title: Vec C-171/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemecko) 11. apríla 2011 — Fra.bo S.p.A./Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

text:
               30.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 226/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemecko) 11. apríla 2011 — Fra.bo S.p.A./Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein
   (Vec C-171/11)
   2011/C 226/15
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Fra.bo S.p.A.

      Žalovaný: Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

      Ďalší účastník konania: DVGW-Cert GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 28 ES (teraz článok 34 ZFEÚ), prípadne v spojení s článkom 86 ods. 2 ES (teraz článok 106 ods. 2 ZFEÚ), vykladať v tom zmysle, že pre súkromnoprávne zariadenia, ktoré boli zriadené na účely vypracovania technických noriem v určitej oblasti, ako aj certifikácie výrobkov na základe týchto technických noriem, sú pri vypracovaní technických noriem, ako aj pri certifikačnom postupe záväzné uvedené ustanovenia v prípade, že vnútroštátny zákonodarca považuje výrobky, ktoré majú certifikát, výslovne za výrobky v súlade so zákonom a z tohto dôvodu je v praxi predaj výrobkov, ktoré tento certifikát nemajú, prinajmenšom výrazne sťažený?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku:
               Má sa článok 81 ES (teraz článok 101 ZFEÚ) vykladať v tom zmysle, že sa činnosť súkromnoprávneho zariadenia bližšie opísaného v prvej otázke v oblasti vypracovania technických noriem a certifikácie výrobkov na základe týchto technických noriem, má považovať za „ekonomickú“, ak zariadenie podlieha kontrole podnikov?
               V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu časť otázky:
               Má sa článok 81 ES vykladať v tom zmysle, že vypracovanie technických noriem a certifikácia na základe týchto noriem vykonaná združením podnikov sú spôsobilé obmedziť obchod medzi členskými štátmi, ak nie je vôbec možné alebo iba s výraznými ťažkosťami v členskom štáte dovozu predávať výrobok vyrobený v súlade so zákonom a predávaný v inom členskom štáte z dôvodu, že nespĺňa požiadavky technickej normy a jeho predaj je takmer nemožný bez takého certifikátu vzhľadom na dominantné presadenie sa technickej normy na trhu a na právny predpis vnútroštátneho zákonodarcu, podľa ktorého certifikát združenia podnikov preukazuje dodržanie zákonných požiadaviek, a ak technická norma, pokiaľ by ju priamo prijal vnútroštátny zákonodarca, by bola neuplatniteľná z dôvodu porušenia zásady voľného pohybu tovaru?


title: Vec T-282/99: Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 16. októbra 2006 – Visser's Tankstations/Komisia

text:
               16.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 310/29

         Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 16. októbra 2006 – Visser's Tankstations/Komisia
   (Vec T-282/99) (1)

   (2006/C 310/58)

      Jazyk konania: holandčina

   Predseda druhej rozšírenej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. ES C 47, 19.2.2000.


title: Vec T-141/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  12. septembra 2007 – Glaverbel/ÚHVT (Vzor aplikovaný na povrch tovarov) ( Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva vo forme textúry aplikovanej na sklenený povrch — Absolútny dôvod zamietnutia — Absencia dôkazu o rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním )

text:
               20.10.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/32

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. septembra 2007 – Glaverbel/ÚHVT (Vzor aplikovaný na povrch tovarov)
   (Vec T-141/06) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva vo forme textúry aplikovanej na sklenený povrch - Absolútny dôvod zamietnutia - Absencia dôkazu o rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním“)
   (2007/C 247/52)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Glaverbel SA (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Möbus a T. Koerl, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: Ó. Mondéjar, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 1. marca 2006 (vec R 0986/2004-4) týkajúcemu sa podania prihlášky obrazovej ochrannej známky vo forme textúry aplikovanej na sklenený povrch
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Glaverbel SA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 178, 29.7.2006.


title: Vec C-61/12: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  20. marca 2014 – Európska komisia/Litovská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom  — Prihlásenie motorových vozidiel do evidencie  — Články 34 ZFEÚ a 36 ZFEÚ  — Smernica 70/311/EHS  — Smernica 2007/46/ES  — Premávka v členskom štáte na pravej strane  — Povinnosť pred prihlásením do evidencie premiestniť na ľavú stranu mechanizmus riadenia osobných motorových vozidiel, ktorý sa nachádza na pravej strane)

text:
               12.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/4

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 20. marca 2014 – Európska komisia/Litovská republika
   (Vec C-61/12) (1)

   ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Prihlásenie motorových vozidiel do evidencie - Články 34 ZFEÚ a 36 ZFEÚ - Smernica 70/311/EHS - Smernica 2007/46/ES - Premávka v členskom štáte na pravej strane - Povinnosť pred prihlásením do evidencie premiestniť na ľavú stranu mechanizmus riadenia osobných motorových vozidiel, ktorý sa nachádza na pravej strane))
   2014/C 142/04
   Jazyk konania: litovčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A Steiblytė, G. Wilms a G. Zavvos, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Litovská republika (v zastúpení: D. Kriaučiūnas a R. Krasuckaitė, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Estónska republika (v zastúpení: M. Linntam, splnomocnená zástupkyňa), Lotyšská republika (v zastúpení: I. Kalniņš a A. Nikolajeva, splnomocnení zástupcovia), Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna a M. Szpunar, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článku 34 ZFEÚ, článku 2a smernice Rady 70/311/EHS z 8. júna 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa mechanizmu riadenia motorových a ich prípojných vozidiel (Ú. v. ES L 133, s 10; Mim. vyd. 13/001, s. 90), ako aj článku 4 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (rámcová smernica) (Ú. v. EÚ L 263, s. 1) – Vnútroštátna právna úprava zakazujúca prihlásenie u nových osobných motorových vozidiel s volantom vpravo do evidencie napriek tomu, že tieto vozidlá spĺňajú všetky požiadavky upravené v rámcovej smernici a v osobitných smerniciach – Odmietnutie prihlásenia osobného motorového vozidla s volantom vpravo do evidencie, ktoré už bolo predtým prihlásené do evidencie v inom členskom štáte

      Výrok rozsudku

               1.

               Litovská republika si tým, že zakázala prihlásenie osobných motorových vozidiel s volantom na pravej strane do evidencie a/alebo pred prihlásením osobných motorových vozidiel do evidencie požadovala, aby mechanizmus riadenia umiestnený v nových osobných motorových vozidlách alebo v motorových vozidlách už prihlásených do evidencie v iných členských štátoch na pravej strane bol premiestnený na ľavú stranu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2a smernice Rady 70/311/EHS z 8. júna 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa mechanizmu riadenia motorových a ich prípojných vozidiel, článku 4 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (rámcová smernica), ako aj článku 34 ZFEÚ.

               2.

               Litovská republika je povinná nahradiť trovy konania.

               3.

               Estónska republika, Lotyšská republika a Poľská republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 118, 12.4.2012.


title: Vec F-119/06: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z  8. mája 2008 – Kerstens/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Prípustnosť — Organizačná schéma — Akt spôsobujúci ujmu — Zmena pridelenia — Zmena úloh — Služobný záujem — Rovnocennosť pracovných miest — Skrytá sankcia — Zneužitie právomoci)

text:
               15.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/70

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 8. mája 2008 – Kerstens/Komisia
   (Vec F-119/06) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Prípustnosť - Organizačná schéma - Akt spôsobujúci ujmu - Zmena pridelenia - Zmena úloh - Služobný záujem - Rovnocennosť pracovných miest - Skrytá sankcia - Zneužitie právomoci)
   (2008/C 209/128)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Petrus Kerstens (Overijse, Belgicko) (v zastúpení: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: K. Herrmann a M. Velardo, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Jednak zrušenie rozhodnutia Riadiaceho výboru Úradu pre správu a úhradu individuálnych nárokov (PMO) z 8. decembra 2005 o zmene organizačnej schémy tohto úradu, v rozsahu, v akom je jeho účinkom preloženie žalobcu, ktorý bol v predmetnom čase vedúcim jednotky „Zdroje“, do funkcie v oblasti výskumu a prognóz a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník konania je povinný znášať svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 2.12.2006, s. 68.


title: Vec T-145/08: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. mája 2011 — Atlas Transport/ÚHVT — Atlas Air (ATLAS) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Spoločenstva ATLAS — Skoršia obrazová ochranná známka Beneluxu atlasair — Formálne náležitosti — Podanie písomného odôvodnenia odvolania — Prerušenie správneho konania — Článok 59 nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 60 nariadenia (ES) č. 207/2009] — Pravidlo 20 ods. 7 nariadenia (ES) č. 2868/95“ ]

text:
               25.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 186/18

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. mája 2011 — Atlas Transport/ÚHVT — Atlas Air (ATLAS)
   (Vec T-145/08) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Spoločenstva ATLAS - Skoršia obrazová ochranná známka Beneluxu atlasair - Formálne náležitosti - Podanie písomného odôvodnenia odvolania - Prerušenie správneho konania - Článok 59 nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 60 nariadenia (ES) č. 207/2009] - Pravidlo 20 ods. 7 nariadenia (ES) č. 2868/95)
   2011/C 186/33
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern a B. Weichhaus, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Atlas Air, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: pôvodne R. Dissmann, neskôr R. Dissmann a J. Guhn, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 24. januára 2008 (vec R 1023/2007-1), týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Atlas Air, Inc. a Atlas Transport GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Atlas Transport GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a Atlas Air, Inc.

      (1)  Ú. v. EÚ C 158, 21.6.2008.


title: Vec C-233/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Gerechtshof te 's-Hertogenbosch zo 16. februára 2005, ktorý súvisí s konaním: V. O. F. Dressuurstal Jespers proti Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst

text:
               20.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Gerechtshof te 's-Hertogenbosch zo 16. februára 2005, ktorý súvisí s konaním: V. O. F. Dressuurstal Jespers proti Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst
   (Vec C-233/05)
   (2005/C 205/11)
   Jazyk konania: holandčina
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch podal rozsudkom zo 16. februára 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: V. O. F. Dressuurstal Jespers proti Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 27. mája 2005.
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1. a)

               Ak je necvičený kôň drezúrovaný a trénovaný, aby mohol byť použitý napríklad ako jazdecký kôň, možno hovoriť o vzniku nového tovaru a teda o výrobe v zmysle článku 5 ods. 7 písm. a) šiestej smernice (1)?

