruší body 1 a 2 výroku a body 33, 46 – 60, 85 – 94, 100 – 106, 107 – 109 toho istého rozsudku,

               —

               v dôsledku toho zrušil alebo vylúčil platnosť rozhodnutia prijatého 8. decembra 2014 odvolacieho výboru a prípadne vrátil tomuto výboru spis po stanoví kritérií, ktoré musí zohľadniť pri prijatí nového rozhodnutia; určil, že EIB sa dopustila voči pánovi De Nicolovi obťažovania a uložil EIB povinnosť nahradiť pánovi De Nicolovi ujmu, ktorú utrpel a ktorá bola požadovaná v návrhu na začatie konania alebo subsidiárne vrátil vec na konanie pred inú komoru Všeobecného súdu, aby v inom zložení znovu rozhodol o zrušených bodoch po vypracovaní požadovaného lekárskeho posudku.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Toto odvolanie bolo podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 21. júla 2016, ktorým bola zamietnutá žaloba podaná odvolateľom, ktorej predmetom bolo zrušenie rozhodnutia odvolacieho výboru z 8. decembra 2014, ktorým sa zamieta jeho sťažnosť týkajúca sa hodnotiacej správy za rok 2013, ako aj rozhodnutie odporkyne nepovýšiť ho. Odvolateľ sa okrem iného domáha určenia, že došlo k psychickému obťažovaniu, ktorého bol podľa jeho názoru obeťou a k uloženiu povinnosti EIB nahradiť nemajetkovú, fyzickú a majetkovú ujmu, ktorú údajne utrpel.
   Na podporu týchto návrhov odvolateľ tvrdí, že návrh na určenie obťažovania sa zakladá práve na článku 41 poriadku zamestnancov Banky a preto nevzniká problém obsahu a/alebo predmetu, ktorým by došlo k vyňatiu žaloby z právomoci súdov Spoločenstva. V tejto súvislosti zdôrazňuje, že povinnosť súdu Únie rozhodnúť o návrhu na určenie je potvrdená v judikatúre Všeobecného súdu.
   Odvolateľ okrem iného tvrdí, že všetky podmienky stanovené v judikatúre sú splnené na to, aby sa mohlo vyhovieť návrhu na náhradu škody.
   Odvolateľ tiež spochybňuje body 46 až 60 napadnutého rozsudku, ktoré sa týkajú návrhu na zrušenie rozhodnutia odvolacieho výboru v rozsahu, v akom táto časť rozsudku vychádza z predpokladu, že nebolo preukázané, že rozhodnutie odvolacieho výboru obsahuje zjavne nesprávne posúdenie.


title: Vec C-130/17: Žaloba podaná 10. marca 2017 – Európska komisia/Bulharsko

text:
               8.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 144/33

         Žaloba podaná 10. marca 2017 – Európska komisia/Bulharsko
   (Vec C-130/17)
   (2017/C 144/43)
   Jazyk konania: bulharčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. Wils a I. Zalogin)

      Žalovaný: Bulharsko

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               určil, že Bulharská republika si nesplnila svoju povinnosť zriadiť jediné kontaktné miesto pre výmenu elektronických certifikátov na prístup k biometrickým údajom v osobných dokladoch podľa rozhodnutia Komisie K(2009) 7476 z 5. októbra 2009, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie Komisie [K(2008) 8657 v konečnom znení], ktorým sa ustanovuje certifikačná politika v súlade s požiadavkami stanovenými v technických špecifikáciách noriem pre bezpečnostné znaky a biometriu v pasoch a cestovných dokladoch vydávaných členskými štátmi, a podľa rozhodnutia Komisie K(2011) 5478 zo 4. augusta 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie Komisie K(2002) 3069, ktorým sa upravujú technické špecifikácie pre jednotný formát povolení na pobyt pre štátnych príslušníkov tretích štátov,

               —

               uložil Bulharskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Bulharská republika si tým, že nezabezpečila zriadenie jediného kontaktného miesta pre výmenu elektronických certifikátov na prístup k biometrickým údajom v osobných dokladoch nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z vyššie uvedených rozhodnutí Komisie.


title: Vec F-83/10: Žaloba podaná 23. septembra 2010 — Giannakouris/Komisia

text:
               15.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/38

         Žaloba podaná 23. septembra 2010 — Giannakouris/Komisia
   (Vec F-83/10)
   ()
   2011/C 13/75
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Konstantinos Giannakouris (Roodt sur Syre, Luxembursko) (v zastúpení: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Komisie znížiť príspevok na vzdelávanie priznaný žalobcovi s odôvodnením, že jeho dcéra dostáva finančnú pomoc priznanú členským štátom vo forme štipendia a pôžičky

