title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 15. mája 2014.#Michael Timmel proti Aviso Zeta AG.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Handelsgericht Wien.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana spotrebiteľa – Smernica 2003/71/ES – Článok 14 ods. 2 písm. b) – Nariadenie (ES) č. 809/2004 – Článok 22 ods. 2 a článok 29 ods. 1 – Základný prospekt – Dodatky k prospektu – Konečné podmienky – Dátum a spôsob uverejnenia požadovaných informácií – Podmienky uverejnenia v elektronickej podobe.#Vec C‑359/12.

text:
         ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (druhá komora)
      z 15. mája 2014 (
            *1
         )
      „Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Ochrana spotrebiteľa — Smernica 2003/71/ES — Článok 14 ods. 2 písm. b) — Nariadenie (ES) č. 809/2004 — Článok 22 ods. 2 a článok 29 ods. 1 — Základný prospekt — Dodatky k prospektu — Konečné podmienky — Dátum a spôsob uverejnenia požadovaných informácií — Podmienky uverejnenia v elektronickej podobe“
      Vo veci C‑359/12,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Handelsgericht Wien (Rakúsko) z 12. júla 2012 a doručený Súdnemu dvoru 30. júla 2012, ktorý súvisí s konaním:

         Michael Timmel

      proti

         Aviso Zeta AG,

      za účasti:

         Lore Tinhofer,

      SÚDNY DVOR (druhá komora),
      v zložení: predsedníčka druhej komory R. Silva de Lapuerta, sudcovia J. L. da Cruz Vilaça (spravodajca), G. Arestis, J.‑C. Bonichot a A. Arabadžiev,
      generálna advokátka: E. Sharpston,
      tajomník: A. Impellizzeri, referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 11. septembra 2013,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:

               —

               M. Timmel, v zastúpení: W. Haslinger a J. Motamedi de Silva, Rechtsanwälte,

               —

               Aviso Zeta AG, v zastúpení: A. Jank, Rechtsanwalt,

               —

               belgická vláda, v zastúpení: T. Materne a J.‑C. Halleux, splnomocnení zástupcovia,

               —

               česká vláda, v zastúpení: M. Smolek a S. Šindelková, splnomocnení zástupcovia,

               —

               holandská vláda, v zastúpení: C. Wissels a M. de Ree, splnomocnené zástupkyne,

               —

               portugalská vláda, v zastúpení: L. Inez Fernandes, A. Cunha a S. Borba, splnomocnení zástupcovia,

               —

               Európska komisia, v zastúpení: G. Braun, I. Rogalski a R. Vasileva, splnomocnení zástupcovia,

         po vypočutí návrhov generálnej advokátky na pojednávaní 26. novembra 2013,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

               1

               Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 14 ods. 2 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/71/ES zo 4. novembra 2003 o prospekte, ktorý sa zverejňuje pri verejnej ponuke cenných papierov alebo ich prijatí na obchodovanie, a o zmene a doplnení smernice 2001/34/ES (Ú. v. ES L 345, s. 64; Mim. vyd. 06/006, s. 356, ďalej len „smernica o prospekte“), ako aj článku 22 ods. 2 a článku 29 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 809/2004 z 29. apríla 2004, ktorým sa vykonáva smernica 2003/71, pokiaľ ide o informácie obsiahnuté v prospekte, ako aj ich formát, uvádzanie odkazov a uverejnenie týchto prospektov a šírenie reklamy (Ú. v. EÚ L 149, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 307, ďalej len „nariadenie o prospekte“).

               2

               Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi pánom Timmelom a spoločnosťou Aviso Zeta AG (ďalej len „Aviso Zeta“) vo veci odstúpenia od zmluvy, prostredníctvom ktorej pán Timmel upísal 40000 kusov cenných papierov s názvom „Dragon FX Garant“, ktoré boli ponúkané na predaj prostredníctvom spoločnosti Aviso Zeta.

         Právny rámec

         Právo Únie

      Smernica o prospekte

               3

               Odôvodnenie 4 smernice o prospekte vysvetľuje najmä to, že táto smernica „uľahčuj[e] čo najširší možný prístup k investičnému kapitálu v celom spoločenstve…, a to udelením jednorázového povolenia emitentovi“.

               4

               Podľa odôvodnenia 10 tejto smernice je jej cieľom, ako aj cieľom jej vykonávacích opatrení zabezpečiť ochranu investorov a efektívnosť trhu v súlade s prísnymi regulačnými normami prijatými na príslušných medzinárodných fórach.

               5

               Odôvodnenie 31 tej istej smernice stanovuje:
               „Na uľahčenie obehu rôznych dokumentov, ktoré vytvárajú prospekt, sa podporí používanie zariadení elektronickej komunikácie, ako napríklad internet. Prospekt sa investorom na požiadanie doručí vždy v papierovej forme a bezplatne.“

               6

               Podľa odôvodnenia 34 smernice o prospekte:
               „Akúkoľvek novú záležitosť, ktorá môže s pravdepodobnosťou ovplyvniť hodnotenie investície a ktorá sa vyskytla po zverejnení prospektu, ale ešte pred uzatvorením ponuky alebo pred začiatkom obchodovania na regulovanom trhu, by investori mali riadne vyhodnotiť, a preto si vyžaduje schválenie a rozšírenie dodatku k prospektu.“

               7

               Článok 2 ods. 1 písm. r) tejto smernice definuje základný prospekt ako „prospekt obsahujúci všetky príslušné informácie stanovené v článkoch 5, 7 a 16 v prípade, že obsahuje dodatok týkajúci sa emitenta a cenných papierov, ktoré sa majú verejne ponúkať alebo prijať na obchodovanie, a podľa voľby emitenta, konečné podmienky ponuky“.

               8

               Článok 5 uvedenej smernice v odseku 4 spresňuje:
               „Pri nasledujúcich druhoch cenných papierov sa prospekt môže podľa voľby emitenta, ponúkajúceho alebo osoby žiadajúcej o prijatie na obchodovanie na regulovanom trhu skladať zo základného prospektu obsahujúceho všetky príslušné údaje týkajúce sa emitenta a cenných papierov verejne ponúkaných, alebo ktoré majú byť prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu:

                        a)

                        nemajetkové cenné papiere vrátane záruk v akejkoľvek podobe, vydaných pod ponukovým programom;

                        b)

                        nemajetkové cenné papiere vydávané priebežne alebo opakovane úverovými inštitúciami;

                  …
               Údaje uvedené v základnom prospekte sa doplnia, ak je to potrebné, v súlade s článkom 16 o aktualizované údaje o emitentovi a cenných papieroch, ktoré majú byť verejne ponúkané alebo prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu.
               Ak základný prospekt ani dodatok neobsahujú konečný termín [konečné podmienky – neoficiálny preklad] ponuky, konečné termíny [konečné podmienky – neoficiálny preklad] sa poskytnú investorom a podajú príslušnému orgánu pri každej verejnej ponuke, ktorá sa stane možnou, a ak možno vopred pred začiatkom tejto ponuky. V každom takomto prípade sa uplatnia ustanovenia článku 8 odseku 1 písmena a).“

               9

               Článok 8 ods. 1 smernice o prospekte znie:
               „Členské štáty zabezpečia, aby sa v prípade, keď cenu konečnej ponuky a čiastku cenných papierov, ktoré sa verejne ponúknu, nemožno zahrnúť do prospektu,:

                        a)

                        v prospekte poskytli kritériá a/alebo podmienky, v súlade s ktorými sa horeuvedené prvky určia, alebo v prípade ceny maximálna cena; alebo

                        b)

                        prijatia nákupu alebo upísania cenných papierov možno odvolať na obdobie nie kratšie ako dva pracovné dni po podaní ceny konečnej ponuky a čiastky cenných papierov, ktoré sa budú verejne ponúkať.

                  Cena konečnej ponuky a čiastka cenných papierov sa podajú príslušnému orgánu domovského členského štátu a zverejnia v súlade s opatreniami ustanovenými v článku 14 odseku 2.“

               10

               Podľa článku 13 ods. 1 tejto smernice „prospekt sa nezverejní pred jeho schválením príslušným orgánom domovského členského štátu“.

               11

               Článok 14 ods. 2, 5, 7 a 8 uvedenej smernice stanovuje:
               „2.   Prospekt sa považuje za verejne dostupný, keď je zverejnený buď:
               …

                        b)

                        verejne sprístupnený v tlačenej forme bezplatne v kanceláriách trhu, na ktorom sa cenné papiere prijímajú na obchodovanie, alebo v sídle emitenta a v kanceláriách finančných sprostredkovateľov umiestňujúcich alebo predávajúcich cenné papiere, vrátane platobných agentov; alebo

                        c)

                        v elektronickej forme na internetovej stránke emitenta a, ak je to vhodné, na stránke finančných sprostredkovateľov umiestňujúcich alebo predávajúcich cenné papiere, vrátane platobných agentov; alebo

                        d)

                        v elektronickej forme na internetovej stránke regulovaného trhu, na ktorom sa žiada o prijatie na obchodovanie; alebo

                        e)

                        v elektronickej forme na internetovej stránke príslušného orgánu domovského členského štátu, ak sa uvedený orgán rozhodol ponúknuť svoje služby.

                  …
               5.   V prípade prospektu, ktorý sa skladá z niekoľkých dokumentov a/alebo obsahuje údaje odkazom, dokumenty a údaje tvoriace tento prospekt môžu byť zverejňované a rozširované samostatne, pokiaľ sú uvedené materiály verejnosti sprístupnené bezplatne v súlade s opatreniami ustanovenými v odseku 2. …
               …
               7.   Ak sa prospekt sprístupní zverejnením v elektronickej forme, emitent, ponúkajúci, osoba žiadajúca o prijatie na obchodovanie alebo finanční sprostredkovatelia umiestňujúci alebo predávajúci cenné papiere musia napriek tomu investorovi na jeho žiadosť bezplatne doručiť papierovú kópiu.
               8.   Na zohľadnenie technických vývojov na finančných trhoch a na zabezpečenie jednotného uplatňovania tejto smernice Komisia v súlade s postupom stanoveným v článku 24 odseku 2 prijme vykonávacie opatrenia týkajúce sa odsekov 1, 2, 3 a 4. Prvý súbor vykonávacích opatrení sa prijme do 1. júla 2004.“

               12

               Článok 16 ods. 1 tej istej smernice stanovuje:
               „Každý významný nový faktor [Každá nová významná skutočnosť – neoficiálny preklad], vecná chyba alebo nepresnosť týkajúca sa údajov zahrnutých do prospektu, ktoré sú schopné ovplyvniť hodnotenie cenných papierov a ktoré vzniknú alebo sa zistia v čase medzi schvaľovaním prospektu a konečným uzatvorením verejnej ponuky alebo začatím obchodovania na regulovanom trhu, podľa toho, ktorý prípad nastane neskôr, sa uvedie v dodatku k prospektu. Takýto dodatok sa schvaľuje rovnakým spôsobom maximálne do siedmich pracovných dní a zverejňuje sa aspoň v súlade s rovnakými opatreniami, ktoré sa uplatnili pri zverejňovaní pôvodného prospektu. Súhrn a jeho akýkoľvek preklad sa tiež doplnia, ak je v ňom potrebné zohľadniť nové údaje zahrnuté do dodatku.“

         Nariadenie o prospekte

               13

               Odôvodnenie 21 nariadenia o prospekte spresňuje:
               „V základnom prospekte a v jeho konečných podmienkach by sa mali nachádzať rovnaké informácie ako v prospekte. Všetky všeobecné zásady, uplatniteľné na prospekt, sú uplatniteľné aj na konečné podmienky. Ak však konečné podmienky nie sú súčasťou prospektu, nemusí ich schváliť príslušný orgán.“

               14

               Podľa odôvodnenia 25 tohto nariadenia vyššia flexibilita v členení základného prospektu s jeho konečnými podmienkami v porovnaní s prospektom pre jedinú emisiu by nemala brániť jednoduchému prístupu investorov k významným informáciám.

               15

               Odôvodnenie 26 uvedeného nariadenia stanovuje, že „pokiaľ ide o základné prospekty, mal by sa jednoduchým spôsobom stanoviť druh informácií, ktorý sa zahrnie ako konečné podmienky. Táto požiadavka by sa mala dať splniť rôznym spôsobmi, napríklad, ak základný prospekt obsahuje formulár, do ktorého je možné vložiť informácie o konečných podmienkach alebo ak základný prospekt obsahuje zoznam chýbajúcich informácií“.

