title: Vec C-516/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 25. augusta 2017 – Spiegel Online GmbH/Volker Beck

text:
               20.11.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 392/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 25. augusta 2017 – Spiegel Online GmbH/Volker Beck
   (Vec C-516/17)
   (2017/C 392/19)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Spiegel Online GmbH

      Odporca: Volker Beck

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Pripúšťajú ustanovenia práva Únie týkajúce sa výnimiek alebo obmedzení týchto práv podľa článku 5 ods. 3 smernice 2001/29/ES (1) diskrečnú právomoc pri ich preberaní do vnútroštátneho práva?

               2.

               Akým spôsobom treba pri stanovení pôsobnosti výnimiek alebo obmedzení výlučného práva autorov na rozmnožovanie (článok 2 písm. a) smernice 2001/29/ES) a na verejný prenos ich diel vrátane sprístupňovania verejnosti (článok 3 ods. 1 smernice 2001/29/ES), ktoré sú stanovené v článku 5 ods. 3 smernice 2001/29/ES, vziať do úvahy základné práva podľa Charty základných práv Európskej únie?

               3.

               Môžu základné práva na informácie (článok 11 ods. 1 druhá veta Charty základných práv EÚ) alebo na slobodu tlače (článok 11 ods. 2 Charty základných práv EÚ) odôvodniť výnimky alebo obmedzenia výlučného práva autorov na rozmnožovanie (článok 2 písm. a) smernice 2001/29/ES) a na verejný prenos ich diel vrátane sprístupňovania verejnosti (článok 3 ods. 1 smernice 2001/29/ES) nad rámec výnimiek a obmedzení, ktoré sú stanovené v článku 5 ods. 3 smernice 2001/29/ES?

               4.

               Nemožno sprístupňovanie diel chránených autorským právom verejnosti na internetovom portáli tlačovej organizácie už preto považovať za spravodajstvo o bežných udalostiach podľa článku 5 ods. 3 písm. c) druhá alternatíva smernice 2001/29/ES, na ktoré nie je potrebné povolenie, že tlačová organizácia mala možnosť a dalo sa od nej očakávať, že pred tým, ako autorove diela sprístupní verejnosti, získa jeho súhlas?

               5.

               Chýba uverejnenie na účely citácie podľa článku 5 ods. 3 písm. d) smernice 2001/29/ES, keď citované diela alebo ich časti nie sú, napríklad prostredníctvom zarážok alebo poznámok pod čiarou, neoddeliteľne začlenené do nového textu, ale sú na internete pomocou odkazov sprístupnené verejnosti ako súbory PDF, ktoré možno vyhľadať samostatne popri novom texte?

               6.

               Treba pri otázke, kedy bolo dielo v zmysle článku 5 ods. 3 písm. d) smernice 2001/29/ES už sprístupnené verejnosti v súlade so zákonom, vychádzať z toho, či toto dielo bolo vo svojej konkrétnej podobe už predtým uverejnené so súhlasom autora?

      (1)  Smernica 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti, Ú. v. ES L 167, 2001, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230.


title: Vec C-517/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 28. augusta 2017 – Milkijas Addis/Spolková republika Nemecko

text:
               20.11.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 392/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 28. augusta 2017 – Milkijas Addis/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-517/17)
   (2017/C 392/20)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Milkijas Addis

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni právo Únie členskému štátu (v tomto prípade: Nemecko), vykonávajúc svoje oprávnenie podľa článku 33 ods. 2 písm. a) smernice 2013/32/EÚ (1), resp. úpravy v podobe článku 25 ods. 2 písm. a) smernice 2005/85/ES (2), ktorá mu predchádzala, zamietnuť žiadosť o medzinárodnú ochranu ako neprípustnú z dôvodu priznania postavenia utečenca v inom členskom štáte (v tomto prípade: Taliansko), ak konkrétna podoba tejto medzinárodnej ochrany, predovšetkým životné podmienky osôb, ktorým bolo priznané postavenie utečenca, v tomto druhom členskom štáte, ktorý žiadateľovi už udelil medzinárodnú ochranu (v tomto prípade: Taliansko), nevyhovuje požiadavkám článku 20 a nasl. smernice 2011/95/EÚ bez toho, že by bola v rozpore s článkom 4 Charty základných práv Európskej únie, prípadne s článkom 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd?

               2.

               Ak je odpoveď na prvú otázku kladná: Platí uvedené aj v prípade, že osobám s priznaným postavením utečenca sa v členskom štáte, kde im toto postavenie bolo priznané (v tomto prípade: Taliansko)

                           a)

                           nezabezpečujú žiadne existenčné potreby, resp. sa im v porovnaní s inými členskými štátmi zabezpečujú len v značne obmedzenom rozsahu, ale nezaobchádza sa s nimi v tomto ohľade inak ako so štátnymi príslušníkmi tohto členského štátu?

                           b)

                           sa síce zabezpečujú práva podľa článku 20 a nasl. smernice 2011/95/EÚ, ale fakticky majú ťažší prístup k dávkam, ktoré sú s tým spojené, alebo k takým dávkam sietí pre rodinu či občianskej spoločnosti, ktoré predstavujú náhradu či doplnenie štátnych dávok?

               3.

               Bráni článok 14 ods. 1 prvá veta smernice 2013/32/EÚ, resp. úprava v článku 12 ods. 1 prvá veta smernice 2005/85/ES, ktorá mu predchádzala, uplatneniu takého vnútroštátneho ustanovenia, podľa ktorého neuskutočnenie osobného pohovoru žiadateľa pri zamietnutí žiadosti o azyl, ktoré bolo vydané vykonávajúc oprávnenie podľa článku 33 ods. 2 písm. a) smernice 2013/32/EÚ, resp. úpravy v podobe článku 25 ods. 2 písm. a) smernice 2005/85/ES, ktorá mu predchádzala, nevedie ako neprípustné k zrušeniu tohto rozhodnutia z dôvodu chýbajúceho pohovoru, ak má žiadateľ v konaní o opravnom prostriedku možnosť uviesť všetky skutočnosti, ktoré svedčia v neprospech rozhodnutia o neprípustnosti, a aj s prihliadnutím na toto tvrdenie nemôže byť vo veci samej vydané žiadne iné rozhodnutie?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany; Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 6.

      (2)  Smernica Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca; Ú. v. EÚ L 326, 2005, s. 13.


title: Vec C-181/17: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 8. februára 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Dopravná politika — Nariadenie (ES) č. 1071/2009 — Prevádzkovateľ cestnej dopravy — Povolenie na verejnú prepravu — Podmienky udelenia — Článok 3 ods. 1 a 2 — Článok 5 písm. b) — Počet potrebných vozidiel — Vnútroštátna právna úprava — Prísnejšie podmienky udelenia — Vyšší počet minimálneho počtu vozidiel)

text:
               9.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/6

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 8. februára 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-181/17) (1)

   ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Dopravná politika - Nariadenie (ES) č. 1071/2009 - Prevádzkovateľ cestnej dopravy - Povolenie na verejnú prepravu - Podmienky udelenia - Článok 3 ods. 1 a 2 - Článok 5 písm. b) - Počet potrebných vozidiel - Vnútroštátna právna úprava - Prísnejšie podmienky udelenia - Vyšší počet minimálneho počtu vozidiel))
   (2018/C 123/08)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J. Hottiaux a J. Rius, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: V. Ester Casas, splnomocnený zástupca)

      Výrok rozsudku

               1.

               Španielske kráľovstvo si tým, že požadovalo, aby podniky na získanie povolenia na verejnú dopravu disponovali minimálne troma vozidlami, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 ods. 1 a 2 a článku 5 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 z 21. októbra 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá týkajúce sa podmienok, ktoré je potrebné dodržiavať pri výkone povolania prevádzkovateľa cestnej dopravy, a ktorým sa zrušuje smernica Rady 96/26/ES,

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 195, 19.6.2017.


title: Vec C-5/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 3. januára 2018 – Jochen Eisenbeis ako insolvenčný správca majetku spoločnosti JUREX GmbH

text:
               9.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 3. januára 2018 – Jochen Eisenbeis ako insolvenčný správca majetku spoločnosti JUREX GmbH
   (Vec C-5/18)
   (2018/C 123/14)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Jochen Eisenbeis ako insolvenčný správca majetku spoločnosti JUREX GmbH

      Žalovaný: Bundeszentralamt für Steuern

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je úradné doručovanie písomností podľa verejnoprávnych ustanovení (procesné ustanovenia a zákony upravujúce administratívne doručovanie – § 33 ods. 1 Postgesetz [zákon o poštových službách] –) univerzálnou poštovou službou podľa článku 3 ods. 4 smernice 97/67/ES z 15. decembra 1997 (1)?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:
               Považuje sa podnikateľ, ktorý zabezpečuje úradné doručovanie písomností v súlade s predpismi verejného práva, za „poskytovateľa univerzálnej služby“ v zmysle článku 2 bodu 13 smernice 97/67/ES z 15. decembra 1997, ktorý poskytuje celkom alebo sčasti univerzálnu poštovú službu a sú tieto transakcie podľa článku 132 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (2) oslobodené od dane?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1997 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb (Ú. v. ES, L 15, 1998, s. 14; Mim. vyd. 06/003, s. 71).

