title: Vec C-29/10: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  15. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel — Luxembursko) — Heiko Koelzsch/Luxemburské veľkovojvodstvo (Rímsky dohovor o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky — Pracovná zmluva — Voľba účastníkov zmluvy — Kogentné ustanovenia právneho poriadku, ktoré sa uplatňujú pri absencii voľby — Určenie tohto právneho poriadku — Pojem štát, v ktorom zamestnanec „obvykle vykonáva svoju prácu“ — Zamestnanec vykonávajúci svoju prácu vo viac ako jednom zmluvnom štáte)

text:
               7.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 139/9

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel — Luxembursko) — Heiko Koelzsch/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-29/10) (1)

   (Rímsky dohovor o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky - Pracovná zmluva - Voľba účastníkov zmluvy - Kogentné ustanovenia právneho poriadku, ktoré sa uplatňujú pri absencii voľby - Určenie tohto právneho poriadku - Pojem štát, v ktorom zamestnanec „obvykle vykonáva svoju prácu“ - Zamestnanec vykonávajúci svoju prácu vo viac ako jednom zmluvnom štáte)
   2011/C 139/14
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour d’appel

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Heiko Koelzsch

      Žalovaný: Luxemburské veľkovojvodstvo

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Cour d’appel — Výklad článku 6 ods. 2 písm. a) Dohovoru o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky, otvoreného na podpis v Ríme 19. júna 1980 (Ú. v. EÚ C 169, 2005, s. 10) — Určenie práva uplatniteľného na žalobu podanú z dôvodu nezákonnej výpovede, pri neexistencii voľby práva účastníkmi individuálnej pracovnej zmluvy — Pojem „miesto v ktorom zamestnanec obvykle vykonáva svoju prácu“ — Zamestnanec vykonávajúci svoju prácu vo viacerých štátoch, ale systematicky sa vracajúci do jedného z nich

      Výrok rozsudku

   Článok 6 ods. 2 písm. a) Dohovoru o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky, otvoreného na podpis v Ríme 19. júna 1980, sa musí vykladať v tom zmysle, že za predpokladu, že zamestnanec vykonáva svoje činnosti vo viac ako jednom zmluvnom štáte, je štátom, v ktorom zamestnanec pri plnení zmluvy obvykle vykonáva svoju prácu v zmysle tohto ustanovenia, štát, v ktorom alebo z ktorého vzhľadom na všetky okolnosti, ktoré sú príznačné pre túto činnosť, plní zamestnanec podstatnú časť svojich povinností vo vzťahu k zamestnávateľovi.

      (1)  Ú. v. EÚ C 80, 27.3.2010.


title: Vec C-84/10 P: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z  22. októbra 2010 — Longevity Health Products, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Merck KGaA [Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 8 ods. 1 písm. b) — Slovné označenie „Kids Vits“ — Námietka majiteľa slovnej ochrannej známky Spoločenstva VITS4KIDS — Úroveň pozornosti príslušnej skupiny verejnosti — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť označení — Právo byť vypočutý]

text:
               12.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/9

         Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 22. októbra 2010 — Longevity Health Products, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Merck KGaA
   (Vec C-84/10 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 8 ods. 1 písm. b) - Slovné označenie „Kids Vits“ - Námietka majiteľa slovnej ochrannej známky Spoločenstva VITS4KIDS - Úroveň pozornosti príslušnej skupiny verejnosti - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Právo byť vypočutý)
   2011/C 80/16
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Longevity Health Products, Inc. (v zastúpení: J. E. Korab, Rechtsanwalt)

      Žalovaní: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca), Merck KGaA

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 9. decembra 2009, Longevity Health Products/ÚHVT — Merck (Kids Vids) (T-484/08), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu o neplatnosť podanú proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 28. augusta 2008 o zamietnutí zápisu slovného označenia „Kids Vits“ ako ochrannej známky Spoločenstva pre určité tovary patriace do triedy 5 a vyhovelo sa námietke majiteľa skoršej slovnej ochrannej známky Spoločenstva„VITS4KIDS“ — Porušenie práva byť vypočutý v súdnom konaní — Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 — Pravdepodobnosť zámeny dvoch ochranných známok

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Longevity Health Products, Inc. je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 100, 17.4.2010.


title: Spojené veci C-474/09 P až C-476/09 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  28. júla 2011 — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P)/Európska komisia, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Odvolanie — Štátna pomoc — Žaloba o neplatnosť — Rozhodnutia Komisie týkajúce sa schém štátnej pomoci zavedených Španielskom v prospech určitých spoločností v provinciách Vizcaya, Álava a Guipúzcoa — Zníženie základu dane pre niektoré novozaložené spoločnosti — Legitímna dôvera — Zásady právnej istoty a riadnej správy veci verejných — Dodržanie primeranej lehoty — Neoznámenie)

text:
               8.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 298/4

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 28. júla 2011 — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P)/Európska komisia, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
   (Spojené veci C-474/09 P až C-476/09 P) (1)

   (Odvolanie - Štátna pomoc - Žaloba o neplatnosť - Rozhodnutia Komisie týkajúce sa schém štátnej pomoci zavedených Španielskom v prospech určitých spoločností v provinciách Vizcaya, Álava a Guipúzcoa - Zníženie základu dane pre niektoré novozaložené spoločnosti - Legitímna dôvera - Zásady právnej istoty a riadnej správy veci verejných - Dodržanie primeranej lehoty - Neoznámenie)
   2011/C 298/06
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolatelia: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P) (v zastúpení: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, abogados)

      Ďalší účastníci odvolacieho konania: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre a C. Urraca Caviedes, splnomocnení zástupcovia), Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (v zastúpení: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, abogados), Comunidad Autónoma de la Rioja (v zastúpení: J. M. Criado Gámez a M. Martínez Aguirre, abogados), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (v zastúpení: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, abogados), Confederación Empresarial Vasca (Confebask)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje odvolateľov: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: N. Díaz Abad, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata rozšírená komora) z 9. septembra 2009, Diputación Foral de Álava a Gobierno Vasco a i./Komisia (T-227/01 až T-229/01, T-265/01, T-266/01 a T-270/01), ktorým Súd prvého stupňa zamietol vo veciach T-227/01 a T-265/01 žalobu o neplatnosť rozhodnutia Komisie 2002/820/ES z 11. júla 2001 týkajúceho sa schémy štátnej pomoci zavedenej Španielskom v prospech spoločností v provincii Álava vo forme zľavy na daniach vo výške 45 % investovanej sumy (Ú. v. ES L 296, s. 1), vo veciach T-228/01 a T-266/01 žalobu o neplatnosť rozhodnutia Komisie 2003/27/ES Komisie z 11. júla 2001, týkajúceho sa schémy štátnej pomoci zavedenej Španielskom v prospech spoločností v provincii Vizcaya vo forme zľavy na daniach vo výške 45 % investovanej sumy (Ú. v. ES L 17, s. 1) a vo veciach T-229/01 a T-270/01 žalobu o neplatnosť rozhodnutia Komisie 2002/894/ES z 11. júla 2001 týkajúceho sa schémy štátnej pomoci zavedenej Španielskom v prospech spoločností v provincii Guipúzcoa vo forme zľavy na daniach vo výške 45 % investovanej sumy (Ú. v. ES L 314, s. 26)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolania a vzájomné odvolania sa zamietajú.

               2.

               Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava a Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa sú povinní rovnakým dielom nahradiť trovy týchto odvolacích konaní.

               3.

               Španielske kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 37, 13.2.2010.


title: Vec C-572/15: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 5. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Riigikohus – Estónsko) – F. Hoffmann-La Roche AG/Accord Healthcare OÜ (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priemyselné a obchodné vlastníctvo — Patent — Dodatkové ochranné osvedčenie — Nariadenie (ES) č. 469/2009 — Článok 21 ods. 2 — Prechodné ustanovenia — Osvedčenie udelené v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi členského štátu pred jeho pristúpením k Európskej únii — Výklad článku 21 ods. 2 — Doba platnosti osvedčenia — Platnosť článku 21 ods. 2 — Úprava sekundárneho práva vyplývajúceho priamo z aktu o pristúpení — Nedostatok právomoci Súdneho dvora)

text:
               28.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 441/5

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 5. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Riigikohus – Estónsko) – F. Hoffmann-La Roche AG/Accord Healthcare OÜ
      (Vec C-572/15) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priemyselné a obchodné vlastníctvo - Patent - Dodatkové ochranné osvedčenie - Nariadenie (ES) č. 469/2009 - Článok 21 ods. 2 - Prechodné ustanovenia - Osvedčenie udelené v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi členského štátu pred jeho pristúpením k Európskej únii - Výklad článku 21 ods. 2 - Doba platnosti osvedčenia - Platnosť článku 21 ods. 2 - Úprava sekundárneho práva vyplývajúceho priamo z aktu o pristúpení - Nedostatok právomoci Súdneho dvora))
      (2016/C 441/06)
      Jazyk konania: estónčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Riigikohus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: F. Hoffmann-La Roche AG

         Žalovaná: Accord Healthcare OÜ

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Súdny dvor Európskej únie nemá právomoc rozhodnúť o platnosti článku 21 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá, zmeneného a doplneného aktom o podmienkach pristúpenia Chorvátskej republiky a o úpravách Zmluvy o Európskej únii, Zmluvy o fungovaní Európskej únie a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu.

                  2.

                  Článok 21 ods. 2 nariadenia č. 469/2009 v znení zmien a doplnení sa má vykladať v tom zmysle, že sa uplatní na dodatkové ochranné osvedčenie pre určité liečivo, udelené členským štátom pred jeho pristúpením k Európskej únii. Ak pre toto liečivo bolo vydané povolenie na uvedenie na trh v Európskom hospodárskom priestore skôr, ako bolo toto povolenie vydané v uvedenom členskom štáte, a prípadne bolo vydané pred pristúpením tohto štátu do Únie, na účely určenia doby platnosti uvedeného dodatkového ochranného osvedčenia sa musí zohľadňovať iba toto prvé povolenie na uvedenie výrobku na trh.

         (1)  Ú. v. EÚ C 27, 25.1.2016.


title: Vec C-71/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) 9. februára 2017 – David Vicente Fernandes/Gabinete Português de Carta Verde

text:
               24.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) 9. februára 2017 – David Vicente Fernandes/Gabinete Português de Carta Verde
   (Vec C-71/17)
   (2017/C 129/07)
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca a navrhovateľ v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: David Vicente Fernandes

      Žalovaný a odporca v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Gabinete Português de Carta Verde

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vyvoláva poistenie uzavreté v Luxembursku právne účinky v Portugalsku, ako keby bola príslušná poistka vystavená v Portugalsku?

               2.

               Je Gabinete Português de Carta Verde orgánom pre náhradu škody uvedeným v článku 24 ods. 1 smernice 2009/103/ES (1) a… – ako subjekt zodpovedný za poskytnutie náhrady škody poškodeným osobám v prípadoch uvedených v článku 20 ods. 1 smernice – zodpovedá tak, ako by zodpovedala luxemburská poisťovňa?

               3.

               Stačí v prejednávanej veci žalovať orgán pre náhradu škody, alebo… je potrebné žalovať aj poisťovňu? V tomto poslednom uvedenom prípade,… môže byť uvedená poisťovňa žalovaná v mieste svojho sídla v Luxembursku…, alebo treba žalovať jej zástupcu v Portugalsku?

               4.

               V prípade, ak táto poisťovňa nemá zástupcu v Portugalsku, koho treba žalovať, aby vyplatil úplnú náhradu škody, pokiaľ existuje poistka, z ktorej vyplýva neobmedzená zodpovednosť za škodu?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (Ú. v. EÚ L 263, 2009, s. 11).


title: Vec C-459/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz (Rakúsko) 9. októbra 2007 – Veli Elshani/Hauptzollamt Linz

text:
               8.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/30

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz (Rakúsko) 9. októbra 2007 – Veli Elshani/Hauptzollamt Linz
   (Vec C-459/07)
   (2007/C 297/49)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Veli Elshani

      Žalovaný: Hauptzollamt Linz
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Podmienky uplatnenia zániku colného dlhu uvedené v článku 233 prvom pododseku písm. d) nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 (1) z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (ďalej len „colný kódex“) sa neviažu na okamih vzniku colného dlhu, ale na dobu po vzniku colného dlhu, pretože jeho predpokladom je colný dlh „ktorý vznikol“ podľa článku 202 colného kódexu.
               Treba slovné spojenie „pri nezákonnom dovoze [vstupe – neoficiálny preklad]“ v zmysle článku 233 prvého pododseku písm. d) colného kódexu vykladať tak, že

                           —

                           vstup tovaru na colné územie Spoločenstva, pri ktorom vznikol colný dlh podľa článku 202 colného kódexu, končí už jeho vstupom na pohraničnú colnicu alebo na iné miesto určené colnými orgánmi, najneskôr však v okamihu opustenia colných priestorov pohraničnej colnice alebo iného miesta určeného colnými orgánmi, pretože tovar sa tým dostal dovnútra colného územia, takže zaistenie a zhabanie tovaru po tomto okamihu už nevedie k zániku colného dlhu,
                           alebo vykladať tak, že

                           —

                           vstup tovaru na colné územie Spoločenstva, pri ktorom vznikol colný dlh podľa článku 202 colného kódexu trvá v zmysle hospodárskeho prístupu tak dlho, dokedy ešte trvá jeho preprava ako jednotný proces nadväzujúci na vstup tovaru na colné územie, a tovar na colnom území teda ešte nedošiel na prvé miesto určenia a jeho pohyb sa nezastavil, takže zaistenie a zhabanie tovaru až do tohto okamihu vedie k zániku colného dlhu?

               2.

               V prípade nezákonného konania v zmysle článku 202 colného kódexu, ktoré je odhalené pri dovoze tovaru, colný dlh povinne zaniká. Zaistenie tovaru bezprostredne pri odňatí spod colného dohľadu ako nezákonnom konaní v zmysle článku 203 colného kódexu nevedie naproti tomu k okamžitému zániku colného dlhu.
               Treba článok 233 prvý pododsek písm. d) colného kódexu vykladať tak, že tento zánik colného dlhu výslovne obmedzený na prípady vzniku colného dlhu podľa článku 202 colného kódexu napriek tomu spĺňa zásadu rovnakého zaobchádzania s nezákonným konaním?

      (1)  Ú. v. EÚ L 302, s. 1.


title: Vec T-300/14: Žaloba podaná 2. mája 2014 – Fricopan Back/Komisia

text:
               14.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/48

         Žaloba podaná 2. mája 2014 – Fricopan Back/Komisia
   (Vec T-300/14)
   2014/C 223/51
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Nemecko) (v zastúpení: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 18. decembra 2013 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ proti Spolkovej republike Nemecko z dôvodu podpory elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie a nižšieho príplatku EEG pre energeticky náročných odberateľov vo veci štátnej pomoci SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) v rozsahu, v akom sa týka nižšieho príplatku EEG pre energeticky náročných odberateľov,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na neexistencii zvýhodnenia v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že nižší príplatok EEG pre energeticky náročných odberateľov stanovený v zákone o uprednostňovaní energií z obnoviteľných zdrojov (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) (ďalej len „EEG“) nepredstavuje pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Na tomto mieste uvádza, že energeticky nároční odberatelia zaiste nebudú touto úpravou zvýhodnení. Osobitný systém náhrad je skôr náhradou za mimoriadne výdavky, ktoré v osobitnej miere postihujú žalobkyňu a porovnateľných odberateľov v rámci podpory elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie a slúži na obnovenie konkurencieschopnosti energeticky náročných odberateľov, ktorí by boli predovšetkým významným spôsobom poškodení príplatkom EEG.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na neexistencii štátnych prostriedkov v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ

                           —

                           Žalobkyňa okrem toho tvrdí, že osobitný systém náhrad nepredstavuje „štátne alebo zo štátnych prostriedkov“ poskytnuté opatrenie. V tejto súvislosti uvádza, že samotný príplatok EEG nie je štátny prostriedok, a preto ani zrieknutie sa tohto prostriedku osobitným systémom náhrad nemôže predstavovať opatrenie poskytnuté zo štátnych prostriedkov.

                           —

                           Príplatok EEG nevyberá, nespravuje a už vôbec nerozdeľuje štát alebo štátom ustanovená alebo zriadená verejná alebo súkromná inštitúcia. Príplatok EEG naopak možno vybrať priamo prostredníctvom prevádzkovateľov prenosových sústav pre elektrinu na základe zodpovedajúceho občianskoprávneho nároku. Príplatok EEG nepripadne do štátneho rozpočtu, takže osobitný systém náhrad následne žiadnym spôsobom nezníži nepriamo alebo priamo príjmy štátu.

                           —

                           Prostriedky EEG nie sú k dispozícii ani štátnym orgánom. Navyše neexistuje verejná kontrola prostriedkov EEG ako napríklad Nemeckým federálnym úradom pre hospodárstvo a kontrolu vývozu (BAFA) alebo Spolkovou agentúrou.


title: Vec C-369/11: Žaloba podaná 12. júla 2011 — Európska komisia/Talianska republika

text:
               24.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/11

         Žaloba podaná 12. júla 2011 — Európska komisia/Talianska republika
   (Vec C-369/11)
   2011/C 282/21
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: E. Montaguti a H. Støvlbæk, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               rozhodnúť, že Talianska republika tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkom 6 ods. 3 a prílohou II smernice 91/440/EHS (1), v znení zmien a doplnení, a s článkom 4 ods. 2 a článkom 14 ods. 2 smernice 2001/14/ES (2), článkom 4 ods. 1 a článkom 30 ods. 3 smernice 2001/14/ES, a s článkom 30 ods. 1 smernice 2001/14/ES, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z týchto ustanovení,

               —

               zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Výhrady uvedené Komisiou proti Talianskej republike sa týkajú nezávislosti orgánu vykonávajúceho hlavné úlohy v oblasti prístupu k infraštruktúre, ukladania poplatkov za prístup k železničnej infraštruktúre, ako aj právomocí a autonómie regulačného orgánu v oblasti železničnej dopravy.
   Po prvé právna úprava, podľa ktorej podstatné úkoly v oblasti prístupu k infraštruktúre vykonáva prevádzkovateľ infraštruktúry, neponúka žiadne dostatočné záruky, že je tento prevádzkovateľ nezávislý na holdingu skupiny, ku ktorej patrí a ktorá zahŕňa i najvýznamnejší železničný podnik na trhu.
   Pretože poplatky za prístup k železničnej sieti stanovuje Ministerstvo dopravy, pričom prevádzkovateľ infraštruktúry môže v tejto oblasti len predložiť návrh a je poverený výlučne úlohami operatívnej povahy spočívajúcimi v stanovení poplatkov skutočne dlžných jednotlivými železničnými podnikmi, je prevádzkovateľ zbavený podstatného nástroja vedenia, čo je v rozpore s požiadavkou nezávislosti vedenia podniku.
   Nakoniec nie je zabezpečená úplná a nevyhnutná nezávislosť regulačného orgánu vo vzťahu k všetkým železničným podnikom, keďže personál regulačného orgánu sa skladá z úradníkov Ministerstva dopravy a toto ministerstvo naďalej vykonáva rozhodujúci vplyv na holding skupiny, ktorá zahŕňa najvýznamnejší taliansky železniční podnik, a teda aj na tento podnik.

      (1)  Ú. v. ES L 237, s. 25; Mim. vyd. 07/001, s. 341.

      (2)  Ú. v. ES L 75, s. 29; Mim. vyd. 07/005, s. 404.


title: Vec T-538/08: Žaloba podaná 9. decembra 2008 – Rewe-Zentral/ÚHVT – Kodi Diskontläden (inéa)

text:
               7.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/29

         Žaloba podaná 9. decembra 2008 – Rewe-Zentral/ÚHVT – Kodi Diskontläden (inéa)
   (Vec T-538/08)
   (2009/C 55/55)
   Jazyk žaloby: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Rewe-Zentral AG (Kolín, Nemecko) (v zastúpení: M. Kinkeldey a A. Bognár, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Kodi Diskontläden GmbH (Oberhausen, Nemecko)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 6. októbra 2008 – číslo odvolania R 744/2008-4 a

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „inéa“ v modrej, ružovej a bielej farbe pre tovary tried 3, 5 a 16 (prihláška č. 4 462 826).

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky:Kodi Diskontläden GmbH.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:„MINEA“ (ochranná známka č. 303 61 428.5) pre tovary tried 8, 9 a 16, pričom námietka smeruje proti zápisu pre tovary triedy 16.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie rozhodnutia námietkového oddelenia.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 (1), keďže medzi kolidujúcimi ochrannými známkami neexistuje nijaké nebezpečenstvo zámeny.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec C-96/09 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  29. marca 2011 — Anheuser-Busch, Inc./Budějovický Budvar, národní podnik, Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) [Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 8 ods. 4 — Prihláška slovnej a obrazovej ochrannej známky BUD — Námietka — Údaj o zemepisnom pôvode „bud“ — Ochrana podľa Lisabonskej dohody a dvojstranných zmlúv zaväzujúcich dva členské štáty — Používanie v obchodnom styku — Označenie, ktoré má väčší ako iba miestny dosah]

text:
               21.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/3

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. marca 2011 — Anheuser-Busch, Inc./Budějovický Budvar, národní podnik, Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-96/09 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 8 ods. 4 - Prihláška slovnej a obrazovej ochrannej známky BUD - Námietka - Údaj o zemepisnom pôvode „bud“ - Ochrana podľa Lisabonskej dohody a dvojstranných zmlúv zaväzujúcich dva členské štáty - Používanie v obchodnom styku - Označenie, ktoré má väčší ako iba miestny dosah)
   2011/C 152/04
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Anheuser-Busch, Inc. (v zastúpení: V. von Bomhard a B. Goebel, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastníci konania: Budějovický Budvar, národní podnik (v zastúpení: F. Fajgenbaum, T. Lachacinski, C. Petsch a S. Sculy-Logotheti, avocats), Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) zo 16. decembra 2008, Budějovický Budvar/ÚHVT a Anheuser-Busch (spojené veci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06), ktorým Súd prvého stupňa zrušil rozhodnutia druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) R 234/2005-2, R 241/2005-2, R 802/2004-2 a R 305/2005-2 zamietajúce odvolania podané proti rozhodnutiam námietkového oddelenia, ktorými boli zamietnuté námietky, ktoré podal Budějovický Budvar, národní podnik, proti prihláške slovnej ochrannej známky „BUD“ pre tovary patriace do tried 32 a 33 — Porušenie článku 8 ods. 4 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev zo 16. decembra 2008, Budějovický Budvar/ÚHVT — Anheuser-Busch (BUD) (T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06), sa zrušuje v rozsahu, v akom Súd prvého stupňa, pokiaľ ide o výklad článku 8 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 422/2004 z 19. februára 2004, najprv nesprávne rozhodol, že dosah dotknutého označenia, ktorý musí byť väčší ako miestny, sa má posudzovať výlučne vzhľadom na rozsah územia ochrany tohto označenia bez ohľadu na jeho používanie na tomto území, potom, že príslušné územie na posúdenie používania uvedeného označenia nie je nevyhnutne územie jeho ochrany, a nakoniec, že k používaniu tohto označenia nemusí nevyhnutne prísť pred podaním prihlášky na zápis ochrannej známky Spoločenstva.

               2.

               Vo zvyšnej časti sa odvolanie zamieta.

               3.

               Spojené veci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06 sa vracajú Všeobecnému súdu Európskej únie.

               4.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní o veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113, 16.5.2009.


title: Vec T-224/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  25. júna 2008 – Otto/ÚHVT – L'Altra Moda (l'Altra Moda) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Žiadosť o zápis obrazovej ochrannej známky Spoločenstva l'Altra Moda — Staršia národná obrazová ochranná známka Alba Moda — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94 — Článok 73 a článok 74 ods. 1 a 2 nariadenia Rady č. 40/94 )

text:
               2.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 197/21

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 25. júna 2008 – Otto/ÚHVT – L'Altra Moda (l'Altra Moda)
   (Vec T-224/06) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Žiadosť o zápis obrazovej ochrannej známky Spoločenstva l'Altra Moda - Staršia národná obrazová ochranná známka Alba Moda - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94 - Článok 73 a článok 74 ods. 1 a 2 nariadenia Rady č. 40/94“)
   (2008/C 197/36)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobca: Otto GmbH & Co. KG (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: C. Rohnke a M. Munz, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: O. Montalto a P. Bullock, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní na Súde prvého stupňa: L'Altra Moda Spa (Rím, Taliansko) (v zastúpení: A. Masetti Zannini de Concina a M. Bucarelli, advokáti)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 16. júna 2006 (vec R 793/2005-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Otto GmbH & Co. KG a l'Altra Moda Spa
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Otto GmbH & Co. KG je povinná nahradiť vlastné trovy konania, ako aj trovy konania Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a l'Altra Moda Spa.

      (1)  Ú. v. EÚ C 281, 18.11.2006.


title: Vec C-576/12 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  28. novembra 2013 — Ivan Jurašinović/Rada Európskej únie [Odvolanie — Prístup k dokumentom inštitúcií — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Výnimky z práva na prístup — Článok 4 ods. 1 písm. a) prvá a tretia zarážka — Verejná bezpečnosť — Medzinárodné vzťahy]

text:
               15.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/16

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 28. novembra 2013 — Ivan Jurašinović/Rada Európskej únie
   (Vec C-576/12 P) (1)

   (Odvolanie - Prístup k dokumentom inštitúcií - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Výnimky z práva na prístup - Článok 4 ods. 1 písm. a) prvá a tretia zarážka - Verejná bezpečnosť - Medzinárodné vzťahy)
   2014/C 45/29
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Ivan Jurašinović (v zastúpení: N. Amara-Lebret, advokátka)

      Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: K. Pellinghelli a B. Driessen, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 3. októbra 2012, Jurašinović/Rada (T-465/09), ktorým Všeobecný súd zamietol návrh o zrušenie rozhodnutia Rady z 21. septembra 2009, ktorým boli sprístupnené niektoré správy vypracované pozorovateľmi Európskej únie prítomnými v Chorvátsku v oblasti Kninu medzi 1. a 31. augustom 1995 — Žiadosť o prístup k dokumentom držaným Radou — Porušenie práva na spravodlivý proces — Porušenie článku 4 ods. 1 a článku 9 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331) — Správy pozorovateľov vyslaných Európskou úniou do Chorvátska — Výnimky z práva na prístup k dokumentom — Citlivé dokumenty — Riziko poškodenia ochrany medzinárodných vzťahov — Predchádzajúce sprístupnenie týchto dokumentov žalovanému v rámci trestného konania prebiehajúceho pred Medzinárodným trestným tribunálom pre bývalú Juhosláviu — Ohrozenie riadneho priebehu trestného konania

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Ivan Jurašinović je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 32, 2.2.2013.


title: Vec C-47/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Judecătoria Timișoara (Rumunsko) 2. februára 2011 — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Judecătoria Timișoara (Rumunsko) 2. februára 2011 — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ
   (Vec C-47/11)
   2011/C 113/13
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Judecătoria Timișoara

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: SC Volksbank România SA

      Žalovaný: Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor (CRPC) ARAD TIMIȘ

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 30 ods. 1 smernice 2008/48 (1) vykladať v tom zmysle, že zakazuje členským štátom uplatňovať vnútroštátny právny predpis, ktorým sa prebrala smernica, aj na zmluvy uzatvorené pred nadobudnutím účinnosti tohto vnútroštátneho právneho predpisu?

               2.

               Má sa článok 22 ods. 1 smernice 2008/48 vykladať v tom zmysle, že zakladá úplnú harmonizáciu v oblasti zmlúv o spotrebiteľskom úvere, harmonizáciu, ktorá neumožňuje, aby členské štáty:

                           2.1.

                           rozširovali rozsah pôsobnosti ustanovení smernice 2008/48 na zmluvy smernicou výslovne vylúčené z rozsahu jej pôsobnosti (ako napr. zmluvy o poskytnutí hypotekárneho úveru) alebo

                           2.2.

                           ukladali úverovým inštitúciám ďalšie povinnosti týkajúce sa druhov poplatkov, ktoré si môžu vyúčtovať, alebo kategórií referenčných hodnôt pre pohyblivú úrokovú sadzbu v zmluvách o spotrebiteľskom úvere, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti preberajúcich vnútroštátnych ustanovení?

               3.

               V prípade zápornej odpovede na druhú otázku: Majú sa zásady slobody pohybu tovaru a slobody pohybu kapitálu vykladať v tom zmysle, že neumožňujú členskému štátu prijímať opatrenia voči úverovým inštitúciám zakazujúce uplatňovať v rámci zmlúv o spotrebiteľskom úvere bankové poplatky, ktoré nie sú uvedené v zozname prípustných poplatkov, aj v prípade, ak vnútroštátna právna úprava tohto členského štátu neurčuje prípustné poplatky?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (Ú. v. EÚ L 133, s. 66).


title: Spojené veci C-430/08 a C-431/08: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 14. januára 2010 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali VAT and Duties Tribunal, Edinburgh, a VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Spojené kráľovstvo) — Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08)/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs [Nariadenie (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva — Články 78 a 203 — Nariadenie (EHS) č. 2454/93 — Článok 865 — Aktívny zošľachťovací styk — Nesprávny kód colného režimu — Vznik colného dlhu — Oprava colného vyhlásenia]

text:
               13.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/11

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 14. januára 2010 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali VAT and Duties Tribunal, Edinburgh, a VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Spojené kráľovstvo) — Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08)/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Spojené veci C-430/08 a C-431/08) (1)

   (Nariadenie (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva - Články 78 a 203 - Nariadenie (EHS) č. 2454/93 - Článok 865 - Aktívny zošľachťovací styk - Nesprávny kód colného režimu - Vznik colného dlhu - Oprava colného vyhlásenia)
   2010/C 63/17
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátne súdy, ktoré podali návrhy na začatie prejudiciálneho konania

   VAT and Duties Tribunal, Edinburgh, a VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08)

      Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Predmet veci

   Návrhy na začatie prejudiciálneho konania — Edinburgh Tribunal Centre, VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Výklad článkov 78, 203 a 239 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307) — Výklad článku 865 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3) — Tovar dovezený do Európskeho spoločenstva v režime aktívneho zošľachťovacieho styku — Chybné použitie nesprávneho kódu colného režimu (KCR) na vyhláseniach predložených pri spätnom vývoze tovaru zo Spoločenstva, v ktorých bol uvedený tovar označený ako „trvalý vývoz“ namiesto „spätný vývoz“ — Možnosť preskúmania vyhlásenia s cieľom opraviť KCR a napraviť situáciu

      Výrok rozsudku

               1.

               Uvedením kódu colného režimu 10 00, ktorý označuje vývoz tovaru Spoločenstva namiesto kódu 31 51, ktorý označuje spätný vývoz tovaru podmienečne oslobodeného od cla vo vývozných vyhláseniach vo veci samej, vzniká podľa článku 203 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, a článku 865 prvého odseku nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1677/98 z 29. júla 1998, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, colný dlh.

               2.

               Článok 78 nariadenia č. 2913/92 umožňuje opraviť vývozné vyhlásenie tovaru s cieľom opraviť kód colného režimu, ktorý mu pridelil deklarant, a colné orgány sú na jednej strane povinné preskúmať, či predpisy upravujúce príslušný colný režim boli uplatnené na základe nesprávnych alebo neúplných údajov a či neboli ohrozené ciele režimu aktívneho zošľachťovacieho styku, najmä či tovar, ktorého sa týka uvedený colný režim, bol skutočne spätne vyvezený, ako aj na druhej strane prijať opatrenia nevyhnutné na nápravu, pričom zoberú do úvahy nové skutočnosti, ktoré majú k dispozícii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 327, 20.12.2008.


title: Vec T-139/07: Žaloba podaná 2. mája 2007 – Pioneer Hi-Bred International/Komisia

text:
               7.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/28

         Žaloba podaná 2. mája 2007 – Pioneer Hi-Bred International/Komisia
   (Vec T-139/07)
   (2007/C 155/53)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Pioneer Hi-Bred International Inc. (Johnston, USA) v zastúpení: J. Temple Lang, Solicitor)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               určiť, že Komisia tým, že nepredložila regulačnému výboru návrh opatrení prijímaných podľa článku 5 ods. 2 rozhodnutia Rady, konala v rozpore s článkom 18 smernice 2001/18 o zámernom uvoľnení geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca na základe článku 232 ES tvrdí, že Komisia v rozpore s článkom 18 smernice 2001/18/ES o zámernom uvoľnení geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia (1) nezabezpečila prijatie rozhodnutia týkajúceho sa ohlásenia žiadateľa o uvedení geneticky modifikovanej kukurice odolnej voči hmyzu 1507 na trh.
   Žalobca uvádza, že podľa postupu stanoveného smernicou musí Komisia zabezpečiť prijatie rozhodnutia týkajúceho sa oznámenia a jeho zverejnenie v lehote, ktorú stanovuje smernica. Žalobca okrem toho tvrdí, že Komisia tým, že nepredložila regulačnému výboru návrh opatrení, ktoré je potrebné prijať, porušila svoju povinnosť zabezpečiť prijatie tohto rozhodnutia, hoci všetky požiadavky stanovené smernicou pre žiadateľa a ostatných účastníkov konania boli splnené v súlade so smernicou.
   Žalobca tiež tvrdí, že Komisia mala prijať stanovisko podľa článku 232 ES, ale neurobila tak. Podľa žalobcu to malo nepriaznivé následky na jeho právnu situáciu.

      (1)  Smernica 2001/18/ES Európskeho parlamentu a Rady z 12. marca 2001 o zámernom uvoľnení geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia a o zrušení smernice Rady 90/220/EHS (Ú. v. ES L 106, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 77).


title: Vec T-104/17: Žaloba podaná 15. februára 2017 – Apple/EUIPO – Apo International (apo)

text:
               24.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/23

         Žaloba podaná 15. februára 2017 – Apple/EUIPO – Apo International (apo)
   (Vec T-104/17)
   (2017/C 129/36)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: J. Olsen a P. Andreottola, solicitors, a G. Tritton, barrister)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Apo International Co. Ltd (Tchaj-pej, Taiwan)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „apo“ – prihláška č. 11 293 628.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 1. decembra 2016 vo veci R 698/2016-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               vyhovel žalobe žalobkyne proti napadnutému rozhodnutiu v celom rozsahu,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009,

               —

               napadnuté rozhodnutie porušuje zásadu reformatio in peius,

               —

               odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď konštatoval, že návrh týkajúci sa neoprávneného používania označenia podľa článku 8 ods. 4 je nedôvodný.


title: Vec C-289/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené kráľovstvo) 24. júla 2009 — Pace plc/The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

text:
               24.10.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 256/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené kráľovstvo) 24. júla 2009 — Pace plc/The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Vec C-289/09)
   2009/C 256/17
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Pace plc

      Žalovaná: The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa set-top box s komunikačnou funkciou („STB“) a s jednotkou pevného disku („HDD“) zatriediť do kombinovanej nomenklatúry („KN“) do podpoložky 8528 71 13, ako je uvedená v nariadení Komisie č. 1549/2006 (1) a v nariadení Komisie č. 1214/2007 (2), ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady č. 2658/87, napriek vysvetľujúcim poznámkam ku KN („VPKN“), prijatým Komisiou 7. mája 2008 (2008/C-112/03), týkajúcim sa KN podpoložky 8521 90 00 a podpoložky 8528 71 13?

               2.

               V prípade, ak sa STB s HDD so špecifikáciami STB-HDD má zatriediť do podpoložky KN 8521 90 00, bolo by uplatnenie pozitívnej sadzby cla podľa práva Spoločenstva v rozpore s právom v dôsledku porušenia povinností Spoločenstva podľa Dohody o obchode s produktmi informačných technológií a článku II:1 b) Všeobecnej dohody o clách a obchode 1994, alebo zatriedenie do položky 8521 so sebou prináša záver, že predmetný výrobok nepatrí do pôsobnosti relevantnej časti ITA-u?

               3.

               Majú sa ustanovenia článku 12 ods. 5 písm. a) bodu i) chápať tak, že ZTI z 8. apríla 2005, na ktorý odkazuje Pace plc automaticky prestali byť platné po 31. decembri 2006, pretože už viac neboli v súlade s právom zakotveným v nariadení Komisie č. 1549/2006? Obzvlášť článok 12 ods. 5 písm. a) bod i) sa má vykladať v tom zmysle, že nariadenie Komisie č. 1549/2006 nie je v súlade s konceptom „nariadenia“ na účely tohto článku, buď pretože je ročnou aktualizáciou KN, alebo pretože nie je osobitným klasifikačným nariadením?

               4.

               Majú sa ustanovenia článku 12 ods. 6 colného kódexu chápať tak, že keď sa príjme každoročne aktualizovaná KN, ktorá neobsahuje žiadne ustanovenie potvrdzujúce dĺžku prechodného obdobia, ktoré majú ZTI držitelia, potom takíto držitelia nemajú právo na prechodné obdobie, alebo by mali mať právo na zvyčajné prechodné obdobie šiestich mesiacov pre nariadenia Komisie, ktoré upravujú zatrieďovanie v súlade so zásadou legitímnych očakávaní?

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1549/2006 zo 17. októbra 2006, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 301, s. 1).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1214/2007 z 20. septembra 2007, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 286, s. 1).


title: Vec C-41/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Tribunal de première instance de Liège z 24. januára 2005, ktorý súvisí s konaním: Air Liquide Industries Belgium SA proti Province de Liège

text:
               16.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Tribunal de première instance de Liège z 24. januára 2005, ktorý súvisí s konaním: Air Liquide Industries Belgium SA proti Province de Liège
   (Vec C-41/05)
   (2005/C 93/16)
   Jazyk konania: francúzština
   Tribunal de première instance de Liège (Belgicko) podal rozsudkom z 24. januára 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Air Liquide Industries Belgium SA proti Province de Liège a bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 3. februára 2005.
   Tribunal de première instance de Liège žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1)

               Má sa oslobodenie od provinčnej dane z motorovej sily, ktoré sa vzťahuje výlučne na motory používané na staniciach zemného plynu a vylučuje motory používané pri iných priemyselných plynoch, považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 87 úplného znenia Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva?

               2)

               Má, v prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, vnútroštátny súd, na ktorý podal žalobu daňovník, ktorý nebol oslobodený od provinčnej dane z motorovej sily, nariadiť orgánu verejnej moci, ktorý túto daň vybral, aby ju tomuto daňovníkovi vrátil, pokiaľ usúdi, že právne ani skutkovo nie je možné, aby orgán verejnej moci, ktorý túto daň vybral, požadoval túto daň od daňovníka, ktorý bol oslobodený od dane z motorovej sily?

               3)

               Má sa daň z motorovej sily vzťahujúca sa na motory používané pri preprave priemyselného plynu, ktorá sa uskutočňuje vysokotlakovými rozvodmi vyžadujúcimi sprevádzkovanie kompresných staníc, považovať za poplatok s rovnakým účinkom, aký je zakázaný článkom 25 a nasledujúcimi úplného znenia Zmluvy, pokiaľ sa ukazuje, že je v skutočnosti vyberaná provinciou alebo obcou z dôvodu prepravy priemyselného plynu mimo jej územných hraníc, zatiaľ čo preprava zemného plynu za rovnakých podmienok je od tejto dane oslobodená?

               4)

               Má sa daň z motorovej sily vzťahujúca sa na motory používané pri preprave priemyselného plynu, ktorá sa uskutočňuje vysokotlakovými rozvodmi vyžadujúcimi sprevádzkovanie kompresných staníc, považovať za opatrenie vnútroštátneho zdanenia zakázané článkom 90 a nasledujúcimi Zmluvy, pokiaľ sa ukazuje, že preprava zemného plynu je od tejto dane oslobodená?

               5)

               Má, za predpokladu kladnej odpovede na niektorú z predchádzajúcich otázok, daňovník, ktorý už daň z motorovej sily zaplatil, právo domáhať sa jej vrátenia od 16. júla 1992, teda od dátumu vyhlásenia rozsudku Legros a iní?


title: Vec T-25/08: Uznesenie Všeobecného súdu z  11. novembra 2010 — Katjes Fassin/ÚHVT (Yoghurt-Gums)

text:
               15.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/35

         Uznesenie Všeobecného súdu z 11. novembra 2010 — Katjes Fassin/ÚHVT (Yoghurt-Gums)
   (Vec T-25/08) (1)

   ()
   2011/C 13/67
   Jazyk konania: nemčina
   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 64, 8.3.2008.


title: Vec T-263/06: Žaloba podaná 25. septembra 2006 – Helénska republika/Komisia

text:
               18.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/41

         Žaloba podaná 25. septembra 2006 – Helénska republika/Komisia
   (Vec T-263/06)
   (2006/C 281/72)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Helénska republika (v zastúpení: I. Chalkias, G. Kanellopoulos)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie z 27. júla 2006, ktorým sa z financovania Spoločenstva vylučujú niektoré výdavky uskutočnené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) oznámené pod číslom K(2006)3331, konečné znenie, a uverejnené pod číslom 2006/554/ES (1),

               —

               subsidiárne, zmeniť ho tak, ako je uvedené nižšie,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Napadnutým rozhodnutím Komisia pri zúčtovaní výkazov v zmysle nariadenia (ES) č. 729/70 (2) vylúčila z financovania Spoločenstva niektoré výdavky uskutočnené Helénskou republikou v oblasti opatrení súvisiacich s rozvojom vidieka v rámci záručného fondu EPUZF.
   Žalobkyňa uvádza ako hlavný dôvod zrušenia rozhodnutia Komisie K(2006)3331, konečné znenie, porušenie základných formálnych náležitostí postupu pri zúčtovaní výkazov podľa článku 8 ods. 1 tretej zarážky písm. a) nariadenia č. 1663/95 (3). Osobitne uvádza, že Komisia opomenula viesť dialóg s gréckym orgánom vo veci posudzovania závažnosti žalobkyni vytýkaného porušenia, ako aj vo veci finančnej škody utrpenej Európskym spoločenstvom, a alternatívne uvádza nedostatok právomoci ratione temporis Komisie uložiť sporné finančné opravy.

      (1)  Ú. v. EÚ L 218, 9.8.2006, s. 12.

      (2)  Nariadenie (EHS) č. 729/70 z 21. apríla 1970 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 94, s. 13).

      (3)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1663/95 zo 7. júla 1995 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 729/70 týkajúceho sa postupu pri zúčtovaní výkazov záručnej sekcie EPUZF (Ú. v. ES L 158, 8.7.1995, s. 6; Mim. vyd. 03/018, s. 31).


title: Vec C-290/16: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 6. júla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Doprava — Spoločné pravidlá prevádzky leteckých dopravných služieb v Únii — Nariadenie (ES) č. 1008/2008 — Ustanovenia o tvorbe cien — Článok 22 ods. 1 — Článok 23 ods. 1 — Informácie, ktoré sa vyžadujú pri oznamovaní cien ponúkaných verejnosti — Povinnosť uvádzať skutočnú výšku daní, platieb, prirážok alebo poplatkov — Voľná tvorba cien — Fakturovanie poplatku za spracovanie pre prípad zrušenia rezervácie letu zo strany cestujúceho alebo pre prípad nenastúpenia do lietadla — Ochrana spotrebiteľa)

text:
               28.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/10

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 6. júla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Vec C-290/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Doprava - Spoločné pravidlá prevádzky leteckých dopravných služieb v Únii - Nariadenie (ES) č. 1008/2008 - Ustanovenia o tvorbe cien - Článok 22 ods. 1 - Článok 23 ods. 1 - Informácie, ktoré sa vyžadujú pri oznamovaní cien ponúkaných verejnosti - Povinnosť uvádzať skutočnú výšku daní, platieb, prirážok alebo poplatkov - Voľná tvorba cien - Fakturovanie poplatku za spracovanie pre prípad zrušenia rezervácie letu zo strany cestujúceho alebo pre prípad nenastúpenia do lietadla - Ochrana spotrebiteľa))
   (2017/C 283/13)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

      Druhý účastník konania: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 23 ods. 1 tretia veta nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 z 24. septembra 2008 o spoločných pravidlách prevádzky leteckých dopravných služieb v Spoločenstve sa má vykladať v tom zmysle, že pri uverejnení svojho leteckého cestovného musia leteckí dopravcovia uviesť osobitne sumy, ktoré majú zákazníci zaplatiť ako dane, letiskové poplatky, ako aj iné platby, prirážky a poplatky, uvedené v článku 23 ods. 1 tretej vete písm. b) až d) tohto nariadenia, a preto tieto položky nesmú ani čiastočne zahrnúť do leteckého cestovného uvedeného v článku 23 ods. 1 tretej vete písm. a) uvedeného nariadenia.

               2.

               Článok 22 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby uplatnenie vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa preberá smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, mohlo viesť k vyhláseniu neplatnosti podmienky uvedenej vo všeobecných podmienkach predaja umožňujúcej fakturovať samostatné paušálne poplatky za spracovanie zákazníkom, ktorí nenastúpili na let alebo ktorí zrušili svoju rezerváciu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 343, 19.9.2016.


title: Vec C-191/13 P: Odvolanie podané 15. apríla 2013 : Confindustria Venezia, pôvodne Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) a i. proti uzneseniu Všeobecného súdu (štvrtá komora) z  29. januára 2013 vo veci T-273/00, Unindustria a i/Európska komisia

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/8

         Odvolanie podané 15. apríla 2013: Confindustria Venezia, pôvodne Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) a i. proti uzneseniu Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 29. januára 2013 vo veci T-273/00, Unindustria a i/Európska komisia
   (Vec C-191/13 P)
   2013/C 207/13
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Confindustria Venezia, pôvodne Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) a i. (v zastúpení: A. Vianello, A. Bortoluzzi a A. Veronese, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA, Talianska republika

      Návrhy odvolateliek

               —

               zrušiť alebo zmeniť uznesenie Všeobecného súdu (štvrtá komora), vydané vo veci T-273/00 a uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľky poukazujú na nesprávne právne posúdenie pri uplatnení zásad stanovených Súdnym dvorom v rozsudku „Comitato di Venezia vuole vivere“, pokiaľ ide o povinnosť uviesť odôvodnenie rozhodnutia Komisie v oblasti štátnej pomoci a rozloženia dôkazného bremena v prípade podmienok stanovených v článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
   Všeobecný súd v napadnutom uznesení nerozhodol v súlade s rozhodnutím Súdneho dvora, ku ktorému dospel v rozsudku z 9. júna 2011, „Comitato di Venezia vuole vivere“, teda že rozhodnutie Komisie „musí obsahovať všetky základné prvky na jeho vykonanie vnútroštátnymi orgánmi“. Hoci napadnuté rozhodnutie neobsahuje všetky základné prvky na jeho vykonanie vnútroštátnymi orgánmi, Všeobecný súd nekonštatoval nijaké nedostatky v metóde použitej Komisiou v spornom rozhodnutí, a preto sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia.
   Na základe zásad stanovených Súdnym dvorom v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“ je úlohou v rámci vymáhania pomoci členského štátu — a teda nie jednotlivého príjemcu — v každom jednotlivom prípade preukázať, že sú splnené podmienky stanovené v článku 107 ods. 1 ZFEÚ. V prejednávanej veci však Komisia v napadnutom rozhodnutí nespresnila „spôsoby“ takéhoto overenia. Vzhľadom na to, že Talianska republika nemala v rámci vymáhania pomoci k dispozícii základné prvky na účely preukázania, či poskytnuté výhody predstavujú štátnu pomoc v prospech príjemcov, rozhodla preto zákonom č. 228 z 24. decembra 2012 (článok 1 ods. 351 a nasl.) o prenesení dôkazného bremena v rozpore s judikatúrou Spoločenstva. Podľa talianskej právnej úpravy nie je úlohou štátu, ale jednotlivých podnikov, ktoré sú príjemcami pomoci poskytnutej vo forme zľavy, aby preukázali, že dané výhody nenarušujú hospodársku súťaž alebo neovplyvňujú obchod medzi členskými štátmi. Pri neexistencii takéhoto dôkazu platí domnienka, že poskytnutá výhoda mohla narušiť hospodársku súťaž a ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi. To je zjavne v rozpore so zásadami stanovenými Súdnym dvorom v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“.


title: Vec C-69/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Sibiu (Rumunsko) 10. februára 2014 – Dragoş Constantin Târşia/Rumunsko, prostredníctvom Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor

text:
               12.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Sibiu (Rumunsko) 10. februára 2014 – Dragoş Constantin Târşia/Rumunsko, prostredníctvom Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor
   (Vec C-69/14)
   2014/C 142/20
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunalul Sibiu

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ obnovy konania: Dragoş Constantin Târşia

      Odporcovia v rámci obnovy konania: Rumunsko, prostredníctvom Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa články 17, 20, 21 a 47 Charty základných práv Európskej únie, článok 6 Zmluvy o Európskej únii, článok 110 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, zásada právnej istoty zakotvená v práve [Únie] a v judikatúre Súdneho dvora vykladať v tom zmysle, že bránia uplatňovaniu ustanovení, ako je článok 21 ods. 2 zákona č. 554/2004, ktorý v prípade porušenia zásady prednosti práva [Únie] stanovuje možnosť obnovy konania výlučne pre rozhodnutia vnútroštátnych súdov vydané v správnom súdnictve, ale neumožňuje obnovu konania pre rozhodnutia vnútroštátnych súdov, ktoré boli vydané v iných oblastiach než v správnom súdnictve (civilné, trestné veci) a porušujú túto zásadu prednosti práva [Únie]?


title: Vec F-53/08: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (plénum) z  5. mája 2010 — Bouillez a i./Rada ( „Verejná služba — Úradníci — Povyšovanie — Povyšovanie za rok 2007 — Právny záujem na podaní žaloby — Rozhodnutie o povýšení — Zoznam povýšených úradníkov — Porovnanie zásluh — Kritérium úrovne vykonávaných úloh — Návrh na zrušenie rozhodnutia o povýšení — Vyváženosť záujmov“ )

text:
               28.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 234/56

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (plénum) z 5. mája 2010 — Bouillez a i./Rada
   (Vec F-53/08) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Povyšovanie - Povyšovanie za rok 2007 - Právny záujem na podaní žaloby - Rozhodnutie o povýšení - Zoznam povýšených úradníkov - Porovnanie zásluh - Kritérium úrovne vykonávaných úloh - Návrh na zrušenie rozhodnutia o povýšení - Vyváženosť záujmov)
   2010/C 234/102
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Vincent Bouillez (Overijse, Belgicko) a iní (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Vedľajší účastníci konania: Eliza Niniou a Maria-Béatrice Postiglione Branco, bydliskom v Schaerbeeku (Belgicko) a v Kraaineme (Belgicko) (v zastúpení: pôvodne T. Bontinck a S. Woog, neskôr T. Bontinck a S. Greco, advokáti)
   a
   Maria De Jesus Cabrita a Marie-France Liegard, úradníčky Rady Európskej únie, bydliskom v Bruseli (Belgicko), (v zastúpení: pôvodne N. Lhoëst, neskôr N. Lhoëst a L. Delhaye, advokáti)

      Predmet veci

   Zrušenie rozhodnutí menovacieho orgánu, ktorými nepovýšil žalobcov do platovej triedy AST 7 v rámci povyšovania za rok 2007

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutia, ktorými Rada Európskej únie odmietla povýšiť V. Bouillez, K. Van Neyghem a I. Wagner-Leclercq do platovej triedy AST 7 v rámci povyšovania za rok 2007, sa zrušujú.

               2.

               Zostávajúce žalobné návrhy V. Bouillez, K. Van Neyghem a I. Wagner-Leclercq sa zamietajú.

               3.

               Rada Európskej Únie je povinná nahradiť trovy konania.

               4.

               Vedľajší účastníci konania znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 183, 19.7.2008, s. 35.


title: Vec T-128/12: Žaloba podaná 21. marca 2012 — HTTS/Rada

text:
               2.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 157/8

         Žaloba podaná 21. marca 2012 — HTTS/Rada
   (Vec T-128/12)
   2012/C 157/15
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: J. Kienzle a M. Schlingmann, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady 2012/35/SZBP z 23. januára 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (1) a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 54/2012 z 23. januára 2012, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 961/2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (2) v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania, najmä výdavkov žalobkyne.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení práva na obranu žalobkyne.

                           —

                           Žalobkyňa v tejto súvislosti uvádza, že Rada porušila jej právo na účinnú právnu ochranu, a najmä požiadavku odôvodnenia tým, že neposkytla dostatočné odôvodnenie pre opätovné uvedenie žalobkyne v zozname osôb a subjektov, ktoré podľa článkov 19 a 20 rozhodnutia 2010/413/SZBP (3) a podľa článku 16 nariadenia (EÚ) č. 961/2010 (4) podliehajú reštriktívnym opatreniam.

                           —

                           Okrem toho Rada napriek príslušnej výzve podanej žalobkyňou nepreskúmala svoje rozhodnutie opätovne uviesť žalobkyňu v sankčnom zozname.

                           —

                           Navyše Rada porušila právo žalobkyne na vypočutie, pretože nedala žalobkyni možnosť zaujať stanovisko pred opätovným zaradením do sankčného zoznamu, a tým došlo k neuskutočneniu preskúmania Radou.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na neexistencii právneho základu pre napadnuté nariadenie.
               Podľa názoru žalobkyne chýba napadnutému vykonávaciemu nariadeniu právny základ, pretože Všeobecný súd zrušil nariadenie č. 961/2010 rozsudkom zo 7. decembra 2011 vo veci T-562/10 v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, a napriek zachovaniu účinkov nariadenia č. 961/2010 pre obdobie dvoch mesiacov toto nariadenie nemôže byť, pokiaľ ide o žalobkyňu, žiadnym účinným právnym základom pre vydanie vykonávacieho nariadenia.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 266 ZFEÚ.
               Žalobkyňa ďalej tvrdí, že Rada neprijala žiadne opatrenia na vykonanie rozsudku Všeobecného súdu vo veci T-562/10 zo 7. decembra 2011, ale namiesto toho zaradila napriek rozsudku Všeobecného súdu žalobkyňu opätovne do sankčného zoznamu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na neexistencii dôvodu pre zaradenie žalobkyne do sankčného zoznamu.
               Žalobkyňa navyše tvrdí, že dôvody uvedené Radou pre zaradenie žalobkyne do sankčného zoznamu sú v rozsiahlej miere nepresné a nemôžu odôvodniť zaradenie žalobkyne do sankčného zoznamu.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení základného práva žalobkyne na ochranu vlastníctva.
               Opätovné zaradenie žalobkyne do sankčného zoznamu predstavuje neodôvodnený zásah do jej základného práva na vlastníctvo, pretože žalobkyňa na základe nedostatočného odôvodnenia Radou nemohla zistiť, z akých dôvodov bola zaradená do sankčného zoznamu. Opätovné zaradenie žalobkyne do sankčného zoznamu sa okrem toho zakladá na zjavne nesprávnom posúdení Radou jej situácie a jej činností a okrem toho je neprimerané.

      (1)  Rozhodnutie Rady 2012/35/SZBP z 23. januára 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 19, s. 22).

      (2)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 54/2012 z 23. januára 2012, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 961/2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 19, s. 1).

      (3)  Rozhodnutie Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39).

      (4)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (Ú. v. EÚ, L 281, s. 1).


title: Vec C-369/08: Žaloba podaná 12. augusta 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spolková republika Nemecko

text:
               8.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 285/23

         Žaloba podaná 12. augusta 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-369/08)
   (2008/C 285/37)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Traversa a P. Dejmek, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že bod 2.1 prílohy VIIIb Straßenverkehrszulassungsordnung (pravidlá o schvaľovaní vozidiel do cestnej premávky) je v rozpore s článkom 43 ES v spojení s článkom 48 ES,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Podľa článku 43 ods. 1 ES sú zakázané právne úpravy, ktoré obmedzujú slobodu usadiť sa štátnych príslušníkov jedného členského štátu na území iného členského štátu. Z článku 48 ES vyplýva, že ustanovenia Zmluvy o slobode usadiť sa pre fyzické osoby, ktoré sú štátnymi príslušníkmi členských štátov platia rovnako pre spoločnosti, ktoré majú svoje sídlo, ústredie alebo hlavné miesto podnikateľskej činnosti v Spoločenstve. Ustanovenia o rovnosti zaobchádzania nezakazujú len zjavnú diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, alebo u spoločností na základe ich sídla, ale aj všetky skryté formy diskriminácie, ktoré by prostredníctvom uplatnenia iných rozlišovacích kritérií viedli v skutočnosti k rovnakému výsledku.
   Podľa bodu 2.1 prílohy VIIIb nemeckého Straßenverkehrszulassungsordnung môže byť v Nemecku uznaná kontrolná organizácia vykonávajúca technické prehliadky resp. bezpečnostné skúšky a schvaľovanie motorových vozidiel len vtedy, keď je vytvorená a prevádzkovaná minimálne 60 na celý úväzok samostatne zárobkovo činnými znalcami motorových vozidiel, pričom minimálne toľko skúšobných inžinierov tejto organizácie musí mať svoje sídlo na území, pre ktoré sa uznanie vydáva, aby tak na 100 000 tam zaregistrovaných motorových vozidiel a prívesov pripadal vždy jeden, maximálne však 30 skúšobných inžinierov.
   Podľa názoru Komisie ide pri tejto požiadavke o neprípustné obmedzenie slobody usadiť sa, ktoré nie je zlučiteľné s článkom 43 ES, prípadne v spojení s článkom 48 ES. Požiadavka, aby organizácia bola tvorená len z minimálneho počtu samostatných, na plný úväzok činných znalcov je kvalitatívnym obmedzením, pretože podnikom, ktoré by chceli vykonávať danú činnosť, je vnútená určitá štruktúra. Táto požiadavka najmä znamená vylúčenie závisle činných osôb, ktoré nemôžu byť členmi takejto kontrolnej organizácie. Sporné ustanovenie okrem toho predstavuje aj kvantitatívne obmedzenie, pretože pre tieto kontrolné organizácie stanovuje minimálny počet členov. Tieto požiadavky kladené na uznanie znemožňujú každému inému hospodárskemu subjektu riadne usadenému v inom členskom štáte, ktorý má inú právnu formu alebo internú štruktúru, ponúkať v Nemecku služby technickej kontroly. Požiadavka, že na území, pre ktoré sa uznanie vydáva, musí mať sídlo toľko skúšobných inžinierov, aby na 100 000 tam registrovaných motorových vozidiel a prívesov pripadal vždy aspoň jeden skúšobný inžinier je nakoniec v tejto súvislosti obmedzením, ktoré je v rozpore s článkom 43 ES (v spojení s článkom 48 ES), pretože toto kritérium znevýhodňuje predovšetkým právnické osoby, ktoré už sú usadené v iných členských štátoch a ktorých skúšobní inžinieri nemajú nutne svoje sídlo na území, pre ktoré sa povolenie vydáva.
   Článok 45 ES, ani článok 46 ES nie sú v danom prípade relevantné.
   Podľa článku 45 ES sa ustanovenia Zmluvy o slobode usadiť sa nevzťahujú na činnosti, ktoré v tomto štáte trvalo alebo príležitostne súvisia s výkonom štátnej moci. Kritériá pre bezprostredný a špecifický výkon verejnej moci pri činností kontrolných organizácií, najmä pri vykonávaní technických kontrol, ktoré by vyplývali z ustálenej judikatúry, však neexistujú. Ani skutočnosť, že kontrolné organizácie rozhodujú o udelení nebo odňatí kontrolných nálepiek, ani štátny dohľad nad týmito organizáciami nie je dôkazom o ich úlohe vo výkone verejnej moci. Po prvé, konečné rozhodnutie o odmietnutí vydať kontrolnú nálepku môže vydať výlučne príslušné miesto (to znamená orgán evidencie motorových vozidiel) príslušnej spolkovej krajiny a nie kontrolná organizácia. Naopak, voči orgánu evidencie motorových vozidiel majú kontrolné organizácie pomocnú a prípravnú úlohu. Po druhé, zo skutočnosti, že štát vykonáva nad určitými inštitúciami dohľad, nemožno vyvodzovať, že všetky činnosti, ktoré vykonávajú inštitúcie, na ktoré sa takto dohliada, sú spojené s výkonom verejnej moci. Aj v prípade, že by jednotlivé činnosti kontrolnej organizácie mali byť považované za výkon verejnej moci, viedlo by vylúčenie technickej kontroly vozidiel z použitia slobody usadiť sa príliš ďaleko a nad rámec účelu výnimky uvedenej v článku 45 ES. Kontrola vozidiel je čisto technickou úlohou, ktorá síce má verejnoprávne dôsledky, nemôže sa ale považovať za priamy výkon verejnej moci.
   Pokiaľ ide o článok 46 ES, ktorý stanovuje možnosť odôvodniť rozdielne zaobchádzanie dôvodmi verejného poriadku, verejnej bezpečnosti a verejného zdravia, musí pre uplatnenie tohoto dôvodu podľa judikatúry Súdneho dvora existovať skutočné a dostatočne závažné ohrozenie, týkajúce sa niektorého z uvedených základných záujmov. Keďže nemecké orgány takéto ohrozenie nepreukázali, nie sú splnené predpoklady pre uplatnenie ustanovení o výnimke podľa článku 46 ES. Komisia je presvedčená o tom, že cieľ sledovaný spornými opatreniami, totiž zachovanie bezpečnosti cestnej prevádzky, možno dosiahnuť aj menej reštriktívnymi opatreniami, ako napríklad primeraným kontrolným systémom pre všetkých skúšobných inžinierov a kontrolné organizácie v Nemecku.


