title: Vec C-135/05: Žaloba podaná dňa 23. marca 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike

text:
               28.5.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 132/15

         Žaloba podaná dňa 23. marca 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike
   (Vec C-135/05)
   (2005/C 132/29)
   Jazyk konania: taliančina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: D. Recchia a M. Konstantinidis, členovia právneho servisu Komisie, podala dňa 23. marca 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Talianskej republike.
   Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor:

               1)

               určil, že neprijatím všetkých potrebných opatrení si Talianska republika nesplnila povinnosti vyplývajúce z článkov 4, 8 a 9 smernice Rady 75/442/EHS (1) o odpadoch zmenenej a doplnenej smernicou 91/156/EHS (2), z článku 2 ods. 1 smernice Rady 91/689/EHS (3) o nebezpečnom odpade a z článku 14 písm. a), b) a c) smernice Rady 1999/31/ES (4) o skládkach odpadov,

               2)

               zaviazal Taliansku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na základe viacerých dokumentov sa Komisia dozvedela o vysokom počte nelegálne prevádzkovaných skládok nachádzajúcich sa na talianskom území, ktoré neboli kontrolované orgánmi verejnej moci, pričom niektoré z nich obsahujú nebezpečné odpady.
   Komisia sa domnieva, že Talianska republika tolerovaním existencie uvedených skládok, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vplývajú z článkov 4, 8 a 9 smernice Rady 75/442 EHS o odpadoch zmenenej a doplnenej smernicou 91/156 EHS z článku 2 ods. 1 smernice Rady 91/689/EHS o nebezpečnom odpade.
   Vzhľadom na existenciu skládok do 16. júla 2001, na ktoré bolo vystavené povolenie a ktoré boli prevádzkované k tomuto dátumu, chýbajúce informácie o plánoch o úpravách, ktoré mali správcovia týchto skládok predložiť do 16. júla 2002, sa Komisia domnieva, že neexistencia týchto plánov o úpravách a oprávnenia spočívajúce v povoleniach a prípadné zatvorenie skládok nezodpovedá požiadavkám smernice.
   Komisia usudzuje, že Talianska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú v zmysle článku 14 písm. a), b) a c) smernice Rady 199/31/ES o nebezpečnom odpade.

      (1)  Ú. v. ES L 194, 25.7.1975, s. 39.

      (2)  Ú. v. ES L 78, 26.3.1991, s. 32.

      (3)  Ú. v. ES L 377, 31.12.1991, s. 20.

      (4)  Ú. v. ES L 182, 16.7.1999, s. 1.


title: Vec C-173/07: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  10. júla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Nemecko) – Emirates Airlines Direktion für Deutschland/Diether Schenkel (Letecká doprava — Nariadenie (ES) č. 261/2004 — Náhrada cestujúcim v prípade zrušenia letu — Pôsobnosť — Článok 3 ods. 1 písm. a) — Pojem let )

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/14

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 10. júla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Nemecko) – Emirates Airlines Direktion für Deutschland/Diether Schenkel
   (Vec C-173/07) (1)

   (Letecká doprava - Nariadenie (ES) č. 261/2004 - Náhrada cestujúcim v prípade zrušenia letu - Pôsobnosť - Článok 3 ods. 1 písm. a) - Pojem „let“)
   (2008/C 223/21)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Oberlandesgericht Frankfurt am Main
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Emirates Airlines Direktion für Deutschland

      Žalovaný: Diether Schenkel
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Výklad článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov, a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10) – Pojem „let“ – Spiatočná letenka z členského štátu do tretieho štátu – Zrušenie letu späť
   Výrok rozsudku
   Článok 3 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na cestu tam a späť, pri ktorej cestujúci, ktorí odleteli z letiska umiestneného na území členského štátu podliehajúceho ustanoveniam Zmluvy ES, na spiatočnej ceste priletia naspäť na toto letisko z letiska umiestneného v tretej krajine. Okolnosť, že let tam a let späť sú predmetom jednej rezervácie nemá vplyv na výklad tohto ustanovenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 155, 7.7.2007.


title: Vec C-288/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Lotyšsko) 23. mája 2016 – IK „L. Č.“

text:
               18.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/35

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Lotyšsko) 23. mája 2016 – IK „L. Č.“
   (Vec C-288/16)
   (2016/C 260/42)
   Jazyk konania: lotyština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Augstākā tiesa

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: IK „L. Č.“

      Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 146 ods. 1 písm. e) smernice Rady 2006/112/ES (1) z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty vykladať v tom zmysle, že oslobodenie dane sa uplatní len v prípade, ak existuje priamy právny vzťah alebo vzájomný zmluvný vzťah medzi poskytovateľom služieb a príjemcom alebo odosielateľom tovaru?

               2.

               Aké kritériá musí spĺňať priama spojitosť spomenutá v uvedenom ustanovení, aby bolo možné konštatovať, že služba spojená s dovozom alebo vývozom tovaru je oslobodená od dane?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-619/13 P: Odvolanie podané 28. novembra 2013 : Mamoli Robinetteria SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) zo 16. septembra 2013 vo veci T-376/10, Mamoli Robinetteria/Komisia

text:
               15.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/20

         Odvolanie podané 28. novembra 2013: Mamoli Robinetteria SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) zo 16. septembra 2013 vo veci T-376/10, Mamoli Robinetteria/Komisia
   (Vec C-619/13 P)
   2014/C 45/36
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Mamoli Robinetteria SpA (v zastúpení: F. Capelli a M. Valcada, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               prijať odvolanie a zmeniť rozsudok Všeobecného súdu zo 16. septembra 2013 vo veci T-376/10, Mamoli spa/Európska komisia, v tom zmysle, že

                           —

                           zruší článok 1 rozhodnutia Európskej komisie z 23. júna 2010, oznámeného pod číslom K(2010) 4185 v konečnom znení, týkajúce sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článku 53 Dohody o EHP, vec COMP/39.092 — Kúpeľňové doplnky a príslušenstvo, v časti, v ktorej stanovuje porušenie článku 101 ZFEÚ spoločnosťou Mamoli Robinetteria spa, a následne zruší článok 2 uvedeného rozhodnutia v časti, v ktorej ukladá spoločnosti Mamoli Robinetteria spa pokutu vo výške 10 % obratu za rok 2009, zníženú následne na základe osobitnej situácie spoločnosti Mamoli na 1 041 531 eur,

               —

               vo veci samej subsidiárne:

                           —

                           zrušiť a zmeniť článok 2 rozhodnutia Európskej komisie z 23. júna 2010, oznámeného pod číslom K(2010) 4185 v konečnom znení, týkajúce sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článku 53 Dohody o EHP, vec COMP/39.092 — Kúpeľňové doplnky a príslušenstvo, tak, že prepočíta pokutu a zníži ju na sumu 0.3 % obratu spoločnosti Mamoli Robinetteria za rok 2003, alebo v každom prípade na sumu nižšiu ako bola uložená sankcia, ktorú Súdny dvor Európskej únie uzná za vhodnú.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľka sedem odvolacích dôvodov.

               1.

               Prvý odvolací dôvod — porušenie procesných zásad, ktorými sa riadi predloženie žalobných dôvodov.
               Odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávnosti tým, že zamenil žalobné dôvody s tvrdeniami uvedenými na podporu uvedených žalobných dôvodov. Táto nesprávnosť mala za následok neprípustnosť časti dôvodov predložených odvolateľkou.

               2.

               Druhý odvolací dôvod — porušenie práva na obranu.
               Odvolateľka tvrdí, že pred prijatím rozhodnutia mohli ďalší účastníci konania predložiť tvrdenia na obranu týkajúce sa okolností, ktoré neboli spoločnosti Mamola oznámené. Všeobecný súd dostatočne tento aspekt nezohľadnil.

               3.

               Tretí odvolací dôvod — porušenie zásady zákonnosti pri prijímaní oznámení o programe zhovievavosti vzhľadom na porušenie ustanovení článkov 101 ZFEÚ a 105 ZFEÚ, ako aj článku 23 nariadenia Rady č. 1/2003 (1).
               Celé konanie je založené na oznámeniach Komisie upravujúcich tzv. program zhovievavosti. Odvolateľka tvrdí, že Komisia z dôvodu absencie európskej právnej úpravy nemá právomoc udeliť čiastočnú alebo plnú imunitu podnikom a založiť na takomto oznámení konanie v oblasti kartelov, v ktorom ukladá vysoké sankcie. Všeobecný súd nepodal dostatočné odpovede na námietky odvolateľky, čím zanedbal dostatočne sa vyjadriť k rôznym bodom uvádzaného práva.

               4.

               Štvrtý odvolací dôvod — porušenie článku 101 ZFEÚ a článku 2 nariadenia č. 1/2003.
               Odvolateľka tvrdí, že Komisia sa počas vyšetrovania dopustila významných pochybení. Komisia nezohľadnila osobitosti talianskeho trhu (štruktúra, vlastnosti, postavenie veľkoobchodníkov) a preniesla situáciu na talianskom trhu na situáciu existujúcu na nemeckom trhu. Takéto pochybenie má mať za následok vyvrátenie záverov Komisie o kartely na talianskom trhu v oblasti určovania cien. Okrem toho Komisia z dôvodu uvedených pochybení neuniesla dôkazné bremeno, ktoré na nej spočívalo. Význam postavenia spoločnosti Ideal Standard na talianskom trhu nebol zohľadnený. Všeobecný súd vôbec nezobral do úvahy námietky a tvrdenia odvolateľky.

               5.