      (2)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec T-731/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 21. februára 2018 – Kljujev/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine — Zmrazenie finančných prostriedkov — Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov — Ponechanie mena žalobcu na zozname — Povinnosť odôvodnenia — Právny základ — Skutkový základ — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo na obhajobu — Právo vlastniť majetok — Právo na dobrú povesť — Proporcionalita — Ochrana základných práv, ktorá zodpovedá ochrane zabezpečenej v Únii — Námietka nezákonnosti“)

text:
               9.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/15

         Rozsudok Všeobecného súdu z 21. februára 2018 – Kljujev/Rada
   (Vec T-731/15) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov - Ponechanie mena žalobcu na zozname - Povinnosť odôvodnenia - Právny základ - Skutkový základ - Zjavne nesprávne posúdenie - Právo na obhajobu - Právo vlastniť majetok - Právo na dobrú povesť - Proporcionalita - Ochrana základných práv, ktorá zodpovedá ochrane zabezpečenej v Únii - Námietka nezákonnosti“))
   (2018/C 123/20)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Sergej Kljujev (Doneck, Ukrajina) (v zastúpení: R. Gherson, T. Garner, solicitors, B. Kennelly, QC, a J. Pobjoy, barrister)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: Á. de Elera-San Miguel Hurtado a J.-P. Hix, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu, po prvé, rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/1781 z 5. októbra 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 2015, 259, s. 23), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2015/1777 z 5. októbra 2015, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 2015, 259, s. 3), po druhé, rozhodnutia Rady (SZBP) 2016/318 zo 4. marca 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 2016, 60, s. 76), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2016/311 zo 4. marca 2016, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 2016, 60, s. 1), a po tretie, rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/381 z 3. marca 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 2017, 58, s. 34), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2017/374 z 3. marca 2017, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 2017, 58, s. 1), v rozsahu, v akom bolo meno žalobcu ponechané na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú tieto reštriktívne opatrenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie (SZBP) Rady 2017/381 z 3. marca 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 2017/374 z 3. marca 2017, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, sa zrušujú v rozsahu, v akom bolo meno Sergeja Kljujeva ponechané na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa tieto reštriktívne opatrenia vzťahujú.

               2.

               Účinky článku 1 rozhodnutia 2017/381 a článku 1 vykonávacieho nariadenia 2017/374 sa voči pánovi Kljujevovi zachovajú do uplynutia lehoty na podanie odvolania stanovenej v článku 56 prvom odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, alebo, ak sa odvolanie podá v tejto lehote, do zamietnutia odvolania.

               3.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               Pán Kljujev je povinný znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania vynaložené Radou Európskej únie, pokiaľ ide o návrhy na zrušenie uvedené v žalobe a v prvom návrhu na úpravu.

               5.

               Rada je povinná znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania vynaložené pánom Kljujevom, pokiaľ ide o návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia 2017/381 a vykonávacieho nariadenia 2017/374 uvedený v druhom návrhu na úpravu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 68, 22.2.2016.


title: Vec C-307/16: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 28. februára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny – Poľsko) – Stanisław Pieńkowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2006/112/ES — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Článok 131 — Článok 146 ods. 1 písm. b) — Článok 147 — Oslobodenie pri vývoze — Článok 273 — Právna úprava členského štátu, ktorá podmieňuje oslobodenie od dane buď dosiahnutím obratu v minimálnej výške, alebo uzatvorením zmluvy s hospodárskym subjektom oprávneným uskutočniť vrátenie DPH cestujúcim)

text:
               23.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/5

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 28. februára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny – Poľsko) – Stanisław Pieńkowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
   (Vec C-307/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2006/112/ES - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Článok 131 - Článok 146 ods. 1 písm. b) - Článok 147 - Oslobodenie pri vývoze - Článok 273 - Právna úprava členského štátu, ktorá podmieňuje oslobodenie od dane buď dosiahnutím obratu v minimálnej výške, alebo uzatvorením zmluvy s hospodárskym subjektom oprávneným uskutočniť vrátenie DPH cestujúcim))
   (2018/C 142/06)
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Stanisław Pieńkowski

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

      Výrok rozsudku

   Článok 131, článok 146 ods. 1 písm. b), ako aj články 147 a 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej v rámci dodania tovaru na vývoz, ktorý sa má prevážať v osobnej batožine cestujúcich, musí predávajúci, ktorý je zdaniteľnou osobou, dosiahnuť obrat v určitej minimálnej výške počas predchádzajúceho zdaňovacieho obdobia alebo musí mať uzatvorenú zmluvu s hospodárskym subjektom oprávneným na vrátenie DPH cestujúcim, pričom samotné nedodržanie týchto podmienok má za následok definitívne nepriznanie oslobodenia od dane pri tomto dodaní.

      (1)  Ú. v. EÚ C 335, 12.9.2016.


title: Vec C-701/17 P: Odvolanie podané 24. októbra 2017: Vasil Monev Valkov proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 27. septembra 2017 vo veci T-558/17, Valkov/Európsky súd pre ľudské práva a Najvyšší súd Bulharskej republiky

text:
               23.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/21

         Odvolanie podané 24. októbra 2017: Vasil Monev Valkov proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 27. septembra 2017 vo veci T-558/17, Valkov/Európsky súd pre ľudské práva a Najvyšší súd Bulharskej republiky
   (Vec C-701/17 P)
   (2018/C 142/28)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Vasil Monev Valkov (v zastúpení: K. Mladenova, адвокат)

      Ďalší účastník konania: Európsky súd pre ľudské práva, Najvyšší súd Bulharskej republiky
   Súdny dvor (desiata komora) uznesením z 22. februára 2018 rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


title: Vec C-99/18 P: Odvolanie podané 12. februára 2018: FTI Touristik GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 30. novembra 2017 vo veci T-475/16, FTI Touristik GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/8

         Odvolanie podané 12. februára 2018: FTI Touristik GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 30. novembra 2017 vo veci T-475/16, FTI Touristik GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
   (Vec C-99/18 P)
   (2018/C 182/07)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: FTI Touristik GmbH (v zastúpení: A. Parr, Rechtsanwältin)

      Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Harald Prantner a Daniel Giersch

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               zrušil rozhodnutie ôsmej komory Všeobecného súdu z 30. novembra 2017 (T-475/16),

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka tvrdí, že rozsudok Všeobecného súdu porušuje článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 (1). Rozhodnutie nie je dostatočne odôvodnené. Neboli zohľadnené všetky skutkové okolnosti, ktorých vzájomná súčinnosť je nevyhnutná pre posúdenie nebezpečenstve zámeny. Toto predstavuje nesprávne právne posúdenie.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1) v znení zmien [nahradené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1)].


title: Vec T-386/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 12. apríla 2018 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Лидер — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Žaloba zjavne bez právneho základu“)

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/30

         Uznesenie Všeobecného súdu z 12. apríla 2018 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер)
   (Vec T-386/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Лидер - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Žaloba zjavne bez právneho základu“))
   (2018/C 190/52)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Nemecko) (v zastúpení: A. Lingenfelser, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Walicka, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 28. apríla 2017 (vec R 2066/2016-1) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia Лидер ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 256, 7.8.2017.


title: Vec C-315/17: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 22. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo n° 2 de Zaragoza – Španielsko) – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 1999/70/ES — Rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP — Doložka 4 — Zásada zákazu diskriminácie — Režim horizontálneho odborného rastu — Priznanie príplatku — Vnútroštátna právna úprava vylučujúca zamestnancov, ktorí nie sú v stálej službe — Pojmy „pracovnoprávne podmienky“ a „objektívne dôvody“)

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/3

         Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 22. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo no 2 de Zaragoza – Španielsko) – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza
   (Vec C-315/17) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 1999/70/ES - Rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP - Doložka 4 - Zásada zákazu diskriminácie - Režim horizontálneho odborného rastu - Priznanie príplatku - Vnútroštátna právna úprava vylučujúca zamestnancov, ktorí nie sú v stálej službe - Pojmy „pracovnoprávne podmienky“ a „objektívne dôvody“))
   (2018/C 190/03)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 2 de Zaragoza

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Pilar Centeno Meléndez

      Žalovaná: Universidad de Zaragoza

      Výrok

   Doložka 4 bod 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, uzavretej 18. marca 1999, ktorá je uvedená v prílohe smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá vyhradzuje účasť na režime horizontálneho odborného rastu administratívnych a technických pracovníkov Universidad de Zaragoza (Univerzita v Zaragoze) (Španielsko) a teda aj priznanie príplatku, ktorý je spojený s účasťou na tomto režime u úradníkov a stálych zmluvných zamestnancov, s vylúčením najmä osôb, ktoré nie sú zamestnané ako úradníci v stálej službe.

      (1)  Ú. v. EÚ C 269, 14.8.2017.


title: Vec C-376/17: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 23. februára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – Vykonanie európskeho zatykača vydaného na Arkadiusza Piotra Lipinskeho

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/19

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 23. februára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – Vykonanie európskeho zatykača vydaného na Arkadiusza Piotra Lipinskeho
   (Vec C-376/17) (1)

   (2018/C 190/32)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 283, 28.8.2017.


title: Vec C-383/17: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 8. februára 2018 – Európska komisia/Portugalská republika

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/20

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 8. februára 2018 – Európska komisia/Portugalská republika
   (Vec C-383/17) (1)

   (2018/C 190/33)
   Jazyk konania: portugalčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 277, 21.8.2017.


201805250611897332018/C 200/622472018TC20020180611SK01SKINFO_JUDICIAL20180416484922Vec T-247/18: Žaloba podaná 16. apríla 2018 – Lucena Ramírez/Rada
 ---documentbreak--- C2002018SK4820120180416SK0062482492Žaloba podaná 16. apríla 2018 – Lucena Ramírez/Rada
   (Vec T-247/18)2018/C 200/62Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobca: Tibisay Lucena Ramírez (Venezuela) (v zastúpení: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/90 z 22. januára 2018, ktorým sa mení rozhodnutie (SZBP) 2017/2074 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na situáciu vo Venezuele a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2018/88 z 22. januára 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) 2017/2063 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na situáciu vo Venezuele v rozsahu, v akom sa ich ustanovenia týkajú žalobcu a

            —

            uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Rada porušila zásadu riadnej správy a porušila jeho právo na obranu a právo účinnú súdnu ochranu, keďže v primeranej lehote neposkytla prístup k dôkazom, ktoré údajne podporovali jeho zaradenie do zoznamu.

            2.

            Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď nepreukázala, že konanie a politika žalobcu podkopávali demokraciu a právny štát vo Venezuele.


