title: Vec C-329/18: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests/„Altic“ SIA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Nadobudnutie potravín – Odpočet dane zaplatenej na vstupe – Zamietnutie odpočítania – Dodávateľ, ktorý je možno fiktívny – Podvod na DPH – Požiadavky týkajúce sa vedomosti zo strany nadobúdateľa – Nariadenie (ES) č. 178/2002 – Povinnosti vysledovateľnosti potravín a identifikácie dodávateľa – Nariadenie (ES) č. 852/2004 a nariadenie (ES) č. 882/2004 – Povinnosti registrácie prevádzkovateľov v potravinárskom odvetví – Dosah na právo na odpočítanie DPH)

text:
               9.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 413/16

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests/„Altic“ SIA
      (Vec C-329/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Nadobudnutie potravín - Odpočet dane zaplatenej na vstupe - Zamietnutie odpočítania - Dodávateľ, ktorý je možno fiktívny - Podvod na DPH - Požiadavky týkajúce sa vedomosti zo strany nadobúdateľa - Nariadenie (ES) č. 178/2002 - Povinnosti vysledovateľnosti potravín a identifikácie dodávateľa - Nariadenie (ES) č. 852/2004 a nariadenie (ES) č. 882/2004 - Povinnosti registrácie prevádzkovateľov v potravinárskom odvetví - Dosah na právo na odpočítanie DPH)
      (2019/C 413/18)
      Jazyk konania: lotyščina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Augstākā tiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Valsts ieņēmumu dienests

         Žalovaná:„Altic“ SIA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 168 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zmenenej smernicou Rady 2010/45/EÚ z 13. júla 2010, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby právo na odpočítanie dane z pridanej hodnoty (DPH) zaplatenej na vstupe bolo zamietnuté zdaniteľnej osobe zúčastňujúcej sa na potravinovom reťazci, a to iba z dôvodu, aj keby bol riadne preukázaný, čo prináleží preveriť vnútroštátnemu súdu, že táto zdaniteľná osoba nedodržala povinnosti týkajúce sa identifikácie jej dodávateľov na účely vysledovateľnosti potravín, ktoré jej vyplývajú z článku 18 ods. 2 nariadenia č. 178/2002 Európskeho parlamentu a Rady z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín. Nedodržanie týchto povinností však môže predstavovať indíciu spomedzi iných indícií, ktoré spolu a navzájom súhlasne vedú k tomu, že zdaniteľná osoba vedela alebo mala vedieť, že sa zúčastňuje na transakcii zahŕňajúcej podvod na DPH, čo prináleží posúdiť vnútroštátnemu súdu.

                  2.

                  Článok 168 písm. a) smernice 2006/112, zmenenej smernicou Rady 2010/45, sa má vykladať v tom zmysle, že to, že zdaniteľná osoba zúčastňujúca sa na potravinovom reťazci neoverila registráciu svojich dodávateľov na príslušných orgánoch podľa článku 6 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 z 29. apríla 2004 o hygiene potravín a článku 31 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 z 29. apríla 2004 o úradných kontrolách uskutočňovaných s cieľom zabezpečiť overenie dodržiavania potravinového a krmivového práva a predpisov o zdraví zvierat a o starostlivosti o zvieratá, nie je relevantné na účely určenia, či zdaniteľná osoba vedela alebo mala vedieť, že sa zúčastňuje na transakcii zahŕňajúcej podvod na DPH.

         (1)  Ú. v. EÚ C 276, 6.8.2018.


title: Vec C-378/18: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Landwirtschaftskammer Niedersachsen/Reinhard Westphal (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Nariadenie (ES, Euratom) č. 2988/95 – Ochrana finančných záujmov Európskej únie – Článok 3 ods. 1 – Premlčacia doba – Nariadenia (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 – Integrovaný správny a kontrolný systém pre určité programy pomoci Spoločenstva – Vrátenie neoprávnených platieb – Uplatnenie miernejšieho pravidla o premlčaní)

text:
               9.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 413/17

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Landwirtschaftskammer Niedersachsen/Reinhard Westphal
      (Vec C-378/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (ES, Euratom) č. 2988/95 - Ochrana finančných záujmov Európskej únie - Článok 3 ods. 1 - Premlčacia doba - Nariadenia (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 - Integrovaný správny a kontrolný systém pre určité programy pomoci Spoločenstva - Vrátenie neoprávnených platieb - Uplatnenie miernejšieho pravidla o premlčaní)
      (2019/C 413/19)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

         Odporca v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Reinhard Westphal

         Výrok rozsudku

      Článok 49 ods. 6 nariadenia Komisie (ES) č. 2419/2001 z 11. decembra 2001 stanovujúceho podrobné pravidlá uplatňovania integrovaného správneho a kontrolného systému pre určité programy pomoci spoločenstva, zriadeného nariadením Rady (EHS) č. 3508/92, zmeneného nariadením Komisie (ES) č. 118/2004 z 23. januára 2004, sa má vykladať v tom zmysle, že začiatok plynutia premlčacej doby, ktorý toto ustanovenie upravuje, má byť stanovený v súlade s článkom 3 ods. 1 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev a zodpovedá v prípade pokračujúcich alebo opakujúcich sa nezrovnalostí dňu skončenia nezrovnalosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 301, 27.8.2018.


title: Vec C-632/18: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État – Belgicko) Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL/Institut des Comptes nationaux (ICN) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hospodárska a menová politika – Európsky systém národných a regionálnych účtov v Európskej únii – Nariadenie (EÚ) č. 549/2013 – Sektor verejnej správy – Kaptívna finančná inštitúcia – Pojem – Spoločnosť, ktorá pod kontrolou verejnej správy poskytuje domácnostiam s priemernými alebo nízkymi príjmami hypotekárne úvery)

text:
               9.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 413/18

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État – Belgicko) Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL/Institut des Comptes nationaux (ICN)
      (Vec C-632/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Hospodárska a menová politika - Európsky systém národných a regionálnych účtov v Európskej únii - Nariadenie (EÚ) č. 549/2013 - Sektor verejnej správy - Kaptívna finančná inštitúcia - Pojem - Spoločnosť, ktorá pod kontrolou verejnej správy poskytuje domácnostiam s priemernými alebo nízkymi príjmami hypotekárne úvery)
      (2019/C 413/20)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL

         Žalovaný: Institut des Comptes nationaux (ICN)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Ustanovenia prílohy A nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 549/2013 z 21. mája 2013 o európskom systéme národných a regionálnych účtov v Európskej únii sa majú vykladať v tom zmysle, že na účely určenia, či samostatná inštitucionálna jednotka, ktorú kontroluje verejná správa, patrí do sektora verejnej správy v zmysle revidovaného európskeho systému národných účtov zavedeného týmto nariadením, pokiaľ vykazuje charakteristiky kaptívnej finančnej inštitúcie, je potrebné preskúmať kritérium jej vystavenia ekonomickému riziku pri výkone jej činnosti.

                  2.

                  Takú inštitucionálnu jednotku, o akú ide vo veci samej, ktorej stupeň nezávislosti od verejnej správy je obmedzený vnútroštátnou právnou úpravou, podľa ktorej uvedená inštitucionálna jednotka nemá plnú kontrolu nad správou jej aktív a pasív v rozsahu, v akom táto verejná správa jednak vykonáva kontrolu nad jej aktívami a jednak znáša časť rizika súvisiaceho s jej pasívami, možno klasifikovať ako kaptívnu finančnú inštitúciu v zmysle prílohy A bodov 2.21 až 2.23 nariadenia č. 549/2013, pokiaľ opatrenia kontroly stanovené v tejto vnútroštátnej právnej úprave môže vnútroštátny súd vykladať v tom zmysle, že spôsobujú, že dotknutá inštitucionálna jednotka nemôže konať nezávisle od verejnej správy, pretože táto verejná správa jej ukladá podmienky, za ktorých je táto inštitucionálna jednotka povinná konať bez toho, aby táto jednotka mala možnosť sama osebe ich podstatným spôsobom zmeniť.

         (1)  Ú. v. EÚ C 4, 7.1.2019.


title: stanovisko 1/19: Žiadosť o stanovisko, ktorú podal Európsky parlament podľa článku 218 ods. 11 ZFEÚ

text:
               9.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 413/19

      Žiadosť o stanovisko, ktorú podal Európsky parlament podľa článku 218 ods. 11 ZFEÚ
      (stanovisko 1/19)
      (2019/C 413/21)
      Jazyk konania: všetky úradné jazyky

         Žiadateľka

      Európsky parlament (v zastúpení: D. Warin, O. Hrstková Šolcová, A. Neergaard, splnomocnení zástupcovia)

         Otázky položené Súdnemu dvoru

                  —

                  Sú článok 82 ods. 2 a článok 84 vhodným právnym základom právneho aktu Rady o uzavretí Istanbulského dohovoru v mene Únie alebo sa má uvedený akt zakladať na článku 78 ods. 2, článku 82 ods. 2 a článku 83 ods. 1 ZFEÚ, a je v dôsledku voľby právneho základu potrebné alebo možné rozdeliť rozhodnutie o podpísaní a uzavretí dohovoru na dve?