               1. b)

               Ak je kôň, ktorý už je napríklad pripravený byť použitý na účely uvedené v otázke 1. a), trénovaný a drezúrovaný takým spôsobom, že je schopný sa zúčastniť na skúškach (drezúry) vyššieho stupňa než pred týmto tréningom/touto drezúrou, možno hovoriť o výrobe v zmysle otázky 1. a)?

               2.

               Je pri odpovediach na tieto otázky relevantné, či u tohto koňa nastala objektívne merateľná zmena, ako napríklad že je alebo bude schopný štartovať vo vyššej drezúrnej súťaži?

               3.

               Rozlišuje sa pri tom, či príslušný kôň stanovený cieľ aj skutočne dosiahne (dodávka výrobcom) alebo či cieľ sledovaný jeho tréningom nedosiahne, napríklad kvôli zdravotným problémom alebo problémom s kapacitou?

               4.

               Aké dôsledky má odpoveď na otázky 2 a 3 vzhľadom na skutočnosť, že v danom prípade ide o výber dane za určité obdobie, v ktorom je dlžná daň platená na základe pravidelne podávaného priznania?

      (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu - spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1).


title: Vec C-211/15 P: Odvolanie podané 8. mája 2015: Orange, predtým France Télécom, proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 26. februára 2015 vo veci T-385/12, Orange/Komisia

text:
               27.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 245/6

         Odvolanie podané 8. mája 2015: Orange, predtým France Télécom, proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 26. februára 2015 vo veci T-385/12, Orange/Komisia
   (Vec C-211/15 P)
   (2015/C 245/09)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Orange, predtým France Télécom (v zastúpení: S. Hautbourg a S. Cochard-Quesson, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok,

               —

               rozhodnúť s konečnou platnosťou vo veci samej podľa článku 64 Štatútu Súdneho dvora a vyhovieť návrhom spoločnosti Orange predneseným na prvom stupni,

               —

               subsidiárne vrátiť vec Všeobecnému súdu,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka uvádza na podporu svojho odvolania viaceré odvolacie dôvody.
   Po prvé sa podľa nej Všeobecný súd dopustil nesprávnych právnych posúdení, keď konštatoval, že boli splnené kritériá umožňujúce konštatovať existenciu štátnej pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Všeobecný súd sa nesprávneho právneho posúdenia dopustil v prvom rade tým, že dospel k záveru, že spoločnosť Orange získala výhodu, hoci cieľom opatrenia bolo jednak odstrániť štrukturálnu nevýhodu, ktorá by vyplývala z ponechania platnosti ustanovenia vyplývajúceho zo zákona z roku 1990, a jednak umožniť úplnú a celkovú hospodársku súťaž v kontexte celkovej liberalizácie telekomunikačných trhov. V druhom rade odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že v prejednávanej veci nie je nevyhnutné overiť na účely potvrdenia selektívnosti sporného opatrenia, či mohlo medzi subjektmi, ktoré sa nachádzali v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii, zaviesť rozdiely, hoci za okolností prejednávanej veci nemohol do referenčného rámca vytvoreného Komisiou spadať nijaký ďalší podnik. Napokon Všeobecný súd porušil svoju povinnosť odôvodnenia a dopustil sa nesprávneho právneho posúdenia, keď nijak neanalyzoval tvrdenia odvolateľky, že dotknuté opatrenie nemohlo narušiť hospodársku súťaž alebo hroziť takýmto narušením v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
   Po druhé sa Všeobecný súd podľa odvolateľky dopustil nesprávnych právnych posúdení, keď prijal za svoje analýzy Komisie v súvislosti s posúdením zlučiteľnosti dotknutého opatrenia. Všeobecný súd v prvom rade porušil svoju povinnosť odôvodnenia a skreslil skutkové okolnosti tým, že dospel k záveru, že článok 30 zákona z roku 1996 v znení zmien a doplnení neobsahoval nijaké ustanovenie týkajúce sa účelu výnimočného paušálneho príspevku, a teda nie je v rozpore so záverom Komisie, podľa ktorého výnimočný paušálny príspevok nie je pre podnik sociálnym nákladom. V druhom rade Všeobecný súd porušil svoju povinnosť odôvodnenia, keď prijal za svoje posúdenie Komisie a jednoducho konštatoval, že precedens „La Poste“ sa nemohol uplatniť na France Télécom (Orange).
   Napokon po tretie sa odvolateľka domnieva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v súvislosti s obdobím, počas ktorého bola pomoc definovaná v rozhodnutí neutralizovaná výnimočným paušálnym príspevkom. Všeobecný súd najmä skreslil skutkové okolnosti a nahradil odôvodenie napadnutého rozhodnutia svojím vlastným odôvodnením, keď potvrdil, že odstránenie nákladov na kompenzáciu a na nadmernú kompenzáciu bolo súčasťou pomoci definovanej v článku 1 napadnutého rozhodnutia.


title: Spojené veci T-303/06 RENV a T-337/06 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. novembra 2014 – UniCredit/ÚHVT – Union Investment Privatfonds (UNIWEB a UniCredit Wealth Management) („Ochranná známka Spoločenstva – Námietkové konanie – Prihlášky slovných ochranných známok Spoločenstva UNIWEB a UniCredit Wealth Management – Skoršie národné slovné ochranné známky UNIFONDS a UNIRAK a skoršia národná obrazová ochranná známka UNIZINS – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Séria alebo skupina ochranných známok – Pravdepodobnosť asociácie – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009] – Návrh na zrušenie a návrh na zmenu rozhodnutia, ktoré podal vedľajší účastník konania – Článok 134 ods. 3 rokovacieho poriadku“)

text:
               19.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/25

      Rozsudok Všeobecného súdu z 25. novembra 2014 – UniCredit/ÚHVT – Union Investment Privatfonds (UNIWEB a UniCredit Wealth Management)
      (Spojené veci T-303/06 RENV a T-337/06 RENV) (1)

      („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihlášky slovných ochranných známok Spoločenstva UNIWEB a UniCredit Wealth Management - Skoršie národné slovné ochranné známky UNIFONDS a UNIRAK a skoršia národná obrazová ochranná známka UNIZINS - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Séria alebo skupina ochranných známok - Pravdepodobnosť asociácie - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009] - Návrh na zrušenie a návrh na zmenu rozhodnutia, ktoré podal vedľajší účastník konania - Článok 134 ods. 3 rokovacieho poriadku“)
      (2015/C 016/41)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: UniCredit SpA, predtým UniCredito Italiano SpA (Janov, Taliansko) (v zastúpení: G. Floridia, R. Floridia a G. Sironi, advokáti)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Bullock, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: J. Zindel, advokát)

         Predmet veci

      Žaloby podané proti dvom rozhodnutiam druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 5. septembra 2006 (spojené veci R 196/2005-2 a R 211/2005-2) a z 25. septembra 2006 (spojené veci R 456/2005-2 a R 502/2005-2) týkajúcim sa námietkových konaní medzi spoločnosťami Union Investment Privatfonds GmbH a UniCredito Italiano SpA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloby sa zamietajú.

                  2.

                  Návrhy na zrušenie a zmenu rozhodnutí podané spoločnosťou Union Investment Privatfonds GmbH sa zamietajú.

                  3.

                  UniCredit SpA je povinná nahradiť trovy konania s výnimkou trov konania vynaložených spoločnosťou Union Investment Privatfonds.

                  4.

                  Union Investment Privatfonds znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 326, 30.12.2006.


title: Vec C-623/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Namur (Belgicko) 22. decembra 2010 — Adrien Daxhelet/Belgické kráľovstvo — SPF Finances

text:
               12.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Namur (Belgicko) 22. decembra 2010 — Adrien Daxhelet/Belgické kráľovstvo — SPF Finances
   (Vec C-623/10)
   2011/C 80/25
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal de première instance de Namur

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Adrien Daxhelet

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo — SPF Finances

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni na jednej strane článok 6 hlavy I „Spoločné ustanovenia“ Lisabonskej zmluvy z 13. decembra 2007, ktorou sa mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii podpísaná v Maastrichte 7. februára 1992, účinnej od 1. decembra 2009 (ktorá z väčšej časti preberá ustanovenia uvedené v článku 6 prvej hlavy Zmluvy o Európskej únii podpísanej v Maastrichte 7. februára 1992, ktorá nadobudla účinnosť 1. novembra 1993), ako aj článok 234 (predtým 177) Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Zmluvy ES) z 25. marca 1957 a/alebo na druhej strane článok 47 Charty základných práv Európskej únie zo 7. decembra 2000 tomu, aby vnútroštátne zákonné ustanovenia, v tomto prípade ustanovenia článku 9 ods. 2 belgického zákona zo 6. januára 1989 o Cour d’arbitrage (teraz Cour constitutionnelle), ukladali vnútroštátnym súdom riadiť sa judikatúrou, ktorá vyplýva z rozsudkov vydaných najvyšším súdom podľa vnútroštátneho práva (v tomto prípade Cour constitutionnelle), v prípade žalôb o neplatnosť ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré naň boli podané, ak sú tieto žaloby založené na porušení ustanovení spadajúcich do práva Európskej únie, priamo a prednostne uplatniteľných vo vnútroštátnom právnom poriadku?

               2.