201806010031915492018/C 211/281952018TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180316222321Vec T-195/18: Žaloba podaná 16. marca 2018 – Talanton/Komisia
 ---documentbreak--- C2112018SK2210120180316SK0028221232Žaloba podaná 16. marca 2018 – Talanton/Komisia
   (Vec T-195/18)2018/C 211/28Jazyk konania: gréčtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talanton, Anonimi Emporiki – Simvouleftiki – Ekpaideftiki Etairia Dianomon, Parochis Ipiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Palaio Faliro, Grécko) (v zastúpení: K. Damis, avvocato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            nariadil vypracovanie znaleckého posudku z dôvodu nedostatkov v kontrole uskutočnenej na účet žalovanej,

            —

            určil, že a) oznámenie o dlhu 3241801228 zaslané žalobkyni 15. januára 2018, v ktorej žalovaná žiada o vrátenie 481835,56 eura v súvislosti so zmluvou o dielo FP7-215952 PERFORM na základe záverov auditu 11-ΒΑ135-006, predstavuje porušenie jej zmluvných povinností vzhľadom na to, že oprávnené náklady týkajúce sa dotknutej zmluvy predstavujú 605217 eur, z ktorých 490711 eur predstavuje príspevok Únie, a že žalobkyňa má vrátiť žalovanej sumu 21171 eur, nie však sumu 481835,56 eura, a ďalej, že b) oznámenie o dlhu 3241801229, zaslané žalobkyni 15. januára 2018, v ktorom žalovaná žiada o vrátenie 29694,10 eura ako sumy náhrady škody, predstavuje súvisiace porušenie jej zmluvných povinností.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod založený na plnení zmluvy v dobrej viere a na zákaze zneužívajúceho uplatnenia zmluvných ustanovení:

                     —

                     žalobkyňa tvrdí, že žalovaná porušila zásadu dobrej viery tým, že stanovená kontrola bola protiprávne uskutočnená treťou osobou, ktorá nie je zamestnancom zmluvného dodávateľa určeného žalovanou alebo jeho subdodávateľov, ktorých žalovaná výslovne schválila, v dôsledku čoho pri výkone kontroly vznikli pochybnosti o jej nestrannosti, keďže sa konalo protiprávne.

            2.

            Druhý žalobný dôvod založený na rozhodcovskej doložke:

                     —

                     žalobkyňa predložila dostatočné alternatívne dôkazy, ktoré zahŕňajú čestné vyhlásenia, relevantné listy zamestnancov žalobkyne, dokumenty predložené v priebehu realizačnej fázy, ktoré neboli nikdy vyvrátené a ktoré žalovaná nezohľadnila;

                     —

                     žalobkyňa podrobne uvádza tridsať deväť dôvodov, pre ktoré je kontrolná správa nepresná, nedostatočná, nedôveryhodná a pre ktoré sa v nej dospelo k nesprávnym záverom.


201806080261931512018/C 221/382372018TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180409323211Vec T-237/18: Žaloba podaná 9. apríla 2018 – Martini-Sportswear/EUIPO – Olympique de Marseille (M)
 ---documentbreak--- C2212018SK3210120180409SK0038321321Žaloba podaná 9. apríla 2018 – Martini-Sportswear/EUIPO – Olympique de Marseille (M)
   (Vec T-237/18)2018/C 221/38Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Martini-Sportswear GmbH (Annaberg, Rakúsko) (v zastúpení: W. Lang, lawyer)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Olympique de Marseille SASP (Marseille, Francúzsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis ochrannej známky označujúci Európsku úniu týkajúci sa obrazovej ochrannej známky M – medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 238 066

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 29. januára 2018 vo veci R 1755/2017-4

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            vyhlásil rozhodnutie námietkového oddelenia z 25. mája 2017 za neplatné,

            —

            preskúmal napadnuté rozhodnutie a následne zamietol námietku,

            —

            uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

            —

            porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


201806080421931542018/C 221/102222018CJC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL2018031891021Vec C-222/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 28. marca 2018 – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet (Národný ústav farmaceutiky a výživy)
 ---documentbreak--- C2212018SK910120180318SK001091102Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 28. marca 2018 – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet (Národný ústav farmaceutiky a výživy)
   (Vec C-222/18)2018/C 221/10Jazyk konania: maďarčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

      Žalovaný: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet (Národný ústav farmaceutiky a výživy)

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 3 písm. k) a článok 11 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/24/EÚ z 9. marca 2011 o uplatňovaní práv pacientov pri cezhraničnej zdravotnej starostlivosti (
         1
      ) vykladať v tom zmysle, že vzájomnému uznávaniu lekárskych predpisov a slobodnému poskytovaniu služieb odporuje, a teda je nezlučiteľná s touto zásadou a touto slobodou, vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej sú lekárske predpisy rozdelené do dvoch kategórií a iba jedna z týchto kategórií umožňuje vydanie lieku lekárovi, ktorý vykonáva svoju lekársku činnosť v inom, než tomto členskom štáte?
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ L 88, 2011, s. 45.


201806080551931472018/C 221/112312018CJC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180403101011Vec C-231/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Oldenburg (Nemecko) 3. apríla 2018 – Bußgeldsache/NK
 ---documentbreak--- C2212018SK1010120180403SK0011101101Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Oldenburg (Nemecko) 3. apríla 2018 – Bußgeldsache/NK
   (Vec C-231/18)2018/C 221/11Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberlandesgericht Oldenburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

   NK

      Ďalší účastníci: Staatsanwaltschaft Oldenburg, Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Oldenburg

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Môže sa veľkoobchodník s dobytkom, ktorý nadobúda živé zvieratá z farmy a preváža ich na bitúnok vo vzdialenosti do 100 kilometrov, ktorému tieto zvieratá predá, odvolávať na skutkovú podstatu výnimky upravenú v článku 13 ods. 1 písm. p) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy [ďalej len „nariadenie (ES) č. 561/2006“] (
                  1
               ) – „vozidlá používané na prepravu živých zvierat z fariem na miestne trhy a naopak alebo z trhov na miestne bitúnky v okruhu do 100 kilometrov“ – pretože nadobudnutie z farmy predstavuje „trh“ v zmysle tohto ustanovenia alebo samotný podnik obchodujúci s dobytkom sa má považovať za „trh“?
            V prípade, ak nejde o „trh“ v zmysle tohto ustanovenia:

            2.

            Môže sa veľkoobchodník s dobytkom, ktorý nadobúda živé zvieratá z farmy a preváža ich na bitúnok v okruhu do 100 kilometrov, ktorému tieto zvieratá predá, odvolávať na základe primeraného uplatnenia vyššie uvedeného právneho predpisu na túto skutkovú podstatu výnimky?

      (
         1
      )	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85 (Ú. v. EÚ L 102, 2006, s. 1).


201806080161931422018/C 221/206622016TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180503181811Vec T-662/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Gall Pharma/EUIPO – Pfizer (Styriagra) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Styriagra — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie VIAGRA — Bezdôvodné obohatenie založené na rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrom mene skoršej ochrannej známky — Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
 ---documentbreak--- C2212018SK1810120180503SK0020181181Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Gall Pharma/EUIPO – Pfizer (Styriagra)
   (Vec T-662/16) (
         1
      )
   „(„Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Styriagra — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie VIAGRA — Bezdôvodné obohatenie založené na rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrom mene skoršej ochrannej známky — Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)“2018/C 221/20Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Gall Pharma GmbH (Judenburg, Rakúsko) (v zastúpení: pôvodne D. Reichelt a L. Figura, neskôr T. Schafft, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Pfizer Inc. (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 13. júna 2017 (vec R 724/2015-5) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Pfizer a Gall Pharma

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Gall Pharma GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 441, 28.11.2016.


201806080241931502018/C 221/402572018TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180424343521Vec T-257/18: Žaloba podaná 24. apríla 2018 – Iberpotash/Komisia
 ---documentbreak--- C2212018SK3410120180424SK0040341352Žaloba podaná 24. apríla 2018 – Iberpotash/Komisia
   (Vec T-257/18)2018/C 221/40Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Iberpotash, SA (Suria, Španielsko) (v zastúpení: N. Niejahr a B. Hoorelbeke, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/118 z 31. augusta 2017 o štátnej pomoci SA.35818 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2012/CP), ktorú Španielsko poskytlo podniku Iberpotash [oznámené pod číslom K(2017) 5877], (
                  1
               )

            —

            a subsidiárne:

                     —

                     zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom konštatuje, že opatrenie 1 zahŕňa štátnu pomoc a nariaďuje jej vymáhanie spolu s úrokmi od žalobkyne a/alebo

                     —

                     zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom stanovuje sumu protiprávnej avšak zlučiteľnej pomoci, ktorú získala žalobkyňa a ktorá je obsiahnutá v opatrení 4, vo výške 3902461,30 eura a protiprávnu pomoc, ktorá sa má spolu s úrokmi od žalobkyne vymáhať, vo výške 3958109,70 eura,

            —

            rozhodol, že Komisia znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli žalobkyni.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila článok 107 ods. 1 ZFEÚ, keď konštatovala, že opatrenie 1 zahŕňa prevod štátnych prostriedkov.

            2.

            Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila článok 107 ods. 1 ZFEÚ, keď konštatovala, že opatrenie 1 poskytuje žalobkyni selektívnu hospodársku výhodu. Subsidiárne žalobkyňa tvrdí, že Komisia nestanovila správne výšku prípadnej protiprávnej a nezlučiteľnej štátnej pomoci, ktorá vyplýva z opatrenia 1, a to v rozpore s článkom 16 ods. 1 procesného nariadenia. (
                  2
               )

            3.

            Tretí žalobný dôvod, uvádzaný subsidiárne, je založený na tom, že Komisia porušila článok 16 ods. 1 procesného nariadenia v súvislosti s opatrením 1, keď nariadila vymáhanie pomoci, lebo toto vymáhanie porušuje legitímne očakávania žalobkyne a/alebo zásadu právnej istoty.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila článok 107 ods. 1 ZFEÚ, keď konštatovala, že opatrenie 4 priznáva žalobkyni selektívnu hospodársku výhodu.