               Piaty odvolací dôvod — porušenie zásad proporcionality, rovnosti zaobchádzania a individualizácie trestov uložením pokuty odvolateľke Mamoli a určením jej výšky.
               Komisia tým, že uložila odvolateľke najvyšší trest porušila uvedené zásady. Skutočné konanie odvolateľky nebolo dostatočne ohodnotené Komisiou, ktorá rozhodla o výške pokuty za porušenie bez toho, aby zobrala konanie spoločnosti Mamoli do úvahy a skutočný dosah jej konania na uvádzané porušenie. Komisia pochybila aj v tom, že spoločnosti Mamoli neuznala žiadnu poľahčujúcu okolnosť. Všeobecný súd napriek tomu, že prijal niektoré námietky spoločnosti Mamoli ohľadom niektorých pochybení Komisie pri určovaní výšky pokuty, neuložil jej zníženie.

               6.

               Šiesty odvolací dôvod — porušenie článku 23 nariadenia č. 1/2003 spolu s bodom 35 Usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 (2006/C210/02).
               Odvolateľka tvrdí, že Komisia napriek tomu, že vedela, že spoločnosť Mamoli sa nachádza v ťažkej hospodárskej situácii, ktorá ovplyvňuje finančné možnosti podniku, prijala rozhodnutie nespôsobilé naplniť cieľ uvedený v preambule. Všeobecný súd nezohľadnil tvrdenia predložené spoločnosťou Mamoli.

               7.

               Siedmy odvolací dôvod — porušenie procesných pravidiel.
               Všeobecný súd neoprávnene zamietol návrhy spoločnosti Mamoli na nariadenie vykonania dokazovania.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


               4.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 153/2

         Určenie sudcu, ktorý nahradí predsedu pri rozhodovaní o nariadení predbežných opatrení
   2009/C 153/02
   Dňa 16. júna 2009 Súd prvého stupňa určil v súlade s článkom 106 rokovacieho poriadku, že v prípade neprítomnosti alebo prekážky vo výkone funkcie predsedu Súdu prvého stupňa ho na účely nariadenia predbežných opatrení nahradí sudca Papasavvas na obdobie od 1. júla 2009 do 30. júna 2010.


title: Vec C-550/07 P: Odvolanie podané 8. decembra 2007 : Akzo Nobel Chemicals Ltd a Akcros Chemicals Ltd proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) zo 17. septembra 2007 vo veci T-253/03, Akzo Nobel Chemicals Ltd a Akcros Chemicals Ltd/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               9.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/19

         Odvolanie podané 8. decembra 2007: Akzo Nobel Chemicals Ltd a Akcros Chemicals Ltd proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) zo 17. septembra 2007 vo veci T-253/03, Akzo Nobel Chemicals Ltd a Akcros Chemicals Ltd/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-550/07 P)
   (2008/C 37/28)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Odvolateľky: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd (v zastúpení: C. Swaak, advocaat, M. Mollica a M. van der Woude, avocats)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) – European Chapter, International Bar Association
   Návrhy odvolateliek

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. septembra 2007 vo veci T-253/03 v rozsahu, v akom zamietol návrh na „LPP“ (ochranu dôvernosti) komunikácie s interným právnikom Akzo Nobel,

               —

               zrušiť zamietavé rozhodnutie Komisie z 8. mája 2003, v rozsahu, v akom ním bolo zamietnutý návrh na vrátenie e-mailovej korešpondencie s interným právnikom Akzo Nobel (časť dokumentov série B),

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania súvisiacich s týmto odvolaním a trov konania pred Súdom prvého stupňa v rozsahu, v akom sa týkajú tohto odvolania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľky tvrdia, že Súd prvého stupňa zamietnutím ich návrhu porušil právo Spoločenstva. Odvolateľky najmä uvádzajú, že Súd prvého stupňa striktným sledovaním čiastočného a doslovného výkladu niektorých bodov rozsudku Súdneho dvora AM & S Europe Limited/Komisia (1):

               1.

               nesprávne vyložil zásadu „LPP“ uvedenú v rozsudku Súdneho dvora AM & S Europe Limited/Komisia, čím porušil zásadu rovnosti (časť B);

               2.

               subsidiárne, odmietnutím opätovného vyloženia zásady „LPP“ vzhľadom na značný pokrok vo vývoji právneho prostredia porušil všeobecné zásady ochrany práv na obhajobu a právnej istoty (časť C), a

               3.

               ďalej subsidiárne, porušil článok 5 ES (zásadu rozdelenia právomocí) a zásadu vnútroštátnej procesnej autonómnosti (časť D).

      (1)  Rozsudok z 18. mája 1982, 155/79, Zb. s. 1575.


title: Vec T-167/15: Žaloba podaná 2. apríla 2015 – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/ÚHVT – Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN)

text:
               1.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/23

         Žaloba podaná 2. apríla 2015 – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/ÚHVT – Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN)
   (Vec T-167/15)
   (2015/C 178/23)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. (Veitsbronn, Nemecko) (v zastúpení: B. Bittner, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Freistaat Bayern (Mníchov, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „NEUSCHWANSTEIN“.

      Konanie pred ÚHVT: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu ÚHVT z 22. januára 2015 vo veci R 28/2014-5.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               označenie „NEUSCHWANSTEIN“ – ochrannú známku Spoločenstva č. 10 144 392 – vyhlásil za neplatné,

               —

               uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 52 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-124/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht München (Nemecko) 29. februára 2016 – Trestné konanie proti Ianos Tranca

text:
               18.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht München (Nemecko) 29. februára 2016 – Trestné konanie proti Ianos Tranca
   (Vec C-124/16)
   (2016/C 260/20)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht München

      Účastník, proti ktorému je vedené trestné stíhanie

   Ianos Tranca

      Ďalší účastník konania: Staatsanwaltschaft München I

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bránia článok 2 a článok 6 ods. 1 a 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ (1) z 22. mája 2012 právnemu predpisu členského štátu, podľa ktorého si musí obvinený v trestnom konaní, ktorý v členskom štáte nemá bydlisko, určiť na účely doručenia trestného rozkazu, ktorý mu je adresovaný, splnomocnenca na doručovanie, hoci v dôsledku toho nebude obvinený disponovať celou lehotou na podanie odporu proti trestnému rozkazu, pokiaľ nemá adresu, na ktorej mu môže byť trestný rozkaz preukázateľne doručený, pričom oznámenie konkrétneho splnomocnenca na doručovanie s adresou umožňuje informovanie splnomocnenca, ktorému môže byť trestný rozkaz zaslaný spolu s dôkazom o oznámení.

               2.

               Bránia článok 2 ods. 1 a článok 6 ods. 1 a 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 právnemu predpisu členského štátu, podľa ktorého si musí obvinený v trestnom konaní, ktorý v členskom štáte nemá bydlisko, určiť na účely doručenia trestného rozkazu, ktorý mu je adresovaný, splnomocnenca na doručovanie, a na účely počítania lehoty v súvislosti s prípustnosťou podania odporu postačuje doručenie splnomocnencovi, ak obvinený môže pri zmeškaní takto počítanej lehoty požiadať o jej navrátenie a ako odôvodnenie postačuje to, že mu bol trestný rozkaz preposlaný a po preposlaní podal odpor v lehote, ak po navrátení lehoty môže uplatniť neskrátenú lehotu, a to aj vtedy, ak zákon spravidla so zmeškaním lehoty spája vykonateľnosť trestného rozkazu.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 142, s. 1).


title: Vec T-156/14: Žaloba podaná 7. marca 2014 – Volkswagen/ÚHVT (StartUp)

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/58

         Žaloba podaná 7. marca 2014 – Volkswagen/ÚHVT (StartUp)
   (Vec T-156/14)
   2014/C 135/76
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Volkswagen AG (Wolfsburg, Nemecko) (v zastúpení: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 7. januára 2014 vo veci R 1335/2013-4,

               —

               zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „StartUp“ pre tovary a služby zaradené do tried 12, 28, 35 a 37 – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 11 792 009.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby:

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-533/14 P: Odvolanie podané 16. júla 2014 : Desislava Kolarova proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu z  30. apríla 2014 vo veci F-88/13, Kolarova/REA

text:
               6.10.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 351/13

         Odvolanie podané 16. júla 2014: Desislava Kolarova proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu z 30. apríla 2014 vo veci F-88/13, Kolarova/REA
   (Vec T-533/14 P)
   2014/C 351/14
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Desislava Kolarova (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: F. Frabetti, avocat)

      Ďalší účastník konania: Výkonná agentúra pre výskum (REA)

      Návrhy

   Odvolateľka navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil uznesenie Súdu pre verejnú službu z 30. apríla 2014 vo veci F-88/13, pani Desislava Kolarova proti Výkonnej agentúre pre výskum (REA), ktorého predmetom bolo zrušenie rozhodnutia PMO.1 doručeného 28. novembra 2012, ktorým sa zamieta návrh odvolateľky z 20. júla 2012, aby sa jej matka, pani Anna Borisova PETROVA, v období od 1. novembra 2012 do 31. októbra 2013 považovala za nezaopatrené dieťa na základe článku 2 ods. 4 prílohy VII služobného poriadku úradníkov,

               —

               vyhlásil za prípustnú žalobu zo 17. septembra 2013 a vyhovel návrhom, ktoré podala odvolateľka na prvom stupni,

               —

               následne vrátil vec na Súd pre verejnú službu,

               —

               rozhodol o trovách konania a zaviazal REA a/alebo Komisiu na ich náhradu.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľka tri odvolacie dôvody.

               1.

               Prvý odvolací dôvod je založený na porušení a obmedzení práva na obhajobu odvolateľky, keďže sa Súd pre verejnú službu (ďalej len „SVS“) nesprávne domnieval, že na základe podkladov predložených účastníkmi konania má dostatok informácií, a následne nesprávne rozhodol, že netreba otvoriť ústnu časť konania.