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť po prvé rozhodnutie o znížení „príspevku na vzdelávanie“, ktorý bol žalobcovi vyplatený tak, ako to vyplýva z výplatnej listiny za február 2010, ako aj dotknutú výplatnú listinu v rozsahu, v akom sa v nej čiastočne znižuje „príspevok na vzdelávanie“; po druhé rozhodnutie Komisie z 26. februára 2010 o znížení „príspevku na vzdelávanie“, ktorý bol žalobcovi vyplatený, a o zrážke sumy vo výške 770,85 eura uplatnenej na tento príspevok, pričom zmienka o tejto zrážke sa nachádzala na výplatnej listine za marec 2010; po tretie výplatnú listinu za marec 2010, v ktorej sa znižuje „príspevok na vzdelávanie“ vyplatený žalobcovi a v ktorej sa uplatňuje retroaktívna zrážka vo výške 770,85 eura; po štvrté výplatné listiny za apríl až august 2010 v rozsahu, v akom z nich vyplýva čiastočné zníženie „príspevku na vzdelávanie“; po piate rozhodnutie Komisie z 9. júla 2010, ktorým sa výslovne zamieta sťažnosť,

               —

               nahradiť žalobcovi sumy, ktoré boli predmetom zrážok, spolu s úrokmi,

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec C-555/12: Uznesenie Súdneho dvora (desiata komora) zo 14. marca 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Tivoli — Taliansko) — Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini/Comune di Zagarolo (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Charta základných práv Európskej únie — Vykonanie práva únie — Neexistencia — Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)

text:
               4.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/6

         Uznesenie Súdneho dvora (desiata komora) zo 14. marca 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Tivoli — Taliansko) — Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini/Comune di Zagarolo
   (Vec C-555/12) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Charta základných práv Európskej únie - Vykonanie práva únie - Neexistencia - Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)
   2013/C 129/11
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Tivoli

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini

      Žalovaná: Comune di Zagarolo

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale di Tivoli — Výklad článku 47 ods. 3 Charty základných práv Európskej únie a článku 6 Európskeho dohovoru o ľudských právach v spojení s článkom 6 ZEÚ a článkom 52 ods. 3 Charty základných práv — Vnútroštátne právne predpisy, ktoré stanovujú rozdelenie právomocí medzi občianskoprávne a správne súdy, ktoré je založené na rozlíšení medzi subjektívnymi právami a oprávnenými záujmami — Neexistencia jednoznačného rozlíšenia medzi uvedenými pojmami

      Výrok

   Súdny dvor Európskej únie zjavne nemá právomoc odpovedať na otázky, ktoré položil Tribunale di Tivoli (Taliansko).

      (1)  Ú. v. EÚ C 32, 2.2.2013.


title: Vec T-166/04: Žaloba podaná dňa 13. mája 2004 Carmello Morello proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               10.7.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/14

         Žaloba podaná dňa 13. mája 2004 Carmello Morello proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-166/04)
   (2004/C 179/27)
   Jazyk konania: francúzsky
   Carmello Morello, bytom v Bruseli, zastúpený Jacques Sambon a Pierre Paul Van Gehuchten, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 13. mája 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1.

               zrušil nepriame zamietnutie jeho žiadosti z 28. marca 2003 a podľa potreby zrušil zamietnutie jeho sťažnosti;

               2.

               zaviazal Komisiu na náhradu škody z dôvodu nemajetkovej ujmy na 1 000 000 eur a z dôvodu majetkovej škody na 1 000 000 eur;

               3.

               zaviazal Komisiu nahradiť všetky trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné argumenty
   Žalobca, úradník Komisie, sa domáhal, v rámci inej veci, zrušenia menovania iného úradníka na miesto vedúceho oddelenia, o ktoré sa uchádzal aj žalobca. Súd vyhovel jeho návrhu a zrušil predmetné menovanie.
   V čase vyhlásenia rozsudku v predchádzajúcej veci, úradník vymenovaný na dané miesto už bol povýšený a prestúpil na iné miesto, pričom takto uvoľnené miesto vedúceho oddelenia už bolo obsadené iným úradníkom, ktorý sa vrátil z dovolenky z osobných dôvodov.
   Po vyhlásení rozsudku v predchádzajúcej veci žalobca podal na Komisiu žiadosť na vykonanie predmetného rozsudku, a neskôr sťažnosť proti nepriamemu zamietnutiu jeho žiadosti. Komisia túto sťažnosť zamietla s tým, že nebolo možné prijať žiadne opatrenie na vykonanie predchádzajúceho rozsudku, keďže nebolo voľné miesto.
   Táto žaloba napáda zamietnutie žiadosti žalobcu. Na podporu svojho návrhu sa žalobca odvoláva na porušenie článku 233 ZES, porušenie článkov 4, 7, 24, 25 a 45 Služobného poriadku, porušenie zásady dobrej správy, ako aj zneužitie právomoci alebo konania. Takisto tvrdí, že stratou skutočnej možnosti postúpiť do triedy A3 na konci svojej kariéry utrpel materiálnu škodu aj nemajetkovú ujmu, a požaduje z tohto dôvodu náhradu škody.