               Bráni na jednej strane článok 6 hlavy I „Spoločné ustanovenia“ Lisabonskej zmluvy z 13. decembra 2007, ktorou sa mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii, podpísaná v Maastrichte 7. februára 1992, účinnej od 1. decembra 2009 (ktorá z väčšej časti preberá ustanovenia uvedené v článku 6 prvej hlavy Zmluvy o Európskej únii podpísanej v Maastrichte 7. februára 1992, ktorá nadobudla účinnosť 1. novembra 1993), ako aj článok 234 (predtým 177) Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Zmluvy ES) z 25. marca 1957 a/alebo na druhej strane článok 47 Charty základných práv Európskej únie zo 7. decembra 2000 tomu, aby vnútroštátne zákonné ustanovenia, v tomto prípade ustanovenia článku 26 ods. 4 belgického zákona zo 6. januára 1989 o Cour d’arbitrage (teraz Cour constitutionnelle) v znení zákona z 12. júla 2009, vykladané samostatne alebo v spojení s ustanoveniami článku 9 ods. 2 uvedeného osobitného zákona zo 6. januára 1989, ukladali vnútroštátnym súdom povinnosť predložiť najvyššiemu súdu podľa vnútroštátneho práva (v tomto prípade Cour constitutionnelle) prejudiciálnu otázku týkajúcu sa výkladu ustanovení spadajúcich do práva Európskej únie, priamo a prednostne uplatniteľných vo vnútroštátnom právnom poriadku, ak sú tieto ustanovenia zakotvené aj vo vnútroštátnej ústave a ak uvedené súdy predpokladajú, že tieto ustanovenia sú porušené v rámci žalôb, ktoré boli na ne podané, pričom všetko naznačuje, že uvedené súdy budú zbavené možnosti bezprostredne uplatňovať právo Európskej únie, prinajmenšom v prípade, že uvedený najvyšší súd už rozhodol o totožnej otázke?


title: Vec T-229/17: Žaloba podaná 19. apríla 2017 – Nemecko/Komisia

text:
               19.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 195/37

         Žaloba podaná 19. apríla 2017 – Nemecko/Komisia
   (Vec T-229/17)
   (2017/C 195/50)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: T. Henze, J. Möller, M. Winkelmüller, F. van Schewick a M. Kottmann, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/133 z 25. januára 2017 o zachovaní odkazu na harmonizovanú normu EN 14342:2013 „Drevené podlahoviny: Vlastnosti, posudzovanie zhody a označovanie“ v Úradnom vestníku Európskej únie s obmedzením v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 (Ú. v. EÚ L 21, 2017, s. 113),

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/145 z 25. januára 2017 o zachovaní odkazu na harmonizovanú normu EN 14904:2006 „Povrchy pre športové areály. Vnútorné povrchy pre viaceré druhy športov. Špecifikácia.“ v Úradnom vestníku Európskej únie s obmedzením v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 (Ú. v. EÚ L 22, 2017, s. 62),

               —

               zrušil oznámenie Komisie v rámci vykonávania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011, ktorým sa ustanovujú harmonizované podmienky uvádzania stavebných výrobkov na trh a ktorým sa zrušuje smernica Rady 89/106/EHS (Ú. v. EÚ C 76, 2017, s. 32), v rozsahu, v akom odkazuje na harmonizovanú normu EN 14342:2013 „Drevené podlahoviny. Vlastnosti, posudzovanie zhody a označovanie“,

               —

               zrušil oznámenie Komisie v rámci vykonávania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011, ktorým sa ustanovujú harmonizované podmienky uvádzania stavebných výrobkov na trh a ktorým sa zrušuje smernica Rady 89/106/EHS (Ú. v. EÚ C 76, 2017, s. 32), v rozsahu, v akom odkazuje na harmonizovanú normu EN 14904:2006 „Povrchy pre športové areály. Vnútorné povrchy pre viacšportové použitie. Špecifikácia“,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený porušení podstatných formálnych náležitostí.
               Spolková republika Nemecko tvrdí, že v rámci prijatia napadnutých rozhodnutí Komisia porušila podstatné formálne náležitosti stanovené v článku 18 nariadenia (EÚ) č. 305/2011. (1) Komisia sa v tomto zmysle neobrátila na výbor založený článkom 5 smernice 98/34/ES, (2) konzultácia s európskym orgánom pre normalizáciu bola poznačená nedostatkom a sporné rozhodnutia neboli prijaté „podľa stanoviska“ výboru založeného na základe článku 5 tejto smernice.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia.
               Vo svojom druhom dôvode žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutia poškodzujú povinnosť odôvodnenia stanovenú v článku 296 druhom odseku ZFEÚ, pretože v nich nie je uvedené stanovisko k otázke, ktorá je v zmysle článku 18 ods. 1 nariadenia č. 305/2011 rozhodujúca, teda k otázke, či dotknuté harmonizované normy spĺňajú príslušný mandát a garantujú dodržiavanie základných požiadaviek, ktoré sa uplatňujú na stavebné práce. Vyplýva z toho, že ani Spolková republika Nemecko, ani Všeobecný súd nemôžu zistiť základné úvahy právnej a skutkovej povahy, z ktorých Komisia vychádzala.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení nariadenia č. 305/2011.
               Žalobkyňa okrem toho tvrdí, že rozhodnutia a oznámenia, ktoré sú predmetom sporu, porušujú hmotnoprávne ustanovenia nariadenia č. 305/2011.

                           —

                           Po prvé sporné nástroje sú v rozpore s článkom 17 ods. 5 prvým a druhým pododsekom nariadenia č. 305/2011, pretože napriek jeho ustanoveniam Komisia nevyhodnotila súlad dotknutých harmonizovaných noriem s príslušnými mandátmi a nezohľadnila tak reálnu neexistenciu súladu uvedených noriem.

                           —

                           Po druhé sú sporné nástroje v rozpore s článkom 18 ods. 2 v spojení s článkom 3 ods. 1 a 2, ako aj s článkom 17 ods. 3 prvým pododsekom nariadenia č. 305/2011. Komisia nezohľadnila skutočnosť, že dotknuté normy neobsahujú postupy a kritériá na posúdenie parametrov v súvislosti s vypúšťaním iných nebezpečných látok, a preto boli, pokiaľ ide o zásadnú vlastnosť stavebných výrobkov, nedostatočné a z toho dôvodu nedodržiavajú základné požiadavky, ktoré sa uplatňujú na stavebné diela.

                           —

                           Napokon v rámci prijatia sporných nástrojov sa Komisia dopustila ďalšieho nesprávneho posúdenia, keď nezohľadnila možnosť stanovenú v článku 18 ods. 2 nariadenia č. 305/2011 zverejniť odkazy na dotknutú harmonizovanú normu v Úradnom vestníku Európskej únie spolu s rezervami, ktoré žalobkyňa navrhla.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 z 9. marca 2011 , ktorým sa ustanovujú harmonizované podmienky uvádzania stavebných výrobkov na trh a ktorým sa zrušuje smernica Rady 89/106/EHS (Ú. v. EÚ L 88, 2011, s. 5).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/48/ES z 20. júla 1998, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 98/34/ES o postupe pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov (Ú. v. ES L 217, 1998, s. 18; Mim,. vyd. 13/021, s. 8).


title: Vec T-470/17: Žaloba podaná 26. júla 2017 – Sensotek/EUIPO – Senso Tecnologie (sensotek)

text:
               18.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 309/38

         Žaloba podaná 26. júla 2017 – Sensotek/EUIPO – Senso Tecnologie (sensotek)
   (Vec T-470/17)
   (2017/C 309/51)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sensotek GmbH (Reichenbach an der Fils, Nemecko) (v zastúpení: J. Klink, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Senso Tecnologie Srl (Rím, Taliansko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „sensotek“ – prihláška č. 10 648 871.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 16. mája 2017 vo veci R 1953/2016-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-570/10: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  2. mája 2011 — Európska komisia/Írsko

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/28

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 2. mája 2011 — Európska komisia/Írsko
   (Vec C-570/10) (1)

   2011/C 252/64
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 26.2.2011.


title: Vec C-425/11: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  28. februára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Baden-Württemberg — Nemecko) — Katja Ettwein/Finanzamt Konstanz (Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na druhej strane o voľnom pohybe osôb — Rovnosť zaobchádzania — Cezhraničné samostatne zárobkovo činné osoby — Štátni príslušníci členského štátu Únie — Príjmy zo zárobkovej činnosti dosiahnuté v tomto členskom štáte — Premiestnenie bydliska do Švajčiarska — Odmietnutie daňovej výhody v uvedenom členskom štáte z dôvodu premiestnenia bydliska)

text:
               20.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 114/13

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 28. februára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Baden-Württemberg — Nemecko) — Katja Ettwein/Finanzamt Konstanz
   (Vec C-425/11) (1)

   (Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na druhej strane o voľnom pohybe osôb - Rovnosť zaobchádzania - Cezhraničné samostatne zárobkovo činné osoby - Štátni príslušníci členského štátu Únie - Príjmy zo zárobkovej činnosti dosiahnuté v tomto členskom štáte - Premiestnenie bydliska do Švajčiarska - Odmietnutie daňovej výhody v uvedenom členskom štáte z dôvodu premiestnenia bydliska)
   2013/C 114/17
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Katja Ettwein

      Žalovaný: Finanzamt Konstanz

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Finanzgericht Baden-Württemberg — Výklad Dohody medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na druhej strane o voľnom pohybe osôb z 21. júna 1999 [neoficiálny preklad] schválenej v mene Spoločenstva rozhodnutím Rady a Komisie zo 4. apríla 2002 (Ú. v. ES L 114, s. 6), a najmä jej článkov 1, 2, 11, 16 a 21, ako aj článkov 9, 13 a 15 prílohy I — Priame zdanenie cezhraničných osôb — Právna úprava členského štátu, ktorá umožňuje kolektívne zdanenie manželov (Ehegattensplitting) v prípade, ak majú bydlisko v členskom štáte Únie alebo Európskeho hospodárskeho priestoru, a ktorá ho vylučuje v prípade, ak majú bydlisko vo Švajčiarskej konfederácii

      Výrok rozsudku

   Článok 1 písm. a) Dohody medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na druhej strane o voľnom pohybe osôb, podpísanej 21. júna 1999 v Luxemburgu, ako aj článok 9 ods. 2, článok 13 ods. 1 a článok 15 ods. 2 prílohy I tejto dohody treba vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, ktorá manželom, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tohto štátu a všetky ich zdaniteľné príjmy tam podliehajú dani z príjmu, zamieta priznať výhodu vyplývajúcu zo spoločného zdanenia podľa metódy nazývanej „splitting“ zavedenej touto právnou úpravou len z dôvodu, že ich bydlisko sa nachádza na území Švajčiarskej konfederácie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 331, 12.11.2011.


