title: Vec C-429/04: Žaloba podaná 21. septembra 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Belgickému kráľovstvu

text:
               20.11.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/13

         Žaloba podaná 21. septembra 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Belgickému kráľovstvu
   (Vec C-429/04)
   (2004/C 284/26)
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Knut Simonsson a Wouter Wils, splnomocnení zástupcovia, podala dňa 21. septembra 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Belgickému kráľovstvu.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               rozhodol, že Belgické kráľovstvo tým, že neprijalo zákony a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/96/ES zo 4. decembra 2001, stanovujúcou harmonizované požiadavky a postupy pri bezpečnej nakládke a vykládke lode na hromadný náklad (1) alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice;

               2.

               zaviazal Belgické kráľovstvo nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice 2001/96/ES uplynula 5. augusta 2003.

      (1)  Ú. v. ES L 13, 16.1.2002, s. 9.


title: Vec T-388/15: Žaloba podaná 15. júla 2015 – J & Joy/ÚHVT – Joy-Sportswear (JN-JOY)

text:
               16.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/45

         Žaloba podaná 15. júla 2015 – J & Joy/ÚHVT – Joy-Sportswear (JN-JOY)
   (Vec T-388/15)
   (2015/C 381/55)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: J & Joy SA (Waremme, Belgicko) (v zastúpení: A. Maqua a C. Pirenne, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „JN-JOY“ – prihláška č. 11 410 041.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 22. apríla 2015 vo veci R 1353/2014-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby ÚHVT:

               —

               preskúmal rozhodnutie námietkového oddelenia a vyhlásil námietku za neprípustnú,

               —

               uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania a poplatky vynaložené žalobkyňou v námietkovom konaní na základe článku 81 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-31/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  15. marca 2006  – Eurodrive/ÚHVT ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva euroMASTER — Skoršie národné slovné ochranné známky EUROMASTER — Nedostatok podobnosti tovarov a služieb — Čiastočné zamietnutie námietky — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               6.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/19

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. marca 2006 – Eurodrive/ÚHVT
   (Vec T-31/04) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva euroMASTER - Skoršie národné slovné ochranné známky EUROMASTER - Nedostatok podobnosti tovarov a služieb - Čiastočné zamietnutie námietky - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 108/32)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Eurodrive Services and Distribution NV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: E. Chávarri a A. Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: I. de Medrano Caballero, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Jesús Gómez Frías (Madrid, Španielsko)
   Predmet veci
   Žaloba smerujúca proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 12. novembra 2003 (veci R 419/2001-1 a R 530/2001-1) týkajúceho sa konania o námietke medzi Jesús Gómez Frías a Eurodrive Services and Distribution NV
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 190, 24.7.2004.


title: Vec T-401/07: Rozsudok Všeobecného súdu z  3. marca 2011 — Caixa Geral de Depósitos/Komisia ( „EFRR — Zníženie finančnej pomoci — Globálna subvencia na podporu miestnych investícií v Portugalsku — Žaloba o neplatnosť — Priama dotknutosť — Neprípustnosť — Arbitrážna doložka“ )

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/12

         Rozsudok Všeobecného súdu z 3. marca 2011 — Caixa Geral de Depósitos/Komisia
   (Vec T-401/07) (1)

   (EFRR - Zníženie finančnej pomoci - Globálna subvencia na podporu miestnych investícií v Portugalsku - Žaloba o neplatnosť - Priama dotknutosť - Neprípustnosť - Arbitrážna doložka)
   2011/C 113/23
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Caixa Geral de Depósitos, SA (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: N. Mimoso Ruiz, F. Ponce de Leão Paulouro a C. Farinhas, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn, P. Guerra e Andrade, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Portugalská republika (v zastúpení: L. Inez Fernandes, S. Rodrigues a A. Gattini, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2007) 3772 z 31. júla 2007 o znížení finančnej pomoci poskytnutej z Európskeho fondu pre regionálny rozvoj (EFRR) v prospech globálnej subvencie na podporu miestnych investícií v Portugalsku na základe rozhodnutia Komisie K(95) 1769 z 28. júla 1995 a návrh na uloženie povinnosti Komisii zaplatiť zvyšok pomoci podľa článku 238 ES

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Caixa Geral de Depósitos, SA znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

               3.

               Portugalská republika znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 8, 12.1.2008.


title: Vec T-569/08: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  27. júla 2009 — Visonic/ÚHVT — Sedea Electronique (VISIONIC)

text:
               24.10.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 256/37

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 27. júla 2009 — Visonic/ÚHVT — Sedea Electronique (VISIONIC)
   (Vec T-569/08) (1)

   2009/C 256/66

      Jazyk konania: angličtina

   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 7.3.2009.


title: Vec T-341/13: Žaloba podaná 27. júna 2013 — Groupe Léa Nature/ÚHVT — Debonaire Trading (SO’BiO ētic)

text:
               7.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/42

         Žaloba podaná 27. júna 2013 — Groupe Léa Nature/ÚHVT — Debonaire Trading (SO’BiO ētic)
   (Vec T-341/13)
   2013/C 260/76
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Groupe Léa Nature (Périgny, Francúzsko) (v zastúpení: S. Arnaud, lawyer)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Debonaire Trading Internacional, Lda (Funchal, Portugalsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú,

               —

               zrušil rozhodnutie R 203/2011-1 prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 26. marca 2013, oznámené 18. apríla 2013,

               —

               zaviazal DEBONAIRE TRADING INTERNACIONAL LDA a ÚHVT na náhradu vlastných trov konania, ktoré im vznikli v konaní pred Všeobecným súdom.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „SO’Bio ētic“ pre tovary zaradené do tried 3, 24 a 25 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 6 827 281.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: zápisy ochrannej známky Spoločenstva a zápisy ochrannej známky v Spojenom kráľovstve týkajúce sa slovnej ochrannej známky „SO…?“et al. pre tovary zaradené do tried 3 a 25.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie napadnutého rozhodnutia a zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva vo vzťahu ku všetkým tovarom zaradeným do tried 3 a 25.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.


title: Vec C-85/14: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 17. septembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Holandsko) – KPN BV/Autoriteit Consument en Markt (ACM) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Elektronické komunikačné siete a služby — Univerzálna služba a práva užívateľov — Smernica 2002/22/ES — Článok 28 — Prístup k číslam a službám — Negeografické čísla — Smernica 2002/19/ES — Články 5, 8 a 13 — Právomoci vnútroštátnych regulačných orgánov — Kontrola cien — Tranzitné služby volaní — Vnútroštátna právna úprava, ktorá poskytovateľom tranzitných služieb telefonických hovorov zakazuje uplatnenie vyšších poplatkov za volania na negeografické čísla oproti volaniam na geografické čísla — Podnik, ktorý nemá významný vplyv na trhu — Príslušný vnútroštátny orgán)

text:
               9.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/9

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 17. septembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Holandsko) – KPN BV/Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Vec C-85/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Elektronické komunikačné siete a služby - Univerzálna služba a práva užívateľov - Smernica 2002/22/ES - Článok 28 - Prístup k číslam a službám - Negeografické čísla - Smernica 2002/19/ES - Články 5, 8 a 13 - Právomoci vnútroštátnych regulačných orgánov - Kontrola cien - Tranzitné služby volaní - Vnútroštátna právna úprava, ktorá poskytovateľom tranzitných služieb telefonických hovorov zakazuje uplatnenie vyšších poplatkov za volania na negeografické čísla oproti volaniam na geografické čísla - Podnik, ktorý nemá významný vplyv na trhu - Príslušný vnútroštátny orgán))
   (2015/C 371/11)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: KPN BV

      Žalovaný: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Výrok rozsudku

               1.

               Právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že príslušnému národnému orgánu umožňuje uložiť poplatkovú povinnosť, o akú ide v konaní vo veci samej, podľa článku 28 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby), zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/136/ES z 25. novembra 2009, s cieľom odstrániť prekážku pre volania na negeografické čísla v Únii, ktorá nemá technickú povahu, ale ktorá vyplýva z uplatňovaných poplatkov, bez toho, aby sa uskutočnila analýza trhu, z ktorej vyplýva, že dotknutý podnik má na trhu významný vplyv, ak takáto povinnosť predstavuje nevyhnutné a primerané opatrenie na to, aby sa zaručilo, že koncoví užívatelia budú môcť mať prístup k službám využívajúcim negeografické čísla v Únii.
               Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby preskúmal, či je táto podmienka splnená a že poplatková povinnosť je objektívna, transparentná, primeraná, nediskriminačná, že vychádza z povahy zisteného problému a je odôvodnená s ohľadom na ciele uvedené v článku 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica), zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/140/ES z 25. novembra 2009, a že postupy uvedené v článkoch 6, 7 a 7a smernice 2002/21, zmenenej a doplnenej smernicou 2009/140, boli dodržané.

               2.

               Právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že členský štát môže stanoviť, že poplatkovú povinnosť podľa článku 28 smernice 2002/22, zmenenej a doplnenej smernicou 2009/136, o akú ide vo veci samej, uloží iný vnútroštátny orgán ako národný regulačný orgán, ktorý je vo všeobecnosti poverený uplatňovaním národného regulačného rámca Únie pre elektronické komunikačné siete a služby, pod podmienkou, že tento orgán spĺňa podmienky príslušnosti, nezávislosti, nestrannosti a transparentnosti, ktoré sú stanovené v smernici 2002/21, zmenenej a doplnenej smernicou 2009/140, a že rozhodnutia, ktoré prijme, budú môcť byť predmetom účinného opravného prostriedku pred orgánom nezávislým od zainteresovaných strán, čo prináleží posúdiť vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 151, 19.5.2014.


title: Vec T-767/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. februára 2017 – Labeyrie/EUIPO – (Zobrazenie rozsiateho vzoru svetlých rybičiek na tmavom pozadí) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o neplatnosť — Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca rozsiaty vzor svetlých rybičiek na tmavom pozadí — Zrušenie — Skutočné používanie ochrannej známky — Článok 15 ods. 1 písm. a) a článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Podoba, ktorá sa líši prvkami nemeniacimi rozlišovaciu spôsobilosť“)

text:
               18.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/28

         Rozsudok Všeobecného súdu z 28. februára 2017 – Labeyrie/EUIPO – (Zobrazenie rozsiateho vzoru svetlých rybičiek na tmavom pozadí)
   (Vec T-767/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o neplatnosť - Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca rozsiaty vzor svetlých rybičiek na tmavom pozadí - Zrušenie - Skutočné používanie ochrannej známky - Článok 15 ods. 1 písm. a) a článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Podoba, ktorá sa líši prvkami nemeniacimi rozlišovaciu spôsobilosť“))
   (2017/C 121/41)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Francúzsko) (v zastúpení: A. Lecomte, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Delpeyrat (Saint-Pierre-du-Mont, Francúzsko (v zastúpení: J. Ennochi, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 15. októbra 2015 (vec R 2694/2014-1) týkajúcemu sa konania o neplatnosť medzi spoločnosťami Delpeyrat a Labeyrie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Labeyrie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania EUIPO.

               3.

               Delpeyrat znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 78, 29.2.2016.


title: Vec T-661/15: Žaloba podaná 13. novembra 2015 – Araujo/Parlament

text:
               8.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/74

         Žaloba podaná 13. novembra 2015 – Araujo/Parlament
   (Vec T-661/15)
   (2016/C 048/82)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Rui Araujo (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: N. Pirc Musar, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu A(2015)8663 C z 15. septembra 2015, ktorým sa zamieta opakovaná žiadosť žalobcu o prístup k niektorým dokumentom týkajúcim sa informácií o cestovných výdavkoch poslancov Európskeho parlamentu, ako aj o ich diétach, všeobecných výdavkoch a výdavkoch na personálne zabezpečenie,

               —

               uložil Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania žalobcu podľa článkov 134 a 140 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, vrátane trov konania akéhokoľvek vedľajšieho účastníka konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1049/2001 (1) v spojení s článkom 8 písm. b) nariadenia č. 45/2001 (2), keďže požadované osobné údaje nie sú chránené právnymi predpismi Spoločenstva.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1049/2001 v spojení s článkom 8 písm. b) nariadenia č. 45/2001, keďže prístup k požadovaným informáciám bol odmietnutý, hoci podmienky na zverejnenie boli splnené.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení všeobecnej povinnosti podľa článkov 2 a 4 nariadenia č. 1049/2001 v spojení s článkom 6 ods. 3 nariadenia č. 1049/2001, a to preskúmať každý jednotlivý dokument.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 6 nariadenia č. 1049/2001, keďže odmietnutie poskytnúť čiastočný prístup k požadovaným dokumentom nebolo odôvodnené.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia podľa článku 7 ods. 1 a článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001, keďže Parlament sa nezaoberal všetkými tvrdeniami žalobcu.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 2001, s. 1; Mim. vyd. 13/026, s. 102).


20150731063617142015/C 270/473122015TC27020150817SK01SKINFO_JUDICIAL20150609373822Vec T-312/15: Žaloba podaná 9. júna 2015 – Market Watch/ÚHVT – Glaxo Group (MITOCHRON)
 ---documentbreak--- C2702015SK3720120150609SK0047372382Žaloba podaná 9. júna 2015 – Market Watch/ÚHVT – Glaxo Group (MITOCHRON)
   (Vec T-312/15)2015/C 270/47Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahamy) (v zastúpení: J. Korab, lawyer)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Glaxo Group Ltd (Brentford, Spojené kráľovstvo)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „MITOCHRON“ – prihláška č. 11 200 078.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 20. marca 2015 vo veci R 507/2014-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            rozhodol, že žaloba je prípustná,

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie a v celom rozsahu zamietol návrh podaný ďalším účastníkom konania pred odvolacím senátom,

            —

            uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

            —

            Pri sporných ochranných známkach neexistuje pravdepodobnosť zámeny.


title: Vec T-723/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 2. júna 2016 – HX/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii — Zmrazenie finančných prostriedkov — Prispôsobenie návrhov — Nesprávne posúdenie“)

text:
               11.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/25

         Rozsudok Všeobecného súdu z 2. júna 2016 – HX/Rada
   (Vec T-723/14) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii - Zmrazenie finančných prostriedkov - Prispôsobenie návrhov - Nesprávne posúdenie“))
   (2016/C 251/27)
   Jazyk konania: bulharčina

      Účastníci konania

      Žalobca: HX (Damašek, Sýria) (v zastúpení: S. Koev, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: I. Gurov a S. Kyriakopoulou, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba založená na článku 263 ZFEÚ a smerujúca k zrušeniu vykonávacieho rozhodnutia Rady 2014/488/SZBP z 22. júla 2014, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 217, 2014, s. 49), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 793/2014 z 22. júla 2014, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 217, 2014, s. 10), a rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/837 z 28. mája 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 132, 2015, s. 82), v rozsahu, v akom zaraďujú meno žalobcu do zoznamu osôb a subjektov, na ktoré sa uplatňujú reštriktívne opatrenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Vykonávacie rozhodnutie Rady 2014/488/SZBP z 22. júla 2014, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii, a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 793/2014 z 22. júla 2014, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, sa zrušujú v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú pána HX.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania vynaložené pánom HX.

      (1)  Ú. v. EÚ C 462, 22.12.2014.


title: Vec T-260/16: Žaloba podaná 24. mája 2016 – Švédsko/Komisia

text:
               22.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/38

         Žaloba podaná 24. mája 2016 – Švédsko/Komisia
   (Vec T-260/16)
   (2016/C 305/53)
   Jazyk konania: švédčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Švédske kráľovstvo (v zastúpení: A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz, U. Persson a L. Swedenborg)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/417 zo 17. marca 2016 (napadnuté rozhodnutie) v rozsahu, v akom majú byť finančné opravy vykonané vo výške paušálnej sumy 2 % zodpovedajúcej sume 8 811 286,44 eura v prípade priamych platieb oddelených od produkcie vyplácaných Švédsku za rok žiadosti 2013 v súlade s nariadením Rady (ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003, a

               —

               podporne zrušil a zmenil napadnuté rozhodnutie tak, že vyššie uvedená vylúčená suma bude znížená na 1 022 259,46 eura,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobca tvrdí, že Komisia porušila článok 52 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 a článok 11 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 885/2006 z 21. júna 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005, pokiaľ ide o akreditáciu platobných agentúr a iných orgánov a zúčtovania EPZF a EPFRV, a to tým, že v rámci svojho oznámenia doručovaného členskému štátu v súlade s týmito ustanoveniami nespresnila údajný nedostatok pričítateľný žalobcovi v prejednávanej veci, ani neuviedla opatrenia na zlepšenie situácie nevyhnutné na zabezpečenie budúceho dodržiavania uvedených predpisov práva Únie. Z tohto dôvodu nemožno týmto oznámením odôvodňovať uloženie spornej paušálnej finančnej opravy Švédsku.
   Žalobca tvrdí, že Komisia napadnuté rozhodnutie založila na nesprávnych záveroch o rozdieloch vyplývajúcich z porovnania počtu chýb zistených pomocou kontrol diaľkového snímania s počtom chýb zistených použitím klasickej kontrolnej metódy, t. j. kontroly na mieste. Podľa žalobcu sa Komisii nepodarilo ani preukázať, v čom údajné nedostatky spočívajú alebo ako by mohli vyvolať riziko ujmy pre EPZF. Žalobca uvádza, že Švédsko uskutočnilo kontrolný výber a v zásade tiež analýzu rizík, ako stanovuje článok 31 nariadenia Komisie (ES) č. 1122/2009 z 30. novembra 2009, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 73/2009, pokiaľ ide o krížové plnenie, moduláciu a integrovaný správny a kontrolný systém v rámci schém priamej podpory pre poľnohospodárov ustanovených uvedeným nariadením, ako aj podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007, pokiaľ ide o krížové plnenie v rámci schémy podpory ustanovenej pre odvetvie vinohradníctva a vinárstva, a že teda Švédsko nevystavilo EPZF rizikám, na ktoré poukazuje Komisia. Podľa žalobcu teda rozhodnutie Komisie o paušálnej finančnej oprave vo výške 2 % porušuje článok 31 nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky a článok 52 nariadenia 1306/2013.
   V prípade, že Všeobecný súd dospeje k záveru, že analýza rizík nebola vykonaná v súlade s článkom 31 ods. 2 nariadenia 1122/2009, žalobca podporne uvádza, že neexistoval dôvod, aby Komisia uplatnila paušálnu opravu vo výške 2 %. Sumu 8 811 286,44 eura, ktorá bola napadnutým rozhodnutím vylúčená z financovania Úniou, nemožno odôvodniť ani významom údajného protiprávneho konania z hľadiska jeho povahy a rozsahu, ani finančnou ujmou, ktorú mohlo protiprávne konanie spôsobiť Únii. Žalobca tvrdí, že pri vyvinutí primeraného úsilia možno určiť sumu zodpovedajúcu riziku, ktoré mohlo protiprávne konanie spôsobiť. V dôsledku toho je uplatnenie predmetnej paušálnej opravy v rozpore s článkom 52 ods. 2 nariadenia 1306/2013, s pokynmi Komisie týkajúcimi sa výpočtu finančných dôsledkov pri príprave rozhodnutia o schválení účtovnej závierky, záručnej sekcie EZOZF, (dokument č. VI/5330/97), a so zásadou proporcionality. Podľa názoru žalobcu treba teda stanovenú sumu paušálnej opravy znížiť.


