title: Vec T-112/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Pink Lady America/CPVO – WAAA (Cripps Pink) („Odrody rastlín – Konanie o vyhlásenie neplatnosti – Odroda jabĺk Cripps Pink – Články 10 a 116 nariadenia (ES) č. 2100/94 – Novosť – Obdobie výnimky – Pojem využívanie odrody – Obchodné hodnotenie – Článok 76 nariadenia (ES) č. 874/2009 – Dôkazy predložené odvolaciemu senátu oneskorene – Dôkazy predložené po prvýkrát pred Všeobecným súdom“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/34

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Pink Lady America/CPVO – WAAA (Cripps Pink)
      (Vec T-112/18) (1)

      („Odrody rastlín - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Odroda jabĺk Cripps Pink - Články 10 a 116 nariadenia (ES) č. 2100/94 - Novosť - Obdobie výnimky - Pojem využívanie odrody - Obchodné hodnotenie - Článok 76 nariadenia (ES) č. 874/2009 - Dôkazy predložené odvolaciemu senátu oneskorene - Dôkazy predložené po prvýkrát pred Všeobecným súdom“)
      (2019/C 423/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pink Lady America LLC (Yakima, Washington, Spojené štáty) (v zastúpení: pôvodne R. Manno a S. Travaglio, neskôr R. Manno, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Ekvad, F. Mattina a M. Garcia Monco-Fuente, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom CPVO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Western Australian Agriculture Authority (WAAA) (South Perth, Austrália) (v zastúpení: T. Bouvet a L. Romestant, avocats)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu odvolacieho senátu CPVO zo 14. septembra 2017 (vec A 007/2016) týkajúcemu sa konania o neplatnosť medzi orgánom WAAA a spoločnosťou Pink Lady America

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Pink Lady America LLC je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 152, 30.4.2018.


title: Veci T-102/19 a T-132/19: Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. októbra 2019 – Garriga Polledo a i./Parlament („Žaloba o neplatnosť – Inštitucionálne právo – Pravidlá na poskytovanie náhrad a príspevkov poslancom Európskeho parlamentu – Zmena dobrovoľného doplnkového systému dôchodkového zabezpečenia – Regulačný akt – Vykonávacie opatrenie – Nedostatok osobnej dotknutosti – Neprípustnosť“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/57

      Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. októbra 2019 – Garriga Polledo a i./Parlament
      (Veci T-102/19 a T-132/19) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Inštitucionálne právo - Pravidlá na poskytovanie náhrad a príspevkov poslancom Európskeho parlamentu - Zmena dobrovoľného doplnkového systému dôchodkového zabezpečenia - Regulačný akt - Vykonávacie opatrenie - Nedostatok osobnej dotknutosti - Neprípustnosť“)
      (2019/C 423/73)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia vo veci T-102/19: Salvador Garriga Polledo a 43 ďalších žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe k uzneseniu (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalobca vo veci T-132/19: Richard Ashworth (Lingfield, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: N. Görlitz, M. Ecker a Z. Nagy, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba, založená na článku 263 ZFEÚ, o neplatnosť rozhodnutia predsedníctva Európskeho parlamentu z 10. decembra 2018, ktorým sa menia vykonávacie pravidlá k štatútu poslancov Európskeho parlamentu (Ú. v. EÚ C 466, 2018, s. 8)

         Výrok

                  1.

                  Veci T-102/19 a T-132/19 sa spájajú na účely vydania tohto uznesenia.

                  2.

                  Žaloby sa zamietajú ako neprípustné.

                  3.

                  Salvador Garriga Polledo a ďalší žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe, ako aj Richard Ashworth znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania Európskeho parlamentu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 139, 15.4.2019.


title: Vec C-703/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 10. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Wien – Rakúsko) – Adelheid Krah/Universität Wien (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Voľný pohyb osôb – Článok 45 ZFEÚ – Pracovníci – Nariadenie (EÚ) č. 492/2011 – Článok 7 ods. 1 – Postdoktorandské zamestnanie ako senior lecturer – Obmedzenie zohľadnenia predchádzajúcich období činnosti vykonávanej v inom členskom štáte, ktorá je relevantná z odborného hľadiska – Systém odmeňovania, ktorý podmieňuje vyššiu odmenu počtom odpracovaných rokov u súčasného zamestnávateľa)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/4

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 10. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Wien – Rakúsko) – Adelheid Krah/Universität Wien
      (Vec C-703/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb osôb - Článok 45 ZFEÚ - Pracovníci - Nariadenie (EÚ) č. 492/2011 - Článok 7 ods. 1 - Postdoktorandské zamestnanie ako senior lecturer - Obmedzenie zohľadnenia predchádzajúcich období činnosti vykonávanej v inom členskom štáte, ktorá je relevantná z odborného hľadiska - Systém odmeňovania, ktorý podmieňuje vyššiu odmenu počtom odpracovaných rokov u súčasného zamestnávateľa)
      (2019/C 423/04)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberlandesgericht Wien

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Adelheid Krah

         Žalovaná: Universität Wien

         Výrok rozsudku

      Článok 45 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že mu odporujú predpisy univerzity členského štátu, ako sú tie dotknuté vo veci samej, ktoré na účely stanovenia platového zaradenia pracovníka na pozícii postdoc senior lecturer na tejto univerzite zohľadňujú iba maximálne obdobie štyroch rokov predchádzajúcej činnosti vykonávanej týmto pracovníkom v inom členskom štáte, ak je táto činnosť rovnocenná, či dokonca identická s činnosťou, ktorú uvedený pracovník vykonáva v rámci tejto pozície postdoc senior lecturer.
      Naopak, článok 45 ZFEÚ a článok 7 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 492/2011 z 5. apríla 2011 o slobode pohybu pracovníkov v rámci Únie sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takýmto predpisom, ak činnosť, ktorá bola predtým vykonávaná v inom členskom štáte, nie je rovnocenná, ale zdá sa byť užitočná na výkon činnosti v rámci pozície postdoc senior lecturer.

         (1)  Ú. v. EÚ C 13, 9.4.2018.


title: Vec T-261/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Roxtec/EUIPO – Wallmax (Zobrazenie čierneho štvorca obsahujúceho sedem modrých sústredných kruhov) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o vyhlásení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca čierny štvorec obsahujúci sedem modrých sústredných kruhov – Absolútny dôvod zamietnutia – Označenie, ktoré tvorí výlučne tvar tovaru, ktorý je nevyhnutný na dosiahnutie technického výsledku – Článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/35

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Roxtec/EUIPO – Wallmax (Zobrazenie čierneho štvorca obsahujúceho sedem modrých sústredných kruhov)
      (Vec T-261/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca čierny štvorec obsahujúci sedem modrých sústredných kruhov - Absolútny dôvod zamietnutia - Označenie, ktoré tvorí výlučne tvar tovaru, ktorý je nevyhnutný na dosiahnutie technického výsledku - Článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 423/43)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Roxtec AB (Karlskrone, Švédsko) (v zastúpení: J. Olsson a J. Adamsson, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: V. Ruzek a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Wallmax Srl (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: F. Ferrari a L. Goglia, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 8. januára 2018 (vec R 940/2017 2), týkajúceho sa konania o vyhlásení neplatnosti medzi spoločnosťami Wallmax a Roxtec

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Roxtec AB znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

                  3.

                  Wallmax Srl znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 2.7.2018.


title: spojené veci C-4/18 a C-5/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Michael Winterhoff, konajúci ako insolvenčný správca spoločnosti DIREKTexpress Holding AG/Finanzamt Ulm (C-4/18) a Jochen Eisenbeis, konajúci ako insolvenčný správca spoločnosti JUREX GmbH/Bundeszentralamt für Steuern (C-5/18) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 132 ods. 1 písm. a) – Oslobodenie od dane pri určitých činnostiach vo verejnom záujme – Služby verejnej pošty – Smernica 97/67/ES – Poskytovateľ univerzálnej poštovej služby – Súkromný subjekt poskytujúci úradné doručenie aktov, ktoré pochádzajú od súdov alebo správnych orgánov)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/4

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Michael Winterhoff, konajúci ako insolvenčný správca spoločnosti DIREKTexpress Holding AG/Finanzamt Ulm (C-4/18) a Jochen Eisenbeis, konajúci ako insolvenčný správca spoločnosti JUREX GmbH/Bundeszentralamt für Steuern (C-5/18)
      (spojené veci C-4/18 a C-5/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 132 ods. 1 písm. a) - Oslobodenie od dane pri určitých činnostiach vo verejnom záujme - Služby verejnej pošty - Smernica 97/67/ES - Poskytovateľ univerzálnej poštovej služby - Súkromný subjekt poskytujúci úradné doručenie aktov, ktoré pochádzajú od súdov alebo správnych orgánov)
      (2019/C 423/05)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Michael Winterhoff, konajúci ako insolvenčný správca spoločnosti DIREKTexpress Holding AG (C-4/18) a Jochen Eisenbeis, konajúci ako insolvenčný správca spoločnosti JUREX GmbH

         Žalovaní: Finanzamt Ulm (C-4/18), Bundeszentralamt für Steuern (C-5/18)

         Výrok rozsudku

      Článok 2 bod 13 a článok 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1997 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb Spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2008/6/ES z 20. februára 2008, treba vykladať v tom zmysle, že poskytovatelia služieb doručovania korešpondencie, akými sú poskytovatelia vo veci samej, ktorí sú ako držitelia vnútroštátnej licencie, ktorá ich oprávňuje ponúkať túto službu, povinní vykonať v súlade s ustanoveniami vnútroštátneho práva úradné doručovanie písomností pochádzajúcich od súdov alebo správnych orgánov, sa majú považovať za „poskytovateľov univerzálnej služby“ v zmysle týchto ustanovení, takže tieto služby musia byť oslobodené od dane z pridanej hodnoty ako služby „verejnej pošty“ podľa článku 132 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty.