title: Vec F-33/12: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  28. februára 2013 — Pepi/ERCEA (Verejná služba — Zmluvný zamestnanec — Zmluvný zamestnanci pre pomocné úlohy — Prijímanie do zamestnania — Zaradenie počas prijatia do zamestnania — Články 3a, 3b a 86 PZOZ — ERCEA — Vnútorné pravidlá zaradenia zmluvných zamestnancov)

text:
               25.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 147/34

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 28. februára 2013 — Pepi/ERCEA
   (Vec F-33/12) (1)

   (Verejná služba - Zmluvný zamestnanec - Zmluvný zamestnanci pre pomocné úlohy - Prijímanie do zamestnania - Zaradenie počas prijatia do zamestnania - Články 3a, 3b a 86 PZOZ - ERCEA - Vnútorné pravidlá zaradenia zmluvných zamestnancov)
   2013/C 147/65
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Jean Pepi (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentúra Európskej rady pre výskum (ERCEA) (v zastúpení: M. Oliván Avilés a G. Bambara, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie zmluvy žalobcu uzatvorenej s ERCEA v časti, v ktorej je zaradený do platovej triedy AD10

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako zjavne neodôvodnená.

               2.

               J. Pepi znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Výkonnej agentúre Európskej rady pre výskum.

               3.

               Rada Európskej únie, ako vedľajší účastník konania, znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 184, 23.6.2012, s. 23.


title: Vec C-492/10: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  1. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Rakúsko) — Immobilien Linz GmbH & Co KG/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr (Dane — Smernica 69/335/EHS — Nepriame dane — Tvorba a zvýšenie základného imania — Článok 4 ods. 2 písm. b) — Transakcie podliehajúce kapitálovej dani — Zvýšenie podnikového kapitálu — Plnenie uskutočnené spoločníkom — Prevzatie strát na základe záväzku, ktorý predchádzal ich vzniku)

text:
               4.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/11

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 1. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Rakúsko) — Immobilien Linz GmbH & Co KG/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Vec C-492/10) (1)

   (Dane - Smernica 69/335/EHS - Nepriame dane - Tvorba a zvýšenie základného imania - Článok 4 ods. 2 písm. b) - Transakcie podliehajúce kapitálovej dani - Zvýšenie podnikového kapitálu - Plnenie uskutočnené spoločníkom - Prevzatie strát na základe záväzku, ktorý predchádzal ich vzniku)
   2012/C 32/18
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Immobilien Linz GmbH & Co KG

      Žalovaný: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Unabhängiger Finanzsenat, Auβenstelle Linz — Výklad článku 4 ods. 2 písm. b) smernice Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania (Ú. v. ES L 249, s. 25; Mim. vyd. 09/001, s. 11) — Transakcie podliehajúce kapitálovej dani — Zvýšenie podnikového kapitálu kapitálovej spoločnosti — Prípadné zvýšenie tohto podnikového kapitálu prevzatím strát kapitálovej spoločnosti verejnoprávnym subjektom, ktorý je jediným spoločníkom v takej spoločnosti

      Výrok rozsudku

   Článok 4 ods. 2 písm. b) smernice Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 85/303/EHS z 10. júna 1985, sa má vykladať v tom zmysle, že prevzatie strát spoločnosti spoločníkom v rámci plnenia jeho záväzku prijatého pred vznikom týchto strát výlučne na účely zabezpečenia pokrytia budúcich strát tejto spoločnosti nezvyšuje podnikový kapitál tejto spoločnosti.

      (1)  Ú. v. EÚ C 13, 15.1.2011.


