title: Vec C-472/15 P: Odvolanie podané 4. septembra 2015: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) a Sace BT SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 25. júna 2015 vo veci T-305/13, SACE a Sace BT/Komisia

text:
               16.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/19

         Odvolanie podané 4. septembra 2015: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) a Sace BT SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 25. júna 2015 vo veci T-305/13, SACE a Sace BT/Komisia
   (Vec C-472/15 P)
   (2015/C 381/23)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA (v zastúpení: M. Siragusa a G. Rizza, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Talianska republika

      Návrhy odvolateliek

   SACE sa domáha, aby Súdny dvor vyhovel tomuto odvolaniu a zrušil rozhodnutie Všeobecného súdu, ktoré je uvedené vo výroku napadnutého rozsudku a vyhovel bez toho, aby bolo potrebné vrátiť vec Všeobecnému súdu, návrhom predloženým v žalobe, konkrétne:

               —

               zrušil v celom rozsahu rozhodnutie Komisie C(2013) 1501 final z 20. marca 2013 o opatreniach SA.23425 vykonaných Talianskom v rokoch 2004 a 2009 v prospech spoločnosti SACE BT SpA,

               —

               subsidiárne, čiastočne zrušil toto rozhodnutie, v rozsahu prijatého/(ých) odvolacieho/(ích) dôvodu/(ov),

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania vrátane trov konania o predbežných opatreniach vo veci T-305/13 R.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod týkajúci sa pripísateľnosti sporných opatrení Taliansku: porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ako bolo vyložené Súdnym dvorom v jeho rozsudku Stardust Marine (vec C-482/99); zjavne nesprávny výklad bodu 177 písm. b) (i) rozhodnutia; posúdenie skutkového stavu poznačeného vecnou nepresnosťou, čo vyplýva z dokumentov vložených do spisu, a skreslenie obsahu rozhodnutia; nelogickosť odôvodnenia, neoprávnené doplnenie odôvodnenia napadnutého rozhodnutia; nesprávne uplatnenie zásady, podľa ktorej má byť zákonnosť napadnutého rozhodnutia v oblasti štátnej pomoci posudzovaná z hľadiska informácií, ktorými Komisia mohla disponovať pri jeho prijatí, vzhľadom na dva listy talianskeho ministerstva hospodárstva a financií (ďalej len „MEF“) spoločnosti SACE SpA predložené talianskou vládou v prílohe vyjadrenia vedľajšieho účastníka

               —

               Napadnutý rozsudok stanovil nasledujúcu zásadu: skutočnosť, že sporná činnosť sleduje záujmy štátneho podniku, ktoré sa zhodujú s cieľom všeobecného záujmu, neznamená nevyhnutne, že uvedený podnik mohol prijať rozhodnutie bez zohľadnenia požiadaviek verejných orgánov. Podľa Všeobecného súdu nič nebráni tomu, aby mohol uložiť štátnemu podniku povinnosť vykonávať podnikateľskú činnosť, ktorá, aj keby hypoteticky mohla spĺňať kritériá súkromného investora v trhovom hospodárstve, zostane v každom prípade pripísateľná štátu. K splneniu podmienky pripísateľnosti však Komisia nemá povinnosť preukázať, že konanie štátneho podniku by bolo iné, keby konal samostatne. Takýmto odôvodnením sa Všeobecný súd odchýlil od zásad stanovených v rozsudku Stardust Marine. Z napadnutého rozsudku vyplýva, že samotná skutočnosť, že štátny podnik je kontrolovaný štátom a podlieha osobitnému organizačnému režimu, sama osebe stačí na to, aby sa dospelo k záveru, že verejné orgány sa vždy a v každom prípade zúčastňujú prijímania intervenčných rozhodnutí v prospech dcérskych spoločností uvedeného podniku. V tomto prípade môže byť pripísateľnosť štátu vylúčená len vtedy, ak sa preukáže, že správna rada materskej spoločnosti prijala rozhodnutie, z obsahu ktorého vyplýva, že materská spoločnosť nedovoľuje súbežne sledovať aj všeobecné záujmy. V tomto prípade mohla byť týmto rozhodnutím len likvidácia spoločnosti SACE BT, proti ktorej by už Komisia nenamietala. Pokiaľ však opatrenie prijaté štátnym podnikom môže teoreticky zodpovedať aj cieľu všeobecného záujmu alebo bolo prijaté s prihliadnutím aj k tomuto záujmu, treba zastávať názor, že správna rada takto konala, keďže pri rozhodovaní nemohla neprihliadnuť k požiadavkám verejným orgánom, pričom nie je povolené ani nie je možné prekladať dôkaz o opaku.

               —

               Všeobecné ukazovatele pripísateľnosti použité Komisiou a schválené Všeobecným súdom nevypovedajú nič o miere samostatnosti, v akej správna rada spoločnosti SACE SpA riadila a naďalej riadi podnik: a to nielen pokiaľ sa na uvedené ukazovatele prihliada nezávisle na sebe, ale aj v prípade, že sa zohľadňujú ako celok. Takéto ukazovatele neumožnili preukázať nič iného, než okolnosť, že v roku 2009 Taliansko kontrolovalo SACE SpA, keďže bol vlastníkom všetkých akcií. Rozsudok Stadrust Marine však vyžaduje, aby ukazovatele použité na účely preukázania zapojenia štátu úzko súviseli s dotknutými opatreniami, vzhľadom na ich rozsah, obsah a podmienky, ktoré obsahujú. Napadnutý rozsudok výslovne uznáva, že ukazovatele pripísateľnosti použité v rozhodnutí – všetky (okrem jednej) týkajúce sa činností spoločnosti SACE v odvetví poistenia neobchodovateľných rizík, t. j. v sektore, v ktorom SACE BT nepôsobí – sa naopak týkajú všeobecného kontextu, v ktorom boli sporné opatrenia prijaté. Napriek tomu Všeobecný súd nerozhodol, že takéto ukazovatele sú zo svojej povahy nevhodné na priame založenie domnienky o konkrétnom zapojení štátu do prijatia dotknutých opatrení. Pri takomto odôvodnení sa Všeobecný súd v rámci prieskumu pripísateľnosti sústredil na všetky vzťahy medzi štátom a podnikmi spĺňajúcimi organizačný model verejných podnikov – výslovne kvalifikovaných zákonom v talianskom právnom poriadku ako akciovej spoločnosti – s tým výsledkom, že zbavil akejkoľvek relevantnosti konkrétny predmet, špecifický charakter a konkrétny obsah dotknutých opatrení, ako aj konkrétnych odôvodnení pre ich prijatie. Ukazovatele použité Komisiou v skutočnosti ukazujú, že je veľmi nepravdepodobné, že došlo k akémukoľvek zapojeniu štátu do prijatia sporných opatrení.

               —

               Naopak Všeobecný súd v analýze podmienky pripísateľnosti neprihliadol k nespornej okolnosti, že MEF zo zákona neriadi a nekoordinuje verejné spoločnosti, ako spoločnosť SACE tvrdila v žalobe, keď citovala relevantné ustanovenia. Okrem toho Všeobecný súd nesprávne uplatnil zásadu, podľa ktorej zákonnosť rozhodnutia v oblasti štátnych podpôr musí byť posudzovaná z hľadiska informácií, ktoré mohla mať Komisia k dispozícií pri jeho prijatí vzhľadom na dva listy MEF spoločnosti SACE SpA predložené talianskou vládou v prílohe jej vyjadrenia vedľajšieho účastníka konania. Tieto listy len potvrdzujú zásadu samostatnosti konania, ktorou sa vyznačuje vzťah MEF – SACE SpA, o ktorom Komisia vedela, keďže talianska vláda jej ho počas formálneho vyšetrovacieho konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ niekoľkokrát vysvetlila. Oba tieto dokumenty boli teda uplatnené len na potvrdenie toho, čo už bolo tvrdené, pričom neobsahovali nijakú významnú zmenu podstatných skutkových okolností predmetných opatrení.

      Druhý odvolací dôvod týkajúci sa neexistencie výhody poskytnutej spoločnosti SACE BT druhým sporným opatrením: porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ a nesprávne uplatnenie kritéria súkromného investora v trhovom hospodárstve; zistenie skutkového stavu, ktorých vecná nepresnosť vyplýva z písomností v spise; skreslenie tvrdení, podľa ktorého spoločnosť SACE SpA mala v skutočnosti prospech z implicitného zvýšenia o 5/12 sadzby inkasovaného poplatku vo vzťahu k poplatku platenému spoločnosti SACE BT súkromným zaistným spoločnostiam; nesprávna kvalifikácia uvedeného tvrdenia ako neprípustného nového dôvodu

               —

               Všeobecný súd – ktorý ukázal, ako predtým Komisia, zjavné obmedzenie znalosti a chápania dynamiky odvetvia poisťovníctva, najmä vzhľadom na zmluvy o zaistení o škodovej nadmiere [Excess of Loss(XoL)] – sa dopustil závažného a zjavného nesprávneho posúdenia, keď konštatoval skutočnosti, ktorých vecná nesprávnosť vyplýva z písomností v spise. Vystavenie zaisťovateľa škodovej nadmiery rizikám nie je vyššie, pokiaľ je účasť zaisťovateľa na krytí veľmi vysoká: vyšší podiel na účasti na zmluve XoL pomerne inkasovanému poplatku. Okrem toho pre zaisťovateľa neexistuje žiadne zvýšené riziko, pokiaľ je prevádzajúca spoločnosť vo finančných ťažkostiach, keďže v zmluve XoL nie je riziko straty istiny pre zaisťovateľa viazané na ťažkosti prevádzajúcej spoločnosti, ale na riziko platobnej neschopnosti naástupcov poistených. Dotknutá zmluva XoL sa netýkala len 25 % rizika zaistených spoločností SACE BT a nie je teda pravda, že druhá zmluva stanovujúca ďalší poplatok mohla byť dojednaná so spoločnosťou SACE SpA, pokiaľ ide o zostávajúcu časť zaisteného krytia, ako je uvedené v rozsudku. Nakoniec Všeobecný súd úplne skreslil tvrdenie, podľa ktorého – keďže je SACE SpA zmluvnou stranou a zaistenie krytia rizík sa jej teda týka až od 5. júna 2009, aj keď získala ako protiplnenie poplatok vypočítaný na ročnom základe – uvedená spoločnosť mala v skutočnosti prospech z implicitného zvýšenia o 5/12 sadzby inkasovaného poplatku vo vzťahu k poplatku platenému spoločnosťou SACE BT súkromným zaistiteľom, pri zohľadnení rizikového obdobia, ktoré už uplynulo bez toho, aby došlo k akejkoľvek škodovej udalosti. Vzhľadom na to, že takéto okolnosti vyplývajú z napadnutého rozhodnutia, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že Komisii v priebehu správneho konania neboli známe. Keďže sa SACE obmedzila na uvedenie – v rámci a ako doplnenie druhého žalobného dôvodu – ďalšieho tvrdenia preukazujúceho neexistenciu vecnej požiadavky výhody, Všeobecný súd nesprávne kvalifikoval predmetné tvrdenie ako neprípustný nový dôvod.