         (1)  Ú. v. EÚ C 123, 9.4.2018.


title: Vec T-300/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Janukovič/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine – Zmrazenie finančných prostriedkov – Zoznam osôb, subjektov a orgánov, ktorým sa zmrazujú finančné prostriedky a hospodárske zdroje – Ponechanie mena žalobu na zozname – Povinnosť Rady overiť, či sa rozhodnutie orgánu tretieho štátu prijalo pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/36

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Janukovič/Rada
      (Vec T-300/18) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, ktorým sa zmrazujú finančné prostriedky a hospodárske zdroje - Ponechanie mena žalobu na zozname - Povinnosť Rady overiť, či sa rozhodnutie orgánu tretieho štátu prijalo pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu“)
      (2019/C 423/44)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Viktor Fedorovič Janukovič (Rostov nad Donom, Rusko) (v zastúpení: T. Beazley, QC, E. Dean a J. Marjason-Stamp, barristers)

         Žalovaná:: Rada Európskej únie (v zastúpení: P. Mahnič a J.-P. Hix, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (SZBP) 2018/333 z 5. marca 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 63, 2018, s. 48) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2018/326 z 5. marca 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 63, 2018, s. 5) v rozsahu, v akom sa meno žalobcu ponecháva na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/333 z 5. marca 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2018/326 z 5. marca 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine sa zrušujú v rozsahu, v akom sa meno Viktora Fedoroviča Janukoviča ponecháva na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňujú tieto reštriktívne opatrenia.

                  2.

                  Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 2.7.2018.


title: Vec T-525/19 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 13. septembra 2019 – Intering a i./Komisia („Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Verejné obstarávanie – Návrh na odklad výkonu – Návrh na nariadenie predbežných opatrení – Neexistencia naliehavosti“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/58

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 13. septembra 2019 – Intering a i./Komisia
      (Vec T-525/19 R)
      („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Verejné obstarávanie - Návrh na odklad výkonu - Návrh na nariadenie predbežných opatrení - Neexistencia naliehavosti“)
      (2019/C 423/74)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Intering Sh.p.k (Kosovská republika), Steinmüller Engineering GmbH (Gummersbach, Nemecko), Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge (Tuzla, Bosna a Hercegovina), ZM-Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstruckcije i montažu (Šibenik, Chorvátsko) (v zastúpení: R. Spielhofen, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Aresu, J. Estrada de Solà a B. Bertelmann, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článkoch 278 a 279 ZFEÚ na odklad výkonu rozhodnutia Európskej komisie, oznámeného listom z 30. júla 2019 (AresD[2019] Na/vk), v zmysle ktorého sa žalobkyniam nepovoľuje predložiť podrobnú ponuku v rámci verejného obstarávania EuropeAid/140043/DH/WKS/XK, a na nariadenie dočasného prerušenia verejného obstarávania

         Výrok

                  1.

                  Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

                  2.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-668/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. októbra 2019 – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (ADPepper) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie vo veci zrušenia – Obrazová ochranná známka ADPepper – Riadne používanie ochrannej známky – Článok 18 ods. 1 písm. a), článok 58 ods. 1 písm. a) a článok 95 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Podoba, ktorá sa líši v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/46

      Rozsudok Všeobecného súdu z 3. októbra 2019 – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (ADPepper)
      (Vec T-668/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie vo veci zrušenia - Obrazová ochranná známka ADPepper - Riadne používanie ochrannej známky - Článok 18 ods. 1 písm. a), článok 58 ods. 1 písm. a) a článok 95 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Podoba, ktorá sa líši v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť“)
      (2019/C 423/58)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: 6Minutes Media GmbH (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: P. Koch a T. Hilser, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Markakis, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: ad pepper media International NV (Norimberg, Nemecko) (v zastúpení: S. Lux, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 20. júna 2018 (vec R 840/2017-1) týkajúcemu sa konania vo veci zrušenia medzi spoločnosťami 6Minutes Media a ad pepper media International

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  6Minutes Media GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec T-542/19 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 2. októbra 2019 – FV/Rada (Predbežné opatrenie – Verejná služba – Úradníci – Povinná dovolenka alebo povinný odchod do dôchodku v záujme služby – Článok 42c služobného poriadku – Návrh na odklad výkonu – Nedostatok naliehavosti)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/59

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 2. októbra 2019 – FV/Rada
      (Vec T-542/19 R)
      (Predbežné opatrenie - Verejná služba - Úradníci - Povinná dovolenka alebo povinný odchod do dôchodku v záujme služby - Článok 42c služobného poriadku - Návrh na odklad výkonu - Nedostatok naliehavosti)
      (2019/C 423/75)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: FV (v zastúpení: É. Boigelot, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článkoch 278 a 279 ZFEÚ na odklad výkonu rozhodnutia Rady z 3. mája 2019, ktorým bola žalobkyni nariadená povinná dovolenka v záujme služby v súlade s článkom 42c Služobného poriadku úradníkov Európskej únie s účinnosťou od 31. decembra 2015

         Výrok

                  1.

                  Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

                  2.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-301/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Janukovič/Rada (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine – Zmrazenie finančných prostriedkov – Zoznam osôb, subjektov a orgánov, ktorým sa zmrazujú finančné prostriedky a hospodárske zdroje – Ponechanie mena žalobu na zozname – Povinnosť Rady overiť, či sa rozhodnutie orgánu tretieho štátu prijalo pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/37

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Janukovič/Rada
      (Vec T-301/18) (1)

      (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, ktorým sa zmrazujú finančné prostriedky a hospodárske zdroje - Ponechanie mena žalobu na zozname - Povinnosť Rady overiť, či sa rozhodnutie orgánu tretieho štátu prijalo pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu)
      (2019/C 423/45)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Oleksandr Viktorovič Janukovič (Rostov nad Donom, Rusko) (v zastúpení: T. Beazley, QC, E. Dean a J. Marjason-Stamp, barristers)

         Žalovaná:: Rada Európskej únie (v zastúpení: P. Mahnič a J.-P. Hix, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (SZBP) 2018/333 z 5. marca 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 63, 2018, s. 48) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2018/326 z 5. marca 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 63, 2018, s. 5) v rozsahu, v akom sa meno žalobcu ponecháva na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/333 z 5. marca 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2018/326 z 5. marca 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine sa zrušujú v rozsahu, v akom sa meno Oleksandra Viktoroviča Janukoviča ponecháva na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňujú tieto reštriktívne opatrenia.

                  2.

                  Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 2.7.2018.


title: Vec T-662/19: Žaloba podaná 27. septembra 2019 – BP International/Komisia

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/59

      Žaloba podaná 27. septembra 2019 – BP International/Komisia
      (Vec T-662/19)
      (2019/C 423/76)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: BP International Ltd (Middlesex, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Anderson, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre CFC v celom rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

                  —

                  ak napadnuté rozhodnutie nezruší v celom rozsahu, rozhodol, že pri určovaní výšky pomoci, ktorá sa má vymáhať, sa má prihliadať na straty, úľavy alebo oslobodenia, ktoré žalobkyňa mohla uplatniť v čase podania žiadosti o oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností (GFE), alebo ktoré by žalobkyňa v tom čase mohla uplatniť, ak by nepožiadala o GFE, a to pre obidva prípady, hoci možnosť uplatniť tieto straty, úľavy alebo oslobodenia je už v súčasnosti podľa práva Spojeného kráľovstva premlčaná a bez ohľadu na to, či majú alebo nemajú automatickú povahu,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná nepreukázala, že GFE predstavuje výhodu

                              —

                              podľa žalobkyne žalovaná nepreukázala, že GFE je výhodou v každom prípade, kedy bol nárok na GFE vznesený. Žalobkyňa ďalej tvrdí, že sa rozhodla vzniesť nárok na GFE bez zváženia, či by jej zdanenie mohlo byť nižšie, keby vykonala analýzu podľa testu významných personálnych funkcií (SPF) uvedeného v časti 371EB kapitoly 5 časti 9A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)].

