title: Vec C-708/19: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 10. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf – Nemecko) – Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Konečné antidumpingové clo – Hliníkové fólie s pôvodom v Číne – Mierne upravené hliníkové fólie – Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2017/271 – Prípustnosť – Nepodanie žaloby o neplatnosť žalobkyňou vo veci samej – Aktívna legitimácia v konaní o neplatnosť)

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/13

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 10. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf – Nemecko) – Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg
      (Vec C-708/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Konečné antidumpingové clo - Hliníkové fólie s pôvodom v Číne - Mierne upravené hliníkové fólie - Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2017/271 - Prípustnosť - Nepodanie žaloby o neplatnosť žalobkyňou vo veci samej - Aktívna legitimácia v konaní o neplatnosť)
      (2021/C 182/18)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Von Aschenbach & Voss GmbH

         Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg

         Výrok rozsudku

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, podaný rozhodnutím Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd Düsseldorf, Nemecko), z 21. augusta 2019 je neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 413, 9.12.2019.


title: Vec C-739/19: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 10. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – VK/An Bord Pleanála (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Slobodné poskytovanie služieb právnikmi – Smernica 77/249/EHS – Článok 5 – Povinnosť právnika zastupujúceho klienta v rámci vnútroštátneho súdneho konania pracovať v spojení s právnikom, ktorý koná pred daným súdom – Obmedzenia)

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/14

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 10. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – VK/An Bord Pleanála
      (Vec C-739/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Slobodné poskytovanie služieb právnikmi - Smernica 77/249/EHS - Článok 5 - Povinnosť právnika zastupujúceho klienta v rámci vnútroštátneho súdneho konania pracovať v spojení s právnikom, ktorý koná pred daným súdom - Obmedzenia)
      (2021/C 182/19)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Supreme Court

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: VK

         Žalovaný: An Bord Pleanála

         za účasti: The General Council of the Bar of Ireland, The Law Society of Ireland and the Attorney General

         Výrok rozsudku

      Článok 5 smernice Rady 77/249/EHS z 22. marca 1977 na uľahčenie účinného výkonu slobody právnikov poskytovať služby sa má vykladať v tom zmysle, že:

                  —

                  sám osebe nebráni tomu, aby vzhľadom na cieľ riadneho výkonu spravodlivosti bola právnikovi, ktorý poskytuje služby zastupovania svojho klienta, uložená povinnosť pracovať v spojení s právnikom, ktorý vykonáva činnosť pred konajúcim súdom a ktorý by v prípade potreby niesol potrebnú zodpovednosť voči tomuto súdu, v rámci systému stanovujúcemu právnikom také procesné a stavovské povinnosti, ako je povinnosť predložiť na účely riadneho priebehu konania danému súdu každú skutočnosť, ktorá môže vyplývať z práva, právnej úpravy alebo judikatúry, a od ktorej je osoba podliehajúca súdnej právomoci oslobodená, ak sa rozhodne sama zabezpečovať svoju obranu,

                  —

                  povinnosť hosťujúceho právnika pracovať v spojení s právnikom, ktorý vykonáva činnosť pred konajúcim súdom, v systéme, ktorý ponecháva na týchto právnikoch, aby si definovali svoje jednotlivé úlohy, pričom úlohou právnika, ktorý vykonáva činnosť pred súdom konajúcim vo veci je vo všeobecnosti len pomôcť hosťujúcemu právnikovi, aby sa mu umožnilo zabezpečiť riadne zastupovanie klienta a správne plnenie povinností voči danému súdu, nie je vzhľadom na cieľ riadneho výkonu spravodlivosti neprimeraná,

                  —

                  všeobecná povinnosť pracovať v spojení s právnikom, ktorý vykonáva činnosť pred konajúcim súdom a ktorá neumožňuje zohľadniť skúsenosti hosťujúceho právnika, ide nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaného cieľa riadneho výkonu spravodlivosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 413, 9.12.2019.


title: Vec C-802/19: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 11. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Firma Z/Finanzamt Y (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 90 ods. 1 – Zníženie základu dane – Zásady definované v rozsudku z 24. októbra 1996, Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) – Dodania liekov – Poskytnutie zľavy – Hypotetická povaha prejudiciálnej otázky – Neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania)

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/15

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 11. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Firma Z/Finanzamt Y
      (Vec C-802/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 90 ods. 1 - Zníženie základu dane - Zásady definované v rozsudku z 24. októbra 1996, Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) - Dodania liekov - Poskytnutie zľavy - Hypotetická povaha prejudiciálnej otázky - Neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania)
      (2021/C 182/20)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Firma Z

         Žalovaný: Finanzamt Y

         Výrok rozsudku

      Článok 90 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že lekáreň usadená v jednom členskom štáte nemôže znížiť svoj základ dane, pokiaľ ako dodania v rámci Spoločenstva oslobodené od dane z pridanej hodnoty v tomto členskom štáte uskutočňuje dodania farmaceutických výrobkov zdravotnej poisťovni poskytujúcej povinné zdravotné poistenie usadenej v inom členskom štáte a pokiaľ poisteným z tohto poistenia poskytne zľavu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 45, 10.2.2020.


title: Vec C-812/19: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 11. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Danske Bank A/S/Skatteverket (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 9 – Zdaniteľná osoba – Pojem – Článok 11 – Skupina na účely DPH – Hlavná prevádzkareň a pobočka spoločnosti nachádzajúce sa v dvoch rôznych členských štátoch – Hlavná prevádzkareň patriaca do skupiny na účely DPH, do ktorej pobočka nepatrí – Hlavná prevádzkareň poskytujúca služby pobočke a účtujúca jej náklady za tieto služby)

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/15

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 11. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Danske Bank A/S/Skatteverket
      (Vec C-812/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 9 - Zdaniteľná osoba - Pojem - Článok 11 - Skupina na účely DPH - Hlavná prevádzkareň a pobočka spoločnosti nachádzajúce sa v dvoch rôznych členských štátoch - Hlavná prevádzkareň patriaca do skupiny na účely DPH, do ktorej pobočka nepatrí - Hlavná prevádzkareň poskytujúca služby pobočke a účtujúca jej náklady za tieto služby)
      (2021/C 182/21)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial

         Žalovaný: Skatteverket

         Výrok rozsudku

      Článok 9 ods. 1 a článok 11 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa majú vykladať v tom zmysle, že na účely dane z pridanej hodnoty (DPH) sa hlavná prevádzkareň spoločnosti nachádzajúca sa v členskom štáte, ktorá je súčasťou skupiny na účely DPH vytvorenej na základe tohto článku 11, a pobočka tejto spoločnosti usadená v inom členskom štáte majú považovať za samostatné zdaniteľné osoby, keď táto hlavná prevádzkareň poskytuje uvedenej pobočke služby, ktorých náklady jej účtuje.

         (1)  Ú. v. EÚ C 19, 20.1.2020.


title: Vec C-941/19: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 10. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský soud v Ostravě – Česká republika) – Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločný colný sadzobník – Colné zaradenie – Kombinovaná nomenklatúra – Položky 3004 a 3808 – Výklad – Nariadenie (ES) č. 455/2007 – Roztok na nakvapkanie na kožu spot-on určený pre mačky proti napadnutiu blchami a kliešťami – Terapeutické alebo profylaktické účinky)

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/17

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 10. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský soud v Ostravě – Česká republika) – Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel
      (Vec C-941/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný colný sadzobník - Colné zaradenie - Kombinovaná nomenklatúra - Položky 3004 a 3808 - Výklad - Nariadenie (ES) č. 455/2007 - Roztok na nakvapkanie na kožu spot-on určený pre mačky proti napadnutiu blchami a kliešťami - Terapeutické alebo profylaktické účinky)
      (2021/C 182/24)
      Jazyk konania: čeština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Krajský soud v Ostravě

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Samohýl group a.s.

         Žalovaný: Generální ředitelství cel

         Výrok rozsudku

      Kombinovaná nomenklatúra uvedená v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, v znení vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 1101/2014 zo 16. októbra 2014, sa má vykladať v tom zmysle, že výrobok tvorený roztokom určeným pre mačky, ktorý sa musí aplikovať nakvapkaním na kožu (spot-on) pomocou pipiet (0,5 ml) a ktorý obsahuje účinnú látku nazvanú fipronil (50 mg na pipetu) a pomocné látky, akými sú butylovaný hydroxyanizol E 320, butylovaný hydroxytoluén E 321, benzylalkohol a dietylénglykol monoetyléter, spadá s výhradou, že vnútroštátny súd posúdi všetky skutkové okolnosti, ktoré má k dispozícii, do položky 3808 tejto nomenklatúry ako „insekticíd“.

         (1)  Ú. v. EÚ C 68, 2.3.2020.


title: Vec C-48/20: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 18. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny – Poľsko) – UAB „P“/Dyrektor Izby Skarbowej w B. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 203 – Nedôvodne fakturované dane – Dobrá viera vystaviteľa faktúry – Riziko straty daňových príjmov – Povinnosti členských štátov stanoviť možnosť opravy nedôvodne fakturovanej dane – Zásady daňovej neutrality a proporcionality)

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/19

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 18. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny – Poľsko) – UAB „P“/Dyrektor Izby Skarbowej w B.
      (Vec C-48/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 203 - Nedôvodne fakturované dane - Dobrá viera vystaviteľa faktúry - Riziko straty daňových príjmov - Povinnosti členských štátov stanoviť možnosť opravy nedôvodne fakturovanej dane - Zásady daňovej neutrality a proporcionality)
      (2021/C 182/26)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: UAB „P“

         Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w B.

         Výrok rozsudku

      Článok 203 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty a zásady proporcionality a neutrality dane z pridanej hodnoty (DPH) sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá neumožňuje zdaniteľnej osobe konajúcej v dobrej viere vykonať opravu faktúr nedôvodne uvádzajúcich DPH po začatí daňovej kontroly, hoci príjemca týchto faktúr by mal právo na vrátenie tejto dane, ak by transakcie, ktoré sú predmetom uvedených faktúr, boli riadne vykázané.