title: Spojené veci T-261/13 a T-86/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 23. septembra 2015 – Holandsko/Komisia („HICP — Nariadenie (ES) č. 2494/95 — Harmonizované indexy spotrebiteľských cien pri stálych daňových sadzbách (HICP-CT) — Nariadenie (EÚ) č. 119/2013 — Indexy cien bývania vo vlastnom obydlí — Nariadenie (EÚ) č. 93/2013 — Eurostat — Postup vo výboroch — Vykonávacie opatrenia — Regulačný postup s kontrolou“)

text:
               23.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/31

         Rozsudok Všeobecného súdu z 23. septembra 2015 – Holandsko/Komisia
   (Spojené veci T-261/13 a T-86/14) (1)

   ((„HICP - Nariadenie (ES) č. 2494/95 - Harmonizované indexy spotrebiteľských cien pri stálych daňových sadzbách (HICP-CT) - Nariadenie (EÚ) č. 119/2013 - Indexy cien bývania vo vlastnom obydlí - Nariadenie (EÚ) č. 93/2013 - Eurostat - Postup vo výboroch - Vykonávacie opatrenia - Regulačný postup s kontrolou“))
   (2015/C 389/32)
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: vo veci T-261/13, M. Bulterman, J. Langer a B. Koopman, a vo veci T-86/14, M. Bulterman a J. Langer, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Clausen a P. van Nuffel, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Vo veci T-261/13 v prvom rade návrh na zrušenie nariadenia Komisie (EÚ) č. 119/2013 z 11. februára 2013, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 2214/96 o harmonizovaných indexoch spotrebiteľských cien (HICP): prenos a rozširovanie podindexov HICP, pokiaľ ide o tvorbu harmonizovaných indexov spotrebiteľských cien pri stálych daňových sadzbách (Ú. v. EÚ L 41, s. 1), a subsidiárne návrh na zrušenie článku 1 bodu 2 nariadenia č. 119/2013, ako aj vo veci T-86/14 návrh na zrušenie nariadenia Komisie (EÚ) č. 93/2013 z 1. februára 2013, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexoch spotrebiteľských cien, pokiaľ ide o stanovenie indexov cien bývania vo vlastnom obydlí (Ú. v. EÚ L 33, s. 14), a subsidiárne návrh na zrušenie článku 4 ods. 1 nariadenia č. 93/2013

      Výrok rozsudku

               1.

               Vo veci T-261/13 článok 1 bod 2 nariadenia Komisie (EÚ) č. 119/2013 z 11. februára 2013, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 2214/96 o harmonizovaných indexoch spotrebiteľských cien (HICP): prenos a rozširovanie podindexov HICP, pokiaľ ide o tvorbu harmonizovaných indexov spotrebiteľských cien pri stálych daňových sadzbách, sa zrušuje.

               2.

               Vo veci T-86/14 článok 4 ods. 1 nariadenia Komisie (EÚ) č. 93/2013 z 1. februára 2013, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexoch spotrebiteľských cien, pokiaľ ide o stanovenie indexov cien bývania vo vlastnom obydlí, sa zrušuje.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Holandského kráľovstva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 189, 29.6.2013.


title: Vec C-96/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona (Španielsko) 17. februára 2016 – Banco Santander, S.A./Mahamadou Demba a Mercedes Godoy Bonet

text:
               25.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (Španielsko) 17. februára 2016 – Banco Santander, S.A./Mahamadou Demba a Mercedes Godoy Bonet
   (Vec C-96/16)
   (2016/C 145/30)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado de Primera Instancia no
      o38 de Barcelona

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Oprávnená: Banco Santander, S.A.

      Povinní: Mahamadou Demba a Mercedes Godoy Bonet

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je postup podnikateľského subjektu spočívajúci v prevode alebo odkúpení pohľadávky bez toho, aby mal spotrebiteľ možnosť dosiahnuť zánik dlhu tým, že nadobúdateľovi zaplatí cenu, úroky a výdavky, v súlade s právom Únie, konkrétne s článkom 38 Charty základných práv Európskej únie, s článkom 2 C Lisabonskej zmluvy, ako aj s článkom 4 ods. 2 ZFEÚ, článkom 12 ZFEÚ a článkom 169 ods. 1 ZFEÚ?

               2.

               Je tento postup podnikateľského subjektu spočívajúci v odkúpení dlhu spotrebiteľa za nepatrnú sumu bez jeho vedomia alebo súhlasu, pričom tento postup nie je uvedený vo všeobecných podmienkach alebo v nekalých podmienkach uvedených v zmluve a spotrebiteľ nemá možnosť zúčastniť sa na tejto transakcii tým, že si uplatní predkupné právo, v súlade so zásadami uvedenými v smernici Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, a teda aj so zásadou efektivity, ako aj s článkom 3 ods. 1 a článkom 7 ods. 1 tejto smernice?

               3.

               V kontexte požiadavky zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov a dodržiavanie judikatúry, ktorou sa táto zásada vykonáva, je v súlade s právom Únie, so smernicou 93/13 a konkrétne s jej článkom 6 ods. 1 a článkom 7 ods. 1, ak sa ako jednoznačné kritérium stanoví, že v spotrebiteľských zmluvách o úveroch bez vecnej zábezpeky je jednostranne stanovená podmienka určujúca sadzbu úrokov z omeškania, ktorá o viac ako dva percentuálne body prevyšuje sadzbu úroku z úveru, nekalá?

               4.

               V kontexte požiadavky zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov a dodržiavanie judikatúry, ktorou sa táto zásada vykonáva, je v súlade s právom Únie, so smernicou 93/13 a konkrétne s jej článkom 6 ods. 1 a článkom 7 ods. 1, ak sa v dôsledku toho stanoví, že úroky z úveru naďalej narastajú až do úplného splatenia dlhu?


title: Vec C-654/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 19. decembra 2016 – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 19. decembra 2016 – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Vec C-654/16)
   (2017/C 121/13)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp

      Žalovaná: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Prejudiciálna otázka

   Bráni správnemu uplatňovaniu článku 5 ods. 4 prvého a druhého pododseku smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/25/ES z 21. apríla 2004 o ponukách na prevzatie (1), v súvislosti so všeobecnými zásadami stanovenými v článku 3 ods. 1 tejto smernice, a tiež správnemu uplatňovaniu všeobecných zásad ochrany legitímnej dôvery, proporcionality, primeranosti, transparentnosti a nediskriminácie vnútroštátna právna úprava, akú predstavujú článok 106 ods. 3 písm. d) bod 2 legislatívneho dekrétu č. 58 z 24. februára 1998 (Kodifikované znenie právnych predpisov o finančnom sprostredkovaní podľa článkov 8 a 21 zákona č. 52 zo 6. februára 1996) v znení neskorších predpisov a článok 47 g uznesenia Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob č. 11971 zo 14. mája 1999 (vykonávacia vyhláška k legislatívnemu dekrétu č. 58 z 24. februára 1998 o regulácii emitentov) v znení neskorších predpisov, a to v časti, v ktorej sa citované vnútroštátne ustanovenia, v rámci stanovenia oprávnenia Consob zvýšiť cenu ponuky na prevzatie podľa uvedeného článku 106 v dôsledku preukázania kolúzie medzi navrhovateľom alebo osobami, ktoré s ním konajú v zhode, a jedným alebo viacerými predávajúcimi, obmedzujú na uvedenie odkazu na kritérium „preukázanej ceny“, bez špecifikácie parametrov a kritérií tohto preukazovania?

      (1)  Ú. v. EÚ L 142, 2004, s. 12; Mim. vyd. 17/002, s. 20.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 15. júla 2004 vo veci C-118/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko (Nesplnenie povinností členským štátom — Neprebratie smernice 200/37/ES)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/11

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 15. júla 2004
   vo veci C-118/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko (1)

   (Nesplnenie povinností členským štátom - Neprebratie smernice 200/37/ES)
   (2004/C 228/21)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-118/03, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnený zástupca: U. Wölker a H. Støvelbæk) proti Spolkovej republike Nemecko (splnomocnený zástupca: A. Tiemann), predmetom ktorej je návrh, aby Súdny dvor vyslovil, že Spolková republika Nemecko si tým, že neprijala zákony, predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2000/37/ES z 5. júna 2000, ktorou sa mení a dopĺňa kapitola VI a „Pharmacovigilance“ smernice Rady 81/851/EHS o aproximácii zákonov členských štátov, ktoré sa týkajú veterinárnych medicínskych výrobkov (Ú. v. ES L 139, s. 25), alebo tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z uvedenej smernice, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda komory P. Jann (spravodajca), sudcovia: J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász a M. Ilešič, generálny advokát: A. Tizzano, tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 15. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Spolková republika Nemecko si tým, že neprijala zákony, predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2000/37/ES z 5. júna 2000, ktorou sa mení a dopĺňa kapitola VI a „Pharmacovigilance“ smernice Rady 81/851/EHS o aproximácii zákonov členských štátov, ktoré sa týkajú veterinárnych medicínskych výrobkov (Ú. v. ES L 139, s. 25), alebo tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z uvedenej smernice.

               2.

               Spolková republika Nemecko sa zaväzuje na náhradu trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 112 z 10.5.2003


title: Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únieÚ. v. EÚ C 243, 1.10.2005

text:
               15.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 257/20

         (2005/C 257/34)
   Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie

         Ú. v. EÚ C 243, 1.10.2005

   Predchádzajúce publikácie

      Ú. v. EÚ C 229, 17.9.2005

      Ú. v. EÚ C 217, 3.9.2005

      Ú. v. EÚ C 205, 20.8.2005

      Ú. v. EÚ C 193, 6.8.2005

      Ú. v. EÚ C 182, 23.7.2005

      Ú. v. EÚ C 171, 9.7.2005

   Tieto texty sú dostupné na adresách:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Vec C-248/06: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  13. marca 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Sloboda usadiť sa — Slobodné poskytovanie služieb — Obmedzenia — Výskum a rozvoj — Režim odpočítania výdavkov vynaložených v cudzine)

text:
               9.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 116/5

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 13. marca 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-248/06) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Sloboda usadiť sa - Slobodné poskytovanie služieb - Obmedzenia - Výskum a rozvoj - Režim odpočítania výdavkov vynaložených v cudzine)
   (2008/C 116/08)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: R. Lyal a L. Escobar Guerrero, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: M. Muñoz Pérez, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článkov 43 ES, 48 ES a 49 ES a článkov 31 a 36 EHP – Režim odpočítania výdavkov v súvislosti s výskumom, rozvojom a technologickou inováciou vykonávanými v cudzine, ktorý je nevýhodnejší ako režim uplatniteľný na výdavky vynaložené v Španielsku
   Výrok rozsudku

               1.

