title: Vec T-749/20: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2021 – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (VERONESE) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o vyhlásenie neplatnosti – Obrazová ochranná známka Európskej únie VERONESE – Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie VERONESE – Relatívny dôvod zamietnutia – Neexistencia pravdepodobnosti zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 60 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001] – Rozhodnutie prijaté po zrušení skoršieho rozhodnutia Všeobecným súdom – Článok 72 ods. 6 nariadenia 2017/1001 – Právna sila rozhodnutej veci“)

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/38

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2021 – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (VERONESE)
      (Vec T-749/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie VERONESE - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie VERONESE - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 60 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Rozhodnutie prijaté po zrušení skoršieho rozhodnutia Všeobecným súdom - Článok 72 ods. 6 nariadenia 2017/1001 - Právna sila rozhodnutej veci“)
      (2021/C 349/54)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Veronese (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: S. Herrburger, advokátka)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: V. Ruzek, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Veronese Design Company Ltd (Kowloon, Hong Kong) (v zastúpení: B. Lafont, advokátka)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 26. októbra 2020 (vec R 1951/2020-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Veronese a Veronese Design Company

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Veronese je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 44, 8.2.2021.


title: Vec T-389/21: Žaloba podaná 5. júla 2021 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/39

      Žaloba podaná 5. júla 2021 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB
      (Vec T-389/21)
      (2021/C 349/55)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Landesbank Baden-Württemberg (Stutgart, Nemecko) (v zastúpení: H. Berger a M. Weber, advokáti)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 14. apríla 2021 o výpočte príspevkov ex ante na rok 2021 do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRB/ES/SRF/2021/22) vrátane jeho príloh v rozsahu, v akom sa napadnuté rozhodnutie vrátane príloh I, II a III týka príspevku žalobkyne,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

            Subsidiárne pre prípad, že Všeobecný súd sa bude domnievať, že napadnuté rozhodnutie je právne neplatné od samého začiatku v dôsledku použitia nesprávneho úradného jazyka žalovanou a žaloba o neplatnosť preto bude kvôli neexistencie predmetu konania neprípustná, žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval, že napadnuté rozhodnutie je právne neplatné od samého začiatku, pokiaľ sa týka žalobkyne,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza desať žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje článok 81 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 806/2014 (1) v spojení s článkom 3 nariadenia Rady č. 1 z 15. apríla 1958 (2), keďže nebolo vypracované voči žalobkyni v úradnom jazyku nemčine.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje povinnosť odôvodnenia článku 296 ods. 2 ZFEÚ a článku 41 ods. 1 a 2 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), keďže vykazuje viaceré medzery v odôvodnení najmä tiež pri použití početných zákonných diskrečných právomoci žalovanej a nesprístupňuje údaje iných inštitúcií.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje požiadavku účinnej právnej ochrany podľa článku 47 ods. 1 Charty, keďže prakticky znemožňuje súdne preskúmanie rozhodnutia a tým je žalobkyňa zbavená účinnej právnej ochrany.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod: Články 4 až 9 ako aj príloha I delegovaného nariadenie (EÚ) 2015/63 (3) v znení delegovaného nariadenia (EÚ) 2016/1434 (4) (ďalej len „delegované nariadenie“) porušujú predpisy vyššieho stupňa právnej sily, keďže prakticky znemožňuje súdne preskúmanie rozhodnutia a tým je žalobkyňa zbavená účinnej právnej ochrany.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod: Článok 7 ods. 4 druhá veta delegovaného nariadenia porušuje predpisy vyššieho stupňa právnej sily, keďže pripúšťa vecne neprimerané a neproporcionálne rozlišovanie medzi členskými štátmi zabezpečovacieho systému týkajúceho sa inštitúcií (ďalej len „IPS“) ako aj relativizovanie IPS indikátora.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje okrem iného článok 113 ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 (5) a požiadavku posúdenia príspevku z hľadiska rizika, keďže v prípade žalobkyni bol použitý multiplikátor 5/9 pre IPS indikátor. Rozlišovanie medzi inštitúciami na úrovni IPS indikátora je na základe rozsiahleho ochranného účinku IPS odporujúce systému a svojvoľné.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod: Články 6, 7 a 9 ako aj príloha I delegovaného nariadenia porušujú predpisy vyššieho stupňa právnej sily, okrem iného preto, že porušujú požiadavku posúdenia príspevku z hľadiska rizika, zásadu proporcionality a požiadavku úplného zohľadnenia skutkového stavu.

                  8.

                  Osmy žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje slobodu podnikania žalobkyne podľa článku 16 Charty a zásadu proporcionality, keďže multiplikátory rizika, z ktorých sa vychádza, nie sú v súlade s nadpriemerne dobrým rizikovým profilom žalobkyne.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje články 16 a 20 Charty ako aj zásadu proporcionality a právo na riadnu správu veci verejných z dôvodu evidentných chýb pri výkone početných diskrečných právomocí žalovanou.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod: Článok 20 ods. 1 prvá a druhá veta delegovaného nariadenia porušuje článok 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ (6) ako aj požiadavku posúdenia príspevku z hľadiska rizika.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).

         (2)  Nariadenie č. 1o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve (Ú. v. ES 17, 1958, s. 385).

         (3)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, s. 44).

         (4)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2016/1434 zo 14. decembra 2015, ktorým sa opravuje delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 233, 2016, s. 1).

         (5)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 176, 2013, s. 1).

         (6)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014 , ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190).


title: Vec T-390/21: Žaloba podaná 5. júla 2021 – DZ Bank/SRB

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/41

      Žaloba podaná 5. júla 2021 – DZ Bank/SRB
      (Vec T-390/21)
      (2021/C 349/56)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: H. Berger a M. Weber, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 14. apríla 2021 o výpočte vopred vyberaných príspevkov do Jednotného fondu pre riešenie krízových situácií za rok 2021 (SRB/ES/2021/22), vrátane jeho príloh, v rozsahu, v akom sa napadnuté rozhodnutie a jeho príloha I, príloha II a príloha III týkajú príspevku žalobkyne,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

            Subsidiárne pre prípad, že Všeobecný súd sa bude domnievať, že napadnuté rozhodnutie je právne neplatné od samého začiatku v dôsledku použitia nesprávneho úradného jazyka žalovanou a žaloba o neplatnosť preto bude kvôli neexistencii predmetu konania neprípustná, žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval, že napadnuté rozhodnutie je právne neplatné od samého začiatku, pokiaľ sa týka žalobkyne,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza desať žalobných dôvodov, ktoré sú v podstatnej časti zhodné alebo podobné s dôvodmi uvedenými vo veci T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.


title: Vec T-391/21: Žaloba podaná 5. júla 2021 – Deutsche Kreditbank/SRB

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/41

      Žaloba podaná 5. júla 2021 – Deutsche Kreditbank/SRB
      (Vec T-391/21)
      (2021/C 349/57)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Deutsche Kreditbank AG (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: H. Berger a M. Weber, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 14. apríla 2021 o výpočte vopred vyberaných príspevkov do Jednotného fondu pre riešenie krízových situácií za rok 2021 (SRB/ES/2021/22), vrátane jeho príloh, v rozsahu, v akom sa napadnuté rozhodnutie a jeho príloha I, príloha II a príloha III týkajú príspevku žalobkyne,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

            Subsidiárne pre prípad, že Všeobecný súd sa bude domnievať, že napadnuté rozhodnutie je právne neplatné od samého začiatku v dôsledku použitia nesprávneho úradného jazyka žalovanou a žaloba o neplatnosť preto bude kvôli neexistencii predmetu konania neprípustná, žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval, že napadnuté rozhodnutie je právne neplatné od samého začiatku, pokiaľ sa týka žalobkyne,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza osem žalobných dôvodov:

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje článok 81 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 806/2014 (1) v spojení s článkom 3 nariadenia Rady č. 1 z 15. apríla 1958 (2), keďže nebolo vypracované voči žalobkyni v úradnom jazyku nemčine.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje povinnosť odôvodnenia článku 296 ods. 2 ZFEÚ a článku 41 ods. 1 a 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), keďže vykazuje viaceré medzery v odôvodnení najmä tiež pri uplatnení početných zákonných diskrečných právomocí žalovanej a nesprístupňuje údaje iných inštitúcií.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje požiadavku účinnej právnej ochrany podľa článku 47 ods. 1 Charty, keďže prakticky znemožňuje súdne preskúmanie rozhodnutia a tým je žalobkyňa zbavená účinnej právnej ochrany.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod: Články 4 až 9 ako aj príloha I delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 (3) v znení delegovaného nariadenia (EÚ) 2016/1434 (4) (ďalej len „delegované nariadenie“) porušujú právo vyššej právnej sily, keďže prakticky znemožňujú súdne preskúmanie rozhodnutia a tým je žalobkyňa zbavená účinnej právnej ochrany.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod: Články 6, 7 a 9 ako aj príloha I delegovaného nariadenia porušujú právo vyššej právnej sily, okrem iného z dôvodu, že porušujú požiadavku posúdenia príspevku z hľadiska rizika, zásadu proporcionality a požiadavku zohľadnenia skutkového stavu v celom rozsahu.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje slobodu podnikania žalobkyne podľa článku 16 Charty a zásadu proporcionality, keďže multiplikátory rizika, z ktorých sa vychádza, nie sú v súlade s nadpriemerne dobrým rizikovým profilom žalobkyne.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje články 16 a 20 Charty ako aj zásadu proporcionality a právo na riadnu správu vecí verejných z dôvodu evidentných chýb pri výkone početných diskrečných právomocí žalovanou.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod: Článok 20 ods. 1 prvá a druhá veta delegovaného nariadenia porušuje článok 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ (5) ako aj požiadavku posúdenia príspevku z hľadiska rizika.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).