                  —

                  Je uzavretie Istanbulského dohovoru Úniou podľa článku 218 ods. 6 ZFEÚ zlučiteľné so zmluvami, ak neexistuje spoločná dohoda všetkých členských štátov o ich súhlase s tým, aby boli uvedeným dohovorom viazané?


title: Súd Ezvo Rozsudok Súdu z 13. novembra 2019 vo veci E-2/19

text:
               6.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 40/33

      SÚD EZVO ROZSUDOK SÚDU
      z 13. novembra 2019
      vo veci E-2/19
      D a E

         (Voľný pohyb osôb – Sektorové úpravy pre Lichtenštajnsko – Právo na pobyt – Odvodené právo na pobyt pre rodinných príslušníkov – Smernica 2004/38/ES)

      (2020/C 40/04)
      Vo veci E-2/19 D a E — ŽIADOSŤ o výklad smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov v znení prispôsobenom na účely Dohody o Európskom hospodárskom priestore na Súd EZVO podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu podaná Správnym súdom Lichtenštajnského kniežatstva (Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein), Súd EZVO v zložení Páll Hreinsson, predseda (sudca spravodajca), Bernd Hammermann a Ola Mestad (ad hoc), sudcovia, vyniesol 13. novembra 2019 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
      Sektorové úpravy príloh V a VIII k Dohode o EHP, najmä ich bodu 3, nezbavujú rodinného príslušníka občana EHP, ktorý má platné povolenie na pobyt a zdržiava sa v Lichtenštajnsku, práva sprevádzať občana EHP v Lichtenštajnsku alebo sa k nemu pripojiť na základe článku 7 ods. 1 písm. d) smernice 2004/38/ES, aj keď povolenie na pobyt, ktoré má občan EHP v Lichtenštajnsku, nebolo udelené na základe systému stanoveného v sektorových úpravách.


title: Vec C-167/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – Volkmar Klohn/An Bord Pleanála (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Životné prostredie — Posudzovanie vplyvov určitých projektov na životné prostredie — Právo na opravný prostriedok proti rozhodnutiu o povolení — Požiadavka, aby konanie nebolo nedostupne drahé — Pojem — Časová pôsobnosť — Priamy účinok — Vplyv na právoplatné vnútroštátne rozhodnutie o určení výšky trov konania)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/11

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – Volkmar Klohn/An Bord Pleanála
      (Vec C-167/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Posudzovanie vplyvov určitých projektov na životné prostredie - Právo na opravný prostriedok proti rozhodnutiu o povolení - Požiadavka, aby konanie nebolo nedostupne drahé - Pojem - Časová pôsobnosť - Priamy účinok - Vplyv na právoplatné vnútroštátne rozhodnutie o určení výšky trov konania))
      (2018/C 455/17)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Supreme Court

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Volkmar Klohn

         Žalovaná: An Bord Pleanála

         za účasti: Sligo County Council, Maloney and Matthews Animal Collections Ltd

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 10a piaty odsek smernice Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, zmenenej smernicou 2003/35/ES Európskeho parlamentu a Rady z 26. mája 2003, sa má vykladať v tom zmysle, že požiadavka, ktorú upravuje a podľa ktorej určité súdne konania v oblasti životného prostredia nesmú byť nedostupne drahé, nemá priamy účinok. Ak členský štát neprebral ustanovenie tohto článku, vnútroštátne súdy sú napriek tomu povinné v čo najväčšej možnej miere vykladať vnútroštátne právo odo dňa uplynutia lehoty stanovenej na prebratie uvedeného článku tak, aby jednotlivcom nebolo zabránené podať návrh na začatie súdneho konania patriaceho do pôsobnosti tohto článku alebo pokračovať v ňom z dôvodu finančnej záťaže, ktorá by z toho mohla vyplývať.

                  2.

                  Článok 10a piaty odsek smernice 85/337, zmenenej smernicou 2003/35, sa má vykladať v tom zmysle, že keď súdy členského štátu rozhodujú o náhrade trov v súdnych konaniach, ktoré prebiehali v deň uplynutia lehoty na prebratie požiadavky, podľa ktorej určité súdne konania v oblasti životného prostredia nesmú byť nedostupne drahé a ktorá je stanovená v piatom odseku tohto článku 10a, majú povinnosť konformného výkladu bez ohľadu na deň, v ktorom boli vynaložené tieto trovy v priebehu dotknutého konania.

                  3.

                  Článok 10a piaty odsek smernice 85/337, zmenenej smernicou 2003/35, sa má vykladať v tom zmysle, že v spore, ako je ten vo veci samej, má vnútroštátny súd rozhodujúci o vyčíslení trov konania povinnosť konformného výkladu, pokiaľ tomu nebráni právna sila rozhodnutej veci vzťahujúca sa na rozhodnutie o rozdelení trov konania, ktoré nadobudlo právoplatnosť, čo musí overiť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 178, 6.6.2017.


title: Vec C-627/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Portugalsko) 5. októbra 2018 – Nelson Antunes da Cunha, Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Portugalsko) 5. októbra 2018 – Nelson Antunes da Cunha, Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)
      (Vec C-627/18)
      (2018/C 455/33)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Nelson Antunes da Cunha, Lda

         Žalovaný: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vzťahuje sa premlčacia doba na vykonávanie právomocí vo veci vymáhania pomoci stanovená v článku 17 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (1) len na vzťahy medzi Európskou úniou a členským štátom, ktorý je adresátom rozhodnutia o vymáhaní pomoci, alebo sa uplatní aj na vzťahy medzi týmto štátom a namietateľkou, ako príjemcom pomoci, ktorá je považovaná za nezlučiteľnú so spoločným trhom?

                  2.

                  Ak by sa dospelo k záveru, že uvedená doba sa uplatní aj na vzťahy medzi členským štátom, ktorý je adresátom rozhodnutia o vymáhaní pomoci, a príjemcami pomoci, ktorá je považovaná za nezlučiteľnú so spoločným trhom, má sa táto doba vzťahovať len na postup prijímania rozhodnutia o vymáhaní alebo aj na vykonanie rozhodnutia?

                  3.

                  Ak by sa dospelo k záveru, že uvedená doba sa uplatní na vzťahy medzi členským štátom, ktorý je adresátom rozhodnutia o vymáhaní pomoci, a príjemcami pomoci, ktorá je považovaná za nezlučiteľnú so spoločným trhom, má sa tomu rozumieť tak, že táto doba sa preruší akýmkoľvek aktom Komisie alebo príslušného členského štátu, ktorý súvisí s neoprávnenou pomocou, aj keď sa uvedené prerušenie neoznámi príjemcovi pomoci, ktorá sa má vrátiť?

                  4.

                  Bráni článok 16 ods. 2 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015, ako aj zásady práva Únie – konkrétne zásada efektivity a zásada nezlučiteľnosti štátnej pomoci so spoločným trhom – uplatneniu premlčacej doby na úroky z pomoci, ktorá sa má vymôcť, ktorej trvanie je kratšie ako trvanie doby stanovenej v článku 17 uvedeného nariadenia, akou je premlčacia doba stanovená v článku 310 ods. 1 písm. d) Código Civil (Občiansky zákonník)?

         (1)  Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9.


title: Vec C-629/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski gradski săd (Bulharsko) 8. októbra 2018 – EN, FM, GL/Ryanair Designated Activity Company

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski gradski săd (Bulharsko) 8. októbra 2018 – EN, FM, GL/Ryanair Designated Activity Company
      (Vec C-629/18)
      (2018/C 455/34)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sofijski gradski săd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: EN, FM, GL

         Žalovaný: Ryanair Designated Activity Company

         Prejudiciálna otázka

      Je zlučiteľné s článkom 25 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 (1), že sa voľba súdnej právomoci pre žaloby na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (2), založí dohodou, ktorá bola uzavretá pred vznikom sporu?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach, (Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1.

         (2)  Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.


title: Vec C-207/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 18. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria di primo grado di Bolzano – Taliansko) – Rotho Blaas Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločná obchodná politika — Konečné antidumpingové clo z určitých výrobkov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike — Antidumpingové clo považované orgánom na urovnávanie sporov Svetovej obchodnej organizácie (WTO) za nezlučiteľné so Všeobecnou dohodou o clách a obchode)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/12

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 18. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria di primo grado di Bolzano – Taliansko) – Rotho Blaas Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
      (Vec C-207/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločná obchodná politika - Konečné antidumpingové clo z určitých výrobkov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike - Antidumpingové clo považované orgánom na urovnávanie sporov Svetovej obchodnej organizácie (WTO) za nezlučiteľné so Všeobecnou dohodou o clách a obchode))
      (2018/C 455/18)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Commissione tributaria di primo grado di Bolzano

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Rotho Blaas Srl

         Žalovaný: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

         Výrok rozsudku

      Skúmaním prvej otázky nebola zistená žiadna skutočnosť, ktorá by mohla mať vplyv na platnosť nariadenia Rady (ES) č. 91/2009 z 26. januára 2009, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 924/2012 zo 4. októbra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie č. 91/2009, alebo vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2015/519 z 26. marca 2015, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike rozšírené na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo ocele zasielaných z Malajzie bez ohľadu na to, či sú deklarované ako výrobky s pôvodom v Malajzii, alebo nie, na základe preskúmania pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 nariadenia č. 1225/2009.

         (1)  Ú. v. EÚ C 277, 21.8.2017.


title: Vec C-249/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) — Pojem zdaniteľná osoba — Holdingová spoločnosť — Odpočet dane zaplatenej na vstupe — Výdavky spojené s poskytovaním poradenských služieb vynaložené na nadobudnutie akcií inej spoločnosti — Úmysel nadobúdajúcej spoločnosti poskytovať cieľovej spoločnosti služby riadenia — Neposkytnutie takých služieb — Právo na odpočítanie DPH vzťahujúcej sa na poskytované služby)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/13

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners
      (Vec C-249/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Pojem zdaniteľná osoba - Holdingová spoločnosť - Odpočet dane zaplatenej na vstupe - Výdavky spojené s poskytovaním poradenských služieb vynaložené na nadobudnutie akcií inej spoločnosti - Úmysel nadobúdajúcej spoločnosti poskytovať cieľovej spoločnosti služby riadenia - Neposkytnutie takých služieb - Právo na odpočítanie DPH vzťahujúcej sa na poskytované služby))
      (2018/C 455/19)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Supreme Court

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Ryanair Ltd

         Žalovaný: The Revenue Commissioners

         Výrok rozsudku

      Články 4 a 17 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia sa majú vykladať v tom zmysle, že priznávajú obchodnej spoločnosti, ako je tá vo veci samej, ktorá má v úmysle nadobudnúť všetky akcie inej obchodnej spoločnosti s cieľom vykonávať podnikateľskú činnosť spočívajúcu v tom, že tejto poslednej uvedenej spoločnosti bude poskytovať služby riadenia podliehajúce dani z pridanej hodnoty (DPH), právo na úplné odpočítanie DPH zaplatenej na vstupe, týkajúcej sa výdavkov na dodanie poradenských služieb vynaložených v rámci verejnej ponuky na prevzatie, aj keď sa nakoniec ukáže, že táto podnikateľská činnosť sa neuskutočnila, pokiaľ je jediným dôvodom týchto výdavkov zamýšľaná podnikateľská činnosť.

