title: Vec T-330/21: Žaloba pod202106548aná 12. júna 2021 – EWC Academy/Komisia

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/44

      Žaloba pod202106548aná 12. júna 2021 – EWC Academy/Komisia
      (Vec T-330/21)
      (2021/C 320/50)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: EWC Academy GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: H. Däubler Gmelin, advokátka)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval neplatnosť a zrušil zamietavé rozhodnutie Komisie Európskej únie, Generálneho riaditeľstva pre zamestnanosť, sociálne záležitosti a začlenenie (EMPL), EMPL.B.2/AP/ab; Ref. Ares (2021) zo 14. apríla 2021,

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť vydať zákonné povoľujúce rozhodnutie,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žaloba je založená na nižšie uvedených dôvodoch.

                  1.

                  Napadnuté zamietavé rozhodnutie Komisie zo 14. apríla 2021 opomína význam článku 197 ods. 2 písm. c) rozpočtu EÚ (1) v spojení s verejným obstarávaním VP/2020/008 a uplatňuje tieto ustanovenia právne neprípustným spôsobom na Európske zamestnanecké rady. Požiadavka adresovaná Európskym zamestnaneckým radám predkladajúcim žiadosť, aby preukázali svoju stabilitu a finančnú spôsobilosť predložením ich vlastného rozpočtu resp. ročnej účtovnej závierky a bankového účtu, by veľkú väčšiu Európskych zamestnaneckých rád, ktorým vnútroštátna právna úprava preberajúca smernicu 2009/35/ES0 (2) nepriznáva vlastnú právnu subjektivitu, od počiatku vylúčila z poskytnutia podpory.
                  Uvedené porušuje zásadu rovnakého zaobchádzania a zákaz diskriminácie a zjavne odporuje účelu programu podpory.

                  2.

                  Keďže obmedzenie okruhu osôb oprávnených predložiť žiadosť sa v rámci verejného obstarávania neuvádza a okrem toho sa výslovne a bez akéhokoľvek obmedzenia vzťahuje okrem iného aj na britské Európske zamestnanecké rady, porušuje takéto obmedzenie aj základnú zásadu transparentnosti EÚ.

                  3.

                  Výklad uvedený v zamietavom rozhodnutí a jeho uplatnenie na Európske zamestnanecké rady by navyše viedol k nedovolenému zvýhodneniu podnikov, ktoré boli ako sociálni partneri v rámci verejného obstarávania VP/2020/008 v zásade vyzvané na predloženie vhodných projektov podpory.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) 2018/1046 z 18. júla 2018 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, o zmene nariadení (EÚ) č. 1296/2013, (EÚ) č. 1301/2013, (EÚ) č. 1303/2013, (EÚ) č. 1304/2013, (EÚ) č. 1309/2013, (EÚ) č. 1316/2013, (EÚ) č. 223/2014, (EÚ) č. 283/2014 a rozhodnutia č. 541/2014/EÚ a o zrušení nariadenia (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (Û. v. EÛ L 193, 2018, s. 1).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/38/ES zo 6. mája 2009 o zriaďovaní európskej zamestnaneckej rady alebo postupu v podnikoch s významom na úrovni Spoločenstva a v skupinách podnikov s významom na úrovni Spoločenstva na účely informovania zamestnancov a porady s nimi (prepracované znenie) (Ú. v. EÚ L 122, 2009, s. 28)


title: Vec T-331/21: Žaloba podaná 14. júna 2021 – mBank/EUIPO – European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/45

      Žaloba podaná 14. júna 2021 – mBank/EUIPO – European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)
      (Vec T-331/21)
      (2021/C 320/51)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: mBank S.A. (Varšava, Poľsko) (v zastúpení: E. Skrzydło-Tefelska a K. Gajek, lawyers)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: European Merchant Bank UAB (Vilnius, Litva)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie EMBANK European Merchant Bank – ochranná známka Európskej únie č. 18 048 966.

