title: Vec T-384/13: Žaloba podaná 26. júla 2013 — Intermark/ÚHVT — Coca-Cola (RIENERGY Cola)

text:
               7.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/50

         Žaloba podaná 26. júla 2013 — Intermark/ÚHVT — Coca-Cola (RIENERGY Cola)
   (Vec T-384/13)
   2013/C 260/90
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Intermark Srl (Stei, Rumunsko) (v zastúpení: Á. László, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: The Coca-Cola Company (Atlanta, Spojené štáty)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhovel prihláške, zmenil napadnuté rozhodnutie žalovaného, zamietol námietku a rozhodol o zápise označenia ako ochrannej známky v celom rozsahu,

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie žalovaného a vrátil vec na ÚHVT na ďalšie preskúmanie a nové rozhodnutie v prípade, ak Všeobecný súd zastáva názor, že v konaní je nevyhnutné vykonať ďalšiu podrobnú analýzu skutkových okolností a dôkazov,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania žalobkyne.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „Cola“ pre tovary a služby v triedach 32 a 35 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9 507 963.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: zápisy obrazovej ochrannej známky „Coca-Cola“ č. 8 792 475, č. 2 107 118 a č. 8 709 818 pre tovary a služby v triedach 30, 32, 33 a 35.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke v celom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009.


title: Vec T-714/16: Žaloba podaná 7. októbra 2016 – Asolo/EUIPO – Red Bull (FLÜGEL)

text:
               12.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/29

         Žaloba podaná 7. októbra 2016 – Asolo/EUIPO – Red Bull (FLÜGEL)
   (Vec T-714/16)
   (2016/C 462/37)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Asolo LTD (Limassol, Cyprus) (v zastúpení: W. Pors, lawyer)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakúsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „FLÜGEL“ – ochranná známka Európskej únie č. 637 686.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 29. júla 2016 vo veci R 282/2015-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zamietol návrh na vyhlásenie neplatnosti,

               —

               uložil EUIPO a spoločnosti Red Bull povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 54 ods. 2 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 53 ods. 1 písm. a) v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-336/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Chemnitz (Nemecko) 3. augusta 2006 – Manfred Seuke/Landkreis Mittweida

text:
               28.10.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Chemnitz (Nemecko) 3. augusta 2006 – Manfred Seuke/Landkreis Mittweida
   (Vec C-336/06)
   (2006/C 261/21)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Manfred Seuke

      Žalovaný: Landkreis Mittweida
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Môže členský štát požadovať v súlade s článkom 1 ods. 2 a článkom 8 ods. 2 a 4 smernice 91/439/EHS (1), aby držiteľ vodičského preukazu vydaného iným členským štátom požiadal tuzemský vnútroštátny orgán o uznanie oprávnenia viesť motorové vozidlo na jeho území, ak mu bol predtým na území tuzemského štátu vodičský preukaz z akéhokoľvek dôvodu odňatý alebo zrušený?
               Ak nie:

               2.

               Má sa článok 1 ods. 2 v spojení s článkom 8 ods. 2 a 4 smernice 91/439/EHS vykladať tak, že členský štát môže na svojom území odmietnuť uznať právo viesť motorové vozidlo na základe vodičského preukazu vydaného iným členským štátom, ak držiteľovi vodičského preukazu vydaného iným členským štátom bol predtým na území tuzemského štátu vodičský preukaz odňatý alebo zrušený z akéhokoľvek dôvodu a zákaz vydať nový vodičský preukaz nariadený spolu s týmto opatrením uplynul pred vydaním vodičského preukazu v inom členskom štáte a ak je možné na základe objektívnych dôkazov (neexistencia bydliska v členskom štáte, ktorý vydal nový vodičský preukaz alebo žiadosť o vydanie tuzemského vodičského preukazu, ktorej sa nevyhovelo) dospieť k záveru, že jediným dôvodom získania vodičského preukazu vydaného iným členským štátom je snaha obísť prísne hmotno-právne podmienky tuzemského konania o obnovenie oprávnenia viesť motorové vozidlo, osobitne nevyhnutnosť predložiť lekársko-psychologický posudok?

      (1)  Ú. v. ES L 237, s. 1; Mim. vyd. 07/001, s. 317.


title: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  10. januára 2006  vo veci C-402/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Vestre Landsret): Skov Æg proti Bilka Lavprisvarehus A/S a Bilka Lavprisvarehus A/S proti Jette Mikkelsen, Michael Due Nielsen (Smernica 85/374/EHS — Zodpovednosť za chybné výrobky — Zodpovednosť dodávateľa chybného výrobku)

text:
               25.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/4

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (veľká komora)
   z 10. januára 2006
   vo veci C-402/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Vestre Landsret): Skov Æg proti Bilka Lavprisvarehus A/S a Bilka Lavprisvarehus A/S proti Jette Mikkelsen, Michael Due Nielsen (1)

   (Smernica 85/374/EHS - Zodpovednosť za chybné výrobky - Zodpovednosť dodávateľa chybného výrobku)
   (2006/C 48/07)
   Jazyk konania: dánčina
   Vo veci C-402/03, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Vestre Landsret (Dánsko) z 26. septembra 2003 a doručený Súdnemu dvoru 29. septembra 2003, ktorý súvisí s konaním: Skov Æg proti Bilka Lavprisvarehus A/S a Bilka Lavprisvarehus A/S proti Jette Mikkelsen, Michael Due Nielsen, Súdny dvor (veľká komora), v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann (spravodajca), C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Schiemann a J. Makarczyk, sudcovia C. Gulmann, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász a G. Arestis, generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: H. von Holstein, zástupca tajomníka, vyhlásil 10. januára 2006 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Smernica Rady 85/374/EHS z 25. júla 1985 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov o zodpovednosti za chybné výrobky sa má vykladať v tom zmysle, že:

               —

               bráni vnútroštátnemu pravidlu, podľa ktorého dodávateľ preberá nad rámec prípadov taxatívne uvedených v článku 3 ods. 3 smernice objektívnu zodpovednosť, ktorú smernica zavádza a pripisuje výrobcovi,

               —

               nebráni vnútroštátnemu pravidlu, podľa ktorého je dodávateľ povinný prebrať v neobmedzenom rozsahu zodpovednosť za zavinenie výrobcu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 304, 13.12.2003.


title: Vec C-504/11 P: Odvolanie podané 30. septembra 2011 : ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z  13. júla 2011 vo veciach T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 a T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs a i./Európska komisia

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/22

         Odvolanie podané 30. septembra 2011: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. júla 2011 vo veciach T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 a T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs a i./Európska komisia
   (Vec C-504/11 P)
   2011/C 347/32
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl (v zastúpení: T. Schaper, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. júla 2011 v spojených veciach T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-150/07 a T-154/07 (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs a i./Európska komisia) v rozsahu, v akom zamieta žalobu a v akom sa týka odvolateľky,

               —

               subsidiárne primerane ďalej znížiť pokutu uloženú odvolateľke v článku 2 napadnutého rozhodnutia Európskej komisie z 21. februára 2007,

               —

               ďalej subsidiárne vrátiť vec Všeobecnému súdu na opätovné rozhodnutie;

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka týmto odvolaním napáda rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. júla 2011 vo veci T-148/07 a i. (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs a i./Európska komisia) v rozsahu, v akom tento súd zamietol žalobu zo 7. mája 2007 podanú proti rozhodnutiu Komisie K(2007) 512 v konečnom znení z 21. februára 2007 (vec COMP/E-1/38.823 — výťahy a eskalátory), a v akom sa týka odvolateľky.
   Odvolateľka namieta nepríslušnosť Komisie, porušenie podstatných formálnych náležitostí, porušenie Zmluvy o ES, resp. ZEÚ a, v prípade vykonania týchto zmlúv, porušenie uplatniteľných právnych noriem, ako aj zneužitie právomoci a porušenie základných práv v celkovo troch odvolacích dôvodoch:

               Odvolateľka po prvé namieta, že Všeobecný súd právne nesprávne potvrdil príslušnosť Komisie pre vykonanie konania. Zastáva názor, že Všeobecný súd mal rozhodnutie Komisie z dôvodu neuplatniteľnosti článku 101 ZFEÚ (predtým článok 81 ES) na základe chýbajúceho medzištátneho významu vytýkaného lokálneho porušenia vyhlásiť za neplatné. Aj v prípade, že by Všeobecný súd vyhlásil článok 101 ZFEÚ za uplatniteľný, musel by zohľadniť, že príslušnosti Komisie v každom prípade bráni systém paralelných príslušností podľa oznámenia ESHS založený nariadením 1/2003 (1).

               Odvolateľka po druhé namieta, že Všeobecný súd právne nesprávne potvrdil rozhodnutie Komisie zaviazať odvolateľku na solidárnu zodpovednosť na základe obratu koncernu ThyssenKrupp AG. Rozsudok tým porušuje článok 23 nariadenia 1/2003, zásadu právneho štátu v podobe nulla poena sine lege, zásadu primeraného trestu, zásadu in dubio pro reo a zásadu viny. Rozsudok je právne nesprávny v rozsahu, v akom spočíva na domnienke, že dcérska spoločnosť spoločne s jej materskou spoločnosťou (a inými spoločnosťami koncernu) vytvára ekonomickú entitu odôvodňujúcu solidárnu zodpovednosť. Ďalej bez ohľadu na to porušuje zásadu viny, lebo sa odvolateľke spoločne s jej materskou spoločnosťou ukladá pokuta, za ktorú zodpovedajú solidárne. Subsidiárne sa namieta, že Všeobecný súd potvrdil solidárnu zodpovednosť napriek chýbajúcemu nariadeniu podielov na dlhu vo vnútornom vzťahu.