title: Vec T-219/07: Žaloba podaná 25. júna 2007 – DSV Road/Komisia

text:
               8.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/36

         Žaloba podaná 25. júna 2007 – DSV Road/Komisia
   (Vec T-219/07)
   (2007/C 211/69)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: DSV Road N.V. (v zastúpení: A. Poelmans, A. Calewaert a R. de Wit, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev K(2007) 1776 z 24. apríla 2007 týkajúce sa žiadosti Belgického kráľovstva vedenej pod číslom spisu REC 05/02, ktoré stanovilo, že dovozné clo vo výške 168 004,65 eur, ktoré je predmetom žiadosti Belgického kráľovstva z 12. augusta 2002, musí byť dodatočne zaplatené a nie je možné ho odpustiť,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa doviezla z Thajska diskety, pre ktoré platil zvýhodnený režim v rámci systému všeobecných preferenčných sadzieb s podmienkou, že sa na dovoz diskiet bude vzťahovať osvedčenie o pôvode vydané príslušnými thajskými orgánmi na formulári A podľa článku 80 nariadenia (EHS) č. 2454/93 (1).
   Pri každom colnom vyhlásení žalobkyňa predložila formulár A vydaný thajskými orgánmi, na základe ktorého belgické orgány poskytli zvýhodnené sadzobné zaobchádzanie.
   Niektoré osvedčenia vydané thajskými orgánmi však boli vyhlásené za neplatné, v dôsledku čoho sa na dotknutý tovar nevzťahovalo zvýhodnené sadzobné zaobchádzanie pri dovoze do EÚ.
   V napadnutom rozhodnutí Komisia stanovila, že je potrebné dodatočne vybrať colný dlh, ktorý takto vznikol.
   Po prvé žalobkyňa uvádza, že Komisia mala stanoviť, že colný dlh netreba dodatočne vybrať v súlade s článkom 220 ods. 2 písm. b) nariadenia (EHS) č. 2913/92 (2). Žalobkyňa uvádza, že vystavenie osvedčenia na formulári A je treba odôvodniť omylom thajských orgánov a nie je preukázané, že vývozcovia uviedli nesprávne skutočnosti. Okrem toho žalobkyňa uvádza, že došlo k nesprávnemu posúdeniu, pretože thajské orgány vedeli alebo mali vedieť, že na tento tovar sa nevzťahuje zvýhodnené sadzobné zaobchádzanie.
   Po druhé Komisia mala odpustiť clo na základe článku 239 nariadenia (EHS) č. 2913/92 s ohľadom na výnimočné okolnosti.

      (1)  Nariadenie Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3).

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307).


title: Vec C-62/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozhodnutím Supremo Tribunal Administrativo z  11. januára 2006 , ktorý súvisí s konaním: Fazenda Pública – Director Geral das Alfândegas proti Z.F. ZEFESER – Importaçao e Exportaçao de Produtos Alimentares, Lda.

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozhodnutím Supremo Tribunal Administrativo z 11. januára 2006, ktorý súvisí s konaním: Fazenda Pública – Director Geral das Alfândegas proti Z.F. ZEFESER – Importaçao e Exportaçao de Produtos Alimentares, Lda.
   (Vec C-62/06)
   (2006/C 86/25)
   Jazyk konania: portugalčina
   Supremo Tribunal Administrativo podal rozhodnutím z 11. januára 2006 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Fazenda Pública – Director Geral das Alfândegas proti Z.F. ZEFESER – Importaçao e Exportaçao de Produtos Alimentares, Lda., a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 6. februára 2006.
   Supremo Tribunal Administrativo žiada Súdny dvor, aby rozhodol o týchto otázkach:

               1.

               Je kvalifikovanie „skutku, ktorý môže viesť k začatiu trestného konania“ na účely článku 3 nariadenia Rady (EHS) č. 1697/79 (1) z 24. júla 1979 vecou colných orgánov, a stačí toto kvalifikovanie z ich strany, alebo je potrebné, aby ho vykonal príslušný trestný súd?

               2.

               Ak platí druhá možnosť, postačí iba obžaloba podaná príslušným orgánom činným v trestnom konaní (v prípade Portugalska prokuratúrou) alebo je nevyhnutné, aby bol dlžník odsúdený v riadnom trestnom konaní?

               3.

               Ak aj tu platí druhá možnosť, musí byť vyvodený odlišný záver v závislosti od toho, či súd oslobodí obžalovaného spod obžaloby na základe zásady in dubio pro reo alebo preto, že bolo dokázané, že dlžník nespáchal trestný čin, o ktorý v konaní ide?

               4.

               V prípade, že prokuratúra nepodá obžalobu proti dlžníkovi, pretože usúdila, že neexistujú indície o tom, že bol spáchaný skutok, ktorý môže viesť k začatiu trestného konania, aké z toho treba vyvodiť následky? Bráni toto rozhodnutie začatiu konania smerujúceho k vybratiu dlžného cla?

               5.

               V prípade, že prokuratúra alebo samotný trestný súd zastavia trestné stíhanie z dôvodu premlčania trestného stíhania, znamená takéto rozhodnutie, že nebude možné uskutočniť konanie smerujúce k vybratiu dlžného cla?

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 1697/79 z 24. júla 1979, ktorý sa týka vyberania a posteriori dovozného alebo vývozného cla, ktoré nebolo dlžníkovi vymerané za tovar deklarovaný v colnom režime, s ktorým sa spája povinnosť toto clo zaplatiť [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 179, s. 1).


title: Vec T-341/07: Rozsudok Všeobecného súdu z  23. novembra 2011 — Sison/Rada [ „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Obmedzujúce opatrenia prijaté proti určitým osobám a subjektom v rámci boja proti terorizmu — Spoločná pozícia 2001/931/SZBP a nariadenie (ES) č. 2580/2001 — Zrušenie opatrenia o zmrazení finančných prostriedkov rozsudkom Všeobecného súdu — Mimozmluvná zodpovednosť — Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“ ]

text:
               14.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/10

         Rozsudok Všeobecného súdu z 23. novembra 2011 — Sison/Rada
   (Vec T-341/07) (1)