            5.

            Piaty žalobný dôvod, uvádzaný s subsidiárne, je založený na tom, že Komisia porušila článok 16 ods. 1 procesných pravidiel, keď nestanovila správne výšku prípadnej protiprávnej a nezlučiteľnej pomoci vyplývajúcej z opatrenia 4.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ L 28, 2018, s. 25.
   (
         2
      )	Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


201806080321931332018/C 221/2222017TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180503192021Vec T-2/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – J-M.-E.V. e hijos/EUIPO – Masi (MASSI) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MASSI — Staršia národná slovná ochranná známka MASI — Článok 56 ods. 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 63 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2017/1001) — Právna sila rozhodnutej veci — Článok 53 ods. 1 písm. a) a článok 8 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 60 ods. 1 písm. a) a článok 8 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001) — Ochranná známka všeobecne známa v zmysle článku 6 bis Parížskeho dohovoru“)
 ---documentbreak--- C2212018SK1910120180503SK0022191202Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – J-M.-E.V. e hijos/EUIPO – Masi (MASSI)
   (Vec T-2/17) (
         1
      )
   „(„Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MASSI — Staršia národná slovná ochranná známka MASI — Článok 56 ods. 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 63 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2017/1001) — Právna sila rozhodnutej veci — Článok 53 ods. 1 písm. a) a článok 8 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 60 ods. 1 písm. a) a článok 8 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001) — Ochranná známka všeobecne známa v zmysle článku 6 bis Parížskeho dohovoru“)“2018/C 221/22Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: J-M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Španielsko) (v zastúpení: M. Ceballos Rodríguez a J. Güell Serra, avocats)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Palmero Cabezas a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Alberto Masi (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: C. Ceriani, S. Giudici a A. Ferreri, avocats)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. októbra 2016 (R 793/2015-1), týkajúceho sa konania o vyhlásenie neplatnosti, ktorého účastníkmi boli A. Masi a J-M.-E.V. e hijos

      Výrok rozsudku

            1.

            Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 4. októbra 2016 (R 793/2015-1) sa zrušuje.

            2.

            EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli J-M.-E.V. e hijos, SRL.

            3.

            Alberto Masi znáša svoje vlastné trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 63, 27.2.2017.


201806080201931232018/C 221/412592018TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180423353511Vec T-259/18: Žaloba podaná 23. apríla 2018 – Zakłady Chemiczne „Siarkopol“ Tarnobrzeg/EUIPO – EuroChem Agro (Unifoska)
 ---documentbreak--- C2212018SK3510120180423SK0041351351Žaloba podaná 23. apríla 2018 – Zakłady Chemiczne „Siarkopol“ Tarnobrzeg/EUIPO – EuroChem Agro (Unifoska)
   (Vec T-259/18)2018/C 221/41Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Zakłady Chemiczne „Siarkopol“ Tarnobrzeg sp. z o.o. (Tarnobrzeg, Poľsko) (v zastúpení: M. Kondrat, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: EuroChem Agro GmbH (Mannheim, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie Unifoska – prihláška č. 015 017 841

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 7. Februára 2018 vo veci R 1503/2017-5

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie a vrátil vec EUIPO na opätovné posúdenie,
            alebo

            —

            zmenil napadnuté rozhodnutie tak, že sa v ňom uvedie, že neexistujú relatívne dôvody zamietnutia prihlášky ochrannej známky EÚ č. 01501784 „Unifoska“ pre tovary zaradené do triedy 1 a že ochranná známka sa zapíše,

            —

            priznal žalobkyni náhradu všetkých trov konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

            —

            porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001,

            —

            porušenie zásady ochrany legitímnej dôvery a zásady právnej istoty.


201806080281931322018/C 221/422642018TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180427363611Vec T-264/18: Žaloba podaná 27. apríla 2018 – Gruppo Armonie/EUIPO (mo.da)
 ---documentbreak--- C2212018SK3610120180427SK0042361361Žaloba podaná 27. apríla 2018 – Gruppo Armonie/EUIPO (mo.da)
   (Vec T-264/18)2018/C 221/42Jazyk konania: taliančina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Taliansko) (v zastúpení: G. Medri, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok mo.da – prihláška č. 16 430 035

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 20. februára 2018 vo veci R 2065/2017-5

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie.

      Uvádzaný žalobný dôvod

            —

            porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


201806080441931442018/C 221/132722018CJC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180420111222Vec C-272/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 20. apríla 2018 – Verein für Konsumenteninformation/TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG
 ---documentbreak--- C2212018SK1120120180420SK0013112122Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 20. apríla 2018 – Verein für Konsumenteninformation/TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG
   (Vec C-272/18)2018/C 221/13Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Verein für Konsumenteninformation

      Žalovaná: TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Vzťahuje sa vylúčenie z rozsahu pôsobnosti stanovené v článku 1 ods. 2 písm. e) Dohovoru o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky z 19. júna 1980 (ďalej len „DRP“) a v článku 1 ods. 2 písm. f) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práva pre zmluvné záväzky (ďalej len „nariadenie Rím I“) (
                  1
               ) aj na dohody medzi oprávnenou osobou [fiduciant] a správcom [fiduciár], ktorý má v držbe obchodný podiel v komanditnej spoločnosti pre oprávnenú osobu, najmä ak ide o previazanie spoločenských zmlúv a zmlúv o správe?

            2.

            V prípade zápornej odpovede na otázku 1.:
            Má sa článok 3 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách („smernica o nekalých podmienkach“) (
                  2
               ) vykladať v tom zmysle, že podmienka uvedená v zmluve o správe komanditného podielu uzatvorenej medzi podnikateľom a spotrebiteľom, ktorá nebola individuálne dohodnutá a podľa ktorej sa uplatňuje právo štátu sídla komanditnej spoločnosti, je nekalá, ak jediným účelom zmluvy o správe je správa komanditného podielu a oprávnenej osobe patria práva a povinnosti priameho spoločníka?

            3.

            V prípade kladnej odpovede na otázky 1. alebo 2.:
            Bude táto odpoveď iná, ak sa podnikateľ na účely poskytovania služieb nemusí presunúť na územie štátu spotrebiteľa, ale výplaty zisku ako aj iné materiálne výhody spojené s podielom a informácie o vývoji obchodnej činnosti spojenej s podielom je však povinný postúpiť spotrebiteľovi? Je pritom relevantné, či sa uplatňuje nariadenie Rím I alebo DRP?

            4.

            V prípade kladnej odpovede na otázku 3:
            Platí táto odpoveď aj vtedy, ak žiadosť spotrebiteľa o úpis bola podpísaná v štáte jeho bydliska, podnikateľ poskytne informácie o podiele aj na internete a v štáte spotrebiteľa bolo zriadené platobné miesto, na ktoré má spotrebiteľ uhradiť sumu za podiel, aj keď podnikateľ nie je oprávnený disponovať týmto bankovým účtom? Je pritom relevantné, či sa uplatňuje nariadenie Rím I alebo DRP?

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ L 177, 2008, s. 6.
   (
         2
      )	Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


201806080371931252018/C 221/241872017TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180504212111Vec T-187/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. mája 2018 – Bernard Krone Holding/EUIPO (Mega Liner) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Mega Liner — Absolútne dôvody zamietnutia — Opisný charakter — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 prvá veta nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 ods. 1 nariadenia 2017/1001)“)
 ---documentbreak--- C2212018SK2110120180504SK0024211211Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. mája 2018 – Bernard Krone Holding/EUIPO (Mega Liner)
   (Vec T-187/17) (
         1
      )
   „(„Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Mega Liner — Absolútne dôvody zamietnutia — Opisný charakter — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 prvá veta nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 ods. 1 nariadenia 2017/1001)“)“2018/C 221/24Jazyk konania: nemčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Nemecko) (v zastúpení: T. Weeg a K. Lüken, avocats)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Fischer a W. Schramek, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 9. januára 2017 (vec R 442/2016–1), týkajúcemu sa prihlášky slovnej ochrannej známky Mega Liner ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

            1.

            Bod 2 výroku rozhodnutia prvého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 9. januára 2017 (vec R 442/2016–1) sa zrušuje.

            2.

            EUIPO znáša okrem svojich vlastných trov konania trovy konania Bernard Krone Holding SE & Co. KG v konaní pred Všeobecným súdom.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 161, 22.5.2017.


201806150771955392018/C 231/422552018TC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180423333421Vec T-255/18: Žaloba podaná 23. apríla 2018 – US/ECB
 ---documentbreak--- C2312018SK3310120180423SK0042331342Žaloba podaná 23. apríla 2018 – US/ECB
   (Vec T-255/18)2018/C 231/42Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobca: US (v zastúpení: L. Levi a A. Blot, avocats)

      Žalovaná: Európska centrálna banka

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            vyhlásil túto žalobu za prípustnú a dôvodnú,

      a v dôsledku toho:

            —

            zrušil rozhodnutie z 13. júna 2017, ktorým nedošlo ku konverzii zmluvy žalobcu,

            —

            zrušil rozhodnutie ECB z 11. októbra 2017, ktorým bola zamietnutá žiadosť o opätovné administratívne preskúmanie („administrative review“) žalobcu z 11. augusta 2017,

            —

            zrušil rozhodnutie ECB z 13. februára 2018 o zamietnutí sťažnosti žalobcu („grievance procedure“) podanej 7. decembra 2017, ktoré bolo žalobcovi oznámené v ten istý deň,

            —

            priznal náhradu škody za vzniknutú ujmu,

            —

            uložil žalovanej povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na námietke nezákonnosti voči politike konverzie v rozsahu, v akom je táto politika v rozpore s článkom 10 písm. c) Podmienok zamestnávania ako aj s článkom 2.0 Predpisov uplatniteľných na zamestnancov a bola prijatá v rozpore s hierarchiou noriem.

            2.