               16

               Podľa článku 22 ods. 1, 2, 4, 5 a 7 toho istého nariadenia:
               „1.   Základný prospekt sa vypracuje s použitím jednej alebo kombinácie schém a modulov uvedených v článkoch 4 až 20 podľa kombinácií pre rôzne druhy cenných papierov uvedených v prílohe XVIII.
               Základný prospekt musí obsahovať informačné položky požadované v prílohách I až XVII v závislosti od druhu príslušného emitenta a cenných papierov, uvedené v schémach a moduloch, uvedených v článkoch 4 až 20. Príslušný orgán nesmie požadovať, aby základný prospekt obsahoval informačné položky, ktoré nie sú zahrnuté v prílohách I až XVII.
               S cieľom zabezpečiť splnenie povinnosti uvedenej v článku 5 ods. 1 [smernice o prospekte] môže príslušný orgán domovského členského štátu pri schvaľovaní základného prospektu v súlade s článkom 13 uvedenej smernice v jednotlivých prípadoch požadovať, aby boli informácie poskytnuté emitentom, ponúkajúcim alebo osobou žiadajúcou o prijatie na obchodovanie na regulovanom trhu doplnené vzhľadom na každú informačnú položku.
               2.   Emitent, ponúkajúci alebo osoba žiadajúca o prijatie na obchodovanie na regulovanom trhu môže vynechať informačné položky, ktoré nie sú známe pri schvaľovaní základného prospektu a ktoré sa dajú stanoviť iba v čase jednotlivej emisie.
               …
               4.   Konečné podmienky, pripojené k základnému prospektu, môžu obsahovať iba informačné položky zo schém oznámení o cenných papieroch, na základe ktorých bol základný prospekt vypracovaný.
               5.   Okrem informačných položiek stanovených v schémach a v moduloch uvedených v článkoch 4 až 20 musia byť do základného prospektu zahrnuté tieto informácie:

                        1.

                        označenie informácií, ktoré budú zahrnuté do konečných podmienok;

                        2.

                        spôsob uverejnenia konečných podmienok, ak emitent nie je schopný určiť v čase schvaľovania prospektu spôsob uverejnenia konečných podmienok, informácia o spôsobe informovania verejnosti o metóde, ktorá sa použije na uverejnenie konečných podmienok;

                  …
               7.   Ak medzi schválením základného prospektu a konečným uzatvorením ponuky každej emisie cenných papierov podľa základného prospektu alebo, podľa okolností, časom, v ktorom sa začne obchodovanie na regulovanom trhu s takýmito cennými papiermi, nastane situácia ustanovená v článku 16 ods. 1 [smernice o prospekte], emitent, ponúkajúci alebo osoba žiadajúca o prijatie na obchodovanie na regulovanom trhu uverejní dodatok pred konečným uzatvorením ponuky alebo pred prijatím takýchto cenných papierov na obchodovanie.“

               17

               Podľa článku 26 ods. 5 nariadenia o prospekte „konečné podmienky pripojené k základnému prospektu musia byť uvedené v podobe samostatného dokumentu, ktorý obsahuje iba konečné podmienky, alebo začlenením konečných podmienok do základného prospektu“.

               18

               Článok 29 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
               „Uverejňovanie prospektu alebo základného prospektu v elektronickej forme buď podľa článku 14 ods. 2 písm. c), d) a e) [smernice o prospekte], alebo ako dodatočného spôsobu dostupnosti, podlieha týmto požiadavkám:

                        1.

                        prospekt alebo základný prospekt musí byť pri otvorení internetovej stránky, na ktorej je umiestnený, ľahko prístupný;

                  …

                        4.

                        investori musia mať možnosť uložiť a vytlačiť prospekt alebo základný prospekt.

                  …“

         Rakúske právo

               19

               Podľa § 5 ods. 1 zákona o kapitálových trhoch (Kapitalmarktgesetz) zo 6. decembra 1991 (BGBl. 625/1991):
               „Ak v prípade predloženia ponuky cenných papierov, ktorá sa musí uverejniť v prospekte, nebol vopred uverejnený prospekt alebo údaje podľa ustanovení § 6, môžu investori, ktorí sú spotrebiteľmi v zmysle § 1 ods. 1 bodu 2 zákona o ochrane spotrebiteľov [(Konsumentenschutzgesetz)], odstúpiť od prijatia ponuky alebo od zmluvy.“

         Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky

               20

               Dňa 30. októbra 2006 pán Timmel, s bydliskom vo Viedni (Rakúsko), upísal v spoločnosti Aviso Zeta, ktorá má tiež sídlo vo Viedni, 40000 kusov cenných papierov „Dragon FX Garant“, ktorých nominálna hodnota na jednotku bola menšia ako 50000 eur a ktorých emitentom bola spoločnosť Lehman Brothers Treasury Co. BV so sídlom v Amsterdame (Holandsko).

               21

               Pán Timmel následne vyhlásil, že chce od tohto upísania odstúpiť v súlade s § 5 zákona o kapitálových trhoch zo 6. decembra 1991, pričom poukázal na to, že ponuka bola predložená bez toho, aby boli riadne uverejnené informácie, ktoré sa jej týkajú. Nebol uverejnený ani kód „International Securities Identification Number“ (ISIN), ani mena, v ktorej sa uskutočnila emisia, ani nijaká informácia týkajúca sa minulej a budúcej výnosnosti podkladového produktu, ani metóda výpočtu výnosov.

               22

               Podľa pána Timmela boli uverejnené základný prospekt a tri dodatky, a to 9. a 29. augusta 2006, ako aj 6. a 26. septembra toho istého roka. Rovnako návrh konečných podmienok bol uverejnený 19. septembra 2006 a konečná verzia tohto návrhu bola uverejnená 4. decembra 2006.

               23

               K riadnemu uverejneniu však nedošlo ani v mieste sídla burzy cenných papierov, na ktorej boli kótované, ani v sídle emitenta či finančného sprostredkovateľa. Jednotlivé dokumenty obsiahnuté v prospekte boli totiž k dispozícii iba vo Viedni. Dokumenty týkajúce sa ponuky predaja cenných papierov boli okrem toho prístupné určitý čas na internetovej stránke Luxemburskej burzy, avšak ich prezretie si vyžadovalo registráciu, ako aj zaplatenie poplatkov, a to najmä v prípade prezretia povinného dodatku k prospektu týkajúceho sa konečných podmienok uvedenej ponuky.

               24

               V tejto situácii sa pán Timmel obrátil na Handelsgericht Wien (Obchodný súd vo Viedni). Ten sa domnieva, že vyriešenie sporu závisí najmä od toho, či Aviso Zeta mala v súlade s článkom 22 ods. 2 nariadenia o prospekte povinnosť uverejniť v zásade požadované informácie, ktoré síce v čase schválenia základného prospektu ešte neboli známe, ale v čase uverejnenia dodatku už známe boli.

               25

               Vnútroštátny súd tiež poukazuje na rozdielnosť medzi jednotlivými jazykovými verziami článku 14 ods. 2 písm. b) smernice o prospekte v súvislosti s otázkou, či k splneniu povinnosti sprístupniť prospekt verejnosti musí dôjsť kumulatívne alebo alternatívne v štatutárnom sídle emitenta a kanceláriách finančného sprostredkovateľa.

               26

               Za týchto podmienok Handelsgericht Wien rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

                        „1.

                        Má sa článok 22 ods. 2 nariadenia [o prospekte] vykladať v tom zmysle, že informácie, ktoré sa v zásade požadujú a ktoré v čase schválenia základného prospektu ešte neboli známe, ale v čase uverejnenia dodatku k prospektu už známe boli, majú byť do tohto dodatku zahrnuté?

                        2.

                        Uplatní sa ustanovenie o výnimke uvedené v článku 22 ods. 2 nariadenia [o prospekte], podľa ktorého možno vynechať informačné položky v zmysle článku 22 ods. 1 [druhého pododseku] aj vtedy, keď boli tieto (požadované) informácie známe pred dátumom emisie, avšak po uverejnení základného prospektu, v ktorom sa tieto informácie nenachádzali?

                        3.

                        Možno hovoriť o ‚riadnom uverejnení‘, keď bol uverejnený len základný prospekt bez požadovaných informácií stanovených v článku 22 ods. 1 [druhom pododseku] nariadenia [o prospekte], najmä (pri cenných papieroch s jednotkovou nominálnou hodnotou menej ako 50000 eur) podľa prílohy V uvedeného nariadenia, po ktorom nenasledovalo uverejnenie konečných podmienok?

                        4.

                        Je splnená požiadavka stanovená v článku 29 ods. 1 bode 1 nariadenia [o prospekte], podľa ktorej prospekt alebo základný prospekt musí byť pri otvorení internetovej stránky, na ktorej je umiestnený, ľahko prístupný:

                                 a)

                                 keď je na jeho prezretie, uloženie a vytlačenie potrebná registrácia na internetovej stránke, na ktorej si ho následne možno prezrieť, pričom na registráciu treba akceptovať právne upozornenie o vylúčení zodpovednosti a uviesť e‑mailovú adresu, alebo

                                 b)

                                 keď je za to potrebné zaplatiť poplatok, alebo

                                 c)

                                 keď je bezplatné prezretie častí prospektu obmedzené na dva dokumenty za mesiac, ale na získanie všetkých potrebných informácií v zmysle článku 22 ods. 1 [druhého pododseku] nariadenia [o prospekte] je potrebné uložiť minimálne tri dokumenty?

                        5.

                        Má sa článok 14 ods. 2 písm. b) smernice [o prospekte] vykladať v tom zmysle, že základný prospekt musí byť k dispozícii v sídle emitenta a v kanceláriách finančných sprostredkovateľov?“

         O prejudiciálnych otázkach

         O prvej a druhej otázke

               27

               Svojou prvou a druhou otázkou, ktoré treba skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 22 ods. 2 nariadenia o prospekte má vykladať v tom zmysle, že dodatok k prospektu musí obsahovať informácie, ktoré sa podľa odseku 1 tohto článku požadujú a ktoré síce v čase uverejnenia základného prospektu ešte neboli známe, ale v čase uverejnenia dodatku k tomuto prospektu už známe boli, alebo či prípadne možno tieto informácie vynechať.

               28

               Na úvod treba pripomenúť, že článok 22 nariadenia o prospekte sa týka informácií, ktoré musia byť uvedené v základnom prospekte a zároveň v konečných podmienkach.

               29

               V tejto súvislosti z článku 26 ods. 5 nariadenia o prospekte vyplýva, že cieľom tohto ustanovenia je priznať emitentom určitú flexibilitu poskytnutím možnosti uverejniť konečné podmienky buď v základnom prospekte, alebo v inom dokumente.

               30

               Existuje totiž rozdiel medzi jednak údajmi potrebnými na uzatvorenie konkrétnej transakcie (napríklad konečná cena predmetných cenných papierov) a jednak všeobecnými informáciami, na základe ktorých môžu investori predtým, ako sa rozhodnú upísať ich, zhodnotiť prípadné riziká pri poznaní všetkých skutočností.

               31

               Článok 22 ods. 5 bod 1 nariadenia o prospekte však emitentovi stanovuje povinnosť, aby v základnom prospekte uviedol informácie, ktoré budú zahrnuté v konečných podmienkach. Zamýšľalo sa tak, že aj keby informácie nachádzajúce sa v konečných podmienkach nemuseli byť zahrnuté do základného prospektu, ich existencia by napriek tomu mala byť v základnom prospekte spomenutá.

               32

               Okrem toho článok 22 ods. 7 nariadenia o prospekte stanovuje, že v prípade novej významnej skutočnosti, vecnej chyby alebo nepresnosti týkajúcej sa údajov zahrnutých do základného prospektu, ktoré sú schopné ovplyvniť hodnotenie cenných papierov v zmysle článku 16 ods. 1 smernice o prospekte a ktoré vznikli alebo sa zistili najmä v čase medzi schvaľovaním základného prospektu a konečným uzatvorením ponuky, má emitent alebo ponúkajúci povinnosť pred konečným uzatvorením ponuky uverejniť dodatok k tomuto prospektu.

               33

               Na základe uvedeného treba poskytnúť výklad článku 22 ods. 2 nariadenia o prospekte, ktorý okrem iného umožňuje emitentovi alebo ponúkajúcemu neoznámiť určité informácie, ktoré sa podľa odseku 1 toho istého článku požadujú, za predpokladu, že tieto informácie nie sú známe v čase schvaľovania základného prospektu a možno ich zistiť až v čase emisie.

               34

               V tejto súvislosti z opačného výkladu týchto ustanovení vyplýva, ako uviedla generálna advokátka v bode 38 svojich návrhov, že ak emitent alebo ponúkajúci v čase schvaľovania základného prospektu skutočne pozná alebo môže zistiť informácie uvedené v článku 22 ods. 1 nariadenia o prospekte, musia byť uvedené informácie uverejnené v tom istom prospekte.

               35

               Pokiaľ požadované informácie, ktoré nie sú v čase uverejnenia základného prospektu známe a ktoré možno zistiť až v čase emisie, samy osebe nepredstavujú ani novú významnú skutočnosť, ani vecnú chybu alebo nepresnosť v zmysle článku 16 ods. 1 smernice o prospekte, musia byť prípadne uverejnené v konečných podmienkach.