title: Vec C-409/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Symvoulio tis Epikrateias (Grécko) 22. júla 2016 – Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton/Maria-Eleni Kalliri

text:
               24.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 392/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Symvoulio tis Epikrateias (Grécko) 22. júla 2016 – Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton/Maria-Eleni Kalliri
   (Vec C-409/16)
   (2016/C 392/08)
   Jazyk konania: gréčtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton

      Odporkyňa:: Maria-Eleni Kalliri

      Prejudiciálna otázka

   Je článok 1 ods. 1 prezidentského dekrétu č. 90/2003, ktorým sa zmenil článok 2 ods. 1 prezidentského dekrétu č. 4/1995 a podľa ktorého civilní uchádzači o štúdium na školách pre policajných úradníkov a na policajných školách musia okrem iných požiadaviek „mať minimálnu telesnú výšku (muži aj ženy) 1 meter a 70 centimetrov“, v súlade s ustanoveniami smerníc 76/207/EHS (1), 2002/73/ES (2) a 2006/54/ES (3), ktoré zakazujú nepriamu diskrimináciu na základe pohlavia, pokiaľ ide o prístup, k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky vo verejnom sektore (okrem prípadov, ak je takéto rozdielne zaobchádzanie spôsobené objektívne odôvodnenými faktormi, ktoré sa netýkajú diskriminácie na základe pohlavia a nepresahujú rámec toho, čo je vhodné a potrebné na dosiahnutie cieľa sledovaného týmto opatrením)?

      (1)  Smernica Rady z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky (Ú. v. ES L 39, 1976, s. 40; Mim. vyd. 05/001, s. 187).

      (2)  Smernica 2002/73/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. septembra 2002, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 76/207/EHS o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky (Ú. v. ES L 269, 2002, s. 15; Mim. vyd. 05/004, s. 255).

      (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (Ú. v. EÚ L 204, 2006, s. 23).


title: Vec F-141/12: Žaloba podaná 16. novembra 2012 — ZZ/Komisia

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/76

         Žaloba podaná 16. novembra 2012 — ZZ/Komisia
   (Vec F-141/12)
   2013/C 26/160
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: S. Pappas, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia EPSO nezaradiť žalobcu do zoznamu osôb, ktoré uspeli v záverečných skúškach vo vzdelávaní, ktoré patrí do rámca certifikačného postupu, ako aj žiadosť o náhradu škody

      Návrhy žalobcu

               —

               vyhlásiť žalobu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložiť Komisii povinnosť zaplatiť žalobcovi náhradu spôsobenej ujmy vo výške 10 000 eur,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-38/05: Žaloba podaná dňa 22. januára 2005: Agroexpansión, S.A. proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               2.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/43

         Žaloba podaná dňa 22. januára 2005: Agroexpansión, S.A. proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-38/05)
   (2005/C 82/76)
   Jazyk konania: španielčina
   Agroexpansión, S.A., so sídlom v Madride (Španielsko), v zastúpení: Jaime Folguera Crespo a Patricia Vidal Martínez, abogados del Ilustre Colegio de Madrid, podal 22. januára 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1.

               čiastočne zrušil článok 3 rozhodnutia Komisie z 20. októbra 2004 a znížil sumu pokuty uloženej spoločnosti Agroexpansión;

               2.

               zaviazal Komisiu nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Predmetom tohto konania je to isté rozhodnutie, ako vo veci T-24/05 Standard Commercial a iní/Komisia (1).
   Žalobné dôvody uvádzané žalobcom sú podobné, ako vo vyššie uvedenej veci (porušenie zásady rovnakého zaobchádzania a porušenie článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003).
   Žalobca najmä tvrdí, že Komisia pri určení výšky pokuty uloženej žalobcovi neprávom zohľadnila konsolidovaný údaj o obrate skupiny podnikov ovládaných DIMON INC. Agroexpansión sa totiž stal súčasťou tejto skupiny podnikov až od novembra 1997.
   Na druhej strane Komisia nepovažovala za poľahčujúcu okolnosť tú skutočnosť, že žalobca okamžite ukončil svoju účasť na týchto praktikách, len čo sa dozvedel o vyšetrovaní Komisie.

      (1)  Zatiaľ nezverejnené v Ú. v. EÚ.


title: Vec T-229/05: Žaloba podaná 15. júna 2005: AEPI A.E. proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               20.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/29

         Žaloba podaná 15. júna 2005: AEPI A.E. proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-229/05)
   (2005/C 205/53)
   Jazyk konania: gréčtina
   Elliniki Etairia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias, so sídlom v Maroussi, Attica (Grécko), v zastúpení: T. Asprogerakas-Grivas, advokát, podal 15. júna 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil napadnuté opatrenie Európskej komisie pre jeho protiprávnosť a vyslovil, že postup spoločností spravujúcich práva súvisiace s autorským právom, voči ktorým smerovala sťažnosť, ako celok porušuje právo Spoločenstva,

               —

               vyhovel v plnom rozsahu žalobcovej sťažnosti č. 2001/4372, 56(2001)A/3603/2, ktorá bola napadnutým opatrením zamietnutá,

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania a odmenu advokáta žalobcu.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca, spoločnosť kolektívnej správy práv duševného vlastníctva v oblasti hudby v Grécku, podal na Európsku komisiu sťažnosť, v ktorej namietal porušenie článkov 81 a 82 ES spoločnosťami Erato, Apollon a Grammo, spravujúcimi práva súvisiace s autorským právom spevákov, hudobníkov hrajúcich na hudobný nástroj, nahrávacích spoločností a výrobcov. Žalobca vo svojej sťažnosti tvrdil, že tieto spoločnosti, ktoré majú v Grécku monopol pre oblasť práv súvisiacich s autorským právom v uvedených sektoroch, konali v zhode, keď stanovili veľmi vysoké odmeny za použitie práv súvisiacich s autorským právom, čo malo za následok, že mnohé zábavné podniky ich neboli schopné platiť, prestali reprodukovať hudbu vo svojich prevádzkových priestoroch, a hudobní skladatelia, členovia žalobcu, boli tak pozbavení svojich práv duševného vlastníctva.
   Žalobca žiada zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým bola zamietnutá jeho sťažnosť. Tvrdí, že Komisia nesprávne usúdila, že riziko narušenia spoločného trhu neexistuje, keďže všetky zúčastnené strany majú sídlo v Grécku. Podľa žalobcu nie je samotná skutočnosť, že porušenie pravidiel hospodárskej súťaže nastalo výlučne v jednom členskom štáte postačujúca na to, aby sa porušenie považovalo za nepodstatné. Žalobca ďalej tvrdí, že Komisia nepreskúmala všetky dôvody podanej sťažnosti. Napokon žalobca uvádza, že uvádzané porušenie môže ovplyvniť obchod medzi štátmi.


title: Vec T-109/11: Žaloba podaná 16. februára 2011 — Apollo Tyres/ÚHVT — Endurance Technologies (ENDURACE)

text:
               30.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 130/15

         Žaloba podaná 16. februára 2011 — Apollo Tyres/ÚHVT — Endurance Technologies (ENDURACE)
   (Vec T-109/11)
   2011/C 130/28
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Apollo Tyres AG (Baden, Švajčiarsko) (v zastúpení: S. Szilvasi, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Endurance Technologies Pvt Ltd (Aurangabad, India)

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 25. novembra 2010 vo veci R 625/2010-1,

               —

               zaviazať ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „ENDURACE“ pre tovary triedy 12 a služby tried 35 a 37 — ochranná známka Spoločenstva č. 6419824.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: ochranná známka Spoločenstva č. 5819149 pre obrazovú ochrannú známku „ENDURANCE“ a farebné obrazové označenie pre tovary triedy 12.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočne zamietlo prihlášku ochrannej známky Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietol žalobcovo odvolanie a čiastočne vyhovel návrhu žalovaného podanému podľa článku 8 ods. 3 RPOS (1), v dôsledku čoho čiastočne zamietol prihlášku ochrannej známky Spoločenstva.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát nesprávne usúdil, že existuje pravdepodobnosť zámeny.