            Druhý žalobný dôvod je založený na námietke nezákonnosti v rozsahu, v akom sú článok 10 písm. c) Podmienok zamestnávania ako aj článok 2.0 Predpisov uplatniteľných na zamestnancov v rozpore so smernicou Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP a s odôvodnením 6 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP.

            3.

            Tretí žalobný dôvod je založený na námietke nezákonnosti usmernení Annual Salary and Bonus Review (ASBR) v rozsahu, v akom sú tieto usmernenia v rozpore s povinnosťou odôvodnenia a zásadou právnej istoty.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod je založený na zjavnom nesprávnom posúdení ako aj na porušení povinnosti odôvodnenia, pokiaľ ide v prvom rade o platové stupne priznané žalobcovi, v druhom rade o jeho „nepretržitý rozvoj“ a v treťom rade o ponechanie potrieb podniku („business needs“), pokiaľ ide o vedomosti, skúsenosti a osobitné spôsobilosti žalobcu.


title: Rozsudok súdu z 24. apríla 2018 vo veci E-7/17 – Dozorný úrad EZVO/Island (Nesplnenie záväzkov štátom EZVO – Nevykonanie transpozície – smernica 2014/29/EÚ)

text:
               9.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/4

      ROZSUDOK SÚDU
      z 24. apríla 2018
      vo veci E-7/17
      Dozorný úrad EZVO/Island

         (Nesplnenie záväzkov štátom EZVO – Nevykonanie transpozície – smernica 2014/29/EÚ)

      (2018/C 280/04)
      Vo veci E-7/17 Dozorný úrad EZVO/Island – ŽIADOSŤ o vyhlásenie, že Island neprijal opatrenia potrebné na to, aby akt uvedený v kapitole VIII bode 6f prílohy II k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/29/EÚ z 26. februára 2014 o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa sprístupnenia jednoduchých tlakových nádob na trhu) v znení prispôsobenom dohode prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode prevzal do svojho vnútroštátneho právneho poriadku, a v každom prípade opatrenia prijaté na transpozíciu aktu neoznámil Dozornému úradu EZVO, ako sa vyžaduje v článku 7 dohody, Súd EZVO v zložení Páll Hreinsson, predseda a sudca spravodajca, Per Christiansen a Bernd Hammermann, sudcovia, vyniesol 24. apríla 2018 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
      Súd EZVO týmto:

                  1.

                  vyhlasuje, že Island tým, že v stanovenej lehote neprijal opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v kapitole VIII bode 6f prílohy II k dohode (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/29/EÚ z 26. februára 2014 o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa sprístupnenia jednoduchých tlakových nádob na trhu) v znení prispôsobenom dohode prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode, si nesplnil svoje záväzky vyplývajúce z článku 7 Dohody o Európskom hospodárskom priestore;

                  2.

                  nariaďuje Islandu uhradiť trovy tohto konania.


201807270402024702018/C 285/025572015CJC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL201806212211Vec C-557/15: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 21. júna 2018 – Európska komisia/Maltská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2009/147/ES — Ochrana voľne žijúceho vtáctva — Odchyt a držba živých jedincov — Druhy patriace do čeľade pinkovité — Zákaz — Vnútroštátny režim výnimky — Právomoc členských štátov stanoviť výnimky — Podmienky)
 ---documentbreak--- C2852018SK210120180621SK00022121Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 21. júna 2018 – Európska komisia/Maltská republika
   (Vec C-557/15) (
         1
      )
   „(Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2009/147/ES — Ochrana voľne žijúceho vtáctva — Odchyt a držba živých jedincov — Druhy patriace do čeľade pinkovité — Zákaz — Vnútroštátny režim výnimky — Právomoc členských štátov stanoviť výnimky — Podmienky)“2018/C 285/02Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: K. Mifsud-Bonnici a C. Hermes, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Maltská republika (v zastúpení: A. Buhagiar, splnomocnený zástupca, J. Bouckaert, advocaat, L. Cassar Pullicino, avukat)

      Výrok rozsudku

            1.

            Maltská republika si tým, že zaviedla režim výnimky, ktorý umožňuje odchyt živých jedincov siedmich druhov voľne žijúcich pinkovitých vtákov [pinka obyčajná (Fringilla coelebs), stehlík konôpka (Carduelis cannabina), stehlík obyčajný (Carduelis carduelis), zelienka obyčajná (Carduelis chloris), glezg obyčajný (Coccothraustes coccothraustes), kanárik poľný (Serinus serinus) a stehlík čížik (Carduelis spinus)], nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z ustanovení článku 5 písm. a) a e) a článku 8 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva v spojení s článkom 9 ods. 1 tejto smernice.

            2.

            Maltská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 7, 11.1.2016.


201807270142025012018/C 285/503092018TC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL20180517333311Vec T-309/18: Žaloba podaná 17. mája 2018 – Adis Higiene/EUIPO – Farecla Products (G3 EXTRA PLUS)
 ---documentbreak--- C2852018SK3310120180517SK0050331331Žaloba podaná 17. mája 2018 – Adis Higiene/EUIPO – Farecla Products (G3 EXTRA PLUS)
   (Vec T-309/18)2018/C 285/50Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Adis Higiene, SL (Pozuelo de Alarcón, Španielsko) (v zastúpení: M. Sanmartín Sanmartín, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Farecla Products Ltd (Ware, Spojené kráľovstvo)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie G3 EXTRA PLUS – ochranná známka Spoločenstva č. 15 064 207

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 2. marca 2018 vo veci R 2134/2017-4

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie,

            —

            uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

            —

            porušenie článku 42 nariadenia č. 207/2009 v spojení s pravidlom 22 nariadenia č. 2868/95,

            —

            porušenie článkov 94, 95 a 107 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady 2017/1001,

            —

            porušenie povinnosti odôvodnenia.


201807270442024482018/C 285/0352016CJC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL201806213311Vec C-5/16: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 21. júna 2018 – Poľská republika/Európsky parlament, Rada Európskej únie (Žaloba o neplatnosť — Rozhodnutie (EÚ) 2015/1814 — Určenie právneho základu — Zohľadnenie účinkov aktu — Neexistencia — Článok 192 ods. 1 ZFEÚ — Článok 192 ods. 2 prvý pododsek písm. c) ZFEÚ — Opatrenia významne ovplyvňujúce možnosť voľby členského štátu pri výbere medzi rôznymi energetickými zdrojmi a celkovú štruktúru zásobovania energiou — Zásada lojálnej spolupráce — Článok 15 ZEÚ — Právomoci Európskej rady — Zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery — Zásada proporcionality — Analýza dosahu)
 ---documentbreak--- C2852018SK310120180621SK00033131Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 21. júna 2018 – Poľská republika/Európsky parlament, Rada Európskej únie
   (Vec C-5/16) (
         1
      )
   „(Žaloba o neplatnosť — Rozhodnutie (EÚ) 2015/1814 — Určenie právneho základu — Zohľadnenie účinkov aktu — Neexistencia — Článok 192 ods. 1 ZFEÚ — Článok 192 ods. 2 prvý pododsek písm. c) ZFEÚ — Opatrenia významne ovplyvňujúce možnosť voľby členského štátu pri výbere medzi rôznymi energetickými zdrojmi a celkovú štruktúru zásobovania energiou — Zásada lojálnej spolupráce — Článok 15 ZEÚ — Právomoci Európskej rady — Zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery — Zásada proporcionality — Analýza dosahu)“2018/C 285/03Jazyk konania: poľština
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, K. Rudzińska, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci I. Tatarewicz, expert)

      Žalovaní: Európsky parlament (v zastúpení: A. Tamás a A. Pospíšilová Padowska, splnomocnení zástupcovia), Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Simm, A. Sikora a K. Pleśniak, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovaných: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: M. Wolff, J. Nymann-Lindegren a C. Thorning, splnomocnení zástupcovia), Spolková republika Nemecko (v zastúpení: T. Henze, splnomocnený zástupca), Španielske kráľovstvo (v zastúpení: A. Gavela Llopis a M. A. Sampol Pucurull, splnomocnení zástupcovia), Francúzska republika (v zastúpení: D. Colas, G. de Bergues J. Traband, T. Deleuil a S. Ghiandoni, splnomocnení zástupcovia), Švédske kráľovstvo (v zastúpení: A. Falk, C. Meyer Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren a L. Swedenborg, splnomocnení zástupcovia), Európska komisia (v zastúpení: K. Herrmann, A. C. Becker, E. White a K. Mifsud Bonnici, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Poľská republika je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskemu parlamentu a Rade Európskej únie.

            3.

            Dánske kráľovstvo, Spolková republika Nemecko, Španielske kráľovstvo, Francúzska republika, Švédske kráľovstvo, ako aj Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 98, 14.3.2016.


201807270112025032018/C 285/513302018TC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL20180523343631Vec T-330/18: Žaloba podaná 23. mája 2018 – Carvalho a iní/Parlament a Rada
 ---documentbreak--- C2852018SK3410120180523SK0051341363Žaloba podaná 23. mája 2018 – Carvalho a iní/Parlament a Rada
   (Vec T-330/18)2018/C 285/51Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobcovia: Armando Carvalho (Santa Comba Dão, Portugalsko) a 36 iných (v zastúpení: G. Winter, profesor, R. Verheyen, lawyer a H. Leith, barrister)

      Žalovaní: Rada Európskej únie a Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            vyhlásil „akty o emisiách SP“ (
                  1
               ) za protiprávne, keďže umožňujú emisie medzi rokmi 2021 a 2030 zodpovedajúce v roku 2021 80 % množstva emisií skleníkových plynov z roku 1990 a klesajúce na úroveň 60 % emisií z roku 1990 v roku 2030,

            —

            zrušil akty o emisiách SP, keďže stanovujú ciele zníženia emisií SP v roku 2030 o 40 % oproti hodnotám z roku 1990, a to osobitne článok 9 ods. 2 smernice 2003/87/ES naposledy zmenený smernicou 2018/410, článok 4 ods. 2 a Prílohu I nariadenia 2018/842 a článok 4 nariadenia 2018/841,

            —

            uložil žalovaným povinnosť prijať opatrenia podľa aktov o emisiách SP, ktorými sa požadované zníženie emisií skleníkových plynov stanoví na úroveň 50 %-60 % úrovne z roku 1990 pre rok 2030 alebo o toľko výraznejšie zníženie, aké bude Všeobecný súd pokladať za primerané,

            —

            alternatívne, ak Všeobecný súd nebude presvedčený v prospech vydania príkazu na prijatie opatrení a jeho rozhodnutie o zrušení cieľov zníženia bude vydané príliš neskoro, aby umožnilo zmenu relevantných ustanovení pred rokom 2021, žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd nariadil, že predmetné ustanovenia aktov o emisiách SP ostanú účinné až do stanoveného dátumu, ku ktorému budú musieť byť zmenené v súlade s požiadavkami vyššej právnej sily,

            —

            uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú desať žalobných dôvodov.