               2.

               Druhý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, keďže sa SVS nesprávne domnieval, že tvrdenie odvolateľky, podľa ktorého dohoda, akou je dohoda o poskytnutí služieb, „nezbavuje delegujúceho zodpovednosti“, zjavne nezohľadňuje znenie článku 2 ods. 2 a článku 91a služobného poriadku.

               3.

               Tretí odvolací dôvod je založený na porušení práva odvolateľky na účinný prístup na súd.


title: Vec F-119/12: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  25. júna 2014 – Sumberaz Sotte-Wedemeijer/Europol (Verejná služba — Zamestnanci Europolu — Dohovor o Europole — Služobný poriadok zamestnancov Europolu — Rozhodnutie 2009/371/SVV — Uplatnenie PZOZ na zamestnancov Europolu — Neobnovenie zmluvy dočasného zamestnanca na dobu určitú — Zamietnutie priznania zmluvy dočasného zamestnanca na dobu neurčitú)

text:
               4.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 253/67

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 25. júna 2014 – Sumberaz Sotte-Wedemeijer/Europol
   (Vec F-119/12) (1)

   ((Verejná služba - Zamestnanci Europolu - Dohovor o Europole - Služobný poriadok zamestnancov Europolu - Rozhodnutie 2009/371/SVV - Uplatnenie PZOZ na zamestnancov Europolu - Neobnovenie zmluvy dočasného zamestnanca na dobu určitú - Zamietnutie priznania zmluvy dočasného zamestnanca na dobu neurčitú))
   2014/C 253/94
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Stephanie Sumberaz Sotte-Wedemeijer (Voorburg, Holandsko) (v zastúpení: J.-J. Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Európsky policajný úrad (v zastúpení: pôvodne D. Neumann a D. El Khoury, splnomocnení zástupcovia, neskôr J. Arnould, D. Neumann a D. El Khoury, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Europolu o neobnovení zmluvy žalobkyne na dobu neurčitú a návrh na zaviazanie Europolu na zaplatenie rozdielu medzi odmenou, ktorú by naďalej mohla poberať v Europole, a všetkými dávkami, ktoré jej boli v skutočnosti vyplácané

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               S. Sumberaz Sotte-Wedemeijer znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Európsky policajný úrad.

      (1)  Ú. v. EÚ C 379, 8.12.2012, s. 36.


title: Vec T-590/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 24. júna 2016 – Onix Asigurări/EIOPA („Žaloba na nečinnosť, žaloba o neplatnosť a žaloba o náhradu škody — Žiadosť o preskúmanie údajného porušenia práva Únie — Rozhodnutie predsedu EIOPA nezačať preskúmanie — Rozhodnutie odvolacieho orgánu zamietnuť tvrdenie ako neprípustné — Lehota na podanie žaloby — Akt, ktorý nemožno napadnúť žalobou — Porušenie podstatných formálnych náležitostí — Čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne z právneho hľadiska zjavne neopodstatnená žaloba“)

text:
               22.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/36

         Uznesenie Všeobecného súdu z 24. júna 2016 – Onix Asigurări/EIOPA
   (Vec T-590/15) (1)

   ((„Žaloba na nečinnosť, žaloba o neplatnosť a žaloba o náhradu škody - Žiadosť o preskúmanie údajného porušenia práva Únie - Rozhodnutie predsedu EIOPA nezačať preskúmanie - Rozhodnutie odvolacieho orgánu zamietnuť tvrdenie ako neprípustné - Lehota na podanie žaloby - Akt, ktorý nemožno napadnúť žalobou - Porušenie podstatných formálnych náležitostí - Čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne z právneho hľadiska zjavne neopodstatnená žaloba“))
   (2016/C 305/50)
   Jazyk konania: rumunčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Onix Asigurări SA (Bukurešť, Rumunsko) (v zastúpení: M. Vladu, advokát)

      Žalovaný: Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov (EIOPA) (v zastúpení: C. Coucke a S. Dispiter, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci H.-G. Kamman, advokát)

      Predmet veci

   Po prvé, primárne, žaloba, ktorá sa opiera o článok 265 ZFEÚ, ktorej cieľom je konštatovanie, že EIOPA v rozpore s právom neprijal rozhodnutie proti nesprávnemu uplatňovaniu ustanovenia článku 40 ods. 6 smernice Rady 92/49/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia a o zmene a doplnení smerníc 73/239/EHS a 88/357/EHS (tretia smernica o neživotnom poistení) (Ú. v. ES 1992, L 228, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 346), zo strany Istituto per la Vigilanza sulle Assicurazioni (IVASS, taliansky úrad pre dohľad nad poisťovníctvom), a subsidiárne žaloba, ktorá sa opiera o článok 263 ZFEÚ a ktorej cieľom je zrušenie rozhodnutia predsedu EIOPA EIOPA-14-267 zo 6. júna 2014 o začatí konania podľa článku 17 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010, z 24. novembra 2010, ktorým sa zriaďuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov) (EIOPA) a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie č. 716/2009/ES a zrušuje rozhodnutie Komisie 2009/79/ES (Ú. v. EÚ 2010, L 331, s. 48) a rozhodnutí odvolacieho senátu BOA 2015 001 z 3. augusta 2015, ktorým sa ako neprípustné zamieta odvolanie podané spoločnosťou Onix Asigurări podľa článku 60 nariadenia č. 1094/2010, a po druhé, žaloba, ktorá sa opiera o článok 268 ZFEÚ a ktorej cieľom je dosiahnutie náhrady škody, ktorá žalobkyni údajne vznikla z dôvodu vyššie uvedenej nečinnosti a prijatia uvedených rozhodnutí

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Onix Asigurări SA znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskeho orgánu pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov (EIOPA).

      (1)  Ú. v. EÚ C 414, 14.12.2015.


title: Vec C-269/11: Žaloba podaná 31. mája 2011 — Európska komisia/Česká republika

text:
               6.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 232/19

         Žaloba podaná 31. mája 2011 — Európska komisia/Česká republika
   (Vec C-269/11)
   2011/C 232/31
   Jazyk konania: čeština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Lozano Palacios, M. Šimerdová, splnomocnené zástupkyne)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Česká republika si tým, že umožňuje, aby cestovné kancelárie uplatňovali podľa § 89 zákona č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, osobitnú úpravu týkajúcu sa cestovných kancelárií na poskytovanie cestovných služieb osobám, ktoré nie sú cestujúcimi, porušila povinnosti, ktoré pre ňu vyplývajú z článkov 306 až 310 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty,

               —

               zaviazať Českú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   V Českej republike sa osobitná úprava DPH týkajúca sa cestovných kancelárií, ktorá je uvedená v článkoch 306 až 310 smernice Rady 2006/112/ES, používa nielen na plnenia, ktoré cestovné kancelárie poskytujú cestujúcim, ale tiež na plnenia, ktoré poskytujú osobám, ktoré nie sú cestujúcimi. Osobitná úprava sa v Českej republike uplatní v súlade s § 89 zákona č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, aj v prípade, keď je cestovná služba poskytovaná právnickej osobe, ktorá túto službu ďalej predáva iným cestovným kanceláriám. To je podľa názoru Komisie v rozpore s článkami 306 až 310 smernice Rady 2006/112/ES, ktoré vyžadujú, aby sa osobitná úprava týkajúca sa cestovných kancelárií uplatnila len v prípade, keď sa cestovná služba poskytuje cestujúcemu. Znenie článkov 306 až 310 smernice Rady 2006/112/ES, ako aj účel, ktorý tieto ustanovenia sledujú, podporujú postoj Komisie.


title: Vec F-59/09 RENV: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 18. novembra 2014 – De Nicola/EIB (Verejná služba – Vrátenie veci Súdu pre verejnú službu po zrušení – Zamestnanci EIB – Ročné hodnotenie – Interný predpis – Postup preskúmavania – Právo byť vypočutý – Porušenie odvolacím výborom – Nezákonnosť rozhodnutia odvolacieho výboru – Psychické obťažovanie – Zastavenie konania o návrhoch na náhradu škody)

text:
               19.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/48

      Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 18. novembra 2014 – De Nicola/EIB
      (Vec F-59/09 RENV) (1)

      (Verejná služba - Vrátenie veci Súdu pre verejnú službu po zrušení - Zamestnanci EIB - Ročné hodnotenie - Interný predpis - Postup preskúmavania - Právo byť vypočutý - Porušenie odvolacím výborom - Nezákonnosť rozhodnutia odvolacieho výboru - Psychické obťažovanie - Zastavenie konania o návrhoch na náhradu škody)
      (2015/C 016/71)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembursko) (v zastúpení: L. Isola)

         Žalovaná: Európska investičná banka (EIB) (v zastúpení: T. Gilliams a G. Nuvoli, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Dal Ferro, advokát)

         Predmet veci

      Na jednej strane zrušenie povýšení, o ktorých sa rozhodlo 29. apríla 2008 a ktoré neobsahujú meno žalobcu, ako aj hodnotenia žalobcu za rok 2007. Na druhej strane zrušenie rozhodnutia odvolacieho výboru, že bude rozhodovať vo veci napriek vzneseniu námietky zaujatosti. Napokon preukázanie skutočnosti, že žalobca je obeťou psychického obťažovania, a uloženie povinnosti žalovanej, aby sa zdržala takejto činnosti a nahradila nemajetkovú a majetkovú ujmu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie odvolacieho výboru Európskej investičnej banky zo 14. novembra 2008 sa zrušuje.

                  2.