title: Vec C-524/04: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division z 21. decembra 2004, ktorý súvisí s konaním: Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue

text:
               5.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 57/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division z 21. decembra 2004, ktorý súvisí s konaním: Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue
   (Vec C-524/04)
   (2005/C 57/35)
   Jazyk konania: angličtina
   High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division podal uznesením z 21. decembra 2004 na Súdnom dvore Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, ktorý súvisí s konaním: Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue a bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 31. decembra 2004.
   High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Je v rozpore s článkom 43, 49 alebo 56 ES, ak členský štát (ďalej len „štát dlžníka“) ponechá v účinnosti a uplatňuje právnu úpravu, ako je tá v článkoch 209, 212 a v prílohe 28AA Zákona o daniach z príjmov fyzických osôb a právnických osôb (Income and Corporation Taxes Act 1998, ďalej len „vnútroštátne ustanovenia“), ktorá obmedzuje možnosť spoločnosti so sídlom v tomto členskom štáte (ďalej len „dlžník“) odpočítať na daňové účely úrok pri peňažnej pôžičke poskytnutej materskou spoločnosťou, ktorá dlžníka priamo alebo sprostredkované ovláda a má sídlo v inom členskom štáte za okolností, keď by dlžník nepodliehal takýmto obmedzeniam v prípade, ak by materská spoločnosť mala sídlo v štáte dlžníka?

               2.

               Aký rozdiel, ak vôbec existuje, spôsobuje pri odpovedi na otázku č. 1:

                           a)

                           ak peňažnú pôžičku neposkytne materská spoločnosť dlžníka, ale iná spoločnosť (ďalej len „veriteľská spoločnosť“) tej istej podnikateľskej skupiny, ktorá je ovládaná priamo alebo sprostredkovane tou istou materskou spoločnosťou ako dlžník a tak táto spoločná materská spoločnosť ako aj veriteľská spoločnosť majú sídlo v iných členských štátoch ako je štát dlžníka?

                           b)

                           ak má veriteľská spoločnosť sídlo v inom členskom štáte ako dlžník, ale všetky materské spoločnosti, ktoré priamo alebo sprostredkovane ovládajú dlžníka aj veriteľskú spoločnosť majú sídlo v tretej krajine?

                           c)

                           ak všetky materské spoločnosti, ktoré priamo alebo sprostredkovane ovládajú veriteľskú spoločnosť aj dlžníka majú sídlo v tretích krajinách a veriteľská spoločnosť má sídlo v inom členskom štáte ako dlžník, ale peňažnú pôžičku poskytla dlžníkovi pobočka veriteľskej spoločnosti umiestnená v tretej krajine?

                           d)

                           ak veriteľská spoločnosť a všetky materské spoločnosti, ktoré priamo alebo sprostredkovane ovládajú veriteľskú spoločnosť aj dlžníka majú sídlo v tretích krajinách?

               3.

               Spôsobovalo by nejaký rozdiel v odpovediach na otázky č. 1 a 2, ak by bolo možné preukázať, že poskytnutie pôžičky zakladalo zneužitie práva alebo bolo súčasťou fiktívneho dohovoru, ktorého cieľom bolo obchádzanie daňového zákona členského štátu dlžníka? Ak áno, aké usmernenia považuje Súdny dvor za vhodné poskytnúť v súvislosti s vecami, ako sú tieto, pokiaľ ide o skutočnosti, ktoré zakladajú zneužitie alebo fiktívny dohovor?

               4.

               Ak článok 56 ES obsahuje obmedzenie pohybu kapitálu medzi členskými štátmi a tretími krajinami, existovalo toto obmedzenie na účely článku 57 ES dňa 31. decembra 1993?

               5.

               V prípade, ak je ktorákoľvek zo situácii uvedených v otázkach č. 1 a 2 v rozpore s článkami 43, 49 alebo 56 ES, potom za okolností, keď dlžník alebo iné spoločnosti tej istej podnikateľskej skupiny (ďalej len „žalobcovia“) uplatnia nasledujúce nároky:

                           a)

                           nárok na vrátenie dodatočne vyrubenej dane z príjmov právnických osôb zaplatenej dlžníkom v dôsledku neuznania odpočtu úroku zaplateného veriteľskej spoločnosti z príjmov podliehajúcich dani z príjmov právnických osôb v prípade, keď by tieto platby úrokov boli považované za uznateľné odpočty z príjmov dlžníka, ak by aj veriteľská spoločnosť mala sídlo v štáte dlžníka;

                           b)

                           nárok na vrátenie dodatočne vyrubenej dane z príjmov právnických osôb zaplatenej dlžníkom v prípadoch, keď bola celá suma úroku z pôžičky skutočne zaplatená veriteľskej spoločnosti, ale nárok na odpočet v súvislosti s týmto úrokom bol znížený v dôsledku vnútroštátnych ustanovení alebo ich uplatnenia daňovým orgánom;

                           c)

                           nárok na vrátenie dodatočne vyrubenej dane z príjmov právnických osôb zaplatenej dlžníkom v prípadoch, keď suma úroku z pôžičky od veriteľskej spoločnosti uznaná na účely odpočtu z príjmov dlžníka bola znížená v dôsledku vnútroštátnych ustanovení alebo ich uplatnenia daňovým orgánom z dôvodu, že základné imanie bolo upísané skôr ako požičaný kapitál, alebo nahradilo existujúci požičaný kapitál;

                           d)

                           nárok na vrátenie dodatočne vyrubenej dane z príjmov právnických osôb zaplatenej dlžníkom v prípadoch, keď úrok pri pôžičke od veriteľskej spoločnosti uznaný na účely odpočtu z príjmov dlžníka bol v dôsledku vnútroštátnych ustanovení alebo ich uplatnenia daňovým orgánom znížený z dôvodu zníženia úrokovej sadzby účtovanej pri pôžičke (alebo zmenou pôžičky na bezúročnú);

                           e)

                           nárok na uvedenie do predošlého stavu alebo odškodnenie pokiaľ ide o straty, ktoré vznikli dlžníkovi (alebo ktoré voči dlžníkovi uplatnili iné spoločnosti tej istej podnikateľskej skupiny, ktoré majú rovnako sídlo v štáte dlžníka), alebo iné daňové úľavy alebo dobropisy, ktoré dlžník použil na vyrovnanie záväzkov na úhradu dodatočne vyrubenej dane z príjmov právnických osôb uvedených v bodoch a), b) a c) v prípade, keď by takéto straty, úľavy alebo dobropisy mal inak k dispozícii na iné použitie alebo prevedenie do budúcnosti;

                           f)

                           nárok na vrátenie dane z príjmov právnických osôb zaplatenej dlžníkom vopred vo vyššej sume než bola daňová povinnosť na základe platieb úroku veriteľskej spoločnosti, ktoré boli po opätovnom posúdení charakterizované ako priame alebo nepriame rozdelenie zisku spoločnosti;

                           g)

                           nárok na uvedenie do predošlého stavu alebo odškodnenie pokiaľ ide o daň z príjmov právnických osôb zaplatenú vopred za okolností uvedených v bode f), ktorá bola následne použitá na vyrovnanie záväzkov dlžníka na úhradu dane z príjmov právnických osôb;

                           h)

                           nárok na náhradu nákladov a výdavkov, ktoré vznikli žalobcom tým, že sa podrobili vnútroštátnym ustanoveniam alebo ich uplatneniu daňovým orgánom;

                           i)

                           nárok na uvedenie do predošlého stavu alebo odškodnenie za stratu návratnosti požičaného kapitálu použitého ako investícia do vlastného imania (alebo zmeneného na vlastné imanie) za okolností opísaných v bode c); a

                           j)

                           nárok na uvedenie do predošlého stavu alebo odškodnenie za akékoľvek daňové záväzky, ktoré vznikli veriteľskej spoločnosti v štáte sídla na základe domnelého alebo pripísaného prijatia úroku od dlžníka, ktoré bolo po opätovnom posúdení charakterizované ako priame alebo nepriame rozdelenie zisku spoločnosti podľa vnútroštátnych ustanovení uvedených v otázke č. 1
                           majú byť tieto nároky považované na účely práva Spoločenstva za:
                           nároky na uvedenie do predošlého stavu alebo vrátenie súm vybraných neprávom, ktoré vznikajú ako dôsledok a vedľajší produkt porušenia vyššie uvedených ustanovení Spoločenstva; alebo
                           nároky na odškodnenie alebo náhradu škody; alebo
                           nároky na zaplatenie sumy zodpovedajúcej neprávom odmietnutým výnosom?

               6.

               V prípade, že odpoveď na ktorúkoľvek časť otázky č. 5 bude taká, že tieto nároky sú nárokmi na zaplatenie sumy zodpovedajúcej neprávom odmietnutým výnosom:

                           a)

                           sú takéto nároky dôsledkom a vedľajším produktom práva priznaného vyššie uvedenými ustanoveniami Spoločenstva; alebo

                           b)

                           musia byť splnené všetky alebo niektoré z podmienok vymáhateľnosti obsiahnuté v rozsudku v spojených veciach Brasserie du Pecheur a Factortame, C-46/93 a C-48/93; alebo

                           c)

                           musia byť splnené nejaké iné podmienky?