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 30. marca 2021 vo veci R 1845/2020-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 95 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 a článku 27 ods. 4 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625.


title: Vec T-334/21: Žaloba podaná 12. júna 2021 – Mendes de Almeida/Rada

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/46

      Žaloba podaná 12. júna 2021 – Mendes de Almeida/Rada
      (Vec T-334/21)
      (2021/C 320/52)
      Jazyk konania: portugalčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Ana Carla Mendes de Almeida (Sobreda, Portugalsko) (v zastúpení: R. Leandro Vasconcelos a M. Marques de Carvalho, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Rady z 8. marca 2021 týkajúce sa sťažnosti a dodatočnej sťažnosti, ktoré žalobkyňa podala na základe článku 90 ods. 2 Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev proti vykonávaciemu rozhodnutiu Rady (EÚ) 2020/1117 z 27. júla 2020, ktorým sa vymenúvajú európski prokurátori Európskej prokuratúry, a to v rozsahu, v akom bol za európskeho prokurátora Európskej prokuratúry vymenovaný ako dočasný zamestnanec zaradený do platovej triedy AD 13 na neobnoviteľné funkčné obdobie troch rokov od 29. júla 2020 José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra, jeden z troch kandidátov pôvodne navrhnutých Portugalskom (Ú. v. EÚ L 244, 2020, s. 18);

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/1117 z 27. júla 2020, ktorým sa vymenúvajú európski prokurátori Európskej prokuratúry v rozsah, v akom bol za európskeho prokurátora Európskej prokuratúry vymenovaný ako dočasný zamestnanec zaradený do platovej triedy AD 13 na neobnoviteľné funkčné obdobie troch rokov od 29. júla 2020 José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra;

                  —

                  zaviazal Radu Európskej únie na náhradu trov konania;

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení spočívajúcom v tom, že Rada sa domnievala, že nie je „orgánom oprávneným na vymenovanie (OOJ)“ v zmysle článku 1 ods. 1 a 2 služobného poriadku v spojení s článkom 6 Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov, keď podľa článku 96 ods. 1 nariadenia 2017/1939 menuje európskeho prokurátora.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení pravidiel upravujúcich menovanie európskych prokurátorov a zaručujúcich zásadu nezávislosti Európskej prokuratúry. Žalobkyňa tvrdí, že skutočnosť, že portugalská vláda listom zaslaným Rade Európskej únie dňa 29. novembra 2019 spochybnila poradie kandidátov vypracované výberovou komisiou podľa článku 14 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2017/1939, pričom týchto kandidátov navrhla samotná vláda, s uvedením iného ňou uprednostňovaného kandidáta, a jeho schválenie Radou, spochybňuje systematiku procesu menovania európskych prokurátorov.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zjavnom omyle vo východiskách rozhodnutia. Žalobkyňa konkrétne tvrdí, že list z 29. novembra 2019 zaslaný portugalskou vládou Rade obsahoval závažné omyly, ktoré napokon priznáva samotná vláda. Uvedené omyly spočívali v označení kandidáta uprednostňovaného portugalskou vládou ako „námestníka najvyššieho prokurátora Josého Guerry“ a to na šiestich miestach, a vo vyhlásení, že uvedený prokurátor viedol vyšetrovanie a vznášal obžalobu vo významnom procese vo veci trestných činnou proti finančným záujmom Európskej únie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci. Žalobkyňa tvrdí, že ciele, za účelom dosiahnutia ktorých boli Rade Európskej únie zverené právomoci pri výbere a menovaní európskych prokurátorov, spočívajú v zaručení nezávislosti inštitúcie a vo vymenovaní najkvalifikovanejších kandidátov z jednotlivých členských štátov, ktorí poskytujú všetky záruky nezávislosti nevyhnutné k výkonu funkcie európskeho prokurátora.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení práva na riadnu správu veci verejných. Žalobkyňa tvrdí, že pokiaľ sa Rada odchýlila od správy výberovej komisie a od poradia založeného na výsledku posúdenia touto komisiou, znamená všeobecné odôvodnenie spočívajúce v obyčajnom odkaze na „odlišné… posúdenie zásluh týchto kandidátov, ktoré bolo uskutočnené príslušnými prípravnými orgánmi Rady“, to isté čo úplná neexistencia odôvodnenia, ktorá žalobkyni znemožňuje oboznámiť sa s dôvodmi jej nevymenovania.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnakého zaobchádzania a zákazu diskriminácie. Žalobkyňa tvrdí, že Rada vykonaním „odlišného posúdenia zásluh týchto kandidátov, ktoré bolo vykonané príslušnými prípravnými orgánmi Rady“, pokiaľ sa dotýka žalobkyne, porušila zásadu rovnakého zaobchádzania a zákazu diskriminácie.