               36

               Z odôvodnení 21 a 25 nariadenia o prospekte totiž vyplýva, že základný prospekt doplnený konečnými podmienkami musí obsahovať rovnaké informácie ako prospekt uverejnený pre jedinú emisiu. To predovšetkým znamená, že informácie požadované podľa článku 22 ods. 1 tohto nariadenia, ktoré nie sú známe v čase uverejnenia základného prospektu a ktoré možno zistiť až v čase emisie, musia byť oznámené v konečných podmienkach.

               37

               Naproti tomu, ak tieto informácie na jednej strane predstavujú novú významnú skutočnosť, naprávajú vecnú chybu alebo nepresnosť a na druhej strane môžu ovplyvniť hodnotenie cenných papierov, potom si vyžadujú uverejnenie dodatku v súlade s tým, čo stanovujú článok 16 ods. 1 smernice o prospekte a článok 22 ods. 7 nariadenia o prospekte.

               38

               V tejto súvislosti vnútroštátnemu súdu prináleží určiť, či v rámci konania vo veci samej mali predmetné informácie vplyv na hodnotenie cenných papierov v zmysle článku 16 ods. 1 smernice o prospekte.

               39

               Ako uviedla generálna advokátka v bode 43 svojich návrhov, predpokladom odpovede na túto otázku je posúdenie dôkazov týkajúcich sa povahy informácií a ich vplyvu na rozhodnutie investora upísať cenné papiere.

               40

               V dôsledku toho treba na prvú a druhú otázku odpovedať tak, že článok 22 ods. 2 nariadenia o prospekte sa má vykladať v tom zmysle, že informácie požadované podľa odseku 1 tohto článku, ktoré síce v čase uverejnenia základného prospektu ešte neboli známe, ale v čase uverejnenia dodatku k tomuto prospektu už známe boli, musia byť uverejnené v tomto dodatku, ak predstavujú novú významnú skutočnosť, vecnú chybu alebo nepresnosť, ktoré môžu ovplyvniť hodnotenie cenných papierov v zmysle článku 16 ods. 1 smernice o prospekte, čo prináleží posúdiť vnútroštátnemu súdu.

         O tretej otázke

               41

               Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či uverejnenie základného prospektu, ktorý neobsahuje informácie požadované na základe článku 22 ods. 1 druhého pododseku nariadenia o prospekte, a to najmä tie, ktoré sú uvedené v prílohe V tohto nariadenia, bez toho, aby boli uverejnené konečné podmienky, vyhovuje požiadavkám článku 22 uvedeného nariadenia.

               42

               Z odpovede na prvé dve otázky vyplýva, že na to, aby prospekt vyhovoval požiadavkám stanoveným článkom 22 nariadenia o prospekte, je v prvom rade potrebné, aby základný prospekt v súlade s odsekom 1 tohto článku obsahoval informácie, ktoré sú požadované a ktoré sú emitentovi v čase jeho uverejnenia známe.

               43

               Okrem toho treba zdôrazniť, že v súlade s článkom 13 ods. 1 smernice o prospekte a článkom 22 ods. 1 druhým pododsekom nariadenia o prospekte musí byť základný prospekt uverejnený po jeho schválení príslušnými orgánmi.

               44

               V druhom rade požadované informácie, o ktorých sa emitent síce dozvedel po uverejnení základného prospektu, ale pred konečným uzatvorením ponuky, musia byť uvedené v dodatku, pokiaľ predstavujú novú významnú skutočnosť, vecnú chybu alebo nepresnosť v zmysle článku 16 ods. 1 smernice o prospekte.

               45

               Predpokladom riadneho uverejnenia takého dodatku je tiež jeho predchádzajúce schválenie príslušnými orgánmi v súlade s článkom 16 ods. 1 tejto smernice.

               46

               V prípade, že uvedené informácie nepredstavujú ani novú významnú skutočnosť, ani vecnú chybu alebo nepresnosť v zmysle článku 16 ods. 1 uvedenej smernice, musia byť uverejnené v konečných podmienkach, pokiaľ boli splnené podmienky stanovené v článku 22 ods. 4 nariadenia o prospekte a pokiaľ tieto informácie nemenia ani nenahrádzajú žiadnu informáciu uvedenú v základnom prospekte.

               47

               Okrem toho podľa článku 22 ods. 5 nariadenia o prospekte musí základný prospekt obsahovať informácie, ktoré budú uvedené v týchto konečných podmienkach.

               48

               V tejto súvislosti treba uviesť, ako sa uvádza v odôvodnení 21 nariadenia o prospekte, že uverejnenie konečných podmienok si nevyžaduje ich predchádzajúce schválenie príslušnými orgánmi. Z článku 5 ods. 4 tretieho pododseku smernice o prospekte totiž vyplýva, že ak základný prospekt ani dodatok neobsahujú konečné podmienky ponuky, tieto podmienky sa poskytnú investorom a predložia príslušnému orgánu čo najskôr, ak je to možné pred predložením ponuky.

               49

               V dôsledku toho treba na tretiu otázku odpovedať tak, že požiadavky článku 22 nariadenia o prospekte nespĺňa uverejnenie základného prospektu, ktorý neobsahuje informácie požadované podľa odseku 1 tohto článku, a to najmä tie, ktoré sú uvedené v prílohe V tohto nariadenia, pokiaľ toto uverejnenie nie je doplnené uverejnením konečných podmienok. Aby mohli byť informácie, ktoré musí v súlade s článkom 22 ods. 1 nariadenia o prospekte obsahovať základný prospekt, zahrnuté do konečných podmienok, je potrebné, aby boli v základnom prospekte uvedené informácie, ktoré sa nachádzajú v týchto konečných podmienkach, a aby tieto informácie vyhovovali požiadavkám stanoveným v článku 22 ods. 4 uvedeného nariadenia.

         O štvrtej otázke

               50

               Svojou štvrtou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 29 ods. 1 bod 1 nariadenia o prospekte má vykladať v tom zmysle, že požiadavka, podľa ktorej musí byť prospekt ľahko prístupný na internetovej stránke, na ktorej je sprístupnený verejnosti, je splnená, pokiaľ na tejto internetovej stránke existuje registračná povinnosť doplnená o doložku o vylúčení zodpovednosti a povinnosť uviesť e‑mailovú adresu, pokiaľ je tento elektronický prístup platený alebo pokiaľ je bezplatné prezretie prospektu obmedzené na dva dokumenty mesačne.

               51

               Po prvé, pokiaľ ide o registračnú povinnosť doplnenú o doložku o vylúčení zodpovednosti a povinnosť uviesť e‑mailovú adresu, treba konštatovať, že také podmienky obmedzujú prístup k prospektu uverejnenému v elektronickej podobe a samy osebe nie sú zlučiteľné s požiadavkou ľahkého prístupu stanovenou v článku 29 ods. 1 bode 1 nariadenia o prospekte.

               52

               Také podmienky môžu okrem iného odradiť určitý počet možných investorov. Navyše súhlas s doložkou o vylúčení zodpovednosti predstavuje podmienku, ktorá vytvára nerovnosť medzi emitentom alebo prípadným sprostredkovateľom a potenciálnym investorom a ktorá je tak v rozpore s cieľom sledovaným smernicou o prospekte a pripomenutým v odôvodnení 10 tejto smernice, ktorého účelom je zabezpečiť ochranu investorov.

               53

               Po druhé, čo sa týka spoplatneného sprístupnenia prospektu v elektronickej podobe, článok 29 ods. 1 bod 1 nariadenia o prospekte treba vykladať so zreteľom na článok 14 ods. 5 smernice o prospekte, ktorý výslovne stanovuje, že prospekt, hoci jeho jednotlivé položky sú uverejnené samostatne, musí byť bezplatne prístupný verejnosti.

               54

               V dôsledku toho elektronické uverejnenie prospektu prostredníctvom internetovej stránky, ku ktorej je platený prístup alebo ktorá umožňuje bezplatné prezretie iba niektorých dokumentov obsiahnutých v prospekte, treba považovať za nespĺňajúce podmienku ľahkého prístupu stanovenú v článku 29 ods. 1 bode 1 nariadenia o prospekte.

               55

               Napokon treba spresniť, že článok 14 ods. 7 smernice o prospekte, ktorý stanovuje, že v prípade uverejnenia v elektronickej podobe musí byť investorovi na jeho žiadosť bezplatne poskytnutý papierový exemplár, nemôže mať v tejto súvislosti nijaký vplyv.

               56

               Z nijakého ustanovenia smernice o prospekte či nariadenia o prospekte ani zo všeobecnej štruktúry týchto predpisov totiž vôbec nevyplýva, že by podmienka prístupnosti dokumentov obsiahnutých v prospekte mohla byť posudzovaná odlišne v závislosti od spôsobu oznámenia, ktorý si zvolil emitent.

               57

               Naproti tomu normotvorca Únie v článku 29 ods. 1 nariadenia o prospekte náležite spresnil, že podmienky uverejnenia v elektronickej podobe, ktoré sú v ňom uvedené, by mali byť splnené, že uverejnenie by malo byť zabezpečené v súlade s článkom 14 ods. 2 písm. c) až e) smernice o prospekte alebo že toto uverejnenie v elektronickej podobe by malo byť iba doplňujúcim prostriedkom sprístupnenia verejnosti.

               58

               Rovnako z odôvodnenia 31 smernice o prospekte vyplýva, že normotvorca zamýšľal podporiť elektronické uverejňovanie prospektov, keďže tento spôsob uľahčuje šírenie týchto dokumentov. Pripustiť menšiu ochranu investorov v prípade elektronického uverejnenia by však bolo v rozpore s týmto cieľom.

               59

               V dôsledku toho treba na štvrtú otázku odpovedať tak, že článok 29 ods. 1 bod 1 nariadenia o prospekte sa má vykladať v tom zmysle, že požiadavka, podľa ktorej musí byť prospekt ľahko prístupný na internetovej stránke, na ktorej je sprístupnený verejnosti, nie je splnená, pokiaľ na tejto internetovej stránke existuje registračná povinnosť doplnená o doložku o vylúčení zodpovednosti a povinnosť uviesť e‑mailovú adresu, pokiaľ je tento elektronický prístup platený alebo pokiaľ je bezplatné prezretie prospektu obmedzené na dva dokumenty mesačne.

         O piatej otázke

               60

               Svojou piatou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 14 ods. 2 písm. b) smernice o prospekte má vykladať v tom zmysle, že základný prospekt musí byť sprístupnený verejnosti tak v sídle emitenta, ako aj v kanceláriách finančných sprostredkovateľov.

               61

               Vnútroštátny súd totiž uvádza, že podľa nemeckej verzie tohto ustanovenia musí byť základný prospekt sprístupnený verejnosti v sídle emitenta alebo finančného sprostredkovateľa, zatiaľ čo podľa španielskeho, anglického a francúzskeho znenia tohto ustanovenia musí byť tento prospekt prístupný v oboch sídlach.

               62

               V tejto súvislosti treba pripomenúť, že ustanovenie, ktoré z dôvodu rozdielov medzi jednotlivými jazykovými zneniami nemožno vykladať jednoznačne a jednotne, treba vykladať tak na základe jeho cieľa, ako aj všeobecnej štruktúry (pozri najmä rozsudky Bouchereau, 30/77, EU:C:1977:172, bod 14, a Borgmann, C‑1/02, EU:C:2004:202, bod 25).

               63

               Treba spresniť, že potreba jednotného uplatňovania, a teda výkladu aktu Únie, vylučuje, aby bol tento akt posudzovaný izolovane v jednej zo svojich verzií, ale naopak vyžaduje, aby bol vykladaný podľa skutočnej vôle jeho autora a ním sledovaného účelu, najmä s prihliadnutím na všetky jazykové verzie (pozri rozsudok Internetportal und Marketing, C‑569/08, EU:C:2010:311, bod 35 citovanú judikatúru).

               64

               Čo sa týka ustanovenia, o ktoré ide vo veci samej, z odôvodnení 4 a 10 smernice o prospekte jasne vyplýva, že účelom tejto smernice je zabezpečiť ochranu investorov, ako aj čo najširší prístup podnikov k investičnému kapitálu v celej Európskej únii prostredníctvom jednorazového povolenia určeného pre emitentov cenných papierov.

               65

               Ako uviedla generálna advokátka v bode 81 svojich návrhov, tieto ciele môžu byť ohrozené v prípade, že by sa sídlo emitenta nachádzalo v inom členskom štáte než sídlo finančného sprostredkovateľa, pretože prospekt sprístupnený výlučne v papierovej podobe by tak bol prístupný iba v jednom z týchto dvoch sídiel.