      Tretí odvolací dôvod týkajúci sa neexistencie výhody údajne poskytnutej spoločnosti SACE BT tretím a štvrtým sporným opatrením: porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ a nesprávne uplatnenie kritéria súkromného investora v trhovom hospodárstve; neoprávnené doplnenie odôvodnenia napadnutého rozhodnutia

               —

               Správna rada spoločnosti SACE SpA konala veľmi podobne ako iné súkromné hospodárske subjekty, ktoré vzhľadom na vysokú mieru neistoty a naliehavosti, ktorú predstavovala situácia na trhu v roku 2009, prikročili k podobným kapitálovým injekciám do svojich dcérskym spoločností, a to napriek neexistencii prognóz budúcich peňažných tokov, ktoré by z účtovného hľadiska podporili očakávania ich ziskovosti najmenej z dlhodobého hľadiska. Takáto objektívna situácia vyplývajúca z jednoduchého pozorovania dynamiky trhu k určitému dátumu mala mať prednosť pred akoukoľvek teoretickou alebo špekulatívnou úvahou v rámci uplatnenia kritéria súkromného investora v trhovom hospodárstve zo strany Komisie. Okrem toho sa v rozhodnutí neuvádza jediný konkrétny prípad súkromnej spoločnosti pôsobiaci v bežných trhových podmienkach, ktorá by čelila vážnym ťažkostiam v súvislosti s krízou a vstúpila do likvidácie na základe rozhodnutia svojich akcionárov, než aby bola rekapitalizovaná. Všeobecný súd v každom prípade nevysvetlil, prečo mala spoločnosť SACE povinnosť posúdiť ex ante budúcu ziskovosť spoločnosti SACE BT a odovzdať Komisii predbežné poznatky na posúdenie, keď zo situácie na trhu vyplynulo, že súkromní investori tak neurobili. Nakoniec vzhľadom na to, že Komisia zastávala v priebehu formálneho vyšetrovacieho názor, že nemusí s náležitou starostlivosťou posudzovať tvrdenia predložené spoločnosťou SACE na účely uplatnenia empirického kritéria súkromného investora v trhovom hospodárstve, sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho posúdenia, keď určil, že Komisia nemohla oprávnene zamietnuť vzhľadom na teoretické možnosti, že kapitálové transakcie vykonávané súkromnými subjektmi mohli byť tiež v nesúlade s kritériom súkromného investora v trhovom hospodárstve, keďže obsahujú prvky podpory.


title: Vec T-131/12: Žaloba podaná 23. marca 2012 — Spa Monopole/ÚHVT — Orly International (SPARITUAL)

text:
               9.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/24

         Žaloba podaná 23. marca 2012 — Spa Monopole/ÚHVT — Orly International (SPARITUAL)
   (Vec T-131/12)
   2012/C 165/41
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgicko) (v zastúpení: L. De Brouwer, E. Cornu a É. De Gryse, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Orly International, Inc. (Van Nuys, Spojené štáty)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 9. januára 2012 vo veci R 2396/2010-1,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „SPARITUAL“ pre výrobky zaradené do triedy 3 — prihláška ochrannej známka Spoločenstva č. 3631884.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: zápisy slovných ochranných známok Beneluxu „SPA“ a „Les Thermes de Spa“ pre výrobky a služby zaradené do tried 3, 32 a 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie napadnutého rozhodnutia a zamietnutie námietky.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 v prípade posúdenia dobrého mena slovnej ochrannej známky „SPA“ pre triedu 32 a porušenie článku 8 ods. 5 uvedeného nariadenia č. 207/2009 v prípade posúdenia nebezpečenstva získania prospechu z dobrého mena ochrannej známky „SPA“.


title: Vec T-483/10: Žaloba podaná 8. októbra 2010 — Pukka Luggage Company/ÚHVT — Jesús Miguel Azpiroz Arruti (PUKKA)

text:
               4.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/50

         Žaloba podaná 8. októbra 2010 — Pukka Luggage Company/ÚHVT — Jesús Miguel Azpiroz Arruti (PUKKA)
   (Vec T-483/10)
   ()
   2010/C 328/78
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Pukka Luggage Company Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: K. E. Gilbert a M. H. Blair, solicitors)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Jesús Miguel Azpiroz Arruti (San Sebastián, Španielsko)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 29. júla 2010 vyhlásené vo veci R 1175/2008-4,

               —

               subsidiárne zrušiť napadnuté rozhodnutie v časti, v ktorom vyhovuje námietke pre „kufre“,

               —

               alebo ďalej subsidiárne zrušiť napadnuté rozhodnutie v časti, v ktorej vyhovuje námietke pre „tvrdé kufre a kufre na tvrdých kolieskach“,

               —

               zaviazať žalovaného, ako aj ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom, aby znášali vlastné trovy konania a nahradili trovy konania vynaložené žalobcom.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: prihláška slovnej ochrannej známky „PUKKA“ pre výrobky v triede 18 — ochranná známka Spoločenstva č. 4 061 545.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: španielska obrazová ochranná známka č. 1 570 450„PUKAS“ pre výrobky v triede 18; obrazová ochranná známka Spoločenstva č. 19 802„PUKAS“ zapísaná pre tovary a služby v triedach 25, 28 a 39.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z dôvodu, že odvolací senát nesprávne posúdil jednak podobnosť výrobkov a jednak podobnosť medzi napadnutou ochrannou známkou a skoršou ochrannou známkou.


title: Vec T-233/08: Žaloba podaná 16. júna 2008 – MPDV Mikrolab/ÚHVT (ROI ANALYZER)

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/49

         Žaloba podaná 16. júna 2008 – MPDV Mikrolab/ÚHVT (ROI ANALYZER)
   (Vec T-233/08)
   (2008/C 223/86)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (Mosbach, Nemecko) (v zastúpení: W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu z 15. apríla 2008 v námietkovom konaní R 1525/2006-4,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „ROI ANALYZER“ pre výrobky a služby tried 9, 35 a 42 (prihláška č. 4 866 042).

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: čiastočné zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie námietky.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 40/94 (1), pretože prihlasovanej ochrannej známke nechýba rozlišovacia spôsobilosť a ani nie je daná nevyhnutnosť jej existencie.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec F-129/15: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) zo 17. decembra 2015 – Morin/Komisia

text:
               8.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/102

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) zo 17. decembra 2015 – Morin/Komisia
   (Vec F-129/15) (1)

   (2016/C 048/121)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 414, 14.12.2015, s. 44.


title: Vec C-504/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) 8. novembra 2012 — Uwe Schönefeld/Land Berlin

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/29

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) 8. novembra 2012 — Uwe Schönefeld/Land Berlin
   (Vec C-504/12)
   2013/C 26/56
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Uwe Schönefeld

      Žalovaná: Land Berlin

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa európske primárne a/alebo sekundárne právo, v prejednávanej veci najmä smernica 2000/78/ES (1), vykladať v zmysle rozsiahleho zákazu neodôvodnenej diskriminácie na základe veku tak, že sa vzťahuje aj na vnútroštátne normy o odmeňovaní krajinských úradníkov?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na otázku 1: vyplýva z výkladu tohto európskeho primárneho a/alebo sekundárneho práva, že vnútroštátny právny predpis, podľa ktorého výška základného platu úradníka pri vzniku jeho služobného pomeru podstatne závisí od jeho veku a následne stúpa najmä v závislosti od dĺžky služobného pomeru, predstavuje priamu alebo nepriamu diskrimináciu na základe veku?

               3.

               V prípade kladnej odpovede aj na otázku 2: bráni výklad tohto európskeho primárneho a/alebo sekundárneho práva tomu, aby sa takýto vnútroštátny právny predpis odôvodňoval legislatívnym cieľom odmeňovať odbornú prax?

               4.

               V prípade kladnej odpovede na vyššie uvedené otázky: vyplýva z výkladu primárneho a sekundárneho práva, že zákon o platovom preradení úradníkov, ktorým sa úradníci už v činnej službe preradia do platového stupňa nového systému odmeňovania len na základe výšky základného platu poberaného podľa skoršieho (diskriminačného) práva o odmeňovaní k rozhodujúcemu dňu a podľa ktorého sa okrem toho ďalší postup do vyšších stupňov určuje bez ohľadu na celkovú dĺžku odbornej praxe úradníkov len podľa dĺžky odbornej praxe získanej po nadobudnutí účinnosti zákona o platovom preradení, je pokračovaním existujúcej diskriminácie na základe veku trvajúcim až do prípadného dosiahnutia najvyššieho platového stupňa?

               5.

               V prípade kladnej odpovede aj na otázku 4: bráni výklad európskeho primárneho a/alebo sekundárneho práva tomu, aby sa toto neobmedzene trvajúce rozdielne zaobchádzanie odôvodnilo legislatívnym cieľom, podľa ktorého sa zákonom o platovom preradení nemali chrániť (len) nadobudnuté práva k rozhodujúcemu dňu, ale (aj) očakávanie životného príjmu v danej platovej triede, ktorý by sa pravdepodobne poskytol podľa skoršieho práva odmeňovania?
               Možno odôvodniť trvajúcu diskrimináciu úradníkov už v činnej službe tým, že alternatívna právna úprava (individuálne zaradenie aj úradníkov už v činnej službe podľa dĺžky odbornej praxe) by bola spojená so zvýšeným administratívnym zaťažením?

               6.

               V prípade zápornej odpovede na možnosť odôvodnenia v otázke 5: pripúšťa výklad európskeho primárneho a/alebo sekundárneho práva, pokiaľ sa neuskutočnila implementácia nediskriminačného práva o odmeňovaní aj pre úradníkov už v činnej službe, iný právny dôsledok ako to, že úradníkom už v činnej službe sa so spätnou účinnosťou musí poskytnúť odmena zodpovedajúca najvyššiemu platovému stupňu ich platovej triedy?
               Vyplýva pritom právny dôsledok porušenia zákazu diskriminácie zo samotného európskeho primárneho a/alebo sekundárneho práva, v prejednávanej veci najmä zo smernice 2000/78/ES, alebo ide o nárok so zreteľom na nedostatočné prebratie európskych požiadaviek vyplývajúci z nároku na základe zodpovednosti štátu podľa práva Únie?