                  Konanie o návrhoch na náhradu údajnej ujmy z dôvodu psychického obťažovania sa zastavuje.

                  3.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                  Európska investičná banka znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil pán De Nicola vo veciach F-59/09, T-264/11 a F-59/09 RENV.

         (1)  Ú. v. EÚ C 205, 29.8.2009, s. 49.


title: Vec T-256/14: Žaloba podaná 23. apríla 2014 – Giuntoli/ÚHVT – Société des produits Nestlé (CREMERIA TOSCANA)

text:
               4.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 253/32

         Žaloba podaná 23. apríla 2014 – Giuntoli/ÚHVT – Société des produits Nestlé (CREMERIA TOSCANA)
   (Vec T-256/14)
   2014/C 253/46
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Andrea Giuntoli (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: A. Canela Giménez, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švajčiarsko)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 12. februára 2014 vo veci R 886/2013-2,

               —

               zaviazal ÚHVT a namietateľa na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka obsahujúca slovné prvky „CREMERIA TOSCANA“ pre tovary zaradené do tried 30, 35 a 43 – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9 5 49  346.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: Société des produits Nestlé SA.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: medzinárodná obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „la Cremeria“.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie napadnutého rozhodnutia, vyhovenie námietke a čiastočné zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-618/15: Žaloba podaná 31. júla 2015 – Voigt/Parlament

text:
               21.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 106/35

         Žaloba podaná 31. júla 2015 – Voigt/Parlament
   (Vec T-618/15)
   (2016/C 106/41)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Udo Voigt (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: P. Richter, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil odmietnutie predsedu Európskeho parlamentu poskytnúť priestory Európskeho parlamentu na uskutočnenie tlačovej konferencie žalobcu, ktorá sa mala konať16. júna 2015,

               —

               zrušil zákaz vstupu do budovy vyslovený predsedom Európskeho parlamentu voči ruským účastníkom konferencie zo 16. júna 2015,

               —

               uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení Zmlúv.

                           —

                           Žalobca uvádza, že odmietnutie poskytnúť požadované priestory, ako aj vyslovenie zákazu vstupu do budovy voči ruským účastníkom je v rozpore so Zmluvami, resp. s právnymi normami uplatniteľnými pri výkone týchto Zmlúv.

                           —

                           Žalobca má na základe pravidiel prezídia Európskeho parlamentu upravujúcich sedenia frakcií zo 4. júla 2005 nárok na sprístupnenie požadovaných priestorov. Vo výnimočných prípadoch existujúce dôvody odmietnutia prístupu neexistovali, pretože priestory neboli v predmetný čas obsadené a plánovaná tlačová konferencia nepredstavovala bezpečnostné riziko a ani neohrozovala fungovanie Parlamentu. Z tohto dôvodu bolo porušené právo žalobcu poskytovať informácie o svojej parlamentárnej činnosti.

                           —

                           Zákaz vstupu do budovy vyslovený voči ruským hosťom je v rozpore so zákazom diskriminácie na základe etnickej, ako aj štátnej príslušnosti (článok 21 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie).

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na zneužití právomocí.

                           —

                           Žalobca uvádza, že konanie predsedu Európskeho parlamentu je čisto svojvoľné a v diametrálnom rozpore so zákazom diskriminácie podľa primárneho práva.


title: Vec F-61/14: Žaloba podaná 7. júla 2014 – ZZ/Komisia

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/61

         Žaloba podaná 7. júla 2014 – ZZ/Komisia
   (Vec F-61/14)
   2014/C 421/88
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: A. Salerno, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD13 v rámci povyšovania za rok 2013

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD13 v rámci povyšovania za rok 2013,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu všetkých trov konania.


title: Vec F-39/06: Žaloba podaná  11. apríla 2006  – Chassagne/Komisia

text:
               3.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 131/53

         Žaloba podaná 11. apríla 2006 – Chassagne/Komisia
   (Vec F-39/06)
   (2006/C 131/97)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Olivier Chassagne (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Rodrigues a Y. Minatchy, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               určiť protiprávnosť a v dôsledku toho neuplatniteľnosť článku 8 prílohy VII nového služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev na žalobcu,

               —

               priznať žalobcovi 1 symbolické euro ako náhradu utrpenej morálnej ujmy a sumu 16 473 eur ako náhradu vzniknutej majetkovej ujmy.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca, úradník Komisie, pochádza z ostrova Réunion, francúzskeho zámorského departementu. Na základe zamietnutia sťažnosti podanej proti svojej výplatnej páske za mesiac júl 2005, ktorá obsahuje náhradu jeho ročných cestovných výdavkov, podal túto žalobu.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza protiprávnosť článku 8 prílohy VII služobného poriadku v znení platnom od 1. mája 2004. Tvrdí, že toto ustanovenie je v rozpore s právom Spoločenstva v tom zmysle, že vedie k viacerým nerovnostiam v zaobchádzaní viažucich sa na miesto pôvodu zamestnancov, ako aj k diskriminácii v rozpore najmä s článkami 12 ES a 299 ES v prípade úradníkov pochádzajúcich z francúzskych zámorských departementov a všeobecnejšie na základe štátnej príslušnosti, z dôvodu, že patria k jazykovej menšine a na základe etnického pôvodu alebo rasy.
   Žalobca rovnako tvrdí, že toto ustanovenie je v rozpore so základnými zásadami práva Spoločenstva, akými sú povinnosť odôvodnenia a zásady proporcionality, transparentnosti a správneho úradného postupu, ako aj zásady legitímnej dôvery a právnej istoty.


title: Vec T-501/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. marca 2017 – Holandsko/Komisia („EPZF a EPFRV — Výdavky vylúčené z financovania — Integrovaný správny a kontrolný systém — Zníženia a vylúčenia z dôvodu nedodržania pravidiel krížového plnenia — Menej závažné nedodržanie — Článok 24 ods. 2 nariadenia (ES) č. 73/2009 — Článok 71 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1122/2009 — Dôkazné bremeno — Výklad prílohy II nariadenia (ES) č. 73/2009“)

text:
               15.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/32

         Rozsudok Všeobecného súdu z 29. marca 2017 – Holandsko/Komisia
   (Vec T-501/15) (1)

   ((„EPZF a EPFRV - Výdavky vylúčené z financovania - Integrovaný správny a kontrolný systém - Zníženia a vylúčenia z dôvodu nedodržania pravidiel krížového plnenia - Menej závažné nedodržanie - Článok 24 ods. 2 nariadenia (ES) č. 73/2009 - Článok 71 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1122/2009 - Dôkazné bremeno - Výklad prílohy II nariadenia (ES) č. 73/2009“))
   (2017/C 151/40)
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: M. Bulterman, B. Koopman a H. Stergiou, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: H. Kranenborg a D. Triantafyllou, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobcu: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne C. Brodie, neskôr J. Kraehling, napokon J. Kraehling a G. Brown, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2015/1119 z 22. júna 2015, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 182, 2015, s. 39) v rozsahu, v akom sa týka nákladov vynaložených Holandským kráľovstvom

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Holandské kráľovstvo znáša vlastné trovy konania a je povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

               3.

               Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 346, 19.10.2015.


title: Vec T-130/10: Žaloba podaná 17. marca 2010 — Lux Management/ÚHVT — Zeis Excelsa (KULTE)

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/46

         Žaloba podaná 17. marca 2010 — Lux Management/ÚHVT — Zeis Excelsa (KULTE)
   (Vec T-130/10)
   2010/C 134/75
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Lux Management Holding SA (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: S. Mas, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Zeis Excelsa SPA (Montegranaro, Taliansko)

      Návrhy žalobkyne

               —

               vyhlásiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 15. januára 2010 vo veci R 712/2008-4 za bezpredmetné,

               —

               subsidiárne zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 15. januára 2010 vo veci R 712/2008-4, pretože sa v ňom neprihliadlo na dôkaz predložený žalobkyňou,

               —

               subsidiárne zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 15. januára 2010 vo veci R 712/2008-4, pretože neobsahuje odôvodnenie týkajúce sa súhlasu so zapísanou ochrannou známkou Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na zrušenie podaným žalobkyňou a

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na zrušenie: obrazová ochranná známka „KULTE“ pre tovary v triedach 14, 18 a 25.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Účastník, ktorý sa domáha zrušenia: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Práva z ochrannej známky účastníka, ktorý sa domáha zrušenia: talianska obrazová ochranná známka „CULT“ pre všetky tovary v triede 25; medzinárodná obrazová ochranná známka s účinkami vo Francúzsku a Beneluxe „CULT“ pre tovary v triedach 14, 18 a 25.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: čiastočné zrušenie ochrannej známky Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na zrušenie.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 43 nariadenia Rady č. 207/2009, pretože odvolací senát neurčil, že jeho rozhodnutie je bezpredmetné v dôsledku skutočnosti, že účastníci konania sa dohodli na koexistencii dotknutých ochranných známok a v dôsledku následného návrhu na späťvzatie; porušenie článku 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, pretože odvolací senát odmietol pripustiť nové dôkazy predložené žalobkyňou; porušenie článku 57 ods. 2 nariadenia Rady č. 207/2009, pretože odvolací senát nesprávne posúdil predložené dôkazy a neposkytol odôvodnenie v súvislosti s dôkazom o súhlase ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom so zapísanou ochrannou známkou Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na zrušenie.


title: Vec C-507/13: Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 9. decembra 2014 – Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska/Európsky parlament, Rada Európskej únie, vedľajší účastník konania: Európska komisia

text:
               4.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 146/31

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 9. decembra 2014 – Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska/Európsky parlament, Rada Európskej únie, vedľajší účastník konania: Európska komisia
   (Vec C-507/13) (1)