               Odvolateľka po tretie namieta, že Všeobecný súd vo svojom rozsudku porušil svoju právom priznanú povinnosť rozsiahleho preskúmania tým, že iba nedostatočne preskúmal neprimeranosť stanovenia východiskovej sumy, násobného koeficientu na účely odstrašenia, ako aj chýbajúce posúdenie spolupráce odvolateľky Komisiou, a tým porušil základné právo na spravodlivý proces a v ňom spočívajúcu záruku súdnej ochrany.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Vec T-220/16: Žaloba podaná 9. mája 2016 – Perry Ellis International Group/EUIPO (PRO PLAYER)

text:
               27.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 232/33

         Žaloba podaná 9. mája 2016 – Perry Ellis International Group/EUIPO (PRO PLAYER)
   (Vec T-220/16)
   (2016/C 232/43)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahamy) (v zastúpení: O. Günzel, C. Tenkhoff, lawyers)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „PRO PLAYER“ – prihláška č. 13 258 595.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 24. februára 2016 vo veci R 1091/2015-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 2 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-336/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbetsdomstolen (Švédsko) 6. júla 2015 – Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

text:
               21.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/29

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbetsdomstolen (Švédsko) 6. júla 2015 – Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB
   (Vec C-336/15)
   (2015/C 311/34)
   Jazyk konania: švédčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Arbetsdomstolen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Unionen

      Žalovaní: Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

      Prejudiciálna otázka

   Je so smernicou o prevodoch (1) podnikov zlučiteľné, ak sa po uplynutí jedného roka od prevodu podniku pri uplatnení ustanovenia nachádzajúceho sa v kolektívnej zmluve nadobúdateľa, z ktorého vyplýva, že pokiaľ je určitý počet rokov nepretržite odpracovaných u jedného zamestnávateľa podmienkou poskytnutia predĺženej výpovednej doby, nezohľadnia roky odpracované u prevádzateľa, ak zamestnanci podľa zhodného ustanovenia nachádzajúceho sa v kolektívnej zmluve, ktorá platila u prevádzateľa, mali nárok na zohľadnenie týchto odpracovaných rokov?

      (1)  Smernica Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov (Ú. v. EÚ L 82, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 98).


title: Vec T-487/07: Žaloba podaná 21. decembra 2007 – Imperial Chemical Industries/ÚHVT (FACTORY FINISH)

text:
               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/58

         Žaloba podaná 21. decembra 2007 – Imperial Chemical Industries/ÚHVT (FACTORY FINISH)
   (Vec T-487/07)
   (2008/C 51/106)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Imperial Chemical Industries (ICI) plc (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Malynicz, Barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu z 24. októbra 2007 vo veci R 668/2007-4,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka: slovná ochranná známka „FACTORY FINISH“ pre výrobky zaradené do triedy 2 – prihláška č. 4 538 518.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 40/94, pretože charakter „FACTORY FINISH“ nie je opisný, ale ide o nezvyčajnú juxtapozíciu slov, vytvárajúcu lexikálnu novinku, a porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94, pretože prihlasovaná ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť.


title: Vec T-157/10: Žaloba podaná 8. apríla 2010 — Barilla/ÚHVT — Brauerei Schlösser (ALIXIR)

text:
               5.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/47

         Žaloba podaná 8. apríla 2010 — Barilla/ÚHVT — Brauerei Schlösser (ALIXIR)
   (Vec T-157/10)
   2010/C 148/76
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Barilla G. e R. Fratelli SpA (Parma, Taliansko) (v zastúpení: A. Colmano, G. Sironi a A. Vanzetti, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Brauerei Schlösser GmbH (Düsseldorf, Nemecko)

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 25. januára 2005 vo veci R 820/2009-2,

               —

               zamietnuť námietku ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom proti zápisu dotknutej ochrannej známky,

               —

               subsidiárne vrátiť vec žalovanému, aby mohol zamietnuť námietku,

               —

               zaviazať žalovaného a ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom na náhradu trov tohto konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „ALIXIR“ pre tovary patriace okrem iného do triedy 32.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: nemecká slovná ochranná známka „Elixeer“ pre tovary triedy 32.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: prijatie námietky v celom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, keďže odvolací senát nesprávne tvrdil, že existuje pravdepodobnosť zámeny medzi dotknutými ochrannými známkami.


title: Vec C-127/05: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 14. júna 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Sociálna politika — Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov — Smernica 89/391/EHS — Článok 5 ods. 1 — Povinnosť zamestnávateľa zaistiť bezpečnosť a ochranu zdravia pracovníkov pri práci po všetkých stránkach — Zodpovednosť zamestnávateľa)

text:
               4.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/3

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 14. júna 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska
   (Vec C-127/05) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Sociálna politika - Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov - Smernica 89/391/EHS - Článok 5 ods. 1 - Povinnosť zamestnávateľa zaistiť bezpečnosť a ochranu zdravia pracovníkov pri práci po všetkých stránkach - Zodpovednosť zamestnávateľa)
   (2007/C 183/03)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M.-J. Jonczy a N. Yerrell, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: C. Gibbs, splnomocnený zástupca, D. Anderson QC a D. Barr, barrister)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článku 5 ods. 1 a 4 smernice Rady 89/391/EHS z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci (Ú. v. ES L 183, s. 1) – Vnútroštátne právne predpisy zužujúce povinnosť zamestnávateľa zaistiť bezpečnosť a ochranu zdravia pracovníkov pri práci po všetkých stránkach
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Komisia Európskych spoločenstiev je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 143, 11.6.2005.


title: Vec T-390/10 P: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. decembra 2012 — Füller-Tomlinson/Parlament ( „Odvolanie — Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Sociálne zabezpečenie — Choroba z povolania — Stanovenie stupňa zdravotného postihnutia vyplývajúceho z povolania — Uplatnenie európskej stupnice na posudzovanie vplyvov na telesné a duševné poškodenie na lekárske účely — Skreslenie skutkových okolností — Primeraná lehota“ )

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/40

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. decembra 2012 — Füller-Tomlinson/Parlament
   (Vec T-390/10 P) (1)

   (Odvolanie - Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Sociálne zabezpečenie - Choroba z povolania - Stanovenie stupňa zdravotného postihnutia vyplývajúceho z povolania - Uplatnenie európskej stupnice na posudzovanie vplyvov na telesné a duševné poškodenie na lekárske účely - Skreslenie skutkových okolností - Primeraná lehota)
   2013/C 26/76
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Paulette Füller-Tomlinson (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: L. Levi, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európsky parlament (v zastúpení: K. Zejdová a S. Seyr, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (tretia komora) z 1. júla 2010, Füller-Tomlinson/Parlament (F-97/08, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), a smerujúce k zrušeniu tohto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Paulette Füller-Tomlinson znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskemu parlamentu v tomto konaní.

      (1)  Ú. v. EÚ C 301, 6.11.2010.


title: Vec T-370/14: Žaloba podaná 23. mája 2014 – Petropars a i./Rada

text:
               11.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/33

         Žaloba podaná 23. mája 2014 – Petropars a i./Rada
   (Vec T-370/14)
   2014/C 261/58
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Petropars Ltd (Teherán, Irán), Petropars International FZE (Dubaj, Spojené arabské emiráty) a Petropars UK Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Zaiwalla, P. Reddy a Z. Burbeza, solicitors, a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie z marca 2014,

               —

               zrušil oznámenie z marca 2014 v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, a

               —

               uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania vynaložené žalobkyňami.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že kritériá pre zaradenie na zoznam stanovené v článku 23 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 267/2012 (1) alebo článku 20 ods. 1 písm. c) rozhodnutia 2010/413 (2) neboli splnené a Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď určila, že kritériá boli splnené a zostávajú splnené, pretože žalobkyne nie sú vo vlastníctve National Iranian Oil Company (NIOC), ani ich táto spoločnosť neovláda.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že kritériá pre zaradenie žalobkýň na zoznam neboli splnené, pretože Rada nepreukázala, že NIOC finančne podporovala iránsku vládu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že zachovanie účinnosti označenia žalobkýň je v každom prípade porušením ich základných práv a slobôd, vrátane ich práva na obchodovanie a vykonávanie obchodnej činnosti a na pokojné užívanie ich majetku, a/alebo je v rozpore so zásadou proporcionality. Žalobkyne ďalej tvrdia, že ich ponechanie na zozname predstavuje porušenie zásady prevencie a zásad ochrany životného prostredia a ochrany ľudského zdravia a bezpečnosti, pretože môže spôsobiť značnú škodu na zdraví a bezpečnosti bežných iránskych pracovníkov a na životnom prostredí.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Rada porušila právo žalobkýň na obhajobu tým, že nevykonala úplné a riadne preskúmanie označenia žalobkýň a náležite neposúdila pripomienky, ktoré jej boli predložené.

      (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1).

      (2)  Rozhodnutie Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39).


title: Vec T-342/06: Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 17. júna 2008 – Angiotech Pharmaceuticals/ÚHVT (VASCULAR WRAP)

text:
               2.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 197/36

         Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 17. júna 2008 – Angiotech Pharmaceuticals/ÚHVT (VASCULAR WRAP)
   (Vec T-342/06) (1)

   (2008/C 197/68)

      Jazyk konania: angličtina

   Predsedníčka ôsmej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 326, 30.12.2006.


title: Vec C-610/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Prešov (Slovensko) 29. decembra 2014 – Helena Kolcunová/Provident Financial s. r. o.

text:
               13.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Prešov (Slovensko) 29. decembra 2014 – Helena Kolcunová/Provident Financial s. r. o.
   (Vec C-610/14)
   (2015/C 118/17)
   Jazyk konania: slovenčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Okresný súd Prešov

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Helena Kolcunová

      Žalovaná: Provident Financial s. r. o.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Či sa smernica Rady 93/13/EHS (1) z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (ďalej smernica 93/13/EHS) má vykladať tak, že služba zabezpečenia splácania spotrebiteľského úveru, predmetom ktorej je hotovostné preberanie splátok úveru od spotrebiteľa predstavuje hlavný predmet plnenia pri spotrebiteľskom úvere alebo či ide o hlavný predmet plnenia pri osobitnej zmluve?

               2.

               Či sa má smernica Rady 87/102/EHS (2) z 22. decembra 1986 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov, ktoré sa týkajú spotrebiteľského úveru, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/7/ES (3) zo 16. februára 1998 vykladať tak, že do RPMN sa zahŕňa aj odmena za hotovostné preberanie splátok úveru alebo jej časť, ak odmena podstatne prevyšuje náklady nevyhnutné na túto vedľajšiu službu a či sa má čl. 14 tejto smernice vykladať tak, že ide o obchádzanie inštitútu RPMN, ak pri doplnkovej službe odmena podstatne prevyšuje náklady na doplnkovú službu a odmena sa nezahŕňa do RPMN?