      (1)  Smernica Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79).


title: Vec C-522/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 22. novembra 2007 – Dinter GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               9.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 22. novembra 2007 – Dinter GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Vec C-522/07)
   (2008/C 37/13)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Finanzgericht Düsseldorf
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Dinter GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Düsseldorf
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa doplnková poznámka 5 b) ku kapitole 20 kombinovanej nomenklatúry (1) vykladať v tom zmysle, že sa pojmom ovocné šťavy s pridaným cukrom rozumejú aj ovocné šťavy, do ktorých síce v skutočnosti nebol pridaný cukor, ale ktorých obsah pridaného cukru bol určený podľa doplnkovej poznámky 5 a) ku kapitole 20 kombinovanej nomenklatúry.

               2.

               Má sa doplnková poznámka 5 b) ku kapitole 20 kombinovanej nomenklatúry vykladať v tom zmysle, že v nej uvedený pojem „ovocných štiav v prírodnom stave“ je slovným spojením „získaných z ovocia alebo zriedením koncentrovanej šťavy“ len bližšie vysvetlený, ale v skutočnosti sa uplatní na všetky druhy ovocných štiav (nekvasené a neobsahujúce pridaný alkohol) v stave, v akom sa predkladajú na kontrolu.

               3.

               V prípade kladnej odpovede na obe predchádzajúce otázky: Je doplnková poznámka 5 b) ku kapitole 20 kombinovanej nomenklatúry platná?

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1810/2004 zo 7. septembra 2004 ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o tarifnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 327, s. 1).


title: Vec T-102/11: Žaloba podaná 22. februára 2011 — American Express Marketing & Development/ÚHVT (IP ZONE)

text:
               30.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 130/15

         Žaloba podaná 22. februára 2011 — American Express Marketing & Development/ÚHVT (IP ZONE)
   (Vec T-102/11)
   2011/C 130/27
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: American Express Marketing & Development Corp. (New York, Spojené štáty) (v zastúpení: V. Spitz, A. Gaul, T. Golda a S. Kirschstein-Freund, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 1. decembra 2010 vo veci R 1125/2010-2,

               —

               alternatívne zmeniť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 1. decembra 2010 vo veci R 1125/2010-2 a rozhodnúť, že odvolanie je dôvodné,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov odvolacieho konania a konania pred Všeobecným súdom.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „IP ZONE“ pre služby patriace do triedy 42.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát rozhodol, že ochranná známka nemá nevyhnutnú rozlišovaciu spôsobilosť a vo vzťahu k predmetným službám má opisnú povahu.


title: Vec C-383/15 P: Uznesenie Súdneho dvora (druhá komora) z 20. januára 2016 – Skype Ultd/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), Sky plc, predtým British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Zastavenie konania)

text:
               18.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 136/5

         Uznesenie Súdneho dvora (druhá komora) z 20. januára 2016 – Skype Ultd/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), Sky plc, predtým British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd
   (Vec C-383/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Zastavenie konania))
   (2016/C 136/07)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Skype Ultd (v zastúpení: A. Carboni, M. Browne, solicitors)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (v zastúpení: P. Bullock, splnomocnený zástupca), Sky plc, predtým British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (v zastúpení: D. Rose a J. Curry, solicitors)

      Výrok

               1.

               Konanie o odvolaní sa zastavuje.

               2.

               Skype Ultd je povinná nahradiť trovy konania súvisiace s týmto konaním.

      (1)  Ú. v. EÚ C 354, 26.10.2015.


title: Vec T-710/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 21. marca 2017 – La Patrouille/EUIPO – Alpha Industries (AEROBATIX)

text:
               6.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/34

         Uznesenie Všeobecného súdu z 21. marca 2017 – La Patrouille/EUIPO – Alpha Industries (AEROBATIX)
   (Vec T-710/16) (1)

   (2017/C 178/53)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda deviatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 462, 12.12.2016.


title: Vec C-470/10: Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 17. februára 2011 — Európska komisia/Portugalská republika

text:
               11.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 173/9

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 17. februára 2011 — Európska komisia/Portugalská republika
   (Vec C-470/10) (1)

   2011/C 173/21
   Jazyk konania: portugalčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 328, 4.12.2010.


title: Vec T-199/11 P: Odvolanie podané 30. marca 2011 : Guido Strack proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z  20. januára 2011 vo veci F-132/07, Strack/Komisia

text:
               6.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 232/30

         Odvolanie podané 30. marca 2011: Guido Strack proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 20. januára 2011 vo veci F-132/07, Strack/Komisia
   (Vec T-199/11 P)
   2011/C 232/54
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Guido Strack (Kolín, Nemecko) (v zastúpení: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy

   Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil v celom rozsahu rozsudok Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) z 20. januára 2011 vo veci F-132/07 a rozhodol v súlade s návrhmi žalobcu v tomto konaní,

               —

               zrušil uznesenie Súdu pre verejnú službu Európskej únie zo 17. septembra 2009 vo veci F-132/07 v rozsahu, v akom bol zamietnutý návrh žalobcu na vydanie rozsudku pre zmeškanie,

               —

               zrušil rozhodnutia Súdu pre verejnú službu Európskej únie, ktorými bola vec F-132/07, ktorá bola pôvodne pridelená prvej komore, dodatočne pridelená druhej komore,

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 23. júla 2007, ako aj doplňujúce implicitné rozhodnutia z 9. augusta 2007 a 11. septembra 2007 a rozhodnutie z 9. novembra 2007 v rozsahu, v ktorom zamietajú návrhy žalobcu z 9. apríla 2007, 11. mája 2007 a 11. októbra 2007 na uverejnenie dokumentov (pri dodržaní všetkých relevantných právnych aspektov, najmä článkov 17, 17a, 19 a 24 služobného poriadku, vrátane prípadných ustanovení v oblasti autorského práva a práva o ochrane údajov) a na podanie trestných oznámení proti (bývalým) komisárom a úradníkom Komisie,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu škody žalobcovi vo výške najmenej 10 000 eur za nemajetkovú ujmu na zdraví a morálnu ujmu spôsobenú žalobcovi rozhodnutiami, ktoré sa majú zrušiť,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu všetkých trov konania,

               —

               okrem toho žalobca s odkazom na príslušnú ustálenú judikatúru Európskeho súdu pre ľudské práva požaduje náhradu škody z dôvodu neúmerne dlhej doby konania vo výške najmenej 2 000 eur, ktorej upresnenie ponecháva na úvahu Súdnemu dvoru.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania, odvolateľ uvádza dvadsať odvolacích dôvodov.

               —

               V odvolacích dôvodoch žalobca okrem iného namieta: nepríslušnosť rozhodovacieho zloženia, ktoré vydalo napadnuté rozhodnutia, nezákonnosť odmietnutia vydať rozsudok pre zmeškanie, nezákonnosť predĺženia lehôt poskytnutých Komisii, skutočnosť, že sa nevykonalo obligatórne spojenie konania s ďalšími konaniami medzi účastníkmi konania, nesprávny popis skutkového stavu v prípravnej správe pre pojednávanie a napadnutom rozsudku, zaujatosť sudcu spravodajcu, porušenie jazykových pravidiel konania pred Súdnym dvorom a diskriminácia odvolateľa na základe jazykových dôvodov, ako aj nepreloženie dokumentov konania.

               —

               Okrem toho odvolateľ namieta, že sa Súd pre verejnú službu Európskej únie dopustil nesprávneho právneho posúdenia a svoj rozsudok nedostatočne odôvodnil. Poukazuje okrem iného na nesprávny výklad a uplatnenie článkov 11, 17, 17a, 19, 25 a 99 a nasl. služobného poriadku Európskej únie, článkov 6, 10 a 13 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článkov 11, 41, 47 a 52 Charty základných práv Európskej únie.


               28.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 163/9

         Žaloba Dozorného úradu EZVO podaná 13. januára 2014 proti Islandu
   (Vec E-4/14)
   (2014/C 163/08)
   Dozorný úrad EZVO, ktorý zastupuje Gjermund Mathisen a Auður Ýr Steinarsdóttir, splnomocnení zástupcovia Dozorného úradu EZVO, Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgicko, podal 13. januára 2014 na Súd EZVO žalobu proti Islandu.
   Dozorný úrad EZVO žiada Súd EZVO, aby:

               1.

               vyhlásil, že Island tým, že bezodkladne neprijal alebo Dozornému úradu EZVO neoznámil opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v bode 4 kapitoly XXIX prílohy II k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/23/ES z 23. mája 2007 o uvádzaní pyrotechnických výrobkov na trh) v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode, si nesplnil svoje povinnosti vyplývajúce z článku 21 uvedeného aktu a článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               nariadil Islandu uhradiť trovy konania.

      Právna a skutková podstata veci a právny základ žaloby:

               —

               V žalobe sa uvádza, že Island si nesplnil svoju povinnosť vyhovieť najneskôr do 26. augusta 2013 odôvodnenému stanovisku Dozorného úradu EZVO vydanému 26. júna 2013, ktoré sa týka skutočnosti, že Island netransponoval do svojho vnútroštátneho právneho poriadku smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2007/23/ES z 23. mája 2007 o uvádzaní pyrotechnických výrobkov na trh (ďalej len „akt“), ako sa na ňu odkazuje v bode 4 kapitoly XXIX prílohy II k Dohode o Európskom hospodárskom priestore, v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode.

               —

               Dozorný úrad EZVO uvádza, že Island tým, že bezodkladne neprijal alebo Dozornému úradu EZVO neoznámil opatrenia potrebné na transpozíciu uvedeného aktu, si nesplnil svoje povinnosti vyplývajúce z článku 21 uvedeného aktu a článku 7 Dohody o EHP.


title: Vec C-604/14 P: Uznesenie Súdneho dvora (štvrtá komora) z 21. januára 2016 – Alcoa Trasformazioni Srl/Európska komisia, Talianska republika (Odvolanie — Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Štátna pomoc — Pomoc poskytnutá Talianskou republikou Alcoa Trasformazioni Srl — Preplatenie časti nákladov za elektrinu, ktorú tejto spoločnosti fakturoval poskytovateľ, z Vyrovnávacieho fondu — Nezlučiteľnosť so spoločným trhom — Výhoda — Povinnosť Európskej komisie vypracovať ekonomickú analýzu)

text:
               18.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 136/2

         Uznesenie Súdneho dvora (štvrtá komora) z 21. januára 2016 – Alcoa Trasformazioni Srl/Európska komisia, Talianska republika
   (Vec C-604/14 P) (1)

   ((Odvolanie - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Štátna pomoc - Pomoc poskytnutá Talianskou republikou Alcoa Trasformazioni Srl - Preplatenie časti nákladov za elektrinu, ktorú tejto spoločnosti fakturoval poskytovateľ, z Vyrovnávacieho fondu - Nezlučiteľnosť so spoločným trhom - Výhoda - Povinnosť Európskej komisie vypracovať ekonomickú analýzu))
   (2016/C 136/02)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Alcoa Trasformazioni Srl (v zastúpení: O. W. Brouwer, advocaat, T. Salonico a M. Siragusa, avvocati)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci a É. Gippini Fournier, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Alcoa Trasformazioni Srl znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 89, 16.3.2015.


title: Vec C-89/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Napoli (Taliansko) 22. februára 2013 — Luigi D’Aniello a i./Poste Italiane SpA

text:
               1.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Napoli (Taliansko) 22. februára 2013 — Luigi D’Aniello a i./Poste Italiane SpA
   (Vec C-89/13)
   2013/C 156/29
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Napoli

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Luigi D’Aniello a i.