   (2015/C 146/38)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 359, 7.12.2013.


title: Vec T-128/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  13. novembra 2008 – SPM/Rada a Komisia ( Mimozmluvná zodpovednosť Spoločenstva — Spoločná organizácia trhov — Banány — Režim dovozu banánov pochádzajúcich z krajín AKT na územie Európskej únie — Konanie v súlade s právom alebo protiprávne konanie — Ujma, ktorú údajne utrpel nezávislý výrobca AKT )

text:
               10.1.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/20

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. novembra 2008 – SPM/Rada a Komisia
   (Vec T-128/05) (1)

   („Mimozmluvná zodpovednosť Spoločenstva - Spoločná organizácia trhov - Banány - Režim dovozu banánov pochádzajúcich z krajín AKT na územie Európskej únie - Konanie v súlade s právom alebo protiprávne konanie - Ujma, ktorú údajne utrpel nezávislý výrobca AKT“)
   (2009/C 6/39)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Société des plantations de Mbanga SA (SPM), (Douala, Kamerun) (v zastúpení: pôvodne P. Soler Couteaux a S. Cahn, neskôr S. Cahn, B. Doré a A. Farache, advokáti)

      Žalované: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. De Gregorio Merino, M. Balta a A. Westerhof Löfflerova, splnomocnení zástupcovia) a Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: F. Clotuche-Duvieusart a L. Visaggio, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Žaloba o náhradu škody podľa článku 235 ES a článku 288 druhého odseku ES založená najmä na protiprávnom konaní Rady a Komisie v rámci stanovenia právnej úpravy týkajúcej sa dovozu banánov do Spoločenstva a, subsidiárne, zodpovednosti Spoločenstva za neexistencie protiprávneho konania týchto dvoch inštitúcií
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Société des plantations de Mbanga SA (SPM) je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 9.7.2005.


title: Vec C-332/11: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  21. februára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie van België — Belgicko) — ProRail NV/Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV, FAG Kugelfischer GmbH [Nariadenie (ES) č. 1206/2001 — Spolupráca pri vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach — Priame vykonanie dôkazu — Ustanovenie znalca — Úloha, ktorá sa má vykonať čiastočne na území členského štátu vnútroštátneho súdu a čiastočne na území iného členského štátu]

text:
               20.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 114/11

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 21. februára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie van België — Belgicko) — ProRail NV/Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV, FAG Kugelfischer GmbH
   (Vec C-332/11) (1)

   (Nariadenie (ES) č. 1206/2001 - Spolupráca pri vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach - Priame vykonanie dôkazu - Ustanovenie znalca - Úloha, ktorá sa má vykonať čiastočne na území členského štátu vnútroštátneho súdu a čiastočne na území iného členského štátu)
   2013/C 114/15
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hof van Cassatie van België

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: ProRail NV

      Žalované: Xpedys NV, DB Schenker Rail Nederland NV, Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV, FAG Kugelfischer GmbH

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hof van Cassatie van België — Výklad článkov 1 a 17 nariadenia Rady (ES) č. 1206/2001 z 28. mája 2001 o spolupráci medzi súdmi členských štátov pri vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 174, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 121) a článku 33 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach („Brusel I“) (Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42) — Priame vykonanie vyšetrovania dožiadaným súdom — Vymenovanie znalca a udelenie príkazu súdom členského štátu, ktorý sa má vykonať čiastočne v členskom štáte, v ktorom sídli dotknutý súd, a čiastočne v inom členskom štáte — Obligatórne alebo fakultatívne uplatnenie mechanizmu upraveného v článku 17 nariadenia č. 1206/2001

      Výrok rozsudku

   Článok 1 ods. 1 písm. b) a článok 17 nariadenia Rady (ES) č. 1206/2001 z 28. mája 2001 o spolupráci medzi súdmi členských štátov pri vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach sa majú vykladať v tom zmysle, že súd členského štátu, ktorý chce, aby sa vykonanie dôkazu, ktorým je poverený znalec, uskutočnilo na území iného členského štátu, môže toto dokazovanie nariadiť bez toho, aby bol nevyhnutne povinný použiť spôsob vykonania dôkazu stanovený v týchto ustanoveniach.

      (1)  Ú. v. EÚ C 269, 10.9.2011.


title: Vec T-480/12: Žaloba podaná 5. novembra 2012 — Coca-Cola/ÚHVT — Mitico (Master)

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/52

         Žaloba podaná 5. novembra 2012 — Coca-Cola/ÚHVT — Mitico (Master)
   (Vec T-480/12)
   2013/C 26/105
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: The Coca-Cola Company (Atlanta, Spojené štáty) (v zastúpení: S. Malynicz, barrister, D. Stone a L. Ritchie, solicitors)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damask, Sýria)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 29. augusta 2012 vo veci R 2156/2011-2 a

               —

               zaviazal žalovaného a ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom, aby znášali svoje vlastné trovy konania a boli povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli žalobkyni.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „Master“ pre tovary zaradené do tried 29, 30 a 32 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9091612.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 8792475 obrazovej ochrannej známky „Coca-Cola“; prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 3021086 obrazovej ochrannej známky „Coca-Cola“; prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 2117828 obrazovej ochrannej známky „Coca-Cola“; prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 2107118 obrazovej ochrannej známky „Coca-Cola“; prihláška ochrannej známky Spojeného kráľovstva č. 2428468 obrazovej ochrannej známky „C“.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky v celom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článkov 8 ods. 1 písm. b) a 8 ods. 5 nariadenia Rady č. 207/2009.


title: Vec C-3/09: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  18. marca 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Beroep te Gent — Belgicko) — Erotic Center BVBA/Belgicko (Šiesta smernica o DPH — Článok 12 ods. 3 písm. a) — Príloha H — Znížená sadzba DPH — Pojem „oprávnenie na vstup do kina“ — Privátna kabínka na sledovanie filmov na základe vlastnej voľby)

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/7

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 18. marca 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Beroep te Gent — Belgicko) — Erotic Center BVBA/Belgicko
   (Vec C-3/09) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Článok 12 ods. 3 písm. a) - Príloha H - Znížená sadzba DPH - Pojem „oprávnenie na vstup do kina“ - Privátna kabínka na sledovanie filmov na základe vlastnej voľby)
   2010/C 134/11
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hof van Beroep te Gent

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Erotic Center BVBA

      Žalovaný: Belgicko

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hof van Beroep te Gent — Výklad prílohy H kategórie 7 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) (teraz príloha III bod 7 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, Ú. v. EÚ L 347, s. 1) — Znížená sadzba dane pre určité dodávky tovarov a služieb — Kiná — Pojem — Privátna kabínka na sledovanie filmov na základe vlastnej voľby

      Výrok rozsudku

   Pojem oprávnenie na vstup do kina uvedený v prílohe H kategórii 7 prvom odseku šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2001/4/ES z 19. januára 2001, musí byť vykladaný v tom zmysle, že sa nevzťahuje na platbu vykonanú spotrebiteľom s cieľom individuálne sledovať jeden alebo viacero filmov, alebo aj úryvky z filmov v súkromnom priestore, akým sú dotknuté kabínky v spore vo veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.4.2009.


title: Vec C-48/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d'appel de Liège (Belgicko) 5. februára 2007 – Belgický štát/Les Vergers du Vieux Tauves SA

text:
               14.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d'appel de Liège (Belgicko) 5. februára 2007 – Belgický štát/Les Vergers du Vieux Tauves SA
   (Vec C-48/07)
   (2007/C 82/38)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Cour d'appel de Liège
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Belgický štát

      Žalovaná: Les Vergers du Vieux Tauves SA
   Prejudiciálna otázka
   Je zákon z 28. decembra 1992, ktorým sa mení znenie článku 202 zákona o daniach z príjmov z roku 1992 s odkazom na smernicu Rady č. 90/435/EHS z 23. júla 1990 (1), ukladajúci príjemcovi dividendy povinnosť mať podiel na základnom imaní spoločnosti, ktorá dividendy rozdeľuje, z dôvodu, že doslovne neprebral nevyhnutnosť plnoprávneho vlastníctva takéhoto podielu a implicitne, podľa výkladu odporkyne, povolil možnosť mať výlučne užívacie právo k cenným papierom predstavujúcim podiel na základnom imaní na to, aby bolo možné požívať výhodu režimu oslobodenia od dane z dividend, v súlade s ustanoveniami uvedenej smernice týkajúcimi sa podielu na základnom imaní a osobitne s jej článkami 3, 4 a 5?

      (1)  Smernica Rady č. 90/435/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch (Ú. v. ES L 225, s. 6; Mim. vyd. 09/001, s. 147).


title: Vec T-113/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  13. decembra 2007 – Angelidis/Parlament ( Verejná služba — Úradníci — Obsadenie miesta v platovej triede A2 — Odmietnutie prihlášky — Porušenie podstatných formálnych náležitostí — Žaloba o neplatnosť — Žaloba o náhradu škody )

text:
               26.1.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/42

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. decembra 2007 – Angelidis/Parlament
   (Vec T-113/05) (1)

   („Verejná služba - Úradníci - Obsadenie miesta v platovej triede A2 - Odmietnutie prihlášky - Porušenie podstatných formálnych náležitostí - Žaloba o neplatnosť - Žaloba o náhradu škody“)
   (2008/C 22/77)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Angel Angelidis (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: A. Bencomo Weber, J. F. de Wachter a A. Likošiūtė, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Na jednej strane žaloba o zrušenie rozhodnutia Európskeho parlamentu, ktorým bola odmietnutá prihláška žalobcu na miesto riaditeľa Odboru pre „rozpočtové záležitosti“ Generálneho riaditeľstva pre výbory poverené vnútornými politikami Parlamentu a ktorým bol na toto miesto vymenovaný iný kandidát a na druhej strane žaloba o náhradu škody, ktorú žalobca údajne utrpel v dôsledku odmietnutia jeho prihlášky
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie odboru Európskeho parlamentu z 25. februára 2004, ktorým bol pán Alfredo De Feo vymenovaný na miesto riaditeľa pre rozpočtové záležitosti Generálneho riaditeľstva pre výbory poverené vnútornými politikami Európskeho parlamentu, sa zrušuje.