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že nedošlo k žiadnemu štátnemu zásahu alebo zásahu financovanému zo štátnych prostriedkov

                              —

                              podľa žalobkyne žalovaná nepreukázala, že vznesenie nároku na GFE s istotou viedlo k zníženiu daňovej povinnosti právnických osôb v Spojenom kráľovstve.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že GFE nezvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých výrobkov

                              —

                              podľa žalobkyne sa žalovaná dopustila nesprávneho posúdenia, keď (i) definovala referenčný systém príliš úzko ako pravidlá uvedené v časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] namiesto širšieho systému zdanenia právnických osôb v Spojenom kráľovstve, (ii) nepochopila, že kapitola 9 časti 9A uvedeného zákona nie je odchýlkou od kapitoly 5 tejto časti a (iii) nerozoznala, že aj v prípade, že uvedená kapitola 9 je odchýlkou od tejto kapitoly 5, je to odôvodnené povahou alebo všeobecnou schémou uvedenej časti 9A tohto zákona.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že GFE neovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi

                              —

                              podľa žalobkyne sa žalovaná dopustila nesprávneho posúdenia, keď usúdila, že GFE môže ovplyvniť rozhodovanie nadnárodných skupín, pokiaľ ide o umiestnenie ich funkcií financovania skupinových spoločností a ich ústredia v Únii.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že GFE nenarúša hospodársku súťaž ani nehrozí narušením hospodárskej súťaže

                              —

                              podľa žalobkyne žalovaná nepreukázala, že vznesenie nároku na GFE s istotou viedlo k zníženiu daňovej povinnosti právnických osôb v Spojenom kráľovstve.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že vymáhanie údajnej pomoci by bolo v rozpore so všeobecnými zásadami práva Únie

                              —

                              podľa žalobkyne v teste SPF chýba právna istota, Spojené kráľovstvo malo mieru uváženia na to, aby reagovala na túto neistotu a žalovaná porušila svoju povinnosť vykonať úplnú analýzu všetkých relevantných faktorov. Uložením povinnosti vymáhania pomoci žalovaná konala v rozpore s článkom 16 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (1), ktorý zakazuje vymáhanie pomoci, ak by to bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva Únie.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že selektívna výhoda by sa odstránila a žiadne vymáhanie by nebolo potrebné, keby Spojené kráľovstvo retroaktívne rozšírilo GFE na prípady poskytovania úverov materským spoločnostiam a tretím osobám

                              —

                              podľa žalobkyne žalovaná nevzala do úvahy, že takýto úkon by odstránil akúkoľvek selektívnu výhodu (za predpokladu, že nejaká existuje) a v takom prípade by neexistovala žiadna neoprávnená štátna pomoc, ktorá sa má vymáhať podľa práva Únie.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že pri stanovovaní výšky pomoci, ktorá sa má vymáhať, sa majú v každom prípade zohľadniť straty, úľavy alebo oslobodenia, ktoré žalobkyňa mohla uplatniť (prostredníctvom vznesenia nároku, vykonaním voľby alebo automaticky) v čase, keď vzniesla nárok na GFE alebo ktoré by žalobkyňa mohla v tom čase uplatniť, keby nevzniesla nárok na GFE, hoci možnosť uplatniť tieto straty, úľavy alebo oslobodenia je podľa práva Spojeného kráľovstva teraz už premlčaná

                              —

                              podľa žalobkyne uvedený výklad predstavuje správny výklad odôvodnenia 203 napadnutého rozhodnutia, ak to však neplatí, napadnuté rozhodnutie je nesprávne, pretože nezohľadnenie takýchto strát, úľav alebo oslobodení by spôsobovalo príliš vysoký výpočet výšky tejto pomoci, čo by viedlo k narušeniu vnútorného trhu.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná neuviedla odôvodnenie týkajúce sa oslobodenia na základe pravidla oprávnených zdrojov a oslobodenia podľa pravidla spárovaného úroku a nevykonala úplnú analýzu všetkých relevantných faktorov

                              —

                              podľa žalobkyne žalovaná nerozlíšila medzi tromi rôznymi oslobodeniami podľa kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)], ktoré sa uplatňujú oddelene a nepochopila, že oslobodenie na základe pravidla oprávnených zdrojov a oslobodenie podľa pravidla spárovaného úroku nie sú náhradou testu SPF. Navyše existencia oslobodenia podľa pravidla spárovaného úroku v uvedenej kapitole 9 preukazuje, že žalovaná sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď definovala referenčný systém príliš úzko ako pravidlá v časti 9A uvedeného zákona namiesto širšieho systému zdanenia právnických osôb v Spojenom kráľovstve.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-372/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. októbra 2019 – Colombani/ESVČ („Verejná služba – Úradníci – Povýšenie – Povyšovanie za rok 2017 – Rozhodnutie o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 14 – Článok 43 a článok 45 ods. 1 služobného poriadku – Porovnávacie hodnotenie zásluh – Zohľadnenie hodnotiacich správ na účely povýšenia – Výlučne slovné hodnotenia – Neexistencia metódy umožňujúcej porovnanie hodnotiacich správ na účely povýšenia“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/38

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. októbra 2019 – Colombani/ESVČ
      (Vec T-372/18) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Povýšenie - Povyšovanie za rok 2017 - Rozhodnutie o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 14 - Článok 43 a článok 45 ods. 1 služobného poriadku - Porovnávacie hodnotenie zásluh - Zohľadnenie hodnotiacich správ na účely povýšenia - Výlučne slovné hodnotenia - Neexistencia metódy umožňujúcej porovnanie hodnotiacich správ na účely povýšenia“)
      (2019/C 423/46)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Jean-Marc Colombani (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: N. de Montigny, avocat)

         Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (v zastúpení: S. Marquardt a R. Spac, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire a S. Moya Izquierdo, avocats)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia ESVČ ADMIN(2017) 21 z 9. novembra 2017 o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 14 v rámci povyšovania za rok 2017

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) ADMIN(2017) 21 z 9. novembra 2017 o nepovýšení Jeana-Marca Colombaniho do platovej triedy AD 14 v rámci povyšovania za rok 2017 sa zrušuje.

                  2.

                  ESVČ je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 319, 10.9.2018.


title: Vec T-680/19: Žaloba podaná 30. septembra 2019 – Irish Wind Farmers’ Association a i./Komisia

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/62

      Žaloba podaná 30. septembra 2019 – Irish Wind Farmers’ Association a i./Komisia
      (Vec T-680/19)
      (2019/C 423/77)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Írsko), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Írsko), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Írsko), Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Írsko) (v zastúpení: M. Segura Catalán a M. Clayton, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 5257 final z 9. júla 2019 – SA.44671 (2019/NN) – Írsko, týkajúce sa údajnej nelegálnej štátnej pomoci poskytnutej odvetviu fosílnych palív vo forme zníženej sadzby dane z podnikania,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť zaplatiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú jediný žalobný dôvod a to, že Komisia nezačala formálne vyšetrovanie podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ a článku 4 ods. 4 procesného nariadenia (1), napriek pochybnostiam o existencii štátnej pomoci, čím žalobkyne zbavila ich procesných práv.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-404/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Zhadanov/EUIPO – (PDF Expert) („Ochranná známka Európskej únie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie PDF Expert – Absolútny dôvod zamietnutia – Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním – Článok 7 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/38

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Zhadanov/EUIPO – (PDF Expert)
      (Vec T-404/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie PDF Expert - Absolútny dôvod zamietnutia - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním - Článok 7 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 423/47)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Igor Zhadanov (Odesa, Ukrajina) (v zastúpení: P. Olson, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Bonne a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 18. apríla 2018 (vec R 1813/2017-2) týkajúcemu sa návrhu na zápis označenia PDF Expert ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Igor Zhadanov je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 294, 20.8.2018.


title: Vec T-689/19: Žaloba podaná 8. októbra 2019 – ZU/ESVČ

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/62

      Žaloba podaná 8. októbra 2019 – ZU/ESVČ
      (Vec T-689/19)
      (2019/C 423/78)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: ZU (v zastúpení: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutia menovacieho orgánu z 30. novembra 2018 o zamietnutí žiadostí žalobcu z 27. júla 2018 (i) o náhradu nákladov na služobnú cestu a (ii) o pomoc,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť zaplatiť 70 000 eur ako náhradu spôsobenej nemajetkovej ujmy spolu s úrokmi vo výške zákonnej sadzby až do úplného zaplatenia,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa týka zamietnutia žiadosti o náhradu nákladov na služobnú cestu, pričom je založený na zjavne nesprávnom posúdení, porušení zásady riadnej správy veci verejných, zásady proporcionality, článku 71 Služobného poriadku a súvisiacich ustanovení nachádzajúcich sa v prílohe VII tohto poriadku a v Príručke pre služobné cesty (2008) a na irelevantnej povahe žiadosti o predloženie palubných lístkov ako predbežnej podmienky pre náhradu nákladov žalobcu na služobnú cestu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa týka zamietnutia žiadosti žalobcu o pomoc, pričom je založený na nesprávnom posúdení, porušení článkov 12a a 24 Služobného poriadku a článku 1, článku 31 ods. 2 a článkov 41 a 48 Charty základných práv Európskej únie a na zneužití právomoci.


