title: Vec T-192/06: Žaloba podaná 18. júla 2006 – Caffaro/Komisia

text:
               2.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 212/42

         Žaloba podaná 18. júla 2006 – Caffaro/Komisia
   (Vec T-192/06)
   (2006/C 212/72)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobca: Caffaro S.r.l. (v zastúpení: Alberto Santa Maria a Claudi Biscaretti di Rufia, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie z 3. mája 2006 K(2006)1766, konečné znenie, vo veci COMP/F/38.620 – Peroxid vodíka a perboritan sodný v časti, v ktorej sa ukladá spoločnosti Caffaro S.r.l., solidárne so spoločnosťou SNIA S.p.A, rovnaká pokuta vo výške 1 078 000 eur,

               —

               subsidiárne znížiť pokutu, ktorú Komisia uložila spoločnosti Caffaro S.r.l., na symbolickú sumu,

               —

               subsubsidiárne znížiť podstatným spôsobom výšku pokuty uloženej spoločnosti Caffaro S.r.l. vzhľadom na krátkosť trvania porušenia, ktorého sa údajne dopustila táto spoločnosť, a na existenciu poľahčujúcich okolností,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Napadnuté rozhodnutie je rovnaké ako vo veci T 185/06, L'air Liquide/Komisia.
   Na podporu svojich tvrdení žalobca uvádza, že:

               —

               by mal byť považovaný skôr za „obeť“ než za účastníka kartelovej dohody o peroxide vodíka. V tejto súvislosti žalobca pri posúdení postavenia spoločnosti Caffaro v uvedenom konaní tvrdí, že Komisia vôbec nevzala do úvahy skutočnosť, že táto spoločnosť sa bez toho, aby využívala výhody plynúce z kartelovej dohody, stiahla z trhu s perboritanom sodným (ďalej len „PBS“), presnejšie kvôli existencii protiprávnych dohôd zasahujúcich do trhu s peroxidom vodíka (ďalej len „HP“). Žalobca pred Komisiou zdôraznil, že vyrábal iba PBS, že bol iba obyčajným zákazníkom na trhu s peroxidom vodíka a že preto nemohol byť členom uvedenej dohody, ale sa sám stal obeťou uvedenej dohody,

               —

               Komisia sa dopustila iného zjavného omylu, keďže na všetky subjekty, ktoré sa dopustili porušenia, s výnimkou žalobcu, použila globálne podiely na trhu za rok 1999, posledný celý rok, v ktorom došlo k porušeniu v súvislosti s oboma výrobkami, HP a PBS. Prekvapujúco, v súvislosti so spoločnosťou Caffaro, Komisia naopak použila údaje o trhu z roku 1998, keďže podľa ustálenej judikatúry na účely posúdenia osobitného vplyvu bola Komisia povinná vziať do úvahy obrat uskutočnený každým podnikom v priebehu rozhodujúceho roka. Žalobca sa v tejto súvislosti odvoláva na skutočnosť, že judikatúra vykladá túto zásadu v tom zmysle, že použitie rozhodujúceho roku spoločného pre všetky podniky, ktoré sa dopustili porušenia, zaručuje rovnaké zaobchádzanie.

         Žalobca tiež navrhuje, aby Súd rozhodol, že došlo k:

               —

               porušeniu práva na obhajobu, keďže napriek tomu, čo tvrdí Komisia, zástupcovia spoločnosti Caffaro sa nezúčastnili na stretnutí v Bruseli, ktoré sa konalo 26. novembra 1998,

               —

               nesprávnemu použitiu článku 25 nariadenia (ES) č. 1/2003 a v ňom uvedeného dôvodu premlčania v rozsahu, v akom spoločnosť Caffaro ukončila svoju účasť na stanovenom karteli, viac než 5 rokov pred začiatkom vyšetrovania Komisie vo vzťahu k žalobcovi.


title: Vec C-307/11 P: Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z  26. apríla 2012 — Deichmann SE/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) [Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 7 ods. 1 písm. b) — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Obrazové označenie zobrazujúce zahnutú stuhu s čiarkovanými líniami]

text:
               25.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 258/8

         Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z 26. apríla 2012 — Deichmann SE/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-307/11 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 7 ods. 1 písm. b) - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Obrazové označenie zobrazujúce zahnutú stuhu s čiarkovanými líniami)
   2012/C 258/13
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Deichmann SE (v zastúpení: O. Rauscher, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: K. Klüpfel, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 13. apríla 2011 — Deichmann SE/ÚHVT (T-202/09), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu o neplatnosť rozhodnutia štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. apríla 2009, ktorým sa zamietlo odvolanie proti rozhodnutiu prieskumového pracovníka, ktorý zamietol zápis obrazového označenia zobrazujúceho zahnutú stuhu s čiarkovanými líniami ako ochrannú známku Spoločenstva pre určité tovary zaradené do tried 10 a 25 — Rozlišovacia spôsobilosť ochrannej známky

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Spoločnosť Deichmann SE je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 269, 10.9.2011.


title: Vec C-227/15 P: Odvolanie podané 19. mája 2015: Robert Aubineau a i. proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 18. marca 2015 vo veciach T-195/11, T-458/11, T-448/12 a T-41/13, Cahier a i./Rada a Komisia

text:
               21.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/15

         Odvolanie podané 19. mája 2015: Robert Aubineau a i. proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 18. marca 2015 vo veciach T-195/11, T-458/11, T-448/12 a T-41/13, Cahier a i./Rada a Komisia
   (Vec C-227/15 P)
   (2015/C 311/20)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolatelia: Robert Aubineau a i. (v zastúpení: Ch.-E. Gudin, avocat)

      Ďalší účastníci konania: Rada, Komisia, Francúzsko

      Návrhy odvolateľov

               —

               zrušiť rozsudok, ktorým sa odmieta uznať, že výrobcom destilátov sa zakazuje, aby sami destilovali svoje víno vyrobené nad rámec zvyčajného vinifikovaného množstva, a to z dôvodu, že mohli požiadať o schválenie a na tento účel sa mohli predtým stať liehovarníkmi,

               —

               zrušiť rozsudok, ktorým sa odmieta uznať diskriminačná povaha nariadenia (ES) č. 1623/2000 (1), ktoré výrobcom destilátov nepriznáva rovnaké práva,

               —

               zrušiť rozsudok, ktorým sa odmieta uznať protiprávne konanie a zodpovednosť inštitúcií, ktoré zaviedli právnu úpravu, ktorá je v prípade, že sa ako v prejednávanej veci vyskytuje v rámci spoločnej organizácie trhu, nezlučiteľná so zásadou zákazu diskriminácie, ktorá je ako všeobecná zásada práva Únie uvedená v judikatúre Súdneho dvora a v článku 40 ZFEÚ,

               —

               zrušiť rozsudok, ktorým sa odmieta uznať škoda, ktorá žalobcom vznikla na základe nariadenia, ktoré pripúšťa dvojaký výklad a ktoré viedlo všetky vnútroštátne súdy k tomu, aby žalobcov prísne sankcionovali. Tento dvojaký výklad je priamym dôsledkom textu, za ktorý nesie zodpovednosť jeho autor, ktorým je v tomto prípade Komisia.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania žalobcovia uvádzajú štyri dôvody.
   V prvom rade navrhujú, aby Súdny dvor zrušil rozsudok Všeobecného súdu, ktorým sa odmieta uznať diskriminačná povaha nariadenia č. 1623/2000, ktoré výrobcom destilátov nepriznáva rovnaké práva.
   V druhom rade sa domnievajú, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že odmietol uznať protiprávne konanie a zodpovednosť inštitúcií, ktoré zaviedli a vyložili právnu úpravu, ktorá je v prípade, že sa ako v prejednávanej veci vyskytuje v rámci spoločnej organizácie trhu, nezlučiteľná so zásadou zákazu diskriminácie, ktorá je ako všeobecná zásada práva Únie uvedená v judikatúre Súdneho dvora a v článku 40 ZFEÚ.
   V treťom rade Všeobecnému súdu vytýkajú, že neuznal škodu, ktorá im bola spôsobená. Dvojaký možný výklad nariadenia č. 1623/2000 viedol vnútroštátne súdy k tomu, aby žalobcov prísne sankcionovali, a že preto je táto protiprávnosť príčinou vzniknutej škody.
   Napokon Všeobecnému súdu vytýkajú, že neporozumel zmyslu a pôsobnosti článku 65 nariadenia, ktorý upravuje osobitné formálne požiadavky kladené na výrobcov, ktorí disponujú svojimi vlastnými zariadeniami na destiláciu a ktorí majú v úmysle vykonať povinnú destiláciu svojich vlastných nadbytkov nad rámec zvyčajného vinifikovaného množstva.

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1623/2000 z 25. júla 2000 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia (ES) č. 1493/1999 o spoločnej organizácii trhu s vínom vzhľadom na trhový mechanizmus (Ú. v. ES L 194, s. 45; Mim. vyd. 03/030, s. 182).


title: Vec T-116/05: Žaloba podaná 28. februára 2005: Dorian Lacombe proti Rade Európskej únie

text:
               14.5.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 115/34

         Žaloba podaná 28. februára 2005: Dorian Lacombe proti Rade Európskej únie
   (Vec T-116/05)
   (2005/C 115/61)
   Jazyk konania: francúzština
   Dorian Lacombe, bydliskom v Evry (Francúzsko), v zastúpení: Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis a Etienne Marchal, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 28. februára 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Rade Európskej únie.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1.

               zaviazal Radu zaplatiť žalobcovi odškodnenie vo výške celkovej práce nadčas vykonávanej podľa rozpisu podpísaného a odsúhlaseného nadriadeným a generálnym tajomníkom Rady po odpočítaní už vyplateného odškodnenia,

               2.

               zaviazal Radu zaplatiť žalobcovi do systému sociálneho zabezpečenia príspevky zamestnávateľa stanovené v platnej právnej úprave,

               3.

               zaviazal Radu vyplatiť žalobcovi podporu v nezamestnanosti, na ktorú by mu vznikol nárok, ak by príspevky zamestnávateľa boli včas zaplatené do systému sociálneho zabezpečenia,

               4.

               zaviazal žalovanú zaplatiť žalobcovi úroky z omeškania vo výške základnej sadzby ECB zvýšenej o dva body zo všetkých súm, ktoré mali byť vyplatené účastníkom konania vyplatené na základe zmluvy pomocného zamestnanca.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca bol pomocným zamestnancom v Rade od 1. decembra 2002 do 31. júla 2003. Žalobca uvádza, že Rada znížila zo 73 dní na 59,5 dňa zvýhodnenie, na ktoré mal nárok za hodiny odpracované cez soboty, nedele, sviatky a ďalšie voľné dni, bez uvedenia dôvodu. Pri tomto bode žalobca uvádza porušenie článku 57 Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev, článku 56 Služobného poriadku, oznámenia zamestnancom č. 88/93, ako aj povinnosti odôvodniť rozhodnutie.
   Žalobca ďalej uvádza, že Rada v rozpore s článkom 70 Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev neuhradila splatné príspevky do Caisse de Sécurité Sociale (Sociálnej poisťovne), ktorú uviedol. Žalobca súčasne navrhuje nahradiť škodu, ktorá mu na základe toho vznikla.


title: Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únieÚ. v. EÚ C 155, 25.6.2005

text:
               9.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/36

         (2005/C 171/60)
   Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie

         Ú. v. EÚ C 155, 25.6.2005

   Predchádzajúce publikácie

      Ú. v. EÚ C 143, 11.6.2005

      Ú. v. EÚ C 132, 28.5.2005

      Ú. v. EÚ C 115, 14.5.2005

      Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2005

      Ú. v. EÚ C 93, 16.4.2005

      Ú. v. EÚ C 82, 2.4.2005

   Tieto texty sú dostupné na adresách:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Vec C-271/10: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  30. júna 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State van België — Belgicko) — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)/Belgické kráľovstvo (Smernica 92/100/EHS — Autorské práva a súvisiace práva — Verejné vypožičiavanie — Odmeňovanie autorov — Primeraný príjem)

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/5

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 30. júna 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State van België — Belgicko) — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-271/10) (1)

   (Smernica 92/100/EHS - Autorské práva a súvisiace práva - Verejné vypožičiavanie - Odmeňovanie autorov - Primeraný príjem)
   2011/C 252/07
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State van België

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Raad van State van België — Výklad článku 5 ods. 1 smernice Rady 92/100/EHS z 19. novembra 1992 o nájomnom práve a výpožičnom práve a o určitých právach súvisiacich s autorskými právami v oblasti duševného vlastníctva (Ú. v. ES L 346, s. 61; Mim. vyd. 17/01, s. 120) (teraz článok 6 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/115/ES z 12. decembra 2006) (Ú. v. EÚ L 376, s. 28) — Odmena autorov za verejné vypožičiavanie — Dostatočná odmena

      Výrok rozsudku

   Článku 5 ods. 1 smernice Rady 92/100/EHS z 19. novembra 1992 o nájomnom práve a výpožičnom práve a o určitých právach súvisiacich s autorskými právami v oblasti duševného vlastníctva odporuje právna úprava, akou je právna úprava vo veci samej, ktorá zavádza systém, podľa ktorého sa odmena pre autorov v prípade verejného vypožičiavania vypočíta výlučne v nadväznosti na počet vypožičiavateľov zapísaných vo verejných zariadeniach na základe paušálnej sumy stanovenej za vypožičiavateľa a rok.

      (1)  Ú. v. EÚ C 234, 28.8.2010.


title: Vec T-438/16: Žaloba podaná 5. augusta 2016 – Altunis/EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI)

text:
               19.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/48

         Žaloba podaná 5. augusta 2016 – Altunis/EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Vec T-438/16)
   (2016/C 343/66)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Funchal, Portugalsko) (v zastúpení: A. Vanzetti, S. Bergia, G. Sironi, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Hotel Cipriani Srl (Benátky, Taliansko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu slovnej ochrannej známky „CIPRIANI“ – medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 127 870.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 7. júna 2016 vo veci R 1889/2015-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zamietol námietku Hotel Cipriani s.r.l. alebo

               —

               vrátil vec EUIPO, aby rozhodol v súlade s rozsudkom,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť všetky trovy konania vrátane predchádzajúcich fáz konania v prospech Altunis.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               Porušenie článkov 15, 42 ods. 2 a 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 a pravidla 23 ods. 3 nariadenia č. 2868/95 vo vzťahu k hodnoteniu riadneho používania ochrannej známky Hotel Cipriani,

               —

               Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 vo vzťahu k posúdeniu podobnosti medzi tovarom a službami a z toho vyplývajúcemu posúdeniu pravdepodobnosti zámeny.


title: Vec C-191/04: Žaloba podaná 26. apríla 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike

text:
               12.6.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/8

         Žaloba podaná 26. apríla 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike
   (Vec C-191/04)
   (2004/C 156/16)
   Komisia Európskych spoločenstiev zastúpená A. Bordes a G. Valero Jordana, splnomocnenými zástupcami, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala 26. apríla 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Francúzskej republike.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               vyslovil, že Francúzska republika tým, že nepredložila v lehote šiestich mesiacov od výzvy Komisie z 18. decembra 2000 informácie, ktoré mali byť ku 31. decembru 1999 zhromaždené kompetentnými úradmi a príslušnými orgánmi v rámci kontroly odpadových vôd zavedenej článkom 15 smernice 91/271/EHS (1), vo vzťahu k aglomeráciám s termínom 31. december 1998, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 15 odsek 4 tejto smernice;

               2.

               zaviazal Francúzsku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné argumenty
   Francúzska republika si nesplnila povinnosť predložiť Komisii informácie o stave kontroly vôd aglomerácií ku 31. decembru 1999, na ktoré sa vzťahuje prvý termín smernice, tzn. aglomerácií s „PK“ (populačný koeficient) vyšším ako 10 000 jednotiek, ktoré vypúšťajú odpadové vody do zberných vôd považovaných za „citlivé zóny“.

      (1)  Smernica Rady 91/271/EHS z 21.5.1991 o čistení komunálnych odpadových vôd (Ú. v. ES L 135, z 30.5.1991, s. 40).


title: Vec T-411/10: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. septembra 2013 — Laufen Austria/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Belgický, nemecký, francúzsky, taliansky, holandský a rakúsky trh s kúpeľňovými doplnkami a príslušenstvom — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP — Koordinácia zvyšovania cien a výmena citlivých obchodných informácií — Pripísateľnosť protiprávneho správania — Pokuty — Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút z roku 2006 — Závažnosť porušenia — Koeficienty — Poľahčujúce okolnosti — Hospodárska kríza — Tlak vykonávaný veľkoobchodníkmi — Oznámenie o spolupráci z roku 2002 — Zníženie pokuty — Značná pridaná hodnota“ )

text:
               9.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 325/29

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. septembra 2013 — Laufen Austria/Komisia
   (Vec T-411/10) (1)

   (Hospodárska súťaž - Kartely - Belgický, nemecký, francúzsky, taliansky, holandský a rakúsky trh s kúpeľňovými doplnkami a príslušenstvom - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP - Koordinácia zvyšovania cien a výmena citlivých obchodných informácií - Pripísateľnosť protiprávneho správania - Pokuty - Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút z roku 2006 - Závažnosť porušenia - Koeficienty - Poľahčujúce okolnosti - Hospodárska kríza - Tlak vykonávaný veľkoobchodníkmi - Oznámenie o spolupráci z roku 2002 - Zníženie pokuty - Značná pridaná hodnota)
   2013/C 325/49
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Laufen Austria AG (Wilhelmsburg, Rakúsko) (v zastúpení: E. Navarro Varona a L. Moscoso del Prado González, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis a F. Castilla Contreras, neskôr F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis a F. Jimeno Fernández, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 4185 v konečnom znení z 23. júna 2010 týkajúceho sa konania podľa článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/39.092 — Kúpeľňové doplnky a príslušenstvo) a návrh na zníženie pokuty uloženej žalobkyni v tomto rozhodnutí

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Laufen Austria AG znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania Európskej komisie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 301, 6.11.2010.


title: Vec C-614/11: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  12. septembra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof — Rakúsko) — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer/Anneliese Kuso (Sociálna politika — Rovnosť zaobchádzania s mužmi a so ženami — Smernica 76/207/EHS — Pracovná zmluva na dobu určitú uzatvorená pred pristúpením členského štátu — Uplynutie obdobia po pristúpení — Služobný poriadok stanovujúci deň skončenia platnosti zmluvy ako posledný deň kalendárneho roka, v ktorom zamestnanec dosiahol vek odchodu do dôchodku — Rozdielny vek mužov a žien)

text:
               9.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 325/4

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 12. septembra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof — Rakúsko) — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer/Anneliese Kuso
   (Vec C-614/11) (1)

   (Sociálna politika - Rovnosť zaobchádzania s mužmi a so ženami - Smernica 76/207/EHS - Pracovná zmluva na dobu určitú uzatvorená pred pristúpením členského štátu - Uplynutie obdobia po pristúpení - Služobný poriadok stanovujúci deň skončenia platnosti zmluvy ako posledný deň kalendárneho roka, v ktorom zamestnanec dosiahol vek odchodu do dôchodku - Rozdielny vek mužov a žien)
   2013/C 325/06
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer

      Žalovaná: Anneliese Kuso

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Oberster Gerichtshof — Výklad článku 3 ods. 1 písm. a) a c) smernice Rady 76/207/EHS z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky (Ú. v. ES L 39, s. 40; Mim. vyd. 05/001, s. 187), v znení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/73/ES z 23. septembra 2002 (Ú. v. ES L 269, s. 14; Mim. vyd. 05/004, s. 255) — Pracovná zmluva na dobu určitú uzatvorená medzi orgánom členského štátu a jeho zamestnancami pred pristúpením uvedeného štátu k Európskej únie, ktorá stanovuje ukončenie zmluvy na posledný deň v roku, v ktorom zamestnanec dovŕšil 65. rok života a zamestnankyňa 60. rok života

      Výrok rozsudku

   Článok 3 ods. 1 písm. c) smernice Rady 76/207/EHS z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/73/ES z 23. septembra 2002, sa má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátna právna úprava, akou je právna úprava vo veci samej, skladajúca sa zo služobného poriadku tvoriaceho súčasť pracovnej zmluvy uzatvorenej pred pristúpením predmetného členského štátu k Európskej únii, ktorá stanovuje, že pracovný pomer sa končí z dôvodu dosiahnutia veku odchodu do dôchodku stanoveného odlišne v závislosti od pohlavia pracovníka, predstavuje priamu diskrimináciu zakázanú touto smernicou, ak dotknutý pracovník dosiahne vek odchodu do dôchodku po uvedenom pristúpení.

      (1)  Ú. v. EÚ C 80, 17.3.2012.


title: Vec T-396/04: Žaloba podaná dňa 4. októbra 2004: SOFFASS S.p.A. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               8.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/39

         Žaloba podaná dňa 4. októbra 2004: SOFFASS S.p.A. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec T-396/04)
   (2005/C 6/77)
   Jazyk žaloby: taliančina
   SOFFASS S.p.A., v zastúpení: Vincenzo Biliardo a Cristiano Bacchini, advokáti podal dňa 4. októbra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu.
   SODIPAN (Société en Commandite par Actions) bol tiež účastníkom konania pred odvolacím senátom.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 16. júla 2004 (vec R 0699/2003-1),

               —

               zaviazal ÚHVT nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               Prihlasovateľ ochrannej známky spoločenstva:

               Žalobca.

               Dotknutá ochranná známka spoločenstva:

               Obrazová ochranná známka „NICKY“ — Prihláška č. 1.315.985 pre výrobky triedy 16 (výrobky z papiera a/alebo z lepenky na domáce alebo hygienické účely).

               Namietaný majiteľ ochrannej známky alebo označenia v konaní o námietke:

               Francúzska obchodná spoločnosť SODIPAN (Société en Commandite par Actions)

               Namietaná ochranná známka alebo označenie:

               Francúzske obrazové ochranné známky „NOKY“ (č. 1.346.586) a „noky“ (č. 1.400.192) pre výrobky triedy 16.

               Rozhodnutie námietkového oddelenia:

               Zamietnutie námietky.

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               Zrušenie rozhodnutia námietkového oddelenia a vrátenie veci na ďalšie konanie tomuto oddeleniu.

               Dôvody žaloby:

               Nesprávne použitie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 (1) (pravdepodobnosť zámeny).

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva, Ú. v. ES L 11 zo dňa 11.1.1994, s. 1.


title: Vec T-112/05: Žaloba podaná 2. marca 2005: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               11.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/37

         Žaloba podaná 2. marca 2005: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-112/05)
   (2005/C 143/70)
   Jazyk konania: angličtina
   Akzo Nobel NV, so sídlom v Arnheme (Holandsko), Akzo Nobel Nederland BV, so sídlom v Arnheme (Holandsko), Akzo Nobel Chemicals International BV, so sídlom v Amershoorte (Holandsko), Akzo Nobel Chemicals BV, so sídlom v Amersfoorte (Holandsko) a Akzo Nobel Functional Chemicals BV, so sídlom v Amersfoorte (Holandsko), v zastúpení: C. R. A. Swaak a J. de Gou, lawyers, podali 2. marca 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobcovia navrhujú, aby Súd prvého stupňa:

               —

               preskúmal zákonnosť napadnutého rozhodnutia podľa článku 230 ES,

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie podľa článku 231 ES,

               —

               zaviazal Komisiu znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania žalobcov.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobcovia napádajú rozhodnutie Komisie z 9. decembra 2004 vydané v konaní podľa článku 81 ES a článku 53 EHP (vec COMP/E-2/37.533 – cholín chlorid), ktorým bolo zistené, že žalobcovia boli účastníkmi súboru dohôd a zosúladených postupov pozostávajúcich z určovania cien, rozdeľovania trhov a dohodnutých postupov voči konkurentom v odvetví cholín chloridu v EHP a ktorým bola uložená žalobcom pokuta.
   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú, že došlo k porušeniu článku 23 ods. 2 nariadenia 1/2003 (1) tým, že Komisia uznala zodpovednou za porušenie predpisov tiež Akzo Nobel NV, holdingovú spoločnosť skupiny Akzo Nobel. Akzo Nobel NV nemala podľa žalobcov rozhodujúci vplyv na obchodnú politiku svojich dcérskych spoločností.
   Žalobcovia ďalej uvádzajú, že výška pokuty, ktorá im bola uložená spoločne a nerozdielne, presahuje v prípade jedného žalobcu hranicu 10 % z obratu. Komisia mala podľa názoru žalobcov obmedziť individuálnu zodpovednosť každej spoločnosti.
   Záverom žalobcovia uvádzajú, že bola porušená povinnosť odôvodniť rozhodnutie. Podľa názoru žalobcov Komisia založila svoje rozhodnutie o spoločnej a nerozdielnej zodpovednosti Akzo Nobel NV na nesprávnom odôvodnení a neuviedla, prečo prekročila pri určení spoločnej a nerozdielnej zodpovednosti v prípade jedného žalobcu hranicu 10 % z obratu.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1)


title: Výmaz veci T-242/03

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/44

         Výmaz veci T-242/03 (1)

   (2004/C 228/106)

      (Jazyk konania: nemčina)

   Uznesením z 25. mája 2004 predseda druhej komory Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci T-242/03: Ulf Jacoby proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT).

      (1)  Ú. v. ES C 200 z 23.8.2003


title: Vec T-135/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  26. februára 2015 – Francúzsko/Komisia ( „Štátna pomoc — Dôchodky — Pomoc týkajúca sa reformy spôsobu financovania dôchodkov štátny zamestnancov spoločnosti France Télécom — Zníženie náhrady, ktorú má spoločnosť France Télécom zaplatiť štátu — Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom za určitých podmienok — Výhoda“ )

text:
               13.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/24

         Rozsudok Všeobecného súdu z 26. februára 2015 – Francúzsko/Komisia
   (Vec T-135/12) (1)

   ((„Štátna pomoc - Dôchodky - Pomoc týkajúca sa reformy spôsobu financovania dôchodkov štátny zamestnancov spoločnosti France Télécom - Zníženie náhrady, ktorú má spoločnosť France Télécom zaplatiť štátu - Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom za určitých podmienok - Výhoda“))
   (2015/C 118/31)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: pôvodne E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a J. Rossi, neskôr D. Colas Diégo a R. Coesme, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Stromsky, L. Flynn a D. Grespan, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2012/540/EÚ z 20. decembra 2011 o štátnej pomoci C 25/2008 (ex NN 23/2008) – Reforma spôsobu financovania dôchodkov štátnych zamestnancov spoločnosti France Télécom, ktorú Francúzska republika zaviedla v prospech spoločnosti France Télécom (Ú. v. EÚ L 279, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Francúzska republika znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 174, 16.6.2012.


title: Vec C-481/09: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  30. septembra 2010 — Európska komisia/Česká republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Životné prostredie — Smernica 2006/7/ES — Kvalita vody určenej na kúpanie — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               20.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 317/11

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 30. septembra 2010 — Európska komisia/Česká republika
   (Vec C-481/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Smernica 2006/7/ES - Kvalita vody určenej na kúpanie - Neprebratie v stanovenej lehote)
   2010/C 317/21
   Jazyk konania: čeština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: S. Pardo Quintillán a M. Thomannová-Körnerová, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek a J. Jirkalová, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprijatie alebo neoznámenie v stanovenej lehote ustanovení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/7/ES z 15. februára 2006 o riadení kvality vody určenej na kúpanie, ktorou sa zrušuje smernica 76/160/EHS (Ú. v. EÚ L 64, s. 37)

      Výrok rozsudku

               1.

               Česká republika si tým, že v stanovenej lehote neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/7/ES z 15. februára 2006 o riadení kvality vody určenej na kúpanie, ktorou sa zrušuje smernica 76/160/EHS, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Česká republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 30.1.2010.


title: Vec C-264/07: Žaloba podaná 1. júna 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika

text:
               21.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 170/17

         Žaloba podaná 1. júna 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika
   (Vec C-264/07)
   (2007/C 170/31)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Patakia a M. Konstantinidis)

      Žalovaná: Helénska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Grécka republika si tým, že do 22. decembra 2004 neuskutočnila pre každé správne územie povodia nachádzajúce sa na jej území analýzu jeho charakteristík povodia, analýzu dopadov ľudskej činnosti na stav povrchových a podzemných vôd, ako aj ekonomickú analýzu využívania vody v súlade s technickými špecifikáciami uvedenými v prílohách II a III, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 5 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (1), pričom tým, že nepredložila súhrnné správy o analýzach podľa uvedeného článku, si tiež nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 15 ods. 2 uvedenej smernice,

               —

               zaviazať Helénsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Smernica 2000/60/ES nadobudla účinnosť 22. decembra 2000. Členské štáty boli teda povinné vykonať analýzy požadované článkom 5 ods. 1 smernice najneskôr do 22. decembra 2004 a Komisii predložiť súhrnné správy o analýzach podľa článku 15 ods. 2 smernice najneskôr do 22. marca 2005.
   Vo svojej odpovedi na písomnú výzvu Komisie grécke orgány uznali, že nekonali v súlade s článkom 15 ods. 2 a zaviazali sa predložiť požadovanú správu v júni 2006. Grécke orgány sa však nevyjadrili v súvislosti so splnením Helénskou republikou povinností vyplývajúcich jej z článku 5 ods. 1 smernice, hoci Komisia vo svojej výzve vyjadrila pochybnosti o skutočnosti, že by Helénska republika svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tohto článku, splnila.
   Z analýzy správy, ktorá bola nakoniec zaslaná v júni 2006, vyplýva, že Helénska republika si ešte stále nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 5 ods. 1 a článku 15 ods. 2 smernice 2000/60.

      (1)  Ú. v. ES L 327, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275.


title: Vec C-111/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varhoven administrativen săd (Bulharsko) 7. marca 2014 – Sărviz AG Germanija/Direktor

text:
               12.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/28

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varhoven administrativen săd (Bulharsko) 7. marca 2014 – Sărviz AG Germanija/Direktor
   (Vec C-111/14)
   2014/C 142/36
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Varhoven administrativen săd

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: GST – Sărviz AG Germanija

      Odporca: Direktor na direkcia „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Plovdiv pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 193 smernice 2006/112/ES (1) vykladať v tom zmysle, že DPH platí zdaniteľná osoba, ktorá uskutočňuje zdaniteľné dodanie tovaru alebo zdaniteľné poskytovanie služieb, alebo osoba, ktorá tovar nadobúda alebo služby prijíma, výlučne vtedy, ak zdaniteľné dodanie tovaru alebo zdaniteľné poskytovanie služieb uskutočňuje zdaniteľná osoba, ktorá nie je usadená na území členského štátu, v ktorom je DPH splatná, pokiaľ tak stanovil dotknutý členský štát, nie však obe osoby súčasne?

               2.

               Pokiaľ vychádzame z toho, že DPH platí len jedna z týchto dvoch osôb – buď dodávateľ resp. poskytovateľ alebo nadobúdateľ resp. príjemca, ak tak stanovil dotknutý členský štát, má sa postupovať podľa pravidla v zmysle článku 194 smernice aj v prípadoch, keď príjemca služieb nesprávne uplatnil mechanizmus prenesenia daňovej povinnosti, pretože vychádzal z toho, že poskytovateľ služieb nezaložil stálu prevádzkareň na účely DPH na území Bulharskej republiky, hoci poskytovateľ služieb napokon predsa založil stálu prevádzkareň v súvislosti s uskutočnenými službami?

               3.

               Má sa zásada daňovej neutrality ako základná zásada, ktorá je významná pre vytvorenie a fungovanie spoločného systému DPH, vykladať tak, že je prípustná taká prax daňových kontrol, o akú ide v konaní vo veci samej, podľa ktorej sa DPH, napriek príjemkyňou už uplatneného mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti, opätovne vypočíta aj v prípade poskytovateľky, ak zohľadníme skutočnosti, že príjemkyňa už vypočítala daň za služby, neexistuje nebezpečenstvo straty daňových príjmov a opravný postup upravený vo vnútroštátnom zákone týkajúci sa opravy daňových dokumentov sa neuplatní?

               4.

               Má sa zásada daňovej neutrality vykladať tak, že nepripúšťa, aby daňová správa na základe vnútroštátneho právneho predpisu odoprela vrátenie opakovane vypočítanej DPH poskytovateľovi služby, za ktorú jej príjemca vypočítal daň podľa článku 82 ods. 2 ZDDS, ak daňová správa odoprela príjemcovi právo na odpočet opakovane vypočítanej DPH z dôvodu neexistencie príslušného daňového dokumentu, ale opravný postup upravený vo vnútroštátnom zákone už nemožno uplatniť kvôli predmetnému právoplatnému rozhodnutiu o daňovej kontrole?

      (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1).


title: Vec T-240/13: Žaloba podaná 25. apríla 2013 — Aldi Einkauf/ÚHVT — Alifoods (Alifoods)

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/37

         Žaloba podaná 25. apríla 2013 — Aldi Einkauf/ÚHVT — Alifoods (Alifoods)
   (Vec T-240/13)
   2013/C 207/62
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Nemecko) (v zastúpení: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks, Rechtsanwälte, a C. Fürsen, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Alifoods, SA (Alicante, Španielsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 25. februára 2012 vo veci R 407/2012-4,

               —

               zaviazal žalovaného trov na náhradu konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Alifoods, SA.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „Alifoods“ pre tovary a služby zaradené do tried 29, 32 a 35 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. B 1825002.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: medzinárodná ochranná známka a slovná ochranná známka Spoločenstva „ALDI“ pre tovary a služby zaradené do tried 3, 4, 9, 16, 24, 25, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 40, 41, 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


               8.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/19

         Žaloba Dozorného orgánu EZVO proti Islandskej republike, podaná 21. februára 2008
   (Vec E-3/08)
   (2008/C 113/16)
   Dozorný orgán EZVO zastúpený splnomocnenými zástupcami Nielsom Fengerom a Florence Simonettiovou podal dňa 21. februára 2008 žalobu na Súdnom dvore EZVO proti Islandskej republike.
   Dozorný orgán EZVO žiada, aby Súdny dvor EZVO vyhlásil, že:

               1.

               Islandská republika tým, že neprijala opatrenia potrebné na to, aby sa právny predpis uvedený v bode 12u kapitoly XV prílohy II k dohode o Európskom hospodárskom priestore [nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 648/2004 z 31. marca 2004 o detergentoch] v znení prispôsobenom dohode o EHP prostredníctvom jej protokolu 1, stal súčasťou jej vnútorného právneho poriadku v predpísanej lehote, nesplnila svoje povinnosti vyplývajúce z článku 7 Dohody o EHP, a

               2.

               nariaďuje Islandskej republike uhradiť súdne trovy.

         Právna a skutková podstata veci a právne odôvodnenie:

               —

               predmetný prípad sa týka nariadenia ES o detergentoch,

               —

               v článku 7 Dohody o EHP sa uvádza, že:

                  „Akty, na ktoré sa odvoláva, alebo ktoré sú uvádzané v prílohách tejto dohody, alebo v rozhodnutiach Spoločného výboru EHP, sú záväzné pre zmluvné strany, sú alebo sa stanú súčasťou ich vnútorného právneho poriadku podľa nasledovných zásad:

                           a)

                              každý akt, ktorý zodpovedá nariadeniu EHS, ako taký sa stane súčasťou vnútorného právneho poriadku zmluvných strán;

                           b)

                              každý akt, ktorý zodpovedá smernici EHS, ponecháva na voľbu orgánov zmluvných strán výber formy a metódy jeho vykonania.“

               —

               Dozorný orgán EZVO zastáva názor, že vláda Islandskej republiky nezačlenila nariadenie do svojho právneho poriadku v predpísanej lehote.


title: Vec T-225/11: Rozsudok Všeobecného súdu z  20. februára 2013 — Caventa/ÚHVT — Anson’s Herrenhaus (BERG) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva BERG — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva Christian Berg — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               13.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/22

         Rozsudok Všeobecného súdu z 20. februára 2013 — Caventa/ÚHVT — Anson’s Herrenhaus (BERG)
   (Vec T-225/11) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva BERG - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva Christian Berg - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2013/C 108/59
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Caventa AG (Rekingen, Švajčiarsko) (v zastúpení: pôvodne J. Krenzel, neskôr T. Stein a A. Segler, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne R. Manea, neskôr D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: O. Löffel a P. Lange, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 10. februára 2011 (vec R 740/2010-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Anson’s Herrenhaus KG a Caventa AG

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Caventa AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 194, 2.7.2011.


title: Vec C-8/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Frosinone (Taliansko) 5. januára 2016 – trestné konanie proti Paola Tonachella

text:
               7.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 90/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Frosinone (Taliansko) 5. januára 2016 – trestné konanie proti Paola Tonachella
   (Vec C-8/16)
   (2016/C 090/14)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Frosinone

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Paola Tonachella

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa článok 49 a nasl. Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článok 56 a nasl. Zmluvy o fungovaní Európskej únie, vykladané najmä vo svetle zásad uvedených v rozsudku Súdneho dvora [vo veci C-72/10] zo 16. februára 2012, vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnemu ustanoveniu, ktoré stanovuje povinné bezplatné postúpenie práv na užívanie hmotného a nehmotného majetku, ktorý tvorí sieť prevádzkovania a zberu hier a stávok, v prípade ukončenia činnosti z dôvodu uplynutia doby platnosti koncesie alebo z dôvodu rozhodnutia o zániku alebo odňatí takejto koncesie?


title: Vec C-256/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 31. mája 2007 – Mitsui & Co. Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               4.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 31. mája 2007 – Mitsui & Co. Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Vec C-256/07)
   (2007/C 183/36)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd)
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Mitsui &Co. Deutschland GmbH

      Žalovaná: Hauptzollamt Düsseldorf
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Znižujú sumy platieb predávajúceho – výrobcu, ktoré boli v prejednávanom prípade zaplatené v prospech kupujúceho v rámci záručnej zmluvy a ktorými sa kupujúcemu nahrádzajú náklady spojené s opravou, ktoré mu zaúčtovali jeho odberatelia, colnú hodnotu podľa článku 29 ods. 1 a ods. 3 písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 (1), ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, ktorá bola deklarovaná na základe ceny dohodnutej medzi predávajúcim – výrobcom a medzi kupujúcim?

               2.

               Predstavujú platby predávajúceho – výrobcu kupujúcemu nahrádzajúce náklady, uvedené v otázke č. 1, úpravu prevodnej hodnoty podľa článku 145 ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 (2), ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva v znení nariadenia Komisie (ES) č. 444/2002 (3), ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (EHS) č. 2454/93, ako aj nariadení (ES) č. 2787/2000 a (ES) č. 993/2001 (Ú. v. ES L 68/11; Mim. vyd. 02/012, s. 209)?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvé dve otázky: Je článok 145 ods. 2 a 3 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva v znení nariadenia Komisie (ES) č. 444/2002, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (EHS) č. 2454/93, ako aj nariadení (ES) č. 2787/2000 a (ES) č. 993/2001 uplatniteľný na dovozy, pre ktoré boli podané colné vyhlásenia pred nadobudnutím účinnosti nariadenia Komisie (ES) č. 444/2002, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 2454/93, ako aj nariadenia (ES) č. 2787/2000 a (ES) č. 993/2001?

               4.

               Pokiaľ je na tretiu otázku potrebné odpovedať kladne: Je článok 145 ods. 2 a 3 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva v znení nariadenia Komisie (ES) č. 444/2002, ktorým sa mení a dopĺňa Colný kódex spoločenstva, ako aj nariadení (ES) č. 2787/2000 a (ES) č. 993/2001 platný?

      (1)  Ú. v. ES L 302, s. 1.

      (2)  Ú. v. ES L 253, s. 1.

      (3)  Ú. v. ES L 68, s. 11.


title: Vec T-328/10: Žaloba podaná 10. augusta 2010 — Fraas/ÚHVT (károvaný vzor vo farbách tmavosivá, svetlosivá, béžová a tmavočervená)

text:
               23.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/44

      Žaloba podaná 10. augusta 2010 — Fraas/ÚHVT (károvaný vzor vo farbách tmavosivá, svetlosivá, béžová a tmavočervená)
      (Vec T-328/10)
      ()
      (2010/C 288/85)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Nemecko) (v zastúpení: G. Würtenberger a R. Kunze, Rechtsanwälte)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 7. júna 2010 vo veci R 190/2010-4,

                  —

                  zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

         Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka zobrazujúca károvaný vzor vo farbách tmavosivá, svetlosivá, béžová a tmavočervená pre tovary tried 18, 24 a 25.

         Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

         Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

         Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) v spojení s článkom 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 (1), keďže prihlasovaná ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť, ako aj porušenie článku 75 a článku 76 nariadenia (ES) č. 207/2009, keďže sa odvolací senát nezaoberal rozsiahlymi skutkovými a právnymi tvrdeniami žalobkyne.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec C-550/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen Sad Varna (Bulharsko) 2. novembra 2011 — ET PIGI — P. Dimova/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ , Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               14.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen Sad Varna (Bulharsko) 2. novembra 2011 — ET PIGI — P. Dimova/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
   (Vec C-550/11)
   2012/C 13/15
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen Sad Varna

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: ET PIGI — P. Dimova

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

      Prejudiciálne otázky

               1.

               V akých prípadoch možno vychádzať z toho, že ide o prípad riadne preukázanej alebo potvrdenej krádeže podľa článku 185 ods. 2 smernice 2006/112 (1), a je pri tom potrebné, aby bola zistená totožnosť páchateľa a tento páchateľ už bol právoplatne odsúdený?

               2.

               V závislosti od odpovede na prvú otázku: zahŕňa pojem „riadne preukázaná alebo potvrdená krádež“ v zmysle článku 185 ods. 2 smernice 2006/112 aj taký prípad, o ktorý ide v konaní vo veci samej, kde pred podaním žaloby začalo z dôvodu krádeže konanie voči neznámemu páchateľovi, pričom orgán príslušný pre príjmy túto skutočnosť nespochybňuje a na základe nej sa domnieva, že ide o chýbajúce množstvo?

               3.

               Je, pokiaľ ide o článok 185 ods. 2 smernice 2006/112, prípustná taká vnútroštátna právna úprava, akú predstavuje článok 79 ods. 3 a článok 80 ods. 2 ZDDS, ako aj taká daňová prax, o akú ide v konaní vo veci samej, podľa ktorých v prípade nadobudnutia tovaru, ktorý bol neskôr ukradnutý, vzniká povinnosť opraviť vykonané odpočítanie dane, ak sa vychádza z toho, že štát nevyužil možnosť, ktorá mu bola poskytnutá a výslovne neupravil opravu odpočítania dane v prípade krádeže?

      (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1).


title: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 2. decembra 2004 vo veci C-398/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Helsingin hallinto-oikeus): E. Gavrielides Oy. (Smernica 90/642/EHS — Stanovenie maximálnych hladín pre rezíduá pesticídov — Listy viniča)

text:
               22.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/5

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (štvrtá komora)
   z 2. decembra 2004
   vo veci C-398/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Helsingin hallinto-oikeus): E. Gavrielides Oy. (1)

   (Smernica 90/642/EHS - Stanovenie maximálnych hladín pre rezíduá pesticídov - Listy viniča)
   (2005/C 19/09)
   Jazyk konania: fínčina
   Vo veci C-398/03, predmetom ktorej je návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Helsingin hallinto-oikeus (Fínsko) podľa článku 234 ES, rozhodnutím z 22. septembra 2003, doručeným Súdnemu dvoru 24. septembra 2003, vo vzťahu ku konaniu začatému E. Gavrielides Oy, Súdny dvor (štvrtá komora), v zložení: predseda štvrtej komory K. Lenaerts (spravodajca), sudcovia J. N. Cunha Rodrigues a K. Schiemann, generálna advokátka: J. Kokott, tajomník: L. Hewlett, hlavná referentka, vyhlásil dňa 2. decembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Smernica Rady 90/642/EHS z 27. novembra 1990 o stanovení maximálnych hladín pre rezíduá pesticídov v a na určitých produktoch rastlinného pôvodu, vrátane ovocia a zeleniny, v znení platnom pre skutkový stav v spore pred vnútroštátnym súdom, sa neuplatňuje na listy viniča.

      (1)  Ú. v. EÚ C 275 z 15.11.2003


title: Vec C-21/14 P: Odvolanie podané 16. januára 2014 : Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z  5. novembra 2013 vo veci T-512/09, Rusal Armenal ZAO/Rada Európskej únie

text:
               1.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/7

         Odvolanie podané 16. januára 2014: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 5. novembra 2013 vo veci T-512/09, Rusal Armenal ZAO/Rada Európskej únie
   (Vec C-21/14 P)
   2014/C 61/11
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: J. Brakeland, M. França a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Rusal Armenal ZAO, Rada Európskej únie

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 5. novembra 2013, ktorý bol oznámený Komisii 6. novembra 2013, vo veci T-512/09, Rusal ZAO/Rada,

               —

               zamietol prvý žalobný dôvod v prvostupňovom konaní ako nedôvodný,

               —

               vrátil vec v zostávajúcej časti Všeobecnému súdu na opätovné preskúmanie,

               —

               rozhodol, že o trovách prvostupňového a odvolacieho konania sa rozhodne neskôr.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia uvádza, že napadnutý rozsudok je potrebné zrušiť z týchto dôvodov:

               Po prvé Všeobecný súd rozhodol ultra petita.

               Po druhé Všeobecný súd nesprávne vyložil článok 2 ods. 7 nariadenia Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (1) vo verzii uplatniteľnej v okamihu prijatia sporného nariadenia a zámer normotvorcu Spoločenstva v zmysle judikatúry Nakajime (2) pri prijatí tohto ustanovenia.

               Po tretie Všeobecný súd porušil všeobecnú zásadu práva Spoločenstva o inštitucionálnej rovnováhe.

      (1)  Ú. v. ES L 56, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45.

      (2)  Rozsudok Nakajima/Rada, C-69/89, Zb. s. I-2069, body 28 až 32, opakovane uvedený v rozsudku Portugalsko/Rada, C-149/96, Zb. s. I-8395, bod 49, pozri tiež rozsudok Petrotub a Republica/Rada, C-76/00 P, Zb. s. I-79, body 53 až 56.


title: Vec C-329/04: Žaloba podaná dňa 29. júla 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko

text:
               25.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/7

         Žaloba podaná dňa 29. júla 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko
   (Vec C-329/04)
   (2004/C 239/13)
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Denis Martin, člen Právneho servisu Komisie a Horstpeter Kreppel, sudca pracovného súdu, pridelený Právnemu servisu Komisie v rámci programu výmeny vnútroštátnych zamestnancov verejnej správy, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala dňa 29. júla 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Spolkovej republike Nemecko.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               Vyslovil, že Spolková republika Nemecko si tým, že neprijala zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Rady č. 2000/43/ES (1) z 29. júna 2000, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod, alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Zaviazal Spolkovú republiku Nemecko nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota stanovená na dosiahnutie súladu so smernicou Rady č. 2000/43/ES uplynula dňa 19. júla 2003.

      (1)  Ú. v. ES L 180, s. 22


title: Vec C-297/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Regensburg (Nemecko) 21. júna 2007 – Trestné konanie proti Klaus Bourquain

text:
               8.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Regensburg (Nemecko) 21. júna 2007 – Trestné konanie proti Klaus Bourquain
   (Vec C-297/07)
   (2007/C 211/37)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Landgericht Regensburg
   Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

      Obžalovaný: Klaus Bourquain
   Prejudiciálne otázky
   V súvislosti s výkladom článku 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985 uzatvorená medzi vládami štátov hospodárskej únie Beneluxu, Spolkovej republiky Nemecko a Francúzskej republiky o postupnom odstraňovaní kontrol na ich spoločných hraniciach, podpísaného v Schengene 19. júna 1990 (1), platí zákaz stíhať osobu právoplatne odsúdenú jednou zmluvnou stranou Dohovoru inou zmluvnou stranou Dohovoru za ten istý čin, ak sa trest uložený tejto osobe nemôže podľa práva štátu, v ktorom bol rozsudok vynesený, nikdy vykonať?

      (1)  Ú. v. ES L 239, 2000, s. 19; Mim. vyd. 19/002, s. 9.


title: Vec C-550/08: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 17. júna 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht München — Nemecko) — British American Tobacco (Germany) GmbH/Hauptzollamt Schweinfurt (Smernica 92/12/EHS — Výrobky podliehajúce spotrebnej dani — Dovoz surového tabaku nepodliehajúceho spotrebnej dani, na ktorý sa vzťahuje režim aktívneho zošľachťovacieho styku — Spracovanie na rezaný tabak — Pohyb medzi členskými štátmi — Sprievodný doklad)

text:
               14.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/7

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 17. júna 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht München — Nemecko) — British American Tobacco (Germany) GmbH/Hauptzollamt Schweinfurt
   (Vec C-550/08) (1)

   (Smernica 92/12/EHS - Výrobky podliehajúce spotrebnej dani - Dovoz surového tabaku nepodliehajúceho spotrebnej dani, na ktorý sa vzťahuje režim aktívneho zošľachťovacieho styku - Spracovanie na rezaný tabak - Pohyb medzi členskými štátmi - Sprievodný doklad)
   2010/C 221/10
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht München

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: British American Tobacco (Germany) GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Schweinfurt

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Finanzgericht München — Výklad článku 5 ods. 2 a článku 15 ods. 4 smernice Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o všeobecnom systéme, držbe, preprave a kontrole tovarov podliehajúcich spotrebným daniam (Ú. v. ES L 76, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 179) — Rezaný tabak podliehajúci spotrebnej dani vyrobený v inom členskom štáte v rámci aktívneho zošľachťovacieho styku s podmienečným oslobodením od cla zo surového tabaku, ktorý pri dovoze na územie Spoločenstva nepodlieha spotrebnej dani — Požiadavka sprievodného dokladu vyhotoveného odosielateľom podľa článku 18 ods. 1 smernice 92/12/EHS na účely uplatnenia režimu podmienečného oslobodenia tabaku od dane, pokiaľ ide o jeho prepravu medzi členskými štátmi

      Výrok rozsudku

   Článok 5 ods. 2 prvý pododsek prvá zarážka smernice Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o všeobecných systémoch pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani a o vlastníctve, pohybe a monitorovaní takýchto výrobkov sa má vykladať v tom zmysle, že výrobky podliehajúce dani (tabakové výrobky) vyrobené z výrobkov, ktoré nepodliehajú dani (surový tabak) a sú dovážané do Spoločenstva v rámci režimu aktívneho zošľachťovacieho styku, sa považujú za výrobky oslobodené od dane v zmysle tohto ustanovenia, ak sa stali výrobkami podliehajúcimi dani len na základe svojho spracovania na území Spoločenstva, takže môžu byť prepravované medzi členskými štátmi bez toho, aby správne orgány požadovali administratívny alebo obchodný doklad podľa článku 18 ods. 1 tejto smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 21.3.2009.


title: Vec C-171/17: Žaloba podaná 5. apríla 2017 – Európska komisia/Maďarsko

text:
               17.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 231/5

         Žaloba podaná 5. apríla 2017 – Európska komisia/Maďarsko
   (Vec C-171/17)
   (2017/C 231/07)
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: V. Bottka a H. Tserepa-Lacombe, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Maďarsko

      Návrhy žalobkyne

   Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               konštatoval, že národný systém mobilného platenia, ktorý Maďarsko zaviedlo a ponechalo v platnosti a ktorý je upravený zákonom č. CC z roku 2011 a jeho vykonávacím nariadením č. 356/2012 z 13. decembra 2012, ktorý vytvára monopol tým, že priznáva spoločnosti Nemzeti Mobilfizetési Zrt. výlučné práva a bráni vstupu na veľkoobchodný trh mobilného platenia, ktorý bol predtým otvorený hospodárskej súťaži, a ktorého zavedenie nebolo navyše nevyhnutné ani primerané, je v rozpore:

                           —

                           po prvé s článkom 15 ods. 2 písm. d) a článkom 16 ods. 1 smernice 2006/123/ES (1),

                           —

                           po druhé s článkami 49 a 56 ZFEÚ;

               —

               uložil Maďarsku povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Zákon č. CC z 1. apríla 2011 o národnom systéme mobilného platenia (ďalej len „zákon“) zmenil právny rámec služieb mobilného platenia s účinnosťou od 1. apríla 2013 (ale so záväznými účinkami až od 2. júla 2014). Zákon vymedzuje služby, ktoré sú predmetom centralizovaného a mobilného obchodovania v týchto oblastiach: a) verejné parkovanie, b) sprístupnenie cestnej siete na účely cestnej premávky, c) preprava osôb zabezpečovaná štátnym podnikom a d) iné služby poskytované štátnym orgánom. Pokiaľ ide o tieto služby, mobilné platenie je doposiaľ v Maďarsku prakticky možné len pri verejnom parkovaní a používaní cestnej siete na účely cestnej premávky (elektronická známka a HU-GO). Toto konanie sa však týka všetkých štyroch oblastí, na ktoré sa vzťahuje zákon.
   Pokiaľ ide o služby verejného parkovania, podľa Komisie Nemzeti Mobilfizetési Zrt. vykonáva v podstate tú istú činnosť ako predchádzajúci poskytovatelia služieb mobilného platenia s tým rozdielom, že má výlučné právo uzatvárať zmluvy s prevádzkovateľmi parkovísk a jej poplatky sú regulované. Rovnako to platí aj v oblasti sprístupnenia cestnej siete na účely cestnej premávky, keďže Nemzeti Mobilfizetési Zrt. je jediným poskytovateľom, ktorý uzatvoril zmluvu s poskytovateľom verejnej služby a môže priamo za odplatu udeľovať právo používať cestu. Z toho vyplýva, že v oboch týchto oblastiach môžu ostatní poskytovatelia mobilného platenia alebo mobilných telefónnych služieb pôsobiť len ako ďalší predajcovia.
   V dôsledku toho zavedenie národného systému mobilného platenia a výlučné práva priznané spoločnosti Nemzeti Mobilfizetési Zrt. bránia vstupu (maďarských aj zahraničných) podnikov na veľkoobchodný trh mobilného platenia (to znamená na trh služieb poskytovaných iným subjektom pôsobiacim ako ďalší predajcovia, ktorí sú poskytovateľmi mobilného platenia, prostredníctvom zmlúv uzatvorených s poskytovateľmi služieb parkovania alebo iných verejných služieb), ktorý bol predtým otvorený hospodárskej súťaži. Podľa Komisie preto pravidlá týkajúce sa národného systému mobilného platenia ako celok spôsobujú diskrimináciu a porušujú slobodu usadiť sa (porušenie článku 15 smernice 2006/123/ES a článku 49 ZFEÚ). Tieto pravidlá však porušujú aj slobodu poskytovať služby (porušenie článku 16 smernice 2006/123/ES a článku 56 ZFEÚ), keďže výlučné práva priznané spoločnosti Nemzeti Mobilfizetési Zrt. obmedzujú poskytovanie cezhraničných služieb. Pokiaľ ide o iné služby, ktoré sú predmetom centralizovaného a mobilného obchodovania a pre ktoré ešte v Maďarsku neexistuje mobilné platenie, zákon priznáva rovnaké výlučné právo spoločnosti Nemzeti Mobilfizetési Zrt. a táto právna analýza sa v celom rozsahu uplatňuje aj v tomto prípade.
   Podľa relevantných ustanovení Zmluvy o FEÚ a smernice 2006/123/ES môže byť sloboda usadiť sa a sloboda poskytovať služby predmetom obmedzení len vtedy, keď tieto obmedzenia nie sú diskriminačné a sú vo verejnom záujme, a keď rešpektujú požiadavky nevyhnutnosti a proporcionality. Komisia sa domnieva, že dôvody predložené Maďarskom nemôžu odôvodniť obmedzenia zavedené zákonom, keďže nespĺňajú požiadavky v oblasti nevyhnutnosti a proporcionality.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 36).


title: Vec C-491/06: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  8. mája 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret – Dánsko) – Danske Svineproducenter/Justitsministeriet (Smernica 91/628/EHS — Ochrana zvierat počas prepravy — Prebratie smernice — Miera voľnej úvahy — Domáce zvieratá druhu ošípaných — Prepravy trvajúce viac ako osem hodín — Minimálna výška každej úrovne vozidla — Hustota naloženia)

text:
               21.6.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 158/4

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 8. mája 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret – Dánsko) – Danske Svineproducenter/Justitsministeriet
   (Vec C-491/06) (1)

   (Smernica 91/628/EHS - Ochrana zvierat počas prepravy - Prebratie smernice - Miera voľnej úvahy - Domáce zvieratá druhu ošípaných - Prepravy trvajúce viac ako osem hodín - Minimálna výška každej úrovne vozidla - Hustota naloženia)
   (2008/C 158/06)
   Jazyk konania: dánčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Vestre Landsret
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Danske Svineproducenter

      Žalovaný: Justitsministeriet

      Za účasti: Den Europæiske Dyre- og Kødhandelsunion (UECBV)
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Vestre Landsret – Výklad bodu 2 písm. b), bodu 47 písm. D a bodu 48 ods. 3 tretej zarážky prílohy smernice Rady 91/628/EHS z 19. novembra 1991 o ochrane zvierat počas prepravy, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 90/425/EHS a 91/496/EHS (Ú. v. ES L 340, s. 17; Mim. vyd. 03/012, s. 133), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 95/29/ES z 29. júna 1995 (Ú. v. ES L 148, s. 152; Mim. vyd. 03/017, s. 446) – Minimálna výška a hustota naloženia na každej plošine vo vozidlách prepravujúcich ošípané, pokiaľ čas prepravy prekračuje osem hodín
   Výrok rozsudku

               1.

               Vnútroštátna právna úprava, akou je tá vo veci samej, ktorá obsahuje schémy týkajúce sa výšky oddelení pre zvieratá, umožňujúca prepravcom odvolávať sa na presnejšie pravidlá, než sú pravidlá uvedené v smernici Rady 91/628/EHS z 19. novembra 1991 o ochrane zvierat počas prepravy, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 90/425/EHS a 91/496/EHS, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 95/29/ES z 29. júna 1995, môže patriť do rámca voľnej úvahy priznanej členským štátom v článku 249 ES pod podmienkou, že táto právna úprava, ktorá rešpektuje cieľ ochrany zvierat počas prepravy sledovaný touto smernicou v znení zmien a doplnení nebráni, porušením zásady proporcionality, realizácii cieľov sledovaných uvedenou smernicou v znení zmien a doplnení, ktorými je odstrániť technické prekážky obchodovania so živými zvieratami a hladké fungovanie trhových organizácií. Je úlohou vnútroštátneho súdu preskúmať, či uvedená právna úprava rešpektuje tieto zásady.

               2.

               Kapitola VI bod 47 časť D prílohy smernice 91/628 zmenenej a doplnenej smernicou 95/29 sa má vykladať v tom zmysle, že členský štát je oprávnený zaviesť vnútroštátnu právnu úpravu, podľa ktorej v prípade prepravy trvajúcej viac než osem hodín musí byť pre každé zviera k dispozícii plocha aspoň 0,50 m2 na 100 kg hmotnosti ošípaných.

      (1)  Ú. v. EÚ C 326, 30.12.2006.


title: Vec C-303/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgerichts (Nemecko) 8. júla 2008 – Metin Bozkurt/Spolková krajina Bádensko-Württembersko

text:
               27.9.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgerichts (Nemecko) 8. júla 2008 – Metin Bozkurt/Spolková krajina Bádensko-Württembersko
   (Vec C-303/08)
   (2008/C 247/09)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Metin Bozkurt

      Žalovaná: Spolková krajina Bádensko-Württembersko

      Ďalší účastník konania: Zástupca spolkových záujmov na Spolkovom správnom súde
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Zostáva právo na zamestnanie a pobyt, ktoré podľa článku 7 prvého odseku druhej zarážky rozhodnutia asociačnej rady EHS – Turecko č. 1/80 (ďalej len „ARB 1/80“) ako rodinný príslušník nadobudol manžel tureckého zamestnanca pôsobiaceho na legálnom trhu práce členského štátu, zachované aj po rozvode manželstva?
               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

               2.

               Pri odvolaní sa na právo na pobyt odvodené od bývalej manželky, vyplývajúce z článku 7 prvého odseku druhej zarážky rozhodnutia asociačnej rady EHS – Turecko č. 1/80 (ARB 1/80), ide o zneužitie práva, ak turecký štátny príslušník túto ženu po nadobudnutí právneho postavenia znásilnil a ublížil jej na zdraví a za tento čin bol odsúdený na trest odňatia slobody v trvaní dvoch rokov?


title: Vec T-224/11: Rozsudok Všeobecného súdu z  20. februára 2013 — Caventa/ÚHVT — Anson’s Herrenhaus (BERG) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva BERG — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva Christian Berg — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               13.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/22

         Rozsudok Všeobecného súdu z 20. februára 2013 — Caventa/ÚHVT — Anson’s Herrenhaus (BERG)
   (Vec T-224/11) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva BERG - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva Christian Berg - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2013/C 108/58
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Caventa AG (Rekingen, Švajčiarsko) (v zastúpení: pôvodne J. Krenzel, neskôr T. Stein a A. Segler, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne R. Manea, neskôr D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: O. Löffel a P. Lange, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 10. februára 2011 (vec R 1494/2010-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Anson’s Herrenhaus KG a Caventa AG

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Caventa AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 194, 2.7.2011.


title: Vec T-156/10: Žaloba podaná 6. apríla 2010 — Confederación de Cooperativas Agrarias de España a CEPES/Komisia

text:
               5.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/46

         Žaloba podaná 6. apríla 2010 — Confederación de Cooperativas Agrarias de España a CEPES/Komisia
   (Vec T-156/10)
   2010/C 148/75
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Confederación de Cooperativas Agrarias de España (Madrid, Španielsko), Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: M. Araujo Boyd, advokát, a M. Muñoz de Juan, advokátka)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkýň

               —

               prijať a posúdiť dôvody pre zrušenie uvedené v tejto žalobe,

               —

               zrušiť článok 1 napadnutého rozhodnutia,

               —

               subsidiárne zrušiť článok 4 napadnutého rozhodnutia a

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Táto žaloba smeruje proti rozhodnutiu Komisie z 15. decembra 2009 (pomoc č. C 22/2001) týkajúcemu sa opatrení v prospech poľnohospodárstva vykonaných Španielskom v dôsledku zvýšenia cien pohonných látok. Uvedené rozhodnutie určuje, že určité opatrenia na podporu poľnohospodárstva uvedené v Real Decreto-Ley 10/2000 de medidas urgentes de apoyo a los sectores agrario, pesquero y del transporte (1) (kráľovský zákonný dekrét o naliehavých opatreniach na podporu poľnohospodárskeho, rybolovného a dopravného odvetvia) zo 6. októbra, oznámené Španielskom 29. septembra 2000, predstavujú štátnu pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje jej vrátenie.
   Uvedené opatrenia boli predmetom skoršieho rozhodnutia Komisie z 11. novembra 2001 (ďalej len „pôvodné rozhodnutie“), ktoré uvádzalo, že „opatrenia na podporu poľnohospodárskych družstiev, ktoré zaviedol Real Decreto–Ley 10/2000… nepredstavujú pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES“. Toto pôvodné rozhodnutie bolo zrušené rozsudkom z 12. decembra 2006 (2) z dôvodu nedostatočného odôvodnenia, keďže Komisia vo svojom rozhodnutí dostatočne nezohľadnila účinok, ktorý mohli mať iné dane, než daň odvádzaná spoločnosťami, na daňový režim družstiev. V nadväznosti na to a bez prijatia nového rozhodnutia o začatí konania, Komisia prijala 15. decembra 2009 napadnuté rozhodnutie.
   Žalobkyne uvádzajú päť žalobných dôvodov pre zrušenie:

               —

               Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila právo dotknutých účastníkov konania byť vypočutý, keďže prijala napadnuté rozhodnutie, ktorého výrok je diametrálne odlišný od výroku uvedeného v pôvodnom rozhodnutí bez toho, aby bolo znovu začaté konanie vo veci formálneho zisťovania, alebo aby dotknutým účastníkom konania bola daná príležitosť predložiť svoje pripomienky.

               —

               Druhý žalobný dôvod Komisii vytýka, že prekročila mandát rozsudku vyhláseného vo veci T-146/03, ktorý sankcionoval iba neexistenciu dostatočného odôvodnenia určitých aspektov pôvodného rozhodnutia. Namiesto nápravy uvedených bodov, Komisia pristúpila k revízii prvkov svojho pôvodného rozhodnutia, ktoré neboli súdom spochybnené. Takéto konanie Komisie porušuje zásadu právnej istoty a zásadu ochrany legitímnej dôvery dotknutých účastníkov konania.

               —

               Po tretie žalobkyne napádajú kvalifikáciu opatrenia ako štátnej pomoci, pretože zastávajú názor, že nepostačuje tvrdiť, že poľnohospodárske družstvá, ktoré nevykonávajú 100 % svojej činnosti medzi členmi (model čisto vzájomného družstevníctva) majú „výhodu“, pretože sa nachádzajú v daňovom režime odlišnom od daňového režimu spoločností, opomínajúc skutočnosť, že družstvá a kapitálové spoločnosti sa nenachádzajú v porovnateľnej skutkovej alebo právnej situácii. Okrem toho, ak by aj porovnávanie bolo akceptovateľné — čo nie je prípad prejednávanej veci — daňový režim družstiev nepredpokladá výhodu, ale rozdiely sú odôvodnené štruktúrou a povahou španielskeho daňového systému, ako sama Komisia uznala v pôvodnom rozhodnutí, pričom tento aspekt nebol rozsudkom z 12. decembra 2006 spochybnený.

               —

               Ako štvrtý žalobný dôvod a subsidiárne, žalobkyne zastávajú názor, že Komisia neuviedla dostatočné odôvodnenie, a dopustila sa omylu v analýze zlučiteľnosti opatrenia vzhľadom na článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, a že uvedené opatrenie malo byť vyhlásené za zlučiteľné.

               —

               Nakoniec, žalobkyne spochybňujú príkaz na vrátenie pomoci uvedený v napadnutom rozhodnutí.

      (1)  Boletín Oficial del Estado (Úradný vestník Španielskeho kráľovstva) č. 241/2000 zo 7. októbra, s. 34614.

      (2)  Rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. decembra 2006, Asociación de Estaciones de Servicio de Madrid a Federación Catalana de Estaciones de Servicio/Komisia (T-146/03, Zb. s. II-98).


title: Vec C-399/09: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  22. júna 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud — Česká republika) — Marie Landtová/Česká správa sociálního zabezpečení (Voľný pohyb pracovníkov — Sociálne zabezpečenie — Dohovor v oblasti sociálneho zabezpečenia medzi dvoma členskými štátmi pred ich pristúpením k Európskej únii — Členský štát, ktorý je príslušný na hodnotenie dosiahnutých dôb poistenia — Starobný dôchodok — Vyrovnávací príspevok k dávke priznaný iba štátnym príslušníkom členského štátu s bydliskom v tomto štáte)

text:
               6.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 232/6

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 22. júna 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud — Česká republika) — Marie Landtová/Česká správa sociálního zabezpečení
   (Vec C-399/09) (1)

   (Voľný pohyb pracovníkov - Sociálne zabezpečenie - Dohovor v oblasti sociálneho zabezpečenia medzi dvoma členskými štátmi pred ich pristúpením k Európskej únii - Členský štát, ktorý je príslušný na hodnotenie dosiahnutých dôb poistenia - Starobný dôchodok - Vyrovnávací príspevok k dávke priznaný iba štátnym príslušníkom členského štátu s bydliskom v tomto štáte)
   2011/C 232/09
   Jazyk konania: čeština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Marie Landtová

      Žalovaná: Česká správa sociálního zabezpečení

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nejvyšší správní soud — Výklad článku 12 ES, článku 3 ods. 1, článku 7 ods. 2 písm. c), článkov 10 a 46, ako aj časti A bodu 6 prílohy III nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35) — Starobný dôchodok — Určenie členského štátu, ktorý je príslušný na hodnotenie dosiahnutých dôb poistenia — Vplyv právnej úpravy Spoločenstva na dohodu v oblasti sociálneho zabezpečenia uzavretú medzi dvoma členskými štátmi pred ich pristúpením k Európskej únii

      Výrok rozsudku

               1.

               Ustanovenia časti A bodu 6 prílohy III nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným a doplneným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 629/2006 z 5. apríla 2006, v spojení s článkom 7 ods. 2 písm. c) tohto nariadenia nebránia takému vnútroštátnemu pravidlu, akým je pravidlo, ktorého sa týka konanie vo veci samej, podľa ktorého sa vypláca vyrovnávací príspevok k dávke v starobe v prípade, že výška tejto dávky priznaná podľa článku 20 dvojstrannej zmluvy medzi Českou republikou a Slovenskou republikou uzavretej 29. októbra 1992 v rámci opatrení určených na vyriešenie situácie po rozdelení Českej a Slovenskej Federatívnej republiky 31. decembra 1992 je nižšia než dávka, ktorá by bola priznaná, ak by bol starobný dôchodok vypočítaný podľa právnych noriem Českej republiky.

               2.

               Článok 3 ods. 1 v spojení s článkom 10 nariadenia č. 1408/71 v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady č. 118/97, zmeneným a doplneným nariadením č. 629/2006, bráni takému vnútroštátnemu pravidlu, akého sa týka konanie vo veci samej, ktoré umožňuje vyplácať vyrovnávací príspevok k dávke v starobe len osobám s českou štátnou príslušnosťou a bydliskom na území Českej republiky, pričom to z hľadiska práva Únie nevyhnutne nevedie k tomu, že osoba, ktorá obe tieto podmienky spĺňa, bude o tento príspevok pripravená.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 30.1.2010.


title: Vec C-162/10: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  15. marca 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Ireland — Írsko) — Phonographic Performance (Ireland) Ltd/Ireland, Attorney General (Autorské práva a súvisiace práva — Smernica 2006/115/ES — Články 8 a 10 — Pojem „používateľ“ a  „verejný prenos“ — Vysielanie zvukových záznamov prostredníctvom televíznych alebo rádiových prijímačov umiestnených v hotelových izbách)

text:
               5.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 133/3

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 15. marca 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Ireland — Írsko) — Phonographic Performance (Ireland) Ltd/Ireland, Attorney General
   (Vec C-162/10) (1)

   (Autorské práva a súvisiace práva - Smernica 2006/115/ES - Články 8 a 10 - Pojem „používateľ“ a „verejný prenos“ - Vysielanie zvukových záznamov prostredníctvom televíznych alebo rádiových prijímačov umiestnených v hotelových izbách)
   2012/C 133/05
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court of Ireland

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Phonographic Performance (Ireland) Ltd

      Žalovaný: Ireland, Attorney General

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — High Court of Ireland — Výklad článku 8 ods. 2 a článku 10 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/115/ES z 12. decembra 2006 o nájomnom práve a výpožičnom práve a o určitých právach súvisiacich s autorskými právami v oblasti duševného vlastníctva (Ú. v. EÚ L 376, s. 28) — Vysielanie a verejný prenos zvukových záznamov — Právo umelcov a výrobcov na spravodlivú a jednorázovú odmenu — Pojem „používateľ“ a „verejný prenos“ — Umiestnenie televíznych a/alebo rozhlasových prijímačov v hotelových izbách, do ktorých hotel prenáša vysielací signál

      Výrok rozsudku

               1.