            1.

            Prvý žalobný dôvod týkajúci sa ich návrhu na neplatnosť a založený na tom, že Únia je právnymi normami vyššej právnej sily zaviazaná predchádzať škode spôsobenej klimatickou zmenou, a to na základe medzinárodnoprávnej obyčaje, ktorá štátom zakazuje spôsobovať škody a ukladá im povinnosť predchádzať škodám podľa článku 191 ZFEÚ. Únia je podobne povinná predchádzať porušeniam základných práv chránených Chartou základných práv Európskej únie spôsobeným klimatickou zmenou. Tieto práva zahŕňajú právo na život a telesnú nedotknuteľnosť, právo na vykonávanie povolania, vlastnícke právo, práva dieťaťa a právo na rovnaké zaobchádzanie.

            2.

            Druhý žalobný dôvod týkajúci sa ich návrhu na neplatnosť a založený na tom, že vzhľadom na príčinnú súvislosť medzi emisiami skleníkových plynov a nebezpečnou klimatickou zmenou je Únia zodpovedná za prijatie opatrení na regulovanie emisií skleníkových plynov vnútri Únie, aby sa predišlo tejto škode a tomuto porušeniu základných práv.

            3.

            Tretí žalobný dôvod týkajúci sa ich návrhu na neplatnosť a založený na tom, že klimatická zmena už v súčasnosti spôsobuje škody a porušovanie základných ľudských práv a bude ich spôsobovať aj naďalej. Akékoľvek ďalšie emisie skleníkových plynov prispievajúce k týmto účinkom budú teda protiprávne, ak nemôžu byť odôvodnené na základe objektívnych dôvodov a ak sa Únia nepokúsi dosiahnuť zníženie v rámci svojich technických a hospodárskych možností.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod týkajúci sa ich návrhu na neplatnosť a založený na tom, že z nasledujúcich dôvodov nemá Únia žiadne prijateľné odôvodnenie pre prijatie cieľov stanovených aktmi o emisiách SP:

                     —

                     ciele umožňujú emisie v množstvách, ktoré významne prekračujú spravodlivý podiel EÚ na emisnom rozpočte vyplývajúci z cieľa stanoveného Parížskym dohovorom, ktorý predstavuje maximálne zvýšenie priemernej svetovej teploty o 1,5 oC alebo výrazne pod 2 oC,

                     —

                     ciele boli stanovené bez toho, aby žalovaní preskúmali rozsah technických a hospodárskych možností Únie dosiahnuť zníženie. Ciele boli zvolené skôr ako najlepšia kombinácia nákladovo účinných prostriedkov dosiahnutia vopred stanoveného dlhodobého emisného cieľa, ktorý Parížsky dohovor medzičasom zrušil,

                     —

                     dôkazy, ktoré majú žalobcovia k dispozícii preukazujú, že Únia v skutočnosti bola schopná prijať opatrenia umožňujúce zníženie skleníkových plynov aspoň o 50-60 % pod úrovňou z roku 1990 v roku 2030.

            5.

            Piaty žalobný dôvod týkajúci sa ich návrhu na uloženie povinnosti prijať opatrenia a opäť založený na tom, že Únia je právnymi normami vyššej právnej sily zaviazaná predchádzať škode spôsobenej klimatickou zmenou, a to na základe medzinárodnoprávnej obyčaje, ktorá štátom zakazuje spôsobovať škody a ukladá im povinnosť predchádzať škodám podľa článku 191 ZFEÚ. Únia je podobne povinná predchádzať porušeniam základných práv chránených Chartou základných práv Európskej únie spôsobeným klimatickou zmenou.

            6.

            Šiesty žalobný dôvod týkajúci sa ich návrhu na uloženie povinnosti prijať opatrenia a založený na tom, že Únia je vzhľadom na svoju zodpovednosť za emisie skleníkových plynov v stave pretrvávajúceho porušenia týchto skorších povinností:

                     —

                     Únia porušila povinnosť predchádzať vzniku škôd, a to od roku 1992, keď bol prijatý Rámcový dohovor OSN o zmene klímy a povedomie o klimatickej zmene sa stalo všeobecne rozšíreným,

                     —

                     Porušenie povinnosti zo strany Únie sa rozšírilo v roku 2009, keď nadobudli účinnosť tak článok 191 ZFEÚ, ako aj Charta základných práv EÚ,

                     —

                     V týchto časových míľnikoch bolo podľa žalobcov pokračovanie v emisiách skleníkových plynov zakázané, pokiaľ toto konanie nebolo objektívne odôvodnené. Únia netvrdila, a ani to nemôže tvrdiť, že úroveň emisií, ktorú aj naďalej počas tohto obdobia umožňovala, je v súlade s jej technickými a hospodárskymi možnosťami znižovania emisií.

            7.

            Siedmy žalobný dôvod týkajúci sa ich návrhu na uloženie povinnosti prijať opatrenia a založený na tom, že Únia aj v súčasnosti pokračuje v porušovaní svojich povinností, keď v aktoch o emisiách SP stanovila ciele zníženia emisií. Ako bolo uvedené v žalobných dôvodoch týkajúcich sa ich návrhu na zrušenie, akty o emisiách SP neznižujú emisie a umožňujú ich pokračujúce vypúšťanie, a to na úrovniach, ktoré sú protiprávne a neodôvodniteľné.

            8.

            Ôsmy žalobný dôvod týkajúci sa ich návrhu na uloženie povinnosti prijať opatrenia a založený na tom, že porušenie povinností zo strany Únie predstavuje dostatočne závažné porušenie právneho pravidla, ktoré priznáva práva jednotlivcovi. Únia nemá diskrečnú právomoc odkladať posudzovanie alebo prijatie opatrení na zníženie emisií, ktoré sú v rozsahu jej technických a hospodárskych možností.

            9.

            Deviaty žalobný dôvod týkajúci sa ich návrhu na uloženie povinnosti prijať opatrenia a založený na tom, že porušenia povinností vyvolali nebezpečnú klimatickú zmenu, ktorá niektorým zo žalobcov spôsobila materiálnu škodu a bude žalobcom túto a ďalšie druhy škody spôsobovať aj naďalej v budúcnosti.

            10.

            Desiaty žalobný dôvod týkajúci sa ich návrhu na uloženie povinnosti prijať opatrenia a založený na tom, že Únie je povinná zabezpečiť, že bude konať v súlade so svojou právnou povinnosťou prispôsobiť emisie primerane svojim technickým a hospodárskym možnostiam, čo podľa dôkazov predstavuje zníženie aspoň o 50-60 % úrovne emisií z roku 1990 v roku 2030. Žalobcovia sa domáhajú toho, aby Všeobecný súd uložil povinnosť prijať opatrenia v tomto zmysle.

      (
         1
      )	Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/410 zo 14. marca 2018, ktorou sa mení smernica 2003/87/ES s cieľom zlepšiť nákladovo efektívne znižovanie emisií a investície do nízkouhlíkových technológií a rozhodnutie (EÚ) 2015/1814 (Ú. v. EÚ L 76, 2018, s. 3); nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/842 z 30. mája 2018 o záväznom ročnom znižovaní emisií skleníkových plynov členskými štátmi v rokoch 2021 až 2030, ktorým sa prispieva k opatreniam v oblasti klímy zameraným na splnenie záväzkov podľa Parížskej dohody, a o zmene nariadenia (EÚ) č. 525/2013 (Ú. v. EÚ L 156, 2018, s. 26); a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/841 z 30. mája 2018 o začlenení emisií a odstraňovania skleníkových plynov z využívania pôdy, zo zmien vo využívaní pôdy a z lesného hospodárstva do rámca politík v oblasti klímy a energetiky na rok 2030, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 525/2013 a rozhodnutie č. 529/2013/EÚ (Ú. v. EÚ L 156, 2018, s. 1). (Žalobcovia vo svojej žalobe odkazujú na nariadenia 2018/842 a 2018/841 v znení prijatom Radou 14. mája 2018, pred podpisom a uverejnením v Úradnom vestníku.)


201807270432025172018/C 285/04152016CJC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL201806193422Vec C-15/16: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 19. júna 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht/Ewald Baumeister (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Aproximácia právnych predpisov — Smernica 2004/39/ES — Článok 54 ods. 1 — Rozsah povinnosti zachovávať služobné tajomstvo, ktorú majú vnútroštátne orgány pre finančný dohľad — Pojem „dôverná informácia“)
 ---documentbreak--- C2852018SK320120180619SK00043242Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 19. júna 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht/Ewald Baumeister
   (Vec C-15/16) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Aproximácia právnych predpisov — Smernica 2004/39/ES — Článok 54 ods. 1 — Rozsah povinnosti zachovávať služobné tajomstvo, ktorú majú vnútroštátne orgány pre finančný dohľad — Pojem „dôverná informácia“)“2018/C 285/04Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

      Žalovaný: Ewald Baumeister

      za prítomnosti: Franka Schmitta, ako likvidátora spoločnosti Phoenix Kapitaldienst GmbH

      Výrok rozsudku

            1.