               Španielske kráľovstvo si tým, že ponechalo v platnosti režim odpočítania výdavkov súvisiacich s výskumom, rozvojom a technologickou inováciou, ktorý je nevýhodnejší pre výdavky vynaložené v cudzine ako pre výdavky vynaložené v Španielsku, pričom tento režim vyplýva z ustanovení článku 35 zákona o dani z príjmov právnických osôb, zmeneného a doplneného kráľovským legislatívnym dekrétom 4/2004 z 5. marca 2004, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 43 ES a článku 49 ES o slobode usadiť sa a o slobodnom poskytovaní služieb, ako aj zo zodpovedajúcich článkov Dohody z 2. mája 1992 o Európskom hospodárskom priestore, teda z článkov 31 a 36 tejto dohody.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 178, 29.7.2006.


title: Vec F-49/14: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z  12. januára 2015 – DQ a i./Európsky parlament

text:
               9.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 81/30

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 12. januára 2015 – DQ a i./Európsky parlament
   (Vec F-49/14) (1)

   (2015/C 081/40)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda prvej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 292, 1.9.2014, s. 62.


title: Vec C-436/16: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 28. júna 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Areios Pagos – Grécko) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias/Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Súdna právomoc a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Článok 23 — Doložka o voľbe právomoci — Doložka o voľbe právomoci uvedená v zmluve uzavretej medzi dvoma spoločnosťami — Žaloba o náhradu škody — Solidárna zodpovednosť zástupcov jednej z týchto spoločností za protiprávne konanie — Možnosť uvedených zástupcov odvolať sa na túto doložku)

text:
               28.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/11

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 28. júna 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Areios Pagos – Grécko) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias/Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd
   (Vec C-436/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Súdna právomoc a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Článok 23 - Doložka o voľbe právomoci - Doložka o voľbe právomoci uvedená v zmluve uzavretej medzi dvoma spoločnosťami - Žaloba o náhradu škody - Solidárna zodpovednosť zástupcov jednej z týchto spoločností za protiprávne konanie - Možnosť uvedených zástupcov odvolať sa na túto doložku))
   (2017/C 283/15)
   Jazyk konania: gréčtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Areios Pagos

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias

      Žalované: Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd

      Výrok rozsudku

   Článok 23 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že doložka o voľbe právomoci, ktorá je uvedená v zmluve uzavretej medzi dvoma spoločnosťami, nemôže byť namietaná zástupcami jednej z týchto spoločností na účely spochybnenia právomoci súdu rozhodovať o žalobe o náhradu škody na určenie ich solidárnej zodpovednosti za údajne protiprávne konanie, ktorého sa dopustili pri výkone svojich funkcií.

      (1)  Ú. v. EÚ C 392, 24.10.2016.


title: Vec C-224/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľská republika) 13. mája 2011 — BGŻ Leasing Sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               23.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 219/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľská republika) 13. mája 2011 — BGŻ Leasing Sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Vec C-224/11)
   2011/C 219/11
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: BGŻ Leasing Sp. z o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 2 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) vykladať tak, že službu poistenia predmetu leasingu a službu leasingu treba považovať za oddelené služby, alebo za jednu zloženú službu leasingu?

               2.

               V prípade odpovede na vyššie uvedenú otázku v tom zmysle, že službu poistenia predmetu leasingu a službu leasingu treba považovať za oddelené služby, má sa článok 135 ods. 1 písm. a) v spojení s článkom 28 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty vykladať tak, že služba poistenia predmetu leasingu je oslobodená od dane, v prípade ak leasingový prenajímateľ poisťuje predmet leasingu, prenášajúc náklady tohto poistenia na leasingového nájomcu?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.


title: Vec C-445/09: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 7. júla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Holandsko) — IMC Securities BV/Stichting Autoriteit Financiële Markten (Smernica 2003/6/ES — Manipulácia trhu — Stanovenie kurzu na neprirodzenej alebo umelej úrovni)

text:
               10.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/6

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 7. júla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Holandsko) — IMC Securities BV/Stichting Autoriteit Financiële Markten
   (Vec C-445/09) (1)

   (Smernica 2003/6/ES - Manipulácia trhu - Stanovenie kurzu na neprirodzenej alebo umelej úrovni)
   2011/C 269/08
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: IMC Securities BV

      Žalovaný: Stichting Autoriteit Financiële Markten

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Výklad článku 1 ods. 2 písm. a) druhej zarážky smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES z 28. januára 2003 o obchodovaní s využitím dôverných informácií a o manipulácii s trhom (zneužívanie trhu) (Ú. v. ES L 96, s. 16; Mim. vyd. 06/004, s. 367) — Stanovenie kurzu na neprirodzenej alebo umelej úrovni — Pojem — Obchody a pokyny na obchodovanie, ktoré vyvolali krátkodobé výkyvy ceny

      Výrok rozsudku

   Článok 1 bod 2 písm. a) druhá zarážka smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES z 28. januára 2003 o obchodovaní s využitím dôverných informácií a o manipulácii s trhom (zneužívanie trhu) sa má vykladať v tom zmysle, že na to, aby bolo možné kurz jedného alebo viacerých finančných nástrojov považovať za stanovený na neprirodzenej alebo umelej úrovni, nie je potrebné, aby sa tento kurz udržal na neprirodzenej alebo umelej úrovni určitý čas.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 30.1.2010.


title: Vec T-1/15: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júla 2017 – SNCM/Komisia („Štátna pomoc — Pomoc, ktorú poskytlo Francúzsko spoločnosti SNCM — Pomoc na reštrukturalizáciu a opatrenia prijaté v rámci privatizácie — Kritérium súkromného investora v trhovom hospodárstve — Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za protiprávnu a nezlučiteľnú s vnútorným trhom — Sociálna politika členských štátov — Opätovné začatie konania vo veci formálneho zisťovania — Povinnosť odôvodnenia — Rovnosť zaobchádzania — Článok 41 Charty základných práv“)

text:
               21.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 277/32

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júla 2017 – SNCM/Komisia
   (Vec T-1/15) (1)

   ((„Štátna pomoc - Pomoc, ktorú poskytlo Francúzsko spoločnosti SNCM - Pomoc na reštrukturalizáciu a opatrenia prijaté v rámci privatizácie - Kritérium súkromného investora v trhovom hospodárstve - Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za protiprávnu a nezlučiteľnú s vnútorným trhom - Sociálna politika členských štátov - Opätovné začatie konania vo veci formálneho zisťovania - Povinnosť odôvodnenia - Rovnosť zaobchádzania - Článok 41 Charty základných práv“))
   (2017/C 277/46)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille, Francúzsko) (v zastúpení: F.-C. Laprévote, C. Froitzheim a A. Dupuis, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci a B. Stromsky, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille) (v zastúpení: C. Bonnefoi, avocat)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Corsica Ferries France (Bastia, Francúzsko) (v zastúpení: N. Flandin a S. Rodrigues, avocats)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ, ktorého predmetom je zrušenie rozhodnutia Komisie C(2013) 7066 final z 20. novembra 2013 o štátnej pomoci SA.16237 (C 58/02) (ex N 118/02), ktorú poskytlo Francúzsko spoločnosti SNCM

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Európska komisia a Corsica Ferries France.

               3.

               Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 56, 16.2.2015.


title: Vec F-105/13: Uznesenie Súdu pre verejnú službu zo 7. mája 2014 – Deweerdt a i./Dvor audítorov

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/65

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu zo 7. mája 2014 – Deweerdt a i./Dvor audítorov
   (Vec F-105/13) (1)

   2014/C 421/97
   Jazyk konania: francúzština
   Predsedníčka druhej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 15, 18.1.2014, s. 21.


title: Vec C-646/16: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. júla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – v konaní, ktoré začali Khadija Jafari, Zainab Jafari (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nariadenie (EÚ) č. 604/2013 — Určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov — Príchod mimoriadne veľkého počtu štátnych príslušníkov tretích krajín žiadajúcich o získanie medzinárodnej ochrany — Organizácia prekročenia hranice orgánmi členského štátu s cieľom tranzitu do iného členského štátu — Vstup povolený výnimočne z humanitárnych dôvodov — Článok 2 písm. m) — Pojem „vízum“ — Článok 12 — Udeľovanie víza — Článok 13 — Protiprávne prekročenie vonkajšej hranice)

text:
               18.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 309/16

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. júla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – v konaní, ktoré začali Khadija Jafari, Zainab Jafari
   (Vec C-646/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (EÚ) č. 604/2013 - Určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov - Príchod mimoriadne veľkého počtu štátnych príslušníkov tretích krajín žiadajúcich o získanie medzinárodnej ochrany - Organizácia prekročenia hranice orgánmi členského štátu s cieľom tranzitu do iného členského štátu - Vstup povolený výnimočne z humanitárnych dôvodov - Článok 2 písm. m) - Pojem „vízum“ - Článok 12 - Udeľovanie víza - Článok 13 - Protiprávne prekročenie vonkajšej hranice))
   (2017/C 309/21)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

   Khadija Jafari, Zainab Jafari

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 12 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov, v spojení s článkom 2 písm. m) tohto nariadenia treba vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že orgány prvého členského štátu konfrontované s príchodom mimoriadne veľkého počtu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí chceli prejsť cez tento členský štát, aby podali žiadosť o medzinárodnú ochranu v inom členskom štáte, tolerovali vstup takýchto štátnych príslušníkov, ktorí nespĺňali podmienky vstupu v zásade vyžadované v tomto prvom členskom štáte na svoje územie, nemožno kvalifikovať ako „vízum“ v zmysle tohto článku 12.

               2.