               66

               Okrem toho štruktúra smernice o prospekte vedie k záveru, že prospekt musí byť sprístupnený verejnosti tak v sídle emitenta, ako aj v sídle finančného sprostredkovateľa.

               67

               Keďže článok 14 ods. 7 tejto smernice vyžaduje, aby emitent alebo aj finančný sprostredkovateľ v prípade, že je prospekt sprístupnený verejnosti v elektronickej podobe, poskytol investorovi na jeho žiadosť papierový exemplár, je potrebné, aby emitent a finančný sprostredkovateľ disponovali exemplárom tohto prospektu na účely splnenia si tejto povinnosti. Toto konštatovanie teda vychádza z predpokladu, že uvedený prospekt je prístupný tak v sídle emitenta, ako aj v kanceláriách finančných sprostredkovateľov, ako to zdôrazňuje Komisia.

               68

               V dôsledku toho treba na piatu otázku odpovedať tak, že článok 14 ods. 2 písm. b) smernice o prospekte sa má vykladať v tom zmysle, že základný prospekt musí byť sprístupnený verejnosti tak v sídle emitenta, ako aj v kanceláriách finančných sprostredkovateľov.

         O trovách

               69

               Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

               Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:

                           1.

                           Článok 22 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 809/2004 z 29. apríla 2004, ktorým sa vykonáva smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/71/ES, pokiaľ ide o informácie obsiahnuté v prospekte, ako aj ich formát, uvádzanie odkazov a uverejnenie týchto prospektov a šírenie reklamy, sa má vykladať v tom zmysle, že informácie požadované podľa odseku 1 tohto článku, ktoré síce v čase uverejnenia základného prospektu ešte neboli známe, ale v čase uverejnenia dodatku k tomuto prospektu už známe boli, musia byť uverejnené v tomto dodatku, ak predstavujú novú významnú skutočnosť, vecnú chybu alebo nepresnosť, ktoré môžu ovplyvniť hodnotenie cenných papierov v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 2003/71/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. novembra 2003 o prospekte, ktorý sa zverejňuje pri verejnej ponuke cenných papierov alebo ich prijatí na obchodovanie, čo prináleží posúdiť vnútroštátnemu súdu.

                           2.

                           Požiadavky článku 22 nariadenia č. 809/2004 nespĺňa uverejnenie základného prospektu, ktorý neobsahuje informácie požadované podľa odseku 1 tohto článku, a to najmä tie, ktoré sú uvedené v prílohe V tohto nariadenia, pokiaľ toto uverejnenie nie je doplnené uverejnením konečných podmienok. Aby mohli byť informácie, ktoré musí v súlade s článkom 22 ods. 1 nariadenia č. 809/2004 obsahovať základný prospekt, zahrnuté do konečných podmienok, je potrebné, aby boli v základnom prospekte uvedené informácie, ktoré sa nachádzajú v týchto konečných podmienkach, a aby tieto informácie vyhovovali požiadavkám stanoveným v článku 22 ods. 4 uvedeného nariadenia.

                           3.

                           Článok 29 ods. 1 bod 1 nariadenia č. 809/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že požiadavka, podľa ktorej musí byť prospekt ľahko prístupný na internetovej stránke, na ktorej je sprístupnený verejnosti, nie je splnená, pokiaľ na tejto internetovej stránke existuje registračná povinnosť doplnená o doložku o vylúčení zodpovednosti a povinnosť uviesť e‑mailovú adresu, pokiaľ je tento elektronický prístup platený alebo pokiaľ je bezplatné prezretie prospektu obmedzené na dva dokumenty mesačne.

                           4.

                           Článok 14 ods. 2 písm. b) smernice 2003/71 sa má vykladať v tom zmysle, že základný prospekt musí byť sprístupnený verejnosti tak v sídle emitenta, ako aj v kanceláriách finančných sprostredkovateľov.

                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: nemčina.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (ôsma komora) z 18. júna 2009. # LIBRO Handelsgesellschaft mbH proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT). # Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva LiBRO - Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva LIBERO - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009] - Čiastočné zamietnutie zápisu - Návrh na zrušenie podaný vedľajším účastníkom konania - Článok 134 ods. 3 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa - Podpis vyjadrenia, ktorým sa vysvetľujú dôvody odvolania podaného na odvolací senát - Prípustnosť odvolania podaného na odvolací senát. # Vec T-418/07.

text:
      Rozsudok Súdu prvého stupňa (ôsma komora) z 18. júna 2009 – LIBRO/ÚHVT – Causley (LiBRO)
      (vec T‑418/07)
      „Ochranná známka Spoločenstva – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva LiBRO – Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva LIBERO – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009] – Čiastočné zamietnutie zápisu – Návrh na zrušenie podaný vedľajším účastníkom konania – Článok 134 ods. 3 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa – Podpis vyjadrenia, ktorým sa vysvetľujú dôvody odvolania podaného na odvolací senát – Prípustnosť odvolania podaného na odvolací senát“
      1.                     Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka
            majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť
            zámeny so skoršou ochrannou známkou [nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 49, 50, 59, 70 – 73)
      2.                     Ochranná známka Spoločenstva – Konanie pred inštanciami Úradu – Zaslanie oznámení Úradu – Oznámenie telefaxom – Nečitateľný
            podpis (nariadenie Komisie č. 2868/95, článok 1 pravidlo 80 ods. 3) (pozri bod 30)
      Predmet

               Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. septembra 2007 (vec R 1454/2005‑4), týkajúcemu sa námietkového
                  konania medzi Dagmar Causley a LIBRO Handelsgesellschaft mbH

            Údaje týkajúce sa veci

               Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva:

               LIBRO Handelsgesellschaft mbH

               Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva:

               obrazová a slovná ochranná známka LiBRO pre výrobky a služby zaradené do tried 2, 9, 14, 16, 18, 20, 25, 28, 35, 38, 41 a 42
                  – prihláška č. 2 616 753

               Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky:

               Dagmar Causley

               Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:

               obrazová ochranná známka LIBERO pre výrobky a služby zaradené do tried 9, 38 a 42 – ochranná známka Spoločenstva č. 401 141

               Rozhodnutie námietkového oddelenia:

               čiastočné zamietnutie prihlášky

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               čiastočné zrušenie rozhodnutia námietkového oddelenia

      Výrok

                  1.

                  	Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  	Návrh Dagmar Causley sa zamieta.

                  3.

                  	LIBRO Handelsgesellschaft mbH je povinná nahradiť trovy konania s výnimkou trov konania, ktoré vznikli Dagmar Causley.

                  4.

                  	Dagmar Causley znáša svoje vlastné trovy konania.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia komora) zo 7. októbra 1999. # Irish Sugar plc proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Pokuta. # Vec T-228/97.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) zo 17. júna 2003. # Jean-Paul Seiller proti Európskej investičnej banke. # Prípustnosť - Potvrdzujúci akt. # Vec T-385/00.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 1. júna 2006. # Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike. # Nesplnenie povinnosti štátom - Štátna pomoc - Článok 88 ods. 2 druhý pododsek ES - Pomoc nezlučiteľná so spoločným trhom - Povinnosť vymáhania - Nevykonanie. # Vec C-207/05.

text:
      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 1. júna 2006 − Komisia/Taliansko
      (vec C‑207/05)
      „Nesplnenie povinnosti členským štátom – Štátna pomoc – Článok 88 ods. 2 druhý pododsek ES – Pomoc nezlučiteľná so spoločným trhom – Povinnosť vymáhania – Nevykonanie“
      1.                     Žaloba o nesplnenie povinnosti – Nedodržanie rozhodnutia Komisie týkajúceho sa štátnej pomoci (Článok 88 ods. 2 druhý pododsek
            ES a článok 226 ES) (pozri body 31, 33, 35)
      2.                     Žaloba o nesplnenie povinnosti – Nedodržanie rozhodnutia Komisie týkajúceho sa štátnej pomoci – Prostriedky na obranu (Článok
            88 ods. 2 druhý pododsek ES a články 226 ES, 227 ES, 230 ES a 232 ES) (pozri body 40 – 43)
      3.                     Pomoc poskytovaná štátmi – Vymáhanie protiprávnej pomoci (Článok 88 ods. 2 prvý pododsek ES) (pozri bod 44)
      4.                     Žaloba o nesplnenie povinnosti – Nedodržanie rozhodnutia Komisie týkajúceho sa štátnej pomoci – Prostriedky na obranu (Články
            10 ES a 88 ods. 2 ES) (pozri body 45, 47, 48, 50)
      Predmet

               Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článkov 3 a 4 rozhodnutia Komisie 2003/193/ES z 5. júna 2002 o štátnej pomoci
                  vo forme oslobodenia od dane a úverov za zvýhodnených podmienok poskytnutých Talianskom podnikom verejnej služby, ktorých
                  väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty [C‑27/99 (ex NN 69/98)] (Ú. v. ES L 77, s. 21) – Neprijatie opatrení, v stanovenej
                  lehote, nevyhnutných na vymáhanie pomoci, o ktorej sa rozhodlo, že je nezlučiteľná so spoločným trhom

            Výrok
      1.         Talianska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 3 a 4 rozhodnutia Komisie 2003/193/ES z 5. júna
         2002 o štátnej pomoci vo forme oslobodenia od dane a úverov za zvýhodnených podmienok poskytnutých Talianskom podnikom verejnej
         služby, ktorých väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty tým, že neprijala v stanovenej lehote opatrenia nevyhnutné na vymáhanie
         pomoci, o ktorej sa rozhodlo, že je nezákonná a nezlučiteľná so spoločným trhom.

      2.         Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.


Rozsudok Súdneho dvora z 15. februára 1978. # SA Ancienne Maison Marcel Bauche a SARL François Delquignies proti Administration française des Douanes. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Tribunal d'instance de Valenciennes - Francúzsko. # Vec 96/77.


title: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 8. mája 2014.#Caisse nationale des prestations familiales proti Ulrike Wieringovej a Markusovi Wieringovi.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Luxembursko).#Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálne zabezpečenie – Nariadenie (EHS) č. 1408/71 – Nariadenie (EHS) č. 574/72 – Rodinné dávky – Rodinné prídavky – Príspevok na výchovu – ‚Elterngeld‘ – ‚Kindergeld‘ – Výpočet rozdielového doplatku.#Vec C‑347/12.

text:
         ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (piata komora)
      z 8. mája 2014 (
            *1
         )
      „Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálne zabezpečenie — Nariadenie (EHS) č. 1408/71 — Nariadenie (EHS) č. 574/72 — Rodinné dávky — Rodinné prídavky — Príspevok na výchovu — ‚Elterngeld‘ — ‚Kindergeld‘ — Výpočet rozdielového doplatku“
      Vo veci C‑347/12,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Cour de cassation (Luxembursko) z 12. júla 2012 a doručený Súdnemu dvoru 20. júla 2012, ktorý súvisí s konaním:

         Caisse nationale des prestations familiales

      proti

         Ulrike Wieringovej,

         Markusovi Wieringovi,

      SÚDNY DVOR (piata komora),
      v zložení: predseda piatej komory T. von Danwitz, sudcovia E. Juhász, A. Rosas (spravodajca), D. Šváby a C. Vajda,
      generálny advokát: M. Wathelet,
      tajomník: V. Tourrès, referent,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 6. júna 2013,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:

               —

               Caisse nationale des prestations familiales, v zastúpení: A. Rodesch a R. Jazbinsek, avocats,

               —

               U. Wieringová a M. Wiering, v zastúpení: G. Pierret a S. Coï, avocats,

               —

               Európska komisia, v zastúpení: D. Martin a V. Kreuschitz, splnomocnení zástupcovia,

         po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 18. júla 2013,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

               1

               Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 1 písm. u) bodu i), článku 4 ods. 1 písm. h) a článku 76 nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996 (Ú. v. ES L 28, 1997, s. 1), zmeneným a doplneným nariadením Rady (ES) č. 1606/98 z 29. júna 1998 (Ú. v. ES L 209, s. 1, ďalej len „nariadenie č. 1408/71“), ako aj článku 10 ods. 1 písm. b) bodu i) nariadenia Rady (EHS) č. 574/72 z 21. marca 1972, ktorým sa stanovuje postup pri vykonávaní nariadenia č. 1408/71 (Ú. v. ES L 74, s. 1), v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97 (ďalej len „nariadenie č. 574/72“).

               2

               Tento návrh bol podaný v rámci sporu, ktorého účastníkmi sú Caisse nationale des prestations familiales (ďalej len „CNPF“) a pani a pán Wieringovci, ktorí bývajú v Nemecku a pracujú v Nemecku a Luxembursku, týkajúceho sa toho, že CNPF im odmietla vyplatiť rozdielový doplatok rodinných prídavkov na ich deti.