            Článok 54 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS, sa má vykladať v tom zmysle, že všetky informácie týkajúce sa podniku, nad ktorým sa vykonáva dohľad, ktoré tento podnik poskytne príslušnému orgánu, ako aj všetky vyhlásenia toho orgánu uvedené v jeho dokumentácii o dohľade, vrátane jeho korešpondencie s inými orgánmi, nie sú bezpodmienečne dôvernými informáciami, na ktoré sa teda vzťahuje povinnosť zachovávať služobné tajomstvo, ktorá je stanovená v tomto ustanovení. Táto kvalifikácia sa vzťahuje na informácie, ktoré majú k dispozícii orgány určené členskými štátmi na to, aby plnili úlohy stanovené touto smernicou, a ktoré jednak nemajú verejnú povahu a jednak ich sprístupnenie by mohlo poškodiť záujmy fyzickej či právnickej osoby, ktorá ich poskytla, alebo tretej osoby, alebo aj riadne fungovanie systému monitorovania činností investičných podnikov, ktorý normotvorca Únie zaviedol prijatím smernice 2004/39.

            2.

            Preto treba na druhú otázku odpovedať tak, že článok 54 ods. 1 smernice 2004/39 sa má vykladať v tom zmysle, že dôverná povaha informácií týkajúcich sa podniku, nad ktorým sa vykonáva dohľad, ktoré boli poskytnuté orgánom určeným členskými štátmi na to, aby plnili úlohy stanovené touto smernicou, sa musí posúdiť ku dňu preskúmania, ktoré majú tieto orgány vykonať pri rozhodovaní o žiadosti o sprístupnenie uvedených informácií, bez ohľadu na to, ako boli kvalifikované v okamihu, keď boli uvedeným orgánom poskytnuté.

            3.

            V dôsledku toho treba na tretiu otázku odpovedať tak, že článok 54 ods. 1 smernice 2004/39 sa má vykladať v tom zmysle, že informácie, ktoré majú k dispozícii orgány určené členskými štátmi na to, aby plnili úlohy stanovené touto smernicou, a ktoré môžu predstavovať obchodné tajomstvo, no sú staré päť a viac rokov, sa v dôsledku uplynutia času v zásade považujú za zastarané, a z tohto dôvodu stratili svoj tajný charakter, ibaže by účastník konania, ktorý sa odvoláva na tento charakter, výnimočne preukázal, že tieto informácie napriek ich veku stále predstavujú podstatné prvky jeho obchodného postavenia alebo postavenia tretej osoby. Takéto úvahy neplatia v prípade informácií, ktoré majú k dispozícií tieto orgány a ktorých dôvernosť možno odôvodniť inými dôvodmi, než je ich význam pre obchodné postavenie dotknutých podnikov.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 111, 29.3.2016.


201807270072025332018/C 285/523372018TC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL20180601363721Vec T-337/18: Žaloba podaná 1. júna 2018 – Laboratoire Pareva/Komisia
 ---documentbreak--- C2852018SK3610120180601SK0052361372Žaloba podaná 1. júna 2018 – Laboratoire Pareva/Komisia
   (Vec T-337/18)2018/C 285/52Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Laboratoire Pareva (Saint Martin de Crau, Francúzsko) (v zastúpení: K. Van Maldegem a S. Englebert, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            vyhlásil, že žaloba je prípustná a dôvodná,

            —

            zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/619 (
                  1
               ) z 20. apríla 2018, ktorým sa neschvaľuje PHMB (1415; 4.7) ako existujúca účinná látka na použitie v biocídnych výrobkoch typu 1, 5 a 6 podľa nariadenia 528/2012 (
                  2
               ) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) a

            —

            uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.
   Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie žalovaná prijala v rozpore so Zmluvou o fungovaní Európskej únie („ZFEÚ“), sekundárnou legislatívou EÚ a zásadami práva EÚ. Preto sa žalobkyňa domáha zrušenia napadnutého rozhodnutia z troch dôvodov:

            1.

            Prvý žalobný dôvod založený na podstatných procesných vadách:

                     —

                     Žalovaná nepostupovala procesným postupom, ktorý sa od nej vyžadoval pred prijatím napadnutého rozhodnutia. Žalovaná porušila podstatné procesné pravidlá článku 6 ods. 7 písm. a) a článku 6 ods. 7 písm. b) delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 1062/2014 (
                           3
                        ), ktoré ak by boli dodržané, mohli viesť k odlišnému výsledku.

            2.

            Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení o zjavne nesprávnom posúdení:

                     —

                     Žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia keď vo svojom posúdení PHMB zohľadnila irelevantné faktory a neudelila dostatočnú a náležitú váhu faktorom, ktoré sú špecifické a týkajú sa žalobkyninho PHMB.

            3.

            Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení o porušení základných zásad práva EÚ a práva na obranu:

                     —

                     Žalovaná nezaručila, aby žalobkyni bola poskytnutá plná, vhodná a účinná možnosť predložiť vyjadrenia počas konania.

      (
         1
      )	Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/619 z 20. apríla 2018, ktorým sa neschvaľuje PHMB (1415; 4.7) ako existujúca účinná látka na použitie v biocídnych výrobkoch typu 1, 5 a 6 (Ú. v. EÚ L 102, 2018, s. 21)
   (
         2
      )	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 528/2012 z 22. mája 2012 o sprístupňovaní biocídnych výrobkov na trhu a ich používaní (Ú. v. EÚ L 167, 2012, s. 1)
   (
         3
      )	Delegované nariadenie Komisie (EÚ) č. 1062/2014 zo 4. augusta 2014 o pracovnom programe na systematické skúmanie všetkých existujúcich účinných látok nachádzajúcich sa v biocídnych výrobkoch uvedených v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 528/2012 (Ú. v. EÚ L 294, 2014, s. 1)


201807270162025302018/C 285/051812016CJC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL201806194521Vec C-181/16: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 19. júna 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Belgicko) – Sadikou Gnandi/État belge (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Vrátenie štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na štátnom území — Smernica 2008/115/ES — Článok 3 bod 2 — Pojem „nelegálny pobyt“ — Článok 6 — Prijatie rozhodnutia o návrate pred výsledkom opravného prostriedku proti zamietnutiu žiadosti o medzinárodnú ochranu rozhodujúcim orgánom — Charta základných práv Európskej únie — Článok 18, článok 19 ods. 2 a článok 47 — Zásada zákazu vyhostenia alebo vrátenia — Právo na účinný prostriedok nápravy — Povolenie zostať v členskom štáte)
 ---documentbreak--- C2852018SK410120180619SK00054152Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 19. júna 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Belgicko) – Sadikou Gnandi/État belge
   (Vec C-181/16) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Vrátenie štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na štátnom území — Smernica 2008/115/ES — Článok 3 bod 2 — Pojem „nelegálny pobyt“ — Článok 6 — Prijatie rozhodnutia o návrate pred výsledkom opravného prostriedku proti zamietnutiu žiadosti o medzinárodnú ochranu rozhodujúcim orgánom — Charta základných práv Európskej únie — Článok 18, článok 19 ods. 2 a článok 47 — Zásada zákazu vyhostenia alebo vrátenia — Právo na účinný prostriedok nápravy — Povolenie zostať v členskom štáte)“2018/C 285/05Jazyk konania: francúzština
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Sadikou Gnandi

      Žalovaný: État belge

      Výrok rozsudku

   Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, v spojení so smernicou Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca a so zreteľom na zásadu zákazu vyhostenia alebo vrátenia a na právo na účinný opravný prostriedok, ktoré sú zakotvené v článku 18, článku 19 ods. 2 a v článku 47 Charty základných práv Európskej únie, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni prijatiu rozhodnutia o návrate podľa článku 6 ods. 1 smernice 2008/115 voči štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorý podal žiadosť o medzinárodnú ochranu, bezprostredne po zamietnutí tejto žiadosti rozhodujúcim orgánom alebo spolu s ním v jednom správnom akte, a teda pred výsledkom opravného prostriedku proti tomuto zamietnutiu v súdnom konaní, pod tou konkrétnou podmienkou, že dotknutý členský štát zabezpečí, že sa všetky právne účinky rozhodnutia o návrate do výsledku tohto opravného prostriedku pozastavia, že tento žiadateľ bude môcť počas tohto obdobia užívať práva vyplývajúce zo smernice Rady 2003/9/ES z 27. januára 2003, ktorou sa ustanovujú minimálne normy pre prijímanie žiadateľov o azyl, a že sa bude môcť odvolať na všetky zmeny okolností, ktoré po prijatí rozhodnutia o návrate nastali a ktoré by mohli mať významný vplyv na posúdenie situácie dotknutej osoby vzhľadom na smernicu 2008/115 a najmä jej článok 5, pričom overenie uvedeného prináleží vnútroštátnemu súdu.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 191, 30.5.2016.