               7.

               Spôsobuje nejaký rozdiel skutočnosť, či sú nároky uvedené v otázke č. 6 podľa vnútroštátneho práva uplatnené ako nároky na uvedenie do predošlého stavu alebo sú uplatnené alebo musia byť uplatnené ako nároky na náhradu škody?

               8.

               Aké usmernenie, ak vôbec, považuje Súdny dvor za vhodné poskytnúť v prejednávaných veciach pokiaľ ide o okolnosti, ktoré by mal vnútroštátny súd zobrať do úvahy pri určení, či došlo k dostatočne závažnému porušeniu v zmysle rozsudku v spojených veciach Brasserie du Pecheur a Factortame, C-46/93 a C-48/93, predovšetkým, či s prihliadnutím na stav judikatúry týkajúcej sa výkladu príslušných ustanovení Spoločenstva, bolo toto porušenie ospravedlniteľné?

               9.

               Môže v zásade existovať priama príčinná súvislosť (v zmysle rozsudku v spojených veciach Brasserie du Pecheur a Factortame, C-46/93 a C-48/93) medzi porušením článkov 43, 49 a 56 ES a stratami patriacimi do skupín uvedených v otázke 5 a) až h), o ktorých sa tvrdí, že vyplývajú z tohto porušenia? Ak áno, aké usmernenie, ak vôbec, považuje Súdny dvor za vhodné poskytnúť pokiaľ ide o okolnosti, ktoré by ma vnútroštátny súd zobrať do úvahy pri určení, či existuje takáto priama príčinná súvislosť?

               10.

               Pri určení výšky straty alebo škody, za ktorú možno poskytnúť náhradu, je na vnútroštátnom súde, aby zohľadnil skutočnosť, či poškodené osoby vynaložili náležitú starostlivosť s cieľom vyhnúť sa strate, alebo túto stratu zmierniť, predovšetkým využitím právnych prostriedkov, prostredníctvom ktorých mohli preukázať, že vnútroštátne ustanovenia (z dôvodu uplatnenia dohovorov o zamedzení dvojitého zdanenia) nemali za následok obmedzenia uvedené v otázke č. 1? Ovplyvňuje odpoveď na túto otázku domnienka účastníkov v rozhodnom čase týkajúca sa účinku dohovoru o zamedzení dvojitého zdanenia?


title: Vec T-440/15: Žaloba podaná 29. júla 2015 – European Dynamics Luxembourg a i./Európska agentúra pre lieky

text:
               12.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 337/31

         Žaloba podaná 29. júla 2015 – European Dynamics Luxembourg a i./Európska agentúra pre lieky
   (Vec T-440/15)
   (2015/C 337/32)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: European Dynamics Luxembourg (Luxemburg, Luxembursko), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Grécko), European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: I. Ampazis a M. Sfiri, avvocati)

      Žalovaná: Európska agentúra pre lieky

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil žiadosť Európskej agentúry pre lieky č. SC002 o poskytnutie služieb (Request Form for Services) na základe rámcovej zmluvy EMA/2012/10/ICT, ktorá bola oznámená žalobkyniam 22. mája 2015 prostredníctvom emailu riaditeľa centrály pre nákup, a

               —

               zaviazal Európsku agentúru na náhradu všetkých trov konania vynaložených žalobkyňami.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa žalobkýň je namieste zrušiť napadnutú žiadosť o poskytnutie služieb (Request Form for Services) na základe článku 263 ZFEÚ, keďže Európska agentúra pre lieky zmenila kritériá na zadanie zákazky stanovené v technických špecifikáciách doplnením nových kritérií v štádiu zaslania žiadosti o poskytnutie služieb zo strany obchodných analytikov (Business Analysts).


title: Vec T-87/15: Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. septembra 2016 – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Vyobrazenie mriežky umiestnenej na prednej časti motorového vozidla) („Ochranná známka Európskej únie — Späťvzatie prihlášky — zastavenie konania“)

text:
               14.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 419/45

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. septembra 2016 – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Vyobrazenie mriežky umiestnenej na prednej časti motorového vozidla)
   (Vec T-87/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Späťvzatie prihlášky - zastavenie konania“))
   (2016/C 419/60)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: D. Farnsworth, solicitor)

      Žalovaný: Európsky úrad pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: H. O’Neil, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 11. decembra 2014 (vec R 1797/2014-2) týkajúcemu sa prihlášky ochrannej známky Spoločenstva žalobkyne

      Výrok

               1.

               Konanie o žalobe sa zastavuje.

               2.

               Aston Martin Lagonda Ltd znáša svoje vlastné trov konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Európsky úrad pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

      (1)  Ú. v. EÚ C 138, 27.4.2015.


title: Vec T-436/11: Žaloba podaná 3. augusta 2011 — Afriqiyah Airways/Rada

text:
               1.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 290/14

         Žaloba podaná 3. augusta 2011 — Afriqiyah Airways/Rada
   (Vec T-436/11)
   2011/C 290/20
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Afriqiyah Airways (Tripolis, Líbya) (v zastúpení: B. Sarfati, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady 2011/300/SZBP z 23. mája 2011, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2011/137/SZBP o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (Ú. v. EÚ L 136, 24.5.2011, s. 85) spolu s prílohou II tohto rozhodnutia,

               —

               zaviazal Radu na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na nesprávnom postupe pri prijímaní rozhodnutia. Žalobkyňa namieta, že pri prijímaní napadnutého rozhodnutia nebol dodržaný riadny postup stanovený v článku 8 ods. 2 rozhodnutia Rady 2011/137/SZBP z 28. februára 2011 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (Ú. v. EÚ L 58, s. 53) a bol porušený článok 296 druhý odsek ZFEÚ.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na nedostatočnom odôvodnení rozhodnutia. Žalobkyňa Rade vytýka, že poskytla stereotypné odôvodnenie, ktoré neumožňuje ani osobe, ktorej je rozhodnutie určené, pochopiť dôvody jeho prijatia, ani Všeobecnému súdu preskúmať zákonnosť rozhodnutia. Odôvodnenie, podľa ktorého bola žalobkyňa dcérskou spoločnosťou a vlastníctvom Libyan African Investment Portfolio, a teda subjektom, na ktorý sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, nie je dostatočné.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení práva na obhajobu, pretože sa vôbec nepreukázalo, že bolo dodržané právo žalobkyne na obhajobu a že žalobkyňa mala ešte pred jej zápisom do zoznamu možnosť uplatniť svoje práva.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení článku 27 ZEÚ. Žalobkyňa tvrdí, že rozhodnutie 2011/137/SZBP uvedené v bode 2 a rozhodnutie Rady 2011/178/SZBP z 23. marca 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2011/137/SZBP o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (Ú. v. EÚ L 78, s. 24) boli prijaté v rozpore s ustanoveniami článku 27 ods. 1 ZEÚ.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení veci, keďže žalobkyňa je civilnou leteckou spoločnosťou na prepravu cestujúcich a nákladnú prepravu a napadnuté rozhodnutie má za následok zmrazenie majetku žalobkyne iba z toho dôvodu, že žalobkyňu prostredníctvom investičného fondu vlastní líbyjský štát.


title: Vec T-28/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. apríla 2011 — Euro-Information/ÚHVT (EURO AUTOMATIC PAYMENT) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva EURO AUTOMATIC PAYMENT — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               28.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 160/21

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. apríla 2011 — Euro-Information/ÚHVT (EURO AUTOMATIC PAYMENT)
   (Vec T-28/10) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva EURO AUTOMATIC PAYMENT - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2011/C 160/33
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Euro-Information — Européenne de traitement de l’information (Štrasburg, Francúzsko) (v zastúpení: A. Grolée, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. novembra 2009 (vec R 635/2009-2) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia EURO AUTOMATIC PAYMENT ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Euro-Information — Européenne de traitement de l’information je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 80, 27.3.2010.


title: Vec C-82/07: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 6. marca 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones/Administración del Estado (Elektronické komunikácie — Siete a služby — Článok 3 ods. 2 a článok 10 ods. 1 smernice 2002/21/ES (rámcová smernica) — Národné číslovacie plány — Špecifický regulačný orgán)

text:
               26.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 107/7

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 6. marca 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones/Administración del Estado
   (Vec C-82/07) (1)

   (Elektronické komunikácie - Siete a služby - Článok 3 ods. 2 a článok 10 ods. 1 smernice 2002/21/ES (rámcová smernica) - Národné číslovacie plány - Špecifický regulačný orgán)
   (2008/C 107/10)
   Jazyk konania: španielčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunal Supremo
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones

      Žalovaná: Administración del Estado
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Tribunal Supremo – Výklad článku 3 ods. 1, 2 a 4 a článku 10 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) (Ú. v. ES L 108, s. 33; Mim. vyd. 13/029, s. 349) – Prideľovanie národných číslovacích zdrojov a správa národných číslovacích plánov – Regulačné funkcie a prevádzkové funkcie pridelené určitým osobitným orgánom
   Výrok rozsudku

               1.

               Článok 3 ods. 2 a 4, ako aj článok 10 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) sa majú v spojení s jej odôvodnením č. 11 vykladať v tom zmysle, že funkcie prideľovania národných číslovacích zdrojov a správy národných číslovacích plánov sa majú považovať za regulačné funkcie. Členské štáty nie sú povinné priznať tieto rôzne funkcie rozdielnym národným regulačným orgánom.

               2.