   (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Obmedzujúce opatrenia prijaté proti určitým osobám a subjektom v rámci boja proti terorizmu - Spoločná pozícia 2001/931/SZBP a nariadenie (ES) č. 2580/2001 - Zrušenie opatrenia o zmrazení finančných prostriedkov rozsudkom Všeobecného súdu - Mimozmluvná zodpovednosť - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom)
   2012/C 13/19
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Jose Maria Sison (Utrecht, Holandsko) (v zastúpení: J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses a W. Kaleck, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop, E. Finnegan a R. Szostak, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: C. Wissels, M. de Mol, Y. de Vries, M. Noort, J. Langer a M. Bulterman, splnomocnení zástupcovia), Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: S. Behzadi Spencer a I. Rao, splnomocnené zástupkyne), a Európska komisia (v zastúpení: pôvodne P. Aalto a S. Boelaert, neskôr S. Boelaert a P. Van Nuffel, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   V nadväznosti na rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. septembra 2009, Sison/Rada (T-341/07, Zb. s. II-3625), návrh na náhradu škody, ktorý v podstate smeruje k náhrade škody údajne spôsobenej žalobcovi z dôvodu obmedzujúcich opatrení, ktoré boli proti nemu prijaté v rámci boja proti terorizmu

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba o náhradu škody sa zamieta.

               2.

               Rada Európskej únie v súvislosti so žalobou o neplatnosť znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Jose Maria Sison.

               3.

               J. M. Sison v súvislosti so žalobou o náhradu škody znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Rada.

               4.

               Holandské kráľovstvo, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 269, 10.11.2007.


title: Spojené veci C-248/15 P, C-254/15 P a C-260/15 P: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 26. januára 2017 – Maxcom Ltd/City Cycle Industries, Rada Európskej únie, Európska komisia (Odvolanie — Dumping — Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 501/2013 — Dovoz bicyklov odosielaných z Indonézie, Malajzie, zo Srí Lanky a z Tuniska — Rozšírenie konečného antidumpingového cla na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike — Nariadenie (ES) č. 1225/2009 — Článok 13 — Obchádzanie — Článok 18 — Odmietnutie spolupráce — Dôkaz — Súbor súhlasných nepriamych dôkazov — Protirečivé odôvodnenia — Nedostatok odôvodnenia — Porušenie procesných práv)

text:
               3.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 104/14

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 26. januára 2017 – Maxcom Ltd/City Cycle Industries, Rada Európskej únie, Európska komisia
   (Spojené veci C-248/15 P, C-254/15 P a C-260/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Dumping - Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 501/2013 - Dovoz bicyklov odosielaných z Indonézie, Malajzie, zo Srí Lanky a z Tuniska - Rozšírenie konečného antidumpingového cla na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike - Nariadenie (ES) č. 1225/2009 - Článok 13 - Obchádzanie - Článok 18 - Odmietnutie spolupráce - Dôkaz - Súbor súhlasných nepriamych dôkazov - Protirečivé odôvodnenia - Nedostatok odôvodnenia - Porušenie procesných práv))
   (2017/C 104/21)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      (vec C-248/15 P)

      Odvolateľka: Maxcom Ltd (v zastúpení: L. Ruessmann, avocat, a J. Beck, solicitor)

      Ďalší účastníci konania: City Cycle Industries (v zastúpení: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, a F.-C. Laprévote, avocat), Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne S. Boelaert, neskôr H. Marcos Fraile a B. Driessen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci R. Bierwagen a C. Hipp, Rechtsanwälte), Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a M. França, splnomocnení zástupcovia),

      (vec C-254/15 P)

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a M. França, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: City Cycle Industries (v zastúpení: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, a F.-C. Laprévote, avocat), Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne S. Boelaert, neskôr H. Marcos Fraile a B. Driessen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci R. Bierwagen a C. Hipp, Rechtsanwälte), Maxcom Ltd (v zastúpení: L. Ruessmann, avocat, a M. J. Beck, solicitor),

      (vec C-260/15 P)

      Odvolateľka: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne S. Boelaert, neskôr H. Marcos Fraile a B. Driessen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci R. Bierwagen a C. Hipp, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastníci konania: City Cycle Industries (v zastúpení: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, a F.-C. Laprévote, avocat), Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a M. França, splnomocnení zástupcovia), Maxcom Ltd (v zastúpení: L. Ruessmann, avocat, a J. Beck, solicitor)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolania vo veciach C-248/15 P, C-254/15 P a C-260/15 P sa zamietajú.

               2.

               Maxcom Ltd, Rada Európskej únie a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila City Cycle Industries v prvostupňovom konaní vo veci T-413/13 a v odvolacích konaniach.