         (1)  Ú. v. EÚ C 191, 8.6.2020.


title: Vec C-112/20: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 11. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État – Belgicko) – M. A./État belge (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2008/115/ES – Článok 5 – Rozhodnutie o návrate – Otec maloletého dieťaťa, občana Európskej únie – Zohľadnenie najlepších záujmov dieťaťa pri prijímaní rozhodnutia o návrate)

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/20

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 11. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État – Belgicko) – M. A./État belge
      (Vec C-112/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2008/115/ES - Článok 5 - Rozhodnutie o návrate - Otec maloletého dieťaťa, občana Európskej únie - Zohľadnenie najlepších záujmov dieťaťa pri prijímaní rozhodnutia o návrate)
      (2021/C 182/28)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d'État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: M. A.

         Žalovaný: État belge

         Výrok rozsudku

      Článok 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, v spojení s článkom 24 Charty základných práv Európskej únie, sa má vykladať v tom zmysle, že členské štáty sú povinné náležite vziať do úvahy najlepšie záujmy dieťaťa pred prijatím rozhodnutia o návrate, ktoré je spojené so zákazom vstupu, aj keď adresátom tohto rozhodnutia nie je maloletá osoba, ale jej otec.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 11.5.2020.


title: Vec C-648/20 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 10. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Westminster Magistrates’ Court – Spojené kráľovstvo) – Výkon európskeho zatykača vydaného proti PI (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Naliehavé prejudiciálne konanie – Justičná spolupráca v trestných veciach – Európsky zatykač – Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV – Článok 8 ods. 1 písm. c) – Európsky zatykač vydaný prokuratúrou členského štátu na účely trestného stíhania na základe opatrenia zahŕňajúceho pozbavenie osobnej slobody vydaného tým istým orgánom – Neexistencia súdneho preskúmania pred odovzdaním vyžiadanej osoby – Dôsledky – Účinná súdna ochrana – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie)

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/21

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 10. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Westminster Magistrates’ Court – Spojené kráľovstvo) – Výkon európskeho zatykača vydaného proti PI
      (Vec C-648/20 PPU) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Naliehavé prejudiciálne konanie - Justičná spolupráca v trestných veciach - Európsky zatykač - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Článok 8 ods. 1 písm. c) - Európsky zatykač vydaný prokuratúrou členského štátu na účely trestného stíhania na základe opatrenia zahŕňajúceho pozbavenie osobnej slobody vydaného tým istým orgánom - Neexistencia súdneho preskúmania pred odovzdaním vyžiadanej osoby - Dôsledky - Účinná súdna ochrana - Článok 47 Charty základných práv Európskej únie)
      (2021/C 182/29)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Westminster Magistrates’ Court

         Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

      PI

         Výrok rozsudku

      Článok 8 ods. 1 písm. c) rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie a judikatúrou Súdneho dvora, sa má vykladať v tom zmysle, že požiadavky účinnej súdnej ochrany, ktorú musí mať osoba, na ktorú bol vydaný európsky zatykač na účely trestného stíhania, nie sú splnené, pokiaľ tak európsky zatykač, ako aj súdne rozhodnutie, na ktorom je tento európsky zatykač založený, vydáva prokurátor, ktorého možno kvalifikovať ako „súdny orgán vydávajúci zatykač“ v zmysle článku 6 ods. 1 tohto rámcového rozhodnutia, avšak nemôžu byť predmetom súdneho preskúmania v členskom štáte vydávajúcom zatykač pred odovzdaním vyžiadanej osoby vykonávajúcim členským štátom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 62, 22.2.2021.


title: Vec C-755/19: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 11. februára 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État – Belgicko) – T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Azylová politika – Spoločné konania o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany – Smernica 2013/32/EÚ – Článok 46 – Charta základných práv Európskej únie – Článok 47 – Právo na účinný opravný prostriedok – Žaloba proti rozhodnutiu o zamietnutí ďalšej žiadosti o medzinárodnú ochranu ako neprípustnej – Lehota na podanie žaloby – Umiestnenie do zaistenia)

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/22

      Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 11. februára 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État – Belgicko) – T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Vec C-755/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Azylová politika - Spoločné konania o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany - Smernica 2013/32/EÚ - Článok 46 - Charta základných práv Európskej únie - Článok 47 - Právo na účinný opravný prostriedok - Žaloba proti rozhodnutiu o zamietnutí ďalšej žiadosti o medzinárodnú ochranu ako neprípustnej - Lehota na podanie žaloby - Umiestnenie do zaistenia)
      (2021/C 182/31)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d'État

         Účastníci konania

         Žalobca: T.H.C.

         Žalovaný: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Výrok

      Článok 46 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany, v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá žalobu proti rozhodnutiu o neprípustnosti ďalšej žiadosti o medzinárodnú ochranu podmieňuje dodržaním lehoty päť dní na jej podanie, vrátane dní pracovného pokoja a štátnych sviatkov, ak je dotknutý žiadateľ umiestnený do zaistenia, pod podmienkou, že jednak je dodržaná zásada rovnosti a jednak je v takej lehote zabezpečený riadny prístup žiadateľov umiestnených do zaistenia k procesným zárukám, ktoré žiadateľom o medzinárodnú ochranu priznáva právo Únie.
      Vnútroštátnemu súdu prislúcha overiť, či vnútroštátna právna úprava vo veci samej zodpovedá takým požiadavkám.

         (1)  Ú. v. EÚ C 423, 16.12.2019.


title: Vec C-378/20: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 25. februára 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Rakúsko) – Stadtapotheke E/Bezirkshauptmannschaft Linz-Land (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Charta základných práv Európskej únie – Článok 47 – Právo na spravodlivé súdne konanie – Žiadosť o udelenie koncesie na prevádzku novej lekárne – Povinnosť požiadať o posudok od lekárnickej komory – Slobodná voľba povolania a právo na prácu – Sloboda podnikania – Právo vlastniť majetok – Podmienky na založenie novej lekárne – Proporcionalita – neuplatnenie práva Únie – Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/24

      Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 25. februára 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Rakúsko) – Stadtapotheke E/Bezirkshauptmannschaft Linz-Land
      (Vec C-378/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Charta základných práv Európskej únie - Článok 47 - Právo na spravodlivé súdne konanie - Žiadosť o udelenie koncesie na prevádzku novej lekárne - Povinnosť požiadať o posudok od lekárnickej komory - Slobodná voľba povolania a právo na prácu - Sloboda podnikania - Právo vlastniť majetok - Podmienky na založenie novej lekárne - Proporcionalita - neuplatnenie práva Únie - Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)
      (2021/C 182/33)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Stadtapotheke E

         Žalovaný: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

         za účasti: AW

         Výrok

      Súdny dvor Európskej únie zjavne nemá dostatok právomoci nato, aby odpovedal na otázky, ktoré rozhodnutím 10. augusta 2020 položil Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Krajinský správny súd Horné Rakúsko, Rakúsko).

         (1)  Ú. v. EÚ C 443, 21.12. 2020.


title: Vec C-639/20 P: Odvolanie podané 26. novembra 2020: CEDC International sp. z o.o. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 23. septembra 2020 vo veci T-796/16, CEDC International/EUIPO – Underberg

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/24

      Odvolanie podané 26. novembra 2020: CEDC International sp. z o.o. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 23. septembra 2020 vo veci T-796/16, CEDC International/EUIPO – Underberg
      (Vec C-639/20 P)
      (2021/C 182/34)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: CEDC International sp. z o.o. (v zastúpení: M. Fijałkowski, radca prawny)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Underberg AG
      Uznesením z 23. marca 2021 Súdny dvor (komora rozhodujúca o prípustnosti odvolaní) rozhodol, že odvolanie nie je prípustné a že CEDC International sp. z o.o. znáša vlastné trovy konania.


title: Vec C-697/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 21. decembra 2020 – W.G./Dyrektor Izby Skarbowej w L.

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 21. decembra 2020 – W.G./Dyrektor Izby Skarbowej w L.
      (Vec C-697/20)
      (2021/C 182/35)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: W.G.

         Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w L.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa ustanovenia smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1), a najmä články 9, 295 a 296, vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej praxi zavedenej na základe článku 15 ods. 4 a 5 ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów a služieb (zákon z 11. marca 2004 o dani z tovarov a služieb; Dz. U. z roku 2011, č. 177, položka 1054, v znení zmien), ktorá vylučuje možnosť uznania manželov vykonávajúcich poľnohospodársku činnosť v poľnohospodárskom podniku s využitím majetku patriaceho do ich bezpodielového spoluvlastníctva manželov za samostatne zdaniteľné osoby na účely DPH?

                  2.

                  Je pre odpoveď na prvú otázku relevantné, že podľa vnútroštátnej praxe voľba zdanenia vykonávanej činnosti podľa všeobecnej úpravy uplatňovania DPH jedným z manželov vedie k tomu, že druhý z manželov stráca postavenie paušálne zdaňovaného roľníka?

                  3.

                  Je pre odpoveď na prvú otázku relevantné, že je možné jasne rozdeliť majetok, ktorý každý z manželov využíva samostatne a nezávisle pre potreby vykonávanej hospodárskej činnosti?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-698/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 21. decembra 2020 – Obec Wieliszew/Správca konkurznej podstaty Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie v likvidácii

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 21. decembra 2020 – Obec Wieliszew/Správca konkurznej podstaty Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie v likvidácii
      (Vec C-698/20)
      (2021/C 182/36)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Najwyższy

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Obec Wieliszew

         Žalovaný: Správca konkurznej podstaty Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie v likvidácii

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 (1) z 11. júla 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1260/1999, konkrétne jeho článok 2 bod 5, články 3 a 4, článok 57 ods. 1 a články 70 a 80, a v súčasnosti platné nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 (2) zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006, konkrétne jeho článok 2 bod 15, článok 37 ods. 1, článok 66, článok 67 ods. 1, článok 74 ods. 1 a článok 89 ods. 1, vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá neumožňuje subjektu, ktorý získal finančné prostriedky pochádzajúce z rozpočtu Európskej únie, aby sa pred súdom účinne domáhal vylúčenia týchto prostriedkov zo súpisu konkurznej podstaty, ak boli prostriedky vložené na bankový účet vedený v banke, na ktorej majetok bol neskôr vyhlásený konkurz, alebo vnútroštátnej právnej úprave, ktorá nevylučuje tieto prostriedky zo súpisu konkurznej podstaty banky nachádzajúcej sa v konkurze?