               Článok 10 ods. 1, ako aj článok 3 ods. 2, 4 a 6 smernice 2002/21 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby funkcie prideľovania národných číslovacích zdrojov, ako aj funkcie správy národných číslovacích plánov boli rozdelené medzi viaceré nezávislé regulačné orgány pod podmienkou, že rozdelenie ich úloh bude zverejnené, ľahko prístupné a oznámené Komisii Európskych spoločenstiev.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 14.4.2007.


title: Vec C-207/05: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  1. júna 2006  – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti štátom — Štátna pomoc — Článok 88 ods. 2 druhý pododsek ES — Pomoc nezlučiteľná so spoločným trhom — Povinnosť vymáhania — Nevykonanie)

text:
               29.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/10

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 1. júna 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-207/05) (1)

   (Nesplnenie povinnosti štátom - Štátna pomoc - Článok 88 ods. 2 druhý pododsek ES - Pomoc nezlučiteľná so spoločným trhom - Povinnosť vymáhania - Nevykonanie)
   (2006/C 178/15)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Di Bucci a L. Pignataro, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: I. M. Braguglia, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Fiorilli, avvocato dello Stato)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti štátom – Porušenie článku 3 a článku 4 rozhodnutia 2003/193/ES Komisie z 5. júna 2002 o štátnej pomoci vo forme oslobodenia od dane a úverov za zvýhodnených podmienok poskytnutých Talianskom podnikom verejnej služby, ktorých väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty [C-27/99 (ex NN 69/98)] (Ú. v. ES L 77, s. 21) – Neprijatie opatrení, v stanovenej lehote, nevyhnutných na vymáhanie pomoci, o ktorej sa rozhodlo, že je nezlučiteľná so spoločným trhom
   Výrok rozsudku

               1.

               Talianska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 3 a 4 rozhodnutia 2003/193/ES Komisie z 5. júna 2002 štátnej pomoci vo forme oslobodenia od dane a úverov za zvýhodnených podmienok poskytnutých Talianskom podnikom verejnej služby, ktorých väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty tým, že neprijala v stanovenej lehote opatrenia nevyhnutné na vymáhanie pomoci, o ktorej sa rozhodlo, že je nezákonná a nezlučiteľná so spoločným trhom.

               2.

               Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 182, 23.7.2005.


title: Vec T-244/07: Žaloba podaná 13. júla 2007 – Campo de Cartagena/Rada a Komisia

text:
               8.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/46

         Žaloba podaná 13. júla 2007 – Campo de Cartagena/Rada a Komisia
   (Vec T-244/07)
   (2007/C 211/85)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: S.A.T., „Campo de Cartagena“ (Murcia, Španielsko) (v zastúpení: L. Ortiz Blanco, abogado)

      Žalované: Rada Európskej únie a Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               vyhlásiť rozsudok, v ktorom bude vyhovené predmetnej žalobe o náhradu škody v zmysle článku 288 ES a určený nárok žalobkyne na finančnú náhradu v celkovej výške 288 238 EUR (dvestoosemdesiatosemtisíc dvestotridsaťosem eur), za ktorú solidárne zodpovedajú Rada a Komisia,

               —

               zaviazať žalované na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Dôvody a hlavné tvrdenia sú rovnaké ako vo veci T-217/07, Las Palmeras/Rada a Komisia.


               17.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 383/12

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. septembra 2016 – Victor International/EUIPO – Ovejero Jiménez et Becerra Guibert (VICTOR)
   (Vec T-204/14) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie VICTOR - Skoršia národná obrazová ochranná známka victoria - Relatívny dôvod zamietnutia - Riadne používanie skoršej ochrannej známky - Povaha používania - Podoba, ktorá sa líši v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť - Článok 15 ods. 1 a článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009“))
   (2016/C 383/17)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Victor International GmbH (Elmshorn, Nemecko) (v zastúpení: R. Kaase a J.-C. Plate, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. García Murillo a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastníci v konaní pred Všeobecným súdom: Gregorio Ovejero Jiménez (Alicante, Španielsko) a María Luisa Cristina Becerra Guibert (Alicante, Španielsko) (v zastúpení: M. Veiga Serrano, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 22. januára 2014 (vec R 2208/2012-2), ktoré sa týkalo námietkového konania, v ktorom proti sebe stoja G. Ovejero Jiménez a M. L. C. Becerra Guibert na jednej strane a Victor International na strane druhej

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Victor International GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 245, 28.7.2014.


title: Vec T-130/17: Žaloba podaná 1. marca 2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisia

text:
               18.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/48

         Žaloba podaná 1. marca 2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisia
   (Vec T-130/17)
   (2017/C 121/69)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Poľsko) (v zastúpení: M. Jeżewski, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie C (2016) 6950 z 28. októbra 2016 o zmene podmienok pre výnimky z niektorých požiadaviek stanovených právom Únie a týkajúcich sa Baltského plynovodu (OPAL),

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza 16 žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení základných práv a nesprávnom posúdení právneho aktu, ktorým sa začalo konanie o zmene doterajšej výnimky z niektorých požiadaviek stanovených právom Únie, ktoré boli udelené OPAL v roku 2009 na základe rozhodnutia nemeckej Bundesnetzagentur (Spolková agentúra pre siete).

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci na strane Komisie na prijatie rozhodnutia o zmene výnimky udelenej OPAL z niektorých požiadaviek stanovených právom Únie.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na nesprávnom výklade podmienok, za ktorých môžu byť udelené výnimky pre plynárenské infraštruktúry podľa článku 36 ods. 1 v spojení s článkom 2 bodom 17 smernice 2009/73/ES.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na nesprávnom výklade podmienok, za ktorých môžu byť plynárenským infraštruktúram udelené výnimky podľa článku 36 ods. 1 písm. b) smernice 2009/73/ES v spojení s jej článkom 2 bodom 33.

                           —

                           Podmienkou na to, aby regulačný úrad mohol poskytnúť výnimku na nové veľké plynárenské infraštruktúry, je, že úroveň rizika spojeného s investíciou je taká, že investícia by sa neuskutočnila bez udelenia výnimky.

                           —

                           Investícia, ktorá je spojená so stavbou plynovodu OPAL, sa napokon uskutočnila v plnom rozsahu a bola dokončená 13. júla 2011, takže už nemožno hovoriť o existencii rizika tohto druhu.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na nesprávnom výklade podmienok, za ktorých môžu byť plynárenským infraštruktúram udelené výnimky podľa článku 36 ods. 1 písm. a) a e) smernice 2009/73/ES, a v dôsledku toho na nesprávnom závere, že zmena výnimky, ktorú udelil regulačný úrad pre OPAL, nebude mať negatívny vplyv na hospodársku súťaž na trhu so zemným plynom.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na nesprávnom výklade podmienok, za ktorých môžu byť plynárenským infraštruktúram udelené výnimky podľa článku 36 ods. 1 písm. a) smernice 2009/73/ES, a v dôsledku toho na nesprávnom závere, že zmena výnimky, ktorú udelil regulačný úrad pre OPAL, zlepší bezpečnosť dodávok energie na vnútornom trhu.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod založený na nezohľadnení okolnosti, že nemecká Spolková agentúra pre siete nebrala pri schválení výnimky podľa článku 36 smernice 2009/73/ES do úvahy nevyhnutnosť splnenia podmienok podľa článku 102 ZFEÚ.

               8.

               Ôsmy žalobný dôvod založený na porušení zásad právnej istoty a legitímnych očakávaní.

               9.

               Deviaty žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality.

               10.

               Desiaty žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia aktu v zmysle článkov 296 a 263 ZFEÚ.

               11.

               Jedenásty žalobný dôvod založený na tom, že prijatím rozhodnutia odporujúceho ďalším politikám Európskej únie by odberatelia zemného plynu v Poľskej republike boli vystavení riziku nedostatku dodávok zemného plynu, čím by došlo k porušeniu cieľa Zmluvy, ktorým je zaistenie bezpečnosti dodávok energie a zásady energetickej solidarity, v spojení s porušením článku 7 Zmluvy.

               12.

               Dvanásty žalobný dôvod založený na tom, že je zvýhodnená infraštruktúra, ktorá je predmetom výnimky, čo je v rozpore s právom Únie.

               13.

               Trinásty a štrnásty žalobný dôvod založené na porušení článkov 274 a 254 Dohody o pridružení medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Ukrajinou na strane druhej.

               14.

               Pätnásty žalobný dôvod založený na porušení článku 7 ZFEÚ tým, že bolo prijaté rozhodnutie, ktoré je v rozpore s ďalšími politikami Európskej únie.

               15.