         Právny rámec

         Právo Únie

               3

               Prvé, piate, ôsme a desiate odôvodnenie nariadenia č. 1408/71 znejú takto:
               „keďže ustanovenia o koordinácii vnútroštátnych právnych predpisov sociálneho zabezpečenia patria do rámca voľného pohybu pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi členských štátov a musia sa podieľať na zlepšovaní ich životnej úrovne a podmienok zamestnanosti;
               …
               keďže je nutné v rámci tejto koordinácie zaručiť rovnaké zaobchádzanie podľa rôznych právnych predpisov rôznych členských štátov pracovníkom žijúcim v členských štátoch a na nich závislým osobám a pozostalým v spoločenstve;
               …
               keďže na zamestnancov a samostatne zárobkovo činné osoby, ktoré sa pohybujú v rámci spoločenstva, sa má vzťahovať systém sociálneho zabezpečenia iba jedného členského štátu, aby sa predišlo prekrývaniu uplatňovaných právnych predpisov rôznych členských štátov a komplikáciám, ktoré by mohli z tohto plynúť;
               …
               keďže hľadisko zaručenia rovnakého zaobchádzania so všetkými pracovníkmi, ktorí sú zamestnaní na území členského štátu, tak účinne ako je to možné, je vhodné za právne predpisy, ktoré sa majú uplatňovať, určiť právne predpisy toho členského štátu, v ktorom je osoba v zamestnaneckom vzťahu alebo vykonáva samostatnú zárobkovú činnosť“.

               4

               Článok 1 tohto nariadenia vymedzuje definície pojmov použitých v oblasti, ktorú upravuje.

               5

               Článok 1 písm. u) uvedeného nariadenia stanovuje:

                        „i)

                        rodinné dávky znamenajú všetky vecné dávky alebo peňažné dávky určené na pokrytie rodinných výdavkov podľa právnych predpisov v zmysle článku 4 ods. 1 písm. h), s výnimkou osobitného príspevku pri narodení dieťaťa uvedeného v prílohe II;

                        ii)

                        rodinné prídavky znamenajú pravidelné peňažné dávky poskytované výlučne na základe počtu, a ak je to vhodné, veku rodinných príslušníkov“.

               6

               Podľa svojho článku 4 ods. 1 písm. h) sa toto nariadenie vzťahuje na všetky právne predpisy, ktoré sa týkajú častí sociálneho zabezpečenia upravujúcich rodinné dávky.

               7

               Článok 12 ods. 1 nariadenia č. 1408/71 znie:
               „Toto nariadenie nemôže ani priznať ani zachovať nárok na niekoľko dávok toho istého druhu za jednu a tú istú dobu povinného poistenia. …“

               8

               Článok 13 tohto nariadenia s nadpisom „Všeobecné pravidlá“ stanovuje:
               „1.   Pokiaľ v článkoch 14c a 14f nie je ustanovené inak, osoby, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, podliehajú právnym predpisom len jedného členského štátu. Tieto právne predpisy sa určia v súlade s ustanoveniami tejto hlavy.
               2.   Pokiaľ články 14 až 17 neustanovujú inak:

                        a)

                        na osobu zamestnanú na území jedného členského štátu sa vzťahujú právne predpisy tohto štátu dokonca aj vtedy, ak má bydlisko na území iného členského štátu alebo ak sa sídlo alebo miesto podnikania podniku alebo fyzickej osoby, ktorá ho zamestnáva, nachádza na území iného členského štátu;

                  …“

               9

               Článok 73 uvedeného nariadenia stanovuje:
               „Zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba, ktorá podlieha právnym predpisom členského štátu, má nárok ohľadom svojich rodinných príslušníkov, ktorí majú bydlisko na území iného členského štátu, na rodinné dávky, ktoré [sú] ustanovené právnymi predpismi prvého štátu, ako keby mali bydlisko v tomto štáte, podľa [s výhradou – neoficiálny preklad] ustanovení prílohy VI.“

               10

               Článok 76 toho istého nariadenia znie:
               „1.   Keď počas rovnakého obdobia tým istým rodinným príslušníkom z dôvodu vykonávania povolania právne predpisy členského štátu, na území ktorého majú rodinní príslušníci bydlisko, priznajú nárok na rodinné dávky, nárok na rodinné dávky, ktoré náležia podľa právnych predpisov iného členského štátu, ak to prichádza do úvahy podľa článkov 73 alebo 74, bud[e] pozastaven[ý] do výšky, ktorú priznávajú právne predpisy prvého členského štátu.
               2.   Ak sa nárok na dávky neuplatnil v členskom štáte, na území ktorého majú rodinní príslušníci bydlisko, príslušná inštitúcia iného členského štátu môže uplatniť ustanovenia odseku 1, ako keby dávky poskytoval prvý členský štát.“

               11

               Články 7 až 10a nariadenia č. 574/72 stanovujú postup pri vykonávaní článku 12 nariadenia č. 1408/71.

               12

               Článok 10 ods. 1 nariadenia č. 574/72 stanovuje:

                        „a)

                        Nárok na dávky alebo rodinné prídavky splatné podľa právnych predpisov členského štátu, podľa ktorých nadobudnutie nároku na tieto dávky alebo prídavky nepodlieha podmienkam poistenia, zamestnania alebo samostatnej zárobkovej činnosti, sa pozastaví, ak sú počas rovnakého obdobia dávky splatné tomu istému rodinnému príslušníkovi len podľa vnútroštátnych právnych predpisov druhého členského štátu alebo pri uplatňovaní článku 73, 74, 77 alebo 78 nariadenia, a to do výšky týchto dávok.

                        b)

                        Ak je však zárobková činnosť vykonávaná na území prvého členského štátu:

                                 i)

                                 v prípade dávok splatných buď len podľa vnútroštátnych právnych predpisov druhého členského štátu, alebo podľa článku 73 alebo 74 nariadenia osobe, ktorá má nárok na rodinné dávky, alebo osobe, ktorej majú byť tieto prídavky [dávky – neoficiálny preklad] vyplatené, nárok na rodinné dávky splatné buď len podľa vnútroštátnych právnych predpisov tohto druhého členského štátu, alebo podľa týchto článkov sa pozastaví do výšky rodinných prídavkov [dávok – neoficiálny preklad] poskytovaných podľa právnych predpisov členského štátu, na území ktorého má rodinný príslušník bydlisko. Náklady na dávky vyplácané členským štátom, na území ktorého má rodinný príslušník bydlisko, znáša tento členský štát;
                                 …“

               13

               Treba uviesť, že nariadenie č. 1408/71 bolo nahradené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (Ú. v. EÚ L 166, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72) a nariadenie č. 574/72 bolo nahradené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia č. 883/2004 (Ú. v. EÚ L 284, s. 1), pričom tieto nové nariadenia nadobudli účinnosť 1. mája 2010 v súlade s článkom 91 nariadenia č. 883/2004 a článkom 97 nariadenia č. 987/2009. Vzhľadom na čas, kedy nastali skutkové okolnosti vo veci samej, ich však naďalej upravujú nariadenia č. 1408/71 a 574/72.

         Luxemburské právo

               14

               Dňa 15. marca 2013 Súdny dvor podľa článku 101 svojho rokovacieho poriadku zaslal vnútroštátnemu súdu žiadosť o vysvetlenie. Vnútroštátny súd bol najmä vyzvaný, aby presnejšie opísal luxemburské rodinné dávky, o ktoré ide vo veci samej, a podmienky ich priznania. V liste z 29. apríla 2013 vnútroštátny súd okrem iného uviedol, že luxemburskými rodinnými dávkami, o ktoré ide v konaní vo veci samej, sú rodinné prídavky (ďalej len „luxemburské rodinné prídavky“) a príspevok na výchovu, a predložil Súdnemu dvoru text ustanovení luxemburského práva, ktoré upravujú poskytovanie týchto dávok. Navyše objasnil, že predmetom konania pred ním nie je náhrada za rodičovskú dovolenku, keďže žiadosť pani a pána Wieringovcov o túto náhradu bola vyhlásená za neprípustnú.

               15

               Podľa informácií, ktoré poskytol vnútroštátny súd, článok 269 prvý odsek luxemburského Zákonníka sociálneho zabezpečenia (Code de la sécurité sociale) stanovuje:
               „Na rodinné prídavky má za podmienok stanovených touto kapitolou nárok

                        a)

                        každé dieťa, ktoré skutočne a sústavne býva v Luxembursku a má tam bydlisko,

                        b)

                        z príslušníkov jeho rodiny v súlade s uplatniteľným nástrojom medzinárodného práva každá osoba, ktorá podlieha luxemburskej právnej úprave a patrí do pôsobnosti nariadení Spoločenstva alebo iného dvojstranného alebo mnohostranného nástroja, ktorý Luxembursko uzavrelo v oblasti sociálneho zabezpečenia a ktorý upravuje vyplácanie rodinných prídavkov podľa právnej úpravy štátu zamestnania. Za člena rodiny takej osoby sa považuje dieťa, ktoré patrí do rodinnej skupiny tejto osoby, ako je definovaná v článku 270. Rodinní príslušníci podľa tohto ustanovenia musia mať bydlisko v krajine, na ktorú sa vzťahujú predmetné nariadenia alebo nástroje.

                  …“

               16

               Podľa článku 271 prvého odseku tohto zákonníka sa prídavok poskytuje od mesiaca narodenia dieťaťa až do dovŕšenia veku 18 rokov. Podľa článku 271 tretieho odseku rovnakého zákonníka nárok na rodinné prídavky trvá najneskôr do dovŕšenia veku 27 rokov v prípade žiakov stredných škôl a stredných odborných škôl, ktorí sa venujú hlavne svojmu štúdiu.

               17

               Článok 299 luxemburského Zákonníka sociálneho zabezpečenia stanovuje:
               „1.   Príspevok na výchovu sa poskytuje na žiadosť každému, kto:

                        a)

                        má bydlisko v zmysle článku 269 v Luxemburskom veľkovojvodstve a skutočne tam býva alebo kto je povinne poistený v luxemburskom systéme sociálneho zabezpečenia z dôvodu výkonu zárobkovej činnosti a patrí do pôsobnosti nariadení Spoločenstva;

                        b)

                        vychováva v domácnosti jedno alebo viacero detí, za ktoré sa vyplácajú žiadateľovi alebo jeho manželovi, s ktorým nežije oddelene, alebo jeho partnerovi… rodinné prídavky a ktoré vo vzťahu k nemu spĺňajú podmienky stanovené v článku 270 [tohto zákonníka týkajúceho sa určenia rodinnej skupiny];

                        c)

                        sa venuje hlavne výchove detí v domácnosti a nevykonáva zárobkovú činnosť ani nepoberá náhradný príjem.

                  2.   Odchylne od podmienky stanovenej v odseku 1 písm. c) môže o príspevok tiež požiadať každý, kto vykonáva jednu alebo viaceré zárobkové činnosti alebo poberá náhradný príjem a kto bez ohľadu na dĺžku výkonu práce má spolu so svojím manželom, s ktorým nežije oddelene, alebo s osobou, s ktorou žije v spoločnej domácnosti, príjem, ktorý po odpočítaní príspevkov na sociálne zabezpečenie neprekračuje

                        a)

                        trojnásobok minimálnej mzdy, ak vychováva jedno dieťa,

                        b)

                        štvornásobok minimálnej mzdy, ak vychováva dve deti,

                        c)

                        päťnásobok minimálnej mzdy, ak vychováva tri a viac detí.

                  3.   Odchylne od podmienok stanovených v odseku 1 písm. c) a v odseku 2 môže o polovicu príspevku na výchovu bez ohľadu na svoj príjem požiadať každý, kto

                        a)

                        vykonáva jednu alebo viaceré zárobkové činnosti na čiastočný úväzok, pričom skutočne odpracovaný týždenný pracovný čas nepresahuje polovicu ustanoveného pracovného času, ktorý sa na toto obdobie uplatňuje podľa zákona alebo kolektívnej pracovnej zmluvy, alebo poberá náhradu príjmu, ktorá zodpovedá vyššie určenému pracovnému času;

                        b)

                        venuje sa hlavne výchove detí v domácnosti počas obdobia, ktorá sa rovná aspoň polovici ustanoveného pracovného času, ako je určená v písmene a).

                  …“

               18

               Článok 302 tohto zákonníka znie:
               „Príspevok na výchovu sa poskytuje od prvého dňa mesiaca, ktorý nasleduje buď po skončení materskej dovolenky či dovolenky z dôvodu osvojenia, alebo po uplynutí ôsmeho týždňa po narodení dieťaťa.
               Vypláca sa počas mesiaca, za ktorý sa poskytuje.
               Príspevok sa prestáva poskytovať od prvého dňa mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom dieťa dosiahne vek dvoch rokov.
               Odchylne od predchádzajúceho pododseku

                        a)

                        príspevok sa naďalej poskytuje poberateľovi, ktorý vychováva vo svojej domácnosti buď dvojičky, alebo tri a viac detí, kým deti alebo niektoré z nich nedosiahli vek štyroch rokov;

                        b)

                        veková hranica na vyplácanie príspevku v prípade narodenia alebo viacnásobného osvojenia viac než dvoch detí sa zvyšuje o dva roky za každé ďalšie dieťa v prospech poberateľa, ktorý spĺňa podmienky podľa písmena a).