         (1)  Ú. v. EÚ C 221, 10.7:2017.


title: Vec C-393/18: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. októbra 2018 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Spojené kráľovstvo] – UD/XB (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Naliehavé prejudiciálne konanie — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Nariadenie (ES) č. 2201/2003 — Článok 8 ods. 1 — Právomoc vo veciach rodičovských práv a povinností — Pojem „obvyklý pobyt dieťaťa“ — Požiadavka fyzickej prítomnosti — Zadržiavanie matky a dieťaťa v tretej krajine proti vôli matky — Porušenie základných práv matky a dieťaťa)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/18

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. októbra 2018 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Spojené kráľovstvo] – UD/XB
      (Vec C-393/18) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Naliehavé prejudiciálne konanie - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (ES) č. 2201/2003 - Článok 8 ods. 1 - Právomoc vo veciach rodičovských práv a povinností - Pojem „obvyklý pobyt dieťaťa“ - Požiadavka fyzickej prítomnosti - Zadržiavanie matky a dieťaťa v tretej krajine proti vôli matky - Porušenie základných práv matky a dieťaťa))
      (2018/C 455/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: UD

         Žalovaný: XB

         Výrok rozsudku

      Článok 8 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000 sa má vykladať v tom zmysle, že dieťa muselo byť fyzicky prítomné v členskom štáte na to, aby sa mohlo považovať za dieťa s obvyklým pobytom v tomto členskom štáte v zmysle tohto ustanovenia. Také okolnosti, ako sú okolnosti sporu vo veci samej, za predpokladu ich preukázania, konkrétne, na jednej strane, nátlak vyvíjaný otcom na matku, v dôsledku ktorého matka porodila ich dieťa v treťom štáte a býva tam s týmto dieťaťom od jeho narodenia a, na druhej strane, porušenie základných práv matky alebo dieťaťa, nemajú v tomto ohľade žiaden vplyv.

         (1)  Ú. v. EÚ C 276, 6.8.2018.


title: Vec C-301/17: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 18. októbra 2018 – Európska komisia/Rumunsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Akt o pristúpení z roku 2005 — Povinnosti pristupujúcich štátov — Životné prostredie — Smernica 1999/31/ES — Článok 14 písm. b) — Skládky odpadov — Zatvorenie skládok, ktorým nebolo vydané povolenie prevádzkovať skládku — Postup uzatvárania a následnej starostlivosti o skládku)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/13

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 18. októbra 2018 – Európska komisia/Rumunsko
      (Vec C-301/17) (1)

      ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Akt o pristúpení z roku 2005 - Povinnosti pristupujúcich štátov - Životné prostredie - Smernica 1999/31/ES - Článok 14 písm. b) - Skládky odpadov - Zatvorenie skládok, ktorým nebolo vydané povolenie prevádzkovať skládku - Postup uzatvárania a následnej starostlivosti o skládku))
      (2018/C 455/20)
      Jazyk konania: rumunčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Nicolae a E. Sanfrutos Cano, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Rumunsko (v zastúpení: R.-H. Radu, E. Gane, L. Liţu, O.-C. Ichim a M. Chicu, neskôr C.-R. Canţăr, E. Gane, L. Liţu, O.-C. Ichim a M. Chicu, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rumunsko si tým, že v prípade predmetných 68 skládok odpadu neprijalo všetky nevyhnutné opatrenia, aby boli v súlade s článkom 7 písm. g) a s článkom 13 smernice Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov čo najrýchlejšie uzatvorené tie skládky, ktorým nebolo podľa článku 8 tejto smernice vydané povolenie pokračovať v prevádzke, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 14 písm. b) smernice 1999/31 v spojení s článkom 13 tejto smernice.

                  2.

                  Rumunsko je povinné nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 239, 24.7.2017.


title: Vec C-566/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Handelsgericht Wien (Rakúsko) 7. septembra 2018 – Austrian Airlines AG/MG, NF

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Handelsgericht Wien (Rakúsko) 7. septembra 2018 – Austrian Airlines AG/MG, NF
      (Vec C-566/18)
      (2018/C 455/28)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Handelsgericht Wien

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: Austrian Airlines AG

         Odporcovia: MG, NF

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa články 5 a 7 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004 (1) vykladať v tom zmysle, že cestujúci majú viackrát právo na náhradu v zmysle nariadenia na základe tej istej rezervácie, pokiaľ je let, na ktorý prevádzkujúci letecký dopravca zmenil cestujúcim rezerváciu, zrušený alebo mešká viac ako tri hodiny, v dôsledku čoho náhrada podľa článku 7 nariadenia nie je paušálna, ale závisí od počtu zrušení alebo od rozsahu zrušenia a s tým spojeného meškania?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Akým spôsobom to možno zosúladiť so zásadou stanovenou v rozsudku Súdneho dvora EÚ z 19. novembra 2009, Sturgeon a i. (spojené veci C-402/07 a C-432/07) (2), podľa ktorej sa má článok 5 nariadenia vykladať v tom zmysle, že pokiaľ ide o pravidlá týkajúce sa náhrad, s cestujúcimi, ktorých lety meškajú, treba zaobchádzať ako s cestujúcimi, ktorých lety boli zrušené, keď Súdny dvor EÚ vo svojom rozsudku z 23. októbra 2012, Nelson a i. (spojené veci C-581/10 a C-629/10) (3) konštatoval, že čas meškania nad tri hodiny sa nezohľadňuje pri výpočte paušálnej náhrady?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.

         (2)  ECLI:EU:C:2009:716.

         (3)  ECLI:EU:C:2012:657.


title: Vec C-100/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 18. októbra 2018 – Gul Ahmed Textile Mills Ltd/Rada Európskej únie, Európska komisia (Odvolanie — Dumping — Nariadenie (ES) č. 397/2004 — Dovoz bavlnenej posteľnej bielizne s pôvodom v Pakistane — Pretrvávajúci záujem na konaní)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/9

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 18. októbra 2018 – Gul Ahmed Textile Mills Ltd/Rada Európskej únie, Európska komisia
      (Vec C-100/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Dumping - Nariadenie (ES) č. 397/2004 - Dovoz bavlnenej posteľnej bielizne s pôvodom v Pakistane - Pretrvávajúci záujem na konaní))
      (2018/C 455/13)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (v zastúpení: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

         Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci R. Bierwagen a C. Hipp, Rechtsanwälte), Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a N. Kuplewatzky, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Gul Ahmed Textile Mills Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 168, 29.5.2017.


title: Vec C-145/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 18. októbra 2018 – Internacional de Productos Metálicos, SA/Európska komisia (Odvolanie — Dumping — Dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele s pôvodom v Číne alebo zasielaných z Malajzie — Porušenie antidumpingovej dohody uzavretej v rámci svetovej obchodnej organizácie (WTO) — Zrušenie už vybratých konečných antidumpingových ciel — Účinok, ktorý nie je retroaktívny — Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ — Osobne dotknutá osoba — Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/9

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 18. októbra 2018 – Internacional de Productos Metálicos, SA/Európska komisia
      (Vec C-145/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Dumping - Dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele s pôvodom v Číne alebo zasielaných z Malajzie - Porušenie antidumpingovej dohody uzavretej v rámci svetovej obchodnej organizácie (WTO) - Zrušenie už vybratých konečných antidumpingových ciel - Účinok, ktorý nie je retroaktívny - Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ - Osobne dotknutá osoba - Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia))
      (2018/C 455/14)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Internacional de Productos Metálicos, SA (v zastúpení: C. Cañizares Pacheco, E. Tejedor de la Fuente a A. Monreal Lasheras, abogados)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland, M. França a G. Luengo, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Internacional de Productos Metálicos SA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 195, 19.6.2017.


title: Vec C-149/17: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 18. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht München I – Nemecko) – Bastei Lübbe GmbH & Co. KG/Michael Strotzer (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Autorské právo a s ním súvisiace práva — Smernica 2001/29/ES — Dodržanie práv duševného vlastníctva — Smernica 2004/48/ES — Náhrada škody v prípade spoločného používania súborov v rozpore s autorským právom — Pripojenie na internet dostupné rodinným príslušníkom majiteľa tohto pripojenia — Zbavenie zodpovednosti majiteľa bez toho, aby musel spresniť povahu použitia pripojenia rodinným príslušníkom — Charta základných práv Európskej únie — Článok 7)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/10

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 18. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht München I – Nemecko) – Bastei Lübbe GmbH & Co. KG/Michael Strotzer
      (Vec C-149/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Autorské právo a s ním súvisiace práva - Smernica 2001/29/ES - Dodržanie práv duševného vlastníctva - Smernica 2004/48/ES - Náhrada škody v prípade spoločného používania súborov v rozpore s autorským právom - Pripojenie na internet dostupné rodinným príslušníkom majiteľa tohto pripojenia - Zbavenie zodpovednosti majiteľa bez toho, aby musel spresniť povahu použitia pripojenia rodinným príslušníkom - Charta základných práv Európskej únie - Článok 7))
      (2018/C 455/15)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht München I

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Bastei Lübbe GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Michael Strotzer