      (1)  Ú. v. EÚ C 262, 10.8.2015.

      Ú. v. EÚ C 254, 3.8.2015.


title: Vec C-252/15 P: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 17. marca 2016 – Naazneen Investments Ltd/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Energy Brands, Inc. (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Konanie vo veci zrušenia — Článok 51 ods. 1 písm. a) — Slovná ochranná známka Spoločenstva SMART WATER — Riadne používanie — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75)

text:
               2.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/20

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 17. marca 2016 – Naazneen Investments Ltd/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Energy Brands, Inc.
   (Vec C-252/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 207/2009 - Konanie vo veci zrušenia - Článok 51 ods. 1 písm. a) - Slovná ochranná známka Spoločenstva SMART WATER - Riadne používanie - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75))
   (2016/C 156/28)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Naazneen Investments Ltd (v zastúpení: P. Goldenbaum a I. Rohr, Rechtsanwältinnen)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: D. Gája a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia), Energy Brands, Inc (v zastúpení: S. Malynicz, barrister, D. Stone a A. Dykes, solicitors)

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Naazneen Investments Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 7.9.2015.


title: Vec C-102/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Belgicko) 19. februára 2016 – Vaditrans BVBA/Belgické kráľovstvo

text:
               10.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Belgicko) 19. februára 2016 – Vaditrans BVBA/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-102/16)
   (2016/C 165/09)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Vaditrans BVBA

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 8 ods. 6 a 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (1) z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85, vykladať v tom zmysle, že doby pravidelného týždenného odpočinku v zmysle článku 8 ods. 6 tohto nariadenia sa nesmú čerpať vo vozidle?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku: Je článok 8 ods. 6 a 8 v spojení s článkom 19 nariadenia č. 561/2006 v tomto prípade v rozpore s trestnoprávnou zásadou zákonnosti, ktorá je zakotvená v článku 49 Charty základných práv Európskej únie (2), keďže citované ustanovenia nariadenia nestanovujú výslovný zákaz čerpať doby pravidelného týždenného odpočinku v zmysle článku 8 ods. 6 uvedeného nariadenia vo vozidle?

               3.

               V prípade zápornej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku: Dovoľuje nariadenie č. 561/2006 v tomto prípade členským štátom, aby vo svojom vnútroštátnom práve stanovili, že je zakázané čerpať doby pravidelného týždenného odpočinku v zmysle článku 8 ods. 6 uvedeného nariadenia vo vozidle?

      (1)  Ú. v. EÚ L 102, s. 1.

      (2)  Ú. v. ES C 364, s. 1.


title: Vec T-152/13: Žaloba podaná 15. marca 2013 — Sea Handling/Komisia

text:
               4.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/28

         Žaloba podaná 15. marca 2013 — Sea Handling/Komisia
   (Vec T-152/13)
   2013/C 129/53
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Taliansko) (v zastúpení: B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo, M. Merla a L. Cappelletti, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie, ktorým Komisia vyhlásila, že opatrenia prijaté spoločnosťou SEA spočívajúce vo zvýšení základného imania v prospech spoločnosti SEA Handling predstavujú štátnu pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariadila jej vymáhanie,

               —

               subsidiárne, zrušil článok 3 napadnutého rozhodnutia, ktorým Komisia nariadila vymáhanie údajne poskytnutej štátnej pomoci,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Rozhodnutie napadnuté v prejednávanej veci je to isté, ako rozhodnutie, ktoré je predmetom veci Taliansko/Komisia, T-125/13.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení procesných pravidiel.

                           —

                           V tomto ohľade žalobkyňa uvádza porušenie nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 99; Mim. vyd. 08/001, s. 339) a procesných práv spoločnosti SEA Handling, ako aj pochybenie pri vyšetrovaní, pokiaľ ide o rozsah obdobia, ktoré bolo predmetom vyšetrovania, z dôvodu nevykonania predbežného vyšetrovania a posúdenia obdobia od roku 2006 do roku 2010.

                           —

                           Žalobkyňa takisto tvrdí, že došlo k porušeniu zásady právnej istoty a zásady riadnej správy vecí verejných, pokiaľ ide o dĺžku konania, a najmä neprimerane a neodôvodnene dlhé trvanie predbežného vyšetrovania.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pokiaľ ide o použitie verejných zdrojov.

                           —

                           V tomto bode žalobkyňa uvádza, že došlo k porušeniu povinnosti odôvodnenia a porušeniu povinnosti poskytnutia dostatočných informácií, pokiaľ ide o neexistenciu zaťaženia verejných financií štátu, a takisto nebolo preukázané, že išlo o štátne zdroje.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pokiaľ ide o pripísateľnosť.