title: Vec C-31/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 17. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad Bulharsko) – „Elektrorazpredelenie Jug“ EAD/Komisija za energijno i vodno regulirane (KEVR) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2009/72/ES – Vnútorný trh s elektrickou energiou – Článok 2 body 3 až 6 – Pojmy elektrická prenosová sústava a elektrická distribučná sústava – Rozlišovacie kritériá – Úroveň napätia – Vlastníctvo zariadení – Článok 17 ods. 1 písm. a) – Nezávislý prevádzkovateľ prenosovej sústavy – Články 24 a 26 – Prevádzkovateľ distribučnej sústavy – Článok 32 ods. 1 – Voľný prístup tretích strán – Prístup k elektrine stredného napätia – Body prepojenia medzi prenosovou sústavou a distribučnou sústavou – Voľná úvaha členských štátov)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/5

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 17. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad Bulharsko) – „Elektrorazpredelenie Jug“ EAD/Komisija za energijno i vodno regulirane (KEVR)
      (Vec C-31/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2009/72/ES - Vnútorný trh s elektrickou energiou - Článok 2 body 3 až 6 - Pojmy elektrická prenosová sústava a elektrická distribučná sústava - Rozlišovacie kritériá - Úroveň napätia - Vlastníctvo zariadení - Článok 17 ods. 1 písm. a) - Nezávislý prevádzkovateľ prenosovej sústavy - Články 24 a 26 - Prevádzkovateľ distribučnej sústavy - Článok 32 ods. 1 - Voľný prístup tretích strán - Prístup k elektrine stredného napätia - Body prepojenia medzi prenosovou sústavou a distribučnou sústavou - Voľná úvaha členských štátov)
      (2019/C 423/06)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administrativen săd Sofija-grad

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: „Elektrorazpredelenie Jug“ EAD

         Žalovaný: Komisija za energijno i vodno regulirane (KEVR)

         za účasti:„BMF Port Burgas“ EAD

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 2 body 3 a 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES, sa má vykladať v tom zmysle:

                              —

                              že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá stanovuje, že transformácia napätia elektriny na umožnenie prechodu z vysokého na stredné napätie patrí do činnosti elektrickej prenosovej sústavy,

                              —

                              že naopak bráni takej právnej úprave, ktorá vymedzuje pojmy elektrická prenosová sústava a elektrická distribučná sústava nielen na základe kritéria úrovne napätia, ale aj kritéria vlastníctva aktív používaných na činnosti prepravy a distribúcie.
                              Tento výklad však nemá vplyv jednak na uplatnenie článku 17 ods. 1 písm. a) uvedenej smernice, podľa ktorého musí byť nezávislý prevádzkovateľ prenosovej sústavy vlastníkom tejto sústavy, a jednak na právo členských štátov uložiť prevádzkovateľovi distribučnej sústavy povinnosť, aby bol vlastníkom tejto sústavy, a to za predpokladu, že táto podmienka neohrozuje dosiahnutie cieľov sledovaných touto istou smernicou, najmä tým, že vyníma takúto sústavu z povinnosti dodržiavať pravidlá, ktoré sa na ňu uplatňujú v súlade s touto smernicou, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

                  2.

                  Smernica 2009/72, najmä jej článok 2 body 3 až 6 a jej článok 32 ods. 1, sa má vykladať v tom zmysle, že užívateľa, ktorý je pripojený do elektrickej sústavy na úrovni zariadenia stredného napätia, netreba nevyhnutne považovať za odberateľa prevádzkovateľa elektrickej distribučnej sústavy, ktorý je držiteľom výhradnej licencie na distribúciu elektriny na dotknutom území, bez ohľadu na zmluvné vzťahy medzi týmto užívateľom a prevádzkovateľom elektrickej prenosovej sústavy, keďže takýto užívateľ môže byť považovaný za odberateľa elektrickej prenosovej sústavy, ak je pripojený k zariadeniu stredného napätia, ktoré je časťou elektrickej rozvodne, ktorej činnosť transformovania elektrického napätia na umožnenie prechodu z vysokého na stredné napätie patrí do činnosti tejto sústavy, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 123, 9.4.2018.


title: Vec T-721/19: Žaloba podaná 18. októbra 2019 – Rübig/Parlament

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/63

      Žaloba podaná 18. októbra 2019 – Rübig/Parlament
      (Vec T-721/19)
      (2019/C 423/79)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Paul Rübig (Wels, Rakúsko) (v zastúpení: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
      rozhodol, že

                  —

                  táto žaloba je prípustná,

                  —

                  v prípade potreby, ako opatrenie na zabezpečenie priebehu konania alebo ako opatrenie na vykonanie dokazovania v danom prípade sa ukladá Európskemu parlamentu, aby predložil stanoviská právnej služby Európskeho parlamentu, ktoré boli pravdepodobne vydané 16. júla 2018 a 3. decembra 2018, pretože nie sú známe presné dátumy, avšak v každom prípade to bolo pred prijatím rozhodnutia predsedníctva Parlamentu z 10. decembra 2018, ktorým sa menia vykonávacie pravidlá k štatútu poslancov Európskeho parlamentu (Ú. v. EÚ C 466, 2018, s. 8, ďalej len „vykonávacie pravidlá“),

                  —

                  napadnuté individuálne rozhodnutie doručené žalobcovi oddelením „Odmeny a práva poslancov v oblasti sociálneho zabezpečenia“ Generálneho riaditeľstva Európskeho parlamentu pre financie, týkajúce sa práv žalobcu na jeho doplnkový (dobrovoľný) dôchodok za mesiac september 2019, sa zrušuje na základe článku 263 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa ním ukladá osobitný odvod vo výške 5 % nominálnej výšky doplnkového (dobrovoľného) dôchodku, na ktorý žalobcovi vznikol nárok, ako bol zavedený vyššie uvedeným rozhodnutím predsedníctva z 10. decembra 2018,

                  —

                  rozhodnutie prijaté predsedníctvom Európskeho parlamentu z 10. decembra 2018 uvedené vyššie sa vyhlasuje za neuplatniteľné na základe článku 277 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa ním mení článok 76 vykonávacích opatrení štatútu poslancov Európskeho parlamentu a konkrétnejšie v rozsahu, v akom sa ním ukladá osobitný odvod vo výške 5 % nominálnej výšky doplnkového (dobrovoľného) dôchodku, na ktorý žalobcovi vznikol nárok od 1. januára 2019,

                  —

                  uložil Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci predsedníctva ratione materiae.

                              —

                              pri prijímaní rozhodnutia predsedníctva z 10. decembra 2018 (ďalej len „rozhodnutie predsedníctva“) bol porušený štatútu poslancov Európskeho parlamentu prijatý rozhodnutím Európskeho parlamentu 2005/684/ES, Euratom z 28. septembra 2005 (Ú. v. EÚ L 262, 2005, s. 1) (ďalej len „štatút“). Napadnutý akt je okrem toho v rozpore s ustanoveniami článku 27 štatútu, ktorý ukladá povinnosť zachovávať „nadobudnuté práva“ a „budúce nároky“,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva ukladá novú daň zavedením osobitného odvodu vo výške 5 % z nominálnej sumy dôchodkov, hoci zavedenie dane nepatrí do právomoci predsedníctva podľa článku 223 ods. 1 písm. 2 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení podstatných náležitostí.

                              —

                              predsedníctvu sa vytýka, že pri prijatí svojho rozhodnutia nedodržalo platné pravidlá uložené článkom 223 ZFEÚ,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva je nedostatočne odôvodnené a tým porušuje povinnosť uviesť odôvodnenie upravenú v článku 296 druhom odseku ZFEÚ a článku 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení nadobudnutých práv a budúcich nárokov a zásady legitímnej dôvery.

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje nadobudnuté práva a budúce nároky vyplývajúce zo všeobecných právnych zásad a zo štatútu, ktorý výslovne stanovuje, že budú zachované v plnom rozsahu (článok 27),

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu legitímnej dôvery.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality a zásad rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                              —

                              porušenia práv žalobcu sú neprimerané vo vzťahu k cieľom sledovaným rozhodnutím predsedníctva,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva je potrebné zrušiť, lebo porušuje zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na porušení zásady právnej istoty a neexistencie prechodných opatrení.