         Výrok rozsudku

      Článok 8 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti v spojení s článkom 3 ods. 1 tejto smernice, ako aj článok 3 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva sa má vykladať v tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, vykladanej príslušným vnútroštátnym súdom, podľa ktorej nemožno považovať majiteľa pripojenia na internet, prostredníctvom ktorého došlo k porušeniu autorského práva spoločným používaním súborov, za zodpovedného za toto porušenie, ak označí aspoň jedného rodinného príslušníka, ktorý mal možnosť prístupu k tomuto pripojeniu, ale bez toho, aby spresnil okamih, keď bol tento prístup použitý týmto rodinným príslušníkom, a povahu použitia pripojenia vykonaného týmto príslušníkom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 213, 3.7.2017.


title: Vec C-153/17: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 18. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom – Spojené kráľovstvo) – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/Volkswagen Financial Services (UK) Ltd (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Články 168 a 173 — Odpočítanie dane zaplatenej na vstupe — Transakcie lízingu vozidiel — Tovary a služby používané tak pri zdaniteľných plneniach, ako aj pri plneniach oslobodených od dane — Vznik a rozsah práva na odpočítanie dane — Pomerné odpočítanie dane)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/10

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 18. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom – Spojené kráľovstvo) – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/Volkswagen Financial Services (UK) Ltd
      (Vec C-153/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Články 168 a 173 - Odpočítanie dane zaplatenej na vstupe - Transakcie lízingu vozidiel - Tovary a služby používané tak pri zdaniteľných plneniach, ako aj pri plneniach oslobodených od dane - Vznik a rozsah práva na odpočítanie dane - Pomerné odpočítanie dane))
      (2018/C 455/16)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Supreme Court of the United Kingdom

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

         Žalovaná: Volkswagen Financial Services (UK) Ltd

         Výrok rozsudku

      Článok 168 a článok 173 ods. 2 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa majú vykladať v tom zmysle, že na jednej strane, aj keď režijné náklady súvisiace s transakciami lízingu hnuteľného majetku, ako sú transakcie vo veci samej, nie sú premietnuté do sumy splatnej zákazníkom za poskytnutie dotknutého majetku, teda zdaniteľnej časti transakcie, ale do sumy úroku splatného podľa časti „financovanie“ transakcie, teda do časti transakcie oslobodenej od dane, tieto režijné náklady treba napriek tomu na účely dane z pridanej hodnoty (DPH) považovať za základný prvok ceny tohto poskytnutia a na druhej strane členské štáty nemôžu uplatniť metódu rozdelenia nákladov, ktorá nezohľadňuje pôvodnú hodnotu predmetného majetku v čase jeho dodania, keďže táto metóda nemôže zaručiť presnejšie rozdelenie ako rozdelenie, ktoré by vyplývalo z uplatnenia rozdeľovacieho kľúča založeného na obrate.

         (1)  Ú. v. EÚ C 178, 6.6.2017.


title: Vec C-570/18 P: Odvolanie podané 10. septembra 2018: HF proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá rozšírená komora) z 29. júna 2018 vo veci T-218/17, HF/Parlament

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/20

      Odvolanie podané 10. septembra 2018: HF proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá rozšírená komora) z 29. júna 2018 vo veci T-218/17, HF/Parlament
      (Vec C-570/18 P)
      (2018/C 455/29)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: HF (v zastúpení: A. Tymen, advokátka)

         Ďalší účastník konania: Európsky parlament

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  Zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 29. júna 2018 vo veci T-218/17,
                  A následne:

                  —

                  prijať žalobné návrhy odvolateľky predložené na prvom stupni, a teda

                  —

                  zrušiť rozhodnutie Európskeho parlamentu z 30. júna 2016 zamietajúce jej žiadosť o pomoc,

                  —

                  uložiť žalovanému zaplatiť náhradu škody, stanovenú ex aequo et bono na 90 000 eur, ako náhradu nemajetkovej ujmy odvolateľky,

                  —

                  uložiť žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania na oboch stupňoch.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

                  —

                  porušenie práva byť vypočutý – porušenie článku 41 ods. 1 písm. a) Charty,

                  —

                  porušenie článku 41 ods. 1 Charty – skreslenie tvrdení odvolateľky – porušenie povinnosti odôvodnenia Všeobecným súdom,

                  —

                  porušenie článku 31 ods. 1 Charty – porušenie článkov 12a ods. 1 a 3 a článku 24 Štatútu.

            Odvolateľka okrem toho spochybňuje rozhodnutie Všeobecného súdu zamietnuť jej žiadosť o náhradu škody z dôvodu, že napadnuté rozhodnutie nebolo zrušené.


title: Vec C-504/17: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 17. októbra 2018 – Európska komisia/Írsko (Nesplnenie povinnosti štátom — Zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny — Smernica 2003/96/ES — Články 4 a 7 — Uplatňovanie minimálnej úrovne zdaňovania predpísanej pre motorové palivá — Smernica 95/60/ES — Daňové označovanie plynových olejov a petroleja — Tankovanie súkromných rekreačných plavidiel)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/15

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 17. októbra 2018 – Európska komisia/Írsko
      (Vec C-504/17) (1)

      ((Nesplnenie povinnosti štátom - Zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny - Smernica 2003/96/ES - Články 4 a 7 - Uplatňovanie minimálnej úrovne zdaňovania predpísanej pre motorové palivá - Smernica 95/60/ES - Daňové označovanie plynových olejov a petroleja - Tankovanie súkromných rekreačných plavidiel))
      (2018/C 455/23)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: F. Tomat a J. Tomkin, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Írsko (v zastúpení: M. Browne, G. Hodge a J. Quaney a A. Joyce, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci F. Callanan, SC, a B. Doherty, BL)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Írsko si tým, že na plynový olej používaný ako motorové palivo na pohon súkromných rekreačných plavidiel nezabezpečilo uplatňovanie minimálnej úrovne zdaňovania uplatňovanej na motorové palivá predpísanej smernicou Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny, a tým, že povolilo používanie označených palív na pohon súkromných rekreačných plavidiel, hoci toto palivo nebolo oslobodené od dane, ani daň z neho nebola znížená, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článkov smernice 2003/96 a smernice Rady 95/60/ES z 27. novembra 1995 o daňovom označovaní plynových olejov a petroleja.

                  2.

                  Írsko je povinné nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec T-610/18: Žaloba podaná 9. októbra 2018 – ZR/EUIPO

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/28

      Žaloba podaná 9. októbra 2018 – ZR/EUIPO
      (Vec T-610/18)
      (2018/C 455/37)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: ZR (v zastúpení: S. Rodrigues a A. Blot, lawyers)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie výberovej komisie z 1. decembra 2017 o nezapísaní žalobcu do „rezervného zoznamu“, t. j. do databázy úspešných uchádzačov výberového konania EUIPO/AD/01/17 – AD 6 – administrátori v oblasti práva duševného vlastníctva,

                  —

                  v rozsahu, v akom je to potrebné, zrušil rozhodnutie výberovej komisie zo 7. marca 2018, ktorým sa zamieta žiadosť žalobcu o preskúmanie,

                  —

                  v rozsahu, v akom je to potrebné, zrušil rozhodnutie výkonného riaditeľa EUIPO z 27. júna 2018, ktoré bolo žalobcovi oznámené 29. júna 2018 a ktorým sa zamieta sťažnosť žalobcu,

                  —

                  zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 27 a 29 služobného poriadku a článku 1 písm. a) a c) prílohy III tohto služobného poriadku.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 30 služobného poriadku a článku 3 prílohy III tohto služobného poriadku a článku 3 prílohy III oznámenia o výberovom konaní („Všeobecné pravidlá platné pre verejné výberové konania“).

                              —

                              Žalobca sa v tomto ohľade opiera o údajné nezrovnalosti pri menovaní členov výberovej komisie.

                              —

                              Žalobca ďalej poukazuje na nezverejnenie rozhodnutí o menovaní výberovej komisie a mien všetkých členov výberovej komisie.

                              —

                              Žalobca sa odvoláva na nerovné zastúpenie členov výboru zamestnancov/orgánu oprávneného na menovanie v rámci výberovej komisie.

                              —

                              Žalobca sa tiež odvoláva na nerovné zastúpenie v tejto komisii z hľadiska vyváženosti zastúpenia mužov a žien.

                              —

                              Napokon žalobca v súvislosti s týmto žalobným dôvodom tvrdí, že došlo k porušeniu zásady stability a kontinuity výberovej komisie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnakého zaobchádzania.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení, porušení povinnosti odôvodnenia a nedostatočnej transparentnosti.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že výberová komisia nezohľadnila niektoré skutočnosti, v súvislosti s čím odkazuje na posúdenie výberovej komisie týkajúce sa odborných spôsobilostí, ako boli uvedené v oznámení o výberovom konaní.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že niektoré výsledky uvedené v doklade o spôsobilosti neboli v súlade s oznámením o výberovom konaní a sťažuje sa na nedostatočnú transparentnosť v tomto ohľade.

                              —

                              Žalobca tiež tvrdí, že doklad o spôsobilostiach obsahuje protichodné tvrdenia.


title: Vec C-606/17: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 18. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – IBA Molecular Italy Srl/Azienda ULSS n. 3 a i. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verejné zákazky na dodávku tovaru — Smernica 2004/18/ES — Článok 1 ods. 2 písm. a) — Zadanie zákazky mimo konania pre zadanie verejnej zákazky — Pojem „odplatné zmluvy“ — Pojem „verejnoprávny subjekt“)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/16

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 18. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – IBA Molecular Italy Srl/Azienda ULSS n. 3 a i.
      (Vec C-606/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Verejné zákazky na dodávku tovaru - Smernica 2004/18/ES - Článok 1 ods. 2 písm. a) - Zadanie zákazky mimo konania pre zadanie verejnej zákazky - Pojem „odplatné zmluvy“ - Pojem „verejnoprávny subjekt“))
      (2018/C 455/24)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: IBA Molecular Italy Srl

         Žalovaní: Azienda ULSS no 3, Regione Veneto, Ministero della Salute, Ospedale dell’Angelo di Mestre

         za účasti: Istituto Sacro Cuore Don Calabria di Negrar, Azienda ULSS no 22

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 ods. 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „odplatné zmluvy“ zahŕňa rozhodnutie, ktorým verejný obstarávateľ pridelí priamo určitému hospodárskemu subjektu, a teda bez zorganizovania postupu zadávania verejnej zákazky, finančné prostriedky určené v plnom rozsahu na výrobu tovaru, ktorý má tento hospodársky subjekt bezodplatne dodávať rôznym orgánom verejnej správy oslobodeným od akejkoľvek vzájomnej platby uvedenému dodávateľovi, s výnimkou úhrady nákladov na dodanie stanovených ako paušálna suma 180 eur za zásielku.