      Žalovaná: Poste Italiane SpA

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je ustanovenie vnútroštátneho práva, ktorým sa vykonáva smernica 1999/70/ES (1) takým spôsobom, že v prípade nezákonného prerušenia vykonávania pracovnej zmluvy na základe neplatného ustanovenia o trvaní zmluvy stanovuje rozdielne a výrazne nižšie hospodárske dôsledky ako v prípadoch nezákonného prerušenia vykonávania zmluvy všeobecného súkromného práva na základe neplatného ustanovenia o trvaní takejto zmluvy, v rozpore so zásadou ekvivalencie?

               2.

               Je skutočnosť, že účinnosť sankcie zvýhodňuje zamestnávateľa porušujúceho zákon na úkor zamestnanca, ktorého zamestnávateľ predmetným porušením zákona poškodil, s tým, že doba trvania súdneho konania, a to aj tá štandardná, priamo poškodzuje pracovníka v prospech zamestnávateľa a reštitučná účinnosť konania sa znižuje pomerne s rastúcou dĺžkou konania, až takmer zanikne, v súlade s európskym právom v príslušnom rozsahu jeho pôsobnosti?

               3.

               Je skutočnosť, v rozsahu pôsobnosti európskeho práva podľa článku 51 Charty základných práv Európskej únie, že doba trvania súdneho konania, a to aj tá štandardná, priamo poškodzuje pracovníka v prospech zamestnávateľa a reštitučná účinnosť konania sa znižuje pomerne s rastúcou dĺžkou konania, až takmer zanikne, v súlade s článkom 47 Charty a článkom 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd?

               4.

               Zahŕňa pojem pracovnoprávne podmienky podľa doložky 4 smernice 1999/70/ES, pri zohľadnení vysvetlenia podľa článku 3 ods. 1 písm. c) smernice 2000/78/ES (2) a článku 14 ods. 1 písm. c) smernice 2006/54/ES (3), aj dôsledky nezákonného prerušenia pracovného pomeru?

               5.

               V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, je rozdiel medzi dôsledkami, ktoré taliansky právny systém bežne stanovuje pri nezákonnom prerušení pracovného pomeru na dobu neurčitú a pracovného pomeru na dobu určitú, možné odôvodniť vzhľadom na doložku 4?

               6.

               Majú sa všeobecné zásady platného práva Spoločenstva týkajúce sa právnej istoty, ochrany legitímnej dôvery, rovnosti prostriedkov obrany v konaní, účinnej súdnej ochrany, práva na prejednanie veci nezávislým súdom a všeobecne práva na spravodlivé súdne konanie zaručené článkom 6 ods. 2 Zmluvy o Európskej únii (v znení článku 1.8 Lisabonskej zmluvy a na ktorý sa odvolával článok 46 Zmluvy o Európskej únii v znení Zmluvy z Nice) — v spojení s článkom 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaného v Ríme 4. novembra 1950 a s článkami 46, 47 a 52 ods. 3 Charty základných práv Európskej únie, vyhlásenej v Nice 7. decembra 2000, tak ako boli prebraté do Lisabonskej zmluvy, vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby Talianska republika po uplynutí dlhšieho časového obdobia (9 rokov) prijala také ustanovenie, akým je článok 32 ods. 7 zákona č. 183/10, ktoré mení dôsledky už prebiehajúcich súdnych konaní s tým dôsledkom, že priamo poškodzuje pracovníka v prospech zamestnávateľa a že reštitučná účinnosť konania sa znižuje pomerne s rastúcou dĺžkou konania, až takmer zanikne?

               7.

               V prípade, že Súdny dvor neuzná, že uvedené zásady sú horizontálne a všeobecne uplatniteľné základné zásady právneho systému Európskej únie, t. j. neskonštatuje rozpor ustanovenia, akým je článok 32 ods. 5 a 7 zákona č. 183/10, s povinnosťami vyplývajúcimi zo smernice 1999/70/ES a z Charty základných práv Európskej únie, má sa spoločnosť akou je žalovaná, ktorá má vlastnosti uvedené v bodoch 55 až 56 tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania, považovať za štátnu organizáciu na účel priameho vertikálneho uplatnenia európskeho práva, najmä doložky 4 smernice 1999/70/ES a Charty základných práv Európskej únie?

               8.

               Pokiaľ Súdny dvor EÚ odpovie na otázky č. 1, 2, 3 alebo 4 kladne, umožňuje zásada lojálnej spolupráce ako základná zásada Európskej únie neuplatniť výkladové ustanovenie, ako je článok 1 ods. 13 zákona č. 92/12, ktorý znemožňuje dodržanie zásad vyplývajúcich z odpovedí na otázky č. 1 až 4?

      (1)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).

      (2)  Smernica Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79).

      (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (prepracované znenie) (Ú. v. EÚ L 204, s. 23).


title: Vec T-562/12: Žaloba podaná 24. decembra 2012 — Dalli/Komisia

text:
               16.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/24

         Žaloba podaná 24. decembra 2012 — Dalli/Komisia
   (Vec T-562/12)
   2013/C 46/43
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: John Dalli (St. Julians, Malta) (v zastúpení: L. Levi, A. Alamanou a S. Rodrigues, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil ústne rozhodnutie zo 16. októbra 2012 o jeho odvolaní z funkcie s okamžitou účinnosťou, prijaté predsedom Európskej Komisie,

               —

               zaviazal žalovanú na zaplatenie náhrady za morálnu aj majetkovú ujmu a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 245 ZFEÚ a 247 ZFEÚ, keďže napadnuté rozhodnutie bolo prijaté osobou, ktorá na to nebola oprávnená.

               2.

               Druhý žalobný dôvod, uvedený subsidiárne, je založený na porušení článku 17 ods. 6 ZEÚ všeobecnej zásady právnej istoty, keďže napadnuté rozhodnutie nemožno považovať za majúce za následok platné odstúpenie žalobcu z funkcie.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na zjavných pochybeniach a porušení procesných pravidiel, keďže napadnuté rozhodnutie sa neopiera o platné dôvody a zistenia OLAF, z ktorých vychádza napadnuté rozhodnutie, vyplývajú z nezákonného konania.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení práv na obhajobu, keďže žalobca nemohol nijako posúdiť a vyhodnotiť skutkové okolnosti, ktoré sa mu vytýkajú.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality, keďže žalobca nemohol poznať, aké legitímne ciele sleduje napadnuté rozhodnutie a či bola preskúmaná možnosť využitia iného menej represívneho opatrenia.


title: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 28. apríla 2005 vo veci C-329/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2000/43/ES — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               11.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/13

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (piata komora)
   z 28. apríla 2005
   vo veci C-329/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2000/43/ES - Neprebratie v stanovenej lehote)
   (2005/C 143/18)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-329/04, Komisia Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: D. Martin a H. Kreppel) proti Spolkovej republike Nemecko (splnomocnený zástupca: C.-D. Quassowski), predmetom ktorej je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES podaná 29. júla 2004, Súdny dvor (piata komora), v zložení: predsedkyňa piatej komory R. Silva de Lapuerta, sudcovia P: Kūris a J. Klučka (spravodajca), generálny advokát: P. Léger, tajomník: R. Grass, vyhlásil 28. apríla 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Spolková republika Nemecko si tým, že neprijala v stanovenej lehote zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Rady č. 2000/43/ES z 29. júna 2000, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 239, 25.9.2004.


title: Vec F-5/14: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 18. júna 2015 – CX/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Disciplinárny postih — Odvolanie z funkcie — Nevypočutie dotknutého úradníka menovacím orgánom — Nedodržanie práva byť vypočutý)

text:
               27.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 245/47

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 18. júna 2015 – CX/Komisia
   (Vec F-5/14) (1)

   ((Verejná služba - Úradníci - Disciplinárny postih - Odvolanie z funkcie - Nevypočutie dotknutého úradníka menovacím orgánom - Nedodržanie práva byť vypočutý))
   (2015/C 245/58)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: CX (v zastúpení: É. Boigelot, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a C. Ehrbar, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie o odvolaní žalobcu z funkcie podľa článku 9 ods. 1 písm. h) prílohy IX služobného poriadku bez zníženia dôchodkových práv vydaného po vnútornom vyšetrovaní začatom v nadväznosti na vyšetrovanie vedené OLAF-om proti podniku a návrh na náhradu škody za údajne spôsobenú morálnu a materiálnu škodu

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie zo 16. októbra 2013, ktorým Európska komisia uložila CX sankciu, ktorou ho odvolala z funkcie bez zníženia dôchodkových práv sa zrušuje.

               2.

               Žaloba sa v zvyšnej časti zamieta.

               3.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania CX vrátane trov konania predbežného opatrenia vo veci F-5/14 R.