                  V prípade viacnásobného osvojenia detí v rozličnom veku sa veková hranica uplatní vo vzťahu k najmladšiemu z osvojených detí.
               Naďalej sa poskytuje aj v prospech každého, kto vychováva vo svojej domácnosti dieťa, ktoré nedosiahlo vek štyroch rokov a na ktoré sa vypláca osobitný dodatočný príspevok upravený v článku 272 štvrtom odseku.
               Nárok na príspevok zaniká, ak už nie sú splnené podmienky poskytovania upravené touto kapitolou.“

               19

               Článok 303 uvedeného zákonníka znie:
               „Príspevok na výchovu je vo výške 485,01 eura za mesiac bez ohľadu na počet detí vychovávaných v rovnakej domácnosti. V prípade uplatnenia horných hraníc uvedených v článku 299 ods. 2 sa príspevok znižuje v rozsahu, v akom suma príjmov po odpočítaní príspevkov na sociálne zabezpečenie a príspevku na výchovu presahuje uvedené horné hranice.“

               20

               Článok 304 luxemburského Zákonníka sociálneho zabezpečenia stanovuje:
               „Nárok na príspevok na výchovu sa pozastaví až do výšky akejkoľvek inej ako luxemburskej dávky toho istého druhu poskytovanej na to isté dieťa alebo tie isté deti.
               Príspevok na výchovu sa neposkytuje v prípade, ak jeden z rodičov poberá na to isté dieťa alebo tie isté deti náhradu za rodičovskú dovolenku stanovenú v kapitole VI tejto knihy alebo inú ako luxemburskú dávku poskytovanú z dôvodu rodičovskej dovolenky. …“

         Nemecké právo

               21

               Dňa 19. marca 2013 Súdny dvor vyzval nemeckú vládu, aby objasnila najmä ciele a podmienky priznania dávok „Kindergeld“ a „Elterngeld“. Listom zo 17. apríla 2013 nemecká vláda poskytla Súdnemu dvoru informácie o týchto dávkach.

               22

               Podľa týchto informácií je „Kindergeld“ jedným zo spôsobov daňovej kompenzácie rodinných výdavkov, ktorý je upravený v §31 zákona o dani z príjmu (Einkommensteuergesetz, ďalej len „EStG“).

               23

               Ako sa uvádza v tomto ustanovení, cieľom dávky „Kindergeld“ je pokryť rodinné výdavky a zaručiť dieťaťu minimálnu životnú úroveň.

               24

               Podľa § 62 ods. 1 EStG oprávnený, teda spravidla rodič, musí mať bydlisko alebo obvyklý pobyt v Nemecku alebo musí byť daňovníkom s neobmedzenou daňovou povinnosťou v Nemecku, alebo sa musí považovať za takého daňovníka. V zmysle § 63 ods. 1 EStG musí mať dieťa bydlisko alebo obvyklý pobyt v členskom štáte Európskej únie, vo Švajčiarsku, v Írsku, Lichtenštajnsku alebo Nórsku.

               25

               Na základe § 32 ods. 4 EStG je za dieťa nárok na dávku „Kindergeld“ bez ďalších podmienok až do dovŕšenia veku 18 rokov alebo až do dovŕšenia veku 21 rokov, pokiaľ nie je v pracovnom pomere a je zaregistrované ako uchádzač o zamestnanie na Úrade pre prácu v tuzemsku, alebo až do dovŕšenia veku 25 rokov, ak sa pripravuje na výkon povolania alebo vykonáva uznanú dobrovoľnú službu, alebo napokon bez obmedzenia veku, ak z dôvodu telesného alebo duševného postihnutia nie je schopné sa samo živiť.

               26

               Výška dávky „Kindergeld“ predstavuje na základe § 66 ods. 1 prvej vety EStG 184 eur mesačne za prvé a druhé dieťa, 190 eur za tretie dieťa a 215 eur za každé ďalšie dieťa bez ohľadu na príjmy a majetkové pomery rodinných príslušníkov.

               27

               Podľa § 1 ods. 1 spolkového zákona o dávke „Elterngeld“ a rodičovskej dovolenke (Bundeselterngeld‑ und Elternzeitgesetz, ďalej len „BEEG“) má na dávku „Elterngeld“ nárok každý, kto má bydlisko alebo obvyklý pobyt v Nemecku, býva so svojím dieťaťom v spoločnej domácnosti, stará sa o toto dieťa a vychováva ho a buď nevykonáva zárobkovú činnosť, alebo vykonáva zárobkovú činnosť na čiastočný úväzok. V zmysle § 4 ods. 1 BEEG sa „Elterngeld“ vypláca od narodenia dieťaťa až do 14 mesiacov veku dieťaťa.

               28

               Podľa § 2 ods. 1 BEEG „Elterngeld“ predstavuje 67 % príjmu zo zárobkovej činnosti vykonávanej pred narodením dieťaťa. Vypláca sa do výšky 1800 eur mesačne za celé mesiace, počas ktorých oprávnený nepoberal príjmy zo zárobkovej činnosti.

               29

               V zmysle § 2 ods. 2 prvej vety BEEG sa v prípadoch, ak je príjem zo zárobkovej činnosti vykonávanej pred narodením dieťaťa nižší než 1000 eur, uvedená percentuálna sadzba zvyšuje o 0,1 % za každé 2 eurá, o ktoré je tento príjem nižší než uvedená suma, až do hornej hranice 100 %. V zmysle § 2 ods. 2 druhej vety BEEG sa v prípadoch, ak príjem zo zárobkovej činnosti vykonávanej pred narodením dieťaťa prevyšuje sumu 1200 eur, percentuálna sadzba 67 % z tohto príjmu znižuje o 0,1 % za každé 2 eurá, o ktoré je tento príjem vyšší než 1200 eur, až do dolnej hranice 65 %. „Elterngeld“ sa podľa § 2 ods. 4 prvej vety BEEG vypláca vo výške najmenej 300 eur mesačne, a to podľa § 2 ods. 4 druhej vety BEEG aj vtedy, ak oprávnený pred narodením dieťaťa nepoberal nijaký príjem zo zárobkovej činnosti.

               30

               Na základe § 2a ods. 1 poslednej vety BEEG sa v prípade, ak oprávnený žije v spoločnej domácnosti buď s dvomi deťmi, ktoré ešte nemajú tri roky, alebo s tromi alebo viacerými deťmi, ktoré ešte nemajú šesť rokov, suma dávky „Elterngeld“ zvyšuje o 10 %, pričom toto zvýšenie musí byť najmenej 75 eur. Na základe § 2a ods. 4 prvej vety BEEG sa v prípade viacnásobného pôrodu suma dávky „Elterngeld“ zvyšuje o 300 eur za druhé dieťa a za každé ďalšie dieťa.

         Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka

               31

               Pani a pán Wieringovci bývajú so svojimi dvomi deťmi v Trieri (Nemecko). Zo spisového materiálu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že pán Wiering vykonáva zárobkovú činnosť v Luxembursku, zatiaľ čo jeho manželka pracuje ako úradníčka v Nemecku.

               32

               Dňa 12. októbra 2007 pán Wiering požiadal CNPF o priznanie rodinných prídavkov na svoje dve deti.

               33

               Riadiaci výbor CNPF odmietol vyplatiť manželom Wieringovcom rozdielový doplatok, pokiaľ ide o rodinné prídavky na ich dve deti, zodpovedajúci rozdielu medzi dávkami stanovenými luxemburským právom a dávkami, ktoré sa poskytujú podľa právnej úpravy členského štátu ich bydliska, z dôvodu, že výška dávok „Kindergeld“ a „Elterngeld“ prevyšovala za obdobie od 1. júla 2007 do 31. mája 2008 výšku dávok stanovených luxemburským právom, konkrétne rodinných prídavkov a príspevku na výchovu.

               34

               Rozsudkom z 31. júla 2009 Conseil arbitral des assurances sociales (Rozhodcovská rada sociálneho poistenia) zamietla žalobu manželov Wieringovcov proti rozhodnutiu Riadiaceho výboru CNPF ako nedôvodnú.

               35

               Na základe odvolania, ktoré podali manželia Wieringovci, Conseil supérieur de la sécurité sociale (Vyššia rada sociálneho zabezpečenia) rozsudkom zo 16. marca 2011 zmenila tento rozsudok a rozhodla, že manželia Wieringovci majú nárok na vyplatenie rozdielového doplatku na svoje dve deti za predmetné obdobie. Conseil supérieur de la sécurité sociale konštatovala, že „Elterngeld“ je rodinnou dávkou, ktorá sa vypláca rodinnému príslušníkovi, ktorý sa stará o výchovu detí, a nie samotným deťom. Usúdila, že túto dávku preto nemožno zohľadniť pri určovaní rozdielového doplatku, ktorý sa má zamestnancovi vyplatiť v súvislosti s rodinnými prídavkami, na ktoré má nárok v mene svojich detí, lebo pri určovaní tohto rozdielového doplatku sa majú zohľadniť iba rodinné dávky, na ktoré má nárok tento rodinný príslušník, a nie tie, na ktoré majú nárok ďalší rodinní príslušníci.

               36

               CNPF podala proti tomuto rozsudku kasačný opravný prostriedok, v ktorom uviedla štyri kasačné dôvody. Druhý, tretí a štvrtý kasačný dôvod sú založené na porušení, neuplatnení alebo nesprávnom výklade článku 10 ods. 1 písm. b) bodu i) a článku 10 ods. 3 nariadenia č. 574/72 a článku 76 ods. 1 nariadenia č. 1408/71.

               37

               CNPF rozsudku Conseil supérieur de la sécurité sociale vytýka, že v rozpore s týmito ustanoveniami sa v ňom nezohľadnila dávka „Elterngeld“ pri výpočte rozdielového doplatku.

               38

               Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, má pochybnosti o tom, či sa pri výpočte rozdielového doplatku majú zohľadniť iba rodinné dávky toho istého druhu alebo všetky rodinné dávky, ktoré poberá rodina migrujúceho pracovníka. Za týchto okolností Cour de cassation rozhodol prerušiť konanie a položil Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
               „Má príslušný orgán štátu miesta výkonu práce pri výpočte rozdielového doplatku, na ktorý môže vzniknúť nárok podľa článku 1 písm. u) bodu i), článku 4 ods. 1 písm. h) a článku 76 nariadenia [č. 1408/71] a podľa článku 10 [ods. 1] písm. b) bodu i) nariadenia [č. 574/72], zohľadniť ako rodinné dávky toho istého druhu všetky dávky, ktoré poberá rodina migrujúceho pracovníka v štáte bydliska, v tomto prípade dávky ‚Elterngeld‘ a ‚Kindergeld‘ stanovené nemeckými právnymi predpismi?“

         O prejudiciálnej otázke

               39

               Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 1 písm. u) bod i), článok 4 ods. 1 písm. h) a článok 76 nariadenia č. 1408/71 a článok 10 ods. 1 písm. b) bod i) nariadenia č. 574/72 majú vykladať v tom zmysle, že na účely výpočtu rozdielového doplatku, na ktorý môže migrujúcemu pracovníkovi vzniknúť nárok v členskom štáte jeho zamestnania, sa musia zohľadniť ako dávky toho istého druhu všetky rodinné dávky, ktoré poberá rodina tohto pracovníka na základe právnej úpravy členského štátu bydliska, v danom prípade dávky „Elterngeld“ a „Kindergeld“ stanovené nemeckou právnou úpravou.

               40

               Na úvod treba pripomenúť, že článok 73 nariadenia č. 1408/71 síce stanovuje, že pracovník, ktorý podlieha právnej úprave členského štátu, má za svojich rodinných príslušníkov, ktorí majú bydlisko v inom členskom štáte, nárok na rodinné dávky, ktoré sú upravené právnymi predpismi prvého štátu, ako keby mali bydlisko na území tohto štátu, ale aj keď toto ustanovenie predstavuje všeobecné pravidlo v oblasti rodinných dávok, nie je absolútnym pravidlom (pozri v tomto zmysle rozsudok Schwemmer, C‑16/09, EU:C:2010:605, body 41 a 42).

               41

               Je totiž namieste uviesť, že podľa článku 12 nariadenia č. 1408/71 nemôže toto nariadenie ani priznať, ani zachovať nárok na niekoľko dávok toho istého druhu za jednu a tú istú dobu povinného poistenia.