                  2.

                  Článok 1 ods. 2 písm. a) a článok 2 smernice 2004/18 sa majú vykladať v tom zmysle, že im odporuje taká vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, ktorá tým, že zrovnoprávňuje súkromné „klasifikované“ nemocnice s verejnými nemocnicami prostredníctvom ich začlenenia do vnútroštátneho systému plánovania verejného zdravotníctva riadeného osobitnými dohodami odlišnými od bežných akreditačných vzťahov s inými súkromnými subjektmi zapojenými do systému poskytovania zdravotnej starostlivosti, vylučuje tieto nemocnice z pôsobnosti vnútroštátnych právnych predpisov a právnych predpisov Únie v oblasti zadávania verejných zákaziek, vrátane prípadov, v ktorých sú uvedené subjekty poverené výrobou a bezodplatným dodávaním osobitného tovaru potrebného na poskytovanie zdravotnej starostlivosti verejným zdravotníckym zariadeniam výmenou za poskytnutie verejných finančných prostriedkov určených na výrobu a dodávanie tohto tovaru.

         (1)  Ú. v. EÚ C 22, 22.1.2018.


title: Vec C-610/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep (Holandsko) 25. septembra 2018 – AFMB Ltd a i./Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep (Holandsko) 25. septembra 2018 – AFMB Ltd a i./Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
      (Vec C-610/18)
      (2018/C 455/31)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Centrale Raad van Beroep

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľky: AFMB Ltd a i.

         Odporkyňa v odvolacom konaní: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                              A.

                              Má sa článok 14 ods. 2 písm. a) nariadenia (EHS) č. 1408/71 (1) vykladať v tom zmysle, že za okolností, akými sú okolnosti v konaní vo veci samej, sa vodič nákladného vozidla v medzinárodnej doprave vykonávajúci závislú činnosť považuje za člena posádky vozidla:

                                          a.

                                          dopravcu, ktorý ho najal, ktorému je vodič prakticky k dispozícií bez obmedzenia na neurčitý čas, ktorý má právomoc dávať vodičovi príkazy a ktorý prakticky znáša mzdové náklady, alebo

                                          b.

                                          podniku, ktorý s ním formálne uzavrel pracovnú zmluvu a podľa dohody s dopravcom uvedeným pod písmenom a) mu platil pracovnú odmenu a odvádzal z nej príspevky na sociálne zabezpečenie v členskom štáte, v ktorom sa nachádza sídlo tohto podniku, a nie v členskom štáte, v ktorom sa nachádza sídlo dopravcu uvedeného pod písmenom a), alebo

                                          c.

                                          tak podniku uvedeného pod písmenom a), ako aj podniku uvedeného pod písmenom b)?

                              B.

                              Má sa článok 13 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 883/2004 (2) vykladať v tom zmysle, že za okolností, akými sú okolnosti v konaní vo veci samej, sa za zamestnávateľa vodiča nákladného vozidla v medzinárodnej doprave vykonávajúceho závislú činnosť má považovať:

                                          a.

                                          dopravca, ktorý dotknutého vodiča zamestnal, ktorému je vodič prakticky k dispozícií bez obmedzenia na neurčitý čas, ktorý má právomoc dávať vodičovi príkazy a ktorý prakticky znáša mzdové náklady, alebo

                                          b.

                                          podnik, ktorý s vodičom nákladného vozidla formálne uzavrel pracovnú zmluvu a podľa dohody s dopravcom uvedeným pod písmenom a) mu platil pracovnú odmenu a odvádzal z nej príspevky na sociálne zabezpečenie v členskom štáte, v ktorom sa nachádza sídlo tohto podniku, a nie v členskom štáte, v ktorom sa nachádza sídlo dopravcu uvedeného pod písmenom a), alebo

                                          c.

                                          tak podnik uvedený pod písmenom a), ako aj pod písmenom b)?

                  2.

                  V prípade, že za okolností, akými sú okolnosti v konaní vo veci samej, sa za zamestnávateľa považuje podnik uvedený v otázke 1A písm. b) a v otázke 1B písm. b):
                  Uplatňujú sa špecifické podmienky, za ktorých sa zamestnávatelia ako agentúry dočasného zamestnávania a iní sprostredkovatelia môžu odvolávať na výnimky zo zásady štátu zamestnania upravené v článku 14 ods. 1 písm. a) nariadenia (EHS) č. 1408/71 a článku 12 nariadenia (ES) č. 883/2004, celkom alebo čiastočne v konaní vo veci samej na účely uplatnenia článku 14 ods. 2 písm. a) nariadenia (EHS) č. 1408/71 a článku 13 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 883/2004?

                  3.

                  V prípade, že za okolností, akými sú okolností v konaní vo veci samej sa za zamestnávateľa považuje podnik uvedený v otázke 1A písm. b) a v otázke 1B písm. b) a odpoveď na otázku 2 bude záporná:
                  Predstavujú skutočnosti a okolnosti vyjadrené v prejednávanom návrhu na začatie prejudiciálneho konania skutkový stav, ktorý sa má považovať za zneužitie práva Únie a/alebo zneužitie práva EZVO? Ak áno, aké následky z toho plynú?

         (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, 1971, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (Ú. v. EÚ L 166, 2004, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72).


title: Vec T-611/18: Žaloba podaná 9. októbra 2018 – Pharmaceutical Works Polpharma/EMA

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/29

      Žaloba podaná 9. októbra 2018 – Pharmaceutical Works Polpharma/EMA
      (Vec T-611/18)
      (2018/C 455/38)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pharmaceutical Works Polpharma S.A. (Starogard Gdański, Poľsko) (v zastúpení: M. Martens, N. Carbonnelle, advokáti, a S. Faircliffe, solicitor)

         Žalovaná: Európska agentúra pre lieky (EMA)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie EMA z 30. júla 2018, ktorým sa neschválila žiadosť žalobkyne o registráciu prípravku Dimethyl Fumarate Polpharma, generickej verzie prípravku Tecfidera,

                  —

                  uložil EMA povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod.
      Napadnutým rozhodnutím sa neschválila žiadosť žalobkyne o registráciu prípravku Dimethyl Fumarate Polpharma vzhľadom na to, že referenčný výrobok je údajne chránený v rámci ochrany údajov.
      Námietka protiprávnosti na základe článku 277 ZFEÚ smeruje proti rozhodnutiu, ktorým sa udelila registrácia referenčnému lieku, pretože tým došlo k zjavne nesprávnemu záveru týkajúcemu sa odlišnosti výrobku od prípravku Fumaderm na účely „súhrnnej registrácie“. V rámci jedného žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že námietka protiprávnosti je prípustná a opodstatnená, a preto odôvodnenie uvedené v napadnutom rozhodnutí, ktorým sa neschválila žiadosť žalobkyne o registráciu, nie je z právneho hľadiska prípustné podľa článku 296 ZFEÚ.


title: Vec C-617/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia de Albacete (Španielsko) 2. októbra 2018 – Dlžníci/Globalcaja S.A.

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia de Albacete (Španielsko) 2. októbra 2018 – Dlžníci/Globalcaja S.A.
      (Vec C-617/18)
      (2018/C 455/32)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia de Albacete

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Dlžníci

         Žalovaná: Globalcaja S.A.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vylučuje účinok „nezáväznosti“ uvedený v článku 6 ods. 1 smernice 93/13 (1) možnosť, aby podnikateľ a spotrebiteľ mohli prostredníctvom súkromnej dohody zmeniť podmienku, ktorá nespĺňa požiadavku jasnej a zrozumiteľnej formulácie stanovenú v článku 4 ods. 2, a to buď znížením výšky minimálnej úrokovej sadzby uvedenej podmienky alebo jej nahradením inou podmienkou, ktorá menej poškodzuje spotrebiteľa?
                  Zmenila by sa odpoveď na túto otázku v prípade, ak by táto zmena bola súčasťou dohody uzatvorenej medzi spotrebiteľom a podnikateľom, ktorej cieľom je práve urovnať mimosúdnou cestou spor o možnej nedostatočnej transparentnosti podmienky, ktorá nebola dojednaná individuálne, a ktorá bola uvedená v predchádzajúcej zmluve uzatvorenej medzi obidvoma stranami?

                  2.

                  Má sa článok 4 ods. 2 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že sa výrazy „hlavný predmet zmluvy“ a „primeraná cena a úhrada na jednej strane, [a] tovar alebo služby dodávané výmenným spôsobom na druhej strane“ vzťahujú na dve podmienky uvedené v zmluve uzatvorenej medzi podnikateľom a spotrebiteľom, ktoré neboli dojednané individuálne, a v ktorých sa na jednej strane mení podmienka uvedená v predchádzajúcej zmluve uzatvorenej medzi obidvoma stranami – tak, že sa nahrádza inou podmienkou, ktorá menej poškodzuje spotrebiteľa –, a na druhej strane sa spotrebiteľ vzdáva svojho práva dovolávať sa súdnou alebo mimosúdnou cestou možného nedostatku transparentnosti tejto podmienky a dôsledkov spojených s touto nedostatočnou transparentnosťou?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, má sa článok 4 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že možno „povahu tovaru alebo služieb, na ktoré bola zmluva uzatvorená“ a „všetky okolnosti súvisiace s uzatvorením zmluvy“, v dobe uzatvorenia zmluvy zohľadniť len na účely posúdenia nekalej povahy podmienok, ktoré sa nevzťahujú na vymedzenie hlavného predmetu zmluvy? Alebo naopak, možno tieto kritéria zohľadniť na účely posúdenia transparentnosti podmienok, ktoré sa vzťahujú na hlavný predmet [zmluvy] uvedenej v článku 4 ods. 2?