201807270102025322018/C 285/533472018TC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL20180601373711Vec T-347/18: Žaloba podaná 1. júna 2018 – Laboratoire Pareva a Biotech3D/Komisia
 ---documentbreak--- C2852018SK3710120180601SK0053371371Žaloba podaná 1. júna 2018 – Laboratoire Pareva a Biotech3D/Komisia
   (Vec T-347/18)2018/C 285/53Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyne: Laboratoire Pareva (Saint Martin de Crau, Francúzsko) a Biotech3D Ltd & Co. KG (Gampern, Rakúsko) (v zastúpení: K. Van Maldegem a S. Englebert, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            vyhlásil, že žaloba je prípustná a dôvodná,

            —

            zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/613 (
                  1
               ) z 20. apríla 2018, ktorým sa schvaľuje PHMB (1415; 4.7) ako existujúca účinná látka na použitie v biocídnych výrobkoch typu 2 a 4 podľa nariadenia 528/2012 (
                  2
               ) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) a

            —

            uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú tri žalobné dôvody, ktoré sú v zásade zhodné alebo podobné žalobným dôvodom uvádzaným vo veci T-337/18, Laboratoire Pareva/Komisia.
   (
         1
      )	Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/613 z 20. apríla 2018, ktorým sa schvaľuje PHMB (1415; 4.7) ako existujúca účinná látka na použitie v biocídnych výrobkoch typu 2 a 4 (Ú. v. EÚ L 102, 2018, s. 1)
   (
         2
      )	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 528/2012 z 22. mája 2012 o sprístupňovaní biocídnych výrobkov na trhu a ich používaní (Ú. v. EÚ L 167, 2012, s. 1)


201807270232025062018/C 285/064802016CJC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL201806215621Vec C-480/16: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 21. júna 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret – Dánsko) – Fidelity Funds a i./Skatteministeriet (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb kapitálu a sloboda platieb — Obmedzenia — Zdanenie dividend vyplatených podnikom kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) — Dividendy vyplatené spoločnosťami, ktoré sú rezidentmi v jednom členskom štáte, nerezidentským PKIPCP — Oslobodenie dividend, ktoré vyplatia spoločnosti rezidenti v jednom členskom štáte rezidentským PKIPCP, od dane — Odôvodnenia — Vyvážené rozdelenie daňovej právomoci medzi členskými štátmi — Koherencia daňového systému — Proporcionalita)
 ---documentbreak--- C2852018SK510120180621SK00065162Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 21. júna 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret – Dánsko) – Fidelity Funds a i./Skatteministeriet
   (Vec C-480/16) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb kapitálu a sloboda platieb — Obmedzenia — Zdanenie dividend vyplatených podnikom kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) — Dividendy vyplatené spoločnosťami, ktoré sú rezidentmi v jednom členskom štáte, nerezidentským PKIPCP — Oslobodenie dividend, ktoré vyplatia spoločnosti rezidenti v jednom členskom štáte rezidentským PKIPCP, od dane — Odôvodnenia — Vyvážené rozdelenie daňovej právomoci medzi členskými štátmi — Koherencia daňového systému — Proporcionalita)“2018/C 285/06Jazyk konania: dánčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Østre Landsret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Fidelity Funds a i.

      Žalovaný: Skatteministeriet

      za účasti: NN (L) SICAV

      Výrok rozsudku

   Článok 63 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ako je právna úprava vo veci samej, podľa ktorej dividendy vyplatené spoločnosťou, ktorá je rezidentom v tomto členskom štáte, v prospech nerezidentského podniku kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) podliehajú zrážkovej dani, zatiaľ čo dividendy vyplácané v prospech PKIPCP, ktorý je rezidentom tohto istého členského štátu, sú oslobodené od takejto zrážkovej dane pod podmienkou, že tento subjekt pristúpi k vyplateniu minimálnych dividend v prospech vlastníkov svojich podielov alebo formálne vypočíta vyplatenie minimálnych dividend a odvedie daň z tohto skutočného alebo fiktívneho minimálneho vyplatenia na ťarchu vlastníkov svojich podielov.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 419, 14.11.2016.


201807270032025182018/C 285/543552018TC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL20180608383811Vec T-355/18: Žaloba podaná 8. júna 2018 – Španielsko/Komisia
 ---documentbreak--- C2852018SK3810120180608SK0054381381Žaloba podaná 8. júna 2018 – Španielsko/Komisia
   (Vec T-355/18)2018/C 285/54Jazyk konania: španielčina
      Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: M. García-Valdecasas Dorrego, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil oznámenie a

            —

            uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Táto žaloba bola podaná proti oznámeniu o verejných výberových konaniach na účely obsadenia miest administrátorov v rámci verejnej služby (AD 6) EPSO/AD/340/18 a EPSO/AD/341/18.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod založený na porušení článkov 1 a 2 nariadenia 1/58, článku 22 Charty základných práv Európskej únie a článku 1d služobného poriadku tým, že bol obmedzený režim komunikácie medzi EPSO a uchádzačom, ktorý mal prebiehať výlučne anglicky, francúzsky a anglicky, vrátane formulára prihlášky.

            2.

            Druhý žalobný dôvod založený na porušení článkov 1 a 6 nariadenia č. 1/58, článku 22 Charty základných práv Európskej únie, ako aj článku 1d ods. 1 a 6, článku 27 a článku 28 písm. f) služobného poriadku, pretože voľba druhého jazyka je neoprávnene obmedzená len na štyri jazyky, a to na angličtinu, francúzštinu, nemčinu a taliančinu, pričom ostatné úradné jazyky Európskej únie boli vylúčené.

            3.

            Tretí žalobný dôvod založený na skutočnosti, že voľba angličtiny, francúzštiny, nemčiny a taliančiny predstavuje svojvoľnú voľbu, ktorá vedie k diskriminácii z dôvodu jazyka zakázanej článkom 1 nariadenia č. 1/58, článkom 22 Charty základných práv Európskej únie, článkom 1d ods. 1 a 6, ako aj článkom 27 a článku 28 písm. f) služobného poriadku.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že napadnuté oznámenie výslovne neuvádza, že prvý jazyk musí byť jazyk, v ktorom majú uchádzači aspoň úroveň C 1 (vyššie pokročilá znalosť), ktorá vedie k diskriminácii na základe štátnej príslušnosti a k diskriminácii z dôvodu „hovoreného“ jazyka, čo je porušením článku 1 nariadenia č. 1/58, článku 22 Charty základných práv Európskej únie, článku 1d ods. 1 a 6, ako aj článku 27 a článku 28 písm. f) služobného poriadku.


201807270362025132018/C 285/075432016CJC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL201806216611Vec C-543/16: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 21. júna 2018 – Európska komisia/Spolková republika Nemecko (Nesplnenie povinnosti štátom — Smernica 91/676/EHS — Článok 5 ods. 5 a 7 — Príloha II časť A body 1 až 3 a 5 — Príloha III ods. 1 body 1 až 3 a ods. 2 — Ochrana vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov — Nedostatočnosť platných opatrení — Doplňujúce alebo účinnejšie opatrenia — Zmena akčného plánu — Obmedzenie používania hnojív — Vyvážené hnojenie — Obdobia používania hnojív — Kapacita zásobníkov na skladovanie maštaľného hnoja — Hnojenie strmých a zamrznutých alebo snehom pokrytých pozemkov)
 ---documentbreak--- C2852018SK610120180621SK00076161Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 21. júna 2018 – Európska komisia/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-543/16) (
         1
      )
   „(Nesplnenie povinnosti štátom — Smernica 91/676/EHS — Článok 5 ods. 5 a 7 — Príloha II časť A body 1 až 3 a 5 — Príloha III ods. 1 body 1 až 3 a ods. 2 — Ochrana vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov — Nedostatočnosť platných opatrení — Doplňujúce alebo účinnejšie opatrenia — Zmena akčného plánu — Obmedzenie používania hnojív — Vyvážené hnojenie — Obdobia používania hnojív — Kapacita zásobníkov na skladovanie maštaľného hnoja — Hnojenie strmých a zamrznutých alebo snehom pokrytých pozemkov)“2018/C 285/07Jazyk konania: nemčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes a E. Manhaeve, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: T. Henze a J. Möller, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: C. Thorning a M. Wolff, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

            1.

            Spolková republika Nemecko si tým, že neprijala doplňujúce alebo účinnejšie opatrenia bezprostredne potom, čo sa ukázalo, že nemecké opatrenia prijaté v rámci akčného plánu sú nedostatočné, a tým, že tento akčný program nezmenila, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 5 ods. 5 a 7 smernice Rady 91/676/EHS z 12. decembra 1991 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov, zmenenej nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 z 22. októbra 2008 vykladaného v spojení s prílohou II časťou A bodmi 1 až 3 a 5, ako aj s prílohou III ods. 1 bodmi 1 až 3 a ods. 2 tejto smernice.

            2.

            Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 6, 9.1.2017.


201807270042024672018/C 285/553742018TC28520180813SK01SKINFO_JUDICIAL20180619383922Vec T-374/18: Žaloba podaná 19. júna 2018 – Labiri/EHSV
 ---documentbreak--- C2852018SK3820120180619SK0055382392Žaloba podaná 19. júna 2018 – Labiri/EHSV
   (Vec T-374/18)2018/C 285/55Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Vassiliki Labiri (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: J.-N. Louis, avocat)

      Žalovaný: Európsky hospodársky a sociálny výbor

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania vyzval žalovaného, aby predložil rozhodnutie Generálneho tajomníka EHSV z 30. marca 2016, ktorým rozhodol, že voči vedúcemu sekcie žalobkyne nebolo prijaté nijaké obvinenie,

            —

            vyhlásil a rozhodol,

                     —

                     že rozhodnutie Generálneho tajomníka EHSV z 30. marca 2016, ktorým sa voči vedúcemu sekcie žalobkyne nevznáša obvinenie a zastavuje posudzovanie jej žiadosti o pomoc/sťažnosti zo 14. decembra 2007, sa zrušuje,

                     —

                     že EHSV je povinný nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení povinnosti odôvodnenia, ktorá vyplýva z článku 25 druhého odseku Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „Služobný poriadok“), ako aj na porušení zásady spolupráce vyplývajúcej z administratívnej spolupráce medzi Európskym hospodárskym a sociálnym výborom (EHSV) a Výborom regiónov zo 17. decembra 2007.

            2.

            Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 24 prvého odseku Služobného poriadku a článku 41 Charty základných práv Európskej únie, ktorý priznáva každej osobe právo na riadnu správu veci verejných. Konkrétne napadnuté rozhodnutie bolo údajne prijaté v rozpore s právom žalobkyne byť vypočutý a právom na obranu.

            3.

            Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení, ktorého sa dopustil EHSV, keď prijal rozhodnutie nepokračovať v posudzovaní, ktoré neoprávnene odkazovalo na dohodu o vyrovnaní, ku ktorej došlo vo veci pred Súdom pre verejnú službu, ako aj na závery administratívneho šetrenia, v rámci ktorého nikdy nebolo preskúmané, či skutočnosti, ktoré sú predmetom sťažnosti žalobkyne by mohli objektívne predstavovať psychické obťažovanie.