               Prevádzkovateľ hotelového zariadenia, ktorý poskytuje v izbách svojich hostí televízne alebo rozhlasové prijímače, do ktorých prenáša vysielaný signál, je „používateľom“, ktorý uskutočňuje „verejný prenos“ vysielaného zvukového záznamu v zmysle článku 8 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/115/ES z 12. decembra 2006 o nájomnom práve a výpožičnom práve a o určitých právach súvisiacich s autorskými právami v oblasti duševného vlastníctva.

               2.

               Prevádzkovateľ hotelového zariadenia, ktorý poskytuje v izbách svojich hostí televízne alebo rozhlasové prijímače, do ktorých prenáša vysielaný signál, má popri primeranej odmene od vysielateľa povinnosť zaplatiť podľa článku 8 ods. 2 smernice 2006/115 primeranú odmenu za vysielanie zvukových záznamov.

               3.

               Prevádzkovateľ hotelového zariadenia, ktorý neposkytuje v izbách svojich hostí televízne ani rozhlasové prijímače, ale poskytuje iný prístroj, ako aj zvukové záznamy vo fyzickej alebo v digitálnej forme, ktoré možno vysielať alebo počúvať prostredníctvom tohto prístroja, je „používateľom“, ktorý uskutočňuje „verejný prenos“ zvukového záznamu v zmysle článku 8 ods. 2 smernice 2006/115. Má preto povinnosť zaplatiť za prenos uvedených zvukových záznamov „primeranú odmenu“ v zmysle tohto ustanovenia.

               4.

               Článok 10 ods. 1 písm. a) smernice 2006/115, ktorý stanovuje obmedzenie práva na primeranú odmenu upravenú v článku 8 ods. 2 tejto smernice v prípade, že ide o „súkromné použitie“, neumožňuje členským štátom oslobodiť prevádzkovateľa hotelového zariadenia, ktorý uskutočňuje „verejný prenos“ zvukového záznamu v zmysle článku 8 ods. 2 uvedenej smernice, od povinnosti zaplatiť takú odmenu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 161, 19.6.2010.


title: Vec C-192/12 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  28. júna 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus — Fínsko) — vykonanie európskeho zatykača vydaného proti Melvinovi Westovi (Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Európsky zatykač a postupy odovzdávania osôb medzi členskými štátmi — Európsky zatykač vydaný na účely výkonu trestu odňatia slobody — Článok 28 — Ďalšie odovzdanie —  „Reťaz“ európskych zatykačov — Vykonanie tretieho európskeho zatykača proti tej istej osobe — Pojem „vykonávajúci členský štát“ — Súhlas s odovzdaním — Naliehavé prejudiciálne konanie)

text:
               25.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 258/7

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 28. júna 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus — Fínsko) — vykonanie európskeho zatykača vydaného proti Melvinovi Westovi
   (Vec C-192/12 PPU) (1)

   (Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Európsky zatykač a postupy odovzdávania osôb medzi členskými štátmi - Európsky zatykač vydaný na účely výkonu trestu odňatia slobody - Článok 28 - Ďalšie odovzdanie - „Reťaz“ európskych zatykačov - Vykonanie tretieho európskeho zatykača proti tej istej osobe - Pojem „vykonávajúci členský štát“ - Súhlas s odovzdaním - Naliehavé prejudiciálne konanie)
   2012/C 258/11
   Jazyk konania: fínčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Korkein oikeus

      Účastník konania vo veci samej

   Melvin West

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Korkein oikeus — Výklad článku 28 ods. 2 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi — Zatykač na výkon trestu odňatia slobody — Pojem „vykonávajúci členský štát“ v situácii neskoršieho odovzdania — Štátny príslušník členského štátu A, ktorý bol odovzdaný týmto členským štátom členskému štátu B s cieľom výkonu trestu odňatia slobody, neskôr odovzdaný na konci tohto trestu členským štátom B členskému štátu C s cieľom výkonu trestu odňatia slobody v tomto členskom štáte — Žiadosť členského štátu D zaslaná členskému štátu C podľa zatykača s cieľom odovzdať dotknutú osobu členskému štátu D na účely výkonu trestu odňatia slobody

      Výrok rozsudku

   Článok 28 ods. 2 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, v znení zmenenom a doplnenom rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že ak je osoba predmetom viac ako jedného odovzdania medzi členskými štátmi na základe po sebe nasledujúcich európskych zatykačov, ďalšie odovzdanie tejto osoby inému členskému štátu, ako je ten, ktorý ju odovzdal ako posledný, je podmienené jedine súhlasom členského štátu, ktorý vykonal toto posledné odovzdanie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 184, 23.6.2012.


title: Vec T-402/10: Žaloba podaná 9. septembra 2010 — Villeroy & Boch — Belgicko/Komisia

text:
               6.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/53

         Žaloba podaná 9. septembra 2010 — Villeroy & Boch — Belgicko/Komisia
   (Vec T-402/10)
   ()
   2010/C 301/85
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Villeroy & Boch — Belgicko (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: O. Brouwer a J. Blockx, advocaten)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa týka Villeroy & Boch Belgium N.V./S.A.,

               —

               subsidiárne, znížiť pokutu uloženú žalobkyni,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa žiada čiastočné zrušenie rozhodnutia Európskej komisie K(2010) 4185 v konečnom znení z 23. júna 2010 vo veci COMP/39.092 — Sanitárne zariadenia týkajúce sa porušenia článku 101 ods. 1 ZFEÚ na trhu s armatúrami, sprchovými stenami a so sanitárnou keramikou.
   Svoji žalobu opiera o sedem žalobných dôvodov:

               —

               porušenie článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP, ako aj ustálenej judikatúry, pretože rozhodnutie nesprávne vychádzalo z jediného a pokračujúceho porušenia,

               —

               porušenie povinnosti uviesť odôvodnenie, ktorá vyplýva z článku 296 ods. 2 ZFEÚ, pretože odôvodnenie jediného a pokračujúceho porušenia bolo nedostatočné a nesprávne,

               —

               porušenie povinnosti uviesť odôvodnenie týkajúce sa údajnej účasti žalobkyne na porušovaní na belgickom trhu, ktoré sa jej vytýka, ako aj nedostatok dôkazov, že sa žalobkyňa na tomto porušovaní na belgickom trhu zúčastnila,

               —

               uloženie solidárnej pokuty žalobkyni a jej materskej spoločnosti je v rozpore so zásadou nulla poena sine lege podľa článku 49 ods. 1 Charty základných práv EÚ a so zásadou, že „prísnosť trestov nesmie byť neprimeraná trestnému činu“ podľa článku 49 ods. 3 v spojení s článkom 48 ods. 1 Charty, ako aj porušenie článku 23 nariadenia (ES) č. 1/2003,

               —

               nesprávne stanovenie výšky pokuty, keďže pokuta sa vzťahuje aj na obrat, ktorý nesúvisí s porušovaním, ktoré sa žalobkyni vytýka,

               —

               neoprávnené zamietnutie žiadosti o zníženie pokuty z dôvodu neprimeranej doby konania v rozpore s článkom 41 Charty,

               —

               porušenie článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003 z dôvodu nesprávneho stanovenia pokuty v závislosti na závažnosti porušenia a nesprávne určenie „odstrašujúceho účinku“, ako aj neprimeranosť výšky pokuty v absolútnom zmysle.


title: Vec C-186/05: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 4. októbra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Švédske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Štátny monopol na maloobchodný predaj alkoholických nápojov — Zákaz dovozu uložený jednotlivcom)

text:
               8.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/4

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 4. októbra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Švédske kráľovstvo
   (Vec C-186/05) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Štátny monopol na maloobchodný predaj alkoholických nápojov - Zákaz dovozu uložený jednotlivcom)
   (2007/C 297/05)
   Jazyk konania: švédčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: L. Ström van Lier a S. Pardo Quintillán, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Švédske kráľovstvo (v zastúpení: K. Wistrand, splnomocnený zástupca)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovaného: Fínska republika (v zastúpení: E. Bygglin, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti štátom – Porušenie článkov 28 a 30 ES – Vnútroštátna právna úprava o štátnom monopole maloobchodného predaja alkoholických nápojov, ktorá zakazuje priamy dovoz týchto nápojov jednotlivcami
   Výrok rozsudku

               1.

               Zákazom dovozu alkoholických nápojov súkromnými osobami, konajúcimi prostredníctvom nezávislých sprostredkovateľov alebo profesionálnych dopravcov Švédske kráľovstvo nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 28 ES, bez toho, aby tento zákaz mohol byť považovaný za odôvodnený na základe článku 30 Zmluvy ES.

               2.

               Švédske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 9.7.2005.


title: Vec T-811/16: Žaloba podaná 18. novembra 2016 – Di Bernardo/Komisia

text:
               30.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/49

         Žaloba podaná 18. novembra 2016 – Di Bernardo/Komisia
   (Vec T-811/16)
   (2017/C 030/57)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Danilo Di Bernardo (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi, T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
   rozhodol tak, že

               —

               rozhodnutie z 10. augusta 2016, ktorým výberová komisia vo výberovom konaní EPSO/AST SC/03/15 vylúčila žalobcu z uvedeného výberového konania, sa zrušuje,

               —

               Komisia je v každom prípade povinná nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na rôznych zjavne nesprávnych posúdeniach, ktorých sa výberová komisia dopustila pri hodnotení odbornej praxe žalobcu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod, vznesený subsidiárne, vychádzajúci z nedostatočného odôvodnenia napadnutého rozhodnutia a založený na tom, že žalobcovi neboli oznámené kritéria výberu stanovené výberovou komisiou.