title: Vec T-336/21: Žaloba podaná 15. júna 2021 – Mendus/EUIPO (CENSOR.NET)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/47

      Žaloba podaná 15. júna 2021 – Mendus/EUIPO (CENSOR.NET)
      (Vec T-336/21)
      (2021/C 320/53)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Iaroslav Mendus (Kyjev, Ukrajina) (v zastúpení: P. Kurcman, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie CENSOR.NET – prihláška č. 17 975 929

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 16. apríla 2021 vo veci R 1225/2020-1

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu v akom ide o služby, pre ktoré bol zápis odmietnutý,

                  —

                  zrušil rozhodnutie prieskumového oddelenia zo 17. apríla 2020 v konaní o prihláške č. 17 975 929 v rozsahu v akom ide o služby, pre ktoré bol zápis odmietnutý,

                  —

                  vrátil vec EUIPO, aby EUIPO mohol rozhodnutie meritórne zmeniť a zapísať ochrannú známku Európskej únie č. 17 975 929 pre všetky služby, na ktoré sa vzťahuje,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania pred prieskumovým oddelením, konania pred odvolacím senátom a pred Všeobecným súdom.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-338/21: Žaloba podaná 18. júna 2021 – F I S I/EUIPO – Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (ECODOWN)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/48

      Žaloba podaná 18. júna 2021 – F I S I/EUIPO – Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (ECODOWN)
      (Vec T-338/21)
      (2021/C 320/54)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: F I S I Fibre sintetiche SpA (Oggiono, Taliansko) (v zastúpení: G. Cartella a B. Cartella, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (Magonza, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie ECODOWN – ochranná známka Európskej únie č. 2 756 740.

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 13. apríla 2021 vo veci R 216/2020-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  v dôsledku toho vo veci samej rozhodol v prospech zápisu ochrannej známky Európskej únie č. 2 756 740,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy konania, vrátane trov konania pred EUIPO.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  Porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. g) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  nesprávne posúdenie dôkazov predložených žalobcom o nadobudnutej rozlišovacej spôsobilosti označenia z dôvodu jeho používania.


title: Vec T-341/21: Žaloba podaná 21. júna 2021 – Rauff-Nisthar/Komisia

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/49

      Žaloba podaná 21. júna 2021 – Rauff-Nisthar/Komisia
      (Vec T-341/21)
      (2021/C 320/55)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Nadya Rauff-Nisthar (Pfinztal, Nemecko) (v zastúpení: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 9. marca 2020, ako aj rozhodnutie o preskúmaní vydané Výberovou komisiou Európskeho úradu pre výber pracovníkov (EPSO) z 19. augusta 2020 týkajúceho sa výberového konania EPSO/AD/371/19 (AD7) – 6 – Vedeckí výskumní pracovníci, o nezaradení mena žalobkyne do rezervného zoznamu pracovníkov,

                  —

                  v potrebnom rozsahu zrušil rozhodnutie, ktorým sa zamieta sťažnosť z 15. marca 2021,

                  —

                  nariadil predloženie testov a výsledkov jednotlivých testov výberového konania týkajúcich sa žalobkyne, ako aj výsledkov ďalšieho kola výberového konania na účely vecného posúdenia výsledkov, ktoré súviseli s jednotlivými nedostatkami a významným dôsledkami stresu, ktorý vyplynul zo zistených nedostatkov v súlade s článkom 91 rokovacieho poriadku Všeobecného súdu,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa jediný žalobný dôvod založený na rozdielnom zaobchádzaní vyplývajúcom z nedostatkov, ktoré nastali v priebehu skúšok, a ktoré ovplyvnili výsledky výberového konania. Tento žalobný dôvod sa delí na štyri časti:

                  1.

                  Prvá časť založená na prítomnosti technických nedostatkov pri organizácií skúšok v rámci výberového konania EPSO/AD/371/19 (AD7) – 6 – Vedeckí výskumní pracovníci, ako nedostatkov uznaných administratívou, ktoré vyvolali u žalobkyne zvýšenú úroveň stresu v priebehu skúšok.

                  2.