               Článok 13 ods. 1 nariadenia č. 604/2013 sa má vykladať v tom zmysle, že štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorého vstup bol tolerovaný orgánmi prvého členského štátu konfrontovanými s príchodom mimoriadne veľkého počtu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí chceli prejsť cez tento členský štát, aby podali žiadosť o medzinárodnú ochranu v inom členskom štáte, bez toho, aby spĺňali podmienky vstupu v zásade vyžadované v tomto prvom členskom štáte, treba považovať za „protiprávne prekračujúceho“ hranicu uvedeného prvého členského štátu v zmysle tohto ustanovenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 53, 20.2.2017.


title: Vec T-434/04: Žaloba podaná dňa 22. októbra 2004: Alex Milbert a iní proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               8.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/42

         Žaloba podaná dňa 22. októbra 2004: Alex Milbert a iní proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-434/04)
   (2005/C 6/83)
   Jazyk konania: francúzština
   Alex Milbert, bydliskom v Hesperange (Luxembursko), Imre Czigàny, bydliskom v Rhode St. Genèse (Belgicko), José Manuel De la Cruz González, bydliskom v Bruseli, Viviane Deveen, bydliskom v Overijse (Belgicko), Mohammad Reza Fardoom, bydliskom v Roodt-sur-Syre (Luxembursko), Laura Gnemmi, bydliskom v Hünsdorf (Luxemburg), Marie-José Reinard, bydliskom v Bertrange (Luxembursko), Vassilios Stergiou, bydliskom v Kraainem (Belgicko) a Ioannis Terezakis, bydliskom v Bruseli, v zastúpení: Gilles Bounéou a Frédéric Frabetti, advokáti, podali 22. októbra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil zoznam úradníkov povýšených v súvislosti s hodnotiacim obdobím 2003, keďže neobsahuje mená žalobcov, a zároveň zrušil prípravné akty tohto rozhodnutia;

               —

               subsidiárne zrušil pridelenie bodov pre účely povýšenia v súvislosti s hodnotiacim obdobím 2003, pokiaľ ide o žalobcov;

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobcovia, úradníci Komisie, neboli povýšení v súvislosti s hodnotiacim obdobím 2003. Vo svojej žalobe spochybňujú systém, ktorý pri hodnotení používa Komisia, keďže podľa tohto systému sa k bodom za zásluhy a odpracované roky prideľovaným každému úradníkovi pripočítavajú body „zostatku“ prideľované úradníkom, ktorí boli na zozname úradníkov navrhnutých na povýšenie za predchádzajúce hodnotiace obdobie, ale ktorí povýšení neboli, a body, ktoré prideľujú generálne riaditeľstvá, zvláštne body v rámci prechodného obdobia, body v záujme oddelenia, a body „z dôvodu odvolania“, ktoré prideľujú výbory pre povýšenie. Žalobcovia tvrdia, že použitím tohto systému Komisia nevykonala porovnávacie hodnotenie zásluh úradníkov spôsobilých na povýšenie, čím porušila článok 45 Služobného poriadku a jeho všeobecné vykonávacie ustanovenia.
   Na tom istom základe sa žalobcovia dovolávajú porušenia zásady nediskriminácie, zákazu svojvoľného postupu, povinnosti odôvodnenia aktov, zásady legitímnej dôvery, zásady „patere legem quam ipse facit“ a povinnosti starostlivosti.


title: Vec C-404/10 P: Odvolanie podané 10. augusta 2010 : Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (šiestej komory) z  9. júna 2010 vo veci T-237/05, Éditions Odile Jacobs SAS/Komisia

text:
               9.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/19

         Odvolanie podané 10. augusta 2010: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (šiestej komory) z 9. júna 2010 vo veci T-237/05, Éditions Odile Jacobs SAS/Komisia
   (Vec C-404/10 P)
   ()
   2010/C 274/30
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: B. Smulders, O. Beynet a P. Costa de Oliveira, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Éditions Odile Jacobs SAS, Lagardère SCA

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 9. júna 2010, T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS/Komisia, ktorým sa zrušuje rozhodnutie Komisie zo 7. apríla 2005 zamietajúce prístup k dokumentom súvisiacich s konaním o koncentrácii podnikov vec COMP/M.2978,

               —

               zamietnuť žalobu o neplatnosť, ktorú podala žalobkyňa v prvostupňovom konaní, a rozhodnúť s konečnou platnosťou o otázkach, ktoré sú predmetom tohto odvolania,

               —

               zaviazať uvedenú žalobkyňu na náhradu trov, ktoré Komisia vynaložila tak v prvostupňovom konaní, ako aj v rámci tohto odvolania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania Komisia uvádza dva odvolacie dôvody.
   Svojím prvým odvolacím dôvodom odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho výkladu nariadenia (ES) č. 1049/2001 (1) tým, že nezohľadnil pri výklade výnimiek z práva na prístup k dokumentom ustanovenia nariadenia Rady č. 4064/89 (2) o kontrole koncentrácií medzi podnikmi. Všeobecné pravidlá týkajúce sa práva na prístup k dokumentom musia totiž zohľadňovať osobitosti konaní v oblasti hospodárskej súťaže a záruky dôvernosti poskytnuté podnikom, ktorých sa koncentrácia týka.
   Svojím druhým odvolacím dôvodom, ktorý sa člení na päť častí, Komisia poukazuje na nesprávny výklad Všeobecným súdom článku 4 ods. 2 a 3 už uvedeného nariadenia č. 1049/2001, v rozsahu, v akom rozhodol, že odvolateľka bola povinná vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie každého dokumentu uvedeného v žiadosti o prístup, aj v tých prípadoch, na ktoré sa zjavne vzťahovala výnimka (prvá časť). Komisia tiež spochybňuje reštriktívny výklad Všeobecného súdu výnimky týkajúcej sa ochrany cieľov inšpekcie, vyšetrovania a kontroly, pričom podľa daného výkladu sa táto výnimka nemôže uplatniť po prijatí Komisiou rozhodnutia o skončení správneho konania o koncentrácii (druhá časť). Odvolateľka takisto uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil zjavne nesprávneho právneho posúdenia, keď od Komisie vyžadoval jednak vykonanie konkrétneho a individuálneho preskúmania dokumentov, pričom mala uviesť obsah každého z nich, a jednak poradenie sa s tretími osobami, napriek tomu, že sa zjavne uplatní výnimka týkajúca sa ochrany obchodných záujmov (tretia časť). Okrem toho Komisia tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že zrušil jej rozhodnutie o zamietnutí prístupu k interným dokumentom, hoci sa na tieto dokumenty vzťahuje výnimka „rozhodovacieho procesu“ podľa článku 4 ods. 3 druhého pododseku (štvrtá časť). Napokon odvolateľka poukazuje na nesprávny výklad článku 4 ods. 6 uvedeného nariadenia (piata časť).

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 4064/89 z 21. decembra 1989 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Ú. v. ES L 395, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 31).


title: Vec C-352/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) 31. júla 2007 – A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, F.I.R.M.A Srl., Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a iní

text:
               20.10.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) 31. júla 2007 – A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, F.I.R.M.A Srl., Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a iní
   (Vec C-352/07)
   (2007/C 247/10)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: A. Menarini – Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA a Menarini International Operations Luxembourg SA

      Žalovaní: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a iní
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Po predpokladoch obsiahnutých v článkoch 2 a 3 (1) smernice 89/105/ES, ktoré formujú vzťah medzi verejnými inštitúciami členského štátu a farmaceutickými podnikmi tak, že stanovenie ceny lieku alebo zvýšenie jeho ceny prislúcha podnikom, ale v rozsahu schválenom zo strany príslušných orgánov, teda na základe spolupôsobenia podnikov a orgánov poverených vykonávaním kontroly farmaceutických výdavkov, sa v článku 4 ods. 1 stanovuje, že: „zmrazenie cien všetkých liekov alebo niektorých kategórií liekov“, čo predstavuje opatrenie všeobecnej povahy, ktoré aspoň raz do roka podlieha preskúmaniu, či s ohľadom na makroekonomické podmienky v členskom štáte, je jeho pokračovanie odôvodnené.
               Toto ustanovenie priznáva príslušným orgánom 90-dňovú lehotu, v rámci ktorej majú zabezpečiť oznámenie o prípadných zvýšeniach alebo zníženiach cien, ktoré sa uskutočňujú.
               Požaduje sa objasniť interpretáciu tohto ustanovenia v časti, ktorá sa týka „prípadných predpokladaných znížení cien“, jednak, či sa má rozumieť v tom zmysle, že okrem všeobecného opatrenia, ktoré predstavuje zmrazenie cien všetkých alebo niektorých kategórií liekov, sa pripúšťa aj ďalšie všeobecné opatrenie, ktoré predstavuje zníženie cien všetkých a niektorých kategórií liekov, a tiež či sa toto uvedené „prípadné zníženie“ má týkať výlučne liekov, na ktoré už bolo uvalené zmrazenie cien;

               2.

               požaduje sa objasniť, či článok 4 ods. 1 89/105/ES v časti, kde sa ukladá príslušným orgánom členského štátu v prípade zmrazenia cien preskúmať najmenej raz za rok, či makroekonomické podmienky odôvodňujú pokračovanie zmrazenia cien, sa môže interpretovať v tom zmysle, že ak sa pripúšťa zníženie cien, s ohľadom na odpoveď na prvú otázku, či je možné uskutočniť toto opatrenie aj opakovane v priebehu jedného roka a opakovať ho po dobu viacerých rokov (počnúc rokom 2002 až do 2010);

               3.

               či v zmysle uvedeného článku 4 89/105/ES, s ohľadom na odôvodnenia, ktoré sa týkajú primárneho cieľa opatrení týkajúcich sa kontroly cien liekov, ktorých účelom je „podporovanie verejného zdravia cestou zabezpečenia dostupnosti liekov a prijateľných cien a požiadavky zamedzenia rozdielom medzi takýmito opatreniami, ktoré môžu brzdiť alebo deformovať obchod s liekmi vo vnútri spoločenstva“, je možné považovať opatrenia, ktoré sa odvolávajú iba na „odhadované“ ekonomické hodnoty výdavkov, a nie na „overené“, za zlučiteľné s právom Spoločenstva (otázka sa týka obidvoch prípadov);

               4.

               musia byť požiadavky spojené s dodržiavaním maximálnych povolených výdavkov na lieky, ktorých stanovenie je v právomoci každého členského štátu viazané na jeden výdavok na liek alebo je možné tvrdiť, že údaje o iných zdravotníckych výdavkoch patria do právomoci členských štátov;

               5.