               3.

               Či sa má smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách vykladať tak, že na naplnenie požiadavky transparentnosti vedľajšej služby (ak vôbec ide o vedľajšiu službu a nie cenu/odplatu za samotný úver), za ktorú sa platí administratívny poplatok, postačí, ak je jasná a zrozumiteľná cena tejto administratívnej služby (administratívny poplatok), aj keď predmet plnenia tejto administratívnej služby nie je určený?

               4.

               Či sa má čl. 4 ods.2 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách vykladať tak, že samotná skutočnosť, že administratívny poplatok je zahrnutý do výpočtu RPMN znamená, že ide o cenu/odplatu za úver a či uvedené bráni tomu, aby sa vykonala súdna kontrola takéhoto administratívneho poplatku na účely tejto smernice?

               5.

               Ak je odpoveď na otázku pod bodom 3. taká, že predmet administratívnej služby, za ktorú sa má platiť administratívny poplatok je dostatočne transparentný, či v takom prípade administrácia so všetkými možnými do úvahy prichádzajúcimi administratívnymi prácami a úkonmi predstavuje hlavný predmet spotrebiteľského úveru?

               6.

               Či sa má čl. 4 ods. 2 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách vykladať tak, že na účely tejto smernice tvorí odplatu/cenu za úver nielen úrok ale aj poplatky veriteľa (či už uvedené v zmluve, vo všeobecných obchodných podmienkach alebo v sadzobníku) a či teda tieto poplatky ako prípadná odplata/cena za úver nemôžu byť predmetom preskúmania z hľadiska ich primeranosti vo vzťahu k službe, za ktorú majú byť zaplatené?

      (1)  Ú. v. ES L 95, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.

      (2)  Ú. v. ES L 42, 1987, s. 48; Mim. vyd. 15/001, s. 326.

      (3)  Ú. v. ES L 101, s. 17; Mim. vyd. 15/004, s. 36.


title: Vec C-203/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kammarrätten i Stockholm (Švédsko) 4. mája 2015 – Tele2 Sverige AB/Post- och telestyrelsen

text:
               6.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kammarrätten i Stockholm (Švédsko) 4. mája 2015 – Tele2 Sverige AB/Post- och telestyrelsen
   (Vec C-203/15)
   (2015/C 221/06)
   Jazyk konania: švédčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Kammarrätten i Stockholm

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Tele2 Sverige AB

      Odporca: Post- och telestyrelsen

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je všeobecná povinnosť uchovávať prevádzkové údaje vzťahujúca sa na všetky osoby, všetky prostriedky elektronickej komunikácie a všetky prevádzkové údaje bez akéhokoľvek rozlišovania, obmedzení alebo výnimiek na účely boja proti trestnej činnosti (opísaná [v návrhu na začatie prejudiciálneho konania]) s prihliadnutím na články 7 a 8 a článok 52 ods. 1 Charty zlučiteľná s článkom 15 ods. 1 smernice 2002/58/ES (1)?

               2.

               V prípade, ak je odpoveď na prvú otázku záporná, možno uchovávanie napriek tomu povoliť, pokiaľ:

                           a)

                           prístup vnútroštátnych orgánov k uchovávaným údajom je vymedzený tak [ako je to opísané v návrhu na začatie prejudiciálneho konania] a

                           b)

                           bezpečnostné požiadavky sú upravené tak [ako je to opísané v návrhu na začatie prejudiciálneho konania] a

                           c)

                           všetky relevantné údaje sa majú uchovávať šesť mesiacov odo dňa ukončenia komunikácie a následne sa majú zmazať tak [ako je to opísané v návrhu na začatie prejudiciálneho konania]?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES z 12. júla 2002, týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií (smernica o súkromí a elektronických komunikáciách) (Ú. v. ES L 201, 2002, s. 37; Mim. vyd. 13/029, s. 514).


title: Vec C-492/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 5. novembra 2012 — Conseil national de l’ordre des médecins/Ministère des affaires sociales et de la santé

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 5. novembra 2012 — Conseil national de l’ordre des médecins/Ministère des affaires sociales et de la santé
   (Vec C-492/12)
   2013/C 26/47
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Conseil national de l’ordre des médecins (Národná rada lekárskej komory)

      Žalovaný: Ministère des affaires sociales et de la santé (Ministerstvo sociálnych vecí a zdravotníctva)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni požiadavka osobitnosti povolania zubného lekára stanovená článkom 36 smernice 2005/36/ES (1) vytvoreniu univerzitnej kvalifikačnej odbornej prípravy tretieho stupňa, ktorá je spoločná pre študentov medicíny a študentov zubného lekárstva?

               2.

               Majú sa ustanovenia smernice týkajúce sa špecializácií spojených s medicínou chápať tak, že vylučujú, aby také disciplíny, ako sú vymenované v bode 3 tohto rozhodnutia (2), boli zaradené do odbornej prípravy zubného lekára?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií (Ú. v. EÚ L 255, s. 22).

      (2)  Teda jednak teoretická odborná príprava v odbore ústna chirurgia zahŕňajúca najmä odbornú prípravu v chirurgii periapexu a odontogénnych alebo neodontogénnych čeľustných cýst, preprotetickej a implantačnej chirurgii, štúdiu nezhubných nádorov, ochoreniach slinných žliaz a ortodonticko-chirurgickej a ortognatickej starostlivosti a jednak praktická odborná príprava, ktorej súčasťou sú najmenej tri semestre špecializovanej praxe v zubnom lekárstve a tri semestre špecializovanej praxe v čeľustno tvárovej chirurgii.


title: Vec C-245/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Taliansko) 28. apríla 2016 – Nerea SpA/Regione Marche

text:
               1.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Taliansko) 28. apríla 2016 – Nerea SpA/Regione Marche
   (Vec C-245/16)
   (2016/C 279/18)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Nerea SpA

      Žalovaný: Regione Marche

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vzťahuje sa článok 1 ods. 7 písm. c) nariadenia č. 800/2008 (1) iba na konania vo veci kolektívnej insolventnosti, ktoré môžu z úradnej povinnosti začať správne orgány a súdy členských štátov (v Taliansku ide napríklad o konkurz) alebo sa vzťahuje aj na konania, ktoré možno začať na základe návrhu dotknutého podnikateľa (akým je v talianskom práve vyrovnanie)? Uvedená otázka vyvstáva preto, lebo dané ustanovenie uvádza „sa stala predmetom“ konania vo veci kolektívnej insolventnosti.

               2.

               V prípade odpovede na predchádzajúcu otázku v tom zmysle, že nariadenie č. 800/2008 sa vzťahuje na všetky konania vo veci kolektívnej insolventnosti, má sa článok 1 ods. 7 písm. c) tohto nariadenia, s osobitným zreteľom na inštitút vyrovnania pri zachovaní činnosti podniku podľa článku 186a kráľovského dekrétu č. 267/1942, vykladať tak, že samotná existencia predpokladov na začatie insolvenčného konania voči podnikateľovi, ktorý sa usiluje o získanie príspevku zo štrukturálnych fondov, bráni tomu, aby sa tento príspevok dotknutému subjektu poskytol, resp. zaväzuje vnútroštátne riadiace orgány, aby odňali už poskytnuté príspevky, alebo naopak v tom zmysle, že ťažkosti podniku sa majú konkrétne preskúmať, pričom sa zohľadnia napríklad časové aspekty začatia konania, skutočnosť, či podnik plní svoje záväzky, ako aj všetky ostatné významné okolnosti?

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 800/2008 zo 6. augusta 2008 o vyhlásení určitých kategórií pomoci za zlučiteľné so spoločným trhom podľa článkov 87 a 88 zmluvy (Všeobecné nariadenie o skupinových výnimkách) (Ú. v. EÚ L 214, s. 3).


title: Vec T-66/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 9. septembra 2015 – Alsharghawi/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Líbyi — Žaloba na nečinnosť — Prijatie stanoviska Rady — Dodatočná bezpredmetnosť žaloby — Zastavenie konania“)

text:
               16.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/41

         Uznesenie Všeobecného súdu z 9. septembra 2015 – Alsharghawi/Rada
   (Vec T-66/15) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Líbyi - Žaloba na nečinnosť - Prijatie stanoviska Rady - Dodatočná bezpredmetnosť žaloby - Zastavenie konania“))
   (2015/C 381/49)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johanesburg, Južná afrika) (v zastúpení: E. Moutet, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: V. Piesseveaux a A. Vitro, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na určenie, že Rada v rozpore s právnymi predpismi nepreskúmala svoje rozhodnutie o zapísaní mena žalobcu na zoznamy osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Líbyi, podaný na základe článku 265 ZFEÚ

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 146, 4.5.2015.


title: Vec C-313/09: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  15. januára 2010 — Európska komisia/Rakúska republika

text:
               17.4.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 100/34

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 15. januára 2010 — Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-313/09) (1)

   2010/C 100/50

      Jazyk konania: nemčina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 256, 24.10.2009.


title: Vec T-301/07: Žaloba podaná 5. augusta 2007 – Lumenis/ÚHVT (FACES)

text:
               20.10.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/35