                  Druhá časť založená na nedostatku odbornej starostlivosti zo strany administratívy a jej nedostatočnej reakcie s cieľom napraviť uvedené nedostatky.

                  3.

                  Tretia časť založená na nezohľadnení pochybení pri posudzovaní výkonu žalobkyne a neprijatí postupov, ktorými by sa zaručilo rovnaké zaobchádzanie s účastníkmi.

                  4.

                  Štvrtá časť založená na zjavne nesprávnom posúdení výkonu žalobkyne.


title: Vec T-347/21: Žaloba podaná 21. júna 2021 – Hypo Vorarlberg Bank/SRB

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/50

      Žaloba podaná 21. júna 2021 – Hypo Vorarlberg Bank/SRB
      (Vec T-347/21)
      (2021/C 320/56)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Rakúsko) (v zastúpení: G. Eisenberger a A. Brenneis, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie SRB zo 14. apríla 2021 o výpočte príspevkov ex ante do jednotného fondu pre riešenie krízových situácií na rok 2021 (SRB/ES/2021/22), vrátane jeho príloh, a to v každom prípade v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie, ako aj jeho prílohy týka sumy, ktorú má žalobkyňa zaplatiť,

                  —

                  prerušil konanie na základe článku 69 písm. c) alebo d) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu dovtedy, kým bude s konečnou platnosťou rozhodnuté v (spojených) veciach C-584/20 P (1) a C-621/20 P (2), C-663/20 P (3) a C-664/20 P (4), keďže tieto konania, ktoré prebiehajú už určitý čas, sa z veľkej časti týkajú tých istých právnych otázok,

                  —

                  uložil SRB povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení podstatných náležitostí z dôvodu, že napadnuté rozhodnutie nebolo v plnom rozsahu oznámené žalobkyni.

                              —

                              Napadnuté rozhodnutie nebolo žalobkyni v plnom rozsahu oznámené, čo je v rozpore s článkom 1 druhým pododsekom ZEÚ, článkami 15, 296 a 298 ZFEÚ, ako aj s článkami 42 a 47 Charty základných práve Európskej únie (ďalej len „Charta“). Oboznámenie sa s údajmi je ako hlavný prvok napadnutého rozhodnutia nevyhnutné na to, aby bolo možné porozumieť výpočtami súvisiacimi s platením príspevkov a ich preskúmať.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení podstatných náležitostí z dôvodu nedostatku odôvodnenia napadnutého rozhodnutia.

                              —

                              Napadnuté rozhodnutie nespĺňa povinnosť odôvodnenia vyplývajúcu z článku 296 ods. 2 ZFEÚ, ako aj z článku 41 ods. 1 a 2 písm. c) Charty z dôvodu, že jej boli oznámené len niektoré vybrané sprostredkované výsledky. Pokiaľ ide o voľnú úvahu SRB, ani posúdenia, ktoré vykonala, ani dôvody, ktoré majú podložiť tieto posúdenia, neboli spresnené.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na nesplnení podstatných náležitostí z dôvodu nevypočutia žalobkyne a nedodržania jej práva byť vypočutý.

                              —

                              V rozpore s tým, čo stanovuje článok 41 ods. 1 a 2 písm. a) Charty, žalobkyňa nebola vypočutá ani pred prijatím napadnutého rozhodnutia ani pred prijatím platobného výmeru založeného na tomto rozhodnutí. Tiež jej nebolo umožnené predložiť svoje pripomienky, a to napriek konzultačnému konaniu, ktoré bolo nedávno zavedené.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na nezákonnosti delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2015/63 (5) ako oprávneného základu na prijatie napadnutého rozhodnutia alebo nezákonnosti spôsobu úpravy na základe rizikového profilu stanoveného v tomto nariadení.

                              —

                              V rámci štvrtého žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že články 4 až 7, 9, ako aj príloha I delegovaného nariadenia 2015/63, na ktorých sa zakladá napadnuté rozhodnutie, stanovujú systém stanovenia príspevkov, ktoré je bez akejkoľvek transparentnosti, čo je v rozpore s článkami 16, 17, 41 a 47 Charty a čo nedovoľuje zabezpečiť ani dodržanie článkov 20 a 21 Charty ani súlad so zásadami proporcionality a právnej istoty.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod sa zakladá na nezákonnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ (6) a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 (7) ako oprávnených základov na prijatie delegovaného nariadenia 2015/63 a teda napadnutého rozhodnutia.