               či zásady transparentnosti a účasti podnikov, ktorých sa týkajú opatrenia zmrazenia cien alebo všeobecného zníženia cien liekov, ktoré vyplývajú zo smernice sa majú interpretovať v tom zmysle, že je vždy a v každom prípade potrebné predpokladať možnosť udelenia výnimky zo stanovenej ceny (článok 4 ods. 2 smernice) a existenciu konkrétneho žiadateľa o výnimku a následnú povinnosť odôvodniť prípadné zamietnutie.

      (1)  Smernica Rady 89/105/EHS z 21. decembra 1988, ktorá sa týka transparentnosti opatrení upravujúcich stanovovanie cien humánnych liekov a ich zaraďovanie do vnútroštátnych systémov zdravotného poistenia (Ú. v. ES L 40, s. 8; Mim. vyd. 05/001, s 345).


title: Vec T-462/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. decembra 2008 – HEG a Graphite India/Rada ( Spoločná obchodná politika — Antidumpingové clá — Vyrovnávacie clá — Dovozy určitých grafitových elektródových systémov s pôvodom v Indii — Právo na obhajobu — Rovnosť zaobchádzania — Určenie ujmy — Príčinná súvislosť )

text:
               7.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/25

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. decembra 2008 – HEG a Graphite India/Rada
   (Vec T-462/04) (1)

   („Spoločná obchodná politika - Antidumpingové clá - Vyrovnávacie clá - Dovozy určitých grafitových elektródových systémov s pôvodom v Indii - Právo na obhajobu - Rovnosť zaobchádzania - Určenie ujmy - Príčinná súvislosť“)
   (2009/C 32/46)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobcovia: HEG Ltd (New Delhi, India) a Graphite India Ltd (Kalkata, India) (v zastúpení: K. Adamantopoulos, advokát, a J. Branton, solicitor, neskôr J. Branton)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci G. Berrish, advokát)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: T. Scharf a K. Talabér-Ritz, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 1628/2004 z 13. septembra 2004, ktorým sa ukladá konečné vyrovnávacie clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz určitých grafitových elektródových systémov s pôvodom v Indii (Ú. v. EÚ L 295, s. 4), a nariadenia Rady (ES) č. 1629/2004 z 13. septembra 2004, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá predbežné clo uložené na dovoz určitých grafitových elektródových systémov s pôvodom v Indii (Ú. v. EÚ L 295, s. 10)
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               HEG Ltd a Graphite India Ltd znášajú svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania Rady.

               3.

               Komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 19.3.2005.


title: Vec T-66/10: Uznesenie Všeobecného súdu z  9. apríla 2013 — Zuckerfabrik Jülich/Komisia [ „Poľnohospodárstvo — Cukor — Príspevky na výrobu — Zrušenie a vyhlásenie čiastočnej neplatnosti nariadenia (ES) č. 1193/2009 po podaní žaloby — Zastavenie konania“ ]

text:
               1.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/42

         Uznesenie Všeobecného súdu z 9. apríla 2013 — Zuckerfabrik Jülich/Komisia
   (Vec T-66/10) (1)

   (Poľnohospodárstvo - Cukor - Príspevky na výrobu - Zrušenie a vyhlásenie čiastočnej neplatnosti nariadenia (ES) č. 1193/2009 po podaní žaloby - Zastavenie konania)
   2013/C 156/78
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Zuckerfabrik Jülich GmbH (predtým Zuckerfabrik Jülich AG) (Jülich, Nemecko) (v zastúpení: H.-J. Prieß a B. Sachs, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: P. Rossi a B. Schima, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobkyňu: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne F. Diez Moreno, neskôr A. Rubio Gonzâlez, abogados del Estado) a Litovská republika (v zastúpení: pôvodne R. Janeckaitè a R. Krasuckaitè, neskôr R. Krasuckaitè a R. Mackevičienè, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Zrušenie nariadenia Komisie (ES) č. 1193/2009 z 3. novembra 2009, ktorým sa opravujú nariadenia (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a ktorým sa stanovuje výška produkčných odvodov v sektore cukru na hospodárske roky 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 a 2005/2006 (Ú. v. EÚ L 321, s. 1)

      Výrok

               1.

               Konanie o žalobe sa zastavuje.

               2.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Zuckerfabrik Jülich GmbH.

               3.

               Španielske kráľovstvo a Litovská republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113, 1.5.2010.


title: Vec F-111/11: Žaloba podaná 24. októbra 2011 — ZZ a i./Komisia

text:
               7.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/27

         Žaloba podaná 24. októbra 2011 — ZZ a i./Komisia
   (Vec F-111/11)
   2012/C 6/50
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: ZZ a i. (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie výplatných listín žalobcov za február 2011 a výplatných listín za nasledujúce mesiace, ktoré uplatňujú nový opravný koeficient pre mesto Varese v súlade s nariadením Rady (EÚ) č. 1239/2010 z 20. decembra 2010

      Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutia týkajúce sa vyhotovenia výplatných listín žalobcov na základe opravného koeficientu pre mesto Varese uplatniteľného podľa nariadenia Rady (EÚ) č. 1239/2010 z 20. decembra 2010 od 1. júla 2010,

               —

               zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu z 12. júla 2011, ktoré zamieta sťažnosti žalobcov týkajúce sa opravného koeficientu pre mesto Varese,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-121/10: Uznesenie Všeobecného súdu z 26. marca 2015 – Conte a i./Rada („Žaloba o neplatnosť — Rybné hospodárstvo — Zachovanie rybárskych zdrojov — Zriadenie kontrolného, inšpekčného a vykonávacieho režimu Spoločenstva — Pojem právny akt — Pojem legislatívny akt — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neprípustnosť“)

text:
               1.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/12

         Uznesenie Všeobecného súdu z 26. marca 2015 – Conte a i./Rada
   (Vec T-121/10) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Rybné hospodárstvo - Zachovanie rybárskych zdrojov - Zriadenie kontrolného, inšpekčného a vykonávacieho režimu Spoločenstva - Pojem právny akt - Pojem legislatívny akt - Neexistencia osobnej dotknutosti - Neprípustnosť“))
   (2015/C 178/13)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Giovanni Conte (Pomezia, Taliansko), Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Civitanova Marche (Taliansko), Guidotti Giovanni & Figli Snc (Termoli, Taliansko), Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Civitanova Marche), Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Manfredonia, Taliansko) (v zastúpení: P. Cavasola, G. Micucci a V. Cannizzaro, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne A. Westerhof Löfflerová a A. Lo Monaco, neskôr A. Westerhof Löfflerová a S. Barbagallo, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: K. Banks a D. Bianchi, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 1224/2009 z 20. novembra 2009, ktorým sa zriaďuje systém kontroly Spoločenstva na zabezpečenie dodržiavania pravidiel spoločnej politiky v oblasti rybného hospodárstva a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008, (ES) č. 1342/2008 a ktorým sa zrušujú nariadenia (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Ú. v. EÚ L 343, s. 1), a konkrétne článkov 9 a 10, článku 14 ods. 1, 2, 3, 4 a 5, článku 15, článku 17 ods. 1, článku 58 ods. 1, 2, 3 a 5, článku 59 ods. 2 a 3, článku 60 ods. 4 a 5, článku 62 ods. 1, článku 63 ods. 1, článkov 64 a 65, článku 66 ods. 1 a 3, článku 67 ods. 1, článku 68, článku 73 ods. 8, článku 92 ods. 2 a článku 103 tohto nariadenia

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Giovanni Conte, Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Guidotti Giovanni & Figli Snc, Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl, a Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) znášajú vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie.

               3.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 134, 22.5.2010.


title: Vec C-185/07: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  10. februára 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal House of Lords – Spojené kráľovstvo) – Allianz SpA, predtým Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni SpA/West Tankers Inc. (Uznanie a výkon cudzích rozhodcovských rozhodnutí — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Pôsobnosť — Právomoc súdu členského štátu vydať súdny príkaz zakazujúci účastníkovi konania začať alebo pokračovať v konaní na súde iného členského štátu z dôvodu, že toto konanie je v rozpore s rozhodcovskou doložkou — Newyorský dohovor)

text:
               4.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/4

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 10. februára 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal House of Lords – Spojené kráľovstvo) – Allianz SpA, predtým Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni SpA/West Tankers Inc.
   (Vec C-185/07) (1)

   (Uznanie a výkon cudzích rozhodcovských rozhodnutí - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Pôsobnosť - Právomoc súdu členského štátu vydať súdny príkaz zakazujúci účastníkovi konania začať alebo pokračovať v konaní na súde iného členského štátu z dôvodu, že toto konanie je v rozpore s rozhodcovskou doložkou - Newyorský dohovor)
   (2009/C 82/06)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   House of Lords
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Allianz SpA, predtým Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni SpA

      Žalovaný: West Tankers Inc.
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – House of Lords – Výklad nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42) – Právomoc súdu členského štátu nariadiť účastníkovi konania nezačať konanie alebo nepokračovať v nijakom súdnom konaní v inom členskom štáte na základe toho, že takéto konanie je v rozpore s rozhodcovskou doložkou
   Výrok rozsudku
   Vydanie súdneho príkazu súdom členského štátu, ktorým sa zakazuje osobe začať konanie alebo pokračovať v konaní na súdoch v inom členskom štáte z dôvodu, že takéto konanie je v rozpore s rozhodcovskou zmluvou, nie je v súlade s nariadením Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach.