                           —

                           Podľa žalobkyne napadnuté rozhodnutie nevychádza z individuálneho preskúmania jednotlivých rozhodnutí o zvýšení základného imania a Komisia nevysvetlila, prečo išlo o jednotnú schému štátnej pomoci v prospech spoločnosti SEA Handling v období od roku 2002 do roku 2010.

                           —

                           Okrem toho, žalobkyňa v tejto súvislosti dodáva, že nepriame dôkazy, ktoré uviedla Komisia, nemôžu preukázať pripísateľnosť opatrení štátu a Komisia nevzala do úvahy dôkazy poskytnuté účastníkmi konania, ktorých cieľom bolo preukázať neexistenciu pripísateľnosti dotknutých opatrení štátu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pokiaľ ide o zásadu týkajúcu sa súkromného investora

                           —

                           Žalobkyňa sa domnieva, že Komisia konkrétne nepreukázala, že súkromný investor porovnateľný so spoločnosťou SEA by nepristúpil k zvýšeniu základného imania svojej dcérskej spoločnosti a iba všeobecne spochybnila presnosť kritérií použitých spoločnosťou SEA na účely svojej podnikovej stratégie.

                           —

                           Takisto je potrebné konštatovať, že opatrenia prijaté v rámci skupiny SEA neboli posúdené v správnom kontexte a došlo k nesprávnemu posúdeniu skutočností, pokiaľ ide o porovnanie medzi SEA Handling a inými subjektmi na trhu, ako aj nesprávne uplatnenie zásady súkromného investora, keďže neboli preskúmané rôzne spôsoby zvýšenia základného imania.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 3 ZFEÚ.

                           —

                           Žalobkyňa v tomto ohľade tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, pokiaľ ide o rámec uplatnenia usmernení týkajúcich sa odvetvia letísk, keďže tieto usmernenia nemožno uplatniť v prejednávanej veci.

                           —

                           Podľa žalobkyne je takisto potrebné konštatovať, že došlo k zjavne nesprávnemu právnemu posúdeniu a nedostatku odôvodnenia pri uplatnení usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov, keďže Komisia skreslila význam podmienky dlhodobého prevzatia rentability podniku, bezdôvodne zamietla kompenzačné opatrenia predpokladané spoločnosťou SEA v rámci reštrukturalizácie svojej dcérskej spoločnosti a riadne nezohľadnila skutočnosť, že dotknuté zvýšenia základného imania sa vždy uskutočnili len v rámci toho, čo bolo nevyhnutné na reštrukturalizáciu spoločnosti.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na protiprávnosti príkazu na vymáhanie pomoci.

                           —

                           Žalobkyňa uvádza, že príkaz na vymáhanie pomoci bol nezákonný z dôvodu porušenia zásady ochrany legitímnej dôvery a povinnosti odôvodnenia.


title: Vec F-52/15: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (samosudca) z 29. októbra 2015 – Xenakis/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Povinný odchod do dôchodku — Vek odchodu do dôchodku — Žiadosť o zotrvanie v služobnom pomere — Článok 52 druhý pododsek služobného poriadku — Zamietnutie zotrvania v služobnom pomere — Záujem služby)

text:
               7.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/44

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (samosudca) z 29. októbra 2015 – Xenakis/Komisia
   (Vec F-52/15) (1)

   ((Verejná služba - Úradníci - Povinný odchod do dôchodku - Vek odchodu do dôchodku - Žiadosť o zotrvanie v služobnom pomere - Článok 52 druhý pododsek služobného poriadku - Zamietnutie zotrvania v služobnom pomere - Záujem služby))
   (2015/C 406/46)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Yannis Xenakis (Woluwe-Saint-Pierre, Belgicko) (v zastúpení: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a C. Ehrbar, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým sa zamietla žiadosť žalobcu o zotrvanie v služobnom pomere a tým potvrdil jeho povinný odchod do dôchodku k 31. októbru 2014 a návrh na náhradu škody spolu s úrokmi z dôvodu vecnej škody, ktorú údajne utrpel, ako aj na zaplatenie symbolickej sumy jedného eura z dôvodu nápravy údajnej morálnej ujmy

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Y. Xenakis znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania vynaložené Európskou Komisiu

      (1)  Ú. v. EÚ C 190, 8.6.2015, s. 38.


title: Vec C-380/11: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 6. septembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif — Luxembursko) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C/Administration des contributions en matière d’impôts (Sloboda usadiť sa — Článok 49 ZFEÚ — Daňová právna úprava — Majetková daň — Podmienky priznania nároku na zníženie majetkovej dane — Strata postavenia platiteľa majetkovej dane v dôsledku premiestnenia sídla spoločnosti do iného členského štátu — Obmedzenie — Odôvodnenie — Naliehavé dôvody všeobecného záujmu)

text:
               17.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 355/7

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 6. septembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif — Luxembursko) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C/Administration des contributions en matière d’impôts
   (Vec C-380/11) (1)