         (1)  Ú. v. EÚ L 210, 2006, s. 25.

         (2)  Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 320.


title: Vec C-715/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie (Poľsko) 18. decembra 2020 – KL/X sp. z o.o.

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/26

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie (Poľsko) 18. decembra 2020 – KL/X sp. z o.o.
      (Vec C-715/20)
      (2021/C 182/37)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: KL

         Žalovaná: X sp. z o.o.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 1 smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (1), ako aj doložky 1 a 4 rámcovej dohody, vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje povinnosť zamestnávateľa písomne uviesť dôvody rozhodnutia o výpovedi pracovnej zmluvy iba vo vzťahu k pracovným zmluvám uzatvoreným na dobu neurčitú, a v súvislosti s tým zakladá právo na súdne preskúmanie opodstatnenosti výpovedného dôvodu len vo vzťahu k zmluvám uzavretým na dobu neurčitú, pričom takúto povinnosť zamestnávateľa (teda uvedenie dôvodu výpovede) nestanovuje v prípade zmlúv uzavretých na dobu určitú (a preto podlieha súdnemu preskúmaniu len otázka súladu výpovede s ustanoveniami týkajúcimi sa výpovede zmlúv)?

                  2.

                  Môžu sa účastníci konania v súdnom spore medzi súkromnými subjektami odvolávať na uvedenú doložku 4 rámcovej dohody a na všeobecnú zásadu práva Únie týkajúcu sa zákazu diskriminácie (článok 21 Charty základných práv Európskej únie), v dôsledku čoho majú uvedené ustanovenia horizontálny účinok?

         (1)  Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368.


title: Vec C-722/20 P: Odvolanie podané 31. decembra 2020: Ultrasun AG proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) z 20. októbra 2020 vo veci T-805/19, Ultrasun AG/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/27

      Odvolanie podané 31. decembra 2020: Ultrasun AG proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) z 20. októbra 2020 vo veci T-805/19, Ultrasun AG/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      (Vec C-722/20 P)
      (2021/C 182/38)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Ultrasun AG (v zastúpení: A. Mühlendahl, H. Hartwig, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Súdny dvor Európskej únie (komora príslušná prijímať odvolania) uznesením z 25. marca 2021 odmietol odvolanie ako neprípustné a rozhodol, že odvolateľka znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-28/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Łodzi (Poľsko) 15. januára 2021 – TM/EJ

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Łodzi (Poľsko) 15. januára 2021 – TM/EJ
      (Vec C-28/21)
      (2021/C 182/39)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Łodzi

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: TM

         Žalovaná: EJ

         Prejudiciálna otázka

      Má sa formulácia „každý členský štát prijme… všetky vhodné opatrenia“ použitá v článku 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (1) vykladať v tom zmysle, že právne poriadky členských štátov musia zabezpečiť, aby zodpovednosť poisťovne za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel zahŕňala pokrytie škody v plnom rozsahu, a to okrem iného aj následkov poistnej udalosti v podobe ušlého zisku na strane poškodeného?

         (1)  Ú. v. EÚ L 263, 2009, s. 11.


title: Vec C-44/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht München (Nemecko) 28. januára 2021 – Phoenix Contact GmbH & Co. KG/HARTING Deutschland GmbH & Co. KG a Harting Electric GmbH & Co. KG

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht München (Nemecko) 28. januára 2021 – Phoenix Contact GmbH & Co. KG/HARTING Deutschland GmbH & Co. KG a Harting Electric GmbH & Co. KG
      (Vec C-44/21)
      (2021/C 182/40)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht München

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

         Odporkyne: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

         Prejudiciálna otázka

      Je v súlade s článkom 9 ods. 1 smernice 2004/48/ES (1) skutočnosť, že v konaní o predbežnej právnej ochrane vyššie krajinské súdy, ktoré sú príslušné na konanie na poslednom stupni, v zásade odmietajú vydanie predbežných opatrení v súvislosti s porušením patentov, ak sa o spornom patente doteraz neuskutočnilo konanie o námietke alebo o vyhlásení neplatnosti na prvom stupni?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva (Ú. v. EÚ L 157, 2004, s. 45; Mim. vyd. 17/002, s. 32).


title: Vec C-76/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) 8. februára 2021 – Wacker Chemie AG/Spolková republika Nemecko zastúpená Umweltbundesamt Deutsche Emissionshandelsstelle

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/28

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) 8. februára 2021 – Wacker Chemie AG/Spolková republika Nemecko zastúpená Umweltbundesamt Deutsche Emissionshandelsstelle
      (Vec C-76/21)
      (2021/C 182/42)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Berlin

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Wacker Chemie AG

         Žalovaná: Spolková republika Nemecko zastúpená Umweltbundesamt Deutsche Emissionshandelsstelle

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa definícia zvýšenia kapacity použitá v usmerneniach ETS Európskej komisie (1), v zmysle ktorej môže byť zariadenie prevádzkované s kapacitou, ktorá je najmenej o 10 % vyššia v porovnaní so začiatočnou inštalovanou kapacitou zariadenia pred zmenou, čo vyplýva z investície do fyzického kapitálu (alebo radu rastúcich investícií do fyzického kapitálu) vykladať v tom zmysle,

                              a)

                              že musí existovať príčinná súvislosť medzi investíciou do fyzického kapitálu a zvýšením technicky a právne prípustnej maximálnej kapacity alebo

                              b)

                              sa v súlade s článkom 3 písm. i) a l) rozhodnutia Komisie 2011/278/EÚ (2) z 27. apríla 2011 vychádza z porovnania s priemerom dvoch najvyšších mesačných objemov produkcie počas prvých šiestich mesiacov od začiatku zmenenej prevádzky?

                  2.

                  V prípade uvedenom v prvej otázke v písmene b): Má sa článok 3 písm. i) rozhodnutia Komisie 2011/278/EÚ z 27. apríla 2011 vykladať v tom zmysle, že nie je relevantný rozsah zvýšenia technicky a právne prípustnej maximálnej kapacity, ale zohľadní sa len posúdenie priemerných hodnôt podľa článku 3 písm. l) rozhodnutia 2011/278 bez ohľadu na to, či a v akom rozsahu takéto hodnoty vyplývajú z uskutočnenej fyzickej zmeny alebo z vyššieho využitia kapacity?

                  3.

                  Má sa pojem začiatočná inštalovaná kapacita použitý v prílohe I usmernení ETS vykladať v súlade s článkom 7 ods. 3 rozhodnutia 2011/278/EÚ?

                  4.

                  Má sa rozhodnutie Európskej komisie o nevznesení námietok proti ohlásenej schéme štátnej pomoci vykladať v tom zmysle,

                              a)

                              že sa ním v celom rozsahu potvrdzuje súlad vnútroštátnej schémy s usmerneniami o pomoci, a to aj s ohľadom na ďalšie odkazy uvádzané vo vnútroštátnej schéme pomoci na iné ustanovenia vnútroštátneho práva alebo

                              b)

                              že vnútroštátna schéma pomoci a ostatné vnútroštátne právne predpisy sa majú vykladať takým spôsobom, aby napokon zodpovedali usmerneniam o pomoci?

                  5.

                  V prípade uvedenom v štvrtej otázke v písmene a): Je rozhodnutie Európskej komisie o nevnesení námietok proti ohlásenej schéme štátnej pomoci, pokiaľ ide o zistenie súladu s príslušnými usmerneniami o pomoci, záväzné pre vnútroštátny súd?

                  6.

                  Stávajú sa usmernenia Európskej komisie o pomoci záväznými pre členský štát pri výklade a uplatňovaní schválenej schémy pomoci z dôvodu, že sa na tieto usmernenia Komisia odvoláva v rozhodnutí o nevznesení námietok proti ohlásenej schéme štátnej pomoci a posudzuje zlučiteľnosť ohlásenej pomoci na základe týchto usmernení?

                  7.

                  Je článok 10a ods. 6 smernice 2003/87/ES (3) v znení smernice (EÚ) 2018/410, podľa ktorého by mali členské štáty prijať finančné opatrenia na účely kompenzácie nepriamych nákladov na emisie oxidu uhličitého, relevantný pre výklad bodu 5 usmernení ETS, podľa ktorého musí byť pomoc obmedzená na minimum potrebné na dosiahnutie plánovanej ochrany životného prostredia?

         (1)  Oznámenie Komisie – Usmernenia k niektorým opatreniam štátnej pomoci v súvislosti so systémom obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov po roku 2012 (Ú. v. EÚ C 158, 2012, s. 4).

         (2)  Rozhodnutie Komisie z 27. apríla 2011, ktorým sa ustanovujú prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót podľa článku 10a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES, platné v celej Únii (Ú. v. EÚ L 130, 2011, s. 1).

         (3)  Smernica 2003/87/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (Ú. v. EÚ L 275, 2003, s. 32).


title: Vec C-83/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 9. februára 2021 – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/30

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 9. februára 2021 – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate
      (Vec C-83/21)
      (2021/C 182/44)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľky: Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd

         Odporca: Agenzia delle Entrate

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Akým spôsobom sa majú vykladať pojmy „technický predpis“ služieb informačnej spoločnosti a „pravidlo o službách“ informačnej spoločnosti, ktoré sú uvedené v smernici 2015/1535/EÚ (1) a najmä, majú sa tieto pojmy vykladať tak, že zahŕňajú aj opatrenia daňovej povahy, ktoré priamo nesmerujú k regulácii špecifickej služby informačnej spoločnosti, ale sú spôsobilé upraviť jej konkrétny výkon v členskom štáte, predovšetkým zavedením pre všetkých poskytovateľov sprostredkovateľskej služby v oblasti nehnuteľností – ako aj pre neusadených prevádzkovateľov poskytujúcich svoje služby na internete – súvisiacich povinností podporujúcich efektívne vyberanie daní od prenajímateľov, akými sú:

                              a)

                              zber a následné oznámenie údajov daňovým orgánom členského štátu týkajúcich sa zmlúv o krátkodobom prenájme uzatvorených v dôsledku činnosti sprostredkovateľa;

                              b)

                              zrážka podielu-časti, ktorá sa má zaplatiť daňovému úradu zo sumy uhradenej nájomcami prenajímateľom a jej následné odvedenie do štátnej pokladnice?