                  4.

                  V prípade kladnej odpovede na druhú prejudiciálnu otázku, je s článkom 4 ods. 2 smernice – konkrétne s požiadavkou jasnej a zrozumiteľnej formulácie a s požiadavkou transparentnosti, ktorá z neho vyplýva – zlučiteľná vnútroštátna judikatúra, ktorá nepovažuje za potrebné, aby pred uzatvorením zmluvy medzi podnikateľom a spotrebiteľom, ktorá nie je individuálne dojednaná, a ktorou sa mení uplatnenie podmienky uvedenej v predchádzajúcej zmluve uzatvorenej medzi obidvoma stranami, podnikateľ informoval spotrebiteľa o možnej nedostatočnej transparentnosti tejto podmienky z dôvodu, že uvedená vnútroštátna judikatúra považuje kritéria, ktoré viedli k tejto nedostatočnej transparentnosti, za všeobecne známe?

                  5.

                  V prípade kladnej odpovede na druhú prejudiciálnu otázku, má sa článok 4 ods. 2 smernice vykladať v tom zmysle, že vzdanie sa uplatnenia súdnych alebo mimosúdnych nárokov zo strany spotrebiteľa týkajúcich sa možnej nedostatočnej transparentnosti podmienky, ktorá nebola dojednaná individuálne, spĺňa požiadavku „jasnej a zrozumiteľnej formulácie“ len v prípade, ak podnikateľ vopred informuje spotrebiteľa o konkrétnych právach, ktorých sa vzdáva, a najmä o výške konkrétnej sumy, ktorú nebude vymáhať?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec T-615/18: Žaloba podaná 8. októbra 2018 – Diesel/EUIPO – Diesel/EUIPO – Sprinter megacentrosdel deporte (D)

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/30

      Žaloba podaná 8. októbra 2018 – Diesel/EUIPO – Diesel/EUIPO – Sprinter megacentrosdel deporte (D)
      (Vec T-615/18)
      (2018/C 455/39)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Diesel SpA (Breganze, Taliansko) (v zastúpení: A. Parassina, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Sprinter megacentros del deporte, SL (Elche, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie D č. 11 404 019

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 3. augusta 2018 vo veci R 2657/2017-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie pravidla 22 ods. 3 nariadenia Komisie (ES) č. 2868/95,

                  —

                  porušenie článku 47 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 72 ods. 6 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-618/18: Žaloba podaná 15. októbra 2018 – ZI/Komisia

text:
               17.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 455/30

      Žaloba podaná 15. októbra 2018 – ZI/Komisia
      (Vec T-618/18)
      (2018/C 455/40)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ZI (v zastúpení: J.-N. Louis, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie, ktorým sa zamieta poistenie manžela žalobkyne v systéme RCAM,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod založený na protiprávnosti článku 13 spoločných pravidiel pre zdravotné poistenie úradníkov Európskej únie v rozsahu, v akom je tento článok v rozpore s článkom 72 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie, pretože obmedzuje jeho rozsah.


title: Rozsudok súdu zo 17. septembra 2018 vo veci E-10/17 – Nye Kystlink AS / Color Group AS a Color Line AS (Článok 53 Dohody o EHP – článok 54 Dohody o EHP – Zásada rovnocennosti – Zásada účinnosti – Vnútroštátne pravidlá týkajúce sa premlčacej lehoty pri nárokoch na náhradu škody)

text:
               20.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 459/47

      ROZSUDOK SÚDU
      zo 17. septembra 2018
      vo veci E-10/17
      Nye Kystlink AS/Color Group AS a Color Line AS

         (Článok 53 Dohody o EHP – článok 54 Dohody o EHP – Zásada rovnocennosti – Zásada účinnosti – Vnútroštátne pravidlá týkajúce sa premlčacej lehoty pri nárokoch na náhradu škody)

      (2018/C 459/16)
      Vo veci E-10/17 Nye Kystlink AS/Color Group AS a Color Line AS – ŽIADOSŤ o výklad zásad rovnocennosti a účinnosti v kontexte vnútroštátnych pravidiel týkajúcich sa premlčacej lehoty pri nárokoch na náhradu škody v prípadoch, keď bola uložená pokuta podľa článkov 53 a 54 Dohody o Európskom hospodárskom priestore, na Súd EZVO podaná odvolacím súdom Borgarting (Borgarting lagmannsrett) podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu, Súd EZVO v zložení Páll Hreinsson, predseda a sudca spravodajca, Per Christiansen a Bernd Hammermann, sudcovia, vyniesol 17. septembra 2018 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:

                  1.

                  Zásada rovnocennosti vyžaduje, aby sa vnútroštátne pravidlo premlčania, ktoré stanovuje osobitnú premlčaciu lehotu jedného roka na podanie žaloby o náhradu škody, ktorá vznikla v dôsledku trestného činu, o ktorom bolo rozhodnuté konečným odsudzujúcim rozsudkom v trestnom konaní, zodpovedajúcim spôsobom uplatňovalo na žalobu o náhradu škody spôsobenej porušením článkov 53 a 54 Dohody o EHP, ktoré bolo stanovené v konečnom rozhodnutí Dozorného úradu EZVO o uložení pokuty, pokiaľ majú tieto žaloby podobný účel, žalobný dôvod a základné charakteristiky.

                  2.

                  Zásada účinnosti neobmedzuje právo štátov EHP uplatňovať trojročnú premlčaciu lehotu na podanie žaloby o náhradu škody spôsobenej porušením článkov 53 a 54 Dohody o EHP, ak je táto premlčacia lehota spojená s povinnosťou prešetrovania, ktorú má poškodená strana a ktorá by mohla viesť k tomu, že premlčacia lehota uplynie pred tým, ako Dozorný úrad EZVO rozhodne vo veci týkajúcej sa porušenia článkov 53 a 54 na základe sťažnosti poškodenej strany, pokiaľ uplatnenie tejto premlčacej lehoty neznemožní, resp. nadmerne nesťaží podanie žaloby o náhradu škody spôsobenej porušením pravidiel hospodárskej súťaže EHP. Pri posúdení sa musia vziať do úvahy osobitné charakteristiky jednotlivých vecí týkajúcich sa hospodárskej súťaže.


title: Vec C-490/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 26. júla 2018 – SD/Agrárminiszter

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 26. júla 2018 – SD/Agrárminiszter
      (Vec C-490/18)
      (2019/C 25/17)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: SD

         Žalovaný: Agrárminiszter

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa „spoľahlivá metóda“ uvedená v článku 2 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/1366 (1) na určenie počtu včelstiev, každoročne v období od 1. septembra do 31. decembra vykladať v tom zmysle, že žiadateľ o pomoc je povinný oznámiť počet kolónií včiel, a v prípade kladnej odpovede, je uvedená metóda spoľahlivá?

                  2.

                  Ak sa má podľa článku 55 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 z dôvodu biologických charakteristík včiel každoročne v období od 1. septembra do 31. decembra určiť počet včelstiev, na ktorom sa zakladá pomoc v oblasti včelárstva, možno uvedené nariadenie vykladať v tom zmysle, že sa členské štáty môžu odchýliť od tohto pravidla?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede, môže vnútroštátna právna úprava stanoviť, že sa požadovaný počet kolónií včiel určí so spätnou účinnosťou v januári?

                  4.

                  Možno skutočnosť, že by sa finančné prostriedky Únie na včelárske programy na roky 2017 – 2019 mali prideľovať na základe počtu včelstiev, ktoré členské štáty oznámili v roku 2013 v programoch na roky 2014 – 2016 vykladať v tom zmysle, že počet včelstiev potrebných na rozdelenie pomoci možno stanoviť aj odlišne po období, ktoré sa končí 31. decembra 2016, a ktoré slúži ako základ pre rozdelenie pomoci na rok 2017?

                  5.

                  Možno uvedené nariadenie EÚ vykladať v tom zmysle, že umožňuje prijať vnútroštátnu právnu úpravu, ktorá podmieňuje vyplatenie pomoci de minimis požiadavkou, ktorá nie je v súlade s právom Únie? Má byť pomoc na podporu vykonávania včelárskej činnosti, ktorú stanovuje právo Únie, rovnako primeraná aj v praxi?