      (1)  Ú. v. EÚ C 85, 22.3.2014, s. 27.


title: Vec T-22/11: Uznesenie Všeobecného súdu z  15. decembra 2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Komisia

text:
               11.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/21

         Uznesenie Všeobecného súdu z 15. decembra 2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Komisia
   (Vec T-22/11) (1)

   2012/C 39/41
   Jazyk konania: nemčina
   Predseda šiestej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 72, 5.3.2011.


title: Vec T-401/07: Žaloba podaná 2. novembra 2007 – Caixa Geral de Depósitos/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               12.1.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 8/17

         Žaloba podaná 2. novembra 2007 – Caixa Geral de Depósitos/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-401/07)
   (2008/C 8/33)
   Jazyk konania: portugalčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Caixa Geral de Depósitos (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: Nuno Mimoso Ruiz, Francisca Ponce de Leão a Carla Farinhas, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               rozhodnúť o riadne podanej žalobe o neplatnosť podľa článku 230 ES a zároveň a kumulatívne o žalobe podľa článku 238 ES na základe arbitrážnej doložky upravenej v článku 18 dohody uzavretej 15. novembra 1995 medzi Komisiou a CGD,

               —

               zrušiť článok 1 rozhodnutia K(2007) 3772 z 31. júla 2007 v súlade s článkom 230 ES,

               —

               nezávisle na skutočnosti, či bude žaloba podaná na základe článku 230 ES prijatá alebo zamietnutá, posúdiť žalobu podanú na základe článku 238 ES a návrh, ktorý sa na ňu vzťahuje a v dôsledku toho uložiť Komisii povinnosť zaplatiť sumu 1 962 858,61 EUR spolu s úrokmi z omeškania vypočítanými odo dňa oznámenia žiadosti 7. marca 2003 až do 30. apríla 2003 v zákonnej výške 7 % podľa Portaria (vyhláška ministerstva) č. 263/99 z 12. apríla 1999 a od 1. mája 2003 do úplného zaplatenia v zákonnej výške 4 % podľa Portaria č. 291/03 z 8. apríla 2003,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Aj keď sa štát môže teoreticky zdržať toho, aby vyžadoval od CGD vrátenie sumy požadovanej Komisiou, napadnuté rozhodnutie nevychádza bez ďalšieho z tohto predpokladu poskytnutia zostávajúcej sumy, ktorú Komisia dlhuje CGD.
   Vzhľadom na to, že Komisia v napadnutom rozhodnutí nerozlišuje medzi právnym postavením štátu a právnym postavením žalobkyne, CGD sa snaží dosiahnuť zrušenie napadnutého rozhodnutia, ktoré napriek tomu, že je určené Portugalskej republike, sa jej individuálne a bezprostredne dotýka. Napadnuté rozhodnutie má tieto chyby:

               —

               nedostatok odôvodnenia: v napadnutom rozhodnutí nie je vôbec vysvetlený spôsob, akým Komisia vypočítala sumu vopred vyplatenej finančnej pomoci EFRR, ktorá má byť podľa nej vrátená EFRR. Okrem toho odôvodnenie je rozporné, obsahuje opomenutia, nepresnosti a chyby,

               —

               nesprávne posúdenie skutkových okolností: napadnuté rozhodnutie vychádza z predpokladu, že sprostredkovateľ platí príjemcom podpory úrokové subvencie, ktoré sú predmetom globálnych dotácií, avšak tak tomu nie je, pretože zmienené úrokové subvencie sú odpočítané od úrokov, ktoré príjemcovia dlhujú CGD,

               —

               nesprávne právne posúdenie: porušenie právnych predpisov týkajúcich sa uplatnenia Zmluvy ES a porušenie dohody uzavretej medzi Komisiou a CGD: skutočnosť, že 31. decembra 2001 finančná pomoc EFRR zodpovedala 82 % všetkých splatných úrokových subvencií, nie je v predmetnom prípade v rozpore s článkom 13 ods. 3 nariadenia (EHS) č. 2052/88 (1). Je síce pravda, že článok 21 ods. 1 nariadenia (EHS) č. 4253/88 (2) odkazuje na zálohy alebo na konečné platby vzťahujúce sa na „skutočné výdavky“, ktoré boli vynaložené, ale náklady (nie platby) vzťahujúce sa na úrokové subvencie vznikli až po 31. decembri 2001. Dlhy zodpovedajúce toku zostávajúcich úrokových subvencií EFRR (nesplatných) každej pôžičky môžu byť potvrdené Komisiou ako výdavky EFRR, ktoré boli skutočne vynaložené a zaplatené. Preukázanie, že výdavky alebo náklady boli skutočne vynaložené, sa neuskutočňuje tak, že sa vopred zaplatia tieto úrokové subvencie konečným príjemcom, ale vykonaním povinností, ktoré vyplývajú alebo inými slovami sú „prevzaté“ na základe zmlúv o pôžičke, ktoré sú záväzné a boli vykonané do tohto dňa. Neexistuje žiadna povinnosť vopred zaplatiť „platbu úrokových subvencií“, ktoré neboli splatné do 31. decembra 2001, ani podporne založiť osobitný účet na to, aby tam boli uložené zodpovedajúce verejné finančné prostriedky,

               —

               porušenie zásad proporcionality, právnej istoty a ochrany legitimnej dôvery: v bodoch 19 a 26 napadnutého rozhodnutia Komisia tvrdí, že obe alternatívne podmienky, ktoré majú byť splnené, aby sa mohlo domnievať, že výdavky boli skutočne vynaložené pred 31. decembrom 2001, boli uvedené vo všeobecných pokynoch oznámených na schôdzi CDRR (Výbor pre rozvoj a premenu regiónov), ktorá sa konala 29. mája 2002, zatiaľ čo tieto všeobecné pokyny boli oznámené CDRR až po 31. decembri 2001. Žalobkyňa pripúšťa, že tieto všeobecné pokyny môžu prispieť k zabezpečeniu ukončenia globálnych dotácií určených na úrokové subvencie a k skutočnosti, že na úroky, ktoré dlhuje vypožičiavateľ, sa nevzťahujú úrokové subvencie. Napriek tomu je tiež nevyhnutné, aby použiteľné rozhodnutia a dohody uzavreté na tento účel boli v súlade s týmito riešeniami, čomu tak nie je v prípade rozhodnutia SGAIA a dotknutej dohody. V týchto všeobecných pokynoch Komisia pripúšťa, že existujú iné metódy, ktoré umožňujú zohľadniť dotknuté výdavky. Jednou z týchto metód je úplné „prevzatie“ financovania úrokových subvencií, ktoré neboli splatné po skončení programu. Pritom k takémuto prevzatiu skutočne dochádza od okamžiku, keď CGD nemôže vyžadovať od príjemcov, aby jej zaplatili viac ako úroky bez úrokových subvencií. Napadnuté rozhodnutie sa tak nezaoberá riešeniami, ktoré sú viac v súlade s SGAIA, lepšie vykonateľné a menej nevýhodné pre sprostredkovateľa a príjemcu, a tiež ktoré môžu zabezpečiť dotknuté úroky. Okrem toho Portugalská republika a CGD legitímne očakávali, že môžu počítať so subvenciou za iných podmienok ako sú podmienky vyplývajúce z týchto všeobecných pokynov, ktoré im boli oznámené až po skončení programu.

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2052/88 z 24. júna 1988 o úlohách štrukturálnych fondov a ich účinnosti a o koordinácii ich činností navzájom, ako aj s činnosťami Európskej investičnej banky a ďalšími existujúcimi finančnými nástrojmi [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 185, s. 9).

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 4253/88 z 19. decembra 1988, ktorým sa vykonáva nariadenie (EHS) č. 2052/88, pokiaľ ide o koordináciu činností rozličných štrukturálnych fondov navzájom na jednej strane a ich činností s operáciami Európskej investičnej banky a ďalšími existujúcimi finančnými nástrojmi na druhej strane [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 374, s. 1).


title: Spojené veci C-478/08 a C-479/08: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z  9. marca 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia — Taliansko) — Buzzi Unicem SpA, a i. (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Zásada znečisťovateľ platí — Smernica 2004/35/ES — Environmentálna zodpovednosť — Uplatnenie ratione temporis — Znečistenie, ktoré predchádza dňu stanovenému na prevzatie tejto smernice a ktoré pokračuje po tomto dni — Vnútroštátna úprava, ktorá pričíta náklady na náhradu škôd súvisiacich s týmto znečistením viacerým podnikom — Požiadavka zavinenia alebo nedbanlivosti — Požiadavka príčinnej súvislosti — Nápravné opatrenia — Povinnosť prerokovania s dotknutými podnikmi — Príloha II uvedenej smernice)

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/10

         Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 9. marca 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia — Taliansko) — Buzzi Unicem SpA, a i.
   (Spojené veci C-478/08 a C-479/08) (1)

   (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Zásada znečisťovateľ platí - Smernica 2004/35/ES - Environmentálna zodpovednosť - Uplatnenie ratione temporis - Znečistenie, ktoré predchádza dňu stanovenému na prevzatie tejto smernice a ktoré pokračuje po tomto dni - Vnútroštátna úprava, ktorá pričíta náklady na náhradu škôd súvisiacich s týmto znečistením viacerým podnikom - Požiadavka zavinenia alebo nedbanlivosti - Požiadavka príčinnej súvislosti - Nápravné opatrenia - Povinnosť prerokovania s dotknutými podnikmi - Príloha II uvedenej smernice)
   2010/C 134/16
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Buzzi Unicem SpA, ISAB Energy srl, Raffinerie Mediterranee SpA (ERG) (C-478/08), Dow Italia Divisione Commerciale Srl (C-479/08)

      Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d’Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Sviluppo Italia SpA (C-478/08), Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Salute, Regione siciliana, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia) (C-479/08)

      Za účasti: ENI Divisione Exploration and Production SpA, ENI SpA, Edison SpA

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia — Výklad článku 174 ES a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES z 21. apríla 2004 o environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd (Ú. v. EÚ L 143, s. 56; Mim. vyd. 15/008, s. 357) a zásady „znečisťovateľ platí“ — Vnútroštátna právna úpravu, ktorá poskytuje správnemu orgánu právomoc uložiť súkromným podnikateľom povinnosť uskutočniť opatrenia na nápravu bez toho, aby viedol vyšetrovanie s cieľom zistenia osoby zodpovednej za predmetné znečistenie

      Výrok uznesenia

               1.