                  2.

                  Bránia:

                              a)

                              zásada slobodného poskytovania služieb uvedená v článku 56 ZFEÚ ako aj podobné zásady vyplývajúce zo smerníc 2006/123/ES (2) a 2000/31/ES (3), v prípade, že sa považujú za uplatniteľné na danú vec, vnútroštátnemu opatreniu, ktorý stanovuje pre sprostredkovateľov nehnuteľností aktívnych v Taliansku – ako aj pre neusadených prevádzkovateľov poskytujúcich svoje služby na internete – povinnosť zberu údajov týkajúcich sa zmlúv o krátkodobom prenájme uzatvorených ich pomocou a ich následné oznámenie daňovej správe na účely vyberania priamych daní od užívateľov služby;

                              b)

                              zásada slobodného poskytovania služieb uvedená v článku 56 ZFEÚ ako aj podobné zásady vyplývajúce zo smerníc 2006/123/ES a 2000/31/ES v prípade, že sa považujú za uplatniteľné na danú vec, vnútroštátnemu opatreniu, ktorý stanovuje pre sprostredkovateľov nehnuteľností aktívnych v Taliansku – ako aj pre neusadených prevádzkovateľov poskytujúcich svoje služby na internete – ktorí sa zapoja do štádia platby týkajúcich sa zmlúv o krátkodobom prenájme uzatvorených ich pomocou, na účely výberu priamych daní od užívateľov služby povinnosť uplatniť zrážku z týchto platieb a jej následné odvedenie do štátnej pokladnice;

                              c)

                              v prípade kladnej odpovede na predchádzajúce otázky, môžu zásadu slobodného poskytovania služieb uvedenú v článku 56 ZFEÚ, ako aj podobné zásady vyplývajúce zo smerníc 2006/123/ES a 2000/31/ES v prípade, že sa považujú za uplatniteľné na danú vec, v súlade s právom [Európskej únie] obmedziť vnútroštátne opatrenie, akými sú opatrenia opísané vyššie v písmenách a) a b) vzhľadom na to, že je inak odvedenie priamych daní, ktoré majú zaplatiť užívatelia služby, neefektívne;

                              d)

                              môžu zásadu slobodného poskytovania služieb uvedenú v článku 56 ZFEÚ ako aj podobné zásady vyplývajúce zo smerníc 2006/123/ES a 2000/31/ES v prípade, že sa považujú za uplatniteľné na danú vec, v súlade s právom [Európskej únie] obmedziť vnútroštátne opatrenie, ktoré ukladá sprostredkovateľom nehnuteľností, ktorí nie sú usadení v Taliansku povinnosť určiť daňového zástupcu, ktorý je povinný v mene a na účet neusadeného sprostredkovateľa dodržať uvedené opísané vyššie opatrenia v písmene b) vzhľadom na to, že je inak odvedenie priamych daní, ktoré má zaplatiť užívateľ služby neefektívne?

                  3.

                  Má sa článok 267 ods. 3 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že v prípade otázky výkladu práva [Európskej únie] (primárneho alebo sekundárneho) vznesenej jedným z účastníkov konania a s uvedením presného znenia otázky, má súd stále právomoc samostatne rozhodnúť o rozdelení tejto otázky tak, že podľa vlastného uváženia a najlepšieho vedomia a svedomia určí odkazy na právo [Európskej únie], vnútroštátne ustanovenia, ktoré sú s nimi prípadne v rozpore a lexikálny obsah prejudiciálnej otázky, pokiaľ je to v medziach predmetu sporu alebo je povinný prebrať otázku ako ju žiadateľ formuloval?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/1535 z 9. septembra 2015, ktorou sa stanovuje postup pri poskytovaní informácií v oblasti technických predpisov a pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti (Ú. v. EÚ L 241, 2015, s. 1).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 36).

         (3)  Smernica 2000/31/ES Európskeho parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica o elektronickom obchode) (Ú. v. ES L 178, 2000, s. 1; Mim. vyd. 13/025, s. 399).


title: Vec C-99/21 P: Odvolanie podané 17. februára 2021: Danske Slagtermestre proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 1. decembra 2020 vo veci T-486/18, Danske Slagtermestre/Európska komisia

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/32

      Odvolanie podané 17. februára 2021: Danske Slagtermestre proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 1. decembra 2020 vo veci T-486/18, Danske Slagtermestre/Európska komisia
      (Vec C-99/21 P)
      (2021/C 182/46)
      Jazyk konania: dánčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Danske Slagtermestre (v zastúpení: H. Sønderby Christensen, advokat)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia a Dánske kráľovstvo

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil uznesenie Všeobecného súdu z 1. decembra 2020 vo veci T-486/18.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

                  —

                  Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne uplatnil požiadavku priamej dotknutosti. Na podporu tohto dôvodu odvolateľ tvrdí, že na preukázanie priamej dotknutosti postačuje, že Danske Slagtermestre vysvetlil, prečo môže viacstupňový systém postaviť jeho členov do nevýhodného konkurenčného postavenia (pozri body 47 a 50 rozsudku vo veciach C-622/16 P až C-624/16 P) (1). Všeobecný súd teda vychádzal z nesprávneho posúdenia, keď v bode 103 napadnutého uznesenia dospel k záveru, že Danske Slagtermestre musí preukázať, ktorí konkrétni členovia boli dotknutí a ako presne viacstupňový systém ovplyvňuje ich konkurenčné postavenie.

                  —

                  Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd nevzal do úvahy skutočnosť, že požiadavka osobnej dotknutosti sa neuplatní na prípady uvedené v tretej časti štvrtého odseku článku 263 ZFEÚ. Odvolateľ teda tvrdí, že uznesenie Všeobecného súdu je nesprávne v rozsahu, v akom pri posudzovaní priamej dotknutosti v bode 103 odkazuje na úvahy uvedené v bodoch 71 až 77 týkajúce sa osobnej dotknutosti. Všeobecný súd výslovne uviedol tak v bode 63, ktorý je na začiatku tohto odôvodnenia, ako aj v bode 82, ktorým je na jeho konci, že sa body 71 až 77 týkajú výlučne kritéria osobnej dotknutosti.

                  —

                  Tretí odvolací dôvod: Všeobecný súd nevzal do úvahy skutočnosť, že kritériá uplatnené Súdnym dvorom vo veciach C-622/16 P až C-624/16 P potvrdzujú, že v prejednávanej veci je splnená požiadavka priamej dotknutosti. Odvolateľ teda tvrdí, že Danske Slagtermestre riadne preukázal, že (i) činnosti sú podobné, (ii) jeho členovia pôsobia na tom istom trhu tovarov a služieb ako spoločnosť, ktorej bola poskytnutá pomoc, a (iii) jeho členovia pôsobia na tom istom geografickom trhu ako spoločnosť, ktorej bola poskytnutá pomoc. V prejednávanej veci nie sú činnosti jeho členov iba podobné, ale rovnaké ako činnosť príjemcu pomoci.

                  —

                  Štvrtý odvolací dôvod: Všeobecný súd v bode 103 nesprávne použil sloveso „preukázať“, ktoré je oveľa intenzívnejšie ako výrazy „vysvetliť“ či „vyložiť“. V tejto súvislosti odvolateľ tvrdí, že nie je pravda, že Danske Slagtermestre nevysvetlil, prečo sú členovia vystavení konkurencii, ktorá je narušená viacstupňovým systémom. Bola splnená požiadavka spočívajúca v tom, že príjemca je ušetrený od nákladov, ktoré by musel znášať za obvyklých okolností v rámci každodenného riadenia alebo obvyklých činností. Potvrdzuje to judikatúra Súdneho dvora (pozri okrem iného vec C-172/03, Heiser, bod 55) (2).

                  —

                  Piaty odvolací dôvod: Všeobecný súd v každom prípade nesprávne posúdil skutkové okolnosti danej veci, a v bodoch 71 až 77 sa preto dopustil nesprávneho právneho posúdenia. Odvolateľ po prvé tvrdí, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho posúdenia, keď vyjadril výhrady ohľadom niektorých informácií poskytnutých Danske Slagtermestre, hoci Komisia ani dánska vláda tieto informácie nespochybnili, a po druhé uvádza, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho posúdenia, keď nezohľadnil niekoľko dôležitých skutočností, na ktoré Danske Slagtermestre niekoľkokrát poukázal v žalobe, v replike a v prílohách.

         (1)  Rozsudok Súdneho dvora zo 6. novembra 2018, Scuola Elementare Maria Montessori/Komisia, Komisia/Scuola Elementare Maria Montessori a Komisia/Ferracci (C-622/16 P až C-624/16 P, EU:C:2018:873).