         Žaloba podaná 5. augusta 2007 – Lumenis/ÚHVT (FACES)
   (Vec T-301/07)
   (2007/C 247/58)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Lumenis Ltd (Yokneam, Izrael) (v zastúpení: S. Malynicz, Barrister, B. Gerber, Solicitor)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu z 1. júna 2007 vo veci R 1532/2006-2,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka: medzinárodná slovná ochranná známka „FACES“ pre tovary v triede 10 – medzinárodný zápis č. W0874799.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: úplné zamietnutie zápisu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: na podporu svojich tvrdení žalobkyňa uvádza tieto dôvody:
   Žalobkyňa ako prvé uvádza, že odvolací senát opomenul analyzovať rozlišovaciu spôsobilosť vo vzťahu ku všetkým prihlasovaným tovarom.
   Po druhé, podľa žalobkyne, záver odvolacieho senátu o tom, že reklama a marketing v obchode obvykle využíva fotografie tvárí nebol odôvodnený a v každom prípade eventuálne relevantný vo vzťahu k článku 7 ods. 1 písm. b) alebo článku 7 ods. 1 písm. c).
   Po tretie žalobkyňa uvádza, že odvolací senát opomenul analyzovať schopnosť pojmu FACES ako popisného označenia týkajúceho sa predmetných tovarov.
   Po štvrté žalobkyňa uvádza, že odvolací senát právne pochybil uložiac požiadavku, aby ochranná známka bola neobyčajná, imaginatívna alebo kreatívna, s cieľom vyhnutia sa námietkam podľa článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia o ochrannej známke spoločenstva.


title: Vec T-254/13: Žaloba podaná 6. mája 2013 — Stayer Ibérica/ÚHVT — Korporaciya Masternet (STAYER)

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/40

         Žaloba podaná 6. mája 2013 — Stayer Ibérica/ÚHVT — Korporaciya „Masternet“ (STAYER)
   (Vec T-254/13)
   2013/C 207/68
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Španielsko) (v zastúpení: S. Rizzo, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: ZAO Korporaciya „Masternet“ (Moskva, Rusko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa čiastočne vyhovelo odvolaniu a zápis ochrannej známky Spoločenstva č. 4675881 sa vyhlásil za neplatný pre tieto tovary:

                           —

                           trieda 7: náradie a nástroje, súčiastky rezacích a leštiacich diamantových strojov, vrtáky a rezacie disky pre nasledovné priemyselné odvetvia: mramor, granit, kameň, keramika, dlažba, obkladačky a tehly a vo všeobecnosti rezacie nástroje ako súčiastky náradia zahrnutého do triedy 7,

                           —

                           trieda 8: ručné brúsne nástroje (disky a brúsne disky),

               —

               zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: obrazová ochranná známka „STAYER“ — zápis ochrannej známky Spoločenstva č. 4675881.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Odôvodnenie návrhu na vyhlásenie neplatnosti: odôvodnením návrhu na vyhlásenie neplatnosti bol článok 53 ods. 1 písm. a) v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009.

      Rozhodnutie zrušovacieho oddelenia: zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti v celom jeho rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné vyhovenie odvolaniu.

      Žalobné dôvody: porušenie článku 76 ods. 2, článku 15 a článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009.


title: Vec C-464/14: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 24. novembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Tributário de Lisboa – Portugalsko) – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA/Fazenda Pública (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb kapitálu — Články 63 až 65 ZFEÚ — Dohoda o pridružení medzi ES a Tuniskom — Články 31, 34 a 89 — Dohoda o pridružení medzi ES a Libanonom — Články 31, 33 a 85 — Daň z príjmov právnických osôb — Dividendy získané od spoločnosti usadenej v členskom štáte sídla spoločnosti príjemcu — Dividendy získané od spoločnosti usadenej v treťom štáte, ktorý je zmluvnou stranou dohody o pridružení — Rozdielne zaobchádzanie — Obmedzenie — Odôvodnenie — Účinnosť daňových kontrol — Možnosť dovolávať sa článku 64 ZFEÚ v súvislosti s dohodami o pridružení medzi ES a Tuniskom a ES a Libanonom)

text:
               30.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/5

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 24. novembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Tributário de Lisboa – Portugalsko) – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA/Fazenda Pública
   (Vec C-464/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb kapitálu - Články 63 až 65 ZFEÚ - Dohoda o pridružení medzi ES a Tuniskom - Články 31, 34 a 89 - Dohoda o pridružení medzi ES a Libanonom - Články 31, 33 a 85 - Daň z príjmov právnických osôb - Dividendy získané od spoločnosti usadenej v členskom štáte sídla spoločnosti príjemcu - Dividendy získané od spoločnosti usadenej v treťom štáte, ktorý je zmluvnou stranou dohody o pridružení - Rozdielne zaobchádzanie - Obmedzenie - Odôvodnenie - Účinnosť daňových kontrol - Možnosť dovolávať sa článku 64 ZFEÚ v súvislosti s dohodami o pridružení medzi ES a Tuniskom a ES a Libanonom))
   (2017/C 030/05)
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Tributário de Lisboa

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA

      Žalovaná: Fazenda Pública

      Výrok rozsudku

               1.

               Články 63 a 65 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že:

                           —

                           spoločnosť so sídlom v Portugalsku, ktorá prijíma dividendy od spoločností so sídlom v Tunisku a Libanone, sa môže dovolávať článku 63 ZFEÚ s cieľom spochybniť daňové zaobchádzanie vyhradené pre tieto dividendy v tomto členskom štáte založené na právnej úprave, ktorá nemá za cieľ uplatňovať sa výlučne na situácie, v ktorých prijímajúca spoločnosť vykonáva rozhodujúci vplyv na vyplácajúcu spoločnosť,

                           —

                           právna úprava, ako je právna úprava vo veci samej, podľa ktorej spoločnosť, ktorá je rezidentom členského štátu, môže vykonať úplný alebo čiastočný odpočet dividend od svojho daňového základu, ak sú tieto dividendy vyplácané spoločnosťou, ktorá je rezidentom toho istého členského štátu, ale nemôže prikročiť k takému odpočtu, ak je vyplácajúca spoločnosť rezidentom tretieho štátu, predstavuje obmedzenie pohybu kapitálu medzi členskými štátmi a tretími štátmi, ktorý článok 63 ZFEÚ v zásade zakazuje,

                           —

                           odmietnutie poskytnúť úplný alebo čiastočný odpočet prijatých dividend od základu dane podľa článku 46 ods. 1 a 8 Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Colectivas (zákon o dani z príjmu právnických osôb), v znení účinnom v roku 2009, možno odôvodniť naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu založenými na potrebe zabezpečiť účinnosť daňových kontrol, pokiaľ sa pre daňové orgány členského štátu, ktorého rezidentom je prijímajúca spoločnosť, ukáže ako nemožné získať od tretieho štátu, ktorého rezidentom je spoločnosť vyplácajúca tieto dividendy, informácie umožňujúce overiť, že podmienka týkajúca sa podliehania spoločnosti vyplácajúcej dividendy dani je splnená,

                           —

                           odmietnutie poskytnúť čiastočný odpočet na základe uplatnenia článku 46 ods. 11 zákona o dani z príjmu právnických osôb v uvedenom znení nemožno odôvodniť naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu založenými na potrebe zabezpečiť účinnosť daňových kontrol, ak toto ustanovenie možno uplatňovať v situáciách, keď podliehanie spoločnosti vyplácajúcej dividendy dani v štáte, ktorého je rezidentom, nemožno overiť, čo prislúcha určiť vnútroštátnemu súdu.

               2.

               Článok 64 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v zmysle, že:

                           —

                           keďže zavedenie režimu daňových úľav zmluvnej povahy pre investície, stanoveného v článku 41 ods. 5 písm. b) Estatuto dos Benefícios Fiscais (zákon o daňových úľavách), v znení účinnom v roku 2009, a režimu týkajúceho sa dividend pochádzajúcich z afrických krajín, ktorých úradným jazykom je portugalčina, a z Východného Timoru, stanoveného v článku 42 tohto zákona, nezmenilo právny rámec týkajúci sa zaobchádzania s dividendami pochádzajúcimi z Tuniska a Libanonu, prijatie uvedených režimov nemalo vplyv na kvalifikovanie vylúčenia dividend vyplatených spoločnosťami so sídlom v týchto tretích štátoch z možnosti využiť úplný alebo čiastočný odpočet z dane ako platného obmedzenia,

                           —

                           členský štát sa vzdá možnosti uvedenej v článku 64 ods. 1 ZFEÚ, ak bez toho, aby formálne zrušil alebo zmenil existujúcu právnu úpravu, uzavrie medzinárodnú dohodu, ako je dohoda o pridružení, ktorá v ustanovení s priamym účinkom stanovuje liberalizáciu určitej kategórie kapitálu uvedenej v predmetnom článku 64 ods. 1; táto zmena právneho rámca sa v dôsledku toho musí vo svojich účinkoch na možnosť dovolávať sa článku 64 ods. 1 ZFEÚ považovať za zavedenie novej právnej úpravy vychádzajúcej z inej logiky, než je logika existujúcej právnej úpravy.

               3.

               Článok 34 ods. 1 Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Tuniskou republikou na strane druhej, podpísanej v Bruseli 17. júla 1995 a schválenej v mene Európskeho spoločenstva a Európskeho spoločenstva uhlia a ocele rozhodnutím Rady a Komisie 98/238/ES, ESUO z 26. januára 1998, sa má vykladať v tom zmysle, že:

                           —

                           má priamy účinok a možno sa ho dovolávať v situácii, o akú ide vo veci samej, v ktorej spoločnosť, ktorá je rezidentom Portugalska, prijíma dividendy od spoločnosti, ktorá je rezidentom Tuniska, z dôvodu priamej investície, ktorú vykonala do spoločnosti vyplácajúcej dividendy, s cieľom namietať proti daňovému zaobchádzaniu vyhradenému pre tieto dividendy v Portugalsku,

                           —

                           právna úprava, ako je právna úprava vo veci samej, podľa ktorej spoločnosť, ktorá je rezidentom členského štátu, môže vykonať úplný alebo čiastočný odpočet prijatých dividend od svojho daňového základu, ak sú tieto dividendy vyplácané spoločnosťou, ktorá je rezidentom toho istého členského štátu, ale nemôže prikročiť k takému odpočtu, ak je vyplácajúca spoločnosť rezidentom Tuniska, predstavuje obmedzenie voľného pohybu kapitálu, ktoré je v zásade, pokiaľ ide o priame investície a najmä repatriáciu zisku, ktoré tieto investície priniesli, zakázané článkom 34 ods. 1 tejto dohody,

                           —

                           účinok tohto ustanovenia nie je v situácii, ako je situácia vo veci samej, obmedzený článkom 89 uvedenej dohody,

                           —

                           odmietnutie poskytnúť úplný alebo čiastočný odpočet prijatých dividend od základu dane prijímajúcej spoločnosti podľa článku 46 ods. 1 a 8 zákona o dani z príjmu právnických osôb, v znení účinnom v roku 2009, možno odôvodniť naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu založenými na potrebe zabezpečiť účinnosť daňových kontrol, pokiaľ sa pre daňové orgány členského štátu, ktorého rezidentom je prijímajúca spoločnosť, ukáže ako nemožné získať od Tuniskej republiky, teda štátu, ktorého rezidentom je spoločnosť vyplácajúca tieto dividendy, informácie umožňujúce overiť, že podmienka týkajúca sa podliehania spoločnosti vyplácajúcej uvedené dividendy dani je splnená,

                           —

                           odmietnutie poskytnúť takýto čiastočný odpočet na základe uplatnenia článku 46 ods. 11 zákona o dani z príjmu právnických osôb v uvedenom znení nemožno odôvodniť naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu založenými na potrebe zabezpečiť účinnosť daňových kontrol, ak toto ustanovenie možno uplatňovať v situáciách, keď podliehanie spoločnosti vyplácajúcej dividendy dani v Tunisku, teda štáte, ktorého je táto spoločnosť rezidentom, nemožno overiť, čo prislúcha určiť vnútroštátnemu súdu.