               V situácii znečistenia životného prostredia o akú ide v konaniach vo veci samej:

                           —

                           keď nie sú splnené podmienky uplatnenia ratione temporis a/alebo ratione materiae smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES z 21. apríla 2004 o environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd, potom takáto situácia bude v pôsobnosti vnútroštátneho práva, pod podmienkou dodržania pravidiel Zmluvy a bez toho, aby tým boli dotknuté ďalšie akty sekundárneho práva,

                           —

                           smernica 2004/35 nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje príslušnému orgánu konajúcemu v rámci tejto smernice predpokladať existenciu príčinnej súvislosti, vrátane prípadu znečistení plošného charakteru, medzi prevádzkovateľmi a zisteným znečistením, a to z dôvodu, že znečistená zóna sa nachádza v blízkosti ich zariadení. V súlade so zásadou znečisťovateľ platí však na účely predpokladu druhu takejto príčinnej súvislosti musí mať tento orgán konkrétne a prípustné dôkazy, ktoré môžu opodstatniť jeho predpoklad, ako napríklad to, že zistené znečistenie sa nachádza v blízkosti zariadenia prevádzkovateľa, a to, že nájdené znečisťujúce látky sa zhodujú so zložkami, ktoré používa uvedený prevádzkovateľ v rámci svojich činností,

                           —

                           článok 3 ods. 1, článok 4 ods. 5 a článok 11 ods. 2 smernice 2004/35 sa majú vykladať tak, že keď príslušný orgán rozhoduje o uložení nápravných opatrení environmentálnych škôd prevádzkovateľom, ktorých činnosti patria do prílohy III tejto smernice, potom uvedený orgán nie je povinný preukázať nedbanlivosť a ani úmyselný zámer prevádzkovateľov, ktorých činnosti sa považujú za spôsobujúce environmentálne škody. Naopak je úlohou tohto orgánu na jednej strane najskôr vyhľadať pôvod zisteného znečistenia, keďže uvedený orgán má v tejto súvislosti mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o konania, použité prostriedky a o dĺžku takéhoto vyhľadávania. Na druhej strane tento orgán je povinný preukázať podľa vnútroštátnych pravidiel upravujúcich dokazovanie príčinnú súvislosť medzi činnosťami prevádzkovateľov, na ktorých sa zameriavajú nápravné opatrenia, a týmto znečistením,

                           —

                           keďže povinnosť nápravy vzniká prevádzkovateľom iba z dôvodu ich podielu na znečistení alebo nebezpečenstve znečistenia, príslušný orgán musí v zásade preukázať úroveň podielu každého z týchto prevádzkovateľov na znečistení, ktoré chce napraviť a zohľadniť ich príslušný podiel vo výpočte nákladov akcií na nápravu, ktoré tento orgán vyúčtuje uvedeným prevádzkovateľom, bez toho, aby tým bol dotknutý článok 9 smernice 2004/35.

               2.

               Článok 7 a článok 11 ods. 4 smernice 2004/35/ES v spojení s prílohou II tejto smernice sa majú vykladať v tom zmysle, že:

                           —

                           príslušný orgán je oprávnený podstatným spôsobom zmeniť opatrenia na nápravu environmentálnych škôd, o ktorých sa rozhodlo po kontradiktórnom konaní vedenom v spolupráci s dotknutými prevádzkovateľmi, ktoré už boli vykonané alebo s ktorých výkonom sa začína. S cieľom prijať takéto rozhodnutia však:

                                       —

                                       tento orgán je povinný vypočuť prevádzkovateľov, ktorým sú uložené takéto opatrenia, ibaže by išlo o naliehavú environmentálnu situáciu, ktorá si vyžaduje okamžitý zásah príslušného orgánu,

                                       —

                                       tento orgán je tiež povinný vyzvať najmä osoby, na pozemkoch ktorých sa majú vykonať tieto nápravné opatrenia, aby predložili svoje pozorovania, ktoré zohľadní, a

                                       —

                                       tento orgán je povinný zohľadniť kritériá uvedené v bode 1.3.1 prílohy II smernice 2004/35 a uviesť vo svojom rozhodnutí dôvody jeho výberu a prípadne tie, ktoré môžu vysvetliť to, že podrobné skúmanie so zreteľom na uvedené kritériá nebolo urobené alebo nemohlo byť urobené napríklad z dôvodu naliehavosti environmentálnej situácie,

                           —

                           za okolností, aké sú vo veciach samých, smernica 2004/35 nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje príslušnému orgánu podmieniť výkon práva prevádzkovateľov, na ktorých sa vzťahujú nápravné environmentálne opatrenia, použiť svoje pozemky tým, že vykonajú práce, ktoré si vyžadujú tieto opatrenia, a to aj keď tieto opatrenia sa nedotýkajú uvedených pozemkov z toho dôvodu, že už boli predmetom skorších opatrení bonifikácie alebo že nikdy neboli znečistené. Takéto opatrenie však musí byť odôvodnené cieľom, ktorým je zabrániť zhoršeniu environmentálnej situácie tam, kde sa uplatňujú uvedené opatrenia, alebo v súlade so zásadou predchádzania škodám, cieľom, ktorým je predchádzať vzniku alebo opätovnému vzniku ďalších environmentálnych škôd na uvedených pozemkoch prevádzkovateľov, susediacich s morským pobrežím, ktoré je predmetom uvedených nápravných opatrení.

      (1)  Ú. v. EÚ C 19, 24.1.2009.


title: Vec T-159/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  18. júna 2012 — Biofrescos/Komisia [ „Colná únia — Mrazené krevety pochádzajúce z Indonézie — Neplatné osvedčenia o pôvode — Dodatočné vyberanie dovozného cla — Odpustenie dovozného cla — Článok 220 ods. 2 písm. b) a článok 239 nariadenia (EHS) č. 2913/92“ ]

text:
               28.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 227/17

         Rozsudok Všeobecného súdu z 18. júna 2012 — Biofrescos/Komisia
   (Vec T-159/09) (1)

   (Colná únia - Mrazené krevety pochádzajúce z Indonézie - Neplatné osvedčenia o pôvode - Dodatočné vyberanie dovozného cla - Odpustenie dovozného cla - Článok 220 ods. 2 písm. b) a článok 239 nariadenia (EHS) č. 2913/92)
   2012/C 227/23
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda (Linda-a-Velha, Portugalsko) (v zastúpení: A. de Magalhães Menezes, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal, P. Guerra e Andrade a L. Bouyon, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2009) 72 v konečnom znení zo 16. januára 2009, v ktorom sa konštatuje, že treba pristúpiť k dodatočnému zaplateniu dovozného cla a že oslobodenie od tohto cla nie je odôvodnené v konkrétnom prípade dovozu

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 153, 4.7.2009.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 5. júla 2005 vo veci T-370/03: Jacques Wunenburger proti Komisii Európskych spoločenstiev (Úradníci — Miesto riaditeľa v úrade pre spoluprácu Európskej Komisie EuropeAid — Oznámenie o voľnom mieste — Zamietnutie kandidatúry — Žaloba o neplatnosť — Právny záujem — Odôvodnenie — Zjavný omyl v posúdení)

text:
               3.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/37

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 5. júla 2005
   vo veci T-370/03: Jacques Wunenburger proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Úradníci - Miesto riaditeľa v úrade pre spoluprácu Európskej Komisie EuropeAid - Oznámenie o voľnom mieste - Zamietnutie kandidatúry - Žaloba o neplatnosť - Právny záujem - Odôvodnenie - Zjavný omyl v posúdení)
   (2005/C 217/83)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci T-370/03, Jacques Wunenburger, úradník Komisie Európskych spoločenstiev, bydliskom v Záhrebe (Chorvátsko), v zastúpení: É. Boigelot, advokát, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: J. Currall a G. Berscheid, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu), ktorej predmetom je návrh na zrušenie na jednej strane rozhodnutia Komisie, ktorým žalobca nebol menovaný na miesto riaditeľa odboru „Afrika, Karibik a Tichomorie“ v úrade pre spoluprácu Európskej Komisie EuropeAid a na strane druhej rozhodnutia, ktorým bol iný kandidát menovaný na uvedené miesto, Súd prvého stupňa (prvá komora), v zložení: predseda komory J. D. Cook, sudcovia R. García-Valdecasas a I. Labucka, tajomník: I. Natsinas, referent, vyhlásil 5. júla 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník konania znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 21, 24.1.2004


title: Vec C-522/15 P: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 18. decembra 2015 – Európska komisia/Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA

text:
               18.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 136/23

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 18. decembra 2015 – Európska komisia/Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA
   (Vec C-522/15 P) (1)

   (2016/C 136/32)
   Jazyk konania: taliančina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 406, 7.12.2015.


title: Vec C-576/15: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 5. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulharsko) – Маja Маrinova ET/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tărnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Daň z pridanej hodnoty — Smernica 2006/112/ES — Článok 2 ods. 1 písm. a) — Článok 9 ods. 1 — Článok 14 ods. 1 — Články 73, 80 a 273 — Zásady daňovej neutrality a proporcionality — Daňový podvod — Nezrovnalosti v účtovníctve — Zatajenie dodaní a príjmov — Určenie základu dane)

text:
               28.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 441/5

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 5. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulharsko) – Маja Маrinova ET/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tărnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
      (Vec C-576/15) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty - Smernica 2006/112/ES - Článok 2 ods. 1 písm. a) - Článok 9 ods. 1 - Článok 14 ods. 1 - Články 73, 80 a 273 - Zásady daňovej neutrality a proporcionality - Daňový podvod - Nezrovnalosti v účtovníctve - Zatajenie dodaní a príjmov - Určenie základu dane))
      (2016/C 441/07)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Маja Маrinova ET

         Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tărnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

         Výrok rozsudku

      Článok 2 ods. 1 písm. a), článok 9 ods. 1, článok 14 ods. 1 a články 73 a 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, ako aj zásada daňovej neutrality sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava dotknutá vo veci samej, podľa ktorej v prípade, ak v sklade zdaniteľnej osoby chýba tovar, ktorý jej bol dodaný, a v účtovníctve tejto zdaniteľnej osoby nie sú zaúčtované s tým súvisiace finančné dokumenty, finančná správa môže predpokladať, že uvedená zdaniteľná osoba ďalej predala tento tovar tretím osobám, a určiť základ dane z predaja uvedeného tovaru podľa dôkazov, ktoré má k dispozícii, na základe pravidiel, ktoré táto smernica neupravuje. Vnútroštátnemu súdu však prislúcha, aby preveril, či ustanovenia tejto vnútroštátnej právnej úpravy nejdú nad rámec toho, čo je nevyhnutné na zabezpečenie riadneho výberu dane z pridanej hodnoty a zamedzenie podvodom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 27, 25.1.2016.


title: Vec C-85/10: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  10. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo — Španielsko) — Telefónica Móviles España, SA/Administración del Estado, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones (Telekomunikačné služby — Smernica 97/13/ES — Všeobecné oprávnenia a individuálne licencie — Poplatky a úhrady uplatniteľné na podniky, ktoré sú držiteľmi individuálnych licencií — Článok 11 ods. 2 — Výklad — Vnútroštátna právna úprava, ktorá nestanovuje osobitné určenie poplatku — Zvýšenie poplatku za digitálne systémy bez toho, aby bol zmenený poplatok za analógové systémy prvej generácie — Zlučiteľnosť)

text:
               7.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 139/10

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 10. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo — Španielsko) — Telefónica Móviles España, SA/Administración del Estado, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones
   (Vec C-85/10) (1)