      (1)  Ú. v. EÚ C 155, 7.7.2007.


title: Vec C-342/05: Žaloba podaná 19. septembra 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Fínskej republike

text:
               12.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/10

         Žaloba podaná 19. septembra 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Fínskej republike
   (Vec C-342/05)
   (2005/C 281/19)
   Jazyk konania: fínčina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: M. van Beek a I. Koskinen, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 19. septembra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Fínskej republike.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               1)

               určil, že Fínska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 12 ods. 1 a článku 16 ods. 1 smernice Rady 92/43/EHS o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (1) tým, že pravidelne povoľovala lov vlkov v rozpore s výnimkami stanovenými v článku 16 ods. 1 tejto smernice;

               2)

               zaviazal Fínsku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Článok 16 smernice 92/43/EHS zaviedol výnimku zo systému prísnej ochrany druhov upraveného v článku 12, a preto sa musí vykladať reštriktívne. Prvý odsek tohto článku obsahuje dva predpoklady udelenia výnimky na základe písmen a) až e). Výnimka predovšetkým nemôže spôsobiť zhoršenie stavu ochrany populácie príslušného druhu na území jeho prirodzeného výskytu. Po druhé, výnimku je možné využiť, len ak nie je k dispozícii uspokojivá alternatíva.
   Berúc do úvahy, že stav ochrany vlkov vo Fínsku nie je priaznivý, že jestvujú iné alternatívne možnosti a že povolenia na lov vlkov sa bežne vydávajú bez toho, aby súvislosť so živočíšnymi druhmi spôsobujúcimi vážne škody bola primerane overená, je lov vlkov vo Fínsku povoľovaný nad rámec podmienok uvedených v článku 16 ods. 1 smernice 92/43/EHS.

      (1)  Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín, Ú. v. ES L 206, 22.6.1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102.


title: Vec C-7/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Förvaltningsrätten i Stockholm (Švédsko) 7. januára 2013 — Skandia America Corporation USA, filial Sverige/Skatteverket

text:
               23.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Förvaltningsrätten i Stockholm (Švédsko) 7. januára 2013 — Skandia America Corporation USA, filial Sverige/Skatteverket
   (Vec C-7/13)
   2013/C 55/12
   Jazyk konania: švédčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Förvaltningsrätten i Stockholm

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Skandia America Corporation USA, filial Sverige

      Odporca: Skatteverket

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje poskytovanie externe zakúpených služieb zo strany hlavnej prevádzkarne spoločnosti v tretej krajine pre jej pobočku v členskom štáte s prenesením kúpnej ceny na pobočku zdaniteľné plnenie, ak je pobočka členom skupiny na účely DPH v členskom štáte?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, má sa hlavná prevádzkareň v tretej krajine považovať za zdaniteľnú osobu, ktorá nemá sídlo v členskom štáte, v zmysle článku 196 smernice (1), a kupujúci má teda povinnosť zaplatiť za plnenia daň?

      (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1).


title: Vec T-640/13: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. októbra 2014 – Federación Española de Hostelería/EACEA ( „Žaloba o neplatnosť — Program v oblasti celoživotného vzdelávania — Zmluva týkajúca sa projektu ‚Virtuálny simulátor na výučbu jazykov pre osoby pracujúce v turizme (e-klient)‘  — List obsahujúci predbežné informácie — Zmluvná povaha sporu — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Chýbajúce prekvalifikovanie zmluvy — Neprípustnosť“ )

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/38

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. októbra 2014 – Federación Española de Hostelería/EACEA
   (Vec T-640/13) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Program v oblasti celoživotného vzdelávania - Zmluva týkajúca sa projektu ‚Virtuálny simulátor na výučbu jazykov pre osoby pracujúce v turizme (e-klient)‘ - List obsahujúci predbežné informácie - Zmluvná povaha sporu - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Chýbajúce prekvalifikovanie zmluvy - Neprípustnosť“))
   2014/C 421/52
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Federación Española de Hostelería (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: B. Miguelsanz Roldán, F. J. del Nogal Méndez, R. Fernández Flores a P. Abad Marco, avocats)

      Žalovaná: Agence exécutive „Éducation, audiovisuel et culture“ (EACEA) (v zastúpení: H. Monet a A. Jaume, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci pôvodne de J. L. Buendía Sierra, N. Ruiz García a A. Balcells Cartagena, neskôr J. L. Buendía Sierra a A. Balcells Cartagena, avocats)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie listu EACEA z 5. apríla 2013 obsahujúceho predbežné informácie, ktorým bola žalobkyňa informovaná o povinnosti vrátiť sumu 1 81  686,11 eura po vykonaní auditu projektu „Virtuálny simulátor na výučbu jazykov pre osoby pracujúce v turizme (e-klient)“

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Federación Española de Hostelería je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 245, 24.8.2013.


title: Vec C-625/15 P: Odvolanie podané 23. novembra 2015: Schniga GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 10. septembra 2015 v spojených veciach T-91/14 a T-92/14, Schniga GmbH/Úrad spoločenstva pre odrody rastlín

text:
               25.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/27

         Odvolanie podané 23. novembra 2015: Schniga GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 10. septembra 2015 v spojených veciach T-91/14 a T-92/14, Schniga GmbH/Úrad spoločenstva pre odrody rastlín
   (Vec C-625/15 P)
   (2016/C 027/31)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Schniga GmbH (v zastúpení: G. Würtenberger, R. Kunze, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastníci konania: Úrad spoločenstva pre odrody rastlín, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 10. septembra 2015 v spojených veciach T-91/14 a T-92/14,

               —

               uložil Úradu spoločenstva pre odrody rastlín a vedľajším účastníkom povinnosť nahradiť trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 7 nariadenia č. 2100/94 (1) 1994 o právach spoločenstva k odrodám rastlín (ďalej len „nariadenie o právach spoločenstva k odrodám rastlín“), ako aj článkov 22 a 23 nariadenia Komisie (ES) č. 1239/95 (2) z 31. mája 1995.
   Všeobecný súd nesprávne posúdil právomoc riaditeľa Úradu spoločenstva pre odrody rastlín vo veci zahrnutia ďalších vlastností v konaní o udelení práva Spoločenstva k odrodám.
   Všeobecný súd nesprávne posúdil právnu povahu technických protokolov a pokynov, ktoré majú byť použité pri technickom preskúmaní prihlasovaného práva Spoločenstva k odrodám, v dôsledku čoho neprávne posúdil časový rámec, v ktorom riaditeľ Úradu spoločenstva pre odrody rastlín môže rozhodnúť o zohľadnení nových vlastností pri určení odlišnosti novej odrody.
   Všeobecný súd nesprávne posúdil dôsledky uplatnenia zásady právnej istoty, zásady objektivity Úradu spoločenstva pre odrody rastlín a zásady rovnosti zaobchádzania vo vzťahu k rozhodnutiam riaditeľa Úradu spoločenstva pre odrody rastlín pri preskúmaní novej odrody.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 2100/94 z 27. júla 1994 o právach spoločenstva k odrodám rastlín (Ú. v. ES L 227, s. 1; Mim. vyd. 03/016, s. 390).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1239/95 z 31. mája 1995, ktoré stanovuje vykonávacie pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 2100/94, čo sa týka konania pred Úradom spoločenstva pre odrody rastlín (Ú. v. ES L 121, s. 37; Mim. vyd. 03/017, s. 327).


title: Vec C-306/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Saarbrücken (Nemecko) 26. júna 2012 — Spedition Welter GmbH/Avanssur S.A.

text:
               22.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 287/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Saarbrücken (Nemecko) 26. júna 2012 — Spedition Welter GmbH/Avanssur S.A.
   (Vec C-306/12)
   2012/C 287/34
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Saarbrücken

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa a odvolateľka: Spedition Welter GmbH

      Žalovaná a odporkyňa: Avanssur S.A.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 21 ods. 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (1) vykladať v tom zmysle, že súčasťou právomocí likvidačných zástupcov je aj pasívna plná moc na doručovanie písomností pre poisťovňu, a tak sa v konaní poškodeného proti poisťovni vo veci poskytnutia poistného plnenia môže súdne doručenie s účinkami voči poisťovni vykonať doručením určenému likvidátorovi?
               V prípade kladnej odpovede na otázku 1:

               2.

               Vyvoláva článok 21 ods. 5 smernice 2009/103/ES priamy účinok v tej podobe, že poškodený sa naň môže odvolávať pred vnútroštátnymi súdmi, v dôsledku čoho je vnútroštátny súd povinný vychádzať z predpokladu, že k účinnému doručeniu voči poisťovni došlo, ak sa uskutočnilo doručenie likvidátorovi „ako zástupcovi“ poisťovne, plná moc na doručovanie však nebola udelená právnym úkonom a ani vnútroštátne právo pre tento prípad nezakladá zákonnú plnú moc na doručovanie, ale samotné doručovanie však inak spĺňa podmienky predpísané vnútroštátnym právom?

      (1)  Ú. v. EÚ L 263, s. 11.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 30. júna 2005 vo veci C-537/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Korkein oikeus): Katja Candolin a i. proti Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola a i. (Povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú automobilom — Smernice 84/5/EHS a 90/232/EHS — Úprava zodpovednosti za škodu — Účasť spolujazdca na ujme — Vylúčenie alebo obmedzenie práva na odškodnenie)

text:
               20.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/3

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 30. júna 2005
   vo veci C-537/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Korkein oikeus): Katja Candolin a i. proti Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola a i. (1)

   (Povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú automobilom - Smernice 84/5/EHS a 90/232/EHS - Úprava zodpovednosti za škodu - Účasť spolujazdca na ujme - Vylúčenie alebo obmedzenie práva na odškodnenie)
   (2005/C 205/05)
   Jazyk konania: fínčina
   Vo veci C-537/03, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES podaný rozhodnutím Korkein oikeus (Fínsko) z 19. decembra 2003 a doručený Súdnemu dvoru 22. decembra 2003, ktorý súvisí s konaním: Katja Candolin, Jari-Antero Viljaniemi, Veli-Matti Paananen proti Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola, Jarno Ruokoranta, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (spravodajca), E. Juhász a M. Ilešič, generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: H. von Holstein, zástupca tajomníka, vyhlásil 30. júna 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Za okolností, akými sú okolnosti vnútroštátneho konania, je vnútroštátna právna úprava, ktorá umožňuje na základe účasti spolujazdca na ujme, ktorú utrpel, vylúčenie alebo neprimerané obmedzenie odškodnenia prostredníctvom povinného poistenia vozidla, v rozpore s článkom 2 ods. 1 druhým pododsekom druhej smernice Rady 84/5/EHS z 30. decembra 1983 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a článkom 1 tretej smernice Rady 90/232/EHS zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel. Skutočnosť, že dotknutý spolujazdec je majiteľom vozidla, ktorého vodič spôsobil nehodu, nemá žiaden dôsledok.

      (1)  Ú. v. EÚ C 59, 6.3.2004.