               4.

               Článok 31 Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Libanonskou republikou na strane druhej, podpísanej v Luxemburgu 17. júna 2002 a schválenej v mene Európskeho spoločenstva rozhodnutím Rady 2006/356/ES zo 14. februára 2006, sa má vykladať v tom zmysle, že:

                           —

                           má priamy účinok,

                           —

                           na situáciu, akou je situácia vo veci samej, ktorá sa týka daňového zaobchádzania s dividendami pochádzajúcimi z priamych investícií realizovaných v Libanone osobou, ktorá je rezidentom Portugalska, sa vzťahuje hypotéza uvedená v článku 33 ods. 2 tejto dohody; v dôsledku toho článok 33 ods. 1 uvedenej dohody nebráni tomu, aby sa v danom prípade poukazovalo na jej článok 31,

                           —

                           právna úprava, ako je právna úprava vo veci samej, podľa ktorej spoločnosť, ktorá je rezidentom členského štátu, môže vykonať úplný alebo čiastočný odpočet prijatých dividend od svojho daňového základu, ak sú tieto dividendy vyplácané spoločnosťou, ktorá je rezidentom toho istého členského štátu, ale nemôže prikročiť k takému odpočtu, ak je vyplácajúca spoločnosť rezidentom Libanonu, predstavuje obmedzenie voľného pohybu kapitálu, ktoré je v zásade zakázané článkom 31 Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Libanonskou republikou na strane druhej,

                           —

                           účinok tohto ustanovenia nie je v situácii, ako je situácia vo veci samej, obmedzený článkom 85 uvedenej dohody,

                           —

                           odmietnutie poskytnúť úplný alebo čiastočný odpočet prijatých dividend od základu dane prijímajúcej spoločnosti podľa článku 46 ods. 1 a 8 zákona o dani z príjmu právnických osôb, v znení účinnom v roku 2009, možno odôvodniť naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu založenými na potrebe zabezpečiť účinnosť daňových kontrol, pokiaľ sa pre daňové orgány členského štátu, ktorého rezidentom je prijímajúca spoločnosť, ukáže ako nemožné získať od Libanonskej republiky, teda štátu, ktorého rezidentom je spoločnosť vyplácajúca tieto dividendy, informácie umožňujúce overiť, že podmienka týkajúca sa podliehania spoločnosti vyplácajúcej uvedené dividendy dani je splnená,

                           —

                           odmietnutie poskytnúť takýto čiastočný odpočet na základe uplatnenia článku 46 ods. 11 zákona o dani z príjmu právnických osôb v uvedenom znení nemožno odôvodniť naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu založenými na potrebe zabezpečiť účinnosť daňových kontrol, ak toto ustanovenie možno uplatňovať v situáciách, keď podliehanie spoločnosti vyplácajúcej dividendy dani v Libanone, teda štáte, ktorého je táto spoločnosť rezidentom, nemožno overiť, čo prislúcha určiť vnútroštátnemu súdu.

               5.

               Pokiaľ ide o dôsledky výkladu článkov 63 až 65 ZFEÚ, ako aj Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Tuniskou republikou na strane druhej a Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Libanonskou republikou na strane druhej, na konanie vo veci samej:

                           —

                           pokiaľ orgány členského štátu, ktorého rezidentom je spoločnosť prijímajúca dividendy, môžu získať od Tuniskej republiky, teda štátu, ktorého rezidentom je spoločnosť vyplácajúca dividendy, informácie umožňujúce overiť, že podmienka týkajúca sa podliehania spoločnosti vyplácajúcej tieto dividendy dani je splnená, články 63 a 65 ZFEÚ, ako aj článok 34 ods. 1 Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Tuniskou republikou na strane druhej bránia odmietnutiu poskytnúť úplný alebo čiastočný odpočet prijatých dividend od základu dane prijímajúcej spoločnosti podľa článku 46 ods. 1 alebo článku 46 ods. 8 zákona o dani z príjmu právnických osôb, v znení účinnom v roku 2009, pričom Portugalská republika sa nemôže v tejto súvislosti dovolávať článku 64 ods. 1 ZFEÚ,

                           —

                           články 63 a 65 ZFEÚ, ako aj článok 34 ods. 1 Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Tuniskou republikou na strane druhej a článok 31 Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Libanonskou republikou na strane druhej bránia tomu, aby sa podľa článku 46 ods. 11 zákona o dani z príjmu právnických osôb v uvedenom znení odmietlo poskytnúť čiastočný odpočet prijatých dividend od základu dane prijímajúcej spoločnosti, ak toto ustanovenie možno uplatniť v situáciách, keď podliehanie spoločností vyplácajúcich tieto dividendy dani v Tunisku a Libanone, teda štátoch, ktorých sú tieto spoločnosti rezidentmi, nemožno overiť, čo prislúcha určiť vnútroštátnemu súdu, pričom Portugalská republika sa nemôže v tejto súvislosti dovolávať článku 64 ods. 1 ZFEÚ,

                           —

                           sumy vybrané v rozpore s právom Európskej únie musia byť vrátené spolu s úrokom daňovému poplatníkovi.

      (1)  Ú. v. EÚ C 34, 2.2.2015.


title: Vec C-561/08 P: Odvolanie podané 19. decembra 2008 : Komisia Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa (siedma komora) z  15. októbra 2008 vo veci T-160/04, Potamianos/Komisia

text:
               21.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/37

         Odvolanie podané 19. decembra 2008: Komisia Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa (siedma komora) z 15. októbra 2008 vo veci T-160/04, Potamianos/Komisia
   (Vec C-561/08 P)
   (2009/C 44/62)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľka: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Currall a D. Martin, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: Gerasimos Potamianos
   Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. októbra 2008 vo veci T-160/04,

               —

               vyhlásiť žalobu pána Potamianosa za neprípustnú,

               —

               rozhodnúť, že každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania vynaložené v tomto stupni a v konaní pred Súdom prvého stupňa Európskych spoločenstiev.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Komisia svojím odvolaním napáda posúdenie, ktoré Súd prvého stupňa vykonal vo vzťahu k oznámeniu o neobnovení dočasnej zamestnaneckej zmluvy zaslanému odporcovi. Súd prvého stupňa totiž toto oznámenie vyložil ako samostatné rozhodnutie orgánu oprávneného uzatvárať zamestnanecké zmluvy. Z judikatúry Súdneho dvora, konkrétnejšie z rozsudku zo 14. septembra 2006, Fernández Gómez (C-417/05 P) však jasne vyplýva, že takéto oznámenie má čisto informatívnu povahu, keďže aktom spôsobujúcim ujmu je len zmluvné ustanovenie, že zmluva nebude po uplynutí lehoty jej platnosti obnovená. Keďže táto zmluva nebola napadnutá v lehotách stanovených Služobným poriadkom, Súd prvého stupňa mal zamietnuť žalobu ako neprípustnú.
   Súd prvého stupňa teda porušením tejto judikatúry vytvoril právnu neistotu tak pre Súd pre verejnú službu, ako aj pre Komisiu a ostatné inštitúcie, ktoré uzatvorili podobné zmluvy ako zmluva, o ktorú ide v tejto veci.


title: Vec C-416/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia (Taliansko) 3. septembra 2014 – Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

text:
               1.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 431/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia (Taliansko) 3. septembra 2014 – Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza
   (Vec C-416/14)
   (2014/C 431/19)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľky: Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA

      Odporcovia: Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno (Daňový úrad – Provinčné riaditeľstvo v Bellune, odbor kontroly), Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza (Daňový úrad – Provinčné riaditeľstvo vo Vicenze, odbor kontroly)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je s právom Únie (smernicou 1999/5 (1), ako aj smernicami 2002/19 (2), 2002/20 (3), 2002/21 (4), 2002/22 (5)) zlučiteľná vnútroštátna právna úprava, vzťahujúca sa na koncové zariadenia pre službu pozemnej mobilnej rádiovej komunikácie a vyplývajúca z ustanovenia článku 2 ods. 4 zákonného dekrétu č. 4/2014, neskôr zmeneného na zákon č. 50/2014, v spojení s článkom 160 legislatívneho dekrétu č. 259/2003 a s článkom 21 sadzobníka pripojeného k dekrétu prezidenta republiky č. 641/1972, ktorá prirovnáva koncové zariadenia k rádiovým staniciam, s tým dôsledkom, že vo vzťahu k užívateľovi stanovuje povinnosť získať nielen všeobecné povolenie, ale aj príslušnú licenciu na prevádzku rádiovej stanice, ktoré majú slúžiť ako základ zdanenia?
               Je z tohto dôvodu zlučiteľná s právom Únie, a to pokiaľ ide konkrétne o používanie koncových zariadení, požiadavka Talianskej republiky uložiť užívateľom týchto zariadení povinnosť získať všeobecné povolenie a licenciu pre rádiovú stanicu, a to v situácii, keď sa uvedenie na trh, voľný pohyb a uvedenie do prevádzky v prípade koncových zariadení plne spravuje právom Únie (smernica 1999/5), ktoré všeobecné povolenie a/alebo licenciu nijak neupravuje?
               Všeobecné povolenie a licenciu pritom vnútroštátne právo stanovuje:

                           —

                           napriek skutočnosti, že všeobecné povolenie je opatrením, ktoré sa nedotýka užívateľov koncových zariadení, ale iba podnikov, ktorých zámerom je poskytovať siete a služby elektronickej komunikácie (článku 1, 2 a 3 smernice o povolení 2002/20),

                           —

                           napriek tomu, že koncesia sa stanovuje v prípade individuálnych práv na používanie rádiových frekvencií a práv na používanie čísel, t. j. situácií, ktoré v nijakom prípade nesúvisia s používaním koncových zariadení,

                           —

                           napriek skutočnosti, že legislatíva Únie nepredpisuje v prípade koncových zariadení nijakú povinnosť získať všeobecné povolenie alebo licenciu,

                           —

                           napriek tomu, že podľa článku 8 smernice 1999/5 členské štáty „nesmú na svojom území zakázať, obmedziť alebo brániť uviesť na trh a do prevádzky prístroje označené značkou CE“,

                           —

                           napriek vecnej a regulačnej odlišnosti a rozdielom medzi rádiovou stanicou a koncovými zariadeniami pre službu pozemnej mobilnej rádiovej komunikácie.