   (Telekomunikačné služby - Smernica 97/13/ES - Všeobecné oprávnenia a individuálne licencie - Poplatky a úhrady uplatniteľné na podniky, ktoré sú držiteľmi individuálnych licencií - Článok 11 ods. 2 - Výklad - Vnútroštátna právna úprava, ktorá nestanovuje osobitné určenie poplatku - Zvýšenie poplatku za digitálne systémy bez toho, aby bol zmenený poplatok za analógové systémy prvej generácie - Zlučiteľnosť)
   2011/C 139/16
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Telefónica Móviles España, SA

      Žalované: Administración del Estado, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal Supremo — Výklad článku 11 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/13/ES z 10. apríla 1997 o spoločnom rámci pre všeobecné oprávnenia a individuálne licencie v odvetví telekomunikačných služieb (Ú. v. ES L 117, s. 15) — Poplatky a úhrady podnikov, ktorým boli udelené individuálne licencie — Uloženie finančných povinností, ktoré idú nad rámec dovolený smernicou a ktoré slúžia cieľu, ktorý smernica neupravuje — Znevýhodňovanie novej technológie vo vzťahu k zastaralej technológii

      Výrok rozsudku

   Požiadavky stanovené v článku 11 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/13/ES z 10. apríla 1997 o spoločnom rámci pre všeobecné oprávnenia a individuálne licencie v odvetví telekomunikačných služieb, podľa ktorých úhrada uložená poskytovateľom telekomunikačných služieb za využívanie obmedzených zdrojov musí sledovať cieľ spočívajúci v zabezpečení optimálneho využívania týchto zdrojov a musí zohľadňovať potrebu rozvoja inovačných služieb a hospodárskej súťaže, sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá poskytovateľom telekomunikačných služieb, ktorí sú držiteľmi individuálnych licencií na používanie rádiových frekvencií, stanovuje povinnosť úhrady bez toho, aby stanovila osobitné určenie príjmov získaných na základe tejto úhrady, a ktorá vo významnom rozsahu zvyšuje výšku tejto úhrady za určitú technológiu bez toho, aby ju zmenila v prípade inej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 134, 22.5.2010.


title: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 2. decembra 2004 vo veci C-48/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Portugalskej republike (Nesplnenie povinnosti — Smernica 2000/76/ES — Spaľovanie odpadov — Neprebratie smernice)

text:
               22.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/7

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (štvrtá komora)
   z 2. decembra 2004
   vo veci C-48/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Portugalskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti - Smernica 2000/76/ES - Spaľovanie odpadov - Neprebratie smernice)
   (2005/C 19/12)
   Jazyk konania: portugalčina
   Vo veci C-48/04, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnený zástupca: A. Caeiros a M. Konstantinidis) proti Portugalskej republike (splnomocnený zástupca: L. Ferrnandes a F. Andrade), predmetom ktorej je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 26 ES, podaná dňa 6. februára 2004, Súdny dvor (štvrtá komora), v zložení: predseda komory K. Lenaerts, sudcovia N. Colneric a E. Levits (spravodajca), generálny advokát: F. G. Jacobs, tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 2. decembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Portugalská republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou 2000/76/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. decembra 2000 o spaľovaní odpadov, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice a najmä z jej článku 21 ods. 1.

               2.

               Portugalská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 71 z 20.3.2004


title: Vec C-8/06 P: Odvolanie podané  9. januára 2006 : Anna Herrero Romeu proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (prvá komora) z  25. októbra 2005  vo veci T-298/02, Anna Herrero Romeu proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/27

         Odvolanie podané 9. januára 2006: Anna Herrero Romeu proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (prvá komora) z 25. októbra 2005 vo veci T-298/02, Anna Herrero Romeu proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec C-8/06 P)
   (2006/C 60/50)
   Jazyk konania: španielčina
   Anna Herrero Romeu podala 9. januára 2006 odvolanie na Súdny dvor Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (prvá komora) z 25. októbra 2005 vo veci T-298/02, Anna Herrero Romeu proti Komisii Európskych spoločenstiev. Odvolateľku zastupujú R. García-Gallardo Gil Fournier, D. Domínguez Pérez a A. Sayagués Torres, advokáti.
   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               rozhodol, že toto odvolanie je prípustné;

               2.

               zrušil rozsudok Súdu prvého stupňa (prvá komora) z 25. októbra 2005;

               3.

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu všetkých trov konania pred Súdnym dvorom, ako aj pred Súdom prvého stupňa.

         Dôvody odvolania a hlavné tvrdenia
   Odvolanie sa zakladá na jedinom dôvode odvolania: porušení práva Spoločenstva Súdom prvého stupňa v bodoch 23 až 44 napadnutého rozsudku. Odvolateľka najmä usudzuje, že Súd prvého stupňa nesprávne vyložil pojem „okolnosti, vyplývajúce z práce vykonávanej pre iný štát“ v článku 4 ods. 1 písm. a) druhej zarážke Prílohy VII Služobného poriadku.


title: Vec T-63/06: Žaloba podaná  16. februára 2006  – Eyropaïki Dynamiki/ESMDDZ

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/45

         Žaloba podaná 16. februára 2006 – Eyropaïki Dynamiki/ESMDDZ
   (Vec T-63/06)
   (2006/C 86/84)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Eyropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Grécko) (v zastúpení: N. Korogiannakis, právnik)

      Žalovaný: Európske stredisko pre monitorovanie drog a drogovej závislosti
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Európskeho strediska pre monitorovanie drog a drogovej závislosti, ktorým bola ponuka žalobcu vyhodnotená ako neúspešná a zákazka pridelená úspešnému dodávateľovi,

               —

               zaviazať Európske stredisko pre monitorovanie drog a drogovej závislosti na zaplatenie trov žalobcu na právne zastúpenie a ostatných trov a výdavkov žalobcu, ktoré boli vynaložené v súvislosti s touto žalobou, ako aj na náhradu škody vyplývajúcej z výberového konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca podal ponuku ako odpoveď na výzvu na účasť vo výberovom konaní žalovaného pre programovanie softwaru a konzultačné služby (Ú. v. EÚ 2005/S 187-183846). Žalobca namieta proti rozhodnutiu, ktorým bola zamietnutá jeho ponuka a zákazka pridelená inému uchádzačovi.
   Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza, že prijatím namietaného rozhodnutia boli porušené zásada nediskriminácie a transparentnosti, ako aj smernica 92/50 (1) a Rozpočtové nariadenie (2). Podľa žalobcu bola jeho ponuka odmietnutá na základe kritérií, ktoré neboli uvedené v oznámení o výberovom konaní. Žalobca takisto namieta, že žalovaný nepožiadal žalobcu o vysvetlenie a preto porušil zásadu správneho úradného postupu. Napokon žalobca uvádza, že namietané rozhodnutie obsahuje zjavné chyby v posúdení.

      (1)  Smernica Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb (Ú. v. ES L 209, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 322).

      (2)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74).


title: Vec T-434/12: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. januára 2014 — Steiff/ÚHVT (Textilný štítok s kovovým gombíkom v strede ucha plyšového zvieratka) [Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška ochrannej známky spočívajúcej v pripevnení textilného štítku kovovým gombíkom do stredu ucha plyšového zvieratka — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]

text:
               22.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 52/36

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. januára 2014 — Steiff/ÚHVT (Textilný štítok s kovovým gombíkom v strede ucha plyšového zvieratka)
   (Vec T-434/12) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška ochrannej známky spočívajúcej v pripevnení textilného štítku kovovým gombíkom do stredu ucha plyšového zvieratka - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2014/C 52/67
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Nemecko) (v zastúpení: D. Fissl, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Pohlmann, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 19. júla 2012 (vec R 1692/2011-1) týkajúcemu sa zápisu označenia vytvoreného pripevnením textilného štítku kovovým gombíkom do stredu ucha plyšového zvieratka ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Margarete Steiff GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 366, 24.11.2012.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. júna 2004 vo veci T-317/01, M+M Gesellschaft für Unternehmensberatung und Informationssysteme mbH proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (Ochranná známka spoločenstva — Konanie o námietkach — Prihláška na slovnú ochrannú známku spoločenstva M+M EUROdATA — Skoršia slovná ochranná známka EURODATA TV — Relatívne dôvody zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 odsek 1 písmeno b) nariadenia (ES) č. 40/94)

text:
               25.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/16

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 30. júna 2004
   vo veci T-317/01, M+M Gesellschaft für Unternehmensberatung und Informationssysteme mbH proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (1)

   (Ochranná známka spoločenstva - Konanie o námietkach - Prihláška na slovnú ochrannú známku spoločenstva M+M EUROdATA - Skoršia slovná ochranná známka EURODATA TV - Relatívne dôvody zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 odsek 1 písmeno b) nariadenia (ES) č. 40/94)
   (2004/C 239/32)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci T-317/01, M+M Gesellschaft für Unternehmensberatung und Informationssysteme mbH, so sídlom vo Frankfurte nad Mohanom (Nemecko), v zastúpení: M. Treis, advokát, proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (splnomocnení zástupcovia: S. Laitinen a U. Pfleghar), za účasti ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom ÚHVT, Mediametrie SA, so sídlom v Paríži (Francúzsko), zastúpeného spočiatku D. Dupuis-Latour, následne S. Szilvasi, advokáti, predmetom ktorej je žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo dňa 2. októbra 2001 vo veci R 698/2000-1, týkajúceho sa konania o námietkach medzi Mediametrie SA a M+M Gesellschaft für Unternehmenberatung und Informationssysteme mbH, Súd prvého stupňa (druhá komora), v zložení: predseda J. Pirrung, sudcovia A. W. H. Meij a N. J. Forwood; tajomník: D. Christensenn, referent, vyhlásil dňa 30. júna 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo dňa 2. októbra 2001 vo veci R 698/2000-1 sa zrušuje s výnimkou časti; ktorou bola vec vrátená na konanie pred oddelenie pre námietky týkajúce sa prihlášky na ochrannú známku vo vzťahu k tovarom a službám v nej uvedeným a patriacim do tried 9, 16 a 42.

               2.

               Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) je povinný nahradiť trovy konania vzniknuté žalobcovi.

               3.

               Vedľajší účastník nemá nárok na náhradu trov konania.