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/1366 z 11. mája 2015, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013, pokiaľ ide o pomoc v odvetví včelárstva (Ú. v. EÚ L 211, 2015, s. 3).


title: Vec C-618/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di pace di L’Aquila (Taliansko) 1. októbra 2018 – Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di pace di L’Aquila (Taliansko) 1. októbra 2018 – Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia
      (Vec C-618/18)
      (2019/C 25/19)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Giudice di pace di L’Aquila

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Gabriele Di Girolamo

         Žalovaný: Ministero della Giustizia

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa všeobecné zásady platného práva Únie, ako sú zásady prednosti práva Únie, právnej istoty, ochrany legitímnej dôvery, rovnosti zbraní v konaní, účinnej súdnej ochrany, právo na prejednanie veci nezávislým súdom a všeobecnejšie právo na spravodlivé súdne konanie zaručené článkom 47 Charty základných práv Európskej únie v spojení s článkom 267 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, s ohľadom na judikatúru Súdneho dvora EÚ v oblasti zodpovednosti Talianskej republiky za zjavné porušenie právnych predpisov Únie súdom poslednej inštancie vyplývajúcu z rozsudkov z 30. septembra 2003, Köbler, C-224/01, EU:C:2003:513; z 13. júna 2006, Traghetti del Mediterraneo, C-173/03, EU:C:2006:391 a z 24. novembra 2011, Komisia/Taliansko, C-379/10, EU:C:2011:775, vykladať v tom zmysle, že uvedené ustanovenia a citovaná judikatúra Súdneho dvora bránia tomu, aby členský štát prijal vo svoj vlastný prospech a v prospech orgánov verejnej moci daného štátu, tak ako v prejednávanej veci, právnu úpravu, aká sa zaviedla zákonom č. 18/2015, a to s deklarovaným zámerom vykonať vyššie uvedené rozhodnutia Súdneho dvora, ale so skutočným cieľom zmariť ich účinky a ovplyvniť vnútroštátnu judikatúru, ktorá v novom znení článku 2 ods. 3 a 3a zákona č. 117 z 13. apríla 1988„sulla responsabilità civile dei magistrati“ (o občianskoprávnej zodpovednosti sudcov a prokurátorov) zavádza pojem zodpovednosti za úmyselné pochybenie alebo hrubú nedbanlivosť „v prípade zjavného porušenia zákona a tiež práva Európskej únie“? Uvedená vnútroštátna právna úprava totiž stavia vnútroštátny súd, tak, ako v prejednávanej veci, pred voľbu – pričom nech sa rozhodne akokoľvek, výsledok povedie k občianskoprávnej a disciplinárnej zodpovednosti voči štátu v konaniach, v ktorých hrá významnú úlohu samotná verejná správa -, či postupovať v rozpore s vnútroštátnym právom, neuplatniť príslušné ustanovenia a uplatniť právo Európskej únie v súlade s výkladom Súdneho dvora, alebo naopak porušiť právo Európskej únie a uplatniť vnútroštátne predpisy, ktoré bránia priznaniu účinnej ochrany a sú v rozpore s článkom 1 ods. 3 a článkom 7 smernice 2003/88, doložkami 2 a 4 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorá sa prebrala smernicou 1999/70, a článkom 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie, tak ako sa tieto ustanovenia vykladajú v judikatúre Súdneho dvora v rozsudkoch z 1. marca 2012, O’Brien, C-393/10, EU:C:2012:110 a z 29. novembra 2017, King, C-214/16, EU:C:2017:914.

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku a so zreteľom na stanovisko Corte costituzionale (Ústavný súd, Taliansko) vyjadrené v náleze č. 269/2017 zo 14. decembra 2017 v nadväznosti na rozsudok Súdneho dvora z 5. decembra 2010, M.A.S. a M.B., C-42/17, EU:C:2017:936, možno rozhodnutiu Súdneho dvora prijatému v tomto prejudiciálnom konaní, v ktorom by Súdny dvor konštatoval rozpor medzi právom Európskej únie a článkom 2 ods. 3 a 3a zákona č. 117 z 13. apríla 1988, a to v rámci konania vo veci samej, kde je žalovaným orgán štátnej správy, priznať s ohľadom na článok 31 ods. 2 a článok 47 Charty základných práv Európskej únie, článok 267 ZFEÚ a článok 4 Zmluvy o EÚ právnu silu predpisu práva Európskej únie s priamym účinkom a uplatnením zo strany vnútroštátneho súdu a s možnosťou neuplatniť odporujúce ustanovenie vnútroštátneho práva?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, možno na účely uplatnenia doložky 4 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, prebratú smernicou 1999/70/ES (1), považovať riadneho sudcu alebo riadneho sudcu „v talári“ za porovnateľného stáleho pracovníka vo vzťahu k pracovníkovi na určitý čas, ktorým je „zmierovací sudca“ s rovnakým počtom odpracovaných rokov ako dotknutý riadny sudca, pokiaľ oba súdne orgány vykonávajú rovnaké funkcie, líšia sa však výberové konania na obsadenie pozícií riadnych sudcov (na základe dosiahnutej kvalifikácie a skúšok sa prijímajú do stálej služby, pričom s výnimkou zriedkavých prípadov veľmi závažného porušenia ich povinností je ich pracovný pomer na neurčitý čas v podstate nezrušiteľný) a zmierovacích sudcov [na základe dosiahnutej kvalifikácie sa prijímajú do dočasnej služby, ktorú možno v rámci voľnej úvahy predĺžiť v závislosti od kladného výsledku pravidelného hodnotenia, ktoré vykonáva Consiglio superiore della magistratura (Najvyššia súdna rada, Taliansko), pričom v prípade záporného hodnotenia sú títo honorárni sudcovia okamžite odvolateľní]?

         (1)  .Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).


title: Vec C-639/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Kiel (Nemecko) 12. októbra 2018 – KH/Sparkasse Südholstein

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Kiel (Nemecko) 12. októbra 2018 – KH/Sparkasse Südholstein
      (Vec C-639/18)
      (2019/C 25/20)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Kiel

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: KH

         Žalovaná: Sparkasse Südholstein

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Ide o zmluvu uzatvorenú „v rámci systému organizovaných predajov na diaľku alebo poskytovania služieb na diaľku, prevádzkovaného dodávateľom“ v zmysle článku 2 písm. a) smernice 2002/65/ES (1), prostredníctvom ktorej sa existujúca zmluva o úvere mení výlučne s ohľadom na výšku dohodnutého úročenia (dohoda o úrokovej sadzbe v nasledujúcom období), ak banka so sieťou pobočiek uzatvára zmluvy o úveroch na financovanie nehnuteľností zabezpečených záložným právom v zásade iba v obchodných priestoroch, avšak v priebehu obchodného vzťahu výnimočne uzatvára zmluvy o zmene už uzavretých zmlúv o úveroch aj s výlučným použitím prostriedkov diaľkovej komunikácie?

                  2.

                  Ide o „zmluvu týkajúcu sa finančných služieb“ v zmysle článku 2 písm. a) smernice 2002/65/ES, ak sa existujúca zmluva o úvere zmení výlučne s ohľadom na výšku dohodnutého úročenia (dohoda o úrokovej sadzbe v nasledujúcom období), bez toho, aby sa predĺžila doba splácania úveru alebo jeho výška?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/65/ES z 23. septembra 2002 o poskytovaní finančných služieb spotrebiteľom na diaľku a o zmene a doplnení smernice Rady 90/619/EHS a smerníc 97/7/ES a 98/27/ES (Ú. v. EÚ L 271, 2002, s. 16; Mim. vyd. 06/004, s. 321).


title: Vec C-641/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Genova (Taliansko) 12. októbra 2018 – LG a i./Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Genova (Taliansko) 12. októbra 2018 – LG a i./Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale
      (Vec C-641/18)
      (2019/C 25/21)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale di Genova

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: LG a i.

         Žalované: Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 1 ods. 1 a článok 2 ods. 1 nariadenia (ES) č. 44/2001 (1) z 22. decembra 2000 vykladať – aj s ohľadom na článok 47 Charty základných práv EÚ, článok 6 ods. 1 EDĽP a odôvodnenie 16 smernice 2009/15/ES (2) – v tom zmysle, že v súvislosti s konaním vo veci žaloby o náhradu škody spôsobenej smrťou a ujmou na zdraví v dôsledku potopenia osobného trajektu, a to na základe údajnej zodpovednosti za nedbanlivostné konanie, vylučujú možnosť súdu členského štátu odmietnuť svoju právomoc na základe priznania súdnej imunity v prospech súkromných subjektov a právnických osôb vykonávajúcich činnosti spočívajúce v klasifikácii a/alebo vydávaní osvedčení, ktoré majú sídlo v dotknutom členskom štáte, pokiaľ ide o vykonávanie uvedených klasifikačných a/alebo osvedčovacích činností v mene tretieho štátu?

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004 s. 42).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/15/ES z 23. apríla 2009 o spoločných pravidlách a normách pre organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí a pre príslušné činnosti námorných úradov (Ú. v. EÚ L 131, 2009, s. 47).


title: Vec T-546/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018 – Haufe-Lexware/EUIPO – Le Shi Holdings (Beijing) (Leshare) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Leshare — Skoršia medzinárodná slovná ochranná známka LEXWARE — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia nebezpečenstva zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Podobnosť označení“)

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/39

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018 – Haufe-Lexware/EUIPO – Le Shi Holdings (Beijing) (Leshare)
      (Vec T-546/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Leshare - Skoršia medzinárodná slovná ochranná známka LEXWARE - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia nebezpečenstva zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Podobnosť označení“))
      (2019/C 25/50)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Haufe-Lexware GmbH & Co. KG (Friburg-en-Brisgau, Nemecko) (v zastúpení: N. Hebeis, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Fischer a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Le Shi Holdings (Peking) Ltd (Peking, Čína)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 15. júna 2017 (vec R 1691/2016-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Haufe-Lexware GmbH a Le Shi Holdings (Peking)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Haufe-Lexware GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 338, 9.10.2017.


title: Vec C-29/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 21. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Novartis Farma SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Roche Italia SpA, Consiglio Superiore di Sanità (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Lieky na humánne použitie — Smernica 2001/83/ES — Článok 3 bod 1 — Článok 6 — Smernica 89/105/EHS — Nariadenie (ES) č. 726/2004 — Články 3, 25 a 26 — Prebalenie lieku na účely jeho použitia na liečbu, na ktorú sa nevzťahuje jeho povolenie na uvedenie na trh (mimo povolenia na uvedenie na trh) — Preplatenie zo štátneho systému zdravotného poistenia)

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/4

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 21. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Novartis Farma SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Roche Italia SpA, Consiglio Superiore di Sanità
      (Vec C-29/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Lieky na humánne použitie - Smernica 2001/83/ES - Článok 3 bod 1 - Článok 6 - Smernica 89/105/EHS - Nariadenie (ES) č. 726/2004 - Články 3, 25 a 26 - Prebalenie lieku na účely jeho použitia na liečbu, na ktorú sa nevzťahuje jeho povolenie na uvedenie na trh (mimo povolenia na uvedenie na trh) - Preplatenie zo štátneho systému zdravotného poistenia))
      (2019/C 25/05)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Novartis Farma SpA

         Žalované: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Roche Italia SpA, Consiglio Superiore di Sanità

         za účasti: Ministero della Salute, Regione Veneto, Società Oftalmologica Italiana (SOI) – Associazione Medici Oculisti Italiani (AMOI), Regione Emilia-Romagna

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 bod 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorou sa ustanovuje zákonník Spoločenstva o humánnych liekoch, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2012/26/EÚ z 25. októbra 2012, sa má vykladať v tom zmysle, že liek Avastin po tom, čo bol prebalený za podmienok stanovených vnútroštátnymi opatreniami dotknutými vo veci samej, patrí do pôsobnosti smernice 2001/83, zmenenej smernicou 2012/26.