         (2)  Nariadenie č. 1 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve (Ú. v. ES 17, 1958, s. 385).

         (3)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).

         (4)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2016/1434 zo 14. decembra 2015, ktorým sa opravuje delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 233, 2016, s. 1).

         (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 Text s významom pre EHP (Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190).


title: Vec T-392/21: Žaloba podaná 5. júla 2021 – Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale/SRB

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/43

      Žaloba podaná 5. júla 2021 – Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale/SRB
      (Vec T-392/21)
      (2021/C 349/58)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: H. Berger a M. Weber Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 14. apríla 2021 o výpočte vopred vyberaných príspevkov do Jednotného fondu pre riešenie krízových situácií za rok 2021 (SRB/ES/2021/22), vrátane jeho príloh, v rozsahu, v akom sa napadnuté rozhodnutie a jeho príloha I, príloha II a príloha III týkajú príspevku žalobkyne,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

            Subsidiárne pre prípad, že Všeobecný súd sa bude domnievať, že napadnuté rozhodnutie je právne neplatné od samého začiatku v dôsledku použitia nesprávneho úradného jazyka žalovanou a žaloba o neplatnosť preto bude kvôli neexistencii predmetu konania neprípustná, žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval, že napadnuté rozhodnutie je právne neplatné od samého začiatku, pokiaľ sa týka žalobkyne,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza desať žalobných dôvodov, ktoré sú v podstatnej časti zhodné alebo podobné s dôvodmi uvedenými vo veci T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.


title: Vec T-393/21: Žaloba podaná 5. júla 2021 – Max Heinr. Sutor/SRB

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/43

      Žaloba podaná 5. júla 2021 – Max Heinr. Sutor/SRB
      (Vec T-393/21)
      (2021/C 349/59)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Max Heinr. Sutor OHG (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: A. Glos, M. Rätz a T. Kreft, Rechsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 14. apríla 2021 o príspevkoch do jednotného fondu na riešenie krízových situácií za rok 2021 vyberaných ex ante (č. SRB/ES/2021/22) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, vrátane oznámenia žalovanej vysvetľujúceho rozhodnutie zo 14. apríla 2021, ktoré sa týka žalobkyne, vo vzťahu k údajom na výpočet príspevkov do jednotného fondu na riešenie krízových situácií za rok 2021 vyberaných ex ante (č. SRB/ES/2021/24),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza tieto žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 5 ods. 1 písm. e) delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 (1) z dôvodu, že žalovaná nevylúčila peniaze klientov spravované žalobkyňou z výpočtu bankového odvodu. Článok 5 ods. 1 písm. e) delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 sa má prinajmenšom analogicky uplatniť na takéto peniaze klientov chránené pred konkurzom.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality podľa článku 70 ods. 2 druhého pododseku nariadenia (EÚ) č. 806/2014 (2) v spojení s článkom 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ (3) v rozsahu, v akom rozhodnutie výlučne na základe bezrizikových dôverníckych záväzkov vyplývajúcich zo spravovania peňažných prostriedkov, ktoré žalobkyňa vykázala v účtovnej súvahe, stanovuje stonásobne vyšší bankový odvod.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania, pretože sa so žalobkyňou bez objektívneho dôvodu zaobchádza rozdielne ako s úverovými inštitúciami, ktorých vnútroštátne štandardy účtovných súvah nevyžadujú výpis dôverníckych záväzkov alebo ktoré robia súvahu podľa IFRS, ako aj s investičnými spoločnosťami, ktoré spravujú peniaze klientov.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 16 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), pretože rozhodnutie zasahuje do slobody podnikania, keďže zahrnutie bezrizikových dôverníckych záväzkov do vymeriavacieho základu vedie k zvýšeniu bankového odvodu žalobkyne za rok 2020 o faktor 100 bez toho, aby bol takýto zásah odôvodnený.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 49 v spojení s článkom 54 ZFEÚ, keďže rozhodnutie žalobkyňu obmedzuje v jej slobodnej zárobkovej činnosti v členskom štáte jej hlavného sídla, pričom toto obmedzenie je neprimerané a diskriminuje žalobkyňu v porovnaní s úverovými inštitúciami v iných členských štátoch.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení článku 17 ods. 3 a 4 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63, pretože žalovaná pri určovaní ročného príspevku, ktorý sa má zaplatiť za príspevkové obdobie 2021, nezohľadnila dodatočne opravené údaje zo súvahy žalobkyne za príspevkové roky 2018 až 2020 a neznížila primerane bankový odvod žalobkyne za rok 2021.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení práva byť vypočutý podľa článku 41 ods. 1 a ods. 2 písm. a) Charty, pretože žalobkyni bola v skutočnosti priznaná iba trojdňová lehota, aby v rámci konzultácie preskúmala návrh individuálneho oznámenia na výber bankového odvodu za rok 2021 a žalovanej predložila pripomienky.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na porušení článku 41 ods. 1 a ods. 2 písm. c) Charty, ako aj článku 296 ods. 2 ZFEÚ, pretože žalobkyňa na základe odôvodnenia napadnutého rozhodnutia nevie overiť výšku jej príspevku.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady účinnej právnej ochrany podľa článku 47 ods. 1 Charty, pretože odôvodnenie žalobkyni neumožňuje overiť, či je účelné obrátiť sa na príslušný súd.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod (subsidiárne): neplatnosť článkov 4 až 7 a článku 9, ako aj prílohy I delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63, pretože z dôvodu vzájomnej závislosti príspevkov a zohľadnenia dôverných údajov tretích osôb žalovanej ukladá povinnosť prijať rozhodnutie, ktoré je v rozpore s povinnosťou odôvodnenia.

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod (subsidiárne): neplatnosť článkov 4 až 7 a článku 9, ako aj prílohy I delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 z dôvodu porušenia zásady účinnej právnej ochrany podľa článku 47 ods. 1 Charty.

                  12.

                  Dvanásty žalobný dôvod (subsidiárne): neplatnosť vymeriavacieho základu podľa článku 14 ods. 2 v spojení s článkom 3 bodom 11 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 z dôvodu porušenia článku 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ a zásady rovnosti zaobchádzania.

                  13.

                  Trinásty žalobný dôvod (subsidiárne): neplatnosť vymeriavacieho základu podľa článku 14 ods. 2 v spojení s článkom 3 bodom 11 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 z dôvodu porušenia článku 16 Charty.

                  14.

                  Štrnásty žalobný dôvod (subsidiárne): neplatnosť vymeriavacieho základu podľa článku 14 ods. 2 v spojení s článkom 3 bodom 11 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 z dôvodu porušenia článku 49 v spojení s článkom 54 ZFEÚ.

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190).


title: Vec T-394/21: Žaloba podaná 6. júla 2021 – Bayerische Landesbank/SRB

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/45

      Žaloba podaná 6. júla 2021 – Bayerische Landesbank/SRB
      (Vec T-394/21)
      (2021/C 349/60)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bayerische Landesbank (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: H. Berger a M. Weber, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 14. apríla 2021 o výpočte vopred vyberaných príspevkov do Jednotného fondu pre riešenie krízových situácií za rok 2021 (SRB/ES/2021/22), vrátane jeho príloh, v rozsahu, v akom sa napadnuté rozhodnutie a jeho príloha I, príloha II a príloha III týkajú príspevku žalobkyne,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

            Subsidiárne pre prípad, že Všeobecný súd sa bude domnievať, že napadnuté rozhodnutie je právne neplatné od samého začiatku v dôsledku použitia nesprávneho úradného jazyka žalovanou a žaloba o neplatnosť preto bude kvôli neexistencii predmetu konania neprípustná, žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval, že napadnuté rozhodnutie je právne neplatné od samého začiatku, pokiaľ sa týka žalobkyne,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza desať žalobných dôvodov, ktoré sú v podstatnej časti zhodné alebo podobné s dôvodmi uvedenými vo veci T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.


title: Vec T-395/21: Žaloba podaná 6. júla 2021 – DZ Hyp/SRB

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/46

      Žaloba podaná 6. júla 2021 – DZ Hyp/SRB
      (Vec T-395/21)
      (2021/C 349/61)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: DZ Hyp AG (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: H. Berger a M. Weber, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 14. apríla 2021 o príspevkoch ex ante na rok 2021 do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRB/ES/2021/22) vrátane jeho príloh v rozsahu, v akom sa napadnuté rozhodnutie vrátane príloh I, II a III týka príspevku žalobkyne,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

            Subsidiárne v prípade, že by Všeobecný sú konštatoval, že napadnuté rozhodnutie právne neexistuje v dôsledku použitia nesprávneho úradného jazyka zo strany žalovanej a že teda žaloba o neplatnosť je neprípustná vzhľadom na chýbajúci predmet, žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  určil, že napadnuté rozhodnutie právne neexistuje v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza desať žalobných dôvodov, ktoré sú v podstate zhodné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uplatnenými vo veci T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.


title: Vec T-396/21: Žaloba podaná 7. júla 2021 – Deutsche Bank/SRB

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/46

      Žaloba podaná 7. júla 2021 – Deutsche Bank/SRB
      (Vec T-396/21)
      (2021/C 349/62)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Deutsche Bank AG (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: H. Berger a M. Weber, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 14. apríla 2021 o príspevkoch ex ante na rok 2021 do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRB/ES/2021/22) vrátane jeho príloh v rozsahu, v akom sa napadnuté rozhodnutie vrátane príloh I, II a III týka príspevku žalobkyne,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza osem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje povinnosť odôvodnenia zakotvenú v článku 296 ods. 2 ZFEÚ a porušuje článok 41 ods. 1 a 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), pretože vykazuje viaceré medzery v odôvodnení, predovšetkým pri uplatnení viacerých zákonných diskrečných právomocí žalovanej, a neinformuje o dátach iných inštitúcií.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje požiadavku účinnej právnej ochrany uvedenú v článku 47 ods. 1 Charty, lebo súdne preskúmanie rozhodnutia je prakticky nemožné a tým sa zabraňuje účinnej právnej ochrane žalobkyne.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod: Články 4 až 9 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 (1), zmeneného delegovaným nariadením (EÚ) 2016/1434 (2) (ďalej len „delegované nariadenie“), ako aj jeho príloha I porušujú právo vyššej právnej sily, lebo súdne preskúmanie rozhodnutia je prakticky nemožné a tým sa zabraňuje účinnej právnej ochrane žalobkyne.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod: Rozhodnutie je v rozpore s článkom 4 vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2015/81 (3) v spojení s článkom 69 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 806/2014 (4) (ďalej len „nariadenie SRM“), lebo ročná cieľová úroveň nebola stanovená na základe výšky krytých vkladov na začiatku fázy sporenia; subsidiárne článok 69 ods. 1 nariadenia SRM porušuje právo vyššej právnej sily.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod: Články 6, 7 a 9 delegovaného nariadenia, ako aj jeho príloha I porušujú právo vyššej právnej sily okrem iného tým, že sú v rozpore s požiadavkou stanovenia výšky príspevkov proporcionálne k riziku, zásadou proporcionality a požiadavkou úplného zohľadnenia skutkových okolností.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje slobodu podnikania žalobkyne uvedenú v článku 16 Charty a zásadu proporcionality, pretože uplatnené multiplikátory prispôsobenia rizika nie sú v súlade s veľmi vysokou schopnosťou žalobkyne absorbovať straty a tým aj značne nízkeho rizika použitia jednotného fondu na riešenie krízových situácií v prípade krízovej situácie u žalobkyne.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod: Rozhodnutie porušuje články 16 a 20 Charty, ako aj zásadu proporcionality a právo na riadnu správu vecí verejných z dôvodu evidentných chýb pri výkone početných diskrečných právomocí žalovanou.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod: Článok 20 ods. 1 prvá a druhá veta delegovaného nariadenia porušuje článok 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ (5), ako aj požiadavku stanovenia výšky príspevkov proporcionálne k riziku.

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).

         (2)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2016/1434 zo 14. decembra 2015, ktorým sa opravuje delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 233, 2016, s. 1).

         (3)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/81 z 19. decembra 2014 ktorým sa bližšie určujú jednotné podmienky uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014, pokiaľ ide o príspevky ex ante do jednotného fondu na riešenie krízových situácií (Ú. v. EÚ L 15, 2015, s. 1).

         (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).

         (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190).


title: Vec T-404/21: aloba podaná 8. júla 2021 – DVB Bank/SRB

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/48

      aloba podaná 8. júla 2021 – DVB Bank/SRB
      (Vec T-404/21)
      (2021/C 349/63)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: DVB Bank SE (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: H. Berger a M. Weber, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 14. apríla 2021 o príspevkoch ex ante na rok 2021 do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRB/ES/2021/22) vrátane jeho príloh v rozsahu, v akom sa napadnuté rozhodnutie vrátane príloh I, II a III týka príspevku žalobkyne,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

            Subsidiárne v prípade, že by Všeobecný sú konštatoval, že napadnuté rozhodnutie právne neexistuje v dôsledku použitia nesprávneho úradného jazyka zo strany žalovanej a že teda žaloba o neplatnosť je neprípustná vzhľadom na chýbajúci predmet, žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  určil, že napadnuté rozhodnutie právne neexistuje v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza desať žalobných dôvodov, ktoré sú v podstate zhodné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uplatnenými vo veci T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.


title: Vec T-434/21: Žaloba podaná 17. júla 2021 – TO/EEA

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/48

      Žaloba podaná 17. júla 2021 – TO/EEA
      (Vec T-434/21)
      (2021/C 349/64)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: TO (v zastúpení: É. Boigelot, advokát)

         Žalovaná: Európska environmentálna agentúra (EEA)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd
      rozhodol a vyhlásil:

                  —

                  zrušenie rozhodnutia EEA z 21. septembra 2020 v rozsahu, v akom EEA po vyhovení žiadosti o vrátenie príspevku na usídlenie, ktorý EEA omylom odpočítala pri platbe dlžných súm v dôsledku rozsudku Všeobecného súdu EÚ z 11. júna 2019 vo veci T-462/17, napriek tomu rozhodla – a v tomto rozsahu je rozhodnutie napadnuté – o zamietnutí ďalších návrhov, ktoré žalobkyňa uviedla najmä vo svojom e-maile zo 16. septembra 2009, na ktorý napadnuté rozhodnutie výslovne odkazuje, a ktoré spočívali v tom, že okrem vrátenia neoprávnene odpočítaného príspevku na usídlenie sa domáhala aj vrátenia,

                              —

                              značný zostatok – ktorý však nebol určený z dôvodu chýbajúceho podrobného vyúčtovania – stále dlžného spolu s úrokmi z odstupného od 22. septembra 2016 a odo dňa vyhlásenia rozsudku o výške náhrady do dňa skutočného zaplatenia,

                              —

                              podrobný výpis dlžných súm istiny, úrokov a iného príslušenstva, ako aj súm, ktoré už boli žalobkyni vyplatené a ktoré sa majú započítať najprv na úroky a príslušenstvo a potom na istinu, a

                              —

                              náhradu škody z dôvodu nesprávneho úradného postupu, ktorý spočíval jednak v porušení mlčanlivosti, ktorú Všeobecný súd priznal žalobkyni tým, že jej nového zamestnávateľa informovala o spore s EEA prostredníctvom výplatnej pásky z augusta 2019, na ktorej boli uvedené vyplatené pripísané a odpočítané sumy, a jednak tým, že jej odmietol sprístupniť komunikáciu s jej vtedajším právnym zástupcom pred vyhlásením uvedeného rozsudku, ako aj po ňom,

                  —

                  zrušenie rozhodnutia agentúry EEA, ktorá prijatím napadnutého rozhodnutia omietla vykonať rozsudok Všeobecného súdu EÚ z 11. júna 2019 vo veci T-462/17 vo vyššie uvedenom napadnutom rozsahu, a to vo výške istiny, úrokov a iného príslušenstva,

                  —

                  úplné vykonanie rozsudku Všeobecného súdu EÚ z 11. júna 2019 vo veci T-462/17 vo výške istiny, úrokov a iného príslušenstva, ako aj náhradu všetkých škôd, ktoré jej vznikli a vzniknú v dôsledku prijatia a vykonania tohto napadnutého rozhodnutia tak, že EEA jej zaplatí:

                              —

                              sumu zodpovedajúcu mzde za výpovednú dobu, ktorá jej bola uložená, ako aj odpočítaný príspevok na usídlenie vo výške 2 950 EUR, ak už nebol z dôvodu nemožnosti vrátený, to všetko spolu s úrokmi od 22. septembra 2016,

                              —

                              sumu 20 000 eur ako paušálnu náhradu škody, ktorá jej vznikla v dôsledku poskytnutia jej osobných údajov tretím stranám a porušenia pravidiel mlčanlivosti, najmä voči súčasnému zamestnávateľovi žalobkyne,

                              —

                              sumu 20 000 eur ako paušálnu náhradu škody, ktorá jej vznikla v dôsledku odmietnutia sprístupniť jej komunikáciu s jej právnym zástupcom pred vyhlásením rozsudku a po ňom,

                  —

                  že žalovaná je povinná nahradiť všetky trovy konania v súlade s článkom 134 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu Európskej únie.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 266 ZFEÚ a zásad dobrej viery a riadnej správy vecí verejných z dôvodu, že EEA neprijala opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku Všeobecného súdu v prospech žalobkyne.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 41 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), porušení povinnosti odôvodnenia a porušení povinnosti starostlivosti.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na ďalšom porušení ochrany osobných údajov žalobkyne, ktoré predstavuje priťažujúcu okolnosť vo vzťahu k prvému rozsudku, v rozpore s článkami 7 a 8 Charty a článku 12 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 2001, s. 1; Mim. vyd. 13/026, s. 102).


title: Vec T-435/21: Žaloba podaná 16. júla 2021 – TK/Komisia

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/49

      Žaloba podaná 16. júla 2021 – TK/Komisia
      (Vec T-435/21)
      (2021/C 349/65)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: TK (v zastúpení: S. Orlandi, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 15 v rámci povyšovania za rok 2020,

                  —

                  zrušiť rozhodnutia o povýšení do platovej triedy AD 15 úradníkov uvedených na zozname úradníkov povýšených v rámci povyšovania za rok 2020,

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia, článku 45 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie a zásady rovnosti zaobchádzania. Žalobca tiež uvádza žalobný dôvod nezákonnosti rozhodnutia Komisie SEC(2007) 605 z 10. mája 2007 o zásadách a postupoch uplatniteľných na povyšovanie vyšších riadiacich pracovníkov, najmä z dôvodu, že toto rozhodnutie nestanovuje, že odvolania môže riešiť iný orgán ako Poradný výbor pre povyšovanie vyšších riadiacich pracovníkov. Okrem toho žalobca tvrdí, že tento výbor by mal mať možnosť vyhovieť odvolaniu bez toho, aby bol obmedzený kvótami na povýšenie, ktoré sú už vyčerpané v čase zostavenia zoznamu povýšených úradníkov.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení. Žalobca v tejto súvislosti uvádza súbor objektívnych dôkazov týkajúcich sa najmä bodov za služobný vek a zásluhy a domnieva sa, že tento súbor dôkazov dokazuje nedôvodnosť napadnutého rozhodnutia.


title: Vec C-168/20: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 11. novembra 2021 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list) – Spojené kráľovstvo] – BJ, konajúci ako správca konkurznej podstaty pána M, OV, konajúci ako správca konkurznej podstaty pána M/pani M, MH, ILA, pán M (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Voľný pohyb osôb – Občianstvo Únie – Článok 21 ZFEÚ – Sloboda usadiť sa – Článok 49 ZFEÚ – Rovnosť zaobchádzania – Smernica 2004/38/ES – Článok 24 ods. 1 – Právna úprava Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska, ktorá v zásade úplné a automatické vylúčenie dôchodkových nárokov vyplývajúcich z dôchodkového sporenia z konkurznej podstaty podmieňuje požiadavkou schválenia dotknutého dôchodkového sporenia na daňové účely – Uloženie tejto požiadavky v konaní o vyhlásení konkurzu na majetok občana Únie, ktorý uplatnil svoje právo na voľný pohyb, aby trvalo vykonával samostatnú zárobkovú činnosť v Spojenom kráľovstve – Dôchodkové nároky, ktoré tomuto občanovi Únie vyplývajú z dôchodkového sporenia zriadeného a schváleného na daňové účely v členskom štáte jeho pôvodu – Vylúčenie týchto dôchodkových nárokov z využitia výhody uvedeného vylúčenia z konkurznej podstaty – Uplatnenie režimu vylúčenia z konkurznej podstaty, ktorý je výrazne nevýhodnejší pre úpadcu, na tieto dôchodkové nároky)

text:
               10.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 11/7

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 11. novembra 2021 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list) – Spojené kráľovstvo] – BJ, konajúci ako správca konkurznej podstaty pána M, OV, konajúci ako správca konkurznej podstaty pána M/pani M, MH, ILA, pán M
      (Vec C-168/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb osôb - Občianstvo Únie - Článok 21 ZFEÚ - Sloboda usadiť sa - Článok 49 ZFEÚ - Rovnosť zaobchádzania - Smernica 2004/38/ES - Článok 24 ods. 1 - Právna úprava Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska, ktorá v zásade úplné a automatické vylúčenie dôchodkových nárokov vyplývajúcich z dôchodkového sporenia z konkurznej podstaty podmieňuje požiadavkou schválenia dotknutého dôchodkového sporenia na daňové účely - Uloženie tejto požiadavky v konaní o vyhlásení konkurzu na majetok občana Únie, ktorý uplatnil svoje právo na voľný pohyb, aby trvalo vykonával samostatnú zárobkovú činnosť v Spojenom kráľovstve - Dôchodkové nároky, ktoré tomuto občanovi Únie vyplývajú z dôchodkového sporenia zriadeného a schváleného na daňové účely v členskom štáte jeho pôvodu - Vylúčenie týchto dôchodkových nárokov z využitia výhody uvedeného vylúčenia z konkurznej podstaty - Uplatnenie režimu vylúčenia z konkurznej podstaty, ktorý je výrazne nevýhodnejší pre úpadcu, na tieto dôchodkové nároky)
      (2022/C 11/09)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: BJ, konajúci ako správca konkurznej podstaty pána M, OV, konajúci ako správca konkurznej podstaty pána M

         Žalovaní: pani M, MH, ILA, pán M

         Výrok rozsudku

      Článok 49 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni ustanoveniu práva členského štátu, ktoré v zásade úplné a automatické vylúčenie dôchodkových nárokov vyplývajúcich z dôchodkového sporenia z konkurznej podstaty podmieňuje požiadavkou, že v čase konkurzu bolo predmetné dôchodkové sporenie schválené na daňové účely v tomto štáte, ak je táto požiadavka uložená v situácii, v ktorej občan Únie, ktorý pred vyhlásením svojho osobného bankrotu využil svoje právo voľného pohybu, keď sa trvalo usadil v tom istom štáte s cieľom, aby tam vykonával samostatnú zárobkovú činnosť, má dôchodkové nároky z dôchodkového sporenia zriadeného a schváleného na daňové účely v členskom štáte svojho pôvodu, s výnimkou ak obmedzenie slobody usadiť sa, ktoré uvedené vnútroštátne ustanovenie obsahuje, je odôvodnené, keďže zodpovedá naliehavému dôvodu všeobecného záujmu, je schopné zabezpečiť dosiahnutie cieľa, ktorý sleduje, a nejde nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie tohto cieľa.

         (1)  Ú. v. EÚ C 262, 10.8.2020.


title: Vec C-611/21 P: Odvolanie podané 20. septembra 2021: Lajos Bese proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 5. júla 2021 vo veci T-128/21, Bese/EUIPO – Mixtec (rubyred CRANBERRY)

text:
               10.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/6

      Odvolanie podané 20. septembra 2021: Lajos Bese proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 5. júla 2021 vo veci T-128/21, Bese/EUIPO – Mixtec (rubyred CRANBERRY)
      (Vec C-611/21 P)
      (2022/C 191/07)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Lajos Bese

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
      Podpredseda Súdneho dvora uznesením z 11. februára 2022 rozhodol, že odvolanie sa odmieta ako neprípustné a Lajos Bese znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-50/22: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Paris (Francúzsko) 25. januára 2022 – SOGEFINANCEMENT/RW, UV

text:
               10.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Paris (Francúzsko) 25. januára 2022 – SOGEFINANCEMENT/RW, UV
      (Vec C-50/22)
      (2022/C 191/16)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour d’appel de Paris

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: SOGEFINANCEMENT

         Odporcovia: RW, UV

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni zásada účinnosti sankcie, ktorá vyplýva z článku 23 smernice 2008/48/ES (1), z hľadiska zásad právnej istoty a procesnej autonómie štátov tomu, aby súd nemohol ex offo uplatniť ustanovenie vnútroštátneho práva, ktoré vyplýva z článku 14 uvedenej smernice a s ktorým je vo vnútroštátnom práve spojená sankcia v podobe neplatnosti zmluvy, po uplynutí päťročnej premlčacej lehoty, počas ktorej sa môže spotrebiteľ domáhať neplatnosti úverovej zmluvy formou žaloby alebo námietky?

                  2.

                  Bráni zásada účinnosti sankcie, ktorá vyplýva z článku 23 smernice 2008/48/ES, z hľadiska zásady právnej istoty, zásady procesnej autonómie štátov a dispozičnej zásady tomu, aby súd nemohol rozhodnúť o neplatnosti úverovej zmluvy v nadväznosti na to, že ex offo uplatnil ustanovenie vnútroštátneho práva vyplývajúce z článku 14 uvedenej smernice, ak spotrebiteľ nenavrhne zrušenie zmluvy alebo s ním prinajmenšom nesúhlasí?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (Ú. v. EÚ L 133, 2008, s. 66).


title: Vec T-141/22: Žaloba podaná 10. marca 2022 – Sport1/EUIPO – SFR (SFR SPORT1)

text:
               10.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/35

      Žaloba podaná 10. marca 2022 – Sport1/EUIPO – SFR (SFR SPORT1)
      (Vec T-141/22)
      (2022/C 191/45)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sport1 GmbH (Ismaning, Nemecko) (v zastúpení: J. Krekel a C. Otto, lawyers)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Société française du radiotelephone – SFR (Paríž, Francúzsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie SFR SPORT1 v červenej, bielej a čiernej – prihláška č. 16 161 317

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 10. decembra 2021 vo veci R 2329/2020-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec C-499/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. mája 2021 – Bayer CropScience AG, Bayer AG/Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) a i. (Odvolanie – Nariadenie (ES) č. 1107/2009 – Články 4 a 21 – Podmienky schválenia – Preskúmanie schválenia – Prípravky na ochranu rastlín – Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 485/2013 – Účinné látky klotianidín a imidakloprid – Osivo ošetrené prípravkami na ochranu rastlín obsahujúcimi tieto účinné látky – Zákaz neprofesionálneho použitia – Zásada obozretnosti)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/2

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. mája 2021 – Bayer CropScience AG, Bayer AG/Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) a i.
      (Vec C-499/18 P) (1)

      (Odvolanie - Nariadenie (ES) č. 1107/2009 - Články 4 a 21 - Podmienky schválenia - Preskúmanie schválenia - Prípravky na ochranu rastlín - Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 485/2013 - Účinné látky klotianidín a imidakloprid - Osivo ošetrené prípravkami na ochranu rastlín obsahujúcimi tieto účinné látky - Zákaz neprofesionálneho použitia - Zásada obozretnosti)
      (2021/C 278/02)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolatelky: Bayer CropScience AG, Bayer AG (v zastúpení: M. Zdzieborska, solicitor, A. Robert, avocate, K. Nordlander, advokat, C. Zimmermann, avocat a P. Harrison, solicitor)

         Ďalší účastníci konania: Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers’ Union (NFU) (v zastúpení: pôvodne H. Mercer, QC a J. Robb, barrister, ktorých splnomocnil N. Winter, solicitor, neskôr H. Mercer, QC, J. Robb a K. Tandy, advocate), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (v zastúpení: pôvodne D. Abrahams, E. Mullier a I. de Seze, avocats, neskôr D. Abrahams a E. Mullier, avocats), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA) (v zastúpení: pôvodne P. de Jong, avocat, K. Claeyé, advocaat a E. Bertolotto, avocate, neskôr P. de Jong, avocat a K. Claeyé, advocaat), Agricultural Industries Confederation Ltd (v zastúpení: pôvodne P. de Jong, avocat, K. Claeyé, advocaat a E. Bertolotto, avocate, neskôr J. Gaul, P. de Jong, avocats a K. Claeyé, advocaat), Európska komisia (v zastúpení: B. Eggers, P. Ondrůšek, X. Lewis a I. Naglis, splnomocnení zástupcovia), Union nationale de l’apiculture française (UNAF) (v zastúpení: B. Fau a J.-F. Funke, avocats), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund (v zastúpení: B. Tschida a A. Willand, Rechtsanwälte), Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust, Stichting Greenpeace Council (Greenpeace) (v zastúpení: B. Kloostra, advocaat), Švédske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg a E. Karlsson, neskôr C. Meyer-Seitz, H. Shev a E. Karlsson, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje Európsku komisiu: Stichting De Bijenstichting (v zastúpení: L. Smale, advocate)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie je neprípustné v rozsahu, v akom bolo podané spoločnosťou Bayer AG.

                  2.

                  Odvolanie sa v rozsahu, v akom bolo podané spoločnosťou Bayer CropScience AG, zamieta.

                  3.

                  Bayer CropScience AG a Bayer AG znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust a Stichting Greenpeace Council (Greenpeace).

                  4.

                  The National Farmers’ Union (NFU) a Agricultural Industries Confederation Ltd, ako aj Stichting De Bijenstichting znášajú svoje vlastné trovy konania.

                  5.

                  Švédske kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 381, 22.10.2018.


title: Vec C-120/19: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State – Holandsko) – X/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Vnútrozemská preprava nebezpečného tovaru – Smernica 2008/68/ES – Článok 5 ods. 1 – Pojem „konštrukčná požiadavka“ – Zákaz stanovenia prísnejších konštrukčných požiadaviek – Orgán členského štátu, ktorý ukladá čerpacej stanici povinnosť zásobovať sa skvapalneným ropným plynom (LPG) iba cisternovými vozidlami s osobitným tepelnoizolačným opláštením, ktoré nie je upravené v Európskej dohode o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) – Nezákonnosť – Rozhodnutie, ktoré kategória osôb podliehajúcich súdnej právomoci nemôže právne napadnúť – Prísne vymedzená možnosť dosiahnuť zrušenie takéhoto rozhodnutia v prípade zjavného rozporu s právom Únie – Zásada právnej istoty – Zásada efektivity)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/3

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State – Holandsko) – X/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend
      (Vec C-120/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Vnútrozemská preprava nebezpečného tovaru - Smernica 2008/68/ES - Článok 5 ods. 1 - Pojem „konštrukčná požiadavka“ - Zákaz stanovenia prísnejších konštrukčných požiadaviek - Orgán členského štátu, ktorý ukladá čerpacej stanici povinnosť zásobovať sa skvapalneným ropným plynom (LPG) iba cisternovými vozidlami s osobitným tepelnoizolačným opláštením, ktoré nie je upravené v Európskej dohode o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) - Nezákonnosť - Rozhodnutie, ktoré kategória osôb podliehajúcich súdnej právomoci nemôže právne napadnúť - Prísne vymedzená možnosť dosiahnuť zrušenie takéhoto rozhodnutia v prípade zjavného rozporu s právom Únie - Zásada právnej istoty - Zásada efektivity)
      (2021/C 278/03)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Raad van State

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: X

         Žalovaný: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend

         za účasti: Tamoil Nederland BV

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 5 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/68/ES z 24. septembra 2008 o vnútrozemskej preprave nebezpečného tovaru, zmenenej smernicou Komisie 2014/103/EÚ z 21. novembra 2014 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni stanoveniu konštrukčných požiadaviek, ktoré sú prísnejšie, než sú požiadavky uvádzané v prílohách A a B Európskej dohody o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí uzavretej v Ženeve 30. septembra 1957, v jej znení účinnom k 1. januáru 2015, ako je požiadavka, ktorú orgány členského štátu uložili čerpacej stanici v zmysle správneho rozhodnutia vo forme environmentálneho povolenia na zásobovanie skvapalneným ropným plynom len cisternovými vozidlami vybavenými špeciálnym tepelnoizolačným opláštením, o aké ide vo veci samej.

                  2.

                  Právo Únie, najmä zásada efektivity, nebráni procesnému pravidlu vnútroštátneho správneho práva, ktoré stanovuje, že na to, aby predpis, ktorý je v rozpore s právom Únie, uložený správnym rozhodnutím, ktoré v zásade kategória osôb podliehajúcich súdnej právomoci nemôže právne napadnúť, mohol byť zrušený z dôvodu jeho nevykonateľnosti, ak by sa vykonal prostredníctvom neskoršieho rozhodnutia, osoba podliehajúca súdnej právomoci musí preukázať, že na základe stručného preskúmania, ktoré neponecháva priestor na žiadne pochybnosti, predmetný predpis zjavne nemohol byť vzhľadom na právo Únie prijatý, avšak pod podmienkou, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu, že toto pravidlo nie je uplatňované do tej miery prísne, že pre osobu podliehajúcu súdnej právomoci je možnosť dosiahnuť účinné zrušenie predmetného predpisu v skutočnosti iluzórna.

         (1)  Ú. v. EÚ C 155, 6.5.2019.


title: Vec C-128/19: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Štátna pomoc – Odvetvie poľnohospodárstva – Porážka zvierat nakazených infekčnými chorobami – Náhrada škody v prospech chovateľov – Notifikačná povinnosť a povinnosť standstill – Článok 108 ods. 3 ZFEÚ – Pojmy „existujúca pomoc“ a „nová pomoc“ – Nariadenie (ES) č. 659/1999 – Výnimky podľa kategórií pomoci – Nariadenie (EÚ) č. 702/2014 – Pomoc de minimis – Nariadenie (EÚ) č. 1408/2013)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/4

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana
      (Vec C-128/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Štátna pomoc - Odvetvie poľnohospodárstva - Porážka zvierat nakazených infekčnými chorobami - Náhrada škody v prospech chovateľov - Notifikačná povinnosť a povinnosť standstill - Článok 108 ods. 3 ZFEÚ - Pojmy „existujúca pomoc“ a „nová pomoc“ - Nariadenie (ES) č. 659/1999 - Výnimky podľa kategórií pomoci - Nariadenie (EÚ) č. 702/2014 - Pomoc de minimis - Nariadenie (EÚ) č. 1408/2013)
      (2021/C 278/04)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

         Žalovaný: Assessorato della Salute della Regione Siciliana

         za účasti: AU

         Výrok rozsudku

      Článok 108 ods. 3 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že opatrenie zavedené členským štátom, ktorého cieľom je sumou vo výške 20 miliónov eur počas obdobia niekoľkých rokov financovať jednak náhradu škody v prospech chovateľov, ktorí boli nútení poraziť zvieratá nakazené infekčnými chorobami, a jednak odmeny pre veterinárnych lekárov vykonávajúcich slobodné povolanie, ktorých služby sa pri sanácii využili, sa má podrobiť predbežnej kontrole stanovenej v tomto ustanovení, ak sa na toto opatrenie nevzťahuje schvaľujúce rozhodnutie Európskej komisie, okrem prípadu, že toto opatrenie spĺňa podmienky stanovené v nariadení Komisie (EÚ) č. 702/2014 z 25. júna 2014, ktorým sa určité kategórie pomoci v odvetví poľnohospodárstva a lesného hospodárstva a vo vidieckych oblastiach vyhlasujú za zlučiteľné s vnútorným trhom pri uplatňovaní článkov 107 a 108 [ZFEÚ], alebo podmienky stanovené v nariadení Komisie (EÚ) č. 1408/2013 z 18. decembra 2013 o uplatňovaní článkov 107 a 108 [ZFEÚ] na pomoc de minimis v sektore poľnohospodárstva.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 27.5.2019.


title: Vec C-504/19: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 29. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Banco de Portugal, Fundo de Resolução, Novo Banco SA, Sucursal en España/VR (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Bankový dohľad – Reorganizácia a likvidácia úverových inštitúcií – Smernica 2001/24/ES – Reorganizačné opatrenie orgánu domovského členského štátu úverovej inštitúcie – Prevod práv, aktív alebo záväzkov na „preklenovaciu inštitúciu“ – Spätné prevedenie na úverovú inštitúciu, ktorá je predmetom reorganizačného opatrenia – Článok 3 ods. 2 – Lex concursus – Účinok reorganizačného opatrenia v iných členských štátoch – Vzájomné uznávanie – Článok 32 – Účinky reorganizačného opatrenia na prebiehajúci právny spor – Výnimka z uplatnenia lex concursus – Článok 47 prvý odsek Charty základných práv Európskej únie – Účinná súdna ochrana – Zásada právnej istoty)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/4

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 29. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Banco de Portugal, Fundo de Resolução, Novo Banco SA, Sucursal en España/VR
      (Vec C-504/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Bankový dohľad - Reorganizácia a likvidácia úverových inštitúcií - Smernica 2001/24/ES - Reorganizačné opatrenie orgánu domovského členského štátu úverovej inštitúcie - Prevod práv, aktív alebo záväzkov na „preklenovaciu inštitúciu“ - Spätné prevedenie na úverovú inštitúciu, ktorá je predmetom reorganizačného opatrenia - Článok 3 ods. 2 - Lex concursus - Účinok reorganizačného opatrenia v iných členských štátoch - Vzájomné uznávanie - Článok 32 - Účinky reorganizačného opatrenia na prebiehajúci právny spor - Výnimka z uplatnenia lex concursus - Článok 47 prvý odsek Charty základných práv Európskej únie - Účinná súdna ochrana - Zásada právnej istoty)
      (2021/C 278/05)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Supremo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Banco de Portugal, Fundo de Resolução, Novo Banco SA, Sucursal en España

         Žalovaný: VR

         Výrok rozsudku

      Článok 3 ods. 2 a článok 32 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES zo 4. apríla 2001 o reorganizácii a likvidácii úverových inštitúcií, vykladané vo svetle zásady právnej istoty a článku 47 prvého odseku Charty základných práv Európskej únie, sa majú vykladať tak, že bránia tomu, aby sa v súdnom konaní vo veci samej, ktoré prebieha v inom členskom štáte ako v členskom štáte pôvodu a týka sa pasíva, ktorého bola úverová inštitúcia pozbavená v rámci prvého reorganizačného opatrenia prijatého v poslednom uvedenom štáte, bez ďalších podmienok uznali účinky ďalšieho reorganizačného opatrenia, ktorým sa so spätnou účinnosťou k určitému dátumu predchádzajúcemu začatiu dotknutého súdneho konania toto pasívum previedlo naspäť na túto úverovú inštitúciu, pokiaľ toto uznanie vedie k tomu, že úverová inštitúcia, na ktorú sa toto pasívum previedlo prvým opatrením, so spätnou účinnosťou stratí svoju pasívnu legitimáciu v prebiehajúcom konaní, a tým by došlo k spochybneniu súdnych rozhodnutí, ktoré sa už prijali v prospech žalobkyne v tomto konaní.

         (1)  Ú. v. EÚ C 363, 28.10.2019.


title: Vec C-505/19: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 12. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wiesbaden – Nemecko) – WS/Bundesrepublik Deutschland (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda – Článok 54 – Charta základných práv Európskej únie – Článok 50 – Zásada ne bis in idem – Článok 21 ZFEÚ – Voľný pohyb osôb – Červený obežník Interpolu – Smernica (EÚ) 2016/680 – Zákonnosť spracúvania osobných údajov obsiahnutých v takomto obežníku)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/5

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 12. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wiesbaden – Nemecko) – WS/Bundesrepublik Deutschland
      (Vec C-505/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda - Článok 54 - Charta základných práv Európskej únie - Článok 50 - Zásada ne bis in idem - Článok 21 ZFEÚ - Voľný pohyb osôb - Červený obežník Interpolu - Smernica (EÚ) 2016/680 - Zákonnosť spracúvania osobných údajov obsiahnutých v takomto obežníku)
      (2021/C 278/06)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: WS

         Žalovaný: Bundesrepublik Deutschland

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985 uzatvorená medzi vládami štátov hospodárskej únie Beneluxu, Nemeckej spolkovej republiky a Francúzskej republiky o postupnom zrušení kontrol na ich spoločných hraniciach podpísaného v Schengene 19. júna 1990, ktorý nadobudol platnosť 26. marca 1995, ako aj článok 21 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkom 50 Charty základných práv Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia dočasnému zadržaniu osoby, ktorej sa týka červený obežník vydaný Medzinárodnou organizáciou kriminálnej polície (Interpol) na žiadosť tretieho štátu, orgánmi štátu, ktorý je zmluvnou stranou Dohody medzi vládami štátov Hospodárskej únie Beneluxu, Spolkovej republiky Nemecko a Francúzskej republiky o postupnom odstraňovaní kontrol na ich spoločných hraniciach, podpísanej v Schengene 14. júna 1985 alebo orgánmi členského štátu, s výnimkou prípadu, keď je v právoplatnom súdnom rozhodnutí vydanom v štáte, ktorý je zmluvnou stranou tejto dohody, alebo v členskom štáte preukázané, že táto osoba už bola v štáte, ktorý je zmluvnou stranou uvedenej dohody, alebo v členskom štáte právoplatne odsúdená alebo oslobodená spod obžaloby za rovnaké skutky, ako sú tie, na ktorých je založený tento červený obežník.

                  2.

                  Ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/680 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov príslušnými orgánmi na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania alebo na účely výkonu trestných sankcií a o voľnom pohybe takýchto údajov a o zrušení rámcového rozhodnutia Rady 2008/977/SVV v spojení s článkom 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, podpísaného 19. júna 1990 a článkom 50 Charty základných práv sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia spracúvaniu osobných údajov uvedených v červenom obežníku vydanom Medzinárodnou organizáciou kriminálnej polície (Interpol), pokiaľ nebolo prostredníctvom právoplatného súdneho rozhodnutia prijatého v štáte, ktorý je zmluvnou stranou Dohody medzi vládami štátov Hospodárskej únie Beneluxu, Spolkovej republiky Nemecko a Francúzskej republiky o postupnom odstraňovaní kontrol na ich spoločných hraniciach, podpísanej v Schengene 14. júna 1985, alebo v členskom štáte preukázané, že na skutky, na ktorých je založený tento obežník, sa uplatňuje zásada ne bis in idem, ak takéto spracúvanie spĺňa podmienky stanovené touto smernicou, osobitne že je nevyhnutné na splnenie úlohy realizovanej príslušným orgánom v zmysle článku 8 ods. 1 uvedenej smernice.

                  3.

                  Piata prejudiciálna otázka je neprípustná.

         (1)  Ú. v. EÚ C 357, 21.10.2019.


title: Spojené veci C-551/19 P a C-552/19 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 6. mája 2021 – ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P)/Európska centrálna banka (Odvolanie – Hospodárska a menová únia – Banková únia – Nariadenie (EÚ) č. 806/2014 – Riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií (SRM) a jednotného fondu na riešenie krízových situácií – Článok 18 – Postup riešenia krízových situácií – Podmienky – Zlyhávanie alebo pravdepodobné zlyhanie subjektu – Vyhlásenie situácie zlyhávania alebo pravdepodobného zlyhania zo strany Európskej centrálnej banky (ECB) – Prípravný akt – Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou – Neprípustnosť)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/6

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 6. mája 2021 – ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P)/Európska centrálna banka
      (Spojené veci C-551/19 P a C-552/19 P) (1)

      (Odvolanie - Hospodárska a menová únia - Banková únia - Nariadenie (EÚ) č. 806/2014 - Riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií (SRM) a jednotného fondu na riešenie krízových situácií - Článok 18 - Postup riešenia krízových situácií - Podmienky - Zlyhávanie alebo pravdepodobné zlyhanie subjektu - Vyhlásenie situácie zlyhávania alebo pravdepodobného zlyhania zo strany Európskej centrálnej banky (ECB) - Prípravný akt - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Neprípustnosť)
      (2021/C 278/07)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P) (v zastúpení: pôvodne O. Behrends a M. Kirchner, Rechtsanwälte, neskôr O. Behrends,

         Ďalší účastník konania: Európska centrálna banka (v zastúpení: pôvodne E. Koupepidou a G. Marafioti, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci J. Rodríguez Cárcamo, abogado, neskôr E. Koupepidou, G. Marafioti a R. Ugena, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje Európsku centrálnu banku: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, K.-P. Wojcik a A. Steiblytė, neskôr D. Triantafyllou, A. Nijenhuis a A. Steiblytė, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolania sa zamietajú.

                  2.

                  Návrhy Európskej komisie smerujúce k tomu, aby Súdny dvor nahradil odôvodnenie uvedené v bode 34 uznesení Všeobecného súdu Európskej únie zo 6. mája 2019, ABLV Bank/ECB (T-281/18, EU:T:2019:296), a zo 6. mája 2019, Bernis a i./ECB (T-283/18, neuverejnené, EU:T:2019:295), ktoré sú predmetom odvolaní, sa zamietajú ako neprípustné.

                  3.

                  ABLV Bank AS je povinná nahradiť trovy konania vo veci C-551/19 P.

                  4.

                  Páni Ernests Bernis, Oļegs Fiļs a spoločnosti OF Holding SIA a Cassandra Holding Company SIA sú povinní nahradiť trovy konania vo veci C-552/19 P.

                  5.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 305, 9.9.2019.


title: Vec C-707/19: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Łodzi – Poľsko) – K.S./A.B. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel – Smernica 2009/103/ES – Článok 3 – Povinnosť krytia škody na majetku – Rozsah – Právna úprava členského štátu obmedzujúca povinnosť pokryť náklady na odtiahnutie havarovaného motorového vozidla na výdavky vynaložené na území tohto členského štátu a náklady na parkovanie na výdavky, ktoré sú nevyhnutné v súvislosti s vyšetrovaním v trestnom konaní alebo z iného dôvodu)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/7

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Łodzi – Poľsko) – K.S./A.B.
      (Vec C-707/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel - Smernica 2009/103/ES - Článok 3 - Povinnosť krytia škody na majetku - Rozsah - Právna úprava členského štátu obmedzujúca povinnosť pokryť náklady na odtiahnutie havarovaného motorového vozidla na výdavky vynaložené na území tohto členského štátu a náklady na parkovanie na výdavky, ktoré sú nevyhnutné v súvislosti s vyšetrovaním v trestnom konaní alebo z iného dôvodu)
      (2021/C 278/08)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy dla Łodzi

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: K.S.

         Žalovaná: A.B.

         Výrok rozsudku

      Článok 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti sa má vykladať v tom zmysle, že:

                  —

                  bráni ustanoveniu členského štátu, podľa ktorého povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel pokrýva povinne škody, ktoré predstavujú náklady odtiahnutia poškodeného vozidla, iba v rozsahu, v akom sa toto odtiahnutie vykoná na území tohto členského štátu. Týmto konštatovaním nie je dotknuté právo uvedeného členského štátu obmedziť bez použitia kritérií týkajúcich sa jeho územia náhradu nákladov na odtiahnutie a

                  —

                  nebráni ustanoveniu členského štátu, podľa ktorého toto poistenie povinne pokrýva škodu, ktorú predstavujú náklady na parkovanie poškodeného vozidla len vtedy, ak je parkovanie nevyhnutné v súvislosti s vyšetrovaním v trestnom konaní alebo z iného dôvodu pod podmienkou, že toto obmedzenie krytia sa uplatňuje bez rozdielu v zaobchádzaní v závislosti od členského štátu, v ktorom má vlastník alebo držiteľ poškodeného vozidla bydlisko.

         (1)  Ú. v. EÚ C 27, 27.1.2020.


title: Vec C-709/19: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 12. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Vereniging van Effectenbezitters/BP plc (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna právomoc a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach – Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 – Článok 7 bod 2 – Právomoc vo veciach nárokov z mimozmluvnej zodpovednosti – Miesto vzniku škody – Škoda, ktorá spočíva výlučne vo finančnej strate)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/8

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 12. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Vereniging van Effectenbezitters/BP plc
      (Vec C-709/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna právomoc a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Článok 7 bod 2 - Právomoc vo veciach nárokov z mimozmluvnej zodpovednosti - Miesto vzniku škody - Škoda, ktorá spočíva výlučne vo finančnej strate)
      (2021/C 278/09)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Vereniging van Effectenbezitters

         Žalovaná: BP plc

         Výrok rozsudku

      Článok 7 bod 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že priamy vznik čisto finančnej škody na investičnom účte vyplývajúcej z investičných rozhodnutí prijatých v nadväznosti na informácie, ktoré boli ľahko dostupné na celosvetovej úrovni, ale nepresné, neúplné alebo zavádzajúce, pochádzajúce od medzinárodnej spoločnosti kótovanej na burze, neumožňuje založiť na základe vzniku škody medzinárodnú právomoc súdu členského štátu, v ktorom má sídlo banka alebo investičná spoločnosť, v registri ktorej je účet zapísaný, ak sa na uvedenú spoločnosť nevzťahovali zákonné povinnosti informovania v tomto členskom štáte.

         (1)  Ú. v. EÚ C 19, 20.1.2020.


title: Vec C-815/19: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 29. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Natumi GmbH/Land Nordrhein-Westfalen (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Poľnohospodárstvo a rybárstvo – Ekologická výroba a označovanie ekologických produktov – Nariadenie (ES) č. 834/2007 – Článok 19 ods. 2 – Články 21 a 23 – Nariadenie (ES) č. 889/2008 – Článok 27 ods. 1 – Článok 28 – Príloha IX bod 1.3 – Spracovanie biopotravín – Neekologické zložky poľnohospodárskeho pôvodu – Riasa lithothamnium calcareum – Prášok získaný z usadenín tejto očistenej, rozdrvenej a vysušenej riasy – Kvalifikácia – Použitie v biopotravinách na účely ich obohatenia o vápnik – Povolenie – Podmienky)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/8

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 29. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Natumi GmbH/Land Nordrhein-Westfalen
      (Vec C-815/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Poľnohospodárstvo a rybárstvo - Ekologická výroba a označovanie ekologických produktov - Nariadenie (ES) č. 834/2007 - Článok 19 ods. 2 - Články 21 a 23 - Nariadenie (ES) č. 889/2008 - Článok 27 ods. 1 - Článok 28 - Príloha IX bod 1.3 - Spracovanie biopotravín - Neekologické zložky poľnohospodárskeho pôvodu - Riasa lithothamnium calcareum - Prášok získaný z usadenín tejto očistenej, rozdrvenej a vysušenej riasy - Kvalifikácia - Použitie v biopotravinách na účely ich obohatenia o vápnik - Povolenie - Podmienky)
      (2021/C 278/10)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Natumi GmbH

         Žalovaný: Land Nordrhein-Westfalen

         za účasti: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Výrok rozsudku

      Nariadenie Komisie (ES) č. 889/2008 z 5. septembra 2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá implementácie nariadenia Rady (ES) č. 834/2007 o ekologickej výrobe a označovaní ekologických produktov so zreteľom na ekologickú výrobu, označovanie a kontrolu, zmeneného vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) 2018/1584 z 22. októbra 2018, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni použitiu prášku získaného z usadenín riasy Lithothamnium calcareum, ktoré sú očistené, vysušené a rozdrvené, ako neekologickej zložky poľnohospodárskeho pôvodu, v zmysle článku 28 nariadenia č. 889/2008, zmeneného vykonávacím nariadením 2018/1584, pri spracovaní ekologických potravín, akými sú ekologické nápoje na báze ryže a sóje, na účely ich obohatenia o vápnik.

         (1)  Ú. v. EÚ C 77, 9.3.2020.


title: Vec C-844/19: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 12. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – CS, Finanzamt Österreich, Dienststelle Graz-Stadt, predtým Finanzamt Graz-Stadt/Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, predtým Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 90 – Zníženie zdaniteľného základu – Článok 183 – Vrátanie nadmerného odpočtu DPH – Úroky z omeškania – Chýbajúca vnútroštátna právna úprava – Zásada daňovej neutrality – Priama uplatniteľnosť ustanovení práva Únie – Zásada konformného výkladu)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/9

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 12. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – CS, Finanzamt Österreich, Dienststelle Graz-Stadt, predtým Finanzamt Graz-Stadt/Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, predtým Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH
      (Vec C-844/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 90 - Zníženie zdaniteľného základu - Článok 183 - Vrátanie nadmerného odpočtu DPH - Úroky z omeškania - Chýbajúca vnútroštátna právna úprava - Zásada daňovej neutrality - Priama uplatniteľnosť ustanovení práva Únie - Zásada konformného výkladu)
      (2021/C 278/11)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: CS, Finanzamt Österreich, predtým Finanzamt Graz-Stadt

         Žalovaní: Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, predtým Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH

         Výrok rozsudku

      Článok 90 ods. 1 a článok 183 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty v spojení so zásadou daňovej neutrality sa majú vykladať v tom zmysle, že vrátenie dane vyplývajúce z úpravy zdaniteľného základu podľa článku 90 ods. 1 tejto smernice musí tak isto ako vrátenie nadmerného odpočtu dane z pridanej hodnoty podľa článku 183 uvedenej smernice viesť k vyplateniu úrokov, ak sa neuskutočnilo v primeranej lehote. Vnútroštátnemu súdu prináleží urobiť všetko, čo patrí do jeho právomoci, aby zabezpečil plný účinok týchto ustanovení tak, že podá výklad vnútroštátneho práva, ktorý je v súlade s právom Únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 77, 9.3.2020.


title: Vec C-847/19 P: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 29. apríla 2021 – Achemos Grupė UAB, Achema AB/Európska komisia, Litovská republika, Klaipėdos Nafta AB (Odvolanie – Štátna pomoc – Rozhodnutie o nepredložení námietok – Článok 108 ZFEÚ – Právo zúčastnených strán – Zásada riadnej správy – Náležité a nestranné preskúmanie – Rozsah preskúmania Všeobecného súdu – Povinnosť odôvodnenia)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/10

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 29. apríla 2021 – Achemos Grupė UAB, Achema AB/Európska komisia, Litovská republika, Klaipėdos Nafta AB
      (Vec C-847/19 P) (1)

      (Odvolanie - Štátna pomoc - Rozhodnutie o nepredložení námietok - Článok 108 ZFEÚ - Právo zúčastnených strán - Zásada riadnej správy - Náležité a nestranné preskúmanie - Rozsah preskúmania Všeobecného súdu - Povinnosť odôvodnenia)
      (2021/C 278/12)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Achemos Grupė UAB, Achema AB (v zastúpení: R. Martens a V. Ostrovskis, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne É. Gippini Fournier, N. Kuplewatzky a L. Armati, splnomocnení zástupcovia, neskôr É. Gippini Fournier, A. Bouchagiar a L. Armati, splnomocnení zástupcovia), Litovská republika (v zastúpení: R. Dzikovič a K. Dieninis, splnomocnení zástupcovia), Klaipėdos Nafta AB (v zastúpení: K. Kačerauskas a V. Vaitkutė Pavan, advokáti)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Konanie o vzájomnom odvolaní sa zastavuje.

                  3.

                  Achemos Grupė UAB a Achema AB znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania Európskej komisie, ktoré súvisia s odvolaním.

                  4.

                  Achemos Grupė UAB, Achema AB a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy, ktoré súvisia so vzájomným odvolaním.

                  5.

                  Litovská republika a Klaipėdos Nafta AB znášajú svoje vlastné trovy konania, ktoré súvisia s odvolaním a vzájomným odvolaním.

         (1)  Ú. v. EÚ C 19, 20.1.2020.


title: Vec C-879/19: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy – Poľsko) – FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálne zabezpečenie – Určenie príslušnej právnej úpravy – Nariadenie (EHS) č. 1408/71 – Článok 13 ods. 2 písm. a) – Článok 14 ods. 2 – Osoba, ktorá je obvykle zamestnaná na území dvoch alebo viacerých členských štátov – Jediná pracovná zmluva – Zamestnávateľ usadený v členskom štáte bydliska pracovníka – Závislá činnosť vykonávaná výlučne v iných členských štátoch – Práca vykonávaná v rôznych členských štátoch počas po sebe nasledujúcich období – Podmienky)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/10

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy – Poľsko) – FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
      (Vec C-879/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálne zabezpečenie - Určenie príslušnej právnej úpravy - Nariadenie (EHS) č. 1408/71 - Článok 13 ods. 2 písm. a) - Článok 14 ods. 2 - Osoba, ktorá je obvykle zamestnaná na území dvoch alebo viacerých členských štátov - Jediná pracovná zmluva - Zamestnávateľ usadený v členskom štáte bydliska pracovníka - Závislá činnosť vykonávaná výlučne v iných členských štátoch - Práca vykonávaná v rôznych členských štátoch počas po sebe nasledujúcich období - Podmienky)
      (2021/C 278/13)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Najwyższy

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe

         Odporca: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

         za účasti: UA

         Výrok rozsudku

      Článok 14 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneného nariadením Rady (ES) č. 1606/98 z 29. júna 1998, sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na osobu, ktorá na základe jednej pracovnej zmluvy uzavretej s jediným zamestnávateľom, ktorá stanovuje výkon závislej činnosti vo viacerých členských štátoch, pracuje počas viacerých po sebe nasledujúcich mesiacov výlučne na území jedného z týchto členských štátov, pokiaľ dĺžka nepretržitých období výkonu závislej činnosti touto osobou v každom z týchto členských štátov presiahne dvanásť mesiacov, čo musí overiť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 54, 17.2.2020.


title: Vec C-890/19 P: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 29. apríla 2021 – Fortischem a.s./Európska komisia, AlzChem AG (Odvolanie – Štátna pomoc – Výhoda – Vymáhanie – Hospodárska kontinuita)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/11

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 29. apríla 2021 – Fortischem a.s./Európska komisia, AlzChem AG
      (Vec C-890/19 P) (1)

      (Odvolanie - Štátna pomoc - Výhoda - Vymáhanie - Hospodárska kontinuita)
      (2021/C 278/14)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Fortischem a.s. (v zastúpení: C. Arhold, Rechtsanwalt, P. Hodál a M. Staroň, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, P. Arenas a G. Conte, splnomocnení zástupcovia), AlzChem AG (v zastúpení: A. Borsos, advokát, a V. Dolka, dikigoros

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Fortischem a.s. znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, ako aj spoločnosti AlzChem AG.

         (1)  Ú. v. EÚ C 54, 17.2.2020.


title: Vec C-913/19: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Białymstoku – Poľsko) – CNP spółka z ograniczoną odpowiedzialnością/Gefion Insurance A/S (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych veciach – Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach – Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 – Právomoc vo veciach poistenia – Článok 10 – Článok 11 ods. 1 písm. a) – Možnosť žalovať poistiteľa usadeného na území jedného členského štátu v inom členskom štáte v prípade, ak žalobu podal poistník, poistený alebo oprávnený z poistenia, na súdoch podľa miesta bydliska žalobcu – Článok 13 ods. 2 – Priama žaloba poškodenej osoby proti poistiteľovi – Osobná pôsobnosť – Pojem „poškodený“ – Profesionál v odvetví poistenia – Osobitné právomoci – Článok 7 body 2 a 5 – Pojmy „organizačná zložka“, „obchodné zastúpenie“ alebo „iná pobočka“)

text:
               12.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 278/11

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Białymstoku – Poľsko) – CNP spółka z ograniczoną odpowiedzialnością/Gefion Insurance A/S
      (Vec C-913/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Právomoc vo veciach poistenia - Článok 10 - Článok 11 ods. 1 písm. a) - Možnosť žalovať poistiteľa usadeného na území jedného členského štátu v inom členskom štáte v prípade, ak žalobu podal poistník, poistený alebo oprávnený z poistenia, na súdoch podľa miesta bydliska žalobcu - Článok 13 ods. 2 - Priama žaloba poškodenej osoby proti poistiteľovi - Osobná pôsobnosť - Pojem „poškodený“ - Profesionál v odvetví poistenia - Osobitné právomoci - Článok 7 body 2 a 5 - Pojmy „organizačná zložka“, „obchodné zastúpenie“ alebo „iná pobočka“)
      (2021/C 278/15)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy w Białymstoku

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: CNP spółka z ograniczoną odpowiedzialnością

         Žalovaná: Gefion Insurance A/S

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 13 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach v spojení s článkom 10 tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatní v prípade sporu medzi podnikateľom, ktorý nadobudol pohľadávku, ktorú mal pôvodne poškodený voči poisťovni poisťujúcej občianskoprávnu zodpovednosť na jednej strane, a tou istou poisťovňou poisťujúcou občianskoprávnu zodpovednosť na strane druhej, takže nebráni, aby súdna právomoc na rozhodovanie v takom spore bola prípadne založená na článku 7 bode 2 alebo na článku 7 bode 5 tohto nariadenia.

                  2.

                  Článok 7 bod 5 nariadenia č. 1215/2012 sa má vykladať v tom zmysle, že spoločnosť, ktorá v jednom členskom štáte vykonáva na základe zmluvy uzavretej s poisťovňou so sídlom v inom členskom štáte v mene a na účet tejto poisťovne činnosť likvidácie škôd v rámci poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, sa má považovať za organizačnú zložku, obchodné zastúpenie alebo inú pobočku v zmysle tohto ustanovenia, ak táto spoločnosť

                              —

                              navonok dlhodobo vystupuje ako expozitúra materskej poisťovne a

                              —

                              má svoje riadiace orgány a je vecne vybavená tak, že môže viesť rokovania s tretími osobami takým spôsobom, že tieto osoby sa nemusia priamo obracať na poisťovňu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 54, 17.2.2020.