      (1)  Ú. v. ES C 56 z 2.3.2002


title: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 14. apríla 2005 vo veci C-299/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike (Nesplnenie povinnosti členského štátu — Smernica 2002/77/ES — Trhy elektronických komunikačných sietí a služieb — Neprebratie smernice v stanovenej lehote)

text:
               11.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/13

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (šiesta komora)
   zo 14. apríla 2005
   vo veci C-299/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti členského štátu - Smernica 2002/77/ES - Trhy elektronických komunikačných sietí a služieb - Neprebratie smernice v stanovenej lehote)
   (2005/C 143/17)
   Jazyk konania: gréčtina
   Vo veci C-299/04, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: T. Christoforou a K. Mojzesowicz) proti Helénskej republike (splnomocnená zástupkyňa: N. Dafniou), predmetom ktorej je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 14. júla 2004, Súdny dvor (šiesta komora), v zložení: predseda šiestej komory A. Borg Barthet, sudcovia J.-P. Puissochet a J. Malenovský (spravodajca), generálny advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajomník: R. Grass, vyhlásil 14. apríla 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Helénska republika tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2002/77/ES zo 16. septembra 2002 o hospodárskej súťaži na trhoch elektronických komunikačných sietí a služieb, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 228, 11.9.2004


title: Vec C-645/13: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  18. novembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia n ° 34 de Barcelona – Španielsko) – Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito/Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Sena, Victoriana Pérez Bicéntez

text:
               16.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 56/10

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 18. novembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 34 de Barcelona – Španielsko) – Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito/Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Sena, Victoriana Pérez Bicéntez
   (Vec C-645/13) (1)

   (2015/C 056/14)
   Jazyk konania: španielčina
   Predseda Súdneho nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 71, 8.3.2014.


title: Vec C-433/09: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  22. decembra 2010 — Európska komisia/Rakúska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Dane — Smernica 2006/112/ES — DPH — Zdaniteľný základ — Poplatok vyberaný pri dodaní vozidiel ešte nezaregistrovaných v dotknutom členskom štáte, ktorý závisí od ich hodnoty a priemernej spotreby —  „Normverbrauchsabgabe“ )

text:
               19.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/14

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 22. decembra 2010 — Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-433/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Dane - Smernica 2006/112/ES - DPH - Zdaniteľný základ - Poplatok vyberaný pri dodaní vozidiel ešte nezaregistrovaných v dotknutom členskom štáte, ktorý závisí od ich hodnoty a priemernej spotreby - „Normverbrauchsabgabe“)
   2011/C 55/24
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: D. Triantafyllou, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Rakúska republika (v zastúpení: E. Riedl a C. Pesendorfer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článkov 78 a 79 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1) — Predaj motorových vozidiel — Zahrnutie poplatku vyberaného pri dodaní vozidiel ešte nezaregistrovaných v dotknutom členskom štáte, ktorý závisí od ich hodnoty a priemernej spotreby (Normverbrauchsabgabe), do základu dane

      Výrok rozsudku

               1.

               Rakúska republika si tým, že zahrnula poplatok z normovanej spotreby („Normverbrauchsabgabe“) do základu dane z pridanej hodnoty vyberanej v Rakúsku pri dodaní automobilu nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 78 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty.

               2.

               Žaloba sa v zostávajúcej časti zamieta.

               3.

               Európska komisia a Rakúska republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 30.1.2010.


title: Vec C-396/11: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  29. januára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța — Rumunsko) — Ministerul Public — Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Constanța/vykonanie európskych zatykačov vydaných na Ciprian Vasile Radu (Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Európsky zatykač a postupy odovzdávania osôb medzi členskými štátmi — Európsky zatykač vydaný na účely trestného stíhania — Dôvody odmietnutia vykonania)

text:
               23.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/5

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. januára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța — Rumunsko) — Ministerul Public — Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Constanța/vykonanie európskych zatykačov vydaných na Ciprian Vasile Radu
   (Vec C-396/11) (1)

   (Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Európsky zatykač a postupy odovzdávania osôb medzi členskými štátmi - Európsky zatykač vydaný na účely trestného stíhania - Dôvody odmietnutia vykonania)
   2013/C 86/07
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Constanța

      Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

   Ciprian Vasile Radu

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Curtea de Apel Constanța — Výklad rámcového rozhodnutia Rady z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (2002/584/SVV) (Ú. v. ES L 190, s. 1), ako aj článku 6 ZEÚ a Charty základných práv Európskej únie, najmä jej článkov 6, 48 a 52 — Európsky zatykač vydaný na účely trestného stíhania — Právomoc členského štátu vykonávajúceho zatykač zamietnuť žiadosť o vydanie vyžiadanej osoby z dôvodu nedodržania Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, Charty základných práv Európskej únie, ako aj z dôvodu neprebratia alebo neúplného prebratia rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV členským štátom vydávajúcim zatykač

      Výrok rozsudku

   Rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmenené a doplnené rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že vykonávajúce súdne orgány nie sú oprávnené odmietnuť vykonať európsky zatykač vydaný na účely trestného stíhania z dôvodu, že vyžiadaná osoba nebola pred vydaním tohto zatykača vypočutá vo vydávajúcom členskom štáte.

      (1)  Ú. v. EÚ C 282, 24.9.2011.


title: vec T-305/09: Žaloba podaná 30. júla 2009 — Unicid/Komisia

text:
               10.10.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 244/12

         Žaloba podaná 30. júla 2009 — Unicid/Komisia
   (vec T-305/09)
   2009/C 244/19
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Union nationale interprofessionnelle cidricole (Unicid) (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: V. Ledoux a B. Néouze, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie v celom jeho rozsahu,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Touto žalobou sa žalobkyňa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie K(2008) 7846 v konečnom znení (1) z 10. decembra 2008, v ktorom Komisia konštatovala, že rámcová schéma opatrení, ktoré chcú prijať francúzske poľnohospodárske medziprofesijné organizácie, spočívajúcich v technickej pomoci, podpore výroby a predaja kvalitných poľnohospodárskych produktov, výskumu a vývoja, ako aj propagácie v prospech prvovýrobcov a podnikov pôsobiacich v oblasti spracovania a predaja poľnohospodárskych produktov, financovaných dobrovoľnými príspevkami, ktoré sa na základe medziministerského výnosu stávajú povinnými a vyberajú sa od členov týchto medziprofesijných organizácií, predstavuje štátnu pomoc zlučiteľnú so spoločným trhom.
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvádzané žalobkyňou sú v zásade zhodné alebo podobné so žalobnými dôvodmi a hlavnými tvrdeniami uvádzanými v rámci veci T-293/09, CNIEL/Komisia, a T-302/09, CNIPT/Komisia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 116, 2009, s. 14.


title: Vec C-136/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) 7. marca 2016 – Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento SA/Banco Santander Totta SA

text:
               10.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) 7. marca 2016 – Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento SA/Banco Santander Totta SA
   (Vec C-136/16)
   (2016/C 165/13)
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento SA

      Žalovaná: Banco Santander Totta SA

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je v spore medzi dvoma spoločnosťami so sídlom v jednom členskom štáte, ktorý sa týka zmlúv, dostatočným cudzím prvkom na uplatnenie nariadení (ES) č. 44/2001 (1) a [(EÚ) č.] 1215/2012 (2) na účely určenia medzinárodnej právomoci skutočnosť, že také zmluvy obsahujú doložky o voľbe právomoci súdov iného členského štátu, alebo sa vyžaduje aj existencia iných cudzích prvkov?

               2.

               Možno neuplatniť túto dohodu o voľbe právomoci, ak výber súdov iného členského štátu, než v ktorom majú sídlo zmluvné strany, spôsobuje jednej z nich vážne ťažkosti, pričom druhá zmluvná strana nemá záujem hodný ochrany, ktorý by odôvodnil taký výber?
               V prípade, ak sa dospeje k záveru, že okrem dohody o voľbe právomoci sa vyžadujú aj iné cudzie prvky:

               3.

               Vykazujú swapové zmluvy uzavreté medzi [Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento, S.A.] (SMD) a Banco Santander Totta dostatok cudzích prvkov na uplatnenie nariadení (ES) č. 44/2001 a [(EÚ) č.] 1215/2012 na účely určenia medzinárodnej právomoci na rozhodovanie sporov, ktoré sa týkajú týchto subjektov, ak

                           a)

                           tieto subjekty majú sídlo v členskom štáte – Portugalsku – uzavreli v Portugalsku dve „swapové“ zmluvy, ktoré sa skladajú z jednej ISDA Master Agreement a dvoch „confirmations“, dojednaných autonómnym regiónom Madeira v mene SMD;

                           b)

                           pri dojednávaní týchto zmlúv autonómny región Madeira, s využitím poradenských služieb Banco BPI, S.A., a advokátskej kancelárie, požiadal viaceré medzinárodné banky, aby predložili návrhy, pričom medzi týmito bankami sa nachádzala JP Morgan;

                           c)

                           výlučným vlastníkom Banco Santander Totta, S.A., je Banco Santander, ktorá má sídlo v Španielsku;

                           d)

                           Banco Santander Totta, S.A., vystupovala ako medzinárodná banka s dcérskymi spoločnosťami vo viacerých členských štátoch pod jednotnou značkou Santander;

                           e)

                           Banco Santander Totta, S.A., bola v ISDA Master Agreement považovaná za Multibranch Party, ktorá môže uskutočňovať a prijímať platby pri akejkoľvek transakcii prostredníctvom svojich dcérskych spoločností v Londýne a Luxemburgu;

                           f)

                           podľa uzavretej ISDA Master Agreement môžu zmluvné strany v určitých prípadoch previesť svoje práva a povinnosti na iné pobočky alebo dcérske spoločnosti;

                           g)

                           zmluvné strany v „swapových“ zmluvách označili za rozhodné anglické právo a uzavreli dohody o voľbe právomoci, ktoré priznávali výlučnú a úplnú právomoc anglickým súdom;

                           h)

                           zmluvy boli vyhotovené v angličtine, pričom terminológia a pojmy, ktoré sú v nich použité, sú anglosaské;

                           i)

                           „swapové“ zmluvy boli uzavreté s cieľom pokryť riziko zmeny úrokovej sadzby v dvoch zmluvách o financovaní, ktoré boli vyhotovené v angličtine a uzavreté so zahraničnými subjektmi (z ktorých jeden mal sídlo v Holandsku a druhý mal sídlo v Taliansku), a v jednej zo zmlúv o financovaní bolo stanovené, že dlžníci majú uskutočňovať platby na účet vedený v banke HSBC Bank plc v Londýne v termínoch určených na základe londýnskeho časového písma, pričom sa malo uplatniť anglické právo a právomoc bola priznaná anglickým súdom;

                           j)

                           Banco Santander Totta, S.A., vystupovala ako sprostredkovateľ na medzinárodnom trhu, pričom uzavrela symetrické zabezpečovacie zmluvy na medzinárodnom trhu?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42)

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. EÚ L 351, s. 1)