               Šestnásty žalobný dôvod založený na neuplatniteľnosti článku 2 bodu 33 v spojení s článkom 36 ods. 1 smernice 2009/73/ES na základe článku 277 ZFEÚ, keďže týmto bolo zavedené diskriminačné rozlišovanie medzi infraštruktúrami, ktorým môže regulačný úrad udeliť výnimku, a inou infraštruktúrou, pri ktorej takáto výnimka neprichádza do úvahy.


title: Vec C-384/05: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  11. januára 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Johan Piek/Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (Mlieko a mliečne výrobky — Dodatočný poplatok za mlieko — Osobitné referenčné množstvá — Článok 3 bod 1 druhý pododsek nariadenia (EHS) č. 857/84)

text:
               24.2.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/7

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 11. januára 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Johan Piek/Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
   (Vec C-384/05) (1)

   (Mlieko a mliečne výrobky - Dodatočný poplatok za mlieko - Osobitné referenčné množstvá - Článok 3 bod 1 druhý pododsek nariadenia (EHS) č. 857/84)
   (2007/C 42/12)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Johan Piek

      Žalovaný: Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článku 3 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 857/84 z 31. marca 1984 o všeobecných pravidlách uplatňovania poplatku podľa článku 5c nariadenia (EHS) č. 804/68 v sektore mlieka a mliečnych výrobkov (Ú. v. ES L 90, s. 13) – Určenie referenčných množstiev oslobodených od poplatku – Vnútroštátne právne predpisy upravujúce pridelenie osobitných referenčných množstiev chovateľom, ktorí prijali investičné záväzky nezávisle od toho, či sa tak stalo v rámci rozvojového plánu, za podmienky, že tieto investičné záväzky prijali po 1. septembri 1981, ale pred 1. marcom 1984 – Zlučiteľnosť ustanovenia upravujúceho časové obmedzenie zahŕňajúce obdobie medzi 1. januárom 1981 a 31. marcom 1984 s právnou úpravou Spoločenstva
   Výrok rozsudku
   Článok 3 ods. 1 druhý pododsek nariadenia Rady (EHS) č. 857/84 z 31. marca 1984 o všeobecných pravidlách uplatňovania poplatku podľa článku 5c nariadenia (EHS) č. 804/68 v sektore mlieka a mliečnych výrobkov sa musí vykladať v tom zmysle, že nebráni takej vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava v konaní vo veci samej, ktorá obmedzuje kategóriu výrobcov mlieka, ktorí môžu mať nárok na osobitné referenčné množstvo, na výrobcov, ktorí investičné záväzky dojednali po 1. septembri 1981, ale pred 1. marcom 1984.

      (1)  Ú. v. EÚ C 330, 24.12.2005.


title: Vec C-254/04: Žaloba podaná dňa 14. júna 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike

text:
               7.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/14

         Žaloba podaná dňa 14. júna 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike
   (Vec C-254/04)
   (2004/C 201/27)
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Georgios Zavvos a Michael Shotter z jej právnej sekcie, podala dňa 14. júna 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Helénskej republike.
   Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               vyslovil, že Helénska republika si neprijatím, alebo prípadným neoznámením Komisii zákonov, predpisov a administratívnych opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES (1) zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné sieťové systémy a služby (Smernica o povolení), nesplnila svoje povinnosti podľa predmetnej smernice;

               —

               zaviazal Helénsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prijatie opatrení na prebratie smernice uplynula 24. júla 2003.

      (1)  Úr. v. L 108, 24.4.2002, s. 21.


title: Vec T-426/09: Žaloba podaná 21. októbra 2009 — Bayerische Asphalt-Mischwerke/ÚHVT — Koninklijke BAM Groep (bam)

text:
               16.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 11/29

         Žaloba podaná 21. októbra 2009 — Bayerische Asphalt-Mischwerke/ÚHVT — Koninklijke BAM Groep (bam)
   (Vec T-426/09)
   2010/C 11/56
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bayerische Asphalt-Mischwerke GmbH & Co. KG für Straβenbaustoffe (Hofolding, Nemecko) (v zastúpení: R. Kunze, advokát a solicitor a G. Würtenberger, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Koninklijke BAM Groep NV (Bunnik, Holandsko)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 11. augusta 2009 vo veci R 1005/2008-2 v rozsahu, v akom v ňom bola zamietnutá námietka, pokiaľ ide o „nekovové pevné potrubie pre stavby; prenosné štruktúry; stĺpiky, nekovové; stavebníctvo; opravy; opravu a údržbu“,

               —

               vyhovieť námietke voči dotknutej ochrannej známke Spoločenstva rovnako pre „nekovové pevné potrubie pre stavby; prenosné štruktúry; stĺpiky, nekovové; stavebníctvo; opravy; opravu a údržbu“,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „bam“ pre tovary a služby v triedach 6, 19, 37 a 42.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobkyňa.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: nemecká obrazová ochranná známka „bam“ pre tovary v triedach 7 a 19.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné zrušenie rozhodnutia námietkového oddelenia.

      Žalobné dôvody: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát neprijal záver, že medzi výrobkami a službami chránenými dotknutou ochrannou známkou Spoločenstva a výrobkami chránenými ochrannou známkou, ktorá bola základom námietky, existuje podobnosť; zneužitie právomoci, keďže odvolací senát konal ultra vires; porušenie článku 75 nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát sa nezaoberal komplexne tvrdeniami žalobkyne uvedenými v odôvodnení odvolania; porušenie článku 63 ods. 1 nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát nesprávne vymedzil rozsah ochrany dotknutej ochrannej známky Spoločenstva, a preto chybne nevzal do úvahy relevantné faktory.


title: Vec T-121/16: Žaloba podaná 22. marca 2016 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)

text:
               17.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/25

         Žaloba podaná 22. marca 2016 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)
   (Vec T-121/16)
   (2016/C 175/29)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (v zastúpení: A. Norris, barrister)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis s vyznačením Európskej únie týkajúci sa obrazovej ochrannej známky obsahujúcej slovné prvky „BURLINGTON THE ORIGINAL“ – medzinárodný zápis s vyznačením Európskej únie č. 1 007 952.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 11. januára 2016 vo veci R 2501/2013-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie a zamietol spornú ochrannú známku vo vzťahu ku všetkým dotknutým tovarom,

               —

               uložil povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vznikli žalobkyni v súvislosti s týmto odvolaním.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 4 a 5 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-559/13: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 24. februára 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Finanzamt Dortmund-Unna/Josef Grünewald (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb kapitálu — Priame dane — Daň z príjmov — Odpočítateľnosť vyživovacích rent vyplatených ako protihodnota daru dedičského podielu z titulu budúceho dedenia — Vylúčenie vzťahujúce sa na nerezidentov)

text:
               27.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/14

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 24. februára 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Finanzamt Dortmund-Unna/Josef Grünewald
   (Vec C-559/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb kapitálu - Priame dane - Daň z príjmov - Odpočítateľnosť vyživovacích rent vyplatených ako protihodnota daru dedičského podielu z titulu budúceho dedenia - Vylúčenie vzťahujúce sa na nerezidentov))
   (2015/C 138/17)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Finanzamt Dortmund-Unna

      Odporca: Josef Grünewald

      Výrok rozsudku

   Článok 63 ZFEÚ treba vykladať v tom zmysle, že mu odporuje právna úprava členského štátu, ktorá daňovníkovi nerezidentovi, ktorý dosiahol v tomto členskom štáte príjmy z obchodnej činnosti založené na podieloch na spoločnosti, ktoré boli na neho prevedené rodičom na základe darovania dedičského podielu z titulu budúceho dedenia, nedovoľuje odpočítať si od týchto príjmov renty, ktoré vyplatil tomuto rodičovi ako protihodnotu tohto darovania, hoci táto právna úprava priznáva toto odpočítanie daňovníkovi rezidentovi.

      (1)  Ú. v. EÚ C 45, 15.2.2014.


title: Vec T-76/09: Žaloba podaná 16. februára 2009 – Mundipharma/ÚHVT – Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)

text:
               1.5.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/27

         Žaloba podaná 16. februára 2009 – Mundipharma/ÚHVT – Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)
   (Vec T-76/09)
   2009/C 102/41
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Mundipharma GmbH [Limburg (Lahn), Nemecko] (v zastúpení: F. Nielsen, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Asociación Farmaceuticos Mundi [Alfafar (Valencia), Španielsko]

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 1. decembra 2008 vo veci R 852/2008-2 a

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „FARMA MUNDI FARMAESUTICOS MUNDI“ pre výrobky a služby zaradené do tried 5, 35 a 39 – prihláška č. 4 841 136.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobca.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: zápis ochrannej známka Spoločenstva „mundi pharma“ č. 4 304 622 pre výrobky a služby zaradené do tried 5 a 44.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z dôvodu, že odvolací senát nesprávne rozhodol o neexistencii podobnosti medzi výrobkami a/alebo službami, ktoré tieto dve ochranné známky označujú.


title: Vec T-258/05: Žaloba podaná 30. júna 2005: Eric Voigt proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               17.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 229/27

         Žaloba podaná 30. júna 2005: Eric Voigt proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-258/05)
   (2005/C 229/59)
   Jazyk konania: francúzština
   Eric Voigt, bydliskom v Orange (Francúzsko), v zastúpení: Bernard Autric, advokát, podal 30. júna 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje Súdu prvého stupňa:

               1.

               aby Komisia prijala jeho žiadosť týkajúcu sa uznania choroby z povolania z 11. 7. 2002,

               2.

               aby zaviazal Komisiu zaplatiť úroky od 28. 5. 2004,

               3.

               aby zaviazal Komisiu zodpovedať jeho otázky z 20. 1. 2004, ktoré boli zaslané na úrad pre vyšetrovanie a disciplinárne opatrenia (IDOC),

               4.

               dôvody pre späťvzatie rozhodnutia Komisiou o začatí disciplinárneho konania pre úradníka (pán C) v roku 2003,

               5.

               aby mu Komisia zaplatila náhradu škody v sume jedného milióna eur (1 000 000 eur),

               6.