   (Sloboda usadiť sa - Článok 49 ZFEÚ - Daňová právna úprava - Majetková daň - Podmienky priznania nároku na zníženie majetkovej dane - Strata postavenia platiteľa majetkovej dane v dôsledku premiestnenia sídla spoločnosti do iného členského štátu - Obmedzenie - Odôvodnenie - Naliehavé dôvody všeobecného záujmu)
   2012/C 355/10
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal administratif

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C

      Žalovaný: Administration des contributions en matière d’impôts

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal administratif — Výklad článku 49 ZFEÚ — Sloboda usadiť sa — Daňová právna úprava — Majetková daň — Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje, že na priznanie nároku na zníženie majetkovej dane sa vzťahuje podmienka podliehania majetkovej dani tohto členského štátu počas piatich po sebe nasledujúcich zdaňovacích rokov — Strata postavenia platiteľa majetkovej dane v dôsledku premiestnenia sídla spoločnosti do iného členského štátu

      Výrok rozsudku

   Článok 49 ZFEÚ sa musí vykladať v tom zmysle, že za okolností, akými sú tie v konaní vo veci samej, bráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej sa na priznanie možnosti nároku zníženia dane z majetku vzťahuje podmienka podliehania tejto dani počas piatich po sebe nasledujúcich zdaňovacích rokov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 298, 8.10.2011.


title: Vec C-554/11 P: Odvolanie podané 21. septembra 2011 : Internationaler Hilfsfonds eV proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z  2. novembra 2011 vo veci T-141/05 RENV, Internationaler Hilfsfonds eV/Európska komisia

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/32

      Odvolanie podané 21. septembra 2011: Internationaler Hilfsfonds eV proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 2. novembra 2011 vo veci T-141/05 RENV, Internationaler Hilfsfonds eV/Európska komisia
      (Vec C-554/11 P)
      (2012/C 25/60)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Internationaler Hilfsfonds eV (v zastúpení: H. Kaltenecker, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

                  a)

                  zrušiť uznesenie z 21. septembra 2011 a vrátiť vec Všeobecnému súdu s usmernením, aby vec opäť posúdil po vydaní rozsudku vo veci T-300/10,
                  subsidiárne, rozhodnúť vo veci samej,

                  b)

                  zaviazať Komisiu na náhradu trov konania, ktoré vznikli podružným sporom, ktorého sa týka napadnuté uznesenie, ako aj trov odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolanie smeruje proti uzneseniu Všeobecného súdu z 21. septembra 2011 vo veci T-141/05 RENV, ktoré zastavilo konanie vo veci samej, ktoré sa začalo v roku 2005 na podnet odvolateľa a žalobcu v prvostupňovom konaní proti rozhodnutiu Komisie. Pôvodná žaloba smeruje proti odmietnutiu Komisie umožniť žalobcovi úplný prístup k zmluvným písomnostiam LIEN 97-2011.
      Odvolateľ svojím odvolaním napáda uznesenie Všeobecného súdu z dôvodu nesprávneho uplatnenia procesuálnych pravidiel, najmä nedostatočnej koordinácie konaní vo veciach T-36/10 a T-141/05 RENV, čím boli podľa názoru odvolateľa podstatným spôsobom poškodené jeho záujmy. Všeobecný súd okrem toho nesprávne rozhodol o trovách konania v jeho neprospech.


title: Vec T-158/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2015 – Iralco/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Nesprávne posúdenia“)

text:
               3.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 363/30

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2015 – Iralco/Rada
   (Vec T-158/13) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Nesprávne posúdenia“))
   (2015/C 363/38)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Iranian Aluminium Co. (Iralco) (Teherán, Irán) (v zastúpení: S. Millar a S. Ashley, solicitors, M. Lester a M. Happold, barristers)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a I. Rodios, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie jednak rozhodnutia Rady 2012/829/SZBP z 21. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 356, s. 71), v rozsahu, v akom je meno žalobkyne zapísané na zozname uvedenom v prílohe II rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. ES L 195, s. 39), a jednak vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1264/2012 z 21. decembra 2012, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 356, s. 55), v rozsahu, v akom je meno žalobkyne zapísané na zozname uvedenom v prílohe IX nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Rady 2012/829/SZBP z 21. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu sa zrušuje v rozsahu, v akom je Iranian Aluminium Co. (Iralco) zapísaná na zozname v prílohe II rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP.

               2.

               Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1264/2012 z 21. decembra 2012, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu v rozsahu, v akom je Iranian Aluminium Co. (Iralco) zapísaná na zozname v prílohe IX nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010.

               3.

               Účinky rozhodnutia 2012/829 sa zachovávajú, pokiaľ ide o Iralco, až do nabodnutia účinnosti rozhodnutia o zrušení vykonávacieho nariadenia č. 1264/2012.

               4.

               Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konanie a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Iralco.

      (1)  Ú. v. EÚ C 147, 25.5.2013.