               2.

               Žaloba sa vo zvyšnej časti zamieta.

               3.

               Parlament je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 115, 14.5.2005.


title: Vec T-278/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. novembra 2006 – Jabones Pardo/ÚHVT – Quimi Romar (YUKI) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Skoršia vnútroštátna ochranná známka YUPI — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva YUKI — Relatívny dôvod zamietnutia — Nebezpečenstvo zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 — Závery ÚHVT — Prípustnosť )

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/55

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. novembra 2006 – Jabones Pardo/ÚHVT – Quimi Romar (YUKI)
   (Vec T-278/04) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Skoršia vnútroštátna ochranná známka YUPI - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva YUKI - Relatívny dôvod zamietnutia - Nebezpečenstvo zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 - Závery ÚHVT - Prípustnosť“)
   (2006/C 326/119)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Jabones Pardo, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: pôvodne J. Astiz Suárez, neskôr A. Tarí Lázaro, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Laporta Insa, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Quimi Romar, SL (Moncada, Španielsko) (v zastúpení: A. Sanz-Bermell y Martínez a J. Carlos Heder, advokáti)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. apríla 2004 (spojené veci R 547/2003-1 a R 604/2003-1), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Jabones Pardo, SA a Quimi Romar, SL
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 23. apríla 2004 (spojené veci R 547/2003-1 a R 604/2003-1) sa zrušuje v rozsahu, v akom vyhovuje odvolaniu vedľajšieho účastníka, pokiaľ ide o „mydlá, parfumériu, éterické oleje, kozmetické prípravky, vlasové vody, prípravky na čistenie zubov“ patriace do triedy 3 a „hygienické výrobky“ patriace do triedy 5, uvádzané v prihláške ochrannej známky Spoločenstva.

               2.

               ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj polovicu trov konania vzniknutých Jabones Pardo, SA.

               3.

               Quimi Romar, SL znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 251, 9.10.2004.


title: Vec T-18/07 R: Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z  21. mája 2007 – Kronberger/Parlament ( Predbežné opatrenie — Akt týkajúci sa volieb poslancov Európskeho parlamentu — Návrh predbežných opatrení — Neprípustnosť )

text:
               7.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/24

         Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z 21. mája 2007 – Kronberger/Parlament
   (Vec T-18/07 R)
   („Predbežné opatrenie - Akt týkajúci sa volieb poslancov Európskeho parlamentu - Návrh predbežných opatrení - Neprípustnosť“)
   (2007/C 155/48)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Hans Kronberger (Viedeň, Rakúsko) (v zastúpení: W. Weh, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: H. Krück, N. Lorenz a M. Windisch, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh predbežných opatrení týkajúcich sa jednak predbežného zrušenia mandátu v Európskom parlamente súčasného držiteľa a jednak predbežného pridelenia tohto mandátu žalobcovi
   Výrok uznesenia

               1.

               Návrh predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. júla 2004 vo veci T-107/01 a T-175/01, Societé des mines de Sacilor - Lormines SA proti Komisii Európskych spoločenstiev (Zmluva o ESUO — Hutníctvo — Zrieknutie sa ťažobných koncesií — Poplatky uložené banským podnikom Francúzskou republikou — Sťažnosť — Neexistencia pozitívnej odpovede Komisie — Žaloba pre nečinnosť — Žaloba o zrušenie — Prípustnosť — Procesná spôsobilosť — Podnik v zmysle článku 80 Zmluvy o ESUO)

text:
               25.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/14

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   zo 7. júla 2004
   vo veci T-107/01 a T-175/01, Societé des mines de Sacilor - Lormines SA proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Zmluva o ESUO - Hutníctvo - Zrieknutie sa ťažobných koncesií - Poplatky uložené banským podnikom Francúzskou republikou - Sťažnosť - Neexistencia pozitívnej odpovede Komisie - Žaloba pre nečinnosť - Žaloba o zrušenie - Prípustnosť - Procesná spôsobilosť - Podnik v zmysle článku 80 Zmluvy o ESUO)
   (2004/C 239/29)
   Jazyk konania: francúzština
   V spojených veciach T-107/01 a T-175/01, Societé des mines de Sacilor - Lormines SA, so sídlom v Puteaux (Francúzsko), v zastúpení: najprv G. Marty, potom R. Schmitt, advokáti, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: G. Rozet a L. Ström, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu), predmetom ktorej je žaloba pre nečinnosť a subsidiárne žaloba o zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorou táto zamietla vyhovieť sťažnosti žalobcu, ktorou tento žiadal, aby rozhodla, že Francúzska republika porušila ustanovenie článku 4 písmeno b) a písmeno c) a článku 86 Zmluvy o ESUO tým, že žalobcovi uložila v konaní o zrieknutie sa banských koncesií neprimerané poplatky, Súd prvého stupňa (štvrtá komora), v zložení: predseda H. Legal, sudcovia V. Tiili a M. Vilaras; tajomník: J. Palacio González, hlavný referent, vyhlásil dňa 7. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloby sa zamietajú ako neprípustné.

               2.

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.

      (1)  Ú. v. ES C 227 z 11.8.2001


title: Vec C-76/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozhodnutím Finanzgericht Köln z 27. januára 2005, ktorý súvisí s konaním: Herbert Schwarz a Marga Gootjes-Schwarz proti Finanzamt Bergisch Gladbach

text:
               16.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozhodnutím Finanzgericht Köln z 27. januára 2005, ktorý súvisí s konaním: Herbert Schwarz a Marga Gootjes-Schwarz proti Finanzamt Bergisch Gladbach
   (Vec C-76/05)
   (2005/C 93/27)
   Jazyk konania: nemčina
   Finanzgericht Köln podal rozhodnutím z 27. januára 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, ktorý súvisí s konaním: Herbert Schwarz a Marga Gootjes-Schwarz proti Finanzamt Bergisch Gladbach a bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 16. februára 2005.
   Finanzgericht Köln žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:

               Je v rozpore s článkom 8a (teraz článok 18 ES) (voľný pohyb osôb), článkom 48 (teraz článok 39 ES) (voľný pohyb pracovníkov), článkom 52 (teraz článok 43 ES) (sloboda usadiť sa), resp. článkom 59 (teraz článok 49 ES) (sloboda poskytovať služby) Zmluvy ES, že platby školného určitým nemeckým školám, ale nie platby školného školám na ostatnom území Spoločenstva podľa § 10 ods. 1 č. 9 Einkommensteuergesetz (zákon o daniach z príjmu) v znení platnom pre 1998 a 1999 sú považované za zvláštne výdavky znižujúce daň z príjmu?


title: Spojené veci T-268/08 a T-281/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  28. februára 2012 — Spolková krajina Burgenland a Rakúsko/Komisia [ „Štátna pomoc — Pomoc poskytnutá rakúskymi orgánmi skupine Grazer Wechselseitige (GRAWE) v rámci privatizácie spoločnosti Bank Burgenland — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie — Kritérium súkromného investora v trhovom hospodárstve — Uplatnenie v situácii, keď štát koná ako predávajúci — Určenie trhovej ceny“ ]

text:
               14.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 109/9

         Rozsudok Všeobecného súdu z 28. februára 2012 — Spolková krajina Burgenland a Rakúsko/Komisia
   (Spojené veci T-268/08 a T-281/08) (1)

   (Štátna pomoc - Pomoc poskytnutá rakúskymi orgánmi skupine Grazer Wechselseitige (GRAWE) v rámci privatizácie spoločnosti Bank Burgenland - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie - Kritérium súkromného investora v trhovom hospodárstve - Uplatnenie v situácii, keď štát koná ako predávajúci - Určenie trhovej ceny)
   2012/C 109/19
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: spolková krajina Burgenland (Rakúsko) (v zastúpení: U. Soltész a C. Herbst, advokáti) (vec T-268/08) a Rakúska republika (v zastúpení: G. Hesse, C. Pesendorfer, E. Riedl, M. Fruhmann a J. Bauer, splnomocnení zástupcovia) (vec T-281/08)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne V. Kreuschitz, N. Khan a K. Gross, neskôr V. Kreuschitz, N. Khan a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2008/719/ES z 30. apríla 2008 o štátnej pomoci C 56/06 (ex NN 77/06) Rakúska na privatizáciu spoločnosti Bank Burgenland (Ú. v. EÚ L 239, s. 32)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloby sa zamietajú.

               2.