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu právnej istoty, pretože má nezákonné retroaktívne účinky,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu právnej istoty, pretože nestanovilo prechodné opatrenia.


title: Vec T-686/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. októbra 2019 – LegalCareers/EUIPO (LEGALCAREERS) („Ochranná známka Európskej únie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie LEGALCAREERS – Absolútne dôvody zamietnutia – Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001 – Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/47

      Rozsudok Všeobecného súdu z 3. októbra 2019 – LegalCareers/EUIPO (LEGALCAREERS)
      (Vec T-686/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie LEGALCAREERS - Absolútne dôvody zamietnutia - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001 - Povinnosť odôvodnenia“)
      (2019/C 423/59)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: LegalCareers GmbH (Kolín nad Rýnom, Nemecko) (v zastúpení: M. Nielen, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: G. Schneider a A. Söder, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 17. septembra 2018 (vec R 234/2018-4) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia LEGALCAREERS ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  LegalCareers GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec T-722/19: Žaloba podaná 18. októbra 2019 – Grossetete/Parlament

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/65

      Žaloba podaná 18. októbra 2019 – Grossetete/Parlament
      (Vec T-722/19)
      (2019/C 423/80)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Françoise Grossetete (Saint-Étienne, Francúzsko) (v zastúpení: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
      rozhodol, že

                  —

                  táto žaloba je prípustná,

                  —

                  v prípade potreby, ako opatrenie na zabezpečenie priebehu konania alebo ako opatrenie na vykonanie dokazovania v danom prípade sa ukladá Európskemu parlamentu, aby predložil stanoviská právnej služby Európskeho parlamentu, ktoré boli pravdepodobne vydané 16. júla 2018 a 3. decembra 2018, pretože nie sú známe presné dátumy, avšak v každom prípade to bolo pred prijatím rozhodnutia predsedníctva Parlamentu z 10. decembra 2018, ktorým sa menia vykonávacie pravidlá k štatútu poslancov Európskeho parlamentu (Ú. v. EÚ C 466, 2018, s. 8, ďalej len „vykonávacie pravidlá“),

                  —

                  napadnuté individuálne rozhodnutie doručené žalobkyni oddelením „Odmeny a práva poslancov v oblasti sociálneho zabezpečenia“ Generálneho riaditeľstva Európskeho parlamentu pre financie, týkajúce sa práv žalobkyne na jej doplnkový (dobrovoľný) dôchodok za mesiac september 2019, sa zrušuje na základe článku 263 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa ním ukladá osobitný odvod vo výške 5 % nominálnej výšky doplnkového (dobrovoľného) dôchodku, na ktorý žalobkyni vznikol nárok, ako bol zavedený vyššie uvedeným rozhodnutím predsedníctva z 10. decembra 2018,

                  —

                  rozhodnutie prijaté predsedníctvom Európskeho parlamentu z 10. decembra 2018 uvedené vyššie sa vyhlasuje za neuplatniteľné na základe článku 277 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa ním mení článok 76 vykonávacích opatrení štatútu poslancov Európskeho parlamentu a konkrétnejšie v rozsahu, v akom sa ním ukladá osobitný odvod vo výške 5 % nominálnej výšky doplnkového (dobrovoľného) dôchodku, na ktorý žalobkyni vznikol nárok od 1. januára 2019,

                  —

                  uložil Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci predsedníctva ratione materiae.

                              —

                              pri prijímaní rozhodnutia predsedníctva z 10. decembra 2018 (ďalej len „rozhodnutie predsedníctva“) bol porušený štatútu poslancov Európskeho parlamentu prijatý rozhodnutím Európskeho parlamentu 2005/684/ES, Euratom z 28. septembra 2005 (Ú. v. EÚ L 262, 2005, s. 1) (ďalej len „štatút“). Napadnutý akt je okrem toho v rozpore s ustanoveniami článku 27 štatútu, ktorý ukladá povinnosť zachovávať „nadobudnuté práva“ a „budúce nároky“,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva ukladá novú daň zavedením osobitného odvodu vo výške 5 % z nominálnej sumy dôchodkov, hoci zavedenie dane nepatrí do právomoci predsedníctva podľa článku 223 ods. 1 písm. 2 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení podstatných náležitostí.

                              —

                              predsedníctvu sa vytýka, že pri prijatí svojho rozhodnutia nedodržalo platné pravidlá uložené článkom 223 ZFEÚ,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva je nedostatočne odôvodnené a tým porušuje povinnosť uviesť odôvodnenie upravenú v článku 296 druhom odseku ZFEÚ a článku 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení nadobudnutých práv a budúcich nárokov a zásady legitímnej dôvery.

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje nadobudnuté práva a budúce nároky vyplývajúce zo všeobecných právnych zásad a zo štatútu, ktorý výslovne stanovuje, že budú zachované v plnom rozsahu (článok 27),

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu legitímnej dôvery.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality a zásad rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                              —

                              porušenia práv žalobkyne sú neprimerané vo vzťahu k cieľom sledovaným rozhodnutím predsedníctva,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva je potrebné zrušiť, lebo porušuje zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na porušení zásady právnej istoty a neexistencie prechodných opatrení.

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu právnej istoty, pretože má nezákonné retroaktívne účinky,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu právnej istoty, pretože nestanovilo prechodné opatrenia.


title: Vec C-128/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Nemecko) – Výkon európskeho zatykača vydaného na Dumitru-Tudor Dorobantu (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach – Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV – Európsky zatykač – Dôvody odmietnutia výkonu – Článok 4 Charty základných práv Európskej únie – Zákaz neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania – Väzenské podmienky v členskom štáte vydávajúcom zatykač – Posúdenie vykonávajúcim súdnym orgánom – Kritériá)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/6

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Nemecko) – Výkon európskeho zatykača vydaného na Dumitru-Tudor Dorobantu
      (Vec C-128/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Európsky zatykač - Dôvody odmietnutia výkonu - Článok 4 Charty základných práv Európskej únie - Zákaz neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania - Väzenské podmienky v členskom štáte vydávajúcom zatykač - Posúdenie vykonávajúcim súdnym orgánom - Kritériá)
      (2019/C 423/07)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

      Dumitru-Tudor Dorobantu

         Výrok rozsudku

      Článok 1 ods. 3 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, v spojení s článkom 4 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že keď vykonávajúci súdny orgán má k dispozícii objektívne, spoľahlivé, presné a náležite aktualizované informácie potvrdzujúce existenciu systematických alebo všeobecných nedostatkov vo väzenských podmienkach v rámci väzenských zariadení členského štátu vydávajúceho zatykač, musí na účely posúdenia, či existujú závažné a preukázané dôvody pre domnienku, že po odovzdaní do tohto členského štátu vznikne osobe, na ktorú bol vydaný európsky zatykač, skutočné riziko, že bude vystavená neľudskému alebo ponižujúcemu zaobchádzaniu v zmysle tohto článku 4, zohľadniť všetky relevantné materiálne aspekty väzenských podmienok v zariadení na výkon trestu, do ktorého má byť konkrétne umiestnená táto osoba, ako je osobný priestor, ktorý má väzeň k dispozícii v cele tohto zariadenia, hygienické podmienky, ako aj rozsah slobody pohybu väzňa v rámci uvedeného zariadenia. Toto posúdenie nie je obmedzené na preskúmanie zjavných nedostatkov. Na účely takéhoto posúdenia si musí vykonávajúci súdny orgán vyžiadať od súdneho orgánu vydávajúceho zatykač informácie, ktoré považuje za potrebné, a v zásade sa musí spoľahnúť na ubezpečenia poskytnuté súdnym orgánom vydávajúcim zatykač, ak neexistujú presné informácie umožňujúce domnievať sa, že väzenské podmienky sú v rozpore s článkom 4 Charty základných práv.
      Pokiaľ ide konkrétne o osobný priestor, ktorý má k dispozícii väzeň, vykonávajúci súdny orgán musí, keďže v súčasnosti neexistujú v tejto súvislosti minimálne normy v práve Únie, zohľadniť minimálne požiadavky vyplývajúce z článku 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaného v Ríme 4. novembra 1950, tak ako ho vyložil Európsky súd pre ľudské práva. Hoci pri výpočte tohto disponibilného priestoru nesmie byť zohľadnený priestor, ktorý zaberajú hygienické zariadenia, tento výpočet má zahŕňať priestor, ktorý zaberá nábytok. Väzneným osobám však musí byť zachovaná možnosť bežného pohybu v cele.
      Vykonávajúci súdny orgán nemôže vylúčiť existenciu skutočného rizika neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania len preto, že dotknutá osoba má v členskom štáte vydávajúcom zatykač k dispozícii opravný prostriedok umožňujúci jej napadnúť svoje väzenské podmienky, alebo preto, že v tomto členskom štáte existujú legislatívne alebo štrukturálne opatrenia určené na posilnenie kontroly väzenských podmienok.
      Konštatovanie, vykonávajúcim súdnym orgánom, existencie závažných a preukázaných dôvodov pre domnienku, že existuje skutočné riziko, že po odovzdaní do členského štátu vydávajúceho zatykač dotknutá osoba bude vystavená takému zaobchádzaniu z dôvodu väzenských podmienok prevažujúcich v zariadení na výkon trestu, do ktorého má konkrétne byť umiestnená, nemožno vyvážiť na účely rozhodnutia o takomto odovzdaní úvahami týkajúcimi sa funkčnosti súdnej spolupráce v trestnoprávnej oblasti, ako aj zásad vzájomnej dôvery a vzájomného uznávania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 268, 30.7.2018.