                              —

                              Subsidiárne žalobkyňa v rámci piateho žalobného dôvodu uvádza nezákonnosť ustanovení smernice 2014/59 a nariadenia č. 806/2014 stanovujúce systém platenia príspevkov vykonávaný delegovaným nariadením 2015/63, ktoré nemožno vykladať v súlade so Zmluvami a nespĺňajú teda povinnosť odôvodnenia právnych aktov, sú v rozpore so zásadou právnej istoty, ako aj so Zmluvami (najmä článok 1 druhý odsek ZEÚ a články 15, 296 a 298 ZFEÚ) a s Chartou (najmä články 16, 17, 41, 42 a 47 Charty).

         (1)  Ú. v. EÚ C 423, 2020, s. 32.

         (2)  Ú. v. EÚ C 443, 2020, s. 17.

         (3)  Ú. v. EÚ C 44, 2020, s. 33.

         (4)  Ú. v. EÚ C 44, 2020, s. 35.

         (5)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014 , ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).

         (6)  Smernica z 15. mája 2014 , ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190).

         (7)  Nariadenie z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).


title: Vec T-348/21: Žaloba podaná 22. júna 2021 – Volkskreditbank/SRB

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/51

      Žaloba podaná 22. júna 2021 – Volkskreditbank/SRB
      (Vec T-348/21)
      (2021/C 320/57)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Volkskreditbank AG (Linz, Rakúsko) (v zastúpení: G. Eisenberger a A. Brenneis, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie SRB zo 14. apríla 2021 o výpočte príspevkov ex ante do jednotného fondu pre riešenie krízových situácií na rok 2021 (SRB/ES/2021/22), vrátane jeho príloh, a to v každom prípade v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie, ako aj jeho prílohy týka sumy, ktorú má žalobkyňa zaplatiť,

                  —

                  prerušil konanie na základe článku 69 písm. c) alebo d) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu dovtedy, kým bude s konečnou platnosťou rozhodnuté v (spojených) veciach C-584/20 P (1) a C-621/20 P (2), C-663/20 P (3) a C-664/20 P (4), keďže tieto konania, ktoré prebiehajú už určitý čas, sa z veľkej časti týkajú tých istých právnych otázok,

                  —

                  uložil SRB povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa päť žalobných dôvodov, ktoré sú zhodné so žalobnými dôvodmi uvedenými vo veci T-347/21, Hypo Vorarlberg Bank/SRB.

         (1)  Ú. v. EÚ C 423, 2020, s. 32.

         (2)  Ú. v. EÚ C 443, 2020, s. 17.

         (3)  Ú. v. EÚ C 44, 2020, s. 33.

         (4)  Ú. v. EÚ C 44, 2020, s. 35.


title: Vec T-353/21: Žaloba podaná 25. júna 2021 – KTM Fahrrad/EUIPO – KTM (R2R)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/52

      Žaloba podaná 25. júna 2021 – KTM Fahrrad/EUIPO – KTM (R2R)
      (Vec T-353/21)
      (2021/C 320/58)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: KTM Fahrrad GmbH (Mattighofen, Rakúsko) (v zastúpení: V. Hoene, advokátka)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: KTM AG (Mattighofen, Rakúsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľka spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie R2R – ochranná známka Európskej únie č. 17 886 364

         Konanie pred EUIPO: konanie o výmaze

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 20. apríla 2021 vo veci R 261/2020-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie o výmaze výmazového oddelenia č. 22964C zo 4. decembra 2019, ako aj rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu z 20. apríla 2021 o potvrdení uvedeného rozhodnutia vrátane nároku na náhradu trov konania a návrhu na výmaz odporkyne v odvolacom konaní,

                  —

                  subsidiárne, zrušil rozhodnutie o výmaze výmazového oddelenia č. 22964C zo 4. decembra 2019, ako aj rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu z 20. apríla 2021 o potvrdení uvedeného rozhodnutia vrátane nároku na náhradu trov konania a návrhu na výmaz odporkyne v odvolacom konaní, v akom sa týkajú vozidiel a častí vozidiel zahrnutých do triedy 12, konkrétne poľnohospodárskych vozidiel a častí takýchto vozidiel,