               42

               Ak teda existuje riziko súbehu nárokov stanovených právnymi predpismi členského štátu bydliska a členského štátu zamestnania, článok 73 uvedeného nariadenia podlieha pravidlám na zamedzenie súbehu uvedeným v tomto nariadení a v nariadení č. 574/72, a to najmä článku 76 nariadenia č. 1408/71 a článku 10 nariadenia č. 574/72 (pozri v tomto zmysle rozsudok Schwemmer, EU:C:2010:605, body 43 a 44).

               43

               Zo spisového materiálu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že vo veci samej priznáva právna úprava členského štátu bydliska manželov Wieringovcov, teda Spolkovej republiky Nemecko, nárok na rodinné dávky, o aké ide vo veci samej, pod podmienkou bydliska alebo obvyklého pobytu v tomto členskom štáte a nie „z dôvodu vykonávania povolania“, čo sa vyžaduje na uplatňovanie článku 76 nariadenia č. 1408/71. Pokiaľ ide konkrétnejšie o „Elterngeld“, jeho priznanie je podmienené najmä bydliskom alebo obvyklým pobytom v Nemecku a nevykonávaním zárobkovej činnosti alebo jej nevykonávaním na plný úväzok, aj keď suma tejto dávky sa vo všeobecnosti vypočíta podľa predchádzajúcich príjmov zo zárobkovej činnosti.

               44

               Z toho vyplýva, že uvedený článok 76 sa na situáciu, o akú ide vo veci samej, neuplatňuje (pozri v tomto zmysle rozsudky Dodl a Oberhollenzer, C‑543/03, EU:C:2005:364, bod 53, a Schwemmer, EU:C:2010:605, bod 46).

               45

               Naopak, možnosť, že nárok na rodinné dávky v členskom štáte bydliska nepodlieha podmienkam poistenia, zamestnania alebo samostatnej zárobkovej činnosti, ale podmienke bydliska, je upravená v článku 10 nariadenia č. 574/72.

               46

               Podľa pravidla na zamedzenie súbehu uvedeného v článku 10 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia majú dávky poskytované členským štátom zamestnania prednosť pred dávkami poskytovanými členským štátom bydliska, ktorých poberanie sa preto pozastaví. V prípade, že sa niektorá zárobková činnosť vykonáva v členskom štáte bydliska, však článok 10 ods. 1 písm. b) bod i) uvedeného nariadenia stanovuje opačné riešenie, teda že nárok na dávky poskytované členským štátom bydliska má prednosť pred nárokom na dávky poskytované členským štátom zamestnania, ktorých poberanie sa teda pozastaví.

               47

               Súdny dvor tak rozhodol, že ak osoba starajúca sa o deti, konkrétne manžel príjemcu uvedeného v článku 73 nariadenia č. 1408/71, vykonáva zárobkovú činnosť v členskom štáte bydliska detí, nárok na dávky podľa uvedeného článku 73 sa pozastavuje na základe článku 10 nariadenia č. 574/72 až do výšky dávok toho istého druhu skutočne vyplácaných členským štátom bydliska, a to bez ohľadu na to, kto je priamym príjemcom rodinných prídavkov podľa právnych predpisov členského štátu bydliska (pozri v tomto zmysle rozsudky Dodl a Oberhollenzer, EU:C:2005:364, bod 59, ako aj Weide, C‑153/03, EU:C:2005:428, bod 30).

               48

               V tomto ohľade sa dotknuté osoby zastúpené na pojednávaní zhodli na tom, že pani Wieringová nestratila svoje postavenie úradníka v Nemecku počas obdobia, keď poberala „Elterngeld“, čo však musí overiť vnútroštátny súd. Ak by to tak naozaj bolo, bolo by možné usudzovať, že pani Wieringová vykonávala zárobkovú činnosť v Nemecku počas posudzovaného obdobia, takže pravidlom na zamedzenie súbehu, ktoré by sa uplatnilo na spor vo veci samej, by bol článok 10 ods. 1 písm. b) bod i) nariadenia č. 574/72.

               49

               S výhradou overení, ktoré má uskutočniť vnútroštátny súd, z toho vyplýva, že Spolková republika Nemecko by bola primárne príslušným členským štátom na poskytovanie rodinných dávok manželom Wieringovcom za obdobie, o aké ide vo veci samej, takže oni by mali nárok len na to, aby im príslušná inštitúcia členského štátu zamestnania pána Wieringa, teda CNPF, prípadne poskytla rozdielový doplatok vo výške rozdielu medzi sumou dávok upravených luxemburským právom a sumou dávok poberaných v Nemecku (pozri v tomto zmysle rozsudok McMenamin, C‑119/91, EU:C:1992:503, bod 26).

               50

               Navyše je namieste konštatovať, že kvalifikovanie rozličných dávok, o ktoré ide vo veci samej, ako rodinných dávok nebolo spochybnené.

               51

               Preto treba určiť, či v rámci výpočtu rozdielového doplatku požadovaného v situácii, o akú ide vo veci samej, článok 10 ods. 1 písm. b) bod i) nariadenia č. 574/72 spôsobuje, ako to tvrdí CNPF, že sa zohľadnia všetky rodinné dávky poberané v členskom štáte bydliska rodiny migrujúceho pracovníka.

               52

               Ako generálny advokát uviedol v bode 52 svojich návrhov, vzhľadom na to, že článok 12 nariadenia č. 1408/71 je súčasťou hlavy I tohto nariadenia týkajúcej sa všeobecných ustanovení, zásady zavedené týmto ustanovením sa vzťahujú na pravidlá priority v prípade súbehu nárokov na dávky alebo rodinné prídavky uvedené tak v článku 76 tohto nariadenia, ako aj v článku 10 nariadenia č. 574/72.

               53

               Treba konštatovať, že podľa článku 12 nariadenia č. 1408/71 iba nárok na niekoľko dávok toho istého druhu za jedno a to isté obdobie predstavuje neodôvodnený súbeh.

               54

               V tomto ohľade z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že dávky sociálneho zabezpečenia treba považovať – bez ohľadu na osobitné znaky rôznych vnútroštátnych právnych predpisov – za dávky toho istého druhu, ak majú rovnaký predmet, účel, ako aj základ pre výpočet a rovnaké podmienky priznania. Naproti tomu za relevantné kritériá na klasifikáciu dávok nemožno považovať čisto formálne znaky (pozri najmä rozsudky Valentini, 171/82, EU:C:1983:189, bod 13, a Knoch, C‑102/91, EU:C:1992:303, bod 40).

               55

               Súdny dvor však objasnil, že vzhľadom na početné rozdiely, ktoré existujú medzi vnútroštátnymi systémami sociálneho zabezpečenia, by požiadavka úplnej podobnosti základov pre výpočet a podmienok priznania mala za následok, že uplatnenie zákazu súbehu stanoveného v článku 12 nariadenia č. 1408/71 by bolo podstatne obmedzené. Takýto účinok by bol v rozpore s cieľom tohto zákazu, ktorým je zamedziť neodôvodnenému súbehu sociálnych dávok (pozri rozsudok Knoch, EU:C:1992:303, bod 42).

               56

               Súdny dvor takisto rozhodol, že zo znenia tohto ustanovenia vyplýva, že k súbehu dochádza nielen vtedy, keď má jedna osoba súčasne nárok na dve rôzne rodinné dávky, ale aj vtedy, keď na také dávky majú nárok dve rôzne osoby, v tomto prípade dvaja rodičia, v prospech toho istého dieťaťa. Duch ustanovení nariadenia č. 1408/71 upravujúcich súbeh rodinných dávok a riešenia, ktoré sú v nich stanovené v prípade súbehu, totiž preukazujú, že účelom predmetného ustanovenia je zamedziť tomu, aby nielen priamy príjemca rodinnej dávky, teda pracovník, ale aj jej nepriami príjemcovia, teda rodinní príslušníci pracovníka, mohli súčasne poberať dve dávky toho istého druhu (pozri v tomto zmysle rozsudok Dammer, C‑168/88, EU:C:1989:652, body 10 a 12).

               57

               Je potrebné dodať, že nariadenie č. 1408/71 upravuje jednak „rodinné dávky“ definované v článku 1 písm. u) bode i) uvedeného nariadenia a jednak „rodinné prídavky“, ktoré predstavujú kategóriu „rodinných dávok“ a sú definované v článku 1 písm. u) bode ii) tohto nariadenia.

               58

               Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že rôzne rodinné dávky, na ktoré môže mať migrujúci pracovník nárok na základe právnej úpravy členského štátu zamestnania, a rodinné dávky, ktoré tento pracovník alebo jeho rodinní príslušníci poberajú na základe právnej úpravy členského štátu bydliska, nepredstavujú nutne dávky „toho istého druhu“ v zmysle článku 12 nariadenia č. 1408/71.

               59

               Aj keď sú totiž tieto rodinné dávky v súlade s článkom 1 písm. u) bodom i) uvedeného nariadenia určené na pokrytie rodinných výdavkov, nemajú nevyhnutne všetky rovnaký špecifický predmet ani rovnaké znaky alebo príjemcov.

               60

               Okrem toho iba niektoré z nich predstavujú rodinné prídavky v zmysle článku 1 písm. u) bodu ii) tohto nariadenia.

               61

               Pri uplatňovaní pravidla na zamedzenie súbehu, ktoré je stanovené v článku 10 ods. 1 písm. b) bode i) nariadenia č. 574/72, teda treba v rámci výpočtu rozdielového doplatku, na ktorý môže migrujúcemu pracovníkovi vzniknúť nárok v členskom štáte svojho zamestnania, odlíšiť spomedzi rôznych rodinných dávok, na ktoré má tento pracovník nárok podľa právnej úpravy tohto štátu a ktoré tento pracovník alebo jeho rodinní príslušníci poberajú podľa právnej úpravy členského štátu bydliska, tie rodinné dávky, ktoré sú „toho istého druhu“ v zmysle článku 12 nariadenia č. 1408/71, so zohľadnením ich predmetu, účelu, základu pre výpočet, podmienok priznania a príjemcov.

               62

               Napokon iba vnútroštátnemu súdu, ktorý je ako jediný oprávnený posudzovať skutkový stav sporu vo veci samej a vykladať vnútroštátne právne predpisy, prináleží, aby so zreteľom na tieto okolnosti overil, či dávku „Elterngeld“ možno považovať za dávku, ktorá je toho istého druhu ako luxemburské rodinné prídavky, a teda či ju možno zohľadniť pri výpočte rozdielového doplatku, na ktorý môže manželom Wieringovcom vzniknúť nárok (pozri v tomto zmysle rozsudok Ottica New Line di Accardi Vincenzo, C‑539/11, EU:C:2013:591, bod 48 a citovanú judikatúru).

               63

               Súdny dvor, ktorý bol požiadaný, aby vnútroštátnemu súdu poskytol užitočné odpovede, má právomoc poskytnúť tomuto súdu usmernenie na základe informácií vyplývajúcich zo spisu v spore vo veci samej, ako aj z predložených ústnych a písomných pripomienok, ktoré tomuto súdu umožnia rozhodnúť (pozri rozsudok Ottica New Line di Accardi Vincenzo, EU:C:2013:591, bod 49 a citovanú judikatúru).

               64

               Vo veci samej je síce nesporné, že luxemburské rodinné prídavky sú dávkou toho istého druhu ako „Kindergeld“, ale manželia Wieringovci v podstate tvrdia, že uvedené rodinné prídavky nie sú dávkou toho istého druhu ako „Elterngeld“. „Elterngeld“ by sa teda podľa nich nemal zohľadňovať v rámci výpočtu rozdielového doplatku, ktorý pán Wiering požaduje od CNPF.

               65

               V tomto ohľade zo spisového materiálu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že dávky, akými sú „Kindergeld“ a luxemburské rodinné prídavky, majú rodičom umožniť pokryť náklady spojené s potrebami dieťaťa a poskytujú sa bez ohľadu na príjmy alebo majetok rodinných príslušníkov alebo prípadnú zárobkovú činnosť rodičov. Zdá sa, že konečným príjemcom týchto dávok teda nie sú rodičia, ale samotné dieťa. Okrem toho sa zdá, že uvedené dávky predstavujú pravidelné peňažné dávky poskytované výlučne na základe počtu detí a ich veku, takže ich možno kvalifikovať ako „rodinné prídavky“ v zmysle článku 1 písm. u) bodu ii) nariadenia č. 1408/71.

               66

               Pokiaľ ide o „Elterngeld“, zo spisového materiálu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, ako uviedol generálny advokát v bode 66 svojich návrhov, že taká dávka sa z viacerých hľadísk odlišuje od dávok, akými sú „Kindergeld“ a luxemburské rodinné prídavky, pokiaľ ide jednak o ich ciele a znaky a jednak o ich príjemcov.