         (2)  Rozsudok Súdneho dvora z 3. marca 2005 (C-172/03, EU:C:2005:130).


title: Vec C-106/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 22. februára 2021 – Deutsche Lufthansa AG/BC

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/33

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 22. februára 2021 – Deutsche Lufthansa AG/BC
      (Vec C-106/21)
      (2021/C 182/47)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Deutsche Lufthansa AG

         Žalovaný: BC

         Prejudiciálna otázka

      Ide v prípade štrajku zamestnancov leteckého dopravcu, ktorý zorganizovali odbory, o mimoriadnu okolnosť v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia (ES) č. 261/2004 (1)?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-107/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 22. februára 2021 – Deutsche Lufthansa/ZR

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/34

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 22. februára 2021 – Deutsche Lufthansa/ZR
      (Vec C-107/21)
      (2021/C 182/48)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalovaná a odvolateľka: Deutsche Lufthansa AG

         Žalobca a odporca: ZR

         Prejudiciálna otázka

      Považuje sa štrajk vlastných zamestnancov leteckého dopravcu, ktorý sa začal na podnet odborovej organizácie, za mimoriadnu okolnosť v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia (ES) č. 261/2004 (1)?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-110/21 P: Odvolanie podané 23. februára 2021: Universität Bremen proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-660/19, Universität Bremen/Výkonná agentúra pre výskum

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/34

      Odvolanie podané 23. februára 2021: Universität Bremen proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-660/19, Universität Bremen/Výkonná agentúra pre výskum
      (Vec C-110/21 P)
      (2021/C 182/49)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Universität Bremen (v zastúpení: C. Schmid, vysokoškolský učiteľ)

         Ďalší účastník konania: Výkonná agentúra pre výskum

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  1.

                  zrušil uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie (ôsma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-660/19, Universität Bremen/Výkonná agentúra pre výskum;

                  2.

                  vrátil vec na rozhodnutie Všeobecnému súdu, pokiaľ možno inej komore;

                  3.

                  určil, že zastúpenie Universität Bremen vysokoškolským učiteľom Christophom Schmidom vo veci T-660/19 je podľa článku 19 ods. 7 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie platné;

                  4.

                  podporne pre prípad, že bude určená neplatnosť zastúpenia vysokoškolským učiteľom, určil, že Universität Bremen je oprávnená sa aj naďalej zúčastniť konania na Všeobecnom súde vo veci T-660/19 za súčasného stavu v zastúpení advokátom, ktorý spĺňa podmienky článku 19 ods. 3 a 4 Štatútu;

                  5.

                  rozhodol, že o trovách konania sa rozhodne v konečnom rozhodnutí Všeobecného súdu s tým, že žalovaná nezávisle na konečnom rozhodnutí Všeobecného súdu bude znášať trovy doterajšieho konania o žalobe a odvolacieho konania, alebo že – podporne – každý z účastníkov konania bude znášať vlastné trovy doterajšieho konania; uložil žalovanej, aby náhradu nákladov právneho zastúpenia, ktorá jej bola poskytnutá žalobkyňou v súvislosti s konaním na Všeobecnom súde, v oboch prípadoch neodkladne vrátila žalobkyni.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka vznáša námietku, že napadnutým uznesením bola neprávom ako zjavne neprípustná odmietnutá jej žaloba na zrušenie rozhodnutia Výkonnej agentúry pre výskum Ares (2019) 4590599 zo 16. júla 2019 z dôvodu neplatného zastúpenia vysokoškolským učiteľom podľa článku 126 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu. Toto uznesenie Všeobecného súdu je podľa nej postihnuté nesprávnym právnym posúdením. Po prvé Všeobecný súd opomína, že vysokoškolskí učitelia, ktorým ich právny poriadok priznáva právo vystupovať pred súdmi ako zástupcovia, sú podľa znenia a systematiky článku 19 ods. 7 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie privilegovaní a nemusia spĺňať požiadavky autonómneho pojmu advokát podľa článku 19 ods. 3 a 4 štatútu. Po druhé – a podporne – mal Všeobecný súd na základe základného práva byť vypočutý, zakotveného v článku 47 Charty základných práv Európskej únie a v článku 6 ods. 1 EDĽP, ako aj podľa zásady proporcionality v každom prípade upozorniť na problémy týkajúce sa prípustnosti; alternatívne malo byť také upozornenie uvedené prinajmenšom na internetových stránkach Všeobecného súdu, napr. v záložke „Stručné pokyny“ k žalobe.


title: Vec C-116/21 P: Odvolanie podané 25. februára 2021: Komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-243/18, VW/Komisia

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/35

      Odvolanie podané 25. februára 2021: Komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-243/18, VW/Komisia
      (Vec C-116/21 P)
      (2021/C 182/50)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: VW, Európsky parlament, Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok zo 16. decembra 2020 (siedma komora), VW/Komisia, vyhlásený vo veci T-243/18,

                  —

                  zamietnuť žalobu v prvostupňovom konaní,

                  —

                  uložiť odporkyni v odvolacom konaní povinnosť nahradiť trovy prvostupňového konania,

                  —

                  uložiť odporkyni v odvolacom konaní povinnosť nahradiť trovy odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, pokiaľ ide o kritériá posúdenia zákonnosti rozhodnutí uskutočnených normotvorcom a na porušení povinnosti odôvodnenia (body 46 až 49 a bod 58 napadnutého rozsudku). Komisia tvrdí, že:

                  —

                  Všeobecný súd sa odchýlil od zásady, podľa ktorej posúdenie zákonnosti aktu Únie s ohľadom na základné práva nemôže spočívať na tvrdeniach zakladajúcich sa na dôsledkoch tohto aktu v konkrétnom prípade,

                  —

                  nezákonnosť ustanovenia služobného poriadku sa nemôže zakladať na „neprimeranej“ povahe rozhodnutia, ktoré normotvorca uskutočnil,

                  —

                  Všeobecný súd nezohľadnil všetky okolnosti, ktorými sa vyznačujú dve porovnávané situácie, čím porušil zásady stanovené v rozsudku HK/Komisia (C-460/18 P).

            Druhý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení pri výklade zásady zákazu diskriminácie, keďže Všeobecný súd považoval situácie uvedené v článkoch 18 a 20 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov za porovnateľné (body 50 až 61 napadnutého rozsudku). Komisia sa domnieva, že:

                  —

                  dátum uzavretia manželstva nie je jediným kritériom, ktorým sa odlišujú články 18 a 20 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov. Rozdiel spočíva v sérii okolností, ktoré Všeobecný súd odmietol zohľadniť,

                  —

                  Všeobecný súd mal zohľadniť účel minimálnej dĺžky trvania manželstva v oboch predmetných ustanoveniach, čo by preukázalo rozdiely medzi nimi,

                  —

                  diskriminácia na základe veku sa nepreukázala.

            Tretí odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení pri výklade článku 52 ods. 1 Charty základných práv a viacerých porušeniach povinnosti odôvodnenia (body 65 až 80 a 81 až 88 napadnutého rozsudku):

                  —

                  prvá časť odvolacieho dôvodu je založená na opomenutí rozhodnúť o pozostalostnom dôchodku podľa článkov 18 a 20 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov,

                  —

                  druhá časť odvolacieho dôvodu je založená na nesprávnom právnom posúdení pri výklade cieľa spočívajúceho v predchádzaní podvodom a porušení povinnosti odôvodnenia (body 65 až 80 napadnutého rozsudku),

                  —

                  tretia časť odvolacieho dôvodu je založená na nesprávnom právnom posúdení pri výklade cieľa smerujúceho k zachovaniu finančnej rovnováhy dôchodkového systému Únie (body 81 až 88 napadnutého rozsudku).


title: Vec C-117/21 P: Odvolanie podané 25. februára 2021: Komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-315/19, BT/Komisia

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/36

      Odvolanie podané 25. februára 2021: Komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-315/19, BT/Komisia
      (Vec C-117/21 P)
      (2021/C 182/51)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: BT, Európsky parlament, Rada Európskej únie, Association internationale des anciens de l’Union européenne (AIACE Internationale)

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok zo 16. decembra 2020, BT/Komisia (T-315/19),

                  —

                  zamietnuť žalobu v prvostupňovom konaní,

                  —

                  uložiť odporkyni v odvolacom konaní povinnosť nahradiť trovy prvostupňového konania,

                  —

                  uložiť odporkyni v odvolacom konaní povinnosť nahradiť trovy odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, pokiaľ ide o kritériá posúdenia zákonnosti rozhodnutí uskutočnených normotvorcom a na porušení povinnosti odôvodnenia (body 42, 49 a 57 napadnutého rozsudku). Komisia sa domnieva, že:

                  —

                  Všeobecný súd sa odchýlil od zásady, podľa ktorej posúdenie zákonnosti aktu Únie s ohľadom na základné práva nemôže spočívať na tvrdeniach zakladajúcich sa na dôsledkoch tohto aktu v konkrétnom prípade,

                  —

                  nezákonnosť ustanovenia služobného poriadku sa nemôže zakladať na „neprimeranej“ povahe rozhodnutia, ktoré normotvorca uskutočnil,

                  —

                  Všeobecný súd nezohľadnil všetky okolnosti, ktorými sa vyznačujú dve porovnávané situácie, čím porušil zásady stanovené v rozsudku HK/Komisia (C-460/18 P).

            Druhý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení pri výklade zásady zákazu diskriminácie, keďže Všeobecný súd považoval situácie uvedené v článkoch 18 a 20 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov za porovnateľné (body 51 až 63 napadnutého rozsudku). Komisia tvrdí, že:

                  —

                  dátum uzavretia manželstva nie je jediným kritériom, ktorým sa odlišujú články 18 a 20 prílohy VIII služobného poriadku. Rozdiel spočíva v sérii okolností, ktoré Všeobecný súd odmietol zohľadniť,

                  —

                  Všeobecný súd mal zohľadniť účel minimálnej dĺžky trvania manželstva v oboch predmetných ustanoveniach, čo by preukázalo rozdiely medzi nimi,

                  —

                  diskriminácia na základe veku sa nepreukázala.

            Tretí odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení pri výklade článku 52 ods. 1 Charty základných práv a viacerých porušeniach povinnosti odôvodnenia (body 66 až 93 napadnutého rozsudku):

                  —

                  prvá časť odvolacieho dôvodu je založená na nesprávnom právnom posúdení pri výklade článku 52 ods. 1 Charty základných práv, spočívajúcom v neodlíšení dôsledkov, ktoré má smrť úradníka pre pozostalého manžela/pozostalú manželku podľa toho, či bolo manželstvo uzavreté pred alebo po výkone služby (body 87 až 88 napadnutého rozsudku),

                  —

                  druhá časť odvolacieho dôvodu je založená na nesprávnom právnom posúdení pri výklade cieľa spočívajúceho v predchádzaní podvodom a porušení povinnosti odôvodnenia (body 66 až 84 napadnutého rozsudku),

                  —

                  tretia časť odvolacieho dôvodu je založená na nesprávnom právnom posúdení pri výklade cieľa smerujúceho k zachovaniu finančnej rovnováhy dôchodkového systému Únie (body 85 až 93 napadnutého rozsudku).


title: Vec C-118/21 P: Odvolanie podané 25. februára 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-442/17 RENV, RN/Komisia

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/37

      Odvolanie podané 25. februára 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-442/17 RENV, RN/Komisia
      (Vec C-118/21 P)
      (2021/C 182/52)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: RN, Európsky parlament

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok zo 16. decembra 2020, RN/Komisia(T-442/17 RENV),

                  —

                  zamietnuť žalobu v prvostupňovom konaní,

                  —

                  uložiť odporkyni v odvolacom konaní povinnosť nahradiť trovy prvostupňového konania,

                  —

                  uložiť odporkyni v odvolacom konaní povinnosť nahradiť trovy odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, spočívajúcom v tom, že Všeobecný súd rozšíril rozsah svojho rozhodovania nad rámec sporu po vrátení, ako ho vymedzil odvolací súd (body 41 až 46 napadnutého rozsudku). Komisia tvrdí, že:

                  —

                  rozsah sporu po vrátení nebol ponechaný na úvahu súdu rozhodujúceho o veci po jej vrátení,

                  —

                  odvolací súd konštatoval, že články 18 a 20 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov sa týkajú odlišných situácií. Keďže sa s týmito situáciami zaobchádzalo odlišne, implicitne, ale nevyhnutne sa vyjadril negatívne, pokiaľ ide o existenciu porušenia zásady rovnosti zaobchádzania,

                  —

                  rozsudok Všeobecného súdu po vrátení veci je v rozpore s rozsudkom vydaným v odvolacom konaní, pokiaľ ide o otázku existencie diskriminácie, ktorá bola pritom rozhodnutá s konečnou platnosťou.

            Druhý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, pokiaľ ide o kritériá posúdenia zákonnosti rozhodnutí uskutočnených normotvorcom a na porušení povinnosti odôvodnenia (body 68 až 71 a bod 79 napadnutého rozsudku). Podľa Komisie platí, že:

                  —

                  Všeobecný súd sa odchýlil od zásady, podľa ktorej posúdenie zákonnosti aktu Únie s ohľadom na základné práva nemôže spočívať na tvrdeniach zakladajúcich sa na dôsledkoch tohto aktu v konkrétnom prípade,

                  —

                  nezákonnosť ustanovenia služobného poriadku sa nemôže zakladať na „neprimeranej“ povahe rozhodnutia, ktoré normotvorca uskutočnil,

                  —

                  Všeobecný súd nezohľadnil všetky okolnosti, ktorými sa vyznačujú dve porovnávané situácie, čím porušil zásady stanovené v rozsudku HK/Komisia (C-460/18 P).

            Tretí odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení pri výklade zásady zákazu diskriminácie, keďže Všeobecný súd považoval situácie uvedené v článkoch 18 a 20 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov za porovnateľné (body 72 až 85 napadnutého rozsudku). Komisia tvrdí, že:

                  —

                  dátum uzavretia manželstva nie je jediným kritériom, ktorým sa odlišujú články 18 a 20 prílohy VIII služobného poriadku. Rozdiel spočíva v sérii okolností, ktoré Všeobecný súd odmietol zohľadniť,

                  —

                  Všeobecný súd mal zohľadniť účel minimálnej dĺžky trvania manželstva v predmetných dvoch ustanoveniach, čo by preukázalo rozdiely medzi nimi,

                  —

                  diskriminácia na základe veku sa nepreukázala.

            Štvrtý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení pri výklade článku 52 ods. 1 Charty základných práv a viacerých porušeniach povinnosti odôvodnenia (body 87 až 88 a 90 až 113 napadnutého rozsudku):

                  —

                  prvá časť odvolacieho dôvodu je založená na nesprávnom právnom posúdení pri výklade článku 52 ods. 1 Charty základných práv, spočívajúcom v neodlíšení dôsledkov, ktoré má smrť úradníka pre pozostalého manžela/pozostalú manželku podľa toho, či bolo manželstvo uzavreté pred alebo po výkone služby (body 87 až 88 napadnutého rozsudku),

                  —

                  druhá časť odvolacieho dôvodu je založená na nesprávnom právnom posúdení pri výklade cieľa spočívajúceho v predchádzaní podvodom a porušení povinnosti odôvodnenia (body 90 až 105 napadnutého rozsudku),

                  —

                  tretia časť odvolacieho dôvodu je založená na nesprávnom právnom posúdení pri výklade cieľa smerujúceho k zachovaniu finančnej rovnováhy dôchodkového systému Únie (body 106 až 113 napadnutého rozsudku).


title: Vec C-120/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 26. februára 2021 – LB/TO

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/39

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 26. februára 2021 – LB/TO
      (Vec C-120/21)
      (2021/C 182/53)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: LB

         Žalovaná: TO

         Prejudiciálna otázka

      Bránia článok 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (1) a článok 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie uplatneniu takej vnútroštátnej právnej úpravy, akou je § 194 ods. 1 v spojení s § 195 BGB (nemecký občiansky zákonník), podľa ktorej nárok na platenú ročnú dovolenku podlieha bežnej trojročnej premlčacej lehote, ktorej plynutie začína podľa podmienok uvedených v § 199 ods. 1 BGB uplynutím bežného kalendárneho roka, ak zamestnávateľ zamestnanca náležite nevyzval a nepoučil, čím mu fakticky znemožnil realizáciu jeho nároku na dovolenku?

         (1)  Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381.


title: Vec C-122/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 26. februára 2021 – Get Fresh Cosmetics Limited/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/39

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 26. februára 2021 – Get Fresh Cosmetics Limited/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
      (Vec C-122/21)
      (2021/C 182/54)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Get Fresh Cosmetics Limited

         Odporca: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 1 ods. 2 smernice Rady 87/357/EHS (1) z 25. júna 1987 o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa výrobkov, ktorých vlastnosti sa javia ako iné, než v skutočnosti sú, a ktoré preto ohrozujú zdravie alebo bezpečnosť spotrebiteľov, vykladať v tom zmysle, že vymedzuje výrobky uvedené v odseku 1 tohto článku ako výrobky, ktoré aj napriek tomu, že nie sú potravinami, majú formu, vôňu, farbu, vzhľad, obal, označenie, objem alebo rozmery, ktoré môžu spôsobiť, že spotrebitelia, najmä deti, si ich zamenia s potravinami a v dôsledku toho si ich môžu vkladať do úst, cmúľať alebo prehltnúť, čo by mohlo byť nebezpečné, a ako preukazujú objektívne a podložené údaje, mohlo by to zapríčiniť napríklad dusenie, otravu alebo perforáciu či zablokovanie tráviaceho ústrojenstva?

                  2.

                  Mal by v prípade kladnej odpovede na prvú otázku dôkazné bremeno znášať príslušný orgán dohľadu členského štátu?

         (1)  Ú. v. ES L 192, 1987, s. 49; Mim. vyd. 13/008, s. 283).


title: Vec C-123/21 P: Odvolanie podané 26. februára 2021: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-541/18, Changmao Biochemical Engineering/Komisia

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/40

      Odvolanie podané 26. februára 2021: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-541/18, Changmao Biochemical Engineering/Komisia
      (Vec C-123/21 P)
      (2021/C 182/55)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (v zastúpení: K. Adamantopoulos, dikigoros, P. Billiet, advocaat)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA a Caviro Distillerie Srl

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 vo veci T-541/18,

                  —

                  vyhovel žalobnému návrhu odvolateľky uvádzanému v jej žalobe pred Všeobecným súdom a zrušil sporné nariadenie (1) v rozsahu v akom sa týka odvolateľky, alebo alternatívne v celom jeho rozsahu, v súlade s článkom 61 Štatútu Súdneho dvora a

                  —

                  uložil Európskej komisii a vedľajším účastníkom konania zaplatiť trovy konania, ktoré odvolateľka vynaložila v tomto konaní a v konaní pred Všeobecným súdom vo veci T-541/18 alebo

                  —

                  alternatívne vrátil vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o niektorom, alebo všetkých žalobných dôvodoch odvolateľky, ak to odôvodňuje stav konania a

                  —

                  rozhodol, že o trovách konania sa rozhodne neskôr.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod: Body 64, 65 a 74 napadnutého rozsudku obsahujú nesprávne právne posúdenie, keď sa v nich uvádza, že súlad aktov EÚ prijatých podľa článku 2 ods. 7 základného nariadenia (2) s právom nemožno preskúmať vzhľadom na protokol o pristúpení Čínskej ľudovej republiky k WTO (ďalej len „protokol o pristúpení“). Alternatívne napadnutý rozsudok obsahuje nesprávne právne posúdenie, keď neuznal, že článok 2 ods. 7 základného nariadenia je výnimkou z článku 2 odsekov 1 až 6 základného nariadenia, ktorú možno špecificky uplatniť iba na dovozy z Číny do Európskej únie na základe ustanovení článku 15 písm. a) bodu ii) a písm. d) protokolu o pristúpení a len pokiaľ sú tieto ustanovenia účinné. Použitie Argentíny ako analogickej krajiny zo strany Komisie bolo v prípade odvolateľky nesprávne z hľadiska práva EÚ, ako aj práva WTO. Tento prístup vyústil do záveru, že Komisia zistila veľmi veľké dumpingové rozpätie v prípade odvolateľky, hoci žiadne by neexistovalo, ak by Komisia uplatnila na odvolateľku ustanovenia článku 2 odsekov 1 až 6 základného nariadenia.
      Druhý odvolací dôvod: Závery Všeobecného súdu v bodoch 103, 106, 109 až 112, 114, 116, 117, 120 a 121 napadnutého rozsudku obsahujú zjavne nesprávne uplatnenie právnych predpisov pri určení, že Komisia neporušila článok 3 ods. 1, 2 a 5, ako aj článok 11 ods. 2 a 9 základného nariadenia a svoju povinnosť starostlivosti a riadnej správy tým, že vo svojom posúdení stavu výrobného odvetvia kyseliny vínnej v Únii nezohľadnila výkon a komerčné aktivity Distilerie Mazzari, najväčšieho, ziskového a najúspešnejšieho výrobcu kyseliny vínnej v Únii, ako aj skutočnosť, že nesprávne investičné rozhodnutia niektorých výrobcov kyseliny vínnej z EÚ negatívne ovplyvnili ich výkonnosť.
      Tretí odvolací dôvod: Závery Všeobecného súdu v bodoch 138, 139, 145 až 147, 150 a 152 napadnutého rozsudku obsahujú zjavne nesprávne uplatnenie právnych predpisov pri určení, že Komisia neporušila článok 3 odseky 1, 2 a 5, ako aj článok 11 ods. 2 základného nariadenia a svoju povinnosť starostlivosti a riadnej správy tým, že odmietla zohľadniť činnosti Hangzhou Bioking, najväčšieho čínskeho exportéra kyseliny vínnej do EÚ, ako aj dopad klimatických zmien a rozdiely medzi konečným použitím synteticky a prirodzene vyrábanej kyseliny vínnej vo svojom posúdení pravdepodobnosti opätovného výskytu ujmy.
      Štvrtý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 171 a 173 až 177 napadnutého rozsudku, keď prijal záver, že Komisia v tejto veci ponúkla odvolateľke sprístupnenie všetkých dôležitých informácií a úvah včas. Pokiaľ by si Komisia splnila svoje povinnosti podľa článku 3 ods. 2, článku 11 ods. 2, článku 6 ods. 7, článku 19 ods. 2 a ods. 4, ako aj článku 20 ods. 2 a 4 základného nariadenia a tiež článku 6 ods. 4 a 2 antidumpingovej dohody WTO, odvolateľka by Komisii predložila vhodné vyjadrenia a z toho vyplývajúce určenie zraniteľnosti Únie a pravdepodobnosti opätovného výskytu ujmy by bolo odlišné a v prospech odvolateľky.
      Odvolateľka navyše uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď podľa článku 296 ZFEÚ posúdil tvrdenia odvolateľky o (1) neexistencii právneho základu pre uplatnenie článku 2 ods. 7 základného nariadenia sporným nariadením v bode 187 napadnutého rozsudku, (2) stave výrobného odvetvia kyseliny vínnej v Únii v bode 188 napadnutého rozsudku a (3) pravdepodobnosti opätovného výskytu ujmy a relevantnosti výkonu Hangzhou Bioking v bode 189 napadnutého rozsudku. Týmito tvrdeniami bolo potrebné sa zaoberať v rámci kontextu prvého a štvrtého žalobného návrhu uvádzaného v žalobe pred Všeobecným súdom.

         (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/921 z 28. júna 2018, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz kyseliny vínnej s pôvodom v Čínskej ľudovej republike po revíznom prešetrovaní pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 (Ú. v. EÚ L 164, 2018, s. 14).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21).


title: Vec C-128/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 26. februára 2021 – Lietuvos notarų rūmai, M. S., S. Š., D. V., V. P., J. P., D. L.-B., D. P., R. O. I./Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/41

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 26. februára 2021 – Lietuvos notarų rūmai, M. S., S. Š., D. V., V. P., J. P., D. L.-B., D. P., R. O. I./Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba
      (Vec C-128/21)
      (2021/C 182/56)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia v prvostupňovom konaní a odporcovia v odvolacom konaní: Lietuvos notarų rūmai, M. S., S. Š., D. V., V. P., J. P., D. L.-B., D. P., R. O. I.

         Žalovaná v prvostupňovom konaní a odvolateľka: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 101 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že notári v Litovskej republike sú pri vykonávaní činností súvisiacich s objasneniami prijatými notárskou komorou, ktoré sú opísané v prejednávanej veci, podnikateľmi v zmysle článku 101 ZFEÚ?

                  2.

                  Má sa článok 101 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že objasnenia prijaté litovskou notárskou komorou, ktoré sú opísané v prejednávanej veci, predstavujú rozhodnutie združenia v zmysle článku 101 ods. 1 ZFEÚ?

                  3.

                  Ak je odpoveď na druhú otázku kladná, majú tieto objasnenia za cieľ alebo následok vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci vnútorného trhu na účely článku 101 ods. 1 ZFEÚ?

                  4.

                  Majú sa tieto objasnenia opísané v prejednávanej veci pri rozhodovaní o možnom porušení článku 101 ods. 1 ZFEÚ posudzovať v súlade s kritériami stanovenými v bode 97 rozsudku Wouters (1)?

                  5.

                  Ak je odpoveď na štvrtú otázku kladná, sú ciele uvedené žalobcami, t. j. zjednocovanie notárskej praxe, vyplnenie legislatívnej medzery, ochrana záujmov spotrebiteľov, ochrana zásady rovnakého zaobchádzania so spotrebiteľmi a zásady proporcionality, ako aj ochrana notárov pred neopodstatnenou zodpovednosťou za škodu, legitímnymi cieľmi pri posudzovaní týchto objasnení v súlade s kritériami stanovenými v bode 97 rozsudku Wouters?

                  6.

                  Ak je odpoveď na piatu otázku kladná, majú sa obmedzenia uložené v týchto objasneniach považovať za obmedzenia, ktoré nepresahujú rámec toho, čo je nevyhnutné na zabezpečenie dosiahnutia legitímnych cieľov?

                  7.

                  Má sa článok 101 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že v prípade notárov, ktorí boli členmi predsedníctva, možno konštatovať, že porušili tento článok, a môže im byť uložená pokuta z dôvodu, že sa podieľali na prijatí objasnení opísaných v prejednávanej veci a zároveň pracovali ako notári?

         (1)  Rozsudok z 19. februára 2002, C-309/99, EU:C:2002:98.


title: Vec C-130/21 P: Odvolanie podané 1. marca 2021: Lukáš Wagenknecht proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 17. decembra 2020 vo veci T-350/20, Wagenknecht/Komisia

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/42

      Odvolanie podané 1. marca 2021: Lukáš Wagenknecht proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 17. decembra 2020 vo veci T-350/20, Wagenknecht/Komisia
      (Vec C-130/21 P)
      (2021/C 182/57)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Lukáš Wagenknecht (v zastúpení: A. Koller, advokátka)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil v celom rozsahu uznesenie Všeobecného súdu vo veci T-350/20, Wagenknecht/Komisia,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod je založený na porušení povinnosti nestrannosti z dôvodu konfliktu záujmov, v ktorom sa nachádza sudca Všeobecného súdu Laitenberger, ktoré vyplýva po prvé zo skutočnosti, že až do roku 2019 bol zamestnaný ako generálny riaditeľ Európskej komisie, a po druhé z toho, že pri výkone tejto funkcie vydal v roku 2018 v komunikácii s odvolateľom prostredníctvom svojho hovorcu oficiálne stanovisko, v ktorom sa uvádzalo, že Európska komisia by sa mala vyhnúť preskúmaniu prípadnej protiprávnej štátnej pomoci poskytnutej spoločnosti Agrofert Group. Takáto situácia vyvoláva objektívny dojem konfliktu záujmov sudcu Laitenbergera bez ohľadu na to, či bolo porušené konkrétne pravidlo týkajúce sa konfliktu záujmov.
      Druhý odvolací dôvod je založený na porušení povinnosti svedomitosti sudcov Všeobecného súdu, ktoré vyplýva z ich neschopnosti rozoznať základný význam tejto veci vo vzťahu k základnému inštitucionálnemu fungovaniu Únie, ako aj jej základným hodnotám, a prispôsobiť týmto skutočnostiam konanie a uznesenie, ktoré bolo vydané na jeho konci.
      Tretí odvolací dôvod je založený na porušení povinnosti nezávislosti ôsmej komory Všeobecného súdu z toho dôvodu, že bez výhrad súhlasila so sporovou stratégiou Európskej komisie, ktorej cieľom bolo vyhnúť sa vecnému preskúmaniu jej aktov ako verejnej inštitúcie a súčasne upustila od skutočného súdneho preskúmania inštitúcií Európskej únie, vrátane Európskej komisie, pokiaľ ide o ich povinnosť vymáhať zákaz konfliktu záujmov v súvislosti s rozpočtom Únie.
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd odoprel odvolateľovi spravodlivosť tým, že neumožnil uloženie sankcie verejným inštitúciám Európskej únie, vrátane Európskej komisie, v prípade, že porušili konkrétne ustanovenia práva Únie a porušili základné hodnoty Únie. Zabránenie občanom Únie a ich voleným zástupcom, aby podali žalobu na nečinnosť týchto inštitúcií predstavuje „odopretie spravodlivosti“.
      Piaty odvolací dôvod je založený na porušení práva odvolateľa na život, keďže Všeobecný súd nepreskúmal dôkazmi podporené tvrdenie odvolateľa, že jeho život je ohrozený z dôvodu uplatnenia jeho práv, ktoré sa – aj keď nepriamo – týkajú konfliktu záujmov českého predsedu vlády Andreja Babiša, pred Súdnym dvorom.
      Šiesty odvolací dôvod je založený na porušení práva na spravodlivý proces podľa článku 6 ods. 1 EDĽP a článku 47 Charty základných práv Európskej únie po prvé z toho dôvodu, že väčšina tvrdení odvolateľa nebola posúdená, čo vyplýva z kvantitatívneho ako aj z kvalitatívneho ignorovania tvrdení odvolateľa, po druhé z použitia „argumentačných faulov“ týkajúcich sa niektorých tvrdení odvolateľa, spočívajúcich v pozitívnej aj negatívnej dezinterpretácii tvrdení odvolateľa, a po potretie z toho, že tvrdenia odvolateľa neboli nijako posúdené.
      Siedmy odvolací dôvod je založený na porušení základnej hodnoty demokracie s ohľadom na skutočnosť, že celková prokrastinácia inštitúcií Únie pri riešení problému konfliktu záujmov českého predsedu vlády je pre tieto inštitúcie priaznivá, keďže Európskej komisii a ostatným členským štátom umožňuje ľahšie „získať súhlas“ Českej republiky v Európskej rade, pokiaľ ide o otázky, ktoré sú v záujme týchto iných členských štátov a Európskej komisie, ale nie v záujme Českej republiky, čo v skutočnosti znižuje hodnotu hlasu, ktorý má Česká republika ako členský štát v Európskej rade.
      Ôsmy odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd porušil základnú hodnotu právneho štátu, keď tvrdil, že poslanec parlamentu členského štátu nemá záujem na tom, aby sa Súdneho dvora opýtal, či výkonná zložka Únie (Komisia) dodržiava povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo záväznej právnej úpravy Únie, a že daňový poplatník Únie nemá záujem na tom, aby prostredníctvom svojho voleného zástupcu, predsedu stáleho výboru Českej republiky, požiadal Súdny dvor o preskúmanie zákonnosti distribúcie verejných zdrojov, a či výkonná zložka Únie (Komisia) koná v súlade s pravidlami riadnej distribúcie peňazí daňových poplatníkov a vymáha tieto pravidlá.
      Deviaty odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd porušil základnú hodnotu rovnosti pred zákonom, keďže Únia by už nebola medzinárodnou organizáciou, ktorá rešpektuje základnú hodnotu rovnosti pred zákonom, ak, ako to tvrdí Komisia a potvrdil Všeobecný súd, by niektoré (vnútroštátne) osoby a inštitúcie boli viazané článkom 61 rozpočtového nariadenia (1) a článkom 325 ods. 1 ZFEÚ, zatiaľ čo iné osoby (členovia Komisie) a inštitúcie (Komisie) by týmito dvoma článkami v skutočnosti viazané neboli, keďže by neexistoval nikto, kto by ich na nich mohol podať žalobu na Súdny dvor v prípade, že by títo poslední uvedení tieto články porušili nečinnosťou spočívajúcou v nedodržaní povinností vyplývajúcich z týchto článkov.
      Desiaty odvolací dôvod je založený na porušení základnej hodnoty právneho štátu, pretože nekonanie, ktoré porušuje základné hodnoty Únie, nemožno napraviť pokračujúcim nekonaním zo strany Komisie.
      Jedenásty odvolací dôvod je založený na porušení zásad spoločných pre právne systémy členských štátov, a to zásady zákazu konfliktu záujmov verejných činiteľov, vrátane členov vlády, ktorá tiež zahŕňa účinné vymáhanie tejto zásady, ktoré zase predpokladá možnosť osoby, ktorá má iný záujem, než sú záujmy inštitúcie Európskej únie, vrátane Európskej komisie, podať žalobu v prípade, že Európska komisia účinne nevymáha zákaz konfliktu záujmov.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) 2018/1046 z 18. júla 2018 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, o zmene nariadení (EÚ) č. 1296/2013, (EÚ) č. 1301/2013, (EÚ) č. 1303/2013, (EÚ) č. 1304/2013, (EÚ) č. 1309/2013, (EÚ) č. 1316/2013, (EÚ) č. 223/2014, (EÚ) č. 283/2014 a rozhodnutia č. 541/2014/EÚ a o zrušení nariadenia (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (Ú. v. EÚ, L 193, s. 1).