                  —

                  ešte subsidiárnejšie, zrušil rozhodnutie o výmaze výmazového oddelenia č. 22964C zo 4. decembra 2019, ako aj rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu z 20. apríla 2021 o potvrdení uvedeného rozhodnutia vrátane nároku na náhradu trov konania a návrhu na výmaz odporkyne v odvolacom konaní v rozsahu, v akom sa týkajú vozidiel a častí vozidiel zahrnutých do triedy 12, konkrétne bicyklov a dvojkolesových vozidiel a častí takýchto vozidiel.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 58 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 95 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-360/21: Žaloba podaná 25. júna 2021 – Portigon/SRB

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/53

      Žaloba podaná 25. júna 2021 – Portigon/SRB
      (Vec T-360/21)
      (2021/C 320/59)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Portigon AG (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: D. Bliesener, V. Jungkind a F. Geber, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie SRB zo 14. apríla 2021 o výpočte príspevkov ex ante do jednotného fondu pre riešenie krízových situácií na rok 2021 (SRB/ES/2021/22) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

                  —

                  prerušil konanie na základe článku 69 písm. c) alebo d) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu dovtedy, kým bude s konečnou platnosťou rozhodnuté vo veciach T-413/18 (1), T-481/19 (2), T-339/20 (3), T-424/20 (4) a C-664/20 P (5), alebo dovtedy, kým nebudú ukončené tieto konania akýmkoľvek iným spôsobom,

                  —

                  uložil SRB povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza osem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 (6) a delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2015/81 (7) a Zmluvy o FEÚ v rozsahu, v akom bola definovaná ako subjekt povinný platiť príspevky do jednotného fondu pre riešenie krízových situácií (ďalej len „fond“).

                              —

                              SRB nesprávne určila, že žalobkyňa je povinná platiť príspevky, pretože nariadenie č. 806/2014 a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ (8) nestanovujú povinnosť platenia príspevku pre inštitúcie, na ktoré sa vzťahuje postup riešenia krízovej situácie.

                              —

                              Normotvorca nemal zakladať povinnosť platenia príspevku na článku 114 ZFEÚ z dôvodu neexistencie vzťahu s vnútorným trhom. Harmonizácia systému platenia príspevku na úrovni Únie neuľahčuje výkon základných slobôd a ani nezamedzuje citlivým narušeniam hospodárskej súťaže inštitúcií, ktoré boli sa stiahli z trhu.

                              —

                              SRB nesprávne určila, že na žalobkyňu sa vzťahuje povinnosť platenia príspevku, pretože inštitúcia nečelí riziku, postup riešenia krízovej situácie na základe nariadenia č. 806/2014 je vylúčený a inštitúcia nemá nijaký význam z hľadiska stability finančného systému.

                              —

                              Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 (9) je v rozpore s článkom 114 ZFEÚ, ako aj článkom 103 ods. 7 smernice 2014/59, ako hlavné ustanovenie na výpočet príspevkov (článkov 290 ods. 1 druhý odsek ZFEÚ).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 41 ods. 2 písm. c) a článku 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), pretože spôsob výpočtu neumožňuje v plnom rozsahu odôvodniť výpočet príspevkov. Delegované nariadenie 2015/63 je sčasti neplatné.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení článkov 16 a 20 Charty, pretože z dôvodu osobitnej situácie žalobkyne napadnuté rozhodnutie porušuje všeobecnú zásadu rovnosti, ako aj základné právo na slobodu podnikania.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na nesplnení podstatných náležitostí a pravdepodobne článku 5 ods. 1 vykonávacieho nariadenia 2015/81, pretože nie je isté, či bolo napadnuté rozhodnutie autentifikované. Okrem toho SRB dostatočne neposúdila skutkový stav, nevypočula žalobkyňu pred prijatím napadnutého rozhodnutia a toto rozhodnutie dostatočne neodôvodnila.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod, ktorý je uvedený subsidiárne, sa zakladá na porušení článku 69 ods. 1 nariadenia č. 806/2014v rozsahu, v akom cieľová úroveň bola stanovená na veľmi vysokú sumu, pretože SRB nemohla stanoviť túto sumu na viac ako 55 miliárd eur.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod, ktorý bol uvedený subsidiárne, sa zakladá na porušení článku 70 ods. 2 nariadenia č. 806/2014 v spojení s článkom 103 ods. 7 smernice 2014/59, pretože SRB mala v rámci výpočtu výšky príspevku vylúčiť pasíva bez rizík relevantných pasív.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod, ktorý bol uvedený subsidiárne, sa zakladá na porušení článku 70 ods. 6 nariadenia č. 806/2014 v spojení s článkom 5 ods. 3 a 4 delegovaného nariadenia 2015/63, pretože SRB nesprávne vypočítala príspevky žalobkyne, keď zohľadnila brutto hodnotu je zmlúv o derivovaných nástrojoch.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod, ktorý bol uvedený subsidiárne, sa zakladá na porušení článku 70 ods. 6 nariadenia č. 806/2014 v spojení s článkom 6 ods. 8 písm. a) delegovaného nariadenia 2015/63, pretože SRB nesprávne dospela k záveru, že žalobkyňa je inštitúcia v reštrukturalizácii.

         (1)  Ú. v. EÚ C 294, 2018, s. 41.

         (2)  Ú. v. EÚ C 305, 2019, s. 60.

         (3)  Ú. v. EÚ C 240, 2020, s. 34.

         (4)  Ú. v. EÚ C 279, 2020, s. 70.

         (5)  Ú. v. EÚ C 44, 2020, s. 35.

         (6)  Nariadenie z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).

         (7)  Vykonávacie nariadenie 19. decembra 2014, ktorým sa bližšie určujú jednotné podmienky uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014, pokiaľ ide o príspevky ex ante do jednotného fondu na riešenie krízových situácií (Ú. v. EÚ L 15, 2015, s. 1).

         (8)  Smernica z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190).

         (9)  Delegované nariadenie z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).


title: Vec T-364/21: Žaloba podaná 25. júna 2021 – Essity Hygiene and Health/EUIPO (Zobrazenie listu)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/54

      Žaloba podaná 25. júna 2021 – Essity Hygiene and Health/EUIPO (Zobrazenie listu)
      (Vec T-364/21)
      (2021/C 320/60)
      Jazyk konania: švédčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Essity Hygiene and Health AB (Göteborg, Švédsko) (v zastúpení: U. Wennermark, advokátka)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Únie (zobrazenie listu) – prihláška č. 16 709 305

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 31. marca 2021 vo veci R 2196/2017-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom bola zamietnutá prihláška,

                  —

                  zmenil napadnuté rozhodnutie v tom zmysle, že sa vyhovie odvolaniu proti rozhodnutiu prieskumového pracovníka v súvislosti s výrobkami triedy 16 zahrnutými v prihláške, a,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré jej vznikli v konaní pred Všeobecným súdom a EUIPO,

            Žalobkyňa subsidiárne navrhuje, aby Všeobecný súd,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré jej vznikli v konaní pred Všeobecným súdom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 165 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001, ako aj článku 36 ods. 1 písm. g) a ods. 2 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625.


title: Rozsudok súdu z 21. apríla 2021 vo veci E-2/20 Nórska vláda zastúpená imigračnou odvolacou komisiou [Utlendingsnemnda (UNE)]/L (Smernica 2004/38/ES – Sloboda pohybu a pobytu – Vyhostenie – Ochrana proti vyhosteniu – Skutočná, existujúca a dostatočne vážna hrozba – Dôležité dôvody verejnej bezpečnosti – Rozhodnutia o zákaze pobytu – Žiadosti o zrušenie rozhodnutí o zákaze pobytu – Podstatná zmena – Nevyhnutnosť– Úmernosť– Základné práva – Právo na rodinný život) 2021/C 324/11

text:
               12.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 324/29

      ROZSUDOK SÚDU
      z 21. apríla 2021
      vo veci E-2/20
      Nórska vláda zastúpená imigračnou odvolacou komisiou [Utlendingsnemnda (UNE)]/L

            (Smernica 2004/38/ES – Sloboda pohybu a pobytu – Vyhostenie – Ochrana proti vyhosteniu – Skutočná, existujúca a dostatočne vážna hrozba – Dôležité dôvody verejnej bezpečnosti – Rozhodnutia o zákaze