               2.

               Je s právom Únie (smernicou 1999/5 a smernicou 2002/22, najmä článkom 20) zlučiteľná vnútroštátna právna úprava vyplývajúca z ustanovenia článku 2 ods. 4 zákonného dekrétu č. 4/2014, neskôr zmeneného na zákon č. 50/2014, v spojení s článkom 160 legislatívneho dekrétu č. 259/2003, článkom 21 sadzobníka pripojeného k dekrétu prezidenta republiky č. 641/1972 a článkom 3 ministerskej vyhlášky 33/1990, na základe ktorej:

                           —

                           môže zmluva uvedená v článku 20 smernice 2002/22 – uzatvorená medzi operátorom a užívateľom s cieľom úpravy obchodných vzťahov medzi spotrebiteľmi a koncovými užívateľmi s jedným podnikom alebo viacerými podnikmi poskytujúcimi pripojenie a príslušné služby – platiť „sama osebe“ aj ako doklad, ktorý nahrádza všeobecné povolenie a/alebo licenciu na prevádzku rádiovej stanice, bez akéhokoľvek zásahu alebo činnosti či kontroly orgánu verejnej moci?

                           —

                           musí zmluva obsahovať aj údaje o druhu koncového zariadenia a príslušnom typovom schválení (ktoré článok 8 smernice 1999/5 nevyžaduje)?

               3.

               Sú s predpismi práva Únie uvedenými vyššie zlučiteľné ustanovenia článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 4/2014, neskôr zmeneného na zákon č. 50/2014, v spojení s článkom 160 legislatívneho dekrétu č. 259/2003 a článkom 21 sadzobníka pripojeného k dekrétu prezidenta republiky č. 641/1972, ktoré stanovujú povinné všeobecné povolenie a následnú licenciu na prevádzku rádiovej stanice iba vo vzťahu k určitej kategórii užívateľov, t. j. účastníkov zmluvného vzťahu formálne nazvaného predplatné, kým všeobecné povolenie ani licenciu nepotrebujú iní užívatelia služieb elektronickej komunikácie na základe zmluvy, a to iba z dôvodu, že ich zmluvný vzťah má iný názov (= predplatená alebo paušálna služba)?

               4.

               Bráni článok 8 smernice 1999/5 vnútroštátnej právnej úprave, obsiahnutej v článku 2 ods. 4 zákonného dekrétu č. 4/2014, neskôr zmeneného na zákon č. 50/2014, článku 160 legislatívneho dekrétu č. 259/2003 a článku 21 sadzobníka pripojeného k dekrétu prezidenta republiky č. 641/1972, týkajúcej sa:

                           —

                           postupu správneho orgánu smerujúceho k vydaniu všeobecného povolenia a licencie na prevádzku rádiovej stanice,

                           —

                           zaplatenia správneho poplatku za vydanie týchto aktov,

                     keďže ide o konanie, ktoré môže predstavovať obmedzenie uvádzania do prevádzky, používania a voľného pohybu koncových zariadení?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a tu_nahrad_za_pevnu_medzeruRady 1999/5/ES z 9. marca 1999 o rádiovom zariadení a tu_nahrad_za_pevnu_medzerukoncových telekomunikačných zariadeniach a tu_nahrad_za_pevnu_medzeruo vzájomnom uznávaní ich zhody (Ú. v. ES L 91, s. 10; Mim. vyd. 13/023, s. 254).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/19/ES zo 7. marca 2002 o prístupe a prepojení elektronických komunikačných sietí a príslušných zariadení (prístupová smernica) (Ú. v. ES L 108, s. 7; Mim. vyd. 13/029, s. 323).

      (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné sieťové systémy a služby (smernica o povolení) (Ú. v. ES L 108, s. 21; Mim. vyd. 13/029, s. 337).

      (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) (Ú. v. ES L 108, s. 33; Mim. vyd. 13/029, s. 349).

      (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby) (Ú. v. ES L 108, s. 51; Mim. vyd. 13/029, s. 367).


title: Vec T-581/11: Rozsudok Všeobecného súdu z  23. októbra 2013 — Dimian/ÚHVT — Bayer Design Fritz Bayer (Baby Bambolina) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Spoločenstva Baby Bambolina — Skoršia nezapísaná národná ochranná známka Bambolina — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia používania označenia v obchodnom styku, ktorý má väčší ako iba miestny dosah — Článok 8 ods. 4 a článok 53 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               7.12.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 359/9

         Rozsudok Všeobecného súdu z 23. októbra 2013 — Dimian/ÚHVT — Bayer Design Fritz Bayer (Baby Bambolina)
   (Vec T-581/11) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Spoločenstva Baby Bambolina - Skoršia nezapísaná národná ochranná známka Bambolina - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia používania označenia v obchodnom styku, ktorý má väčší ako iba miestny dosah - Článok 8 ods. 4 a článok 53 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2013/C 359/14
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Dimian AG (Nuremberg, Nemecko) (v zastúpení: P. Pozzi a G. Ghisletti, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Bullock, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Bayer Design Fritz Bayer GmbH & Co. KG (Michelau, Nemecko) (v zastúpení: J. Pröll, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. augusta 2011 (vec R 1822/2010-2) vo veci konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Dimian AG a Bayer Design Fritz Bayer GmbH & Co. KG

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Dimian AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 25, 28.1.2012.


title: Vec C-205/06: Žaloba podaná  5. mája 2006  – Komisia Európskych spoločenstiev/Rakúska republika

text:
               15.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/17

         Žaloba podaná 5. mája 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Rakúska republika
   (Vec C-205/06)
   (2006/C 165/30)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: H. Støvlbæk a B. Martenczuk, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Rakúska republika tým, že neprijala primerané opatrenia pre odstránenie nezlučiteľností vo vzťahu k ustanoveniam týkajúcich sa prevodov v dvojstranných investičných dohodách s Kóreou, Kapverdami, Čínou, Malajziou, Ruskou federáciou a Tureckom, nesplnila povinnosti, ktoré pre ňu vyplývajú z článku 307 ods. 2 Zmluvy ES,

               —

               uložiť Rakúskej republike nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Článok 307 Zmluvy ES ukladá členským štátom, aby prijali všetky vhodné prostriedky k odstráneniu zistených nezlučiteľností zmlúv, ktoré uzatvorili pred 1. januárom 1958 alebo pred dňom ich pristúpenia k Európskemu spoločenstvu, so Zmluvou ES.
   Komisia je toho názoru, že ustanovenia o volnom prevode platieb, ktoré súvisia s investíciami v dvojstranných investičných dohodách, ktoré Rakúska republika uzatvorila pred pristúpením k Európskemu spoločenstvu s Kóreou, Kapverdami, Čínou, Malajziou, Ruskou federáciou a Tureckom, sú nezlučiteľné so Zmluvou ES. Tieto ustanovenia by totiž Rakúskej republike nedovolili použiť obmedzenia pohybu kapitálu alebo platieb, ktoré môže prijať Rada na základe článku 57 ods. 2, článku 59 a článku 60 ods. 1 Zmluvy o ES.
   Argument rakúskej vlády, že spôsob, akým hlasuje v Rade, nie je predurčený dohodami, je irelevantný. Jediná relevantná otázka je, či Rakúska republika môže, v súlade so svojimi záväzkami vyplývajúcimi z medzinárodného práva, obmedzujúce opatrenia uskutočniť. Podľa ustanovení sporných rakúskych investičných dohôd to nie je možné. Z rovnakého dôvodu nemá zásadný význam ani argument, že Rakúsko nemôže samo zabrániť rozhodnutiu Rady v rámci kvalifikovanej väčšiny.
   Pretože v prejednávanom prípade existuje nezlučiteľnosť so Zmluvou ES, je Rakúsko povinné prijať opatrenia vhodné k jej odstráneniu. Pokiaľ neexistuje žiadny iný dostupný prostriedok, mohla by Rakúsku – podľa judikatúry Súdneho dvora – vzniknúť povinnosť vypovedať dotknutú dohodu.


title: Vec C-38/14: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 23. apríla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španielsko) – Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria/Samir Zaizoune (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Smernica 2008/115/ES — Spoločné normy a postupy členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území — Článok 6 ods. 1 a článok 8 ods. 1 — Vnútroštátna právna úprava, ktorá podľa okolností postihuje neoprávnený pobyt buď uložením pokuty, alebo vyhostením)

text:
               22.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/8

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 23. apríla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španielsko) – Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria/Samir Zaizoune
   (Vec C-38/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Smernica 2008/115/ES - Spoločné normy a postupy členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území - Článok 6 ods. 1 a článok 8 ods. 1 - Vnútroštátna právna úprava, ktorá podľa okolností postihuje neoprávnený pobyt buď uložením pokuty, alebo vyhostením))
   (2015/C 205/11)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria

      Žalovaný: Samir Zaizoune

      Výrok rozsudku

   Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, predovšetkým jej článok 6 ods. 1 a článok 8 ods. 1 v spojení s článkom 4 ods. 2 a 3 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, o akú ide v konaní vo veci samej, ktorá v prípade neoprávneného pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín na území tohto štátu stanovuje podľa okolností uloženie pokuty alebo vyhostenie, pričom sa tieto opatrenia navzájom vylučujú.