title: Vec C-131/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) 2. marca 2021 – trestné konanie proti KI

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/44

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) 2. marca 2021 – trestné konanie proti KI
      (Vec C-131/21)
      (2021/C 182/58)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      KI

         Prejudiciálna otázka

      Je začatie trestného stíhania, ktorého predmetom sú čiastočne skutky, za ktoré bola obvinenému právoplatným správnym rozhodnutím v blokovom konaní uložená pokuta, ktorá bola v dôsledku jej nezaplatenia súdnym rozhodnutím premenená na trest odňatia slobody, v rozpore s článkom 50 Listiny základných práv Európskej únie, vykladaným v spojení s článkom 4 dodatkového protokolu č. 7 k Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (EDĽP) z roku 1950 a relevantnou judikatúrou Európskeho súdu pre ľudské práva?


title: Vec C-135/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 4. marca 2021 – Deutsche Lufthansa AG/GD a WT

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/44

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 4. marca 2021 – Deutsche Lufthansa AG/GD a WT
      (Vec C-135/21)
      (2021/C 182/59)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalovaná a odvolateľka: Deutsche Lufthansa AG

         Žalobcovia a odporcovia: GD a WT

         Prejudiciálna otázka

      Považuje sa štrajk vlastných zamestnancov leteckého dopravcu, ktorý sa začal na podnet odborovej organizácie, za mimoriadnu okolnosť v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia (ES) č. 261/2004 (1)?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-138/21 P: Odvolanie podané 26. februára 2021: Rada Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-315/19, BT/Komisia

text:
               10.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/45

      Odvolanie podané 26. februára 2021: Rada Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-315/19, BT/Komisia
      (Vec C-138/21 P)
      (2021/C 182/60)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a M. Alver, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: BT, Európska komisia, Európsky parlament, Association internationale des anciens de l’Union européenne (AIACE Internationale)

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  vyhovieť odvolaniu a zrušiť napadnutý rozsudok,

                  —

                  rozhodnúť vo veci samej a zamietnuť žalobu v prvostupňovom konaní ako nedôvodnú,

                  —

                  uložiť žalobcom v prvostupňovom konaní povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade v rámci tohto konania a prvostupňového konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu odvolania Rada uvádza štyri odvolacie dôvody.
      Prvý odvolací dôvod, uvedený ako hlavný, je založený na nesprávnom právnom posúdení, pokiaľ ide o existenciu rozdielneho zaobchádzania medzi pozostalým manželom/pozostalou manželkou bývalého úradníka, ktorý uzavrel manželstvo pred skončením výkonu služby dotknutej osoby na jednej strane, a pozostalým manželom/pozostalou manželkou bývalého úradníka, ktorý uzavrel manželstvo po skončení výkonu služby na strane druhej, pokiaľ ide o účel priznania pozostalostného dôchodku podľa článku 18 alebo článku 20 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov. Podľa Rady Všeobecný súd neposúdil porovnateľnosť predmetných situácií vzhľadom na všetky okolnosti, ktorými sa vyznačujú, a to najmä vrátane príslušných právnych situácií, s prihliadnutím na predmet a cieľ aktu Únie, ktorý zakladá predmetný rozdiel, t. j. Služobný poriadok úradníkov ako celok. Všeobecný súd sa teda dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že dátum uzavretia manželstva je jedinou skutočnosťou, ktorá je rozhodujúca pre uplatnenie článku 18 alebo článku 20 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov, hoci to, čo odôvodňuje rozdielne zaobchádzanie, je podstatný skutkový a právny rozdielom medzi právnou situáciou úradníka nachádzajúceho sa v jednom z postavení uvedených v článku 35 služobného poriadku a situáciou bývalého úradníka.
      Druhý odvolací dôvod, uvedený subsidiárne, je založený na nesprávnych právnych posúdeniach týkajúcich sa rozsahu súdneho preskúmania rozhodnutí normotvorcu Únie. Všeobecný súd odkázal na existenciu „jednoduchého“ rozhodovacieho priestoru normotvorcu Únie, z ktorého „vyplýva potreba overiť, či sa nezdá neprimerané, aby sa normotvorca Únie domnieval, že zavedené rozdielne zaobchádzanie môže byť primerané a potrebné na dosiahnutie sledovaného cieľa“. Súd však normotvorcovi Únie priznáva v rámci výkonu právomocí, ktoré sú mu zverené, širokú mieru voľnej úvahy v oblastiach, v ktorých jeho konanie zahŕňa rozhodnutia tak politickej, ako aj hospodárskej alebo sociálnej povahy a v ktorých má vykonať komplexné posúdenia a hodnotenia, čo je prípad úpravy systému sociálneho zabezpečenia. Nejde preto o to, či opatrenie prijaté v tejto oblasti bolo jediné alebo najlepšie možné. Iba zjavne neprimeraná povaha tohto opatrenia vo vzťahu k cieľu, ktorého dosiahnutie príslušné inštitúcie sledujú, totiž môže ovplyvniť zákonnosť tohto opatrenia. Všeobecný súd tým, že vykonal preskúmanie nad rámec zjavne neprimeranej povahy dotknutého opatrenia, nahradil posúdenie normotvorcu svojím vlastným posúdením, a teda prekročil hranice svojho preskúmania zákonnosti.
      Tretí odvolací dôvod, uvedený subsidiárne, je založený na nesprávnych právnych posúdeniach, ktorých sa Všeobecný súd dopustil v rámci preskúmania odôvodnenosti rozdielneho zaobchádzania. Toto preskúmanie je v prvom rade postihnuté nesprávnym právnym posúdením, ktorého sa Všeobecný súd dopustil, pokiaľ ide o vymedzenie rozsahu jeho preskúmania rozhodnutí, ktoré uskutočnil normotvorca. Všeobecný súd ďalej porušil judikatúru, podľa ktorej prislúcha žalobcovi, aby predložil dôkaz o nezlučiteľnosti právneho ustanovenia s primárnym právom, a nie inštitúciám, ktoré sú autormi aktu, aby preukázali jeho zákonnosť. Po tretie sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď posudzoval odôvodnenosť rozdielneho zaobchádzania z hľadiska judikatúry, podľa ktorej všeobecná domnienka podvodu nemôže postačovať na odôvodnenie opatrenia, ktoré porušuje ciele Zmluvy o FEÚ, aby dospel k záveru, že článok 20 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov zavádza „všeobecnú a nevyvrátiteľnú domnienku podvodu vo vzťahu k manželstvám, ktoré trvali kratšie ako päť rokov“.
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení a porušení povinnosti odôvodnenia, pokiaľ ide o závery Všeobecného súdu týkajúce sa porušenia zásady zákazu diskriminácie na základe veku. Po prvé v bode 61 napadnutého rozsudku Všeobecný súd vychádzal miestami z veku pozostalého manžela/pozostalej manželky a miestami z veku úradníka alebo bývalého úradníka, čím porušil povinnosť odôvodnenia. Ďalej platí, že konštatovanie existencie osobitného znevýhodnenia pre osoby určitého veku alebo presného vekového rozpätia závisí najmä od dôkazu, že predmetná právna úprava v podstatne výraznejšej miere negatívne ovplyvňuje osoby určitého veku v porovnaní s osobami iného veku, ktorý v prejednávanej veci chýba. Napokon, za predpokladu, že dochádza k rozdielnemu zaobchádzaniu nepriamo založenému na veku bývalého úradníka ku dňu uzavretia manželstva, Všeobecný súd opomenul preskúmať, či tento rozdiel nebol v súlade s článkom 21 ods. 1 Charty základných práv, a či spĺňal kritériá uvedené v jej článku 52 ods. 1.