title: Vec T-307/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. februára 2018 – CEE Bankwatch Network/Komisia („Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkajúce sa rozhodnutia Komisie o poskytnutí pôžičky Euratomu na podporu programu Ukrajiny na zvýšenie bezpečnosti jadrových energetických blokov — Čiastočné zamietnutie prístupu — Výnimka vzťahujúca sa na ochranu verejného záujmu v oblasti medzinárodných vzťahov — Výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov — Prevažujúci verejný záujem — Nariadenie (ES) č. 1367/2006 — Uplatňovanie na dokumenty týkajúce sa rozhodnutí prijatých v rámci Zmluvy o ESAE“)

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 27. februára 2018 – CEE Bankwatch Network/Komisia
   (Vec T-307/16) (1)

   ((„Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkajúce sa rozhodnutia Komisie o poskytnutí pôžičky Euratomu na podporu programu Ukrajiny na zvýšenie bezpečnosti jadrových energetických blokov - Čiastočné zamietnutie prístupu - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu verejného záujmu v oblasti medzinárodných vzťahov - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov - Prevažujúci verejný záujem - Nariadenie (ES) č. 1367/2006 - Uplatňovanie na dokumenty týkajúce sa rozhodnutí prijatých v rámci Zmluvy o ESAE“))
   (2018/C 134/26)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: CEE Bankwatch Network (Praha, Česká republika) (v zastúpení: C. Kiss, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Zadra, F. Clotuche-Duvieusart a C. Cunniffe splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanéhú: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne M. Holt a D. Robertson, a neskôr S. Brandon, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2016) 2319 final z 15. apríla 2016, ktorým bol na základe nariadenia (ES) č. 1049/2001 Európskeho parlamentu a Rady z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331) odmietnutý prístup k viacerým dokumentom týkajúcim sa rozhodnutia Komisie z 24. júna 2013 K(2013) 3496 final o poskytnutí pôžičky Euratomu na podporu programu Ukrajiny na zvýšenie bezpečnosti jadrových energetických blokov

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               CEE Bankwatch Network znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

               3.

               Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 305, 22.8.2016.


title: Vec C-185/17: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 22. februára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Varna – Bulharsko) – Mitnica Varna/„SAKSA“ ООD (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný colný sadzobník — Zaradenie tovarov — Harmonizovaná európska norma EN 590:2013 — Podpoložka 2710 19 43 kombinovanej nomenklatúry — Relevantné kritériá na zaradenie tovaru ako plynový olej)

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/11

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 22. februára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Varna – Bulharsko) – Mitnica Varna/„SAKSA“ ООD
   (Vec C-185/17) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný colný sadzobník - Zaradenie tovarov - Harmonizovaná európska norma EN 590:2013 - Podpoložka 2710 19 43 kombinovanej nomenklatúry - Relevantné kritériá na zaradenie tovaru ako plynový olej))
   (2018/C 134/15)
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen săd – Varna

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Mitnica Varna

      Žalovaná:„SAKSA“ ООD

      za účasti: Okražna prokuratura – Varna

      Výrok rozsudku

   Kombinovaná nomenklatúra uvedená v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku v znení, ktoré vyplýva z vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 1101/2014 zo 16. októbra 2014, sa má vykladať v tom zmysle, že minerálny olej, o aký ide vo veci samej, nemôže byť na základe svojich destilačných charakteristík zaradený ako plynový olej do podpoložky 2710 19 43 tejto nomenklatúry, a to ani vtedy, ak spĺňa požiadavky uvedené v harmonizovanej norme EN 590 v jej verzii zo septembra 2013 pre motorovú naftu určenú pre arktické podnebie alebo náročné zimné podmienky.

      (1)  Ú. v. EÚ C 213, 3.7.2017.


title: Vec T-96/18: Žaloba podaná 19. februára 2018 – Cabell/EUIPO – Zorro Productions (ZORRO)

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/32

         Žaloba podaná 19. februára 2018 – Cabell/EUIPO – Zorro Productions (ZORRO)
   (Vec T-96/18)
   (2018/C 134/46)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Robert W. Cabell (Renton, Washington, Spojené štáty) (v zastúpení: K. Bröcker, lawyer)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Zorro Productions, Inc. (Berkeley, Kalifornia, Spojené štáty)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „ZORRO“ – ochranná známka Európskej únie č. 5 399 787.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 19. decembra 2017 vo veci R 1637/2015-4.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               vyhovel návrhu na vyhlásenie čiastočnej neplatnosti ochrannej známky Európskej únie č. 5 399 787 pre všetky napadnuté tovary a služby,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a písm. c) v spojení s článkom 59 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec T-66/18: Žaloba podaná 29. januára 2018 – Tsapakidou/Súdny dvor

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/25

         Žaloba podaná 29. januára 2018 – Tsapakidou/Súdny dvor
   (Vec T-66/18)
   (2018/C 134/35)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Argyro Tsapakidou (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: E. Kleani, advokátka)

      Žalovaný: Súdny dvor Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Súdneho dvora z 23. novembra 2017 (značka 20173939) o odmietnutí ponuky žalobkyne, ktorú predložila v súvislosti s oznámením o vyhlásení verejného obstarávania týkajúceho sa externých prekladateľov 2017/S 002-001564 pre grécky jazyk,

               —

               uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu žaloby žalobkyňa uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje všeobecné zásady práva EÚ, podľa ktorých musia byť správne akty dostatočne odôvodnené a musia byť v nich uvedené zásady, na ktorých sú založené. Napadnuté rozhodnutie tieto kritériá nespĺňa. Žalobkyňa najmä tvrdí, že odôvodnenie uvedené žalovaným je nedostatočné z hľadiska článku 4.3.1. súťažných podkladov. Navyše informácia poskytnutá žalobkyni jej neumožnila posúdiť platnosť výsledku dosiahnutého v súvislosti s predmetným skúšobným prekladom. Chýbali jej informácie týkajúce sa hodnotiacich usmernení alebo kritérií, na základe ktorých bolo napadnuté rozhodnutie prijaté.


title: Vec C-41/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Taliansko) 22. januára 2018 – Meca Srl/Comune di Napoli

text:
               23.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Taliansko) 22. januára 2018 – Meca Srl/Comune di Napoli
   (Vec C-41/18)
   (2018/C 142/36)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Meca Srl

      Žalovaná: Comune di Napoli

      Prejudiciálna otázka

      Bránia zásady práva Únie týkajúce sa ochrany legitímnej dôvery a právnej istoty uvedené v Zmluve o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) a zásady z nich odvodené, ako rovnosť zaobchádzania, zákaz diskriminácie, proporcionalita a efektivita, uvedené v smernici 2014/24/EÚ (1), ako aj ustanovenia článku 57 ods. 4 písm. c) a g) uvedenej smernice, uplatňovaniu vnútroštátnych právnych predpisov, akým je talianska právna úprava vyplývajúca z článku 80 ods. 5 písm. c) legislatívneho dekrétu č. 50/2016, podľa ktorej súdny spor týkajúci sa závažných nedostatkov pri vykonávaní predchádzajúcej verejnej zákazky, ktoré viedli k predčasnému ukončeniu tejto verejnej zákazky, bráni akémukoľvek posúdeniu spoľahlivosti uchádzača verejným obstarávateľom, a to až do vydania konečného rozhodnutia v občianskoprávnom konaní, bez toho, aby spoločnosť preukázala prijatie tzv. „self cleaning“ opatrení zameraných na nápravu pochybení a na zabránenie ich opakovaniu?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 944, 2014, s. 65).


title: Vec T-764/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. februára 2018 – Paulini/ECB („Verejná služba — Zamestnanci ECB — Odmena — Ročná revízia miezd a príplatkov — Zákonnosť usmernení — Metóda výpočtu — Zohľadnenie nemocenskej dovolenky — Zohľadnenie činností zastupovania zamestnancov — Zásada zákazu diskriminácie“)

text:
               23.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/46

         Rozsudok Všeobecného súdu z 28. februára 2018 – Paulini/ECB
   (Vec T-764/16) (1)

   ((„Verejná služba - Zamestnanci ECB - Odmena - Ročná revízia miezd a príplatkov - Zákonnosť usmernení - Metóda výpočtu - Zohľadnenie nemocenskej dovolenky - Zohľadnenie činností zastupovania zamestnancov - Zásada zákazu diskriminácie“))
   (2018/C 142/61)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Jörn Paulini (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne L. Levi a M. Vandenbussche, neskôr L. Levi a A. Tymen a napokon L. Levi, avocats)

      Žalovaná: Európska centrálna banka (v zastúpení: F. von Lindeiner a D. Camilleri Podestà, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Wägenbaur, avocat)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia ECB, ktoré bolo žalobcovi oznámené 15. decembra 2015, a zmenené 10. februára 2016 týkajúce sa ročnej revízie mzdy a príplatkov za rok 2015 a jednak na náhradu ujmy, ktorú žalobca údajne utrpel v dôsledku tohto rozhodnutia

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Jörn Paulini znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska centrálna banka.

      (1)  Ú. v. EÚ C 14, 16.1.2017.


title: Vec C-54/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Taliansko) 29. januára 2018 – Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus/Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo

text:
               23.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/31

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Taliansko) 29. januára 2018 – Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus/Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo
   (Vec C-54/18)
   (2018/C 142/41)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus

      Žalovaní: Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bránia právne predpisy Únie týkajúce sa práva na obranu, spravodlivý proces a podstaty účinnosti ochrany, konkrétne články 6 a 13 EDĽP, článok 47 Charty základných práv Európskej únie a článok 1 ods. 1 a 2 smernice 89/665/EHS (1) vnútroštátnej právnej úprave, akú predstavuje článok 120 ods. 2a Codice del processo amministrativo (taliansky správny súdny poriadok), ktorý hospodárskemu subjektu zúčastňujúcemu sa na verejnom obstarávaní ukladá povinnosť napadnúť prijatie/nevylúčenie iného subjektu v lehote 30 dní od oznámenia rozhodnutia, ktorým sa príslušné prijatie/vylúčenie uchádzačov nariadilo?

               2.

               Bránia právne predpisy Únie týkajúce sa práva na obranu, spravodlivý proces a podstaty účinnosti ochrany, konkrétne články 6 a 13 EDĽP, článok 47 Charty základných práv Európskej únie a článok 1 ods. 1 a 2 smernice 89/665/EHS vnútroštátnej právnej úprave, akú predstavuje článok 120 ods. 2a Codice del processo amministrativo (taliansky správny súdny poriadok), ktorý hospodárskemu subjektu znemožňuje, aby na záver procesu obstarávania namietal, hoci aj prostredníctvom podania vzájomnej žaloby, nezákonnosť aktov, ktorými sa ostatné subjekty, najmä úspešný uchádzač alebo hlavný žalobca, prijali do konania, pokiaľ dotknutý hospodársky subjekt predtým vo vyššie uvedenej lehote nenapadol príslušný akt o prijatí iného subjektu do obstarávania?

      (1)  Smernica Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác (Ú. v. ES L 395, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 246).


title: Vec T-843/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. februára 2018 – dm-drogerie markt/EUIPO – Digital Print Group O. Schimek (Foto Paradies) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie Foto Paradies — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               23.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/47

         Rozsudok Všeobecného súdu z 28. februára 2018 – dm-drogerie markt/EUIPO – Digital Print Group O. Schimek (Foto Paradies)
   (Vec T-843/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie Foto Paradies - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
   (2018/C 142/62)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Nemecko) (v zastúpení: T. Strack a O. Bludovsky, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Fischer, R. Manea a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Digital Print Group O. Schimek GmbH (Norimberg, Nemecko) (v zastúpení: L. Petri a M. Gilch, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 15. septembra 2016 (vec R 1194/2015-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Digital Print Group O. Schimek a dm-drogerie markt

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               dm-drogerie markt GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 38, 6.2.2017.


title: Vec T-121/18: Žaloba podaná 20. februára 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (1000 PANORAMICZNYCH)

text:
               23.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/62

         Žaloba podaná 20. februára 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (1000 PANORAMICZNYCH)
   (Vec T-121/18)
   (2018/C 142/80)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. (Częstochowa, Poľsko) (v zastúpení: C. Rogula, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „1000 PANORAMICZNYCH“ – prihláška č. 15 299 671.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 15. decembra 2017 vo veci R 2208/2016-5.

      Návrh

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zmenil rozhodnutie piateho odvolacieho senátu v súlade s odvolaním žalobkyne a nariadil zápis ochrannej známky „1000 PANORAMICZNYCH“ na základe záveru, že slovné označenie „1000 PANORAMICZNYCH“ nespĺňa požiadavky článku 7 ods. 1, najmä písm. b) a c) nariadenia 2017/1001, a preto neexistuje žiadny dôvod pre zamietnutie zápisu ochrannej známky,

         a/alebo

               —

               určil v súlade s článkom 7 ods. 3 nariadenia 2017/1001, že slovné označenie „1000 PANORAMICZNYCH“ získalo používaním rozlišovaciu spôsobilosť (sekundárnu rozlišovaciu spôsobilosť), a preto neexistuje žiadny dôvod pre zamietnutie zápisu ochrannej známky, najmä sa neuplatní žiadny s predpokladov stanovených v článku 7 ods. 1 písm. b), c) a d)

         podporne

               —

               zrušil rozhodnutie piateho odvolacieho senátu a uložil Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), aby znovu posúdil prihlášku č. 015299671 na zápis ochrannej známky EÚ na účely zápisu slovnej ochrannej známky „1000 PANORAMICZNYCH“, najmä s cieľom odstrániť existujúce nezrovnalosti, na základe záveru, že slovné označenie „1000 PANORAMICZNYCH“ nespĺňa požiadavky článku 7 ods. 1, najmä písm. b) a c) nariadenia 2017/1001, a preto neexistujú absolútne dôvody pre zamietnutie zápisu

         a/alebo

               —

               určil v súlade s článkom 7 ods. 3 nariadenia 2017/1001, že slovné označenie „1000 PANORAMICZNYCH“ získalo používaním rozlišovaciu spôsobilosť (sekundárnu rozlišovaciu spôsobilosť), a preto neexistuje žiadny dôvod pre zamietnutie zápisu ochrannej známky, a najmä sa neuplatní žiadny z predpokladov stanovených v článku 7 ods. 1 písm. b), c) a d);

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b), c) a d) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec C-131/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 19. februára 2018 – Vanessa Gambietz/Erika Ziegler

text:
               23.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/36

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 19. februára 2018 – Vanessa Gambietz/Erika Ziegler
   (Vec C-131/18)
   (2018/C 142/48)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa a navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Vanessa Gambietz

      Žalovaná a odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Erika Ziegler

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 6 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/7/EÚ zo 16. februára 2011 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách (1) vykladať v tom zmysle, že paušálnu sumu vo výške 40 eur uvedenú v článku 6 ods. 1 smernice je potrebné započítať na externé náklady právneho zastupovania, ktoré vznikli v dôsledku oneskorenej platby dlžníka predprocesným využitím služieb právnika a preto sa podľa článku 6 ods. 3 smernice majú nahradiť?

      (1)  Ú. v. EÚ L 48, 2011, s. 1.


title: Vec T-482/13: Uznesenie Všeobecného súdu z 21. februára 2018 – MedSkin Solutions Dr. Suwelack/EUIPO – Cryo-Save (CryoSafe) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Späťvzatie námietky — Zastavenie konania“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/34

         Uznesenie Všeobecného súdu z 21. februára 2018 – MedSkin Solutions Dr. Suwelack/EUIPO – Cryo-Save (CryoSafe)
   (Vec T-482/13) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania“))
   (2018/C 152/43)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Billerbeck, Nemecko) (v zastúpení: A. Thünken, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Schifko, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Cryo-Save AG (Freienbach, Švajčiarsko) (v zastúpení: C. Onken, avocat)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. júla 2013 (vec R 1759/2012-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Cryo-Save AG a MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG

      Výrok

               1.

               Konanie o žalobe sa zastavuje.

               2.

               MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG a Cryo-Save AG znášajú spoločne a nerozdielne trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

               3.

               MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG a Cryo-Save AG znášajú svoje vlastné trovy konania podľa ich vzájomnej dohody.

      (1)  Ú. v. EÚ C 313, 26.10.2013.


title: Vec C-114/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 14. februára 2018 – Sandoz Ltd, Hexal AG/G.D. Seale LLC, Janssen Sciences Ireland

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 14. februára 2018 – Sandoz Ltd, Hexal AG/G.D. Seale LLC, Janssen Sciences Ireland
   (Vec C-114/18)
   (2018/C 152/20)
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľky: Sandoz Ltd, Hexal AG

      Odporkyne: G.D. Seale LLC, Janssen Sciences Ireland

      Prejudiciálna otázka

   V prípade, ak jediná aktívna zložka, na ktorú sa vzťahuje dodatkové ochranné osvedčenie vydané na základe [nariadenia o DOO] (1), patrí do triedy zlúčenín špecifikovaných v rámci patentovej prihlášky definíciou Markush, pričom všetky zlúčeniny patriace do tejto triedy napĺňajú podmienku skutočného vynálezcovského technického pokroku vo vzťahu k patentu, je na účely článku 3 písm. a) nariadenia o DOO postačujúce, aby bola takáto zlúčenina po preskúmaní jej štruktúry okamžite rozpoznaná ako spadajúca do uvedenej triedy (v dôsledku čoho by bola chránená patentom na základe vnútroštátneho patentového práva) alebo musia špecifické substituenty potrebné na vytvorenie aktívnej zložky spĺňať podmienku, že by ich skúsená osoba dokázala na základe vlastných všeobecne dostupných znalostí odvodiť po preskúmaní znenia nárokov patentu?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá (Ú. v. EÚ L 152, 2009, s. 1).


title: Vec T-113/18: Žaloba podaná 22. februára 2018 – Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/43

         Žaloba podaná 22. februára 2018 – Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE)
   (Vec T-113/18)
   (2018/C 152/52)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Miles-Bramwell Executive Services Ltd (Alfreton, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Mellor, QC)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie FREE – prihláška č. 15 083 091.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 27. novembra 2017 vo veci R 2164/2016-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec T-114/18: Žaloba podaná 22. februára 2018 – Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/43

         Žaloba podaná 22. februára 2018 – Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE)
   (Vec T-114/18)
   (2018/C 152/53)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Miles-Bramwell Executive Services Ltd (Alfreton, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Mellor, QC)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka EÚ FREE – prihláška č. 15 081 508.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 27. novembra 2017 vo veci R 2166/2016-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec T-116/18: Žaloba podaná 27. februára 2018 – Darmanin/EASO

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/44

         Žaloba podaná 27. februára 2018 – Darmanin/EASO
   (Vec T-116/18)
   (2018/C 152/54)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Joanna Darmanin (Sliema, Malta) (v zastúpení: N. De Montigny, avocat)

      Žalovaný: Európsky podporný úrad pre azyl

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol,

                           —

                           že sa rozhodnutie orgánu oprávneného uzatvárať pracovné zmluvy (výkonného riaditeľa) z 27. júna 2017, ktorým bola žalobkyňa prepustená na konci skúšobnej doby s účinnosťou od 15. júla 2017 zrušuje,

                           —

                           že v prípade potreby sa zrušuje explicitné rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti z 29. januára 2018,

               —

               uložiť žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 14 Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov a Príručky Európskeho podporného úradu pre azyl (EASO) týkajúcej sa hodnotenia zamestnancov v skúšobnej dobe.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 43 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“) a rozhodnutia správnej rady EASO z 18. januára 2016, ktorými sa vykonávajú články 43 a 44 služobného poriadku pre dočasných zamestnancov.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení rozhodnutia č. 11 správnej rady EASO zo 4. júla 2012 o zamestnancoch na úrovni stredného manažmentu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásad riadnej správy veci verejných a právnej istoty.

               5.

               Piaty, subsidiárny, žalobný dôvod je založený na námietke nezákonnosti z dôvodu porušenia zásady rovnosti zaobchádzania a práva byť účinne vypočutý.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení práva na uplatnenie zákonného, spravodlivého a predvídateľného hodnotiaceho postupu.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na nerešpektovaní pravidiel dôkazného bremena.


title: Vec C-206/18: Žaloba podaná 23. marca 2018 – Európska komisia/Poľská republika

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/16

         Žaloba podaná 23. marca 2018 – Európska komisia/Poľská republika
   (Vec C-206/18)
   (2018/C 182/19)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J. Samnadda, J. Hottiaux, G. von Rintelen, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Poľská republika

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               určil, že Poľská republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/26/EÚ z 26. februára 2014 o kolektívnej správe autorských práv a práv súvisiacich s autorským právom a o poskytovaní multiteritoriálnych licencií na práva na hudobné diela na online využívanie na vnútornom trhu (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 43 tejto smernice,

               —

               uložil Poľskej republike v súlade s článkom 260 ods. 3 ZFEÚ povinnosť zaplatiť penále vo výške 87 612 eur za každý deň odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci z dôvodu nesplnenia povinnosti oznámiť opatrenia prijaté na prebratie smernice 2014/26/EÚ,

               —

               zaviazal Poľskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa článku 43 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/26/EÚ z 26. februára 2014 o kolektívnej správe autorských práv a práv súvisiacich s autorským právom a o poskytovaní multiteritoriálnych licencií na práva na hudobné diela na online využívanie na vnútornom trhu mali členské štáty povinnosť uviesť do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 10. apríla 2016. Komisii mali bezodkladne oznámiť znenie týchto ustanovení.
   Poľská republika oznámila 22. novembra 2017 Komisii 3 už platné právne predpisy, ktoré len čiastočne preberajú smernicu 2014/26/EÚ. Z dôvodu, že Poľská republika doteraz neprijala do poľského právneho poriadku a neuviedla do účinnosti všetky potrebné právne predpisy, rozhodla sa Komisia podať žalobu na Súdny dvor Európskej únie.
   V tejto žalobe Komisia navrhuje, aby bola Poľskej republike uložená povinnosť zaplatiť penále vo výške 87 612 eur za každý deň odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci. Táto sadzba je určená pri zohľadnení závažnosti porušenia, trvania porušenia a potreby zabezpečenia odrádzajúceho účinku.

      (1)  Ú. v. EÚ L 84, 2014, s. 72.


title: Vec C-130/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf (Nemecko) 19. februára 2018 – flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf (Nemecko) 19. februára 2018 – flightright GmbH/Eurowings GmbH
   (Vec C-130/18)
   (2018/C 182/08)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Düsseldorf

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: flightright GmbH

      Žalovaná: Eurowings GmbH

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 5 ods. 1 písm. c) bod iii) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (1), vykladať v tom zmysle, že právo na náhradu v prípade zrušenia letu do siedmich dní pred plánovaným časom odletu zaniká aj v prípade, že presmerovaním vznikne cestujúcemu celková časová strata do 3 hodín, ale viac ako 2 hodiny, pretože skutočný prílet sa voči plánovanému príletu oneskorí o viac ako 2 hodiny, ale o menej ako 3 hodiny?

      (1)  Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.


title: Vec C-179/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeidsrechtbank Gent (Belgicko) 7. marca 2018 – Ronny Rohart/Federale Pensioendienst

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeidsrechtbank Gent (Belgicko) 7. marca 2018 – Ronny Rohart/Federale Pensioendienst
   (Vec C-179/18)
   (2018/C 182/13)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Arbeidsrechtbank Gent

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ronny Rohart

      Žalovaný: Federale Pensioendienst

      Prejudiciálna otázka

   Má sa zásada lojálnej spolupráce podľa článku 4 ods. 3 ZEÚ v spojení so Služobným poriadkom úradníkov Európskej únie, ktorý bol stanovený nariadením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (1) z 29. februára 1968 vykladať v tom zmysle, že bráni takej zákonnej úprave členského štátu, ktorá pri výpočte starobného dôchodku zamestnanca na základe jeho činností v tomto členskom štáte neumožňuje zohľadniť vojenskú službu dotknutej osoby v členskom štáte, pretože dotknutá osoba v čase jej vojenskej služby a aj potom bola nepretržite úradníkom Európskej únie a preto nespĺňa podmienky na uznanie podľa zákonnej úpravy členského štátu?

      (1)  Nariadenie Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 z 29. februára 1968 , ktorým sa ustanovuje Služobný poriadok úradníkov a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev, ako aj zavádzajú osobitné opatrenia, ktoré sú prechodne uplatniteľné na úradníkov Komisie (Služobný poriadok úradníkov Európskej únie) (Ú. v. ES L 56, 1968, s. 1; Mim. vyd. 01/002, s. 5).


title: Vec C-80/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 6. februára 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)/Administración General del Estado a Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/2

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 6. februára 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)/Administración General del Estado a Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.
   (Vec C-80/18)
   (2018/C 182/02)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)

      Odporcovia v odvolacom konaní: Administración General del Estado a Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni zásada „náhradu škody hradí znečisťovateľ,“ uvedená v článku 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v spojení s článkami 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie stanovujúcimi základné zásady rovnosti a zákazu diskriminácie, ktoré sú premietnuté do právnej úpravy obsiahnutej v článku 3 ods. 1 a 2 smernice 2009/72/ES (1), pokiaľ jej cieľom je vytvoriť, okrem iného, konkurencieschopný a nediskriminačný trh s elektrinou, ktorý môže byť obmedzený iba z dôvodov všeobecného ekonomického záujmu, vrátane dôvodu ochrany životného prostredia, takému zavedeniu daní, ktoré sa vzťahujú výlučne na spoločnosti vyrábajúce elektrickú energiu s využitím jadrovej energie, keď hlavným cieľom týchto daní nie je ochrana životného prostredia, ale zvýšenie príjmov v rámci systému financovania dodávok elektrickej energie, čím tieto spoločnosti budú vo väčšej miere znášať financovanie deficitu sadzieb v porovnaní s inými spoločnosťami vykonávajúcimi rovnakú činnosť?

               2.

               Umožňuje európska právna úprava, aby boli v rámci konkurenčného a nediskriminačného trhu s elektrinou, ukladané environmentálne dane, ktorých zavedenie odôvodňuje znečistením životného prostredia, ktoré je vlastné pre jadrovú činnosť bez toho, aby sa stanovila norma, ktorá by ich konkretizovala – v preambule zákona je to odôvodnené tak, aby sa pri dani z produkcie vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu nezahrnula do textu predpisu s normatívnou silou internalizácia nákladov, ktoré sa majú pokryť, rovnako ako v prípade uloženia rádioaktívneho odpadu, kde taktiež neexistuje dostatok takejto konkretizácie, keďže náklady na nakladanie s odpadom a uloženie odpadu sú už pokryté inými poplatkami, kedy navyše, nie je jasne stanovený účel vybratých daní, pričom uvedené spoločnosti sú povinné prevziať občianskoprávnu zodpovednosť až do výšky 1 200 miliónov eur?

               3.

               Je splnená požiadavka obsiahnutá v článku 3 ods. 2 uvedenej smernice, podľa ktorej povinnosti uložené vo všeobecnom hospodárskom záujme, vrátane ochrany životného prostredia, sú jasne definované, transparentné, nediskriminačné a overiteľné, ak environmentálny účel a charakteristické znaky, ktoré definujú environmentálne dane nie sú konkretizované v texte predpisu s normatívnou silou?

               4.

               Je vnútroštátna právna úprava, ktorá sa týka financovania deficitu sadzieb pre všetky spoločnosti v sektore elektrickej energie, v rozpore so zásadou „náhradu škody hradí znečisťovateľ“ uvedenou v článku 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a zásadami rovnosti a zákazu diskriminácie uvedenými v článkoch 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie a článkoch 3 a 5 smernice 2005/89/ES (2), pokiaľ majú za cieľ zabezpečiť „riadne fungovanie vnútorného trhu s elektrickou energiou,“ a nútia členské štáty, aby zabezpečili „aby akékoľvek opatrenia prijaté v súlade s touto smernicou neboli diskriminačné a nepredstavovali neprimerané zaťaženie účastníkov trhu,“ ak táto vnútroštátna úprava ukladá jadrovým spoločnostiam (okrem vodných elektrárni, ktoré sú považované za obnoviteľné energie) povinnosť znášať daňové poplatky osobitnej povahy vo väčšej miere v porovnaní s inými spoločnosťami pôsobiacimi na trhu s elektrickou energiou, ktoré tieto poplatky nemusia znášať, hoci niektorí z nich spôsobujú väčšie znečistenie, pričom tieto poplatky sú odôvodnené ochranou životného prostredia pred rizikami a neistotami súvisiacimi s jadrovými činnosťami bez konkretizácie nákladov a použitia výnosov plynúcich z ochrany životného prostredia, pričom nakladanie a uloženie odpadov je už zahrnuté medzi inými poplatkami a vyžaduje sa prevzatie občianskoprávnej zodpovednosti jadrovými spoločnosťami, keďže sa narúša voľná hospodárska súťaž spočívajúca v požiadavkách liberalizovaného vnútorného trhu, nakoľko sú uprednostnení iní výrobcovia elektrickej energie, ktorí nemusia čeliť environmentálnym daniam, hoci používajú viac znečisťujúce zdroje výroby?

               5.

               Je v rozpore s článkom 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v ktorom je zakotvená zásada „náhradu škody hradí znečisťovateľ“, daň z produkcie vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu pochádzajúceho z výroby jadrovej energie, ktorá sa vzťahuje výlučne na oblasť výroby jadrovej energie, zatiaľ čo jej nepodlieha žiadny iný sektor, ktorý by mohol produkovať daný odpad, čím spoločnosti, ktoré vykonávajú činnosť s použitím jadrových materiálov alebo jadrových zdrojov nie sú zdanené, napriek tomu, že majú vplyv na životné prostredie?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/89/ES z 18. januára 2006 o opatreniach na zabezpečenie bezpečnosti dodávok elektrickej energie a investícií do infraštruktúry (Ú. v. EÚ L 33, 2006, s. 22).


title: Vec C-221/18 P: Odvolanie podané 27. marca 2018: Électricité de France (EDF) proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 16. januára 2018 vo veci T-747/15, EDF/Komisia

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/17

         Odvolanie podané 27. marca 2018: Électricité de France (EDF) proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 16. januára 2018 vo veci T-747/15, EDF/Komisia
   (Vec C-221/18 P)
   (2018/C 182/20)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Électricité de France (EDF) (v zastúpení: M. Debroux, avocat)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Francúzska republika

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka sa domáha toho, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnutý rozsudok;

               —

               rozhodol o žalobe v prvom stupni tak, že jej vyhovie a zruší teda články 1 až 5 rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/154 z 22. júla 2015 o štátnej pomoci SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002) (1);

         subsidiárne:

               —

               rozhodol s konečnou platnosťou o prvom žalobnom dôvode a prvej časti druhého žalobného dôvodu žaloby podanej na prvom stupni, vyhovej prvej časti druhého žalobného dôvodu, a teda rozhodol, že zásada trhovo konajúceho hospodárskeho subjektu platí pro sporné opatrenie;

               —

               vrátil prejednávanú vec na nové rozhodnutie Všeobecnému súdu v inom zložení, aby rozhodol o ďalších žalobných dôvodoch a argumentoch navrhovateľky uvedených v jej žalobe z 22. decembra 2015 a rozhodol, že o trovách konania na prvom stupni sa rozhodne neskôr;

         ešte subsidiárnejšie:

               —

               vrátil prejednávanú vec na nové rozhodnutie Všeobecnému súdu v inom zložení, aby rozhodol o všetkých žalobných dôvodoch a argumentoch navrhovateľky uvedených v jej žalobe z 22. decembra 2015 (ktorá obsahuje subsidiárne uvedené žalobné dôvody) a rozhodol, že o trovách konania na prvom stupni sa rozhodne neskôr

         a v každom prípade:

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania na tomto stupni.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľka uplatňuje štyri dôvody a subsidiárne ďalší dôvod.
   Prvý dôvod vychádzajúci zo skutočnosti, že bola porušená prekážka res iudicata, ktorú predstavuje rozsudok Všeobecného súdu z 15. decembra 2009 EDF/Komisia (T-156/04). Napadnutý rozsudok označuje sporné opatrenie ako údajné oslobodenie od dane, na rozdiel od rozsudku z 15. decembra 2009 v tej istej veci, ktorý tento prístup výslovne odmietol. Za účelom odôvodnenia tohto rozdielu pri určení sporného opatrenia sa napadnutý rozsudok odvoláva nesprávne zjavne implicitne na skutočnosť, že rozsudok z 15. decembra 2009 treba vykladať „vo svetle“ potvrdzujúceho rozsudku Súdneho dvora z 5. júna 2012 (C-124/10 P). V tomto rozsudku však Súdny dvor nerozhodol o identifikácii sporného opatrenia, ktoré vyplýva zo skutkových zistení.
   Druhý dôvod vychádzajúci zo skutočnosti, že došlo k skresleniu dôkazov predložených Všeobecnému súdu. Tieto dôkazy opisovali skutočne vykonané opatrenia spojené s reštrukturalizáciou kapitálu spoločnosti EDG a neumožňujú definovať údajné oslobodenie od dane, ktoré Všeobecný súd konštatoval.
   Tretí dôvod vychádzajúci zo skutočnosti, že bola porušená povaha a rozsah povinnosti vykonať riadne a nestranné vyšetrovanie, ktorú stanovuje nedávna judikatúra Súdneho dvora, najmä rozsudok Frucona Košice z 20. septembra 2007 (C-300/16 P), ktorý bol predmetom písomného vyjadrenia na Všeobecnom súde.
   Štvrtý dôvod vychádzajúci zo skutočnosti, že Všeobecný súd nesplnil povinnosť uviesť odôvodnenie, pokiaľ ide tak o identifikáciu sporného opatrenia, ako aj o neprejednanie argumentov odvolateľky, založených na rozsudku Frucona Košice.
   Nakoniec, dôvod, ktorý bol uplatnený subsidiárne, vychádzajúci zo skutočnosti, že došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu pri identifikácii spornej pomoci ako novej štátnej pomoci, hoci mala byť označená za existujúcu štátnu pomoc.

      (1)  Ú. v. EÚ L 34, s. 152.


title: Vec T-361/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 21. marca 2018 – Eco-Bat Technologies a i./Komisia („Žaloba o neplatnosť — Kartely — Trh recyklácie automobilových batérií — Rozhodnutie obsahujúce opravu rozhodnutia, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ a ukladajú sa pokuty — Lehota na podanie žaloby — Začiatok plynutia — Omeškanie — Neprípustnosť“)

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/22

         Uznesenie Všeobecného súdu z 21. marca 2018 – Eco-Bat Technologies a i./Komisia
   (Vec T-361/17) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Kartely - Trh recyklácie automobilových batérií - Rozhodnutie obsahujúce opravu rozhodnutia, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ a ukladajú sa pokuty - Lehota na podanie žaloby - Začiatok plynutia - Omeškanie - Neprípustnosť“))
   (2018/C 182/26)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Eco-Bat Technologies Ltd (Matlock, Spojené kráľovstvo), Berzelius Metall GmbH (Braubach, Nemecko) a Société traitements chimiques des métaux (STCM) (Bazoches-les-Gallerandes, Francúzsko) (v zastúpení: M. Brealey, QC, I. Vandenborre a S. Dionnet, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. van Schaik, G. Conte, I. Rogalski a J. Szczodrowski, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podľa článku 263 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2017) 900 final z 8. februára 2017 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP (AT.40018 – Recyklácia automobilových batérií), opraveného rozhodnutím Komisie K(2017) 2223 final zo 6. apríla 2017, a jednak na zníženie pokuty uloženej žalobkyniam

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH a Société traitements chimiques des métaux (STCM) sú povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 318, 25.9.2017.


title: Vec C-247/18 P: Odvolanie podané 9. apríla 2018: Talianska republika proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 25. januára 2018 vo veci T-91/16, Taliansko/Komisia

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/18

         Odvolanie podané 9. apríla 2018: Talianska republika proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 25. januára 2018 vo veci T-91/16, Taliansko/Komisia
   (Vec C-247/18 P)
   (2018/C 182/21)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               Talianka republika navrhuje, aby Súdny dvor na základe článku 56 a 58 Štatútu Súdneho dvora zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 25. januára 2018, oznámený 29. januára 2018, vo veci T-91/16 týkajúci sa zrušenia rozhodnutia Komisie K(2015) 9413 zo 17. decembra 2015, oznámeného 18. decembra 2015, týkajúceho sa zníženia príspevku z Európskeho sociálneho fondu na Operačný program Sicílie, ktorý patrí do rámca podpory štrukturálnej pomoci Spoločenstva v regiónoch, na ktoré sa vzťahuje cieľ č. 1 v Taliansku (Operačný program Sicílie 2000 – 2006), a aby zrušil aj posledné uvedené rozhodnutie.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Talianska republika podala odvolanie na Súdny dvor proti rozsudku z 25. januára 2018, vec T-91/16, v ktorom Všeobecný súd Európskej únie zamietol žalobu Talianska o neplatnosť rozhodnutia Komisie K(2015) 9413 zo 17. decembra 2015, oznámeného 18. decembra 2015, týkajúceho sa zníženia príspevku z Európskeho sociálneho fondu na Operačný program Sicílie, ktorý patrí do rámca podpory štrukturálnej pomoci Spoločenstva v regiónoch, na ktoré sa vzťahuje cieľ č. 1 v Taliansku (Operačný program Sicílie 2000 – 2006).

      Prvý odvolací dôvod. Porušenie článku 39 nariadenia č. 1260/99 (1)
      , článkov 4, 6 a 10 nariadenia č. 438/2001 (2)
      , článku 317 ZFEÚ a zásady dôkazného bremena.

   Všeobecný súd nezohľadnil, že z tých istých skutočností, aké boli preukázané, vyplývalo, že opätovné overenie vykonané Komisiou v roku 2008 sa týkalo tých istých výdavkov, ktoré už boli overené v rokoch 2005 a 2006 s pozitívnymi výsledkami, pričom sa neobjavili nové skutočnosti.

      Druhý odvolací dôvod. Porušenie článku 39 nariadenia č. 1260/99, článku 100 nariadenia č. 1083/2006 (3)
      , článku 145 nariadenia č. 1303/2013 (4)
      a zásad riadnej správy vecí verejných, kontradiktórnosti a dôvery.

   Všeobecný súd považoval za odôvodnené, bez toho, aby to bolo akokoľvek podložené, že celková dĺžka opravného konania trvala viac než sedem rokov, keď Komisia v podstate konala tak, aby záväzná lehota šiestich mesiacov od pojednávania, počas ktorého malo byť vydané konečné rozhodnutie, začala plynúť v okamihu, ktorý určila v rámci svojej voľnej úvahy, čím zmarila jej záväznosť.

      Tretí odvolací dôvod. Porušenie článku 39 ods. 2 a 3 nariadenia č. 1260/99 a článku 10 nariadenia č. 438/2001. Skreslenie skutkových okolností.

   Všeobecný súd konštatoval, že miera chybovosti zistená v dotknutom prípade sa podstatne líšila v období pred 31. decembrom 2006 a po ňom, a pokiaľ ide o predmet výdavkov týkajúcich sa „koherentných“ projektov alebo naopak ostatných projektov. Neoprávnene však považoval za správnu opravu na základe extrapolácie jedinej miery chybovosti v hodnote 32,65 %, ktorá bez rozdielu odkazovala na všetky programovacie roky a na všetky druhy projektov. Tým bola porušená zásada proporcionality opráv a zásada reprezentatívnosti vzoriek.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch (Ú. v. ES L 161, 1999, s. 1; Mim. vyd. 14/001, s. 31).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 438/2001 z 2. marca 2001, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES) č. 1260/1999, pokiaľ ide o systémy riadenia a kontroly pre pomoc poskytovanú v rámci štrukturálnych fondov (Ú. v . ES L 63, 2001, s. 21; Mim. vyd. 14/001, s. 132).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. júla 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1260/1999 (Ú. v . EÚ L 210, s. 2006, s. 25).

      (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 320).


title: Vec C-81/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 6. februára 2018 – Endesa Generación, S.A./Administración General del Estado

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 6. februára 2018 – Endesa Generación, S.A./Administración General del Estado
   (Vec C-81/18)
   (2018/C 182/03)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Endesa Generación, S.A.

      Odporca v odvolacom konaní: Administración General del Estado

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni zásada „náhradu škody hradí znečisťovateľ,“ uvedená v článku 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v spojení s článkami 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie stanovujúcimi základné zásady rovnosti a zákazu diskriminácie, ktoré sú premietnuté do právnej úpravy obsiahnutej v článku 3 ods. 1 a 2 smernice 2009/72/ES (1), pokiaľ jej cieľom je vytvoriť, okrem iného, konkurencieschopný a nediskriminačný trh s elektrinou, ktorý môže byť obmedzený iba z dôvodov všeobecného ekonomického záujmu, vrátane dôvodu ochrany životného prostredia, takému zavedeniu daní, ktoré sa vzťahujú výlučne na spoločnosti vyrábajúce elektrickú energiu s využitím jadrovej energie, keď skutočným cieľom týchto daní nie je ochrana životného prostredia, ale zvýšenie príjmov v rámci systému financovania dodávok elektrickej energie, čím tieto spoločnosti budú vo väčšej miere znášať financovanie deficitu sadzieb v porovnaní s inými spoločnosťami vykonávajúcimi rovnakú činnosť?

               2.

               Bráni spomenutá európska právna úprava v rámci konkurenčného a nediskriminačného trhu s elektrinou uložiť environmentálne dane, ktorých zavedenie odôvodňuje znečistením životného prostredia, ktoré je vlastné pre jadrovú činnosť bez toho, aby sa stanovila norma, ktorá by ich konkretizovala – v preambule zákona je to odôvodnené tak, aby sa pri dani z produkcie vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu nezahrnula do textu predpisu s normatívnou silou internalizácia nákladov, ktoré sa majú pokryť, rovnako ako v prípade uloženia rádioaktívneho odpadu, kde taktiež neexistuje dostatok takejto konkretizácie, keďže náklady na nakladanie s odpadom a uloženie odpadu sú už pokryté inými poplatkami, kedy navyše, nie je jasne stanovený účel vybratých daní, pričom uvedené spoločnosti sú povinné prevziať občianskoprávnu zodpovednosť až do výšky 1 200 miliónov?

               3.

               Bráni článok 3 ods. 2 smernice 2009/72/ES, podľa ktorého osobitné povinnosti pre oblasť výroby jadrovej energie, ktoré musia byť uložené z dôvodu verejného záujmu, vrátane ochrany životného prostredia, musia byť jasne definované, transparentné, nediskriminačné a overiteľné, daniam upraveným v zákone č. 15/2012, ak environmentálny cieľ a znaky, ktoré charakterizujú environmentálne dane nemajú žiadnu konkretizáciu v texte predpisu s normatívnou silou?

               4.

               Je vnútroštátna právna úprava, ktorá sa týka financovania deficitu sadzieb pre všetky spoločnosti v sektore elektrickej energie, v rozpore so zásadou „náhradu škody hradí znečisťovateľ“ uvedenou v článku 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a zásadami rovnosti a zákazu diskriminácie uvedenými v článkoch 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie a článkoch 3 a 5 smernice 2005/89/ES (2), pokiaľ majú za cieľ zabezpečiť „riadne fungovanie vnútorného trhu s elektrickou energiou,“ a nútia členské štáty, aby zabezpečili, „aby akékoľvek opatrenia prijaté v súlade s touto smernicou neboli diskriminačné a nepredstavovali neprimerané zaťaženie účastníkov trhu,“ ak táto vnútroštátna úprava ukladá jadrovým spoločnostiam (okrem vodných elektrárni, ktoré sú považované za obnoviteľné energie) povinnosť znášať daňové poplatky osobitnej povahy vo väčšej miere v porovnaní s inými spoločnosťami pôsobiacimi na trhu s elektrickou energiou, ktoré tieto poplatky nemusia znášať, hoci niektorí z nich spôsobujú väčšie znečistenie, pričom tieto poplatky sú odôvodnené ochranou životného prostredia pred rizikami a neistotami súvisiacimi s jadrovými činnosťami bez konkretizácie nákladov a použitia výnosov plynúcich z ochrany životného prostredia, pričom náklady spojené s nakladaním a uložením odpadov sú už zahrnuté medzi inými poplatkami a vyžaduje sa prevzatie občianskoprávnej zodpovednosti jadrovými spoločnosťami, keďže sa narúša voľná hospodárska súťaž spočívajúca v požiadavkách liberalizovaného vnútorného trhu, nakoľko sú uprednostnení iní výrobcovia elektrickej energie, ktorí nemusia čeliť environmentálnym daniam, hoci používajú viac znečisťujúce zdroje výroby?

               5.

               Je v rozpore s článkom 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v ktorom je zakotvená zásada „náhradu škody hradí znečisťovateľ“, daň z produkcie vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu pochádzajúceho z výroby jadrovej energie, ktorá sa vzťahuje výlučne na oblasť výroby jadrovej energie, zatiaľ čo jej nepodlieha žiadny iný sektor, ktorý by mohol produkovať daný odpad, čím spoločnosti, ktoré vykonávajú činnosť s použitím materiálov alebo jadrových zdrojov nie sú zdanené, napriek tomu, že majú vplyv na životné prostredie?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/89/ES z 18. januára 2006 o opatreniach na zabezpečenie bezpečnosti dodávok elektrickej energie a investícií do infraštruktúry (Ú. v. EÚ L 33, 2006, s. 22).


title: Vec T-271/10 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2018 – H/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Vyslaný národný expert na EUPM v Bosne a Hercegovine — Rozhodnutie o preložení — Právomoc veliteľa EUPM rozhodnúť o preložení vyslaného národného experta — Povinnosť odôvodnenia — Zneužitie právomoci — Zjavne nesprávne posúdenie — Psychické obťažovanie“)

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/20

         Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2018 – H/Rada
   (Vec T-271/10 RENV) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Vyslaný národný expert na EUPM v Bosne a Hercegovine - Rozhodnutie o preložení - Právomoc veliteľa EUPM rozhodnúť o preložení vyslaného národného experta - Povinnosť odôvodnenia - Zneužitie právomoci - Zjavne nesprávne posúdenie - Psychické obťažovanie“))
   (2018/C 182/22)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: H (v zastúpení: M. Velardo, avocat)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Vitro a F. Naert, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   V prvom rade návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie jednak rozhodnutia zo 7. apríla 2010 podpísaného vedúcim policajnej misie Európskej únie (EUPM) v Bosne a Hercegovine, ktorým bola žalobkyňa opätovne preložená na post Criminal Justice Adviser – Prosecutor na regionálnom úrade v Banja Luka (Bosna a Hercegovina), a jednak rozhodnutia z 30. apríla 2010 podpísaného vedúcim EUPM uvedeným v článku 6 rozhodnutia Rady 2009/906/SZBP z 8. decembra 2009 o EUPM v Bosne a Hercegovine (Ú. v. EÚ L 322, 2009, s. 22), ktorým sa potvrdzuje rozhodnutie zo 7. apríla 2010, a v druhom rade návrh založený na článku 268 ZFEÚ na priznanie náhrady škody, ktorá údajne vznikla žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               H je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 221, 14.8.2010.


title: Vec T-574/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 21. marca 2018 – UD/Komisia („Verejná služba — Príjemca pozostalostnej dávky — Sociálne zabezpečenie — Zamietnutie žiadosti o predchádzajúce schválenie na získanie náhrady určitých zdravotných nákladov — Nová žiadosť — Výlučne potvrdzujúci akt — Lehota na podanie žaloby — Neprípustnosť“)

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/23

         Uznesenie Všeobecného súdu z 21. marca 2018 – UD/Komisia
   (Vec T-574/17) (1)

   ((„Verejná služba - Príjemca pozostalostnej dávky - Sociálne zabezpečenie - Zamietnutie žiadosti o predchádzajúce schválenie na získanie náhrady určitých zdravotných nákladov - Nová žiadosť - Výlučne potvrdzujúci akt - Lehota na podanie žaloby - Neprípustnosť“))
   (2018/C 182/27)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: UD (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Bohr a M. Mensi, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podľa článku 270 ZFEÚ o vyhlásenie neplatnosti rozhodnutia Komisie o odmietnutí vydať žalobkyni predchádzajúce schválenie na získanie náhrady určitých zdravotných nákladov

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               UD znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 369, 30.10.2017.


title: Vec C-82/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 6. februára 2018 – Endesa Generación, S.A./Administración General del Estado a Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 6. februára 2018 – Endesa Generación, S.A./Administración General del Estado a Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.
   (Vec C-82/18)
   (2018/C 182/04)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Endesa Generación, S.A.

      Odporcovia v odvolacom konaní: Administración General del Estado a Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni zásada „náhradu škody hradí znečisťovateľ,“ uvedená v článku 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v spojení s článkami 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie stanovujúcimi základné zásady rovnosti a zákazu diskriminácie, ktoré sú premietnuté do právnej úpravy obsiahnutej v článku 3 ods. 1 a 2 smernice 2009/72/ES (1), pokiaľ jej cieľom je vytvoriť, okrem iného, konkurencieschopný a nediskriminačný trh s elektrinou, ktorý môže byť obmedzený iba z dôvodov všeobecného ekonomického záujmu, vrátane dôvodu ochrany životného prostredia, takému zavedeniu daní, ktoré sa vzťahujú výlučne na spoločnosti vyrábajúce elektrickú energiu s využitím jadrovej energie, keď hlavným cieľom týchto daní nie je ochrana životného prostredia, ale zvýšenie príjmov v rámci systému financovania dodávok elektrickej energie, čím tieto spoločnosti budú vo väčšej miere znášať financovanie deficitu sadzieb v porovnaní s inými spoločnosťami vykonávajúcimi rovnakú činnosť?

               2.

               Umožňuje európska právna úprava, aby boli v rámci konkurenčného a nediskriminačného trhu s elektrinou, ukladané environmentálne dane, ktorých zavedenie odôvodňuje znečistením životného prostredia, ktoré je vlastné pre jadrovú činnosť bez toho, aby sa stanovila norma, ktorá by ich konkretizovala – v preambule zákona je to odôvodnené tak, aby sa pri dani z produkcie vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu nezahrnula do textu predpisu s normatívnou silou internalizácia nákladov, ktoré sa majú pokryť, rovnako ako v prípade uloženia rádioaktívneho odpadu, kde taktiež neexistuje dostatok takejto konkretizácie, keďže náklady na nakladanie s odpadom a uloženie odpadu sú už pokryté inými poplatkami, kedy navyše, nie je jasne stanovený účel vybratých daní, pričom uvedené spoločnosti sú povinné prevziať občianskoprávnu zodpovednosť až do výšky 1 200 miliónov eur?

               3.

               Je splnená požiadavka obsiahnutá v článku 3 ods. 2 uvedenej smernice, podľa ktorej povinnosti uložené vo všeobecnom hospodárskom záujme, vrátane ochrany životného prostredia, sú jasne definované, transparentné, nediskriminačné a overiteľné, ak environmentálny účel a charakteristické znaky, ktoré definujú environmentálne dane nie sú konkretizované v texte predpisu s normatívnou silou?

               4.

               Je vnútroštátna právna úprava, ktorá sa týka financovania deficitu sadzieb pre všetky spoločnosti v sektore elektrickej energie, v rozpore so zásadou „náhradu škody hradí znečisťovateľ“ uvedenou v článku 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a zásadami rovnosti a zákazu diskriminácie uvedenými v článkoch 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie a článkoch 3 a 5 smernice 2005/89/ES (2), pokiaľ majú za cieľ zabezpečiť „riadne fungovanie vnútorného trhu s elektrickou energiou,“ a nútia členské štáty, aby zabezpečili „aby akékoľvek opatrenia prijaté v súlade s touto smernicou neboli diskriminačné a nepredstavovali neprimerané zaťaženie účastníkov trhu,“ ak táto vnútroštátna úprava ukladá jadrovým spoločnostiam (okrem vodných elektrárni, ktoré sú považované za obnoviteľné energie) povinnosť znášať daňové poplatky osobitnej povahy vo väčšej miere v porovnaní s inými spoločnosťami pôsobiacimi na trhu s elektrickou energiou, ktoré tieto poplatky nemusia znášať, hoci niektorí z nich spôsobujú väčšie znečistenie, pričom tieto poplatky sú odôvodnené ochranou životného prostredia pred rizikami a neistotami súvisiacimi s jadrovými činnosťami bez konkretizácie nákladov a použitia výnosov plynúcich z ochrany životného prostredia, pričom nakladanie a uloženie odpadov je už zahrnuté medzi inými poplatkami a vyžaduje sa prevzatie občianskoprávnej zodpovednosti jadrovými spoločnosťami, keďže sa narúša voľná hospodárska súťaž spočívajúca v požiadavkách liberalizovaného vnútorného trhu, nakoľko sú uprednostnení iní výrobcovia elektrickej energie, ktorí nemusia čeliť environmentálnym daniam, hoci používajú viac znečisťujúce zdroje výroby?

               5.

               Je v rozpore s článkom 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v ktorom je zakotvená zásada „náhradu škody hradí znečisťovateľ“, daň z produkcie vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu pochádzajúceho z výroby jadrovej energie, ktorá sa vzťahuje výlučne na oblasť výroby jadrovej energie, zatiaľ čo jej nepodlieha žiadny iný sektor, ktorý by mohol produkovať daný odpad, čím spoločnosti, ktoré vykonávajú činnosť s použitím jadrových materiálov alebo jadrových zdrojov nie sú zdanené, napriek tomu, že majú vplyv na životné prostredie?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/89/ES z 18. januára 2006 o opatreniach na zabezpečenie bezpečnosti dodávok elektrickej energie a investícií do infraštruktúry (Ú. v. EÚ L 33, 2006, s. 22).


title: Vec T-274/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2018 – Alcogroup a Alcodis/Komisia („Žaloba o neplatnosť — Hospodárska súťaž — Kartely — Trh s bioetanolom a etanolom — Správne konanie — Rozhodnutie, ktorým sa nariaďuje inšpekcia — Preskúmavacie právomoci Komisie — Ochrana dôvernosti komunikácie medzi advokátmi a klientmi — Dokumenty vymieňané v nadväznosti na predchádzajúcu inšpekciu — Odmietnutie Komisie prerušiť predmetné konania o porušení — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Neprípustnosť“)

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/20

         Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2018 – Alcogroup a Alcodis/Komisia
   (Vec T-274/15) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s bioetanolom a etanolom - Správne konanie - Rozhodnutie, ktorým sa nariaďuje inšpekcia - Preskúmavacie právomoci Komisie - Ochrana dôvernosti komunikácie medzi advokátmi a klientmi - Dokumenty vymieňané v nadväznosti na predchádzajúcu inšpekciu - Odmietnutie Komisie prerušiť predmetné konania o porušení - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Neprípustnosť“))
   (2018/C 182/23)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Alcogroup (Brusel, Belgicko) a Alcodis (Brusel) (v zastúpení: P. de Bandt, J. Dewispelaere a J. Probst, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Christoforou, C. Giolito, V. Bottka a F. Jimeno Fernández, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobkyne: Orde van Vlaamse Balies (Brusel) (v zastúpení: pôvodne T. Bontinck a P. Goffinet, neskôr F. Wijckmans, S. Engelen a S. De Keer, avocats), Ordre des barreaux francophones et germanophone (Brusel) (v zastúpení: T. Bontinck, A. Guillerme a P. Goffinet, avocats) a Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (Brusel) (v zastúpení: T. Bontinck, A. Guillerme a P. Goffinet, avocats)

      Predmet veci

   Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2015) 1769 final, z 12. marca 2015, adresovaného Alcogroup, ako aj všetkým spoločnostiam, ktoré priamo alebo nepriamo kontroluje, vrátane Alcodis, týkajúceho sa konania o uplatnení článku 20 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 (AT.40244 – Bioethanol), a listu Komisie z 8. mája 2015 adresovaného Alcogroup v rámci vyšetrovaní AT.40244 – Bioethanol a AT.40054 – Oil and Biofuel Markets

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Alcogroup a Alcodis znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.

               3.

               Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone a Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles znášajú svoje vlastné trovy, ktoré im vznikli v tomto konaní.

      (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2015.


title: Vec C-180/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 9. marca 2018 – Agrenergy Srl/Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 9. marca 2018 – Agrenergy Srl/Ministero dello Sviluppo Economico
   (Vec C-180/18)
   (2018/C 182/14)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Agrenergy Srl

      Odporca: Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 3 odsek 3 písm. a) smernice 2009/28/ES (1) vykladať – aj vo svetle všeobecnej zásady ochrany legitímnej dôvery a celkového systému úpravy stanovenej v smernici v súvislosti s podporou výroby energie z obnoviteľných zdrojov – v tom zmysle, že vylučuje zlučiteľnosť práva Únie s takou vnútroštátnou právnou úpravou, ktorá umožňuje talianskej vláde rozhodnúť neskoršími vykonávacími vyhláškami o znížení alebo dokonca aj o znížení na nulu skôr schválených vstupných sadzieb?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/28/ES z 23. apríla 2009 o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov energie a o zmene a doplnení a následnom zrušení smerníc 2001/77/ES a 2003/30/ES (Ú. v. EÚ L 140, 2009, s. 16).


title: Vec T-732/16 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 22. marca 2018 – Valencia Club de Fútbol/Komisia („Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Štátna pomoc — Pomoc poskytnutá Španielskom v prospech niektorých profesionálnych futbalových klubov — Verejná záruka poskytnutá verejnoprávnym subjektom — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“)

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/21

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 22. marca 2018 – Valencia Club de Fútbol/Komisia
   (Vec T-732/16 R)
   ((„Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Štátna pomoc - Pomoc poskytnutá Španielskom v prospech niektorých profesionálnych futbalových klubov - Verejná záruka poskytnutá verejnoprávnym subjektom - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“))
   (2018/C 182/24)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Valencia Club de Fútbol, SAD (Valencia, Španielsko) (v zastúpení: J. García-Gallardo Gil-Fournier a A. Guerrero Righetto, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: G. Luengo, B. Stromsky a P. Němečková, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobcu: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: A. Gavela Llopis, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ a smerujúci k odkladu výkonu rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/365 zo 4. júla 2016 o štátnej pomoci SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) poskytnutej Španielskom futbalovým klubom Valencia Club de Fútbol, Hércules Club de Fútbol, SAD a Elche Club de Fútbol, SAD (Ú. v. EÚ L 55, 2017, s. 12).

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               Uznesenie z 10. novembra 2016, Valencia Club de Fútbol/Komisia (T-732/16 R), sa zrušuje.

               3.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-34/18: Žaloba podaná 24. januára 2018 – Giove Gas/EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA)

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/23

         Žaloba podaná 24. januára 2018 – Giove Gas/EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA)
   (Vec T-34/18)
   (2018/C 182/28)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Giove Gas Srl (Tarquinia, Taliansko) (v zastúpení: A. Bergonzini a F. Dinelli, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz (Paríž, Francúzsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovné prvky „KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA“ – prihláška č. 14 740 559.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 27. novembra 2017 vo veci R 1271/2017-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               v celom rozsahu zmenil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zapísal ochrannú známku.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1001/2017.


title: Vec C-134/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgicko) 19. februára 2018 – Maria Vester/Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv)

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgicko) 19. februára 2018 – Maria Vester/Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv)
   (Vec C-134/18)
   (2018/C 182/09)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Arbeidsrechtbank Antwerpen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Maria Vester

      Žalovaný: Rijksinstituut voor Ziekte en Invaliditeitsverzekering (Riziv)

      Prejudiciálne otázky

   Je v rozpore s článkom 45 a 48 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) z 25. marca 1957, ak posledný príslušný členský štát pri začiatku pracovnej neschopnosti po uplynutí čakacej doby 52 týždňov pracovnej neschopnosti, počas ktorej boli priznané dávky v chorobe, neprizná nárok na dávky v invalidite na základe článku 57 nariadenia (ES) Európskeho parlamentu a Rady č. 883/2004 (1) z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, a iný než posledný príslušný členský štát pri posúdení nároku na pomerné dávky v invalidite v súlade s vnútroštátnym právom tohto členského štátu uplatní čakaciu dobu 104 týždňov?
   Je v tom prípade v súlade s právom na voľný pohyb, ak je dotknutá osoba počas tejto medzery v čakacej dobe odkázaná na sociálnu pomoc alebo zaväzujú články 45 a 48 ZFEÚ členský štát, ktorý nie je posledný príslušný, k tomu, aby posudzoval nárok na dávky v invalidite po uplynutí čakacej doby upravenej v práve posledného príslušného štátu aj v prípade, že to vnútroštátne právo nie posledného príslušného štátu nepripúšťa?

      (1)  Ú. v. EÚ, 2004, L 166, s. 1.


title: Vec C-184/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalsko) 12. marca 2018 – Fazenda Pública/Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalsko) 12. marca 2018 – Fazenda Pública/Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira
   (Vec C-184/18)
   (2018/C 182/15)
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Central Administrativo Sul

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Fazenda Pública

      Odporcovia v odvolacom konaní: Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa články 12, 56, 57 a 58 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva [teraz články 18, 63, 64 a 65 Zmluvy o fungovaní Európskej únie] vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej (článok 43 ods. 2 zákona o dani z príjmov fyzických osôb, schváleného legislatívnym dekrétom č. 442-A/88 z 30. novembra 1988, v znení zákona č. 109-B/2001 z 27. decembra 2001), ktorá podriaďuje kapitálové zisky vyplývajúce z prevodu nehnuteľnosti nachádzajúcej sa v určitom členskom štáte (Portugalsko), ak bol tento prevod vykonaný štátnym príslušníkom tohto členského štátu, ktorý je rezidentom tretej krajiny (Angola), vyššiemu daňovému bremenu, než je daňové bremeno uplatňované pri rovnakom type transakcií na kapitálové zisky dosiahnuté rezidentom štátu, v ktorom sa nachádza táto nehnuteľnosť?


title: Vec C-83/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 7. februára 2018 – Iberdrola Generación Nuclear S.A.U./Administración General del Estado

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 7. februára 2018 – Iberdrola Generación Nuclear S.A.U./Administración General del Estado
   (Vec C-83/18)
   (2018/C 182/05)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

      Odporca v odvolacom konaní: Administración General del Estado

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni zásada „náhradu škody hradí znečisťovateľ,“ uvedená v článku 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v spojení s článkami 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie stanovujúcimi základné zásady rovnosti a zákazu diskriminácie, ktoré sú premietnuté do právnej úpravy obsiahnutej v článku 3 ods. 1 a 2 smernice 2009/72/ES (1), pokiaľ jej cieľom je vytvoriť, okrem iného, konkurencieschopný a nediskriminačný trh s elektrinou, ktorý môže byť obmedzený iba z dôvodov všeobecného ekonomického záujmu, vrátane dôvodu ochrany životného prostredia, takému zavedeniu daní, ktoré sa vzťahujú výlučne na spoločnosti vyrábajúce elektrickú energiu s využitím jadrovej energie, keď hlavným cieľom týchto daní nie je ochrana životného prostredia, ale zvýšenie príjmov v rámci systému financovania dodávok elektrickej energie, čím tieto spoločnosti budú vo väčšej miere znášať financovanie deficitu sadzieb v porovnaní s inými spoločnosťami vykonávajúcimi rovnakú činnosť?

               2.

               Umožňuje európska právna úprava, aby boli v rámci konkurenčného a nediskriminačného trhu s elektrinou, ukladané environmentálne dane, ktorých zavedenie odôvodňuje znečistením životného prostredia, ktoré je vlastné pre jadrovú činnosť bez toho, aby sa stanovila norma, ktorá by ich konkretizovala – v preambule zákona je to odôvodnené tak, aby sa pri dani z produkcie vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu nezahrnula do textu predpisu s normatívnou silou internalizácia nákladov, ktoré sa majú pokryť, rovnako ako v prípade uloženia rádioaktívneho odpadu, kde taktiež neexistuje dostatok takejto konkretizácie, keďže náklady na nakladanie s odpadom a uloženie odpadu sú už pokryté inými poplatkami, kedy navyše, nie je jasne stanovený účel vybratých daní, pričom uvedené spoločnosti sú povinné prevziať občianskoprávnu zodpovednosť až do výšky 1 200 miliónov eur?

               3.

               Je splnená požiadavka obsiahnutá v článku 3 ods. 2 uvedenej smernice, podľa ktorej povinnosti uložené vo všeobecnom hospodárskom záujme, vrátane ochrany životného prostredia, sú jasne definované, transparentné, nediskriminačné a overiteľné, ak environmentálny účel a charakteristické znaky, ktoré definujú environmentálne dane nie sú konkretizované v texte predpisu s normatívnou silou?

               4.

               Je vnútroštátna právna úprava, ktorá sa týka financovania deficitu sadzieb pre všetky spoločnosti v sektore elektrickej energie, v rozpore so zásadou „náhradu škody hradí znečisťovateľ“ uvedenou v článku 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a zásadami rovnosti a zákazu diskriminácie uvedenými v článkoch 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie a článkoch 3 a 5 smernice 2005/89/ES (2), pokiaľ majú za cieľ zabezpečiť „riadne fungovanie vnútorného trhu s elektrickou energiou,“ a nútia členské štáty, aby zabezpečili „aby akékoľvek opatrenia prijaté v súlade s touto smernicou neboli diskriminačné a nepredstavovali neprimerané zaťaženie účastníkov trhu,“ ak táto vnútroštátna úprava ukladá jadrovým spoločnostiam (okrem vodných elektrárni, ktoré sú považované za obnoviteľné energie) povinnosť znášať daňové poplatky osobitnej povahy vo väčšej miere v porovnaní s inými spoločnosťami pôsobiacimi na trhu s elektrickou energiou, ktoré tieto poplatky nemusia znášať, hoci niektorí z nich spôsobujú väčšie znečistenie, pričom tieto poplatky sú odôvodnené ochranou životného prostredia pred rizikami a neistotami súvisiacimi s jadrovými činnosťami bez konkretizácie nákladov a použitia výnosov plynúcich z ochrany životného prostredia, pričom nakladanie a uloženie odpadov je už zahrnuté medzi inými poplatkami a vyžaduje sa prevzatie občianskoprávnej zodpovednosti jadrovými spoločnosťami, keďže sa narúša voľná hospodárska súťaž spočívajúca v požiadavkách liberalizovaného vnútorného trhu, nakoľko sú uprednostnení iní výrobcovia elektrickej energie, ktorí nemusia čeliť environmentálnym daniam, hoci používajú viac znečisťujúce zdroje výroby?

               5.

               Je v rozpore s článkom 191 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v ktorom je zakotvená zásada „náhradu škody hradí znečisťovateľ“, daň z produkcie vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu pochádzajúceho z výroby jadrovej energie, ktorá sa vzťahuje výlučne na oblasť výroby jadrovej energie, zatiaľ čo jej nepodlieha žiadny iný sektor, ktorý by mohol produkovať daný odpad, čím spoločnosti, ktoré vykonávajú činnosť s použitím jadrových materiálov alebo jadrových zdrojov nie sú zdanené, napriek tomu, že majú vplyv na životné prostredie?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/89/ES z 18. januára 2006 o opatreniach na zabezpečenie bezpečnosti dodávok elektrickej energie a investícií do infraštruktúry (Ú. v. EÚ L 33, 2006, s. 22).


title: Vec T-135/18: Žaloba podaná 5. marca 2018 – Szegedi/Parlament

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/24

         Žaloba podaná 5. marca 2018 – Szegedi/Parlament
   (Vec T-135/18)
   (2018/C 182/29)
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Csanád Szegedi (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: Kristóf Bodó, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie generálneho tajomníka Európskeho parlamentu č. 2017-1635,

               —

               zrušil rozhodnutie prijaté generálnym tajomníkom Európskeho parlamentu 30. novembra 2017, ktorým sa nariaďuje vrátenie čiastky 264 196,11 eura.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že závery rozhodnutia generálneho tajomníka týkajúce sa vrátenia cestovných nákladov akreditovaných parlamentných asistentov sú v rozpore s objektívnymi skutočnosťami. Žalobca požadoval náhradu cestovných nákladov len v prípadoch, keď na ne mal nárok v súlade s rozhodnutím predsedníctva Európskeho parlamentu č. 2009/C 159/01, ktorým sa stanovujú vykonávacie opatrenia k štatútu poslancov Európskeho parlamentu.
               Akreditovaní parlamentní asistenti, na ktorých odkazuje rozhodnutie a ktorí majú pracovnoprávny vzťah k Európskemu parlamentu plnia úlohy podporujúce prácu žalobcu ako poslanca pri výkone jeho funkcií poslanca v Bruseli a Štrasburgu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady rovnosti zbraní.
               Žalobca sa nemohol oboznámiť s dôkazmi svedčiacimi v prospech skutočností uvedených v rozhodnutí generálneho sekretariátu. Žalobca podal žiadosť písomne, ale generálny sekretariát mu dôkazy nezaslal, a tým mu zabránil sa vyjadriť k veci samej. Rozhodnutie generálneho sekretariátu, na ktorom sa zakladá platobný rozkaz, ako právny akt týkajúci sa žalobcu, bolo prijaté v rozpore so zásadou nestranného a spravodlivého konania, zásadou rovnosti zbraní a právom žalobcu na obhajobu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že rozhodnutie generálneho sekretariátu je v rozpore s právom, pokiaľ ide o dôkazné bremeno. V rozpore s tvrdením obsiahnutým v rozhodnutí generálneho sekretariátu argumenty uvedené v bode 54 rozsudku Všeobecného súdu z 10. októbra 2014 vo veci T-479/13, Marciani/Parlament, nemožno považovať za relevantné v prejednávanej veci, najmä preto, že v prípade poslanca Marcianiho sa uplatnili pravidlá [týkajúce sa preplácania nákladov a diét poslancov], zatiaľ čo počas mandátu žalobcu ako poslanca už platilo nariadenie Rady (ES) č. 160/2009.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na nedostatočnom právnom základe pre vrátenie mzdy vyplatenej akreditovaným parlamentným asistentom. Tento dôvod má dve časti:
               Prvá časť vychádza z neexistencie právneho vzťahu medzi žalobcom a Európskym parlamentom. Od vstupu nariadenia (ES) č. 160/2009 do platnosti je to práve Európsky parlament, nie poslanec, kto má právny vzťah s akreditovaným parlamentným asistentom a EP neprepláca náklady, ale vypláca mzdu. Pokiaľ ide o pracovnoprávny vzťah akreditovaných parlamentných asistentov, žalobca nemá s EP žiadny pracovný pomer. EP nevyplácal žalobcovi príslušnú mzdu pre akreditovaných parlamentných asistentov. Vzhľadom na neexistenciu právneho vzťahu alebo akéhokoľvek právneho základu, žalobca nemôže mať žiadnu povinnosť vrátiť finančné prostriedky EP.
               Druhá časť vychádza z toho, že činnosť, ktorá je mimo rámca činnosti akreditovaných parlamentných asistentov, neumožňuje, aby vznikol nárok na vrátenie vyplatenej mzdy. Článok 12 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie nevylučuje výkon činnosti mimo službu, ale podmieňuje ju súhlasom orgánu povereného menovaním. V prípade, že sa o súhlas nepožiada, však neexistujú žiadne sankcie vo forme vrátenia mzdy v plnom rozsahu.

               5.

               Piaty žalobný dôvod sa zakladá na zákaze retroaktívneho uplatňovania právneho predpisu, ktorý stanovuje povinnosti. Bod 8 rozhodnutí generálneho sekretariátu odkazuje na článok 39 vykonávacích opatrení v oblasti právneho odôvodnenia tvrdenia, hoci rozhodnutie predsedníctva Parlamentu č. 2015/C 397/03, ktorým sa menia vykonávacie opatrenia štatútu poslancov Európskeho parlamentu, uplatniteľné od 1. januára 2016, nemôže byť relevantný v tomto spore.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na určení čiastky a nesplnení povinnosti odôvodnenia a porušení zásady proporcionality. Požadovaná čiastka nie je odôvodnená ani podrobne, ani výpočtom, a predpokladá, že akreditovaný parlamentný asistent nikdy pre žalobcu nepracoval.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod sa zakladá na tom, že posúdenie cestovného dokladu s dátumom cesty, ktorý bol pripojený k žiadosti o náhradu cestovných nákladov, sa odchýlilo od svojho účelu a vyvodilo z neho nesprávny dôsledok.


title: Vec C-143/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Bonn (Nemecko) 23. februára 2018 – Antonio Romano, Lidia Romano/DSL Bank

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Bonn (Nemecko) 23. februára 2018 – Antonio Romano, Lidia Romano/DSL Bank
   (Vec C-143/18)
   (2018/C 182/10)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Bonn

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Antonio Romano, Lidia Romano

      Žalovaná: DSL Bank

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 6 ods. 2 písm. c) smernice 2002/65/ES (1) vykladať v tom zmysle, že mu odporuje také vnútroštátne ustanovenie alebo zvyklosť, o aké ide vo vnútroštátnom konaní, ktoré v prípade zmlúv o úvere uzatvorených na diaľku nestanovujú možnosť vylúčenia práva na odstúpenie, ak na výslovnú žiadosť spotrebiteľa je zmluva oboma stranami plne vykonaná predtým, ako spotrebiteľ uplatní svoje právo na odstúpenie?

               2.

               Majú sa článok 4 ods. 2, článok 5 ods. 1, článok 6 ods. 1 druhý pododsek druhá zarážka a článok 6 ods. 6 smernice 2002/65/ES vykladať v tom zmysle, že na účely riadneho získania informácií a uplatnenia práva na odstúpenie zo strany spotrebiteľa podľa vnútroštátneho práva zodpovedajúcich článku 5 ods. 1, článku 3 ods. 1 bodu 3 písm. a) smernice 2002/65/ES sa má vychádzať iba z bežne informovaného, primerane pozorného a obozretného priemerného spotrebiteľa pri zohľadnení všetkých relevantných skutočností a všetkých okolností sprevádzajúcich uzatvorenie zmluvy?

               3.

               V prípade záporných odpovedí na otázky 1) a 2):
               Má sa článok 7 ods. 4 smernice 2002/65/ES vykladať v tom zmysle, že mu odporuje právne ustanovenie členského štátu, ktoré po prejavenom odstúpení od zmluvy o spotrebiteľskom úvere uzatvorenej na diaľku stanovuje, že poskytovateľ má spotrebiteľovi nad rámec sumy, ktorú od spotrebiteľa získal podľa zmluvy na diaľku, zaplatiť aj náhradu za úžitok vyplývajúci z tejto sumy?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/65/ES z 23. septembra 2002 o poskytovaní finančných služieb spotrebiteľom na diaľku a o zmene a doplnení smernice Rady 90/619/EHS a smerníc 97/7/ES a 98/27/ES, Ú. v. ES L 271, 2002, s. 16; Mim. vyd. 06/004, s. 321.


title: Vec C-185/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 9. marca 2018 – Oro Efectivo S.L./Diputación Foral de Bizkaia

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 9. marca 2018 – Oro Efectivo S.L./Diputación Foral de Bizkaia
   (Vec C-185/18)
   (2018/C 182/16)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Oro Efectivo S.L.

      Odporkyňa: Diputación Foral de Bizkaia

      Prejudiciálne otázky

   Či smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) a zásada daňovej neutrality, ktorá vyplýva z uvedenej smernice, ako aj judikatúra Súdneho dvora Európskej únie, ktorá ju vykladá, bránia vnútroštátnym právnym predpisom, podľa ktorých môže členský štát vyrubiť nepriamu daň odlišnú od DPH podnikateľom alebo podnikateľským subjektom z nadobudnutia hnuteľného majetku (konkrétne zlata, striebra alebo šperkov) od jednotlivca, keď:

               1.

               Nadobudnutý predmet bude prostredníctvom svojho spracovania a následného prevodu určený na ekonomickú činnosť uvedeného podnikateľa.

               2.

               Transakcie podliehajúce DPH sa budú realizovať po opätovnom uvedení nadobudnutého tovaru do obchodného obehu, a

               3.

               Právna úprava uplatniteľná v tom istom štáte neumožňuje pri takýchto transakciách podnikateľom alebo podnikateľským subjektom odpočítať zaplatenú sumu uvedenej dane za prvé z predmetných nadobudnutí.

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec T-198/18: Žaloba podaná 16. marca 2018 – Chrysses Demetriades & Co. a Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co/Rada a i.

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/26

         Žaloba podaná 16. marca 2018 – Chrysses Demetriades & Co. a Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co/Rada a i.
   (Vec T-198/18)
   (2018/C 182/30)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Chrysses Demetriades & Co. LLC (Limassol, Cyprus), Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co LLC (Limassol) (v zastúpení: P. Tridimas, barrister)

      Žalované: Rada Európskej únie, Európska komisia, Európska centrálna banka, Eurogroup a Európska únia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               nariadil žalovaným uhradiť žalobkyniam sumy uvedené v prílohe k tejto žalobe vrátane úrokov počítaných od 26. marca 2013 do rozhodnutia Všeobecného súdu,

               —

               uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

         Subsidiárne žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               určil, že Európskej únii a/alebo žalovaným inštitúciám vznikla mimozmluvná zodpovednosť,

               —

               určil konanie, ktorým by sa mohla určiť nahraditeľná strata, ktorú žalobkyne v skutočnosti utrpeli,

               —

               uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody, ktoré sú v podstate zhodné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými vo veci T-197/18, JV Voscf a i./Rada a i.


title: Vec C-97/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Noord Nederland (Holandsko) 12. februára 2018 – Openbaar Ministerie/ET

text:
               28.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Noord Nederland (Holandsko) 12. februára 2018 – Openbaar Ministerie/ET
   (Vec C-97/18)
   (2018/C 182/06)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Noord Nederland, sídlo Leeuwarden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Openbaar Ministerie

      Odporca: ET

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Môže sa článok 12 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2006/783/SVV (1) vykladať tak, že pri výkone na území Holandska príkazu na konfiškáciu postúpeného štátom pôvodu môže byť uložená poriadková väzba v zmysle článku 577c trestného poriadku, aj pri zohľadnení rozhodnutia Hoge Raad z 20. decembra 2011, podľa ktorého sa má poriadková väzba pokladať za trest v zmysle článku 7 ods. 1 EDĽP (2)?

               2.

               Má pre možnosť uložiť poriadkovú väzbu význam, či aj právo štátu pôvodu pozná možnosť uloženia poriadkovej väzby?

      (1)  Rámcové rozhodnutie Rady zo 6. októbra 2006 o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na príkazy na konfiškáciu (Ú. v. EÚ L 328, 2006, s. 59).

      (2)  NL:HR:2011:BP9449.