      (1)  Ú. v. EÚ C 93, 29.3.2014.


title: Vec C-278/05: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  25. januára 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division – Spojené kráľovstvo) – Carol Marilyn Robins, John Burnett/Secretary of State for Work and Pensions (Ochrana zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti zamestnávateľa — Smernica 80/987/EHS — Prebratie smernice — Článok 8 — Doplnkové podnikové alebo medzipodnikové dôchodkové systémy — Dávky v starobe — Ochrana nadobudnutých nárokov — Rozsah ochrany — Zodpovednosť členského štátu za nesprávne prebratie smernice — Podmienky)

text:
               10.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 56/6

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 25. januára 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division – Spojené kráľovstvo) – Carol Marilyn Robins, John Burnett/Secretary of State for Work and Pensions
   (Vec C-278/05) (1)

   (Ochrana zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti zamestnávateľa - Smernica 80/987/EHS - Prebratie smernice - Článok 8 - Doplnkové podnikové alebo medzipodnikové dôchodkové systémy - Dávky v starobe - Ochrana nadobudnutých nárokov - Rozsah ochrany - Zodpovednosť členského štátu za nesprávne prebratie smernice - Podmienky)
   (2007/C 56/09)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Carol Marilyn Robins, John Burnett

      Žalovaný: Secretary of State for Work and Pensions
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – High Court of Justice (Chancery Division) – Výklad článku 8 smernice Rady 80/987/EHS z 20. októbra 1980 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, vzťahujúcich sa na ochranu zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa (Ú. v. ES L 283, s. 23; Mim. vyd. 05/001, s. 217) – Rozsah povinnosti chrániť práva zakladajúce okamžitý alebo budúci nárok zamestnancov na dávky v starobe
   Výrok rozsudku

               1.

               Článok 8 smernice Rady 80/987/EHS z 20. októbra 1980 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, vzťahujúcich sa na ochranu zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade, ak zamestnávateľ sa stane platobne neschopným a prostriedky z doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov nebudú postačovať na pokrytie týchto dávok, uspokojenie nadobudnutých nárokov na vyplácanie dávok v starobe nemusí byť nevyhnutne zabezpečené samotnými členskými štátmi a ani nemusí byť zabezpečené v celom rozsahu.

               2.

               Článku 8 smernice 80/987 odporuje systém ochrany, akým je dotknutý systém vo vnútroštátnom konaní.

               3.

               V prípade nesprávneho prebratia článku 8 smernice 80/987 do vnútroštátneho právneho poriadku zodpovednosť dotknutého členského štátu je podmienená zistením zjavného a závažného prekročenia stanovených hraníc jeho voľnej úvahy.

      (1)  Ú. v. EÚ C 243, 1.10.2005.


title: Vec C-129/14 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  27. mája 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Nürnberg – Nemecko) – trestné konanie proti Zoran Spasic (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Naliehavé prejudiciálne konanie — Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Charta základných práv Európskej únie — Články 50 a 52 — Zásada ne bis in idem — Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda — Článok 54 — Pojmy trestu, ktorý bol „už odpykaný“ a ktorý „sa práve odpykáva“ )

text:
               4.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 253/13

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 27. mája 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Nürnberg – Nemecko) – trestné konanie proti Zoran Spasic
   (Vec C-129/14 PPU) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Naliehavé prejudiciálne konanie - Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Charta základných práv Európskej únie - Články 50 a 52 - Zásada ne bis in idem - Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda - Článok 54 - Pojmy trestu, ktorý bol „už odpykaný“ a ktorý „sa práve odpykáva“))
   2014/C 253/17
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Účastník (ci) trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Zoran Spasic

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Oberlandesgericht Nürnberg – Výklad článku 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, v spojení s článkom 50 Charty základných práv Európskej únie – Zásada „ne bis in idem“ – Podmienka, že trest bol už odpykaný alebo sa práve odpykáva alebo ho podľa práva zmluvného štátu, v ktorom bol rozsudok vydaný, už nebude možné vykonať– Osoba, ktorá bola odsúdená na peňažný trest a trest odňatia slobody za ten istý skutok v inom členskom štáte, ktorá si ale svoj trest odňatia slobody ešte neodpykala

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985 uzatvorená medzi vládami štátov hospodárskej únie Beneluxu, Nemeckej spolkovej republiky a Francúzskej republiky o postupnom zrušení kontrol na ich spoločných hraniciach, podpísaného v Schengene 19. júna 1990, ktorý nadobudol platnosť 26. marca 1995, ktorý podmieňuje uplatňovanie zásady ne bis in idem tým, aby v prípade odsúdenia bol trest „už odpykaný“ alebo tým, že „sa práve odpykáva“, je zlučiteľná s článkom 50 Charty základných práv Európskej únie, ktorý garantuje túto zásadu.

               2.

               Článok 54 tohto dohovoru sa má vykladať tak, že samotné zaplatenie peňažného trestu uloženého osobe odsúdenej tým istým rozhodnutím súdu iného členského štátu aj na trest odňatia slobody, ktorý nebol vykonaný, neumožňuje domnievať sa, že trest bol už odpykaný alebo sa práve odpykáva v zmysle tohto ustanovenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 151, 19.5.2014.


title: Vec T-107/06: Žaloba podaná 5. apríla 2006 – INET Hellas – Ilektroniki Ypiresia Pliroforion E.P.E./Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               12.8.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/22

         Žaloba podaná 5. apríla 2006 – INET Hellas – Ilektroniki Ypiresia Pliroforion E.P.E./Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-107/06)
   (2006/C 190/40)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobca: INET Hellas – Ilektroniki Ypiresia Pliroforion E.P.E. (Atény, Grécko) (v zastúpení: B. Chatzopoulos, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť dokument Komisie Európskych spoločenstiev INFSO/A3/VS D(2006) 703641/31.1.2006,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca tvrdí, že napadnutý dokument je protiprávny, lebo sa v ňom nesprávne vychádza z názoru, že registrácia internetovej domény co.eu je podľa právnych predpisov Spoločenstva zakázaná. V skutočnosti však žiadny právny predpis Spoločenstva nezakazuje registráciu domény co.eu. Naopak nariadenie č. 40/94 jeho registráciu prikazuje.


title: Vec T-323/14: Žaloba podaná 7. mája 2014 – Bankia/ÚHVT – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)

text:
               11.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/25

         Žaloba podaná 7. mája 2014 – Bankia/ÚHVT – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)
   (Vec T-323/14)
   2014/C 261/48
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bankia, SA (Valencia, Španielsko) (v zastúpení: F. De Barba, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Banco ActivoBank (Portugal), SA (Lisabon, Portugalsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 14. februára 2014 vo veciach R 649/2013-2 a R 744/2013-2, tak aby bola ochranná známka Spoločenstva č. 1 0 1 25  284„BANKIA“ zapísaná pre všetky tovary a služby,

               —

               zaviazal namietateľku a/alebo ÚHVT na náhradu trov konania žalobkyne v odvolacom konaní.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „Bankia“ pre tovary a služby zaradené do tried 9, 16, 35, 36, 38, 41 a 45 – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 1 0 1 25  284.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: Banco ActivoBank (Portugal), SA.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: národná ochranná známka „BANKY“ pre služby zaradené do triedy 36.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania BANKIA S.A. a čiastočné vyhovenie odvolaniu Banco ActivoBank (Portugal), SA a zamietnutie spornej ochrannej známky pre väčší počet služieb.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-330/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  24. júna 2014 – Hut.com/ÚHVT – Intersport France (THE HUT) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva THE HUT — Skoršia národná slovná ochranná známka LA HUTTE — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ )

text:
               4.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 253/26

         Rozsudok Všeobecného súdu z 24. júna 2014 – Hut.com/ÚHVT – Intersport France (THE HUT)
   (Vec T-330/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva THE HUT - Skoršia národná slovná ochranná známka LA HUTTE - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   2014/C 253/36
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: The Hut.com Ltd (Northwich, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: V. Melgar, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Intersport France (Longjumeau, Francúzsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 27. apríla 2012 (vec R 814/2011-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Intersport France a The Hut.com Ltd

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               The Hut.com Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 295, 29.9.2012.


title: Vec T-505/13: Žaloba podaná 20. septembra 2013 — Stichting Sona a Nao/Komisia

text:
               23.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 344/63

         Žaloba podaná 20. septembra 2013 — Stichting Sona a Nao/Komisia
   (Vec T-505/13)
   2013/C 344/117
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Stichting Sona (Curaçao, bývalé Holandské Antily) a Nao NV (Curaçao) (v zastúpení: R. Martens, K. Beirnaert a A. Van Vaerenbergh, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 28. júna 2013, o ktorom sa žalobkyne dozvedeli až koncom júla 2013, o tom, že uvedená inštitúcia nevybrala Stichting Sona ako subjekt poverený vykonaním jednotného programového dokumentu podľa 10. Európskeho rozvojového fondu,

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie poveriť úlohami týkajúcimi sa vykonania tohto programového dokumentu International Management Group (IMG).