                  2.

                  Článok 6 smernice 2001/83, zmenenej smernicou 2012/26, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takým vnútroštátnym opatreniam, o aké ide vo veci samej, ktoré definujú podmienky, za akých možno Avastin prebaliť na účely jeho použitia na liečbu oftalmologických indikácií, na ktoré sa nevzťahuje jeho povolenie na uvedenie na trh.

                  3.

                  Články 3, 25 a 26 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy spoločenstva pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky, zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1027/2012 z 25. októbra 2012, sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takému vnútroštátnemu opatreniu, aké vyplýva z článku 1 ods. 4a decreto-legge 21 ottobre 1996, n. 536, recante „Misure per il contenimento della spesa farmaceutica e la rideterminazione del tetto di spesa per l’anno 1996“, convertito dalla legge del 23 dicembre 1996, n. 648 (zákonný dekrét č. 536 z 21. októbra 1996 o „Opatreniach kontroly farmaceutických výdavkov a redefinícii maximálnej úrovne výdavkov na rok 1996“, zmenený na zákon č. 648 z 23. decembra 1996), v znení decreto-legge del 20 marzo 2014, n. 36, convertito dalla legge del 16 maggio 2014, n. 79 (zákonný dekrét č. 36 z 20. marca 2014, zmenený na zákon č. 79 zo 16. mája 2014), ktoré umožňuje Agenzia Italiana del farmaco (AIFA) [Talianska agentúra pre lieky (AIFA)], vykonávať dohľad nad takými liekmi, ako je Avastin, ktorých používanie mimo povolenia na uvádzanie na trh prepláca Servizio Sanitario Nazionale (Štátna zdravotnícka služba, Taliansko), a v prípade potreby prijať opatrenia potrebné na ochranu bezpečnosti pacientov.

         (1)  Ú. v. EÚ C 195, 19.6.2017.


title: Vec C-687/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 7. novembra 2018 – SY/Associated Newspapers Ltd

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 7. novembra 2018 – SY/Associated Newspapers Ltd
      (Vec C-687/18)
      (2019/C 25/34)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: SY

         Žalovaný: Associated Newspapers Ltd

         Prejudiciálne otázky

      Sú ustanovenia vnútroštátneho práva, akými sú pododdiely 4 a 5 oddielu 32 Data Protection Act (zákon o ochrane údajov) z roku 1998 (ďalej len „ZOÚ“) – ktoré stanovujú, že ak prevádzkovateľ tvrdí, že akékoľvek osobné údaje, ktoré sú predmetom konania proti tomuto prevádzkovateľovi, sa spracúvajú i) výlučne na účely žurnalistiky, umelecké účely alebo literárne účely a ii) s cieľom uverejniť akýkoľvek novinársky, literárny alebo umelecký materiál, ktorý nebol predtým prevádzkovateľom uverejnený, tak takéto konanie sa má pokiaľ ide o neuverejnené osobné údaje prerušiť, až do (a) rozhodnutia Information Commissioner (komisár pre informácie) o nesplnení podmienok pod písm. i) alebo ii), (b) späťvzatia návrhu zo strany prevádzkovateľa alebo (c) uverejnenia osobných údajov – v súlade s článkami 9, 22 a 23 smernice 95/46/ES (1) a článkami 7, 8 a 47 Charty základných práv Európskej únie?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES L 281, 1995, s. 31; Mim. vyd. 13/015, s. 355).


title: Vec C-147/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanţa – Rumunsko) – Sindicatul Familia Constanţa, Ustinia Cvas a i./Direcţia Generală de Asistenţă Socială şi Protecţia Copilului Constanţa (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov — Organizácia pracovného času — Charta základných práv Európskej únie — Článok 31 — Smernica 2003/88/ES — Pôsobnosť — Výnimka — Článok 1 ods. 3 — Smernica 89/391/EHS — Článok 2 ods. 2 — Činnosť profesionálneho rodiča)

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/5

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanţa – Rumunsko) – Sindicatul Familia Constanţa, Ustinia Cvas a i./Direcţia Generală de Asistenţă Socială şi Protecţia Copilului Constanţa
      (Vec C-147/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov - Organizácia pracovného času - Charta základných práv Európskej únie - Článok 31 - Smernica 2003/88/ES - Pôsobnosť - Výnimka - Článok 1 ods. 3 - Smernica 89/391/EHS - Článok 2 ods. 2 - Činnosť profesionálneho rodiča))
      (2019/C 25/06)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Constanţa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Sindicatul Familia Constanţa, Ustinia Cvas, Silvica Jianu, Dumitra Bocu, Cader Aziz, Georgeta Crângaşu, Sema Cutlacai

         Žalovaný: Direcţia Generală de Asistenţă Socială şi Protecţia Copilului Constanţa

         Výrok rozsudku

      Článok 1 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času v spojení s článkom 2 ods. 2 smernice Rady 89/391/EHS z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci sa má vykladať v tom zmysle, že do pôsobnosti smernice 2003/88 nepatrí činnosť profesionálneho rodiča, ktorá v rámci pracovnoprávneho vzťahu s verejným orgánom spočíva v prijatí a integrovaní dieťaťa do svojej domácnosti a sústavnej starostlivosti o harmonický vývoj a vzdelávanie tohto dieťaťa.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec C-295/17: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 22. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Pôsobnosť — Zdaniteľné transakcie — Poskytovanie služieb za protihodnotu — Odlíšenie nezdaniteľnej náhrady škody od zdaniteľných služieb poskytnutých za protihodnotu v podobe „odškodnenia“)

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/8

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 22. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Vec C-295/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Pôsobnosť - Zdaniteľné transakcie - Poskytovanie služieb za protihodnotu - Odlíšenie nezdaniteľnej náhrady škody od zdaniteľných služieb poskytnutých za protihodnotu v podobe „odškodnenia“))
      (2019/C 25/09)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 2 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že vopred stanovená suma, vyberaná poskytovateľom služieb v prípade predčasného ukončenia zmluvy o poskytovaní služieb, stanovujúcej minimálnu dobu viazanosti, zo strany jeho zákazníka alebo z dôvodu, za ktorý zodpovedá jeho zákazník, pričom táto suma predstavuje sumu, ktorú by poskytovateľ služby vyberal po zvyšok uvedenej doby, ak by nedošlo k takémuto predčasnému ukončeniu zmluvy, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu, sa musí považovať za protihodnotu za poskytovanie služieb a ako taká podlieha tejto dani.

                  2.

                  Pre kvalifikáciu sumy vopred stanovenej v zmluve o poskytovaní služieb, ktorú je zákazník povinný zaplatiť v prípade predčasného ukončenia tejto zmluvy, nie je relevantná skutočnosť, že účelom tejto paušálnej sumy je odradiť zákazníkov od nedodržania minimálnej doby viazanosti a nahradiť škodu, ktorá vznikne poskytovateľovi služieb z dôvodu nedodržania tejto doby, ako ani skutočnosť, že odmena sprostredkovateľa za uzavretie zmlúv stanovujúcich minimálnu dobu viazanosti je vyššia ako jeho odmena za uzavretie zmlúv nestanovujúcich takúto dobu viazanosti, a ani skutočnosť, že uvedená suma je podľa vnútroštátneho práva kvalifikovaná ako zmluvná pokuta.

         (1)  Ú. v. EÚ C 256, 7.8.2017.


title: Vec T-681/18: Žaloba podaná 16. novembra 2018 – "Korporaciya „Masternet“/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/55

      Žaloba podaná 16. novembra 2018 – "Korporaciya „Masternet“/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)
      (Vec T-681/18)
      (2019/C 25/71)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ZAO "Korporaciya „Masternet“ (Moskva, Rusko) (v zastúpení: N. Bürglen, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie STAYER – ochranná známka Európskej únie č. 4 675 881

         Konanie pred EUIPO: konanie o výmaze

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 7. septembra 2018 vo veci R 1940/2017-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 18 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec C-661/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) 22. októbra 2018 – CTT – Correios de Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               21.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) 22. októbra 2018 – CTT – Correios de Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Vec C-661/18)
      (2019/C 25/26)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: CTT – Correios de Portugal

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bránia zásady neutrality, efektivity, ekvivalencie a proporcionality takému výkladu článku 98 ods. 2 Código del IVA (zákon o DPH) (1), ktorý vylučuje uplatnenie uvedeného ustanovenia na zmenu alebo úpravu už vykonaného odpočítania dane?

                  2.

                  Bránia tieto zásady právnej úprave, akou je článok 23 ods. 1 písm. b) a ods. 6 zákona o DPH, ktorý sa vykladá v tom zmysle, že zdaniteľná osoba, ktorá si na účely výpočtu práva na odpočítanie dane zaplatenej na vstupe za tovary alebo služby na zmiešané použitie zvolila metódu založenú na koeficiente alebo metódu prerozdelenia, a vykonala úpravu na základe konečných hodnôt za rok, na ktorý sa vzťahuje odpočítanie dane v súlade s odsekom 6 uvedeného ustanovenia, nemôže v rámci dodatočného výmeru DPH z činnosti, ktorá bola pôvodne považovaná za oslobodenú od dane, zmeniť so spätnou účinnosťou tieto prvky a znova prepočítať pôvodne uplatnené odpočítanie dane uskutočnené v súlade s týmto ustanovením?

         (1)  Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado.