title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (ôsma komora) zo 6. mája 2009. # Outokumpu Oyj a Luvata Oy proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s medenými priemyselnými rúrami - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Určenie cien a rozdelenie trhov - Pokuty - Veľkosť dotknutého trhu - Priťažujúce okolnosti - Opakované porušovanie. # Vec T-122/04.

text:
         ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (ôsma komora)
      zo 6. mája 2009 (
            *1
         )
      „Hospodárska súťaž — Kartely — Trh s medenými priemyselnými rúrami — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Určenie cien a rozdelenie trhov — Pokuty — Veľkosť dotknutého trhu — Priťažujúce okolnosti — Opakované porušovanie“
      Vo veci T-122/04,

         Outokumpu Oyj, so sídlom v Espoo (Fínsko),

         Luvata Oy, predtým Outokumpu Copper Products Oy, so sídlom v Espoo,
      v zastúpení: J. Ratliff, barrister, F. Distefano a J. Luostarinen, advokáti,
      žalobkyne,
      proti

         Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: É. Gippini Fournier, splnomocnený zástupca,
      žalovanej,
      ktorej predmetom je na jednej strane, návrh na zrušenie alebo zníženie sumy pokuty uloženej žalobkyniam podľa článku 2 písm. b) rozhodnutia Komisie K(2003) 4820 v konečnom znení, zo 16. decembra 2003 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 [ES] a článku 53 Dohody EHP (Vec COMP/E-1/38.240 — Priemyselné rúry), a na druhej strane, protinávrh Komisie smerujúci k zvýšeniu sumy uvedenej pokuty,
      SÚD PRVÉHO STUPŇA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (ôsma komora),
      v zložení: predsedníčka komory E. Martins Ribeiro, sudcovia S. Papasavvas a N. Wahl (spravodajca),
      tajomník: C. Kantza, referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 5. marca 2008,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

         Okolnosti predchádzajúce sporu

               1

               Outokumpu Oyj, spoločnosť kótovaná na burze so sídlom v Espoo (Fínsko), je na čele skupiny, ktorá pôsobí po celom svete a zaoberá sa najmä výrobou základných kovov, ocele, medených výrobkov a technikami výroby týchto výrobkov. V rozhodujúcej dobe mala Outokumpu 100% podiel v spoločnosti Luvata Oy (predtým Outokumpu Copper Products Oy), ktorá vyrába najmä medené priemyselné rúry (Outokumpu a Luvata sú ďalej nazývané len „Outokumpu“ alebo „žalobkyne“).

               2

               V nadväznosti na oznámenie informácií spoločnosťou Mueller Industries Inc. podnikla Komisia v marci 2001 podľa článku 14 nariadenia Rady č. 17 zo 6. februára 1962 Prvého nariadenia implementujúceho články [81] a [82] Zmluvy (Ú. v. ES 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3) neohlásené vyšetrovanie v priestoroch spoločností KME Germany AG (predtým KM Europa Metal AG), KME France SAS (predtým Tréfimétaux SA), KME Italy SpA (predtým Europa Metalli SpA) (ďalej len spoločne „skupina KME“), Wieland-Werke AG (ďalej len „Wieland“) a žalobkýň.

               3

               Dňa 9. apríla 2001 predložila Outokumpu Komisii ponuku spolupráce podľa oznámenia Komisii o neuložení alebo znížení pokút vo veciach týkajúcich sa kartelov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 207, s. 4, ďalej len „oznámenie o spolupráci z roku 1996“). Dňa 30. mája 2001 žalobkyne v tejto súvislosti predložili vyhlásenie.

               4

               V odpovedi na žiadosť o informácie podľa článku 11 ods. 2 nariadenia č. 17, ktorú v júli 2002 Komisia zaslala skupine KME a spoločnosti Wieland, posledná uvedená spoločnosť 30. septembra 2002 požiadala o priznanie výhod plynúcich z uplatnenia oznámenia o spolupráci z roku 1996.

               5

               V nadväznosti na tú istú žiadosť o informácie skupina KME požiadala za seba 15. októbra 2002 o priznanie výhod plynúcich z uplatnenia uvedeného oznámenia.

               6

               Komisia po tom, ako vykonala vyšetrovanie, ktoré zahŕňalo doplňujúce kontroly v priestoroch spoločnosti Outokumpu a skupiny KME, zúčastnila sa na rokovaní so zástupcami spoločnosti Outokumpu, skupiny KME a spoločnosti Wieland a na základe článku 11 nariadenia č. 17 zaslala skupine KME a spoločnosti Wieland žiadosti o doplňujúce informácie, v júli 2003 začala konanie o porušení povinnosti a prijala oznámenie o výhradách, ktoré zaslala skupine KME, spoločnosti Wieland a spoločnosti Outokumpu. Keďže podniky, ktorým bolo oznámenie zaslané, nepožiadali o vypočutie, vypočutie sa neuskutočnilo.

               7

               Dňa 16. decembra 2003 Komisia prijala rozhodnutie K(2003) 4820 v konečnom znení, týkajúce sa konania o uplatnení článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/E-1/38.240 — Priemyselné rúry) [neoficiálny preklad] (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), ktorého zhrnutie je uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie z 28. apríla 2004 (Ú. v. EÚ L 125, s. 50).

               8

               Z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že výrobcovia organizovaní v združení za kvalitu rúr používaných v odvetví klimatizácie a chladenia (Cuproclima Quality Association, ďalej len „Cuproclima“), ktorého členmi boli aj žalobkyne, rozšírili koncom osemdesiatych rokov svoju spoluprácu aj na otázky hospodárskej súťaže.

               9

               Stretnutia, ktoré združenie Cuproclima organizovalo dvakrát do roka, mali predstavovať pravidelnú príležitosť, kde sa po vyčerpaní oficiálneho programu rokovania prejednávali a určovali ceny, ako aj ďalšie obchodné podmienky platné pre priemyselné rúry. K týmto stretnutiam, ktoré odporovali pravidlám hospodárskej súťaže, pribudli dvojstranné kontakty medzi dotknutými podnikmi. Dotknuté podniky údajne určovali cenové ciele, ako aj ďalšie obchodné podmienky pre priemyselné rúry, spoločne koordinovali zvyšovanie cien, delili sa o zákazníkov a podiely na trhu a dohliadali na uskutočňovanie svojich protisúťažných dohôd, a to jednak určovaním vedúcich subjektov na trhu, jednak vzájomnou výmenou dôverných informácií.

               10

               Napadnuté rozhodnutie obsahuje predovšetkým tieto ustanovenia:

                  „Článok 1

               Nasledujúce podniky porušili ustanovenia článku 81 ods. 1 [ES] a od 1. januára 1994 ustanovenia článku 53 ods. 1 Dohody o EHP tým, že sa v uvedených obdobiach podieľali na súbore dohôd a zosúladených postupov spočívajúcich v určení cien a rozdelení trhov v odvetví priemyselných rúr:

                        a)

                        [Wieland] od 3. mája 1988 do 22. marca 2001;

                        b)

                        Outokumpu […] samostatne od 3. mája 1988 do 30. decembra 1988, a solidárne s [Luvata] od 31. decembra 1988 do 22. marca 2001;

                        c)

                        [Luvata] od 31. decembra 1988 do 22. marca 2001 (solidárne s Outokumpu…);

                        d)

                        [KME Germany] samostatne od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME France] a [KME Italy] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001;

                        e)

                        [KME Italy] solidárne s [KME France] od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME Germany] a [KME France] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001;

                        f)

                        [KME France] solidárne s [KME Italy] od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME Germany] a [KME Italy] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001.

                  Článok 2

               Za porušenia uvedené v článku 1 sa ukladajú tieto pokuty:

                        a)

                        [Wieland]: 20,79 milióna eur;

                        b)

                        Outokumpu… a [Luvata] solidárne: 18,13 milióna eur;

                        c)

                        [KME Germany], [KME France] a [KME Italy] solidárne: 18,99 milióna eur;

                        d)

                        [KME Germany]: 10,41 milióna eur;

                        e)

                        [KME Italy] a [KME France] solidárne: 10,41 milióna eur.“ [neoficiálny preklad]

               11

               Pokiaľ ide po prvé o stanovenie východiskovej sumy pokuty, Komisia sa domnievala, že porušenie, ktoré spočívalo najmä v určení cien a rozdelení trhov, bolo z hľadiska svojej povahy veľmi závažným porušením (odôvodnenie č. 294 napadnutého rozhodnutia).

               12

               Pri určovaní závažnosti porušenia vzala Komisia do úvahy aj skutočnosť, že kartel mal vplyv na celé územie Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP) (odôvodnenie č. 316 napadnutého rozhodnutia). Komisia ďalej skúmala skutočné účinky porušenia a konštatovala, že kartel „celkovo mal dopad na trh“ (odôvodnenie č. 314 napadnutého rozhodnutia).

               13

               Nakoniec ešte Komisia v rámci určovania závažnosti porušenia zohľadnila skutočnosť, že trh s medenými priemyselnými rúrami je významným odvetvím, ktorého hodnota, pokiaľ ide o EHP, bola odhadnutá na 288 miliónov eur (odôvodnenie č. 318 napadnutého rozhodnutia).

               14

               Vzhľadom na všetky uvedené okolnosti dospela Komisia k záveru, že predmetné porušenie treba považovať za veľmi závažné (odôvodnenie č. 320 napadnutého rozhodnutia).

               15

               Po druhé Komisia zaujala k dotknutým podnikom rozdielny prístup, aby tak zohľadnila skutočnú hospodársku schopnosť každého z nich spôsobiť hospodárskej súťaži výraznú ujmu. Komisia v tomto ohľade poukázala na rozdiel medzi podielmi na trhu s priemyselnými rúrami v EHP, kde na jednej strane trhový podiel skupiny KME, lídra na trhu EHP, predstavuje [dôverné]%, a na druhej strane trhové podiely žalobkýň a spoločnosti Wieland predstavujú [dôverné] a 13,4%. Vzhľadom na tento rozdiel bola východisková suma pokuty uloženej žalobkyniam a spoločnosti Wieland stanovená na 33% východiskovej sumy stanovenej skupine KME, teda 11,55 milióna eur pre spoločnosti Outokumpu a Wieland a 35 miliónov eur pre skupinu KME (odôvodnenia č. 322 až 323 a 326 až 328 napadnutého rozhodnutia).

               16

               Po tretie Komisia zvýšila východiskovú sumu pokuty uloženej spoločnosti Outokumpu o 50% na 17,33 milióna eur, aby zohľadnila potrebu stanoviť pokutu na takej úrovni, ktorá jej zabezpečí odstrašujúci účinok, lebo sa domnievala, že celosvetový obrat spoločnosti Outokumpu, ktorý presahuje 5 miliárd eur, nasvedčuje tomu, že jej veľkosť a ekonomická sila také zvýšenie dovoľujú (odôvodnenie č. 334 napadnutého rozhodnutia).

               17

               Po štvrté Komisia kvalifikovala trvanie porušenia, ktoré trvalo od 3. mája 1988 do 22. marca 2001, ako „dlhé“. S ohľadom na dĺžku trvania porušenia preto Komisia považovala za vhodné zvýšiť východiskové sumy pokút uložených dotknutým podnikom o 10% za každý rok trvania ich účasti v karteli. Východisková suma pokuty uloženej žalobkyni teda bola zvýšená o 125% a základná suma tak bola stanovená na 25,99 milióna eur (odôvodnenia č. 338, 342 a 347 napadnutého rozhodnutia).

               18

               Po piate bola základná suma pokuty uloženej spoločnosti Outokumpu zvýšená s ohľadom na priťažujúce okolnosti o 50%, a to z dôvodu, že sa dopustila recidívy, pretože už proti nej bolo vydané rozhodnutie Komisie 90/417/ESUO z 18. júla 1990 týkajúce sa konania o uplatnení článku 65 [UO], ktoré sa týkalo dohody a zosúladených postupov európskych výrobcov nerezových plochých výrobkov valcovaných za studena (Ú. v. ES L 220, s. 28) (odôvodnenie č. 354 napadnutého rozhodnutia).

               19

               Po šieste Komisia v súvislosti s poľahčujúcimi okolnosťami uviedla, že bez spolupráce so spoločnosťou Outokumpu by sa jej podarilo preukázať porušenie len za obdobie štyroch rokov, a znížila preto základnú sumu jej pokuty o 22,22 milióna eur, aby základná suma zodpovedala pokute, ktorá by jej bola uložená za toto obdobie (odôvodnenie č. 386 napadnutého rozhodnutia).

               20

               Nakoniec po siedme Komisia na základe oddielu D oznámenia o spolupráci z roku 1996 znížila sumu pokuty pre spoločnosť Outokumpu o 50%, pre spoločnosť Wieland o 20% a pre skupinu KME o 30% (odôvodnenia č. 402, 408 a 423 napadnutého rozhodnutia).

         Konanie a návrhy účastníkov konania

               21

               Žalobkyne návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 29. marca 2004 podali žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

               22

               Vzhľadom na to, že zloženie komôr Súdu prvého stupňa bolo zmenené, sudca spravodajca bol pridelený k ôsmej komore, ktorej bola z tohto dôvodu táto vec pridelená.

               23

               Komisia vo svojej duplike navrhla, aby suma pokuty uloženej žalobkyniam bola zvýšená, pretože žalobkyne v replike spochybnili niektoré skutočnosti, ktoré v správnom konaní neboli napadnuté. Súd prvého stupňa žalobkyne vyzval, aby k tomuto protinávrhu predložili svoje pripomienky, a žalobkyne to v stanovenej lehote urobili.

               24

               Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (ôsma komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania upravených v článku 64 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa vyzval účastníkov konania, aby predložili určité dokumenty, a písomne im položil otázky, na ktoré účastníci konania v stanovenej lehote odpovedali.

               25

               Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky, ktoré im Súd prvého stupňa položil, boli vypočuté na pojednávaní 5. marca 2008. Pri tejto príležitosti žalobkyne potvrdili svoj zámer, ktorý už spomenuli vo svojich pripomienkach k správe pre pojednávanie, vziať späť dva argumenty, ktoré boli uvedené v rámci žalobného dôvodu založeného na nesprávnom konštatovaní opakovaného porušovania a týkali sa významu predchádzajúcej peňažnej sankcie a časového obmedzenia právomoci Komisie konštatovať v prejednávanej veci opakované porušovanie.

               26

               Žalobkyne navrhujú, aby Súd prvého stupňa:

                        —

                        zrušil alebo znížil pokutu uloženú v článku 2 písm. b) napadnutého rozhodnutia,

                        —

                        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

               27

               Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

                        —

                        zamietol žalobu,

                        —

                        zvýšil sumu pokuty uloženej žalobkyniam,

                        —

                        zaviazal žalobkyne na náhradu trov konania.

               28

               Listom z 1. apríla 2008 žalobkyne uviedli, že berú späť svoj tretí žalobný dôvod založený na nesprávnom zvýšení sumy pokuty o 50% na účely odstrašenia. Uznesením z 23. apríla 2008 Súd prvého stupňa rozhodol o znovuotvorení ústnej časti konania v súlade s článkom 62 svojho rokovacieho poriadku a založení uvedeného listu do spisu v súlade s článkom 64 rokovacieho poriadku. Listom z 5. mája 2008 Komisia predložila svoje pripomienky k tomuto späťvzatiu.

               29

               Ústna časť konania skončila 2. júna 2008.

         Právny stav

               30

               Žalobkyne na podporu prejednávanej žaloby uvádzajú dva žalobné dôvody založené na nesprávnom zvýšení sumy pokuty z dôvodu opakovaného porušenia a neprimeranom vyhodnotení veľkosti trhu dotknutého porušením na účely výpočtu východiskovej sumy.

               31

               Na úvod treba pripomenúť na jednej strane, že z odôvodnení č. 290 až 387 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že Komisia uložila pokuty za porušenie na základe článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17, a na druhej strane, že je nesporné, že výšku pokút stanovila metódou definovanou v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 [UO] [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 9, s. 3, ďalej len „usmernenia“), aj keď na ne v napadnutom rozhodnutí výslovne neodkazuje.

               32

               Usmernenia síce nemožno kvalifikovať ako právnu normu, vyjadrujú však orientačné pravidlo správania, ktorého sa treba v praxi pridŕžať a od ktorého sa Komisia nemôže v jednotlivom prípade odkloniť bez uvedenia dôvodov (pozri rozsudok Súdneho dvora z 18. mája 2006, Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, C-397/03 P, Zb. s. I-4429, bod 91 a citovanú judikatúru).

               33

               Súd prvého stupňa teda musí v rámci preskúmavania zákonnosti pokút uložených napadnutým rozhodnutím overiť, či Komisia použila svoju voľnú úvahu podľa metódy obsiahnutej v usmerneniach, a pokiaľ by konštatoval, že sa od nej odklonila, musí overiť, či je tento odklon podložený a z právneho hľadiska dostatočne odôvodnený. V tomto ohľade treba poukázať na skutočnosť, že Súdny dvor potvrdil jednak platnosť samotného princípu, z ktorého usmernenia vychádzajú, jednak platnosť metódy, ktorá je v nich uvedená (rozsudok Súdneho dvora z 28. júna 2005, Dansk Rørindustri a i./Komisia, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P až C-208/02 P a C-213/02 P, Zb. s. I-5425, body 252 až 255, 266 až 267, 312 a 313).

               34

               Obmedzenie voľnej úvahy Komisie, ktoré si sama stanovila prijatím usmernení, totiž nie je nezlučiteľné so zachovaním podstatného rozsahu jej voľnej úvahy. Usmernenia obsahujú rôzne flexibilné prvky, ktoré umožňujú Komisii výkon jej diskrečnej právomoci v súlade s ustanoveniami nariadenia č. 17, ako ich vyložil Súdny dvor (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 33 vyššie, bod 267).

               35

               Okrem toho v oblastiach, ako je stanovovanie výšky pokuty ukladanej podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17, v ktorých Komisia disponuje určitou mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide napríklad o mieru zvýšenia z dôvodu opakovaného porušenia, sa preskúmavanie zákonnosti tohto posúdenia zužuje len na overenie, či nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. júla 2005, Scandinavian Airlines System/Komisia, T-241/01, Zb. s. II-2917, body 64 a 79).

               36

               Miera voľnej úvahy Komisie a hranice, ktoré si v tomto zmysle stanovila, okrem toho v zásade nemajú vplyv na výkon neobmedzenej právomoci súdu Spoločenstva (rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2004, JFE Engineering a i./Komisia, T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, Zb. s. II-2501, bod 538), v rámci ktorej je tento súd oprávnený zrušiť, znížiť alebo zvýšiť pokutu uloženú Komisiou (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 8. februára 2007, Groupe Danone/Komisia, C-3/06 P, Zb. s. I-1331, body 60 až 62; rozsudok Súdu prvého stupňa z 21. októbra 2003, General Motors Nederland a Opel Nederland/Komisia, T-368/00, Zb. s. II-4491, bod 181).

         O prvom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom zvýšení pokuty uloženej žalobkyniam z dôvodu opakovaného porušovania

      Tvrdenia účastníkov konania

               37

               Žalobkyne pripomínajú, že Komisia s ohľadom na priťažujúce okolnosti zvýšila základnú sumu pokuty uloženej spoločnosti Outokumpu o 50%, a to z dôvodu, že sa táto spoločnosť sa dopustila opakovaného porušovania, pretože už bola zapojená vo veci týkajúcej sa nerezovej oceli, v ktorej bolo vydané rozhodnutie 90/417.

               38

               Žalobkyne sa domnievajú, že zvýšením sumy pokuty z dôvodu opakovaného porušenia Komisia porušila článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17, usmernenia, povinnosť odôvodnenia upravenú v článku 253 ES, ako aj všeobecnú zásadu rovnosti zaobchádzania. Komisia sa ďalej dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o relevantné skutkové okolnosti. V tomto ohľade žalobkyne uvádzajú nasledujúce výhrady.

               39

               Po prvé žalobkyne tvrdia, že dotknuté porušenie nemôže byť prípadom opakovaného porušenia, pretože na predchádzajúce porušenie sa vzťahovala Zmluva o UO, zatiaľ čo predmetný kartel je postihovaný na základe Zmluvy ES.

               40

               Žalobkyne sa po druhé domnievajú, že v prípade týchto dvoch porušení nejde o porušenia toho istého typu. Komisia podľa nich nerešpektovala usmernenia, ani pojem opakovaného porušovania, ako tento pojem vyplýva z rozsudku Súdu prvého stupňa z 11. marca 1999, Thyssen Stahl/Komisia (T-141/94, Zb. s. II-347), a to tým, že otázku, či v prípade týchto dvoch porušení ide o porušenia toho istého typu, skúmala len z hľadiska povahy dotknutého protiprávneho správania (určenie cien a kvót a rozdelenie trhu), a pritom neprihliadla k celkovým súvislostiam, za ktorých boli tieto dve porušenia spáchané. Podľa žalobkýň je prístup Komisie príliš formalistický. Pri skúmaní otázky opakovaného porušovania mala Komisia vziať do úvahy konkrétne okolnosti porušenia, ktoré bolo potvrdené rozhodnutím 90/417, a to tým skôr, že tieto okolnosti z uvedeného rozhodnutia jasne vyplývajú.

               41

               Žalobkyne v tomto ohľade odkazujú zároveň na rozhodnutie 90/417 a na spis Komisie v tejto veci, ako aj na ďalšie s tým súvisiace dokumenty. Tieto podklady preukazujú, že vec týkajúca sa nerezovej oceli bola výsledkom chýbajúcej koordinácie medzi obchodnou politikou Komisie a jej politikou hospodárskej súťaže. V tejto veci Outokumpu „proti svojmu presvedčeniu“ a „proti vlastným záujmom“ pristúpila k dohode obmedzujúcej hospodársku súťaž bez toho, aby mala v úmysle hospodársku súťaž obmedziť, a s dôverou, že nekoná v rozpore s článkom 65 UO, a to z dôvodu tlaku, ktorý na ňu aj na celý priemysel vyvíjala Komisia a niektoré vlády v rámci vtedajšej obchodnej politiky uplatňovanej medzi Spoločenstvom a Fínskom.

               42

               Porušenie, ktoré bolo potvrdené rozhodnutím 90/417, teda nebolo bežné a v jeho súvislosti medzi Komisiou a vnútroštátnymi orgánmi prebiehali kontakty, ktorých cieľom bolo dosiahnuť riešenie v súlade s právom a odstrániť krízu, ktorá zasiahla odvetvie oceli na úrovni celého Spoločenstva, zatiaľ čo porušenie, o ktoré ide v prejednávanej veci, sa týka činností vykonávaných úmyselne bez vedomia Komisie, ktorými chceli žalobkyne ochrániť vlastné obchodné záujmy.

               43

               Žalobkyne tiež poznamenávajú, že Komisia v rozpore s článkom 253 ES neposkytla vhodné vysvetlenie, pokiaľ ide o dôvod, pre ktorý bolo potrebné aj napriek týmto osobitným okolnostiam zvýšiť sumu pokuty z dôvodu opakovaného porušovania.

               44

               Žalobkyne tiež tvrdia, že pokiaľ Komisia v rozhodnutiach vydaných po rozhodnutí 90/417 nezvýšila z dôvodu opakovaného porušovania pokuty uložené iným spoločnostiam zapojeným do veci týkajúcej sa nerezovej oceli, potom táto skutočnosť potvrdzuje, že uvedená vec mala takú osobitnú povahu, že nebolo možné očakávať, že ju žalobkyne budú považovať za relevantné varovanie vo vzťahu k protiprávnemu správaniu postihovanému v napadnutom rozhodnutí.

               45

               Žalobkyne tvrdia, že 50% zvýšenie pokuty uloženej v prejednávanej veci je s ohľadom na osobitné okolnosti veci týkajúcej sa nerezovej oceli v každom prípade neprimerané. Neúmyselné porušenie by podľa nich malo viesť k nižšej miere zvýšenia pokuty z dôvodu opakovaného porušovania. Na podporu tohto tvrdenia žalobkyne odkazujú aj na niekoľko predchádzajúcich rozhodnutí Komisie, v ktorých bolo zvýšenie sumy pokút z dôvodu opakovaného porušenia nižšie.

               46

               Žalobkyne nakoniec tvrdia, že skutočnosť, že Komisia prešla od rozhodnutia, ktorým nebola uložená žiadna pokuta, k rozhodnutiu, ktorým bola uložená pokuta zvýšená z dôvodu opakovaného porušovania, porušuje zásadu proporcionality.

               47

               Komisia navrhuje, aby bol tento žalobný dôvod zamietnutý. Okrem toho podotýka, že na porušenie zásady rovnosti zaobchádzania s ohľadom na rozhodovaciu prax Komisie v oblasti zvyšovania pokút z dôvodu opakovaného porušovania poukázali žalobkyne prvý krát až v replike, a že by preto mal byť tento argument vyhlásený za neprípustný.

         Posúdenie Súdom prvého stupňa

               48

               Pokiaľ ide po prvé o tvrdenie týkajúce sa nedostatku odôvodnenia, treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry musia z odôvodnenia individuálneho rozhodnutia vyplývať úvahy inštitúcie, ktorá akt vydala, tak jasne a jednoznačne, aby umožnili dotknutým osobám spoznať dôvody prijatého opatrenia a príslušnému súdnemu orgánu vykonať súdne preskúmanie.

               49

               Požiadavka odôvodnenia sa musí posúdiť vzhľadom na okolnosti prejednávanej veci. Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie vymedzovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie spĺňa všetky požiadavky článku 253 ES, sa musí posúdiť nielen s ohľadom na znenie predmetného aktu, ale aj na súvislosti, za akých bol tento akt prijatý, ako aj s ohľadom na všetky právne normy upravujúce dotknutú oblasť (pozri rozsudok Súdneho dvora z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s France, C-367/95 P, Zb. s. I-1719, bod 63 a tam citovanú judikatúru).

               50

               Pokiaľ ide o stanovenie pokút za porušenie práva hospodárskej súťaže, podstatné formálne náležitosti, ktoré zahŕňajú povinnosť odôvodnenia, sú splnené, pokiaľ Komisia vo svojom rozhodnutí uvedie posudzované skutočnosti, ktoré jej umožnili vymedziť závažnosť a dĺžku trvania porušenia (pozri rozsudok Súdneho dvora z 15. októbra 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia, C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P až C-252/99 P a C-254/99 P, Zb. s. I-8375, bod 463 a tam citovanú judikatúru).

               51

               V prejednávanej veci Komisia v napadnutom rozhodnutí uviedla, že obe porušenia majú rovnakú povahu, pretože sa týkajú určenia kvót a cien s cieľom kontrolovať výrobu a rozdeliť si trhy (odôvodnenie č. 353). Okrem toho sa domnievala (odôvodnenie č. 352), že „k opakovanému porušeniu dochádza, pokiaľ podnik, ktorý už bol v minulosti adresátom rozhodnutia Komisie ako účastník porušenia, je neskôr uznaný za zodpovedný za iné porušenie toho istého typu. Účelom takého rozhodnutia nie je len prikázať podniku, aby porušovanie ukončil, ale ho aj varovať a odradiť od páchania podobných porušení v budúcnosti, aj keď mu z akéhokoľvek dôvodu nebola uložená nijaká pokuta“. Komisia konkrétnejšie uviedla (odôvodnenie č. 354): „skutočnosť, že Outokumpu pokračovala v porušovaní v odvetví priemyselných rúr potom, čo jej bolo rozhodnutím Komisie prikázané, aby ukončila porušovanie v odvetví nerezovej oceli, úplne zjavne preukazuje, že predchádzajúce rozhodnutie nemalo na správanie spoločnosti Outokumpu na trhu dostatočný odstrašujúci účinok. V prejednávanej veci preto treba zvýšiť sumu pokuty na zaistenie skutočne odstrašujúceho účinku do budúcnosti“. Komisia teda z právneho hľadiska dostatočným spôsobom odôvodnila svoje rozhodnutie zvýšiť z dôvodu opakovaného porušovania pokutu uloženú žalobkyniam.

               52

               Pokiaľ ide po druhé o námietku neprípustnosti, ktorú vzniesla Komisia, treba poznamenať, že sa žalobkyne v rámci tohto žalobného dôvodu skutočne neodvolávali na porušenie zásady rovnosti zaobchádzania.

               53

               Z judikatúry, ako aj z článku 21 Štatútu Súdneho dvora a článku 44 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa však vyplýva, že žalobca nie je povinný citovať články Zmluvy alebo všeobecné právne zásady, na ktoré sa odvoláva. Stačí, ak sú skutkové okolnosti, žalobné dôvody a návrhy žalobcu uvedené v žalobe tak, aby Komisia mohla účinne obhajovať svoje záujmy a aby Súd prvého stupňa mohol vykonať preskúmanie (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. mája 1991, Jongen/Komisia, T-18/90, Zb. s. II-187, bod 13 a tam citovanú judikatúru). Táto požiadavka je v prejednávanej veci splnená, lebo zo žaloby vyplýva, že žalobkyne napádajú 50% zvýšenie sumy pokuty, ktorá im bola uložená, najmä z hľadiska miery zvýšenia z dôvodu opakovaného porušovania, ktorú Komisia uplatnila vo svojich predchádzajúcich rozhodnutiach.

               54

               Všetky výhrady uvedené na podporu tohto žalobného dôvodu preto musia byť vyhlásené za prípustné.

               55

               Pokiaľ ide po tretie o dôvodnosť tohto žalobného dôvodu, treba pripomenúť, že zakladajúce zmluvy vytvorili jednotný právny poriadok, v rámci ktorého Zmluva AE tvorí — Zmluva UO až do 23. júla 2002 tvorila — lex specialis odchyľujúci sa od lex generalis, teda od Zmluvy ES (pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 5. júna 2001 ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi/Komisia, T-6/99, Zb. s. II-1523, bod 102 a tam citovanú judikatúru). Z judikatúry ďalej vyplýva, že zákaz kartelových dohôd je upravený dvoma podobnými ustanoveniami, a to článkom 81 ES a článkom 65 UO, ktoré síce pochádzajú z dvoch odlišných zmlúv, ale používajú rovnaké právne pojmy (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa Thyssen Stahl/Komisia, už citovaný v bode 40 vyššie, body 269, 270 a 277 z 11. marca 1999, Unimétal/Komisia, T-145/94, Zb. s. II-585, body 248 a 252, a z 13. decembra 2001, Krupp Thyssen Stainless a Acciai speciali Terni/Komisia, T-45/98 a T-47/98, Zb. s. II-3757, bod 181).

               56

               Preto treba pripustiť, že akonáhle už Komisia v súlade s právomocou, ktorú jej zveruje právny poriadok Spoločenstva, rozhodnutím potvrdila účasť určitého podniku v karteli, také rozhodnutie môže v rámci nového rozhodnutia, ktoré má vzťah k právu Spoločenstva, slúžiť ako základ na posúdenie sklonu toho podniku k porušovaniu pravidiel Spoločenstva, ktoré sa týkajú sa kartelov.

               57

               V usmerneniach napokon nič nenaznačuje, že by ustanovenie, podľa ktorého musí ísť o „opakované porušovanie toho istého typu tým istým podnikom (podnikmi)“, bolo potrebné chápať v tom zmysle, že Komisia nemôže na účely konštatovania opakovaného porušovania v rámci uplatňovania článku 81 ES zohľadniť porušenia konštatované na základe Zmluvy UO. Z názvu usmernení naopak vyplýva, že sa uplatnia na výpočet pokút ukladaných tak na základe článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17, ako aj na základe článku 65 ods. 5 UO.

               58

               Pokiaľ ide o tvrdenie, že osobitné okolnosti predchádzajúceho porušenia údajne bránia Komisii v tom, aby v prípade žalobkýň konštatovala opakované porušovanie, treba ho odmietnuť, lebo z ustálenej judikatúry vyplýva, že pojem opakovaného porušovania znamená len konštatovanie predchádzajúceho porušenia súťažného práva Spoločenstva (rozsudok Groupe Danone/Komisia, už citovaný v bode 36 vyššie, bod 41).

               59

               V prejednávanej veci pritom z článkov 1 a 4 rozhodnutia 90/417 jasne vyplýva, že Outokumpu bola upozornená na to, že uzavretím dohôd o cenách a rozdelením trhov a zákazníkov so svojimi konkurentmi porušila súťažné právo Spoločenstva a že sa musí zdržať opakovania tohto správania. Z článku 1 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že sa žalobkyne potom podieľali na takmer totožnom porušení.

               60

               Pokiaľ ide o tvrdenie, že žalobkyne čelili diskriminačnému zaobchádzaniu v porovnaní s inými podnikmi, voči ktorým sa rozhodnutie 90/417 nepoužilo ako priťažujúca okolnosť, treba zdôrazniť, že samotná skutočnosť, že Komisia vo svojej skoršej rozhodovacej praxi usúdila, že určité skutočnosti nepredstavujú priťažujúcu okolnosť na účely stanovenia výšky pokuty, neznamená, že musí rovnako uvážiť aj v neskoršom rozhodnutí (pozri analogicky rozsudok Súdu prvého stupňa z 25. októbra 2005, Groupe Danone/Komisia, T-38/02, Zb. s. II-4407, bod 57).

               61

               Z vyššie uvedeného vyplýva, že Komisia sa nedopustila pochybenia tým, že v prípade žalobkýň konštatovala opakované porušenie.

               62

               Pokiaľ ide o výhrady vyjadrené proti 50% miere zvýšenia uplatnenej v napadnutom rozhodnutí, treba poukázať na skutočnosť, že Komisia pri stanovení miery zvýšenia z dôvodu opakovaného porušovania môže zohľadniť príznaky, ktoré smerujú k potvrdeniu sklonu dotknutého podniku k nerešpektovaniu pravidiel hospodárskej súťaže, vrátane času, ktorý medzi dotknutými porušeniami uplynul.

               63

               V prejednávanej veci treba konštatovať, že ku dňu prijatia rozhodnutia 90/417, teda 18. júla 1990, už kartel, ktorý je predmetom napadnutého rozhodnutia, začal existovať. Ale aj napriek tomu, že v rozhodnutí 90/417 bolo konštatované takmer totožné porušenie pravidiel hospodárskej súťaže zo strany žalobkýň, tie sa rozhodli pokračovať vo svojej účasti v novom karteli. Táto okolnosť ako taká odôvodňuje mieru zvýšenia uplatnenú v napadnutom rozhodnutí.

               64

               Žalobkyne odkazujú na rad okolností, ktorými sa vyznačovalo porušenie konštatované v rozhodnutí 90/417 a ktoré sú objasnené v oddieli X bode 12 uvedeného rozhodnutia. Tieto okolnosti, ktoré síce v napadnutom rozhodnutí odôvodňovali neuloženie pokuty žalobkyniam, sa však nevyhnutne vzťahujú len na toto rozhodnutie a nemajú žiadnu súvislosť so sklonom žalobkýň k nerešpektovaniu pravidiel hospodárskej súťaže od 18. júla 1990. Nemožno ich teda zohľadniť na účely stanovenia miery zvýšenia pokuty z dôvodu opakovaného porušovania.

               65

               Pokiaľ ide o tvrdenie, že žalobkyne čelili diskriminačnému zaobchádzaniu v porovnaní s inými podnikmi, v ktorých prípade konštatovanie opakovaného porušovania neviedlo k takému prísnemu zvýšeniu ako u žalobkýň, treba zdôrazniť na jednej strane, že predchádzajúca rozhodovacia prax Komisie nevytvára právny rámec pre pokuty v oblasti hospodárskej súťaže (rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. septembra 2003, Michelin/Komisia, T-203/01, Zb. s. II-4071, bod 292), a na druhej strane, že Komisia má v rámci nariadenia č. 17 pri stanovovaní pokút určitú mieru voľnej úvahy, aby usmernila správanie podnikov v zmysle dodržiavania pravidiel hospodárskej súťaže (rozsudok Súdu prvého stupňa z 29. apríla 2004, Tokai Carbon a i./Komisia, T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01, Zb. s. II-1181, bod 216) a aby mohla kedykoľvek prispôsobiť úroveň pokút potrebám tejto politiky (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 33 vyššie, bod 169).

               66

               S ohľadom na vyššie uvedené sa Komisia nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že v prípade žalobkýň uplatnila z dôvodu opakovaného porušovania 50% zvýšenie sumy uloženej pokuty. Súd prvého stupňa okrem toho nepovažuje za nevyhnutné, aby v rámci výkonu svojej neobmedzenej právomoci túto mieru zvýšenia menil.

         O druhom žalobnom dôvode založenom na neadekvátnom hodnotení veľkosti odvetvia dotknutého porušením na účely výpočtu východiskovej sumy pokuty

      Tvrdenia účastníkov konania

               67

               Svojím druhým žalobným dôvodom žalobkyne tvrdia, že Komisia konštatovaním, že hodnota dotknutého trhu predstavuje 288 miliónov eur, zveličila veľkosť tohto trhu, a tým aj závažnosť porušenia, čo viedlo k uloženiu neprimeranej pokuty.

               68

               Žalobkyne na úvod poznamenávajú, že v odvetví priemyselných rúr je celková cena výrobkov obvykle zložená z ceny medi vychádzajúcej z kurzu na London Metal Exchange (Londýnska burza kovov, ďalej len „LME“) a ceny za spracovanie, ktorá zodpovedá hodnote pridanej výrobcom (ďalej len „marža za spracovanie“). Surovina potrebná na výrobu priemyselných rúr je dodávaná buď zákazníkom alebo samotným výrobcom rúr, ktorý ju potom účtuje v celkovej cene.

               69

               Podľa žalobkýň má veľkosť dotknutého trhu význam pri stanovení východiskovej sumy pokuty. Žalobkyne tvrdia, že prinajmenšom v prejednávanej veci Komisia stanovila východiskovú sumu podľa veľkosti dotknutého trhu.

               70

               Žalobkyne uvádzajú, že ako výrobcovia priemyselných rúr nemajú nijaký vplyv na cenu hlavnej suroviny, teda medi, ktorá podľa nich predstavuje približne dve tretiny konečnej ceny, ktorú zaplatia ich zákazníci. Žalobkyne v tomto ohľade pripomínajú, že cena kovu je určovaná na základe denných kurzov na LME a že nákupom tohto kovu len plnia pokyny osôb, ktoré nakupujú priemyselné rúry. Cenu kovu teda určujú samotní zákazníci. Cena kovu je teda činiteľom, ktorý sa musí odraziť iba na strane zákazníkov. V dôsledku toho sa potom reálna ekonomická váha dotknutého trhu obmedzí len na maržu za spracovanie.

               71

               Na základe vyššie uvedeného žalobkyne tvrdia, že Komisia mala pri hodnotení veľkosti dotknutého trhu odpočítať od celkovej ceny predmetných výrobkov približne dve tretiny, čo by viedlo k stanoveniu nižšej východiskovej sumy pokuty. Žalobkyne dospievajú k záveru, že Komisia tým, že neodpočítala cenu medi od obratu na dotknutom trhu, nezohľadnila hospodársku realitu na trhu a stanovila nadmernú východiskovú sumu v porovnaní so závažnosťou porušenia.

               72

               Komisia navrhuje, aby bol tento žalobný dôvod zamietnutý. Komisia okrem toho v duplike požaduje, aby žalobkyne spresnili, či spochybňujú, že sa podieľali na porušení s účinkom na celé odvetvie priemyselných rúr. Komisia tvrdí, že ak je to tak, ide o neprípustný žalobný dôvod, pretože nebol uvedený v štádiu žaloby. Komisia okrem toho tvrdí, že také spochybnenie by ju viedlo k tomu, že by navrhla Súdu prvého stupňa, aby zvýšil sumu pokuty uloženej žalobkyniam, pretože im bolo priznané 50% zníženie tejto sumy predovšetkým na základe ich vyhlásenia, že nebudú spochybňovať vecnú správnosť skutkových okolností, na ktorých Komisia založila svoje obvinenia.

               73

               Žalobkyne vo svojich písomných pripomienkach k návrhu Komisie uvádzajú, že nespochybňujú, že sa podieľali na jedinom porušení, ktoré zahŕňalo rozdelenie trhov a zákazníkov, uskutočňovanie systému vodcov na dotknutom trhu, ako aj kartelové dohody o podmienkach dodávok priemyselných rúr. Okrem toho pripúšťajú, že toto porušenie sa dotklo celého odvetvia priemyselných rúr. Zdôrazňujú však, že sa porušenie nevzťahovalo na cenu medi.

         Posúdenie Súdom prvého stupňa

               74

               Na úvod treba konštatovať, že nie je potrebné rozhodovať ani o námietke neprípustnosti, ani o protinávrhu Komisie. Žalobkyne totiž vo svojich pripomienkach k návrhu Komisie jasne uviedli, že porušenie sa dotklo celého odvetvia priemyselných rúr.

               75

               Pokiaľ ide o vec samu, treba najskôr zdôrazniť, že metodika obsiahnutá v usmerneniach, ktorú Komisia použila v napadnutom rozhodnutí (pozri bod 31 vyššie), vychádza z logiky paušalizácie, podľa ktorej sa všeobecná východisková suma pokuty určená v závislosti od závažnosti porušenia vypočíta v závislosti od povahy porušenia, jeho skutočného vplyvu na trh, pokiaľ ho možno odmerať, a od veľkosti dotknutého geografického trhu (bod 1 A prvý pododsek usmernení). Všeobecná východisková suma pokuty je potom individualizovaná vo vzťahu ku každému účastníkovi najmä v závislosti od jeho veľkosti.

               76

               Na účely stanovenia východiskovej sumy pokuty Komisia okrem toho môže, pričom však nie je povinná to urobiť, zohľadniť veľkosť dotknutého trhu (rozsudky Súdu prvého stupňa z 15. marca 2006, BASF/Komisia, T-15/02, Zb. s. II-497, bod 134, a z 27. septembra Roquette Frères/Komisia, T-322/01, Zb. s. II-3137, body 149 a 150).

               77

               S ohľadom na túto judikatúru je zrejmé, že predpoklad žalobkyne, podľa ktorého je veľkosť relevantného trhu ako taká určujúcim činiteľom na vyhodnotenie závažnosti porušenia a teda aj na určenie východiskovej sumy pokuty, nie je opodstatnený.

               78

               Z napadnutého rozhodnutia však jasne vyplýva, že sa Komisia v prejednávanej veci rozhodla pri hodnotení závažnosti predmetného porušenia zohľadniť veľkosť trhu s priemyselnými rúrami v EHP. Aj keď už Komisia na základe povahy porušenia dospela k záveru, že toto porušenie je v zmysle usmernení „veľmi závažné“ (odôvodnenie č. 294), v napadnutom rozhodnutí totiž určila závažnosť porušenia, a teda aj všeobecnú východiskovú sumu pokuty s ohľadom na skutočné účinky kartelu na trh (odôvodnenia č. 295 až 314), geografický rozsah predmetného trhu (odôvodnenia č. 315 až 317) a skutočnosť, že odvetvie, v ktorom k porušeniu došlo, je rozsiahlym trhom, ktorého hodnota v EHP bola odhadnutá na 288 miliónov eur (odôvodnenia č. 318 a 319).

               79

               Na účely vyhodnotenia závažnosti porušenia a všeobecnej východiskovej sumy pokuty síce veľkosť dotknutého trhu predstavovala len jeden z činiteľov, ktoré Komisia v napadnutom rozhodnutí použila, Komisia však uvedenú sumu skutočne stanovila s ohľadom na veľkosť dotknutého trhu. Tvrdenie Komisie, že východisková suma pokuty uloženej žalobkyni by nemusela byť nevyhnutne nižšia než 11,55 milióna eur, keby sa od obratu na trhu odpočítala cena medi, teda treba odmietnuť.

               80

               Treba preto overiť, či Komisia pri hodnotení veľkosti dotknutého trhu zohľadnila cenu medi neoprávnene.

               81

               Žalobkyne v tomto ohľade tvrdia, že výrobcovia priemyselných rúr nemajú vplyv na cenu medi, pretože tá sa stanovuje podľa LME, a že o tom, za akú cenu sa kov nakúpi, rozhodujú tí, ktorí nakupujú priemyselné rúry.

               82

               Treba však konštatovať, že neexistuje nijaký platný dôvod, pre ktorý by sa obrat na relevantnom trhu mal počítať bez zahrnutia určitých výrobných nákladov. Ako už Komisia správne uviedla, vo všetkých priemyselných odvetviach existujú náklady spojené s konečným výrobkom, na ktoré výrobca nemá vplyv, ale ktoré aj napriek tomu tvoria podstatnú časť celej jeho činnosti, a preto nemôžu byť pri stanovovaní východiskovej sumy pokuty z jeho obratu vylúčené (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. marca 2000, Cimenteries CBR a i./Komisia, T-25/95, T-26/95, T-30/95 až T-32/95, T-34/95 až T-39/95, T-42/95 až T-46/95, T-48/95, T-50/95 až T-65/95, T-68/95 až T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 a T-104/95, Zb. s. II-491, body 5030 a 5031). Skutočnosť, že cena medi tvorí významnú časť konečnej ceny priemyselných rúr alebo že riziko výkyvov cien medi je dosť vyššie než pri iných surovinách, nemôže tento záver vyvrátiť.

               83

               Treba preto dospieť k záveru, že Komisia na účely určenia veľkosti dotknutého trhu oprávnene zohľadnila cenu medi. Ani druhý žalobný dôvod teda nie je dôvodný.

               84

               Žalobu preto treba zamietnuť.

         O trovách

               85

               Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobkyne nemali vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ich na náhradu trov konania v súlade s návrhom Komisie.

               Z týchto dôvodov
               SÚD PRVÉHO STUPŇA (ôsma komora)
               rozhodol a vyhlásil:

                           1.

                           Žaloba sa zamieta.

                           2.

                           Outokumpu Oyj a Luvata Oy sú povinné nahradiť trovy konania.

                     Martins Ribeiro
                     Papasavvas
                     Wahl
                     Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 6. mája 2009.
                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: angličtina.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 10. januára 2006.#De Groot en Slot Allium BV a Bejo Zaden BV proti Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie a Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et des Affaires rurales.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania Conseil d'État - Francúzsko.#Smernica 70/458/EHS - Uvádzanie do obehu osiva zeleniny - Článok 2 - Smernica 92/33/EHS - Uvádzanie do obehu množiteľského a sadivového zeleninového materiálu, iného ako osivo - Príloha II - Spoločný katalóg odrôd druhov zeleniny - Vnútroštátna právna úprava umožňujúca uvádzať do obehu pod názvom šalotky iba odrody šalotiek vytvorených vegetatívnym rozmnožovaním - Článok 28 ES - Ochrana spotrebiteľov.#Vec C-147/04.

text:
      Vec C‑147/04
      De Groot en Slot Allium BV
      a
      Bejo Zaden BV
      proti
      Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
      a
      Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et
      des Affaires rurales
      [návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Conseil d’État (Francúzsko)]
      „Smernica 70/458/EHS – Uvádzanie osiva zeleniny do obehu – Článok 2 – Smernica 92/33/EHS – Uvádzanie do obehu množiteľského a sadivového zeleninového materiálu, iného ako osivo – Príloha II – Spoločný katalóg odrôd druhov zeleniny – Vnútroštátna právna úprava umožňujúca uvádzať do obehu pod názvom šalotky iba odrody šalotiek vytvorené vegetatívnym rozmnožovaním
         – Článok 28 ES – Ochrana spotrebiteľa“

      Návrhy prednesené 24. mája 2005 – generálny advokát D. Ruiz-Jarabo Colomer
      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 10. januára 2006
      Abstrakt rozsudku
      1.     Poľnohospodárstvo – Harmonizácia právnych predpisov – Uvádzanie osiva zeleniny do obehu – Smernica 70/458
      (Smernica Rady 70/458, článok 2 ods. 1 A, a smernica 92/33, príloha II)
      2.     Voľný pohyb tovaru – Množstevné obmedzenia – Opatrenia s rovnocenným účinkom
      (Článok 28 ES)
      1.     Výklad ustanovení smernice 70/458 o uvádzaní osiva zeleniny do obehu v znení zmien a doplnení v spojení s ustanoveniami smernice 92/33
         o uvádzaní do obehu množiteľského a sadivového zeleninového materiálu, iného ako osivo, neumožňuje vyvodiť záver, že ak zelenina
         nie je uvedená na zozname v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458, odroda tejto zeleniny napriek tomu môže byť zapísaná do spoločného
         katalógu odrôd druhov zeleniny ako osivo z dôvodu, že táto zelenina je uvedená na zozname v prílohe II smernice 92/33.

      Z toho vyplýva, že keďže šalotka nie je uvedená na zozname zeleniny, na ktorý sa vzťahuje pôsobnosť smernice 70/458, zápis
         odrôd ambition a matador ako osiva tejto zeleniny do spoločného katalógu Komisiou po tom, ako jej príslušné orgány členského
         štátu oznámili vnútroštátny katalóg, nebol vykonaný v súlade s touto smernicou.

      (pozri body 65, 66)
      2.     Členský štát, ktorý umožňuje uvádzať do obehu pod názvom „šalotky“ jedine zeleninu vytvorenú vegetatívnym rozmnožovaním a vylučovať
         zeleninu pochádzajúcu z osiva vytvoreného a uvádzaného do obehu pod tým istým názvom v iných členských štátoch, si nesplnil
         povinnosti, ktorému vyplývajú z článku 28 ES.

      Takáto právna úprava sa nemôže považovať za odôvodnenú v zmysle článku 28 ES, keďže nie je nevyhnutná na dosiahnutie naliehavých
         požiadaviek zameraných najmä na ochranu spotrebiteľov. Okrem rozdielu týkajúceho sa ich rozmnožovania sa obidva druhy šalotiek
         vyznačujú silnou podobnosťou, pokiaľ ide o ich zovňajšok. Cieľ sledovaný spornou vnútroštátnou úpravou, teda ochrana spotrebiteľov,
         je preto možné dosiahnuť vhodným označením upresňujúcim, že sporné šalotky vznikajú z osiva a nie sú vytvorené na základe
         vegetatívneho rozmnožovania.

      (pozri body 75, 77, 79, 80 a výrok)
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (druhá komora)
      z 10. januára 2006 (*)

      „Smernica 70/458/EHS – Uvádzanie osiva zeleniny do obehu – Článok 2 – Smernica 92/33/EHS – Uvádzanie do obehu množiteľského a sadivového zeleninového materiálu, iného ako osivo – Príloha II – Spoločný katalóg odrôd druhov zeleniny – Vnútroštátna právna úprava umožňujúca uvádzať do obehu pod názvom šalotky iba odrody šalotiek vytvorené vegetatívnym rozmnožovaním
         – Článok 28 ES – Ochrana spotrebiteľa“

      Vo veci C‑147/04,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Conseil d’État (Francúzsko)
         zo 4. februára 2004 a doručený Súdnemu dvoru 22. marca 2004, ktorý súvisí s konaním:

      De Groot en Slot Allium BV,
      Bejo Zaden BV
      proti
      Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie,
      Ministre de l’Agriculture, de l’Alimentation, de la Pêche et des Affaires rurales,
      za účasti:
      Comité économique agricole régional fruits et légumes de la Région Bretagne (Cerafel),
      SÚDNY DVOR (druhá komora),
      v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia J. Makarczyk, C. Gulmann, G. Arestis (spravodajca) a J. Klučka,
      generálny advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
      tajomník: K. Sztranc, referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 21. apríla 2005,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
      –       De Groot en Slot Allium BV a Bejo Zaden BV, v zastúpení: C. Amigues a M. Bay, advokáti,
      –       Comité économique agricole régional fruits et légumes de la Région Bretagne (Cerafel), v zastúpení: M. Jacquot, O. Prost a K. Merten-Lentz,
         advokáti,

      –       francúzska vláda, v zastúpení: G. de Bergues a A. Colomb, splnomocnení zástupcovia,
      –       holandská vláda, v zastúpení: H. G. Sevenster a D. J. M. de Grave, splnomocnení zástupcovia,
      –       Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: M. Nolin a B. Stromsky, splnomocnení zástupcovia,
      po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 24. mája 2005,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1       Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu smernice Rady 70/458/EHS z 29. septembra 1970 o uvádzaní osiva zeleniny
         do obehu [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 225, s. 7), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 88/380/EHS z 13. júna 1988 (Ú. v. ES L 187, s. 31, ďalej len
         „smernica 70/458“) a smernicou Rady 92/33/EHS z 28. apríla 1992 o uvádzaní do obehu množiteľského a sadivového zeleninového
         materiálu, iného ako osivo (Ú. v. ES L 157, s. 1; Mim. vyd. 03/012, s. 275).

      2       Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi holandskými spoločnosťami De Groot en Slot Allium BV a Bejo Zaden BV (ďalej len
         „De Groot a Bejo“) a ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie, ako aj ministre de l’Agriculture, de l’Alimentation,
         de la Pêche et des Affaires rurales (ďalej len „príslušné ministerstvá“) v rámci žaloby týchto spoločností smerujúcej k zrušeniu
         implicitného rozhodnutia, ktorým sa zamietol ich návrh na zrušenie výnosu zo 17. mája 1990 o obchode so šalotkami (JORF z 2. júna
         1990, s. 6557).

       Právny rámec
       Právna úprava Spoločenstva
       Smernica 70/458
      3       Smernica 70/458 o osive zeleniny uvádzanom do obehu vo vnútri Spoločenstva ustanovuje v článku 2 ods. 1 A zoznam zeleniny,
         v ktorom nie je uvedená šalotka (allium ascalonicum).

      4       Pri osive zeleniny článok 2 ods. 1 B, C a D rozlišuje medzi troma kategóriami, konkrétne základným osivom, certifikovaným
         osivom a štandardným osivom.

      5       Článok 2 ods. 1a smernice 70/458 stanovuje:
      „Zmeny a doplnenia, ktoré sa majú vykonať v dôsledku vývoja vedeckých a technických poznatkov v zozname druhov uvedených v ods. 1
         časti A v súvislosti s názvami a hybridmi vzniknutými z kríženia druhov uvedených v tejto smernici, sa prijmú v súlade s postupom
         uvedeným v článku 40.“ [neoficiálny preklad]

      6       Podľa článku 3 ods. 1 až 3 smernice 70/458:
      „1.      Členské štáty ustanovia, že osivo zeleniny nemožno certifikovať, kontrolovať ako štandardné osivo a uvádzať ho do obehu, pokiaľ
         príslušná odroda nie je úradne schválená v jednom alebo viacerých členských štátoch.

      2.      Každý členský štát zavedie jeden alebo viacero katalógov odrôd úradne prijatých na certifikáciu, kontrolovanie ako štandardné
         osivo a uvádzanie do obehu na jeho území. …

      …
      3.      Na základe národných katalógov členských štátov sa v súlade s ustanoveniami článkov 16 a 17 vypracuje spoločný katalóg odrôd
         druhov zeleniny.“ [neoficiálny preklad]

      7       Článok 4 prvý pododsek smernice 70/458 uvádza, že členské štáty zabezpečia, aby akúkoľvek odrodu bolo možné prijať iba v tom
         prípade, že je odlišná, stála a dostatočne vyrovnaná. Článok 5 tejto smernice vymedzuje podmienky, za ktorých sa odroda považuje
         za odlišnú, stálu a dostatočne vyrovnanú.

      8       Článok 10 ods. 1 smernice 70/458 predovšetkým stanovuje, že členské štáty zabezpečia úradné uverejnenie katalógu odrôd prijatých
         na ich území a v prípade, keď je požadované udržiavacie šľachtenie akejkoľvek odrody, meno osoby alebo osôb zodpovedných za
         šľachtenie v týchto štátoch.

      9       Podľa článku 11 ods. 1 smernice 70/458:
      „Každá prihláška alebo zrušenie prihlášky na schválenie odrody, každý záznam do katalógu odrôd, ako aj každá zmena a doplnenie
         do neho sa bezodkladne oznámi ostatným členským štátom a Komisii.“ [neoficiálny preklad]

      10     Odsek 2 toho istého článku 11 stanovuje, že členské štáty zašlú ostatným členským štátom a Komisii pri každej novej prijatej
         odrode stručný popis jej vlastností, ktoré sa získali ako výsledok prijímacieho konania. Na základe vyžiadania tiež oznámia
         popis špeciálnych znakov, ktoré zabezpečujú odrode odlišnosť od ostatných podobných odrôd.

      11     Článok 12 ods. 1 a 2 smernice 70/458 najmä uvádza, že členské štáty ustanovia, že prijaté odrody sa musia udržiavať v súlade
         s uznávanými postupmi udržiavacieho šľachtenia a že toto musí byť možné kedykoľvek skontrolovať prostredníctvom záznamov vykonaných
         osobou alebo osobami zodpovednými za príslušnú odrodu.

      12     Článok 13a smernice 70/458 je formulovaný takto:
      „1.      Členské štáty zabezpečia, že všetky pochybnosti, ktoré sa týkajú odlišnosti alebo názvu, ktoré vzniknú po prijatí odrody sa
         v čase prijatia odstránia.

      2.      Pokiaľ sa po prijatí odrody ukáže, že podmienky týkajúce sa odlišnosti v zmysle článku 5 neboli v čase prijatia splnené, prijatie
         sa nahradí iným rozhodnutím alebo, pokiaľ je to vhodné, zrušením, ktoré je v súlade s touto smernicou.

      Týmto ďalším rozhodnutím sa odroda s účinkom od dátumu jej prvého prijatia nepovažuje za odrodu známu v Spoločenstve v zmysle
         článku 5…

      3.      Pokiaľ sa po prijatí odrody ukáže, že jej názov v zmysle ustanovení článku 10 nebol prijateľný v čase prijatia odrody, názov
         sa upraví takým spôsobom, aby spĺňal ustanovenia smernice. Členské štáty môžu povoliť dočasné používanie predchádzajúceho
         názvu ako názvu dodatočného. Je možné ustanoviť podrobné podmienky, v súlade s ktorými sa môže používať predchádzajúci názov
         ako dodatočný názov v súlade s postupom ustanoveným v článku 40.“ [neoficiálny preklad]

      13     Článok 14 ods. 1 smernice 70/458 stanovuje:
      „1.      Členské štáty zabezpečia, aby sa prijatie odrody zrušilo:
      a)      ak sa v skúškach preukáže, že daná odroda už nie je odlišná, stála alebo dostatočne vyrovnaná;
      b)      ak osoba alebo osoby zodpovedné za odrodu o to požiadajú a ak je udržovanie odrody je zabezpečené.
      2.      Členské štáty môžu zrušiť prijatie odrody:
      a)      v prípade nedodržiavania zákonov nariadení a správnych opatrení prijatých v súlade s touto smernicou;
      b)      ak boli v čase podania žiadosti o prijatie alebo skúšky predložené nepravdivé alebo klamlivé údaje týkajúce sa skutočností,
         na základe ktorých bolo prijatie schválené.“ [neoficiálny preklad]

      14     Článok 15 ods. 1 stanovuje, že členské štáty zabezpečia, aby bola akákoľvek odroda vymazaná z ich katalógov, pokiaľ bolo jej
         prijatie zrušené alebo pokiaľ skončila doba platnosti jej prijatia.

      15     Podľa článku 16 ods. 1 a 2 tejto smernice:
      „1.      Členské štáty zabezpečia, aby po uplynutí lehoty dvoch mesiacov od uverejnenia uvedeného v článku 17 nebolo osivo odrôd prijatých
         v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo v súlade so zásadami jej zodpovedajúcimi vystavené žiadnym obchodným obmedzeniam
         týkajúcim sa odrody.

      2.      Odchýliac sa od odseku 1 môže členský štát na základe žiadosti a podľa postupu uvedeného v článku 40 zakázať na celom svojom
         území alebo jeho časti obchodovanie s príslušným osivom odrôd, ak odroda nie je odlišná, stála alebo dostatočne vyrovnanú.
         Žiadosť musí byť podaná pred koncom tretieho kalendárneho roka nasledujúcom po roku prijatia odrody.“ [neoficiálny preklad]

      16     Článok 17 ods. 1 smernice je formulovaný takto:
      „Komisia na základe informácií dodaných členskými štátmi a priebežne, ako jej prichádzajú, uverejní v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev pod názvom ‚Spoločný katalóg odrôd poľnohospodárskych druhov rastlín‘ [ďalej len, spoločný katalóg‘] zoznam všetkých odrôd,
         ktorých osivo v súlade s článkom 16 nepodlieha po uplynutí lehoty dvoch mesiacov žiadnym obmedzeniam uvádzania do obehu, čo
         sa týka odrody, spolu s informáciami požadovanými podľa článku 10 ods. 1 týkajúcimi sa osoby alebo osôb zodpovedných za udržiavanie
         danej odrody. Uverejnený oznam bude obsahovať členské štáty, pre ktoré bolo schválené oprávnenie podľa článku 16 ods. alebo
         článku 18. …“ [neoficiálny preklad]

      17     Podľa článku 18 smernice 70/458:
      „Ak sa preukáže, že pestovanie odrody zapísanej do spoločného katalógu… môže byť v členskom štáte škodlivé z hľadiska zdravotného
         stavu rastlín pre ostatné odrody alebo druhy, ten členský štát je na základe prihlášky oprávnený v súlade s postupom uvedeným
         v článku 40 zakázať uvádzanie do obehu osiva tejto odrody na celom svojom území alebo na časti územia. Pokiaľ hrozí nebezpečenstvo
         rozšírenia škodlivých organizmov, príslušný členský štát môže vydať takýto zákaz pri podaní prihlášky, až pokiaľ sa neprijme
         konečné rozhodnutie v súlade s postupom ustanoveným v článku 40.“ [neoficiálny preklad]

      18     Článok 35 ods. 1 tej istej smernice stanovuje:
      „Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, ktoré umožnia, aby sa počas uvádzania do obehu vykonávali, aspoň prostredníctvom
         náhodných prehliadok, úradné kontroly osiva zeleniny zamerané na dodržiavanie podmienok ustanovených touto smernicou.“ [neoficiálny preklad]

      19     V súlade s článkom 36 smernice 70/458 členské štáty zabezpečia, aby osivo kategórií „certifikované osivo“ a „štandardné osivo“
         podliehalo následným úradným kontrolám na kultúrach vykonávaným prostredníctvom náhodných prehliadok, porovnávajúcich ich
         odrodovú pravosť a čistotu s kontrolnou vzorkou.

      20     Článok 38 ods. 1 a 2 smernice 70/458 stanovuje:
      „1.      Ak sa počas následných kontrol na kultúrach opakovane preukáže, že osivo akejkoľvek odrody dostatočne nespĺňa podmienky stanovené
         pre odrodovú pravosť a čistotu, členské štáty zabezpečia, aby sa osobe, ktorá s takýmto osivom obchoduje, úplne alebo čiastočne,
         prípadne počas stanovenej lehoty, zakázalo obchodovať s ním.

      2.      Opatrenia vykonané podľa odseku 1 sa zrušia okamžite po tom, čo sa s primeranou istotou preukáže, že príslušné osivo určené
         na predaj bude v budúcnosti spĺňať podmienky odrodovej pravosti a čistoty.“ [neoficiálny preklad]

      21     Na záver podľa článku 40 smernice 70/458 v prípadoch, keď sa má uplatniť postup uvedený v tomto článku, stály výbor pre osivá
         a množiteľský materiál pre poľnohospodárstvo, záhradníctvo a lesníctvo, konajúci v súlade s podmienkami ustanovenými týmto
         článkom, vydá stanovisko k návrhu Komisie o opatreniach, ktoré majú byť v tejto oblasti prijaté.

       Smernica 92/33
      22     Podľa článku 1 ods. 1 sa smernica 92/33 vzťahuje na uvádzanie do obehu množiteľského a sadivového materiálu zelenín, iného
         ako osivo vo vnútri Spoločenstva. Ten istý článok v odseku 2 prvom pododseku stanovuje, že články 2 až 20 a 24 smernice sa
         uplatňujú na rody, druhy a ich hybridy vymenované v prílohe II smernice. V tejto prílohe je uvedená šalotka (allium ascalonicum).

      23     Článok 1 ods. 3 smernice stanovuje, že zmeny a doplnenia do zoznamu rodov a druhov v prílohe II sa prijmú v súlade s postupom
         uvedeným v článku 22 tejto smernice.

      24     Článok 9 smernice 92/33 je formulovaný takto:
      „1.      Bez toho, aby bol dotknutý článok 2, množiteľský a sadivový materiál zelenín, ktorý patrí do rodov a druhov vymenovaných v prílohe
         II a je upravený aj smernicou 70/458/EHS sa nesmie uvádzať do obehu v rámci spoločenstva, pokiaľ nepatrí k niektorej odrode
         schválenej v súlade so smernicou 70/458/EHS.

      2.      Bez toho, aby bol dotknutý článok 2 a odseky 3 a 4 tohto článku, množiteľský a sadivový materiál zelenín, ktorý patrí do rodov
         a druhov vymenovaných v prílohe II, ale ktorý nie je upravený smernicou 70/458/EHS, sa nesmie uvádzať do obehu v rámci spoločenstva,
         pokiaľ nepatrí k niektorej odrode úradne schválenej v aspoň jednom členskom štáte.

      Ustanovenia ustanovené v článkoch 4, 5 a 10 (3) smernice 70/458/EHS sa vzťahujú na podmienky pre schvaľovanie.
      Články 3 (2) a (4), 6, 7, 8, 10 (1), (2) a (4) a 11 až 15 vyššie uvedenej smernice sa primerane vzťahujú na postupy a formality
         pre prijatie a zachovanie výroby.

      V každom prípade sa môžu brať do úvahy výsledky neoficiálnych testov a praktické informácie, zhromaždené počas pestovania.
      3.      Členské štáty podniknú všetky potrebné kroky na zabezpečenie toho, aby úradné schválenie odrôd patriacich k rodom a druhom
         uvedeným v odseku 2, ktoré bolo udelené pred 1. januárom 1993 v súlade s inými zásadami, ako sú ustanovené v smernici 70/458/EHS
         alebo na základe skutočnosti, že ich materiál sa predával na ich území predtým, ako tento dátum [pred týmto dátumom, – neoficiálny preklad] uplynie, [uplynulo – neoficiálny preklad] najneskôr 30. júna 1998, pokiaľ sa príslušné odrody v ten deň [k tomuto dňu – neoficiálny preklad] neschvália v súlade s odsekom 1.

      4.      Odrody úradne schválené v súlade s odsekmi 2 a 3 sa zapíšu do Spoločnej listiny [Spoločného katalógu – neoficiálny preklad]… uvedenej [uvedeného – neoficiálny preklad] v článku 17 smernice 70/458/EHS. Primerane k tomu sa uplatnia články 16 (2) a (3), 17, 18 a 19.

      V príslušnom uverejnení sa schválené odrody označia podľa odseku 3 zvláštnym odkazom.“
      25     Podľa článku 14 ods. 1 smernice 92/33:
      „1.      Uvádzanie do obehu množiteľského a sadivového materiálu zelenín, ktorý spĺňa požiadavky a podmienky tejto smernice, nepodlieha
         žiadnym iným obmedzeniam, pokiaľ ide o dodávateľa, zdravotný stav rastlín, pestovateľský substrát a kontrolné opatrenia iné
         než tie, ktoré sú ustanovené v tejto smernici.

      2.      Uvádzanie do obehu množiteľského a sadivového materiálu zelenín, ktorého odroda je zapísaná v Spoločnom katalógu odrôd druhov
         zeleniny, nepodlieha žiadnym iným obmedzeniam, pokiaľ ide o odrody, ako tým, ktoré sú ustanovené alebo uvedené v tejto smernici.“

       Vnútroštátna právna úprava
      26     Články 1 a 2 výnosu zo 17. mája 1990 sú formulované takto:
      „Článok 1
      Pod názvom šalotky môžu byť prepravované, držané na účely predaja, uvádzané do obehu alebo predávané iba odrody Allium cepa
         L. var. ascalonicum, ktoré sa vegetatívne rozmnožujú cibuľkami…

      Článok 2
      Tento výnos sa vzťahuje na šalotky (Allium cepa L. var. ascalonicum), ktoré sú určené na dodanie spotrebiteľovi v prírodnom
         stave, s výnimkou zelených šalotiek s celými listami a šalotiek určených na spracovanie.

      Po úprave a balení musia šalotky zodpovedať ustanoveniam tohto výnosu.“
      27     Z článku L. 214-2 spotrebiteľského zákona vyplýva, že porušenie ustanovení výnosu zo 17. mája 1990 je trestne sankcionované
         ako priestupok tretej triedy.

       Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
      28     Druh zeleniny s názvom šalotka (allium ascalonicum) založený na vegetatívnom rozmnožovaní, teda priamou reprodukciou z cibuliek,
         pomenovaný „tradičná šalotka“, sa pestuje predovšetkým vo Francúzsku, najmä Bretónsku a Vallée de la Loire.

      29     Spoločnosti De Groot a Bejo vyvinuli odrody šalotiek s názvom „ambition“ a „matador“, ktoré sa vyznačujú odlišným spôsobom
         reprodukcie ako tradičné šalotky. Tieto dve odrody vznikajú zo semienka (generatívne rozmnožovanie) bez možnosti opätovnej
         výsadby (siate šalotky).

      30     V roku 1993 sa odrody ambition a matador predložili na účely ich zaradenia do holandského katalógu odrôd zeleniny (ďalej len
         „vnútroštátny katalóg“) a boli predmetom skúšok, ktorých výsledky sa potvrdili výsledkami porovnávacích skúšok riadených najmä
         príslušným holandským úradným orgánom. Vzhľadom na výsledky skúšok boli tieto dve odrody zaradené do vnútroštátneho katalógu
         ako nové odrody druhu allium ascalonicum L. – Šalotka rozhodnutím príslušných holandských orgánov v júni 1995.

      31     Po uvedenom zápise oznámilo Holandské kráľovstvo Komisii a členským štátom takto zmenený vnútroštátny katalóg a informácie
         o vlastnostiach uvedených odrôd.

      32     Dňa 18. marca 1997 uverejnila Komisia prvý dodatok k devätnástemu úplnému vydaniu spoločného katalógu, ktorý najmä dopĺňa
         do tohto katalógu odrody ambition a matador pod názvom druhu allium ascalonicum L. (Ú. v. ES C 87 A, s. 1). Dvadsiate (Ú.
         v. ES C 130 A, 1998, s. 1), dvadsiate prvé (Ú. v. ES C 167 A, 1999, s. 1), dvadsiate druhé (Ú. v. EÚ C 308 A, 2003, s. 5)
         a dvadsiate tretie (Ú. v. EÚ C 260 A, 2004, s. 8) úplné vydanie spoločného katalógu nemení údaje týkajúce sa odrôd ambition
         a matador.

      33     Po zápise do spoločného katalógu boli šalotky patriace do odrody ambition a matador vytvorené a uvedené do obehu pod názvom
         „šalotky“ vo väčšine členských štátov.

      34     Spoločnosti De Groot a Bejo, ktoré uvádzali do obehu predovšetkým siate šalotky ako konečné produkty, upriamili od roku 1999
         svoju hlavnú činnosť na uvádzanie do obehu osív šalotky a najmä odrôd ambition a matador. Osivá daných odrôd šalotky boli
         takto vyvážané z Holandska na francúzsky trh. Vzhľadom na ustanovenia výnosu zo 17. mája 1990 však spoločnosti De Groot a Bejo
         vývoz osív šalotky do Francúzska prerušili.

      35     V priebehu roku 2000 podali francúzski výrobcovia tradičných šalotiek na Komisiu sťažnosť týkajúcu sa uvádzania siatych šalotiek
         do obehu, o tejto sťažnosti však predmetná inštitúcia ešte nerozhodla. Ako vyplýva zo spisu, sťažnosť sa týka súladu zápisu
         osív šalotky pochádzajúcej z odrôd ambition a matador do spoločného katalógu v roku 1997.

      36     Ako vyplýva z rozhodnutia vnútroštátneho súdu, spoločnosti De Groot a Bejo vo februári 2001 adresovali príslušným ministerstvám
         odvolanie proti výnosu zo 17. mája 1990 z dôvodu, že je prekážkou slobodného uvádzania výrobkov týchto spoločností na trh
         vo Francúzsku. Zároveň tieto spoločnosti podali na Komisiu v súvislosti s týmto výnosom sťažnosť, tvrdiac, že zelenina pochádzajúca
         z odrôd ambition a matador môže byť v Spoločenstve slobodne uvádzaná do obehu vzhľadom na skutočnosť, že tieto odrody boli
         zapísané do spoločného katalógu. Komisia o druhej sťažnosti ešte nerozhodla.

      37     Spoločnosti De Groot a Bejo sa návrhom zapísaným 8. júna 2001 do registra na sekretariáte sporových záležitostí Conseil d’État
         domáhali zrušenia implicitného rozhodnutia o zamietnutí vyplývajúceho z nečinnosti príslušných ministerstiev v súvislosti
         s návrhom na zrušenie výnosu zo 17. mája 1990. Podľa uvedených spoločností je tento výnos v rozpore s článkom 28 ES a smernicou 70/458.
         V rámci tohto konania regionálny poľnohospodársky ekonomický výbor pre ovocie a zeleninu regiónu Bretónsko (ďalej len „Cerafel“)
         navrhol svoj vstup do konania na podporu návrhov žalovaných v konaní vo veci samej, pričom návrhu sa vyhovelo.

      38     Keďže Conseil d’État sa domnieval, že posúdenie zákonnosti výnosu zo 17. mája 1990 je nevyhnutne podriadené výkladu smerníc
         70/458 a 92/33, rozhodol sa konanie prerušiť a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:

      „Majú sa ustanovenia smernice 70/458 v spojení s ustanoveniami smernice 92/33 vykladať v tom zmysle, že vyhradzujú možnosť
         zapísať do spoločného katalógu… len tie odrody šalotiek, ktoré sa reprodukujú bez osiva, vegetatívnym rozmnožovaním, a potom…
         mohli byť odrody ambition a matador právoplatne zapísané do spoločného katalógu v časti určenej pre šalotky [?]“.

       O prejudiciálnej otázke
      39     Na úvod treba pripomenúť, že výnos zo 17. mája 1990 sa týka šalotiek predstavujúcich konečný výrobok určený na predaj, zatiaľ
         čo smernice 70/458 a 92/33 sa týkajú uvádzania do obehu v rámci Spoločenstva reprodukčných zložiek. Tieto smernice sa totiž
         týkajú uvádzania do obehu v rámci Spoločenstva osív zeleniny zapísanej v spoločnom katalógu a zároveň množiteľského a sadivového
         materiálu zeleniny, ktorej odroda je zaradená do spoločného katalógu bez akéhokoľvek obmedzenia týkajúceho sa ich odrody.

      40     Hoci sa predmet smerníc 70/458 a 92/33 neprekrýva s predmetom danej vnútroštátnej úpravy, z tejto skutočnosti nemožno vyvodiť,
         že smernice sa a priori netýkajú konania vo veci samej z dôvodu, že neupravujú, na rozdiel od výnosu zo 17. mája 1990, uvádzanie do obehu a názov
         konečného výrobku.

      41     V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že vzhľadom na zákaz uvádzať do obehu iné ako tradičné šalotky uvedený vo výnose zo 17. mája
         1990 a na stanovenie trestných sankcií v prípade jeho porušenia by neexistoval žiaden dôvod, aby ekonomickí operátori v danom
         odvetví, teda najmä poľnohospodári a dotknuté distribučné siete, mali dovážať osivá šalotiek, ak by nebolo prakticky možné
         uvádzať do obehu pod rovnakým názvom výrobok, ktorý z nich pochádza.

      42     Práve za týchto podmienok sa vnútroštátny súd svojou prejudiciálnou otázkou v podstate pýta, či zapísanie odrôd šalotiek ambition
         a matador ako osív zeleniny do spoločného katalógu bolo vykonané v súlade so smernicami 70/458 a 92/33 a v závislosti od odpovede
         na túto otázku, či právo Spoločenstva bráni tomu, aby vnútroštátna právna úprava, akou je výnos zo 17. mája 1990, umožňovala
         uvádzať na trh vo Francúzsku pod názvom „šalotky“ jedine zeleninu vytvorenú vegetatívnym rozmnožovaním a vylučovala zeleninu
         pochádzajúcu z osiva.

      43     Po prvé treba preto rozhodnúť o zápise odrôd šalotiek ako osív do spoločného katalógu a po druhé o otázke, či právo Spoločenstva
         bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je výnos zo 17. mája 1990.

       O zapísaní odrôd osív šalotiek do spoločného katalógu
      44     Treba pripomenúť, že šalotka nie je uvedená medzi zeleninou vymenovanou v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458. Ustanovenia tejto
         jedinej smernice preto neumožňujú uvažovať o zápise odrôd danej zeleniny ako osiva, ako je to v prípade odrôd ambition a matador,
         do spoločného katalógu.

      45     Nič to ale nemení na skutočnosti, že šalotka je uvedená v prílohe II smernice 92/33 týkajúcej sa uvádzania do obehu, vo vnútri
         Spoločenstva, množiteľského a sadivového zeleninového materiálu, iného ako osivo. Z uvedeného vyplýva, že odrody ambition
         a matador zeleniny s názvom „šalotka“ nemôžu byť na základe tejto smernice zapísané do spoločného katalógu ako odrody osiva.

      46     Hoci šalotka nie je uvedená v zozname zeleniny vymenovanej v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458, je nesporné, že predmetné
         odrody šalotiek boli 29. júna 1995 zaradené príslušnými holandskými orgánmi do vnútroštátneho katalógu ako nové odrody osiva
         druhu allium ascalonicum. S odvolaním sa na článok 11 ods. 2 smernice 70/458 oznámili orgány tento katalóg Komisii, ktorá
         18. marca 1997 uverejnila prvý dodatok k devätnástemu úplnému vydaniu spoločného katalógu. Dodatok dopĺňa do spoločného katalógu
         najmä odrody ambition a matador ako osivo pod názvom druhu allium ascalonicum.

      47     V tomto kontexte vzniká otázka, či ustanovenia smernice 70/458 v spojení s ustanoveniami smernice 92/33 bránia takémuto zápisu.
      48     Spoločnosti De Groot a Bejo, ako aj holandská vláda v tejto súvislosti tvrdia, že ustanovenia smernice 70/458 v spojení s ustanoveniami
         smernice 92/33 sa majú vykladať v tom zmysle, že odrody šalotiek, ktoré sa reprodukujú prostredníctvom osiva, môžu byť zapísané
         do spoločného katalógu. Vytvorenie len jedného katalógu implikuje, že ak sa objaví otázka zápisu odrody do tohto katalógu,
         treba zobrať do úvahy súčasne obidva zoznamy zeleniny uvedené v predmetných smerniciach.

      49     Holandská vláda osobitne tvrdí, že hoci šalotka nie je výslovne uvedená ako druh zeleniny v smernici 70/458, zdá sa, že ak
         sa ustanovenia predmetnej smernice ponímajú v spojení s ustanoveniami smernice 92/33, odrody tejto rastliny môžu byť zapísané
         do spoločného katalógu. Cieľom uvedených smerníc, ktoré treba vnímať komplementárne, je vytvoriť spoločný katalóg odrôd nezávisle
         od spôsobu ich reprodukcie. Toto tvrdenie potvrdzuje skutočnosť, že zoznam druhov vymenovaných v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458
         nie je uzavretý.

      50     Uvedené spoločnosti a holandská vláda v podstate tvrdia, že vytvorenie len jedného spoločného katalógu má zásadný vplyv na
         režimy zápisu odrôd zavedených smernicami 70/458 a 92/33 tým spôsobom, že zoznamy zeleniny stanovené dvoma smernicami sa vzájomne
         dopĺňajú. Za daných podmienok by na uplatnenie smernice 70/458 na zeleninu, ktorá nie je uvedená na zozname v jej článku 2
         ods. 1 A, stačilo, aby táto zelenina bola uvedená v prílohe II smernice 92/33.

      51     Je určite pravda, že existuje len jeden spoločný katalóg odrôd druhov zeleniny obsahujúci odrody, ktorých osivá patria k druhom
         zeleniny uvedeným v zozname článku 2 ods. 2 A smernice 70/458, a zároveň odrody, ktorých sadivový alebo množiteľský materiál
         patrí rodom a druhom uvedeným v zozname v prílohe II smernice 92/33.

      52     Uvedené zistenie však neumožňuje vyvodiť záver, že tieto dva zoznamy sa vzájomne dopĺňajú a umožňujú zapísať do spoločného
         katalógu odrody zeleniny nezávisle od otázky, či je táto zelenina uvedená na zozname smernice 70/458, alebo na zozname smernice 92/33.

      53     V tejto súvislosti treba v prvom rade pripomenúť, že tak smernica 70/458, ako aj smernica 92/33 definujú svoj vlastný rozsah
         pôsobnosti. Ako vyplýva aj z názvu týchto smerníc, prvá sa týka uvádzania do obehu vo vnútri Spoločenstva osív zeleniny a druhá
         uvádzania do obehu vo vnútri Spoločenstva množiteľského a sadivového zeleninového materiálu, iného ako osivo. Z uvedeného
         vyplýva, že už vzhľadom na samotné znenie názvu sa smernica 92/33 vzťahuje na tie hospodárske tovary, na ktoré sa nevzťahuje
         pôsobnosť smernice 70/458.

      54     Ďalej treba zdôrazniť, že z článku 9 ods. 1 a 2 smernice 92/33 vyplýva, že zákonodarca Spoločenstva ustanovil odlišné dôsledky
         v prípade, keď je zelenina zároveň uvedená v zozname v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458 a v zozname v prílohe II smernice
         92/33 a v prípade, keď je uvedená iba v poslednom spomenutom zozname.

      55     Uvedené rozlíšenie stanovené článkom 9 ods. 1 a 2 smernice 92/33 preukazuje, že zákonodarca Spoločenstva nepredpokladal, že
         pri otázke zápisu odrody zeleniny uvedenej v zozname v prílohe II smernice 92/33 do spoločného katalógu by sa mal tento zoznam
         vzájomne dopĺňať so zoznamom v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458, nezávisle od pôsobnosti každej z týchto smerníc.

      56     Na záver treba skonštatovať, že zoznam druhov zeleniny uvedenej v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458 nie je uzatvorený a z tohto
         dôvodu smernica v článku 2 ods. 1a ustanovuje postup, ktorý sa má uplatniť na rozšírenie zoznamu o ďalšiu zeleninu. Ekvivalentné
         ustanovenie je uvedené aj v článku 22 smernice 92/33, na ktoré sa odvoláva článok 1 ods. 3 tejto smernice.

      57     Existencia vlastného postupu v obidvoch smerniciach, ktorý umožňuje zmeniť alebo doplniť obsah obidvoch zoznamov uvedených
         v bode 55 tohto rozsudku, predstavuje závažnú okolnosť spôsobilú vyvrátiť tvrdenia uvádzané v prejednávanej veci spoločnosťami
         De Groot a Bejo, ako aj holandskou vládou v súvislosti s komplementárnou povahou týchto dvoch zoznamov.