title: Vec T-428/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. októbra 2019 – McDreams Hotel/EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis! – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie McDONALD'S – Článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Príbuzné ochranné známky - Neoprávnené využívanie rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena staršej ochrannej známky“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/39

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. októbra 2019 – McDreams Hotel/EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)
      (Vec T-428/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis! - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie McDONALD'S - Článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Príbuzné ochranné známky - Neoprávnené využívanie rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena staršej ochrannej známky“)
      (2019/C 423/48)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: McDreams Hotel GmbH (Feldkirchen, Nemecko) (v zastúpení: S. Schenk a S. Kleinmanns, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: V. Ruzek a H. O’Neil, splnomcnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: C. Eckehartt a K. Thanbichler-Brandl, avocats)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 18. apríla 2018 (vec R 972/2017-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami McDonald’s International Property a McDreams Hotel

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  McDreams Hotel GmbH znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a vedľajší účastník konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 319, 10.9.2018.


title: Vec C-171/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 7. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal – Spojené kráľovstvo) – Safeway Ltd/Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálna politika – Článok 119 Zmluvy o ES (zmenený, teraz článok 141 ES) – Pracovníci mužského a ženského pohlavia – Rovnosť odmeňovania – Súkromný podnikový systém starobných dôchodkov – Obvyklý vek odchodu do dôchodku v závislosti od pohlavia – Dátum prijatia opatrení na obnovu rovnosti zaobchádzania – Retroaktívne zjednotenie tohto veku na úroveň veku osôb, ktoré boli predtým znevýhodnené)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/7

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 7. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal – Spojené kráľovstvo) – Safeway Ltd/Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd
      (Vec C-171/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Článok 119 Zmluvy o ES (zmenený, teraz článok 141 ES) - Pracovníci mužského a ženského pohlavia - Rovnosť odmeňovania - Súkromný podnikový systém starobných dôchodkov - Obvyklý vek odchodu do dôchodku v závislosti od pohlavia - Dátum prijatia opatrení na obnovu rovnosti zaobchádzania - Retroaktívne zjednotenie tohto veku na úroveň veku osôb, ktoré boli predtým znevýhodnené)
      (2019/C 423/08)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Court of Appeal

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Safeway Ltd

         Žalovaní: Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

         Výrok rozsudku

      Článok 119 Zmluvy o ES (zmenený, teraz článok 141 ES) sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade neexistencie objektívneho odôvodnenia bráni tomu, aby bolo v rámci systému dôchodkového zabezpečenia prijaté opatrenie – s cieľom ukončiť diskrimináciu, ktorá je v rozpore s týmto ustanovením a ktorá vyplýva zo stanovenia odlišného obvyklého veku odchodu do dôchodku v závislosti od pohlavia – prostredníctvom ktorého sa retroaktívne zjednocuje obvyklý vek odchodu do dôchodku poistencov tohto systému na úroveň obvyklého veku odchodu do dôchodku osôb patriacich do kategórie, ktorá bola predtým znevýhodnená, za obdobie od oznámenia tohto opatrenia do jeho prijatia, a to aj v prípade, že je takéto opatrenie povolené vnútroštátnym právom a aktom, ktorým sa zriaďuje tento systém dôchodkového zabezpečenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 190, 4.6.2018.


title: Vec T-453/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. októbra 2019 – Biasotto/EUIPO – Oofos (OOF) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie OO – Staršia obrazová ochranná známka Európskej únie 00 – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/40

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. októbra 2019 – Biasotto/EUIPO – Oofos (OOF)
      (Vec T-453/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie OO - Staršia obrazová ochranná známka Európskej únie 00 - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 423/49)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Alessandro Biasotto (Trévise, Taliansko) (v zastúpení: F. Le Divelec Lemmi, R. Castiglioni a E. Cammareri, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Markakis a H. O’Neil, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: OOfos, Inc. (Reno, Nevada, Spojené štáty) (v zastúpení: J. Klink, avocat)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 10. mája 2018 (vec R 1281/2017-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Oofos a pánom A. Biasottom

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Alessandro Biasotto je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 352, 1.10.2018.


title: Vec C-189/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Glencore Agriculture Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Články 167 a 168 – Právo na odpočítanie DPH – Zamietnutie – Podvod – Vykonávanie dôkazov – Zásada rešpektovania práva na obhajobu – Právo byť vypočutý – Prístup k spisu – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie – Účinné súdne preskúmanie – Zásada rovnosti zbraní – Zásada kontradiktórnosti – Vnútroštátna právna úprava alebo prax, podľa ktorej je daňový orgán v rámci overenia práva na odpočítanie DPH uplatneného zdaniteľnou osobou viazaný skutkovými zisteniami a právnymi kvalifikáciami, ktoré vykonal v rámci súvisiacich správnych konaní, v ktorých táto zdaniteľná osoba nebola účastníkom konania)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/8

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Glencore Agriculture Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Vec C-189/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Články 167 a 168 - Právo na odpočítanie DPH - Zamietnutie - Podvod - Vykonávanie dôkazov - Zásada rešpektovania práva na obhajobu - Právo byť vypočutý - Prístup k spisu - Článok 47 Charty základných práv Európskej únie - Účinné súdne preskúmanie - Zásada rovnosti zbraní - Zásada kontradiktórnosti - Vnútroštátna právna úprava alebo prax, podľa ktorej je daňový orgán v rámci overenia práva na odpočítanie DPH uplatneného zdaniteľnou osobou viazaný skutkovými zisteniami a právnymi kvalifikáciami, ktoré vykonal v rámci súvisiacich správnych konaní, v ktorých táto zdaniteľná osoba nebola účastníkom konania)
      (2019/C 423/09)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Glencore Agriculture Hungary Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok rozsudku

      Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zásada rešpektovania práva na obhajobu a článok 47 Charty základných práv Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že v zásade nebránia právnej úprave alebo praxi členského štátu, podľa ktorej je daňový orgán v rámci overenia práva na odpočítanie dane z pridanej hodnoty (DPH) uplatneného zdaniteľnou osobou viazaný skutkovými zisteniami a právnymi kvalifikáciami, ktoré už vykonal v rámci súvisiacich správnych konaní vedených voči dodávateľom tejto zdaniteľnej osoby, z ktorých vychádzajú právoplatné rozhodnutia konštatujúce existenciu podvodu v oblasti DPH, ktorého sa dopustili títo dodávatelia, a to pod podmienkou, že po prvé neoslobodzuje daňový orgán od povinnosti oboznámiť zdaniteľnú osobu s dôkazmi, vrátane dôkazov pochádzajúcich z týchto súvisiacich konaní, na základe ktorých plánuje prijať rozhodnutie, a táto zdaniteľná osoba tak nie je zbavená práva účinne spochybniť v rámci konania, ktoré sa jej týka, tieto skutkové zistenia a právne kvalifikácie, že po druhé uvedená zdaniteľná osoba môže mať počas tohto konania prístup ku všetkým dôkazom získaným v rámci uvedených súvisiacich správnych konaní alebo akýchkoľvek konaní, na ktorých uvedený daňový orgán plánuje založiť svoje rozhodnutie, ako aj k dôkazom, ktoré môžu byť užitočné na jej obhajobu, s výnimkou prípadu, že by ciele všeobecného záujmu odôvodňovali obmedzenie tohto prístupu, a že po tretie súd rozhodujúci o žalobe proti tomuto rozhodnutiu môže overiť zákonnosť získania a použitia týchto dôkazov, ako aj zistení vykonaných v správnych rozhodnutiach prijatých voči uvedeným dodávateľom, ktoré sú rozhodujúce pre výsledok žaloby.