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca žiada o to, aby jeho psychické problémy boli uznané ako choroba z povolania v zmysle článku 73 Služobného poriadku. Namieta porušenie článku 26 Služobného poriadku, ako aj porušenie práv na obhajobu a zásad legitímneho očakávania, transparentnosti a právnej istoty. Zároveň sa dovoláva vád konania.


title: Vec T-316/11: Žaloba podaná 17. júna 2011 — Kadio Morokro/Rada

text:
               30.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 226/30

         Žaloba podaná 17. júna 2011 — Kadio Morokro/Rada
   (Vec T-316/11)
   2011/C 226/59
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Mathieu Kadio Morokro (Cocody, Pobrežie Slonoviny) (v zastúpení: S. Le Damany, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady 2011/221/SZBP zo 6. apríla 2011 (1) a nariadenie Rady (EÚ) č. 330/2011 zo 6. apríla 2011 (2) v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcu,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza jeden žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodniť v rozsahu, v akom napadnuté rozhodnutie a nariadenie údajne porušujú článok 296 ZFEÚ, podľa ktorého sa v právnych aktoch inštitúcií Európskej únie uvedie odôvodnenie. Žalobca tvrdí, že na jednej strane dôvody neumožňovali pochopiť prečo bol žalobca zapísaný do zoznamov osôb, tvoriacich prílohu rozhodnutia a nariadenia, proti ktorým boli prijaté určité obmedzujúce opatrenia a na strane druhej, že toto nedostatočné odôvodnenie neumožnilo žalobcovi riadne namietať voči obmedzujúcim opatreniam, ktoré mu boli uložené.

      (1)  Rozhodnutie Rady 2011/221/SZBP zo 6. apríla 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/656/SZBP, ktorým sa obnovujú obmedzujúce opatrenia voči Pobrežiu Slonoviny (Ú. v. EÚ L 93, s. 20).

      (2)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 330/2011 zo 6. apríla 2011,ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 560/2005, ktorým sa ukladajú určité osobitné obmedzujúce opatrenia namierené proti určitým osobám a subjektom v dôsledku situácie na Pobreží Slonoviny (Ú. v. EÚ L 93, s. 10).


title: Vec C-413/04: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  28. novembra 2006 – Európsky parlament/Rada Európskej únie (Smernica 2003/54/ES — Spoločné pravidlá pre vnútorný trh s elektrickou energiou — Smernica 2004/85/ES — Dočasné výnimky v prospech Estónska — Právny základ)

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/4

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 28. novembra 2006 – Európsky parlament/Rada Európskej únie
   (Vec C-413/04) (1)

   (Smernica 2003/54/ES - Spoločné pravidlá pre vnútorný trh s elektrickou energiou - Smernica 2004/85/ES - Dočasné výnimky v prospech Estónska - Právny základ)
   (2006/C 331/06)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Európsky parlament (v zastúpení: A. Baas a U. Rösslein, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobcu: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Sack a P. Van Nuffel, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Lopes Sabino a M. Bishop, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Estónska republika (v zastúpení: L. Uibo, splnomconený zástupca), Poľská republika (v zastúpení: M. Węglarz, T. Nowakowski a T. Krawczyk, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Zrušenie smernice Rady 2004/85/ES z 28. júna 2004, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/54/ES, pokiaľ ide o dátum uplatňovania určitých ustanovení na Slovinsko (Ú. v. ES L 236, s. 10) – Právny základ
   Výrok rozsudku

               1.

               Smernica Rady 2004/85/ES z 28. júna 2004, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/54/ES, sa zrušuje v rozsahu, v akom v prospech Estónska stanovuje výnimku z uplatňovania článku 21 ods. 1 písm. b) a c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/54/ES z 26. júna 2003 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrickou energiou a o zrušení smernice 96/92 trvajúcu po 31. decembri 2008, ako aj s ňou spojenú povinnosť zabezpečiť len čiastočné otvorenie trhu predstavujúce 35 % spotreby k 1. januáru 2009 a povinnosť každoročne Komisii oznamovať limitné hodnoty spotreby rozširujúce splnenie podmienok pre konečných spotrebiteľov.

               2.

               Žaloba sa v zostávajúcej časti zamieta.

               3.

               Rada je povinná nahradiť trovy konania.

               4.

               Poľská republika, Estónska republika a Komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 273, 6.11.2004.


title: Vec C-266/08: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 14. mája 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2004/81/ES — Právo na pobyt štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú obeťami nezákonného obchodovania s ľuďmi alebo ktorí boli predmetom konania umožňujúceho nelegálne prisťahovalectvo a ktorí spolupracujú s príslušnými orgánmi — Neúplné prebratie — Neoznámenie opatrení na prebratie)

text:
               4.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 153/15

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 14. mája 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-266/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2004/81/ES - Právo na pobyt štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú obeťami nezákonného obchodovania s ľuďmi alebo ktorí boli predmetom konania umožňujúceho nelegálne prisťahovalectvo a ktorí spolupracujú s príslušnými orgánmi - Neúplné prebratie - Neoznámenie opatrení na prebratie)
   2009/C 153/28
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Condou-Durande a E. Adsera Ribera, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: B. Plaza Cruz, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprijatie opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 2004/81/ES z 29. apríla 2004 o povoleniach na trvalý pobyt, vydávaných štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí sú obeťami nezákonného obchodovania s ľuďmi alebo ktorí boli predmetom konania umožňujúceho nelegálne prisťahovalectvo a ktorí spolupracovali s príslušnými orgánmi (Ú. v. EÚ L 261, s. 19; Mim, vyd. 19/007, s. 69) v stanovenej lehote

      Výrok rozsudku

               1.

               Španielske kráľovstvo si tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 2004/81/ES z 29. apríla 2004 o povoleniach na trvalý pobyt, vydávaných štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí sú obeťami nezákonného obchodovania s ľuďmi alebo ktorí boli predmetom konania umožňujúceho nelegálne prisťahovalectvo a ktorí spolupracovali s príslušnými orgánmi, a tým, že neinformovalo Komisiu o ustanoveniach vnútroštátneho práva, ktoré by mali zabezpečiť tento súlad, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 15.8.2008.


title: Vec C-625/11 P: Odvolanie podané 6. decembra 2011 : Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z  21. septembra 2011 vo veci T-268/10, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS/European Chemicals Agency (ECHA)

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/45

      Odvolanie podané 6. decembra 2011: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 21. septembra 2011 vo veci T-268/10, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS/European Chemicals Agency (ECHA)
      (Vec C-625/11 P)
      (2012/C 25/83)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS (v zastúpení: K. Van Maldegem, R. Cana, avocats)

         Ďalší účastníci konania: Európska chemická agentúra (ECHA), Holandské kráľovstvo, Európska komisia

         Návrhy odvolateľov

                  —

                  zrušiť uznesenie Všeobecného súdu vo veci T-268/10 a

                  —

                  zrušiť rozhodnutie Európskej chemickej agentúry („ECHA“), ktoré identifikuje akrylamid ako látku spĺňajúcu kritéria stanovené v článku 57 nariadenia (ES) č. 1907/2006 (1) o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok v súlade s článkom 59 nariadenia č. 1907/2006 a následne zaraďuje akrylamid od 30. marca 2010 na zoznam látok podľa článku 59 nariadenia 1907/2006, alebo

                  —

                  alternatívne vrátiť vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o žalobe odvolateľov a

                  —

                  zaviazať žalovanú na náhradu všetkých trov tohto konania (vrátane trov konania pred Všeobecným súdom).

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolatelia uvádzajú, že zamietnutím ich žaloby o neplatnosť voči rozhodnutiu ECHA, ktoré identifikuje akrylamid ako látku spĺňajúcu kritéria stanovené v článku 57 nariadenia 1907/2006 v súlade s článkom 59 nariadenia 1907/2006 a následne zaraďuje akrylamid od 30. marca 2010 na zoznam látok podľa článku 59 nariadenia 1907/2006, Všeobecný súd porušil právo Únie. Odvolatelia najmä uvádzajú, že Všeobecný súd sa dopustil mnohých chýb pri jeho výklade skutkového stavu a právneho rámca uplatniteľného na situáciu odvolateľov. Z toho vyplynulo množstvo nesprávnych právnych posúdení, ktorých sa dopustil, najmä:

                  —

                  jeho výklad a uplatnenie článku 102 ods. 1 rokovacieho poriadku a judikatúry o počítaní časových lehôt a

                  —

                  jeho záver, že žaloba odvolateľov o neplatnosť rozhodnutia ECHA, ktoré identifikuje akrylamid ako látku spĺňajúcu kritéria stanovené v článku 57 nariadenia 1907/2006 v súlade s článkom 59 nariadenia 1907/2006 a následne zaraďuje akrylamid od 30. marca 2010 na zoznam látok podľa článku 59 nariadenia 1907/2006, je neprípustná.

            Z týchto dôvodov odvolatelia uvádzajú, že rozhodnutie Všeobecného súdu vo veci T-268/10 by malo byť zrušené a rozhodnutie ECHA, ktoré identifikuje akrylamid ako látku spĺňajúcu kritéria stanovené v článku 57 nariadenia 1907/2006 v súlade s článkom 59 nariadenia 1907/2006 a následne zaraďuje akrylamid od 30. marca 2010 na zoznam látok podľa článku 59 nariadenia 1907/2006, by malo byť zrušené.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, s. 1).


title: Vec C-559/07: Žaloba podaná 17. decembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika

text:
               9.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/21

         Žaloba podaná 17. decembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika
   (Vec C-559/07)
   (2008/C 37/31)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Patakia a M. van Beek)

      Žalovaná: Helénska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Helénska republika si tým, že ponechala v platnosti ustanovenia týkajúce sa rôzneho dôchodkového veku a rôznych požiadaviek v oblasti minimálneho počtu odpracovaných rokov pre mužov a ženy v helénskom zákonníku súkromných a vojenských dôchodkov, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 141 ES,

               —

               zaviazať Helénsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Komisia po preskúmaní platných ustanovení helénskeho zákonníka súkromných a vojenských dôchodkov konštatovala, že tieto ustanovenia stanovujú, že ženy majú právo na dôchodok v inom veku ako muži a za iných podmienok, pokiaľ ide o minimálny vyžadovaný počet odpracovaných rokov.