               67

               Podľa informácií, ktoré poskytla nemecká vláda, je totiž cieľom dávky „Elterngeld“ pomôcť rodinám udržať si svoju životnú úroveň, keď sa rodičia venujú predovšetkým svojim deťom. „Elterngeld“ má prispieť k udržaniu tejto životnej úrovne najmä v prípade dočasného úplného alebo čiastočného ukončenia zárobkovej činnosti rodičov pre potreby výchovy ich malých detí.

               68

               Rodič starajúci sa o dieťa, ktorý nevykonáva zárobkovú činnosť alebo ktorý túto činnosť preruší či obmedzí, teda v závislosti od svojich prípadných príjmov pred týmto prerušením alebo obmedzením dostane počas prvého roka života dieťaťa náhradu za stratu svojich príjmov určenú na udržanie životnej úrovne rodiny. Treba uviesť, že výška dávky „Elterngeld“ dosahuje spravidla 67 % predchádzajúcej mzdy a nemôže prekročiť 1800 eur mesačne.

               69

               Preto sa zdá, že cieľom dávky, akou je „Elterngeld“, je umožniť za takých okolností rodičovi, aby dostával príspevok na udržanie životnej úrovne svojej rodiny, ktorého suma je spravidla viazaná na príjmy, ktoré mu plynuli z jeho predošlej zárobkovej činnosti.

               70

               „Elterngeld“ sa teda na rozdiel od dávky „Kindergeld“ a luxemburských rodinných prídavkov nepriznáva výlučne na základe počtu detí a ich veku. Aj keď niektoré z podmienok jej priznania sú spojené s existenciou dieťaťa a jeho vekom, v zásade sa vypočíta na základe mzdy, ktorú pred prerušením zárobkovej činnosti poberal rodič, ktorý zabezpečuje starostlivosť o dieťa. Jej suma sa zvýši iba vtedy, ak je rodina početná alebo v prípade viacnásobného pôrodu.

               71

               Preto hoci dávka, akou je „Elterngeld“, predstavuje „rodinnú dávku“ v zmysle článku 1 písm. u) bodu i) nariadenia č. 1408/71 (pozri analogicky rozsudok Kuusijärvi, C‑275/96, EU:C:1998:279, bod 60), nemožno ju kvalifikovať ako „rodinné prídavky“ v zmysle článku 1 písm. u) bodu ii) tohto nariadenia.

               72

               Navyše je potrebné uviesť, že vo veci samej CNPF do výpočtu rozdielového doplatku zahrnula aj príspevok na výchovu. Ako pritom generálny advokát uviedol v bodoch 34 a 74 svojich návrhov a s výhradou overení, ktoré má uskutočniť vnútroštátny súd, pani Wieringová nepožiadala o priznanie tejto dávky a vzhľadom na článok 304 luxemburského Zákonníka sociálneho zabezpečenia nie je isté, či by na ňu mala nárok.

               73

               V tomto ohľade treba objasniť, že aj za predpokladu, že by uvedenú dávku bolo možné považovať za dávku toho istého druhu ako luxemburské rodinné prídavky, v každom prípade z judikatúry vyplýva, že na to, aby bolo možné dospieť k záveru, že v danom prípade ide o súbeh nárokov na rodinné dávky, napríklad nepostačuje, že na takéto dávky je nárok v členskom štáte bydliska dotknutého dieťaťa a paralelne by na ne len mohol byť nárok v inom členskom štáte, v ktorom pracuje jeden z rodičov tohto dieťaťa (pozri rozsudok Schwemmer, EU:C:2010:605, bod 52).

               74

               Súdny dvor tak v kontexte článku 10 nariadenia č. 574/72 dospel k záveru, že na to, aby mohli byť rodinné dávky považované za splatné v zmysle právneho poriadku členského štátu, musí právo tohto štátu uznávať nárok na vyplatenie dávok v prospech rodinného príslušníka, ktorý v tomto štáte pracuje. Dotknutá osoba preto nevyhnutne musí spĺňať všetky formálne a vecné podmienky stanovené vnútroštátnou právnou úpravou tohto štátu, aby mohla tento nárok uplatniť, pričom medzi uvedené podmienky môže patriť napríklad podmienka, aby bola najprv podaná žiadosť o vyplatenie takých dávok (pozri rozsudok Schwemmer, EU:C:2010:605, bod 53).

               75

               Preto aj za predpokladu, že by príspevok na výchovu bolo možné považovať za dávku toho istého druhu ako luxemburské rodinné prídavky, v prípade, ak vo veci samej neboli splnené podmienky, ktoré na poberanie príspevku na výchovu ukladá luxemburské právo, nemožno uvedenú dávku zohľadniť pri výpočte rozdielového doplatku, na ktorý môže manželom Wieringovcom vzniknúť nárok.

               76

               Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položenú otázku odpovedať tak, že článok 1 písm. u) bod i) a článok 4 ods. 1 písm. h) nariadenia č. 1408/71 a článok 10 ods. 1 písm. b) bod i) nariadenia č. 574/72 sa majú vykladať v tom zmysle, že v situácii, o akú ide vo veci samej, sa na účely výpočtu rozdielového doplatku, na ktorý môže migrujúcemu pracovníkovi vzniknúť nárok v členskom štáte jeho zamestnania, nemusia zohľadniť všetky rodinné dávky, ktoré poberá rodina tohto pracovníka na základe právnej úpravy členského štátu bydliska, lebo – s výhradou overení, ktoré má uskutočniť vnútroštátny súd – „Elterngeld“ stanovený nemeckou právnou úpravou nie je dávkou toho istého druhu v zmysle článku 12 nariadenia č. 1408/71 ako „Kindergeld“ stanovený touto právnou úpravou a rodinné prídavky stanovené luxemburskou právnou úpravou.

         O trovách

               77

               Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

               Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:

                     Článok 1 písm. u) bod i) a článok 4 ods. 1 písm. h) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným a doplneným nariadením Rady (ES) č. 1606/98 z 29. júna 1998, ako aj článok 10 ods. 1 písm. b) bod i) nariadenia Rady (EHS) č. 574/72 z 21. marca 1972, ktorým sa stanovuje postup pri vykonávaní nariadenia č. 1408/71, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97, sa majú vykladať v tom zmysle, že v situácii, o akú ide vo veci samej, sa na účely výpočtu rozdielového doplatku, na ktorý môže migrujúcemu pracovníkovi vzniknúť nárok v členskom štáte jeho zamestnania, nemusia zohľadniť všetky rodinné dávky, ktoré poberá rodina tohto pracovníka na základe právnej úpravy členského štátu bydliska, lebo – s výhradou overení, ktoré má uskutočniť vnútroštátny súd – „Elterngeld“ stanovený nemeckou právnou úpravou nie je dávkou toho istého druhu v zmysle článku 12 nariadenia č. 1408/71 ako „Kindergeld“ stanovený touto právnou úpravou a rodinné prídavky stanovené luxemburskou právnou úpravou.

                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: francúzština.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (siedma komora) z 10. decembra 2008. # JTEKT Corp. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT). # Štátna pomoc - Rozhodnutie Komisie o nevznesení námietok - Žaloba o neplatnosť - Lehota na podanie žaloby - Uverejnenie súhrnného oznámenia - Neexistencia podstatného zásahu do konkurenčného postavenia - Neprípustnosť - Postavenie dotknutej osoby - Prípustnosť - Nezačatie konania vo veci formálneho zisťovania - Neexistencia vážnych ťažkostí. # Vec T-462/05.

text:
      Rozsudok Súdu prvého stupňa (siedma komora) z 10. decembra 2008 – JTEKT/ÚHVT (IFS)
      (vec T‑462/05)
      „Ochranná známka Spoločenstva – Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva IFS – Absolútny dôvod zamietnutia – Neexistencia opisného charakteru – Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 40/94“
      Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Absolútne dôvody zamietnutia – Ochranné známky zložené výlučne z označení alebo údajov, ktoré môžu slúžiť na označenie vlastností tovaru [nariadenie Rady
         č. 40/94, článok 7 ods. 1 písm. c)] (pozri body 25, 31, 39, 40)

      Predmet

               Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 14. septembra 2005 (vec R 1157/2004‑1) týkajúcemu sa prihlášky
                  slovného označenia IFS ako ochrannej známky Spoločenstva

            Údaje týkajúce sa veci

               Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva:

               JTEKT Corp.

               Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva:

               slovná ochranná známka IFS pre výrobky triedy 12 – prihláška č. 3157492

               Rozhodnutie prieskumového pracovníka:

               zamietnutie zápisu

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               zamietnutie odvolania

      Výrok

                  1.

                  	Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) zo 14. septembra
                     2005 (vec R 1157/2004‑1) sa zrušuje.

                  2.

                  	ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti JTEKT Corp.


Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. novembra 2000. # SCA Holding Ltd proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Odvolanie - Hospodárska súťaž - Pokuta - Odôvodnenie. # Vec C-297/98 P.


title: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 9. júna 2009.#Thierry Nardin proti Európskemu parlamentu.#Vec F-12/08.

text:
      ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora)
      z 9. júna 2009
      Vec F‑12/08
      Thierry Nardin
      proti
      Európskemu parlamentu
      „Verejná služba – Úradníci – Odmena – Príspevok na expatriáciu – Zamietnutie priznania – Podmienka stanovená v článku 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku – Návrh na zrušenie – Protiprávnosť postupu pri prijímaní – Neúčinná povaha – Návrh na náhradu škody“
      Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou T. Nardin v podstate navrhuje na jednej strane zrušenie rozhodnutia
         Parlamentu z 2. apríla 2007, ktorým boli stanovené jeho „nároky súvisiace s nástupom do služby“ a ktorým mu bolo zamietnuté
         priznanie príspevku na expatriáciu a na druhej strane zaviazanie Parlamentu na úhradu príspevku na expatriáciu od apríla 2007,
         ako aj na zaplatenie sumy 10 000 eur ako náhrady údajne utrpenej nemajetkovej ujmy

      Rozhodnutie: Žaloba sa zamieta. Žalobca a Parlament znášajú svoje vlastné trovy konania. Komisia Európskych spoločenstiev, vedľajší účastník
         konania na podporu návrhov Parlamentu, znáša svoje vlastné trovy konania.

      Abstrakt
      1.      Úradníci – Odmena – Príspevok na expatriáciu – Cieľ – Podmienky priznania – Neexistencia zvyčajného bydliska alebo hlavného
            zamestnania v mieste výkonu práce pred nástupom do služby – Pojem
      [Služobný poriadok úradníkov, príloha VII článok 4 ods. 1 písm. a)]
      2.      Úradníci – Žaloba – Dôvody – Dôvod založený na vade postupu pri prijímaní dotknutej osoby
      1.       Účelom príspevku na expatriáciu stanoveného v ustanoveniach článku 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku je vyrovnanie
         osobitných výdavkov a nevýhod vyplývajúcich z trvalého výkonu práce v krajine, s ktorou úradník pred nástupom do služby nemal
         trvalú väzbu. Keď sa pre záver o existencii takejto väzby vyžaduje, aby mala dotknutá osoba počas celého určeného obdobia
         zvyčajné pracovisko v krajine svojho budúceho miesta výkonu práce v službe Spoločenstva, znamená to, že výkon práce v iných
         krajinách majúci za následok sporadickú a krátkodobú neprítomnosť počas tohto obdobia nepostačuje na to, aby výkon hlavného
         zamestnania úradníka v štáte miesta výkonu práce stratil svoju zvyčajnú povahu.

      (pozri body 32 a 33)
      Odkaz:
      Súdny dvor: 9. októbra 1984, Witte/Parlament, 188/83, Zb. s. 3465, bod 11
      Súd prvého stupňa: 14. decembra 1995, Diamantaras/Komisia, T‑72/94, Zb. VS s. I‑A‑285, II‑865, bod 51, a tam citovaná judikatúra
      2.      Úradník sa nemôže dovolávať protiprávnosti postupu pri jeho prijímaní inštitúciou Spoločenstva pri návrhu na zrušenie rozhodnutia
         tejto inštitúcie, ktorým boli stanovené jeho nároky súvisiace s nástupom do služby a ktorým mu bolo zamietnuté priznanie príspevku
         na expatriáciu, pretože medzi postupom pri prijímaní dotknutej osoby a sporným rozhodnutím neexistuje dostatočná príčinná
         súvislosť. Protiprávnosť postupu pri prijímaní umožňuje prípadne podložiť návrhy na zrušenie rozhodnutia o prijatí; otázka
         zákonnosti rozhodnutia, ktorým sa stanovujú nároky úradníka pri jeho nástupe do služby naopak nesúvisí s otázkou zákonnosti
         postupu pri prijímaní dotknutej osoby touto inštitúciu.

      (pozri bod 39)


Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 15. mája 2003. # Athanasios Pitsiorlas proti Rade Európskej únie a Európskej centrálnej banke. # Odvolanie. # Vec C-193/01 P.