         (1)  Ú. v. EÚ C 221, 25.6.2018.


title: Vec T-723/19: Žaloba podaná 18. októbra 2019 – Díaz de Mera García Consuegra/Parlament

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/66

      Žaloba podaná 18. októbra 2019 – Díaz de Mera García Consuegra/Parlament
      (Vec T-723/19)
      (2019/C 423/81)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Agustin Díaz de Mera García Consuegra (Ávila, Španielsko) (v zastúpení: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
      rozhodol, že

                  —

                  táto žaloba je prípustná,

                  —

                  v prípade potreby, ako opatrenie na zabezpečenie priebehu konania alebo ako opatrenie na vykonanie dokazovania v danom prípade sa ukladá Európskemu parlamentu, aby predložil stanoviská právnej služby Európskeho parlamentu, ktoré boli pravdepodobne vydané 16. júla 2018 a 3. decembra 2018, pretože nie sú známe presné dátumy, avšak v každom prípade to bolo pred prijatím rozhodnutia predsedníctva Parlamentu z 10. decembra 2018, ktorým sa menia vykonávacie pravidlá k štatútu poslancov Európskeho parlamentu (Ú. v. EÚ C 466, 2018, s. 8, ďalej len „vykonávacie pravidlá“),

                  —

                  napadnuté individuálne rozhodnutie doručené žalobcovi oddelením „Odmeny a práva poslancov v oblasti sociálneho zabezpečenia“ Generálneho riaditeľstva Európskeho parlamentu pre financie, týkajúce sa práv žalobcu na jeho doplnkový (dobrovoľný) dôchodok za mesiac september 2019, sa zrušuje na základe článku 263 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa ním ukladá osobitný odvod vo výške 5 % nominálnej výšky doplnkového (dobrovoľného) dôchodku, na ktorý žalobcovi vznikol nárok, ako bol zavedený vyššie uvedeným rozhodnutím predsedníctva z 10. decembra 2018,

                  —

                  rozhodnutie prijaté predsedníctvom Európskeho parlamentu z 10. decembra 2018 uvedené vyššie sa vyhlasuje za neuplatniteľné na základe článku 277 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa ním mení článok 76 vykonávacích opatrení štatútu poslancov Európskeho parlamentu a konkrétnejšie v rozsahu, v akom sa ním ukladá osobitný odvod vo výške 5 % nominálnej výšky doplnkového (dobrovoľného) dôchodku, na ktorý žalobcovi vznikol nárok od 1. januára 2019,

                  —

                  uložil Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci predsedníctva ratione materiae.

                              —

                              pri prijímaní rozhodnutia predsedníctva z 10. decembra 2018 (ďalej len „rozhodnutie predsedníctva“) bol porušený štatútu poslancov Európskeho parlamentu prijatý rozhodnutím Európskeho parlamentu 2005/684/ES, Euratom z 28. septembra 2005 (Ú. v. EÚ L 262, 2005, s. 1) (ďalej len „štatút“). Napadnutý akt je okrem toho v rozpore s ustanoveniami článku 27 štatútu, ktorý ukladá povinnosť zachovávať „nadobudnuté práva“ a „budúce nároky“,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva ukladá novú daň zavedením osobitného odvodu vo výške 5 % z nominálnej sumy dôchodkov, hoci zavedenie dane nepatrí do právomoci predsedníctva podľa článku 223 ods. 1 písm. 2 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení podstatných náležitostí.

                              —

                              predsedníctvu sa vytýka, že pri prijatí svojho rozhodnutia nedodržalo platné pravidlá uložené článkom 223 ZFEÚ,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva je nedostatočne odôvodnené a tým porušuje povinnosť uviesť odôvodnenie upravenú v článku 296 druhom odseku ZFEÚ a článku 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení nadobudnutých práv a budúcich nárokov a zásady legitímnej dôvery.

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje nadobudnuté práva a budúce nároky vyplývajúce zo všeobecných právnych zásad a zo štatútu, ktorý výslovne stanovuje, že budú zachované v plnom rozsahu (článok 27),

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu legitímnej dôvery.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality a zásad rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                              —

                              porušenia práv žalobcu sú neprimerané vo vzťahu k cieľom sledovaným rozhodnutím predsedníctva,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva je potrebné zrušiť, lebo porušuje zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na porušení zásady právnej istoty a neexistencie prechodných opatrení.

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu právnej istoty, pretože má nezákonné retroaktívne účinky,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu právnej istoty, pretože nestanovilo prechodné opatrenia.


title: Vec T-491/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. októbra 2019 – Vafo Praha/EUIPO – Rutzinger-Kurpas (Meatlove) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Meatlove – Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie carnilove – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001)]“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/40

      Rozsudok Všeobecného súdu z 3. októbra 2019 – Vafo Praha/EUIPO – Rutzinger-Kurpas (Meatlove)
      (Vec T-491/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Meatlove - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie carnilove - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001)]“)
      (2019/C 423/50)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Vafo Praha s.r.o. (Chrášťany, Česká republika) (v zastúpení: M. Vojáček, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Bonne a H. O’Neil, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Susane Rutzinger-Kurpas (Spiegelau, Nemecko) (v zastúpení: F. Lichtnecker, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 12. júna 2018 (vec R 264/2018-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Vafo Praha a pani Rutzinger-Kurpas

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 12. júna 2018 (vec R 264/2018-4) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Vafo Praha s.r.o..

                  3.

                  Susane Rutzinger-Kurpas znáša vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 352, 1.10.2018.


title: Vec T-724/19: Žaloba podaná 18. októbra 2019 – Ayuso/Parlament

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/68

      Žaloba podaná 18. októbra 2019 – Ayuso/Parlament
      (Vec T-724/19)
      (2019/C 423/82)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pilar Ayuso (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
      rozhodol, že

                  —

                  táto žaloba je prípustná,

                  —

                  v prípade potreby, ako opatrenie na zabezpečenie priebehu konania alebo ako opatrenie na vykonanie dokazovania v danom prípade sa ukladá Európskemu parlamentu, aby predložil stanoviská právnej služby Európskeho parlamentu, ktoré boli pravdepodobne vydané 16. júla 2018 a 3. decembra 2018, pretože nie sú známe presné dátumy, avšak v každom prípade to bolo pred prijatím rozhodnutia predsedníctva Parlamentu z 10. decembra 2018, ktorým sa menia vykonávacie pravidlá k štatútu poslancov Európskeho parlamentu (Ú. v. EÚ C 466, 2018, s. 8, ďalej len „vykonávacie pravidlá“),

                  —

                  napadnuté individuálne rozhodnutie doručené žalobkyni oddelením „Odmeny a práva poslancov v oblasti sociálneho zabezpečenia“ Generálneho riaditeľstva Európskeho parlamentu pre financie, týkajúce sa práv žalobkyne na jej doplnkový (dobrovoľný) dôchodok za mesiac september 2019, sa zrušuje na základe článku 263 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa ním ukladá osobitný odvod vo výške 5 % nominálnej výšky doplnkového (dobrovoľného) dôchodku, na ktorý žalobkyni vznikol nárok, ako bol zavedený vyššie uvedeným rozhodnutím predsedníctva z 10. decembra 2018,

                  —

                  rozhodnutie prijaté predsedníctvom Európskeho parlamentu z 10. decembra 2018 uvedené vyššie sa vyhlasuje za neuplatniteľné na základe článku 277 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa ním mení článok 76 vykonávacích opatrení štatútu poslancov Európskeho parlamentu a konkrétnejšie v rozsahu, v akom sa ním ukladá osobitný odvod vo výške 5 % nominálnej výšky doplnkového (dobrovoľného) dôchodku, na ktorý žalobkyni vznikol nárok od 1. januára 2019,

                  —

                  uložil Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci predsedníctva ratione materiae.

                              —

                              pri prijímaní rozhodnutia predsedníctva z 10. decembra 2018 (ďalej len „rozhodnutie predsedníctva“) bol porušený štatútu poslancov Európskeho parlamentu prijatý rozhodnutím Európskeho parlamentu 2005/684/ES, Euratom z 28. septembra 2005 (Ú. v. EÚ L 262, 2005, s. 1) (ďalej len „štatút“). Napadnutý akt je okrem toho v rozpore s ustanoveniami článku 27 štatútu, ktorý ukladá povinnosť zachovávať „nadobudnuté práva“ a „budúce nároky“,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva ukladá novú daň zavedením osobitného odvodu vo výške 5 % z nominálnej sumy dôchodkov, hoci zavedenie dane nepatrí do právomoci predsedníctva podľa článku 223 ods. 1 písm. 2 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení podstatných náležitostí.

                              —

                              predsedníctvu sa vytýka, že pri prijatí svojho rozhodnutia nedodržalo platné pravidlá uložené článkom 223 ZFEÚ,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva je nedostatočne odôvodnené a tým porušuje povinnosť uviesť odôvodnenie upravenú v článku 296 druhom odseku ZFEÚ a článku 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení nadobudnutých práv a budúcich nárokov a zásady legitímnej dôvery.

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje nadobudnuté práva a budúce nároky vyplývajúce zo všeobecných právnych zásad a zo štatútu, ktorý výslovne stanovuje, že budú zachované v plnom rozsahu (článok 27),

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu legitímnej dôvery.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality a zásad rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                              —

                              porušenia práv žalobkyne sú neprimerané vo vzťahu k cieľom sledovaným rozhodnutím predsedníctva,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva je potrebné zrušiť, lebo porušuje zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na porušení zásady právnej istoty a neexistencie prechodných opatrení.