      58     Ako okrem iného vyplýva z článku 40 smernice 70/458, na stály výbor pre osivá a množiteľský materiál pre poľnohospodárstvo,
         záhradníctvo a lesníctvo, ktorý vydáva stanovisko pri rozširovaní zoznamu uvedenom v článku 2 ods. 1 A tejto smernice, sa
         môže na tento účel obrátiť predovšetkým zástupca členského štátu. Z uvedeného vyplýva, že každý členský štát môže iniciovať
         zmenu alebo doplnenie obsahu tohto zoznamu.

      59     V tejto súvislosti treba skonštatovať, že šalotka nebola napriek všetkým neskôr vykonaným zmenám a doplneniam tohto zoznamu
         nikdy zapísaná medzi druhy zeleniny uvedené v článku 2 ods. 1 A tejto smernice, hoci takáto možnosť zjavne existovala.

      60     Za týchto podmienok odroda osiva zeleniny, ktorá nie je uvedená na zozname zeleniny v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458, nemôže
         byť zapísaná do spoločného katalógu bez dodržania postupov stanovených smernicou.

      61     V tejto súvislosti De Groot a Bejo tvrdia, že členský štát nemôže zakázať na základe svojej vnútroštátnej úpravy uvádzanie
         do obehu odrody osiva zeleniny zapísanej do spoločného katalógu bez uplatnenia osobitných postupov ustanovených na tento účel
         relevantnou právnou úpravou Spoločenstva. Podľa žalobcov, akonáhle sú odrody osiva zapísané do spoločného katalógu, nesmú
         byť vo vnútri Spoločenstva podrobené žiadnemu obchodnému obmedzeniu týkajúcemu sa odrody.

      62     Okrem iného podľa týchto spoločností zapísanie odrôd ambition a matador do vnútroštátneho katalógu bolo oznámené holandskými
         orgánmi Komisii a členským štátom a spoločný katalóg s uvedením tohto zápisu bol uverejnený v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev 18. marca 1997. Z uvedeného vyplýva, že keďže Francúzska republika nespochybnila tento zápis v roku 1995 alebo 1997, v súlade
         so svojím oprávneným a postupmi ustanovenými na tento účel nemôže obmedziť alebo zakázať uvádzanie týchto odrôd do obehu na
         svojom území z dôvodu, že ich zápis do spoločného katalógu bol nesprávny.

      63     Treba zdôrazniť, že uvedené tvrdenie je založené na nesprávnom predpoklade. Bolo by opodstatnené iba vtedy, ak by daná zelenina,
         teda šalotka, bola uvedená na zozname druhov zeleniny v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458. Jedine v takomto prípade by bolo
         namieste preskúmať, či sa pri postupe zápisu do spoločného katalógu dodržali ustanovenia tejto smernice, a následne predovšetkým
         zrušiť alebo stiahnuť zápis.

      64     Takéto preskúmanie však v prejednávanej veci nie je možné vykonať, pretože šalotka nie je prítomná medzi druhmi zeleniny uvedenými
         v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458, na ktoré sa táto smernice vzťahuje. V rozpore s tvrdením uvádzaným v prejednávanej veci
         spoločnosťami De Groot a Bejo preto zápis šalotky ako osiva do spoločného katalógu nemôže byť spochybnený na základe článkov 13a,
         14 a 35 až 38 tejto smernice.

      65     Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že výklad ustanovení smernice 70/458 v spojení s ustanoveniami 92/33 neumožňuje vyvodiť záver,
         že ak zelenina nie je uvedená na zozname v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458, odroda tejto zeleniny napriek tomu môže byť
         zapísaná do spoločného katalógu ako osivo z dôvodu, že táto zelenina je uvedená na zozname v prílohe II smernice 92/33.

      66     Keďže šalotka nie je uvedená na zozname zeleniny, na ktorý sa vzťahuje pôsobnosť smernice 70/458, zápis odrôd ambition a matador
         ako osiva tejto zeleniny do spoločného katalógu Komisiou po tom, ako jej príslušné orgány Holandského kráľovstva oznámili
         vnútroštátny katalóg, nebol vykonaný v súlade s touto smernicou.

       O výklade článku 28 ES
      67     Vzhľadom na neregulárny zápis odrôd šalotky ambition a matador ako osív zeleniny do spoločného katalógu sa smernica 70/458
         v prejednávanej veci neuplatňuje, a preto nie je opodstatnené preskúmať, či predmetná smernica bráni vnútroštátnej úprave,
         akou je výnos zo 17. mája 1990.

      68     Za daných podmienok vzniká otázka, či iné ustanovenia práva Spoločenstva, na ktoré sa vnútroštátny súd neodvoláva, bránia
         výnosu zo 17. mája 1990, ktorý umožňuje pod názvom šalotky uvádzať do obehu iba tradičné šalotky. Súdny dvor s cieľom poskytnúť
         užitočnú odpoveď súdu, ktorý mu podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, môže prihliadnuť na normy práva Spoločenstva,
         na ktoré vnútroštátny sudca vo svojej otázke neodkázal (rozsudky z 22. januára 2004, COPPI, C‑271/01, Zb. s. I‑1029, bod 27,
         a z 12. októbra 2004, Wolff & Müller, C‑60/03, Zb. I‑9553, bod 24 a tam citovaná judikatúra).

      69     V tejto súvislosti treba pripomenúť, že spoločnosti De Groot a Bejo tvrdili pred vnútroštátnym súdom, že výnos zo 17. mája
         1990 je v rozpore s článkom 28 ES.

      70     Treba pripomenúť, že slobodný pohyb tovaru je základnou zásadou Zmluvy ES, ktorá nachádza svoje vyjadrenie v zákaze kvantitatívnych
         obmedzení dovozu medzi členskými štátmi a všetkých opatrení majúcich rovnaký účinok, ustanovenom v článku 28 ES.

      71     Zákaz opatrení s rovnocenným účinkom ako obmedzenia uvedené v článku 28 Zmluvy sa týka každej právnej úpravy členských štátov,
         ktorá môže priamo alebo nepriamo, skutočne alebo potenciálne, brániť obchodu v rámci Spoločenstva (pozri najmä rozsudky z 23. septembra
         2003, Komisia/Dánsko, C‑192/01, Zb. s. I‑9693, bod 39, a z 2. decembra 2004, Komisia/Holandsko, C‑41/02, Zb. s. I‑11375, bod 39
         a tam citovanú judikatúru).

      72     Treba skonštatovať, že vnútroštátna právna úprava, akou je právna úprava vo veci samej, vytvára prekážku pre obchod vo vnútri
         Spoločenstva.

      73     Výnos zo 17. mája 1990, ktorý v podstate umožňuje uvádzať vo Francúzsku do obehu pod názvom šalotky iba zeleninu založenú
         na vegetatívnom rozmnožovaní, znemožňuje v tomto členskom štáte uvádzať do obehu pod názvom šalotky osivá tejto zeleniny a výrobok,
         ktorý z nich pochádza, s pôvodom v iných členských štátoch, čo núti výrobcov, ktorí majú záujem uvádzať tieto osivá a výrobky
         do obehu vo Francúzsku, robiť tak pod iným názvom.

      74     Povinnosť uložená výrobcom spočívajúca v používaní neznámych názvov alebo názvov menej cenených spotrebiteľom je spôsobilá
         sťažiť uvádzanie daných výrobkov na trh a v dôsledku toho prekážať obchodu medzi členskými štátmi (pozri v tomto zmysle rozsudok
         zo 16. januára 2003, Komisia/Španielsko, C‑12/00, Zb. s. I‑459, bod 82 a tam citovanú judikatúru).

      75     V tejto súvislosti treba pripomenúť, že prekážky obchodu v rámci Spoločenstva vyplývajúce z rozdielností vnútroštátnych právnych
         úprav sú prípustné iba vtedy, ak sú nevyhnutné na dosiahnutie naliehavých požiadaviek zameraných najmä na ochranu spotrebiteľov
         a ak sú tieto vnútroštátne právne úpravy primerané sledovanému cieľu, ktorý by nebolo možné dosiahnuť opatreniami v menšej
         miere obmedzujúcimi obchod v rámci Spoločenstva.

      76     V tomto kontexte Súdny dvor už rozhodol, že je legitímne, ak členský štát dbá na to, aby boli spotrebitelia riadne informovaní
         o výrobkoch, ktoré sú im ponúkané, a ak im takto dá možnosť uskutočniť ich výber v závislosti od týchto informácií. S cieľom
         zabezpečiť ochranu spotrebiteľov môžu členské štáty predovšetkým vyžadovať od dotknutých osôb zmenu názvu potraviny, ak výrobok
         ponúkaný pod určitým názvom je vzhľadom na svoje zloženie alebo výrobu tak odlišný od tovarov všeobecne známych v Spoločenstve
         pod týmto istým názvom, že ho nemožno považovať za prináležiaci do tej istej kategórie. Ak však ide o menej významnú odlišnosť,
         vhodné označenie musí stačiť na poskytnutie potrebných informácií kupujúcemu alebo spotrebiteľovi (rozsudok Komisia/Španielsko,
         už citovaný, body 84 až 86 a tam citovaná judikatúra).

      77     V prejednávanej veci je nepochybné, že rozdiely medzi tradičnými a siatymi šalotkami spočívajú predovšetkým v odlišnom spôsobe
         ich rozmnožovania. Okrem tohto rozdielu sa obidva druhy šalotiek vyznačujú silnou podobnosťou, pokiaľ ide o ich zovňajšok.
         Cieľ sledovaný výnosom zo 17. mája 1990, teda ochrana spotrebiteľov, je preto možné dosiahnuť vhodným označením upresňujúcim,
         že sporné šalotky vznikajú z osiva a nie sú vytvorené na základe vegetatívneho rozmnožovania.

      78     Z uvedeného vyplýva, že označenie obsahujúce nestranný a objektívny údaj informujúci spotrebiteľov, že šalotky dovážané spoločnosťami
         De Groot a Bejo sú siate šalotky, by bol dostatočný na zabezpečenie vhodného informovania spotrebiteľov.

      79     Za týchto podmienok taká povinnosť, akou je povinnosť uvádzať do obehu pod názvom „šalotky“ iba šalotky vznikajúce z vegetatívneho
         rozmnožovania uložená výnosom zo 17. mája 1990, sa nemôže považovať za odôvodnenú v zmysle článku 28 ES.

      80     Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba vnútroštátnemu súdu odpovedať, že:
      –       smernica 70/458 bráni zápisu odrôd ambition a matador ako odrôd osiva do spoločného katalógu do časti určenej pre šalotky,
      –       článok 28 ES bráni tomu, aby vnútroštátna právna úprava, akou je výnos zo 17. mája 1990, umožňovala uvádzať do obehu vo Francúzsku
         pod názvom „šalotky“ jedine zeleninu vytvorenú vegetatívnym rozmnožovaním a vylučovala zeleninu pochádzajúcu z osiva vytvoreného
         a uvádzaného do obehu pod tým istým názvom v iných členských štátoch.

       O trovách
      81     Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
         začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
         Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
         konania, nemôžu byť nahradené.

      Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
      Smernica Rady 70/458/EHS z 29. septembra 1970 o uvádzaní osiva zeleniny do obehu [neoficiálny preklad], zmenená a doplnená smernicou Rady 88/380/EHS z 13. júna 1988, bráni zápisu odrôd ambition a matador ako odrôd osiva do
            spoločného katalógu do časti určenej pre šalotky.
      Článok 28 ES bráni tomu, aby vnútroštátna právna úprava, akou je výnos zo 17. mája 1990 o obchode so šalotkami, umožňovala
            uvádzať do obehu vo Francúzsku pod názvom „šalotky“ jedine zeleninu vytvorenú vegetatívnym rozmnožovaním a vylučovala zeleninu
            pochádzajúcu z osiva vytvoreného a uvádzaného do obehu pod tým istým názvom v iných členských štátoch.
      Podpisy
      * Jazyk konania: francúzština.