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 216/96 z 5. februára 1996 ustanovujúce rokovací poriadok odvolacích senátov Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 2082/2004 zo 6. decembra 2004.


title: Vec T-395/15 P: Rozsudok Všeobecného súdu z 5. októbra 2016 – ECDC/CJ („Odvolanie — Verejná služba — Zmluvní zamestnanci — Zmluva na dobu určitú — Výpoveď — Narušenie dôverného vzťahu — Právo byť vypočutý“)

text:
               14.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 419/41

         Rozsudok Všeobecného súdu z 5. októbra 2016 – ECDC/CJ
   (Vec T-395/15 P) (1)

   ((„Odvolanie - Verejná služba - Zmluvní zamestnanci - Zmluva na dobu určitú - Výpoveď - Narušenie dôverného vzťahu - Právo byť vypočutý“))
   (2016/C 419/53)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (v zastúpení: J. Mannheim a A. Daume, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Waelbreock a A. Duron, advokáti)

      Ďalší účastník konania: CJ (Agios Stefanos, Grécko) (v zastúpení: V. Kolias, advokát)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) z 29. apríla 2015, CJ/ECDC (F-159/12 a F-161/12, EU:F:2015:38) domáhajúce sa zrušenia tohto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC) je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 311, 21.9.2015.


title: Vec C-99/05: Žaloba podaná dňa 24. februára 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Fínskej republike

text:
               16.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/21

         Žaloba podaná dňa 24. februára 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Fínskej republike
   (Vec C-99/05)
   (2005/C 93/40)
   Jazyk konania: fínčina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: D. Martin a I. Koskinen, splnomocnení zástupcovia, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala dňa 24. februára 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Fínskej republike.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1)

               určil, že Fínska republika nerešpektovala záväzky, ktoré jej vyplývajú zo smernice Rady 2000/78/ES (1) z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní tým, že pokiaľ ide o autonómnu provinciu Alandy, neprijala všetky zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu,

               2)

               zaviazal Fínsku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prijatie opatrení na prebratie smernice uplynula 2. decembra 2003.

      (1)  Ú. v. ES L 303, 2.12.2000, s. 16.


title: Vec C-118/09: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  22. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Rakúsko) — konanie začaté na návrh Roberta Kollera (Pojem „vnútroštátny súd“ v zmysle článku 234 ES — Uznávanie diplomov — Smernica 89/48/EHS — Advokát — Zápis do zoznamu profesijnej komory iného členského štátu než je štát, v ktorom bol diplom uznaný)

text:
               26.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/3

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 22. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Rakúsko) — konanie začaté na návrh Roberta Kollera
   (Vec C-118/09) (1)

   (Pojem „vnútroštátny súd“ v zmysle článku 234 ES - Uznávanie diplomov - Smernica 89/48/EHS - Advokát - Zápis do zoznamu profesijnej komory iného členského štátu než je štát, v ktorom bol diplom uznaný)
   2011/C 63/05
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

   Robert Koller

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Výklad smernice Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov (Ú. v. ES L 19, s. 16; Mim. vyd. 05/001, s. 337) — Uplatniteľnosť smernice na prípad rakúskeho štátneho príslušníka, ktorý bol po uznaní svojho rakúskeho diplomu a po doplňujúcom vzdelaní na španielskej univerzite kratšom ako tri roky zapísaný do zoznamu profesijnej komory advokátov v Španielsku, a ktorý, po tom, ako vykonával svoje povolanie v Španielsku počas troch týždňov, žiada o pripustenie ku skúške spôsobilosti, aby mohol byť zapísaný do zoznamu profesijnej komory advokátov v Rakúsku na základe osvedčenia vydaného v Španielsku

      Výrok rozsudku

               1.

               Na účely vykonávania regulovaného povolania advokáta v hostiteľskom členskom štáte sa držiteľ titulu, ktorý mu bol v tomto členskom štáte udelený a ktorého získaním ukončil viac ako trojročné nadstavbové štúdium, ako aj rovnocenného titulu, ktorý mu bol udelený v inom členskom štáte po absolvovaní doplňujúceho vzdelávania kratšieho ako tri roky a ktorý ho oprávňuje v poslednom uvedenom členskom štáte na vykonávanie regulovaného povolania advokáta, ktoré skutočne v tomto členskom štáte ku dňu podania návrhu na pripustenie ku skúške spôsobilosti vykonával, môže pod podmienkou úspešného vykonania skúšky spôsobilosti domáhať uplatnenia ustanovení smernice Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/19/ES zo 14. mája 2001.

               2.

               Smernica 89/48, zmenená a doplnená smernicou 2001/19 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby príslušné orgány hostiteľského členského štátu odmietli pripustiť osobu nachádzajúcu sa v takej situácii, v akej je žalobca vo veci samej, ku skúške spôsobilosti na vykonávanie povolania advokáta v prípade, že neexistuje dôkaz o absolvovaní praxe, ktorú vyžaduje právna úprava tohto členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 141, 20.6.2009.


title: Spojené veci C-404/15 a C-659/15 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. apríla 2016 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Nemecko) – Vykonanie európskeho zatykača vydaný na Pála Aranyosiho (C-404/15), Roberta Căldăraru (C-659/15 PPU) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Európsky zatykač — Dôvody odmietnutia výkonu — Charta základných práv Európskej únie — Článok 4 — Zákaz neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania — Podmienky uväznenia vo vydávajúcom členskom štáte)

text:
               13.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/21

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. apríla 2016 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Nemecko) – Vykonanie európskeho zatykača vydaný na Pála Aranyosiho (C-404/15), Roberta Căldăraru (C-659/15 PPU)
      (Spojené veci C-404/15 a C-659/15 PPU) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Európsky zatykač - Dôvody odmietnutia výkonu - Charta základných práv Európskej únie - Článok 4 - Zákaz neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania - Podmienky uväznenia vo vydávajúcom členskom štáte))
      (2016/C 211/27)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrhy na začatie prejudiciálneho konania

      Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Pál Aranyosi (C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)

         Výrok rozsudku

      Článok 1 ods. 3, článok 5 a článok 6 ods. 1 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, v znení zmenenom a doplnenom rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa majú vykladať v tom zmysle, že ak vykonávajúci súdny orgán disponuje objektívnymi, spoľahlivými, presnými a náležite aktualizovanými informáciami svedčiacimi o existencii buď systematických či všeobecných nedostatkov, alebo nedostatkov týkajúcich sa niektorých skupín osôb, alebo niektorých väzenských zariadení, pokiaľ ide o podmienky uväznenia vo vydávajúcom členskom štáte, musí konkrétnym a presným spôsobom overiť, či existujú závažné a preukázané dôvody domnievať sa, že osoba, na ktorú bol vydaný európsky zatykač na účely trestného stíhania alebo výkonu trestu odňatia slobody, bude v prípade odovzdania do uvedeného členského štátu vystavená v dôsledku väzenských podmienok v tomto členskom štáte skutočnému riziku neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania v zmysle článku 4 Charty základných práv Európskej únie. Na tento účel musí požiadať o poskytnutie doplňujúcich informácií vydávajúci súdny orgán, ktorý po tom, čo v prípade potreby požiadal o pomoc ústredný orgán alebo jeden z ústredných orgánov vydávajúceho členského štátu v zmysle článku 7 rámcového rozhodnutia, musí tieto informácie oznámiť v lehote stanovenej v takejto žiadosti. Vykonávajúci súdny orgán musí odložiť svoje rozhodnutie o odovzdaní dotknutej osoby až do doby, kým získa doplňujúce informácie, ktoré mu umožnia vyvrátiť existenciu takéhoto rizika. Ak nie je možné vyvrátiť existenciu tohto rizika v primeranej lehote, tento orgán musí rozhodnúť, či postup odovzdania je potrebné skončiť.

         (1)  Ú. v. EÚ C 320, 28.9.2015.

         Ú. v. EÚ C 59, 15.2.2016.


title: Vec C-234/14: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. januára 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „Ostas celtnieks“ SIA/Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verejné zákazky — Smernica 2004/18/ES — Ekonomická a finančná situácia — Technické a/alebo odborné vedomosti — Článok 47 ods. 2 a článok 48 ods. 3 — Súťažné podklady obsahujúce povinnosť uchádzača uzavrieť zmluvu o spolupráci alebo založiť verejnú obchodnú spoločnosť so subjektmi, ktorých kapacity využíva)

text:
               14.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/6

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. januára 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „Ostas celtnieks“ SIA/Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs
   (Vec C-234/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Verejné zákazky - Smernica 2004/18/ES - Ekonomická a finančná situácia - Technické a/alebo odborné vedomosti - Článok 47 ods. 2 a článok 48 ods. 3 - Súťažné podklady obsahujúce povinnosť uchádzača uzavrieť zmluvu o spolupráci alebo založiť verejnú obchodnú spoločnosť so subjektmi, ktorých kapacity využíva))
   (2016/C 098/06)
   Jazyk konania: lotyština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Augstākā tiesa

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa:„Ostas celtnieks“ SIA

      Žalované: Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs

      Výrok rozsudku

   Článok 47 ods. 2 a článok 48 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby obstarávateľ v rámci súťažných podkladov týkajúcich sa verejného obstarávania mohol uchádzačovi, ktorý sa spolieha na využitie kapacít iných subjektov, uložiť povinnosť uzavrieť s týmito subjektmi pred zadaním uvedenej zákazky zmluvu o spolupráci alebo s nimi založiť verejnú obchodnú spoločnosť.

      (1)  Ú. v. EÚ C 212, 7.7.2014.