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení prezumpcie neviny, práv na obranu, práva na ochranu osobných údajov a dôvernosť vyšetrovania, ktoré sú chránené podľa článku 8 a 48 Charty základných práv Európskej únie, článkov 6 a 8 EDĽP a článku 16 ZFEÚ.
               Žalobkyne tvrdia, že žalovaná holandskej vláde doručila list ohľadne konania prebiehajúceho na Európskom úrade pre boj proti podvodom (OLAF), ktorý síce ešte neobsahuje (záverečnú) správu, ale výslovne uvádza žalobkyne a v ktorom Komisia uvádza, alebo prinajmenšom jednoznačne vyvoláva dojem, že žalobkyne sa v rámci správy 9. Európskeho rozvojového fondu podieľali na nezrovnalostiach a na základe tohto tvrdenia Komisia rozhodla, že správou 10. Európskeho rozvojového fondu pre projekty v bývalých Holandských Antilách nemožno poveriť žalobkyne. OLAF však pritom žalobkyne nikdy neoznačil za „dotknuté osoby“, v dôsledku čoho žalobkyne nikdy nevedeli, že sa ako „dotknuté osoby“ musia brániť. Nebolo im teda umožnené brániť sa, keďže sa doteraz nedozvedeli, proti ktorým konkrétnym výhradám, ktoré voči nim údajne existujú, sa musia brániť.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery, keďže sa u žalobkýň vzbudilo oprávnené očakávanie, že vo vzťahu k bývalým Holandským Antilám budú poverené vykonaním 10. Európskeho rozvojového fondu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality, keďže Komisia vylúčila žalobkyne iba z toho dôvodu, že vo vyšetrovaní, ktoré vykonal OLAF, existujú „predbežné zistenia“, ktoré poukazujú na „možné problémy“.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení práva byť vypočutý.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady transparentnosti, ako je stanovená v článku 14 nariadenia (ES) č. 215/2008 (1), a povinnosti odôvodnenia.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení článku 18 nariadenia (ES) č. 2304/2002 (2) a jednotného programového dokumentu pre 10. Európsky rozvojový fond.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení článku 29 nariadenia (ES) č. 215/2008, keďže nie sú splnené podmienky na poverenie subjektu IMG vykonaním financovania v rámci spoločného hospodárenia. Vzhľadom na to, je aj druhé napadnuté rozhodnutie v rozpore s právom.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 215/2008 z 18. februára 2008 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na 10. Európsky rozvojový fond (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2304/2002 z 20. decembra 2002, ktorým sa vykonáva rozhodnutie Rady 2001/822/ES o pridružení zámorských krajín a území k Európskemu spoločenstvu (rozhodnutie o zámorskom pridružení) (Ú. v. ES L 348, s. 82; Mim. vyd. 11/045 s. 44).


title: Vec T-85/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  30. januára 2008 – Strack/Komisia ( Verejná služba — Úradníci — Hodnotenie — Hodnotenie služobného postupu — Hodnotené obdobie 2001/2002 — Správnosť hodnotiaceho konania )

text:
               8.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 64/33

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. januára 2008 – Strack/Komisia
   (Vec T-85/04) (1)

   („Verejná služba - Úradníci - Hodnotenie - Hodnotenie služobného postupu - Hodnotené obdobie 2001/2002 - Správnosť hodnotiaceho konania“)
   (2008/C 64/51)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Guido Strack (Wasserliesch, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne J. Mosar, neskôr F. Gengler a P. Goergen, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: H. Krämer a A. Manville, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie hodnotenia za obdobie 2001/2002 v časti, v ktorej sa týka žalobcu, a rozhodnutia, ktorým sa prijíma hodnotenie služobného postupu žalobcu za toto hodnotené obdobie
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie, ktorým sa prijíma hodnotenie služobného postupu pána Guido Strack za hodnotené obdobie 2001/2002, sa zrušuje.

               2.

               Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2004.


title: Vec T-336/05: Žaloba podaná  5. septembra 2005  – De Soeten/Rada

text:
               26.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 296/27

         Žaloba podaná 5. septembra 2005 – De Soeten/Rada
   (Vec T-336/05)
   (2005/C 296/58)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Henders De Soeten (Haag, Holandsko) (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Rady zamietajúce žiadosť žalobkyne o možnosť odísť do predčasného dôchodku bez zníženia nárokov na dôchodok,

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa, na dôchodku od 1. júla 2004, je bývalá úradníčka Rady. Žalobkyňa podala žiadosť s cieľom získať prospech z opatrenia uvedeného v článku 9 ods. 2 prílohy VIII k služobnému poriadku, ktorý umožňuje orgánu poverenému menovaním, v záujme služby a na základe objektívnych kritérií a transparentného konania stanoveného prostredníctvom všeobecných vykonávacích ustanovení, neuplatniť na úradníkov odchádzajúcich zo služby pred dosiahnutím veku 63 rokov zníženie dôchodku ustanovené v ods. 1 písm. b) tohto istého článku.
   Žalobkyňa svojou žalobou napáda rozhodnutie, ktorým jej bolo zamietnuté udelenie uvedenej výhody. Tvrdí, že jeden zo žiadateľov, ktorý mal z opatrenia prospech, bol pridelený na to isté oddelenie ako žalobkyňa. Domnieva sa preto, že požiadavky služby boli v obidvoch prípadoch rovnaké a namieta porušenie vyššie uvedeného článku ako aj všeobecných vykonávacích ustanovení prijatých Radou z dôvodu, že dĺžka jej odbornej praxe ako aj jej zásluhy prevyšujú dĺžku odbornej praxe a zásluhy druhého žiadateľa.
   Okrem iného namieta zjavne nesprávne posúdenie v rozsahu, v akom Rada zastávala názor, že posúdenie kritéria požiadaviek služby implikuje zohľadnenie individuálnych vlastností úradníkov.


title: Vec C-417/14 RX: Rozhodnutie Súdneho dvora (komora príslušná preskúmať rozhodnutie) z 9. septembra 2014 o preskúmaní rozsudku Všeobecného súdu (odvolacia komora) vyhláseného 10. júla 2014 vo veci T-401/11, Livio Missir Mamachi di Lusignano/Európska komisia

text:
               10.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 395/21

      Rozhodnutie Súdneho dvora (komora príslušná preskúmať rozhodnutie) z 9. septembra 2014 o preskúmaní rozsudku Všeobecného súdu (odvolacia komora) vyhláseného 10. júla 2014 vo veci T-401/11, Livio Missir Mamachi di Lusignano/Európska komisia
      (Vec C-417/14 RX)
      (2014/C 395/26)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania pred Všeobecným súdom

         Žalobca: Livio Missir Mamachi di Lusignano (v zastúpení: Fabricio de Gianni, Renato Antonini, Gabrielle Coppo a Aldo Scalini, advokáti)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Otázky, ktoré sú predmetom preskúmania

      Preskúmanie sa bude týkať otázky, či rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie Missir Mamachi di Lusignano/Komisia (T-401/11 P, EU:T:2014:625) má vplyv na jednotu alebo vnútorný súlad práva Únie tým, že uvedený Všeobecný súd ako odvolací súd rozhodol, že je príslušný rozhodnúť ako súd prvého stupňa o žalobe o mimozmluvnú zodpovednosť Únie

                  —

                  založenú na nesplnení povinnosti inštitúcie zabezpečiť ochranu svojich úradníkov,

                  —

                  podanej tretími osobami v ich postavení právnych nástupcov zosnulého úradníka, ako aj v ich postavení člena rodiny úradníka, ktorá

                  —

                  smeruje k náhrade nemajetkovej ujmy spôsobenej samotnému zosnulému úradníkovi, ako aj majetkovej a nemajetkovej ujmy spôsobenej týmto tretím osobám.

            Subjekty oprávnené podľa článku 23 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a účastníci konania na Všeobecnom súde Európskej únie môžu v lehote jedného mesiaca od doručenia tohto rozhodnutia predložiť Súdnemu dvoru Európskej únie písomné pripomienky k tejto otázke.


title: Vec T-725/16: Žaloba podaná 13. októbra 2016 – Palos Caravina/CdT

text:
               12.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/32

         Žaloba podaná 13. októbra 2016 – Palos Caravina/CdT
   (Vec T-725/16)
   (2016/C 462/42)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Maria José Palos Caravina (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: A. Salerno a P. Singer, avocats)

      Žalovaný: Prekladateľské stredisko pre orgány Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie menovacieho orgánu CdT, ktorým sa zamietla jej žiadosť o poskytnutie rozhodnutia o vymenovaní pani [X] v rámci španielskej prekladateľskej jednotky oznámenom v októbri 2015, ako aj, pokiaľ je to potrebné, rozhodnutie toho istého menovacieho orgánu z 5. júla 2016, ktorým sa zamietla sťažnosť smerujúca proti uvedenému zamietnutiu,

               —

               rozhodol, že všetky trovy konania znáša žalovaný.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod založený na porušení článku 25 služobného poriadku.
   Domnieva sa totiž, že oznámenie „príchodu“ osoby na oddelenie nijako nespĺňa povinnosť zverejnenia rozhodnutí o vymenovaní, ktoré upravuje uvedený článok, pričom v prípade absencie zverejnenia v súlade s právnymi predpismi má každý zamestnanec právo žiadať o poskytnutie predmetného rozhodnutia o vymenovaní. Toto právo teda v prejednávanej veci menovací orgán Prekladateľského strediska pre orgány Európskej únie porušené (CdT) porušil tým, že prijal napadnuté rozhodnutie, konkrétne rozhodnutie z 23. decembra 2015, ktorým sa žalobkyni odmietlo poskytnutie uvedeného rozhodnutia.
   Žalobkyňa sa tiež domnieva, že bránenie tomuto právu vyplývajúcemu z článku 25 služobného poriadku na základe nariadenia č. 45/2001 o ochrane osobných údajov je neúčinné, keďže aj za predpokladu, že by rozhodnutie o vymenovaní patrilo do pôsobnosti údajov chránených týmto nariadením, článok 25 by sa mal považovať za lex specialis, ktorý ponúka priznáva tretím osobám právo na prístup.


title: Vec C-121/13: Uznesenie predsedu tretej komory Súdneho dvora zo  7. mája 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Wedding – Nemecko) – Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft/Xceed Holding Ltd.

text:
               11.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/18

         Uznesenie predsedu tretej komory Súdneho dvora zo 7. mája 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Wedding – Nemecko) – Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft/Xceed Holding Ltd.
   (Vec C-121/13) (1)

   2014/C 261/28
   Jazyk konania: nemčina
   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 164, 8.6.2013.