               2.

               Vo svetle judikatúry Súdneho dvora sa Komisia domnieva, že tieto dôchodky, ktoré sú vyplácané zamestnávateľom bývalému zamestnancovi ako dôsledok ich pracovnoprávneho vzťahu, predstavujú odmenu v zmysle článku 141 ES. Okrem toho vzhľadom na osobitný charakter dotknutých dôchodkových systémov, podľa ktorých dôchodok závisí od dĺžky vykonanej služby, ako aj mzdy zamestnanca pred odchodom do dôchodku, príjemcovia dôchodku predstavujú podľa Komisie „osobitnú kategóriu pracovníkov“, keďže metóda financovania a riadenia dôchodkového systému nepredstavuje určujúci faktor na uplatnenie článku 141 ES.

               3.

               Rovnako podľa Komisie podmienky uplatnenia článku 141 ods. 4 ES o predpokladoch osobitných výhod na účely umožnenia profesionálneho uplatnenia menej zastúpenému pohlaviu nie sú splnené.
               V predmetnej veci dotknuté ustanovenia neuprednostňujú odstránenie problémov, s ktorými môžu byť ženy konfrontované v rámci svojho profesionálneho postupu, ale naopak uprednostňujú ich odchod z pracovného trhu.

               4.

               Navyše uvedené odôvodnenie založené na nefungovaní vyvolanom v rámci správy štátu a prechodné ustanovenia, ktoré sa majú z tohto dôvodu prijať, nie je podľa Komisie presvedčivé, keďže na jednej strane finančné dôsledky, ktoré z toho môžu vyplývať pre členský štát, neodôvodňujú ako také časové obmedzenie uplatňovania pravidiel práva Spoločenstva a že na druhej strane Helénska republika v podstate nepreukázala existenciu a obsah uvedeného nefungovania.

               5.

               V dôsledku toho sa Komisia domnieva, že Helénska republika si tým, že ponechala v platnosti ustanovenia týkajúce sa rôzneho dôchodkového veku a rôznych požiadaviek v oblasti minimálneho počtu odpracovaných rokov pre mužov a ženy v helénskom zákonníku súkromných a vojenských dôchodkov, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 141 ES.


title: Vec T-408/12: Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. februára 2013 — Ubee Interactive/ÚHVT — Augere Holdings (Netherlands) (ubee) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietka — Späťvzatie námietky — Zastavenie konania“ )

text:
               6.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 101/18

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. februára 2013 — Ubee Interactive/ÚHVT — Augere Holdings (Netherlands) (ubee)
   (Vec T-408/12) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietka - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania)
   2013/C 101/40
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Ubee Interactive Corp. (Jhubei City, Taiwan) (v zastúpení: M. Nentwig, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: I. Harrington, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Augere Holdings (Netherlands) BV (Amsterdam, Holandsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. júla 2012 (vec R 1848/2011-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Augere Holdings (Netherlands) BV a Ubee Interactive Corp.

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Žalobca a ďalší účastník konania pred odvolacím senátom znášajú svoje vlastné trovy konania a každý z nich znáša polovicu trov konania, ktoré vynaložil žalovaný.

      (1)  Ú. v. EÚ C 355, 17.11.2012.


title: Vec T-384/17: Žaloba podaná 21. júna 2017 – Cyprus/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

text:
               14.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/33

         Žaloba podaná 21. júna 2017 – Cyprus/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
   (Vec T-384/17)
   (2017/C 269/44)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Cyperská republika (v zastúpení: S. Malynicz, QC a V. Marsland, solicitor)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: M. J. Dairies EOOD (Sofia, Bulharsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: farebná obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „BBQLOUMI“ – prihláška č. 13 069 034.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 10. apríla 2017 vo veci R 496/2016-4.

      Návrh

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-84/14: Žaloba podaná 6. februára 2014 – Harrys Pubar/ÚHVT – Harry’s New York Bar (HARRY’S NEW YORK BAR)

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/48

         Žaloba podaná 6. februára 2014 – Harrys Pubar/ÚHVT – Harry’s New York Bar (HARRY’S NEW YORK BAR)
   (Vec T-84/14)
   2014/C 135/61
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Harrys Pubar AB (Göteborg, Švédsko) (v zastúpení: L.-E. Ström, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Harry’s New York Bar SA (Paríž, Francúzsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 14. novembra 2013 vydané v spojených veciach R 1038/2012-1 a R 1045/2012-1,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „HARRY’S NEW YORK BAR“ pre tovary a služby zaradené do tried 25, 30, 32 a 43 – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 3 383 445.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: švédske ochranné známky č. 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 pre tovary a služby zaradené do tried 25 a 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné vyhovenie odvolaniu vo veci R 1038/2012-1 a zamietnutie odvolania vo veci R 1045/2012-1.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 4 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.


title: Vec C-399/15 P: Odvolanie podané 23. júla 2015: Vichy Catalán, S.A., proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 25. júna 2015 vo veci T-302/15, Vichy Catalán/ÚHVT – Hijos de Rivera (Fuente Estrella)

text:
               7.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/13

         Odvolanie podané 23. júla 2015: Vichy Catalán, S.A., proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 25. júna 2015 vo veci T-302/15, Vichy Catalán/ÚHVT – Hijos de Rivera (Fuente Estrella)
   (Vec C-399/15 P)
   (2015/C 406/14)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Vichy Catalán, S.A. (v zastúpení: R. Bercovitz Álvarez, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a Hijos de Rivera (Fuente Estrella)

      Návrhy

               —

               zrušiť napadnuté uznesenie a nahradiť ho rozhodnutím určujúcim, že žaloba vo veci T-302/15, ktorú podala odvolateľka na Všeobecný súd, je prípustná,

               —

               zaviazať na náhradu trov tohto konania každého účastníka, ktorý bude brániť napadnuté uznesenie.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Uznesenie Všeobecného súdu (tretia komora), ktorým bola žaloba bez ďalšieho skúmania vyhlásená za neprípustnú, je nezákonné z týchto dôvodov:

               1.

               Porušenie článku 45 Štatútu Súdneho dvora (nezaniknutie práva uplynutím lehoty, ak sa preukáže existenciu náhody alebo vyššej moci) v dvoch aspektoch,

                           a.

                           uznesenie bolo vydané bez toho, aby bol odvolateľke poskytnutý čas na preukázanie, že nastal prípad náhody alebo vyššej moci, ktorý spôsobil omeškanie doručenia formuláru žaloby. To malo za následok, že odvolateľke bolo odňatá možnosť brániť sa, a

                           b.

                           v tejto veci existoval prípad náhody.

               2.

               Nesprávny výklad článku 43 ods. 6 rokovacieho poriadku.

               3.

               Retroaktívne uplatnenie nových ustanovení rokovacieho poriadku, ktoré nadobudli platnosť 1. júla 2015, na situácie, ktoré mali podliehať starému rokovaciemu poriadku, a to na ujmu odvolateľky.


title: Vec C-405/13: Žaloba podaná 17. júla 2013 — Európska komisia/Rumunsko

text:
               7.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/38

         Žaloba podaná 17. júla 2013 — Európska komisia/Rumunsko
   (Vec C-405/13)
   2013/C 260/68
   Jazyk konania: rumunčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Hetsch, O. Beynet, L. Nicolae, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Rumunsko

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               určil, že Rumunsko si tým, že neprijalo zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na prebratie článku 2 bodu 1, článku 3 ods. 5 písm. b), článku 3 ods. 7 a 8, článku 3 ods. 9 písm. c), článku 5, článku 7 ods. 4, článku 9 ods. 1 až 7, článku 10 ods. 2 a 5, článku 11 ods. 8, článku 13 ods. 4, článku 13 ods. 5 písm. b), článku 16 ods. 1 a 2, článku 25 ods. 1, článku 26 ods. 2 písm. c), článku 31 ods. 3, článku 34 ods. 2, článku 37 ods. 1 písm. k), p) a q), článku 37 ods. 3 písm. b) a d), článku 37 ods. 10 až 12, článku 38 ods. 1, článku 39 ods. 1, 4 a 8, ako aj prílohy I bodu 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES (1) z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 49 ods. 1 tejto smernice,

               —

               uložil Rumunsku podľa článku 260 ods. 3 ZFEÚ penále vo výške 30 228,48 eura za každý deň omeškania odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci z dôvodu nesplnenia povinnosti informovať Komisiu o opatreniach potrebných na prebratie smernice 2009/72/ES,

               —

               zaviazal Rumunsko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 3. marca 2011.

      (1)  Ú. v. EÚ L 211, s. 55.


title: Vec T-657/16: Uznesenie Všeobecného súdu zo 14. júna 2017 – Márquez Alentà/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (Zobrazenie mravca) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie zobrazujúcej mravca — Zrušenie napadnutého rozhodnutia — Zánik predmetu konania — Zastavenie konania“)

text:
               14.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/23

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 14. júna 2017 – Márquez Alentà/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (Zobrazenie mravca)
   (Vec T-657/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie zobrazujúcej mravca - Zrušenie napadnutého rozhodnutia - Zánik predmetu konania - Zastavenie konania“))
   (2017/C 269/33)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Marc Márquez Alentà (Cervera, Španielsko) (v zastúpení: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Zaera Cuadrado, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Španielsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 30. júna 2016 (vec R 1242/2015-1), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Fiesta Hotels & Resorts a pánom Marcom Márquezom Alentom

      Výrok

               1.

               Konanie o žalobe sa zastavuje.

               2.

               Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil pán Marc Márquez Alentà.

      (1)  Ú. v. EÚ C 410, 7.11.2016.