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu právnej istoty, pretože má nezákonné retroaktívne účinky,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu právnej istoty, pretože nestanovilo prechodné opatrenia.


title: Vec T-497/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Forum International/EUIPO – Schwalb (IAK) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o výmaze – Obrazová ochranná známka Európskej únie IAK – Staršia národná slovná ochranná známka IAK – Institut für angewandte Kreativität – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 60 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Riadne užívanie staršej ochrannej známky“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/41

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. septembra 2019 – Forum International/EUIPO – Schwalb (IAK)
      (Vec T-497/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o výmaze - Obrazová ochranná známka Európskej únie IAK - Staršia národná slovná ochranná známka IAK - Institut für angewandte Kreativität - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 60 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Riadne užívanie staršej ochrannej známky“)
      (2019/C 423/51)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: IAK – GmbH Forum International (Kirchzarten, Nemecko) (v zastúpení: G. Wilke, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Fischer, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Ulrich Schwalb (Kolín, Nemecko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 11. júna 2018 (vec R 1511/2017-4) týkajúcemu sa konania o výmaze medzi M. Schwalb a IAK – Forum International

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  IAK GmbH – Forum International je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 352, 1.10.2018.


title: Vec T-725/19: Žaloba podaná 18. októbra 2019 – de Grandes Pascual/Parlament

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/70

      Žaloba podaná 18. októbra 2019 – de Grandes Pascual/Parlament
      (Vec T-725/19)
      (2019/C 423/83)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Luis de Grandes Pascual (Guadalajara, Španielsko) (v zastúpení: A. Schmitt a A. Waisse, avocats)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
      rozhodol, že

                  —

                  táto žaloba je prípustná,

                  —

                  v prípade potreby, ako opatrenie na zabezpečenie priebehu konania alebo ako opatrenie na vykonanie dokazovania v danom prípade sa ukladá Európskemu parlamentu, aby predložil stanoviská právnej služby Európskeho parlamentu, ktoré boli pravdepodobne vydané 16. júla 2018 a 3. decembra 2018, pretože nie sú známe presné dátumy, avšak v každom prípade to bolo pred prijatím rozhodnutia predsedníctva Parlamentu z 10. decembra 2018, ktorým sa menia vykonávacie pravidlá k štatútu poslancov Európskeho parlamentu (Ú. v. EÚ C 466, 2018, s. 8, ďalej len „vykonávacie pravidlá“),

                  —

                  napadnuté individuálne rozhodnutie doručené žalobcovi oddelením „Odmeny a práva poslancov v oblasti sociálneho zabezpečenia“ Generálneho riaditeľstva Európskeho parlamentu pre financie, týkajúce sa práv žalobcu na jeho doplnkový (dobrovoľný) dôchodok za mesiac september 2019, sa zrušuje na základe článku 263 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa ním ukladá osobitný odvod vo výške 5 % nominálnej výšky doplnkového (dobrovoľného) dôchodku, na ktorý žalobcovi vznikol nárok, ako bol zavedený vyššie uvedeným rozhodnutím predsedníctva z 10. decembra 2018,

                  —

                  rozhodnutie prijaté predsedníctvom Európskeho parlamentu z 10. decembra 2018 uvedené vyššie sa vyhlasuje za neuplatniteľné na základe článku 277 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa ním mení článok 76 vykonávacích opatrení štatútu poslancov Európskeho parlamentu a konkrétnejšie v rozsahu, v akom sa ním ukladá osobitný odvod vo výške 5 % nominálnej výšky doplnkového (dobrovoľného) dôchodku, na ktorý žalobcovi vznikol nárok od 1. januára 2019,

                  —

                  uložil Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na nedostatku právomoci predsedníctva ratione materiae

                              —

                              pri prijímaní rozhodnutia predsedníctva z 10. decembra 2018 (ďalej len „rozhodnutie predsedníctva“) bol porušený štatútu poslancov Európskeho parlamentu prijatý rozhodnutím Európskeho parlamentu 2005/684/ES, Euratom z 28. septembra 2005 (Ú. v. EÚ L 262, 2005, s. 1) (ďalej len „štatút“). Napadnutý akt je okrem toho v rozpore s ustanoveniami článku 27 štatútu, ktorý ukladá povinnosť zachovávať „nadobudnuté práva“ a „budúce nároky“,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva ukladá novú daň zavedením osobitného odvodu vo výške 5 % z nominálnej sumy dôchodkov, hoci zavedenie dane nepatrí do právomoci predsedníctva podľa článku 223 ods. 1 písm. 2 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení podstatných náležitostí

                              —

                              predsedníctvu sa vytýka, že pri prijatí svojho rozhodnutia nedodržalo platné pravidlá uložené článkom 223 ZFEÚ,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva je nedostatočne odôvodnené a tým porušuje povinnosť uviesť odôvodnenie upravenú v článku 296 druhom odseku ZFEÚ a článku 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení nadobudnutých práv a budúcich nárokov a zásady legitímnej dôvery

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje nadobudnuté práva a budúce nároky vyplývajúce zo všeobecných právnych zásad a zo štatútu, ktorý výslovne stanovuje, že budú zachované v plnom rozsahu (článok 27),

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu legitímnej dôvery.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality a zásad rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie

                              —

                              porušenia práv žalobcu sú neprimerané vo vzťahu k cieľom sledovaným rozhodnutím predsedníctva,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva je potrebné zrušiť, lebo porušuje zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady právnej istoty a neexistencie prechodných opatrení

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu právnej istoty, pretože má nezákonné retroaktívne účinky,

                              —

                              rozhodnutie predsedníctva porušuje zásadu právnej istoty, pretože nestanovilo prechodné opatrenia.


title: Vec C-239/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 17. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Thüringer Oberlandesgericht – Nemecko) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Freistaat Thüringen (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana práv k odrodám rastlín – Nariadenie (ES) č. 2100/94 – Výnimka stanovená v článku 14 – Nariadenie (ES) č. 1768/95 – Článok 11 ods. 1 a 2 – Žiadosti o informácie – Informácie poskytované úradnými orgánmi – Žiadosť o informácie o aktuálnom využívaní materiálu pestovaním špecifických druhov alebo odrôd – Obsah žiadosti)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/9

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 17. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Thüringer Oberlandesgericht – Nemecko) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Freistaat Thüringen
      (Vec C-239/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana práv k odrodám rastlín - Nariadenie (ES) č. 2100/94 - Výnimka stanovená v článku 14 - Nariadenie (ES) č. 1768/95 - Článok 11 ods. 1 a 2 - Žiadosti o informácie - Informácie poskytované úradnými orgánmi - Žiadosť o informácie o aktuálnom využívaní materiálu pestovaním špecifických druhov alebo odrôd - Obsah žiadosti)
      (2019/C 423/10)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Thüringer Oberlandesgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

         Žalovaný: Freistaat Thüringen

         Výrok rozsudku

      Článok 11 ods. 1 nariadenia Komisie č. 1768/95 z 24. júla 1995, ktoré ustanovuje pravidlá poľnohospodárskych výnimiek pre potreby článku 14 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 2100/94 o ochrane práv odrôd rastlín v Spoločenstve, sa má vykladať v tom zmysle, že pre majiteľa práv Spoločenstva k chránenej odrode rastlín nestanovuje možnosť požiadať úradný orgán o informácie týkajúce sa používania materiálu rastlinných druhov bez toho, aby takáto žiadosť špecifikovala konkrétnu chránenú odrodu, pre ktorú sú informácie požadované.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 16.7.2018.


title: Vec C-569/18: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) zo 17. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl/Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Nariadenie (EÚ) č. 1151/2012 – Článok 4 písm. c) a článok 7 ods. 1 písm. e) – Systémy kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny – Spravodlivá hospodárska súťaž – Mozzarella di Bufala Campana CHOP – Povinnosť oddelenia výrobných priestorov „Mozzarella di bufala Campana CHOP“)

text:
               16.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 423/15

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) zo 17. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl/Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute
      (Vec C-569/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (EÚ) č. 1151/2012 - Článok 4 písm. c) a článok 7 ods. 1 písm. e) - Systémy kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny - Spravodlivá hospodárska súťaž - Mozzarella di Bufala Campana CHOP - Povinnosť oddelenia výrobných priestorov „Mozzarella di bufala Campana CHOP“)
      (2019/C 423/18)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl

         Žalovaní: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

         za účasti: Consorzio di Tutela del Formaggio Mozzarella di Bufala Campana

         Výrok rozsudku

      Článok 4 písm. c) a článok 7 ods. 1 písm. e) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny, ako aj špecifikácia výrobku „Mozzarella di bufala Campana CHOP“ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá stanovuje, že výroba syra „Mozzarella di bufala Campana CHOP“ sa musí uskutočňovať v priestoroch, ktoré sú určené výlučne na túto výrobu, a to aj v rámci jediného závodu, a v ktorých je zakázané umiestniť a skladovať mlieko pochádzajúce z chovov nezaradených do systému kontroly chráneného označenia pôvodu (CHOP) syra „Mozzarella di bufala“, ak táto právna úprava predstavuje nevyhnutný a primeraný prostriedok na zabezpečenie kvality takého výrobku alebo na zabezpečenie kontroly špecifikácie tohto CHOP, čo musí overiť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 436, 3.11.2018.