               Rakúska republika a spolková krajina Burgenland sú povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 27.9.2008.


title: Vec C-18/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 16. januára 2012 — Město Žamberk/Finanční ředitelství v Hradci Králové

text:
               31.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 16. januára 2012 — Město Žamberk/Finanční ředitelství v Hradci Králové
   (Vec C-18/12)
   2012/C 98/19
   Jazyk konania: čeština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Město Žamberk

      Žalovaný: Finanční ředitelství v Hradci Králové

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno neorganizované, nesústavné a rekreačné športové aktivity, ktoré je možné týmto spôsobom vykonávať v areáli letného kúpaliska (napr. rekreačné plávanie, rekreačné loptové hry a pod.), považovať za vykonávanie športu alebo telesnej výchovy v zmysle článku 132 ods. 1 písm. m) smernice 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1)?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, má sa poskytovanie prístupu za protihodnotu do takéhoto areálu letného kúpaliska, ktoré ponúka svojim návštevníkom uvedenú možnosť vykonávania športových aktivít, avšak popri iných druhoch zábavy alebo odpočinku, považovať za službu úzko súvisiacu so športom alebo telesnou výchovou osobám, ktoré sa zúčastňujú na športe alebo telesnej výchove, v zmysle uvedeného ustanovenia smernice 2006/112/ES a teda za službu oslobodenú, pokiaľ ju poskytuje nezisková organizácia a sú splnené ďalšie podmienky podľa tejto smernice, od dane z pridanej hodnoty?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.


title: Vec T-493/10: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. septembra 2013 — Persia International Bank/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Povinnosť odôvodnenia — Právo na obhajobu — Právo na účinnú súdnu ochranu — Nesprávne posúdenie“ )

text:
               19.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/10

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. septembra 2013 — Persia International Bank/Rada
   (Vec T-493/10) (1)

   (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obhajobu - Právo na účinnú súdnu ochranu - Nesprávne posúdenie)
   2013/C 304/19
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Persia International Bank plc (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: pôvodne S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, a R. Blakeley, barrister, neskôr S. Ashley, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC, a Blakeley)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a A. Vitro, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: S. Boelaert a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Jednak návrh na zrušenie rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 668/2010 z 26. júla 2010, ktorým sa vykonáva článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 423/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 195, s. 25), rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413 (Ú. v. EÚ L 281, s. 81), nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 281, s. 1), rozhodnutia Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413 (Ú. v. EÚ L 319, s. 71), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 319, s. 11), a nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1), v rozsahu, v akom sa uvedené akty týkajú žalobkyne, a jednak návrh na určenie, že článok 7 ods. 2 písm. d) nariadenia Rady (ES) č. 423/2007 z 19. apríla 2007, o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 103, s. 1), článok 16 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 961/2010 a článok 23 ods. 2 nariadenia č. 267/2012 sa na žalobkyňu nebudú uplatňovať

      Výrok rozsudku

               1.

               V rozsahu, v akom sa týkajú spoločnosti Persia International Bank plc, sa zrušujú:

                           —

                           bod 4 tabuľky B prílohy II rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP,

                           —

                           bod 2 tabuľky B prílohy vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 668/2010 z 26. júla 2010, ktorým sa vykonáva článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 423/2007, o reštriktívnych opatreniach voči Iránu,

                           —

                           bod 4 tabuľky B oddielu I prílohy rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413,

                           —

                           bod 4 tabuľky B prílohy VIII nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 423/2007,

                           —

                           rozhodnutie Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413,

                           —

                           vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 961/2010, a

                           —

                           bod 4 tabuľky B oddiel I prílohy IX nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 961/2010.

               2.

               Účinky rozhodnutia 2010/413, zmeneného a doplneného rozhodnutím 2010/644 a rozhodnutím 2011/783, pretrvávajú vo vzťahu k spoločnosti Persia International Bank až do okamihu, keď zrušenie nariadenia č. 267/2012 nadobudne účinnosť.

               3.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania spoločnosti Persia International Bank.

               5.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 328, 4.12.2010.


title: Vec C-334/08: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  8. júla 2010 — Európska komisia/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Vlastné zdroje Únie — Odmietnutie poskytnúť Únii vlastné zdroje zodpovedajúce niektorým protiprávnym colným povoleniam — Vyššia moc — Podvodné konanie colných orgánov — Zodpovednosť členských štátov — Riadne zapísanie stanovených nárokov na samostatné účty)

text:
               28.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 234/5

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 8. júla 2010 — Európska komisia/Talianska republika
   (Vec C-334/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Vlastné zdroje Únie - Odmietnutie poskytnúť Únii vlastné zdroje zodpovedajúce niektorým protiprávnym colným povoleniam - Vyššia moc - Podvodné konanie colných orgánov - Zodpovednosť členských štátov - Riadne zapísanie stanovených nárokov na samostatné účty)
   2010/C 234/07
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Aresu a A. Caeiros, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: I. Bruni, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci G. Albenzio, avvocato dello Stato)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: M. Lumma a B. Klein, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 10 ES, článku 8 rozhodnutia Rady 2000/597/ES, Euratom z 29. septembra 2000 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 253, s. 42; Mim. vyd. 01/003, s. 200) a článkov 2, 6, 10, 11 a 17 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728/ES, Euratom o systéme vlastných zdrojov spoločenstiev (Ú. v. ES L 130, s. 1; Mim. vyd. 01/003, s. 180) — Odmietnutie poskytnúť Spoločenstvám vlastné zdroje zodpovedajúce niektorým protiprávnym colným povoleniam

      Výrok rozsudku

               1.

               Talianska republika si tým, že odmietla poskytnúť Komisii Európskych spoločenstiev vlastné zdroje zodpovedajúce colnému dlhu, ktorý vznikol v dôsledku protiprávnych povolení na zriadenie a prevádzku colných skladov typu C v Tarente, vydaných od 27. februára 1997 Direzione Compartimentale delle Dogane per le Regioni Puglia e Basilicata so sídlom v Bari, a následných povolení na prepracovanie pod colným dohľadom a aktívny zušľachťovací styk až do ich zrušenia 4. decembra 2002, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 8 rozhodnutia Rady 2000/597/ES, Euratom z 29. septembra 2000 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev a článkov 2, 6, 10, 11 a 17 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728/ES, Euratom o systéme vlastných zdrojov Spoločenstiev.

               2.

               Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.

               3.

               Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 223, 30.8.2008.


title: Vec T-327/06: Žaloba podaná 22. novembra 2006 – Altana Pharma/ÚHVT – Avensa (PNEUMO UPDATE)

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/75

         Žaloba podaná 22. novembra 2006 – Altana Pharma/ÚHVT – Avensa (PNEUMO UPDATE)
   (Vec T-327/06)
   (2006/C 326/154)
   Jazyk žaloby: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Altana Pharma AG (Konstanz, Nemecko) (v zastúpení: H. Becker, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Avensa AG (Zug, Švajčiarsko)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 11. septembra 2006 (vec R 668/2005-2),

               —

               zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), aby zamietol námietku č. B 575 524,

               —

               subsidiárne zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), aby znovu rozhodol o námietke č. B 575 524 a zohľadnil pri tom právny názor Súdu prvého stupňa.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka: slovná ochranná známka „PNEUMO UPDATE“ pre výrobky a služby zaradené do tried 5, 9, 16, 35, 38 a 41 (prihláška č. 2 462 049).

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Avensa AG.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: nemecká slovná ochranná známka „Pneumo“ pre výrobky triedy 5, pričom námietka smerovala len proti zápisu v triede 5.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: napadnuté rozhodnutie nie je logicky odôvodnené a porušuje článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 (1), pretože neexistuje pravdepodobnosť zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami. Žalobca okrem toho uvádza, že ochranná známka, ktorá je základom námietky, sa nepoužíva.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec C-19/13: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  11. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Ministero dell’Interno/Fastweb SpA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verejné zákazky — Smernica 89/665/EHS — Článok 2d ods. 4 — Výklad a platnosť — Postupy preskúmavania v rámci verejného obstarávania — Neplatnosť zmluvy — Vylúčenie)

text:
               17.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 409/6

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 11. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Ministero dell’Interno/Fastweb SpA
   (Vec C-19/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Verejné zákazky - Smernica 89/665/EHS - Článok 2d ods. 4 - Výklad a platnosť - Postupy preskúmavania v rámci verejného obstarávania - Neplatnosť zmluvy - Vylúčenie))
   2014/C 409/08
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ministero dell’Interno

      Žalovaná: Fastweb SpA

      za účasti: Telecom Italia SpA

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 2d ods. 4 smernice Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/66/ES z 11. decembra 2007, sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ zadávacie konanie prebehlo bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení zadávacieho konania v Úradnom vestníku Európskej únie bez toho, aby to povoľovala smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby, toto ustanovenie vylučuje, aby bola táto zákazka vyhlásená za neplatnú, pokiaľ boli splnené podmienky stanovené v uvedenom ustanovení, čo prináleží posúdiť vnútroštátnemu súdu.

               2.

               Skúmanie druhej otázky neodhalilo nijakú skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 2d ods. 4 smernice 89/665, zmenenej a doplnenej smernicou 2007/66.

      (1)  Ú. v. EÚ C 86, 23.3.2013.


title: Vec T-543/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  11. júla 2014 – RWE a RWE Dea/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Trh s parafínovými voskami — Trh s parafínovým gáčom — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Určenie cien a rozdelenie trhov — Zodpovednosť materskej spoločnosti za porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, ktorých sa dopustili jej dcérska spoločnosť a spoločný podnik v jej spoluvlastníctve — Rozhodujúci vplyv uplatňovaný materskou spoločnosťou — Domnienka v prípade vlastníctva stopercentného podielu na základnom imaní — Nástupníctvo — Proporcionalita — Rovnosť zaobchádzania — Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút z roku 2006 — Neobmedzená právomoc“ )

text:
               1.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 292/25

         Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2014 – RWE a RWE Dea/Komisia
   (Vec T-543/08) (1)

   ((„Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s parafínovými voskami - Trh s parafínovým gáčom - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Určenie cien a rozdelenie trhov - Zodpovednosť materskej spoločnosti za porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, ktorých sa dopustili jej dcérska spoločnosť a spoločný podnik v jej spoluvlastníctve - Rozhodujúci vplyv uplatňovaný materskou spoločnosťou - Domnienka v prípade vlastníctva stopercentného podielu na základnom imaní - Nástupníctvo - Proporcionalita - Rovnosť zaobchádzania - Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút z roku 2006 - Neobmedzená právomoc“))
   2014/C 292/30
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: RWE AG (Essen, Nemecko) a RWE Dea AG (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: C. Stadler, M. Röhrig a S. Budde, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Antoniadis a R. Sauer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   V prvom rade návrh na zrušenie článkov 1 a 2 rozhodnutia Komisie K(2008) 5476 v konečnom znení z 1. októbra 2008 týkajúceho sa konania podľa článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/39.181 – Sviečkové vosky) v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, ako aj subsidiárne návrh na zníženie pokuty uloženej žalobkyniam

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 rozhodnutia Komisie K(2008) 5476 v konečnom znení z 1. októbra 2008 týkajúceho sa konania podľa článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/39.181 – Sviečkové vosky) sa zrušuje v rozsahu, v akom v ňom Európska komisia konštatovala, že spoločnosti RWE AG a RWE Dea AG sa v období po 2. januári 2002 podieľali na porušení.

               2.

               Suma pokuty uloženej spoločnostiam RWE a RWE Dea sa stanovuje na 3 5 8 88  562 eur.

               3.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               Komisia znáša jednu pätinu svojich vlastných trov konania a je povinná nahradiť jednu pätinu trov konania, ktoré vynaložili spoločnosti RWE a RWE Dea. RWE a RWE Dea znášajú štyri pätiny svojich vlastných trov konania a sú povinné nahradiť štyri pätiny trov konania, ktoré vynaložila Komisia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 7.3.2009.


title: Vec C-95/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hannover (Nemecko) 17. februára 2016 – Angelika Eckert/Société Air France SA

text:
               27.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 232/2

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hannover (Nemecko) 17. februára 2016 – Angelika Eckert/Société Air France SA
   (Vec C-95/16)
   (2016/C 232/02)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Angelika Eckert

      Žalovaná: Société Air France SA
   Rozhodnutím Súdneho dvora z 19. apríla 2016 sa vec vymazáva z registra Súdneho dvora.


title: Vec T-323/14: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. septembra 2015 – Bankia/ÚHVT – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia) („Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Bankia — Skoršia slovná národná ochranná známka BANKY — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               3.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 363/38

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. septembra 2015 – Bankia/ÚHVT – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)
   (Vec T-323/14) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Bankia - Skoršia slovná národná ochranná známka BANKY - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2015/C 363/46)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bankia, SA (Valencia, Španielsko) (v zastúpení: F. De Barba, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Banco ActivoBank (Portugal), SA (Lisabone, Portugalsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 14. februára 2014 (spojené veci R 649/2013-2 a R 744/2013-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Banco ActivoBank (Portugal), SA a Bankia, SA

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) zo 14. februára 2014 (spojené veci R 649/2013-2 a R 744/2013-2) sa zrušuje v rozsahu, v akom vyhovelo žalobe Banco ActivoBank (Portugal), SA pokiaľ ide o „realitné služby“, ktoré boli predmetom prihlášky ochrannej známky Spoločenstva a patrili do triedy 36.

               2.

               Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Bankia, SA a ÚHVT znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 261, 11.8.2014.


title: Vec C-421/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia n ° 2 de Santander (Španielsko) 10. septembra 2014 – Banco Primus S.A./Jesús Gutiérrez García

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander (Španielsko) 10. septembra 2014 – Banco Primus S.A./Jesús Gutiérrez García
   (Vec C-421/14)
   2014/C 421/28
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Oprávnená: Banco Primus S.A.

      Povinný: Jesús Gutiérrez García

      Prejudiciálne otázky

      Prvá otázka:

               1.

               Má sa štvrté prechodné ustanovenie zákona 1/2013 vykladať v tom zmysle, že nemôže predstavovať prekážku ochrany spotrebiteľa?

               2.

               Je podľa smernice Rady 93/13/EHS (1) z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, a najmä jej článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov v súlade so zásadami ekvivalencie a efektivity, spotrebiteľovi dovolené odvolávať sa na existenciu nekalých podmienok aj po uplynutí lehoty stanovenej na tento účel vo vnútroštátnom právnom predpise, v dôsledku čoho musí vnútroštátny súd posúdiť uvedené podmienky?

               3.

               Je podľa smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, a najmä jej článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov v súlade so zásadami ekvivalencie a efektivity, vnútroštátny súd povinný ex offo posúdiť existenciu nekalej podmienky a následne z toho vyvodiť dôsledky, hoci predtým rozhodol v opačnom zmysle alebo odmietol toto posúdenie v právoplatnom rozhodnutí podľa vnútroštátneho procesného predpisu?

      Druhá otázka:

               4.

               Na základe akých kritérií môže vzťah kvalita/cena ovplyvniť preskúmanie nekalosti nepodstatných podmienok zmluvy? V prípade takéhoto nepriameho preskúmania tohto druhu podmienok majú byť ako relevantné zohľadňované zákonné obmedzenia cien uložené vo vnútroštátnych právnych predpisoch? Môže dôjsť k tomu, že niektoré dojednania, ktoré sú vo všeobecnosti platné, stratia platnosť, ak cena transakcie sa bude javiť ako veľmi vysoká v porovnaní s bežnou trhovou cenou?

      Tretia otázka:

               5.

               Možno na účely článku 4 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách zohľadňovať okolnosti, ktoré nastali po uzatvorení zmluvy, ak to vyplýva z preskúmania vnútroštátneho právneho predpisu?

      Štvrtá otázka:

               6.

               Má sa článok 693 ods. 2 LEC v znení zákona 1/2013 vykladať v tom zmysle, že nemôže predstavovať prekážku ochrane záujmov spotrebiteľa?

               7.

               Má podľa smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, a najmä jej článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov v súlade so zásadami ekvivalencie a efektivity, vnútroštátny súd, ak zistí existenciu nekalej podmienky týkajúcej sa predčasnej splatnosti úveru, považovať túto podmienku za nedojednanú a vyvodiť z toho vyplývajúce dôsledky, hoci obchodník vyčkal, kým uplynie minimálna doba stanovená vo vnútroštátnom právnom predpise?

      (1)  Ú. v. ES L 95, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


title: Vec T-21/17: Žaloba podaná 13. januára 2017 – RL/Súdny dvor Európskej únie

text:
               27.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 95/14

         Žaloba podaná 13. januára 2017 – RL/Súdny dvor Európskej únie
   (Vec T-21/17)
   (2017/C 095/23)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: RL (v zastúpení: C. Bernard-Glanz a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Súdny dvor Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil predloženú žalobu za prípustnú,

               —

               zrušil rozhodnutie tajomníka Súdneho dvora, prijaté 11. mája 2016, ktorého obsah bol žalobcovi oznámený listom z 20. mája 2016, o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD10 od 1. júla 2015, a v prípade potreby, aby zrušil rozhodnutie Výboru pre sťažnosti, prijaté 6. októbra 2016, o zamietnutí sťažnosti žalobcu z 22. júla 2016,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu majetkovej škody vzniknutej žalobcovi,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 45 služobného poriadku úradníkov Európskej únie a interného systému povyšovania platného v rámci Súdneho dvora Európskej únie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásad rovnosti zaobchádzania a jednoty európskej verejnej služby.


title: Vec C-366/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Supremo Tribunal Administrativo zo  6. júla 2005 , ktorý súvisí s konaním: Optimus – Telecomunicações, S.A. proti Fazenda Pública

text:
               24.12.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 330/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Supremo Tribunal Administrativo zo 6. júla 2005, ktorý súvisí s konaním: Optimus – Telecomunicações, S.A. proti Fazenda Pública
   (Vec C-366/05)
   (2005/C 330/15)
   Jazyk konania: portugalčina
   Supremo Tribunal Administrativo podal rozsudkom zo 6. júla 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Optimus – Telecomunicações, S.A. proti Fazenda Pública a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 29. septembra 2005.
   Supremo Tribunal Administrativo žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1)

               Má sa článok 7 ods. 1 smernice Rady 69/335/EHS (1) zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania, zmenený a doplnený smernicou Rady 85/303/EHS (2) z 10. júna 1985 vykladať reštriktívne takým spôsobom, že povinnosť členských štátov oslobodiť určité operácie tvorby a navyšovania základného imania, stanovená v tomto ustanovení, je závislá od podmienky, aby išlo o operácie, ktoré mohli byť v súlade so znením smernice pred rokom 1985 oslobodené, alebo zdanené zníženou sadzbou – t.j. výlučne tie, ktoré sú stanovené v článku 4 ods. 2 a v článku 8 –, a navyše sa nachádzali v tejto situácii pred 1. júlom 1984?

               2)

               Má sa článok 7 ods. 1 smernice Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania, zmenený a doplnený smernicou Rady 85/303/EHS z 10. júna 1985 a článok 10 tejto smernice vykladať v tom zmysle, že zakazujú vyžadovať zaplatenie dane z dokumentovaných právnych úkonov stanovený vnútroštátnym predpisom, akým je zákonný dekrét č. 322-B/2001 zo 14. decembra, ktorý v bode 26 – Vklady do základného imania – vo Všeobecnej tabuľke dane z dokumentovaných právnych úkonov, ktorý sa uplatnil na akciovú spoločnosť podliehajúcu portugalskému právu z dôvodu zvýšenia základného imania prostredníctvom vkladu hotovosti, ak takáto operácia 1. júla 1984 podliehala spomenutej dani, ale bola od nej oslobodená?

      (1)  Ú. v. ES L 249, s. 25.

      (2)  Ú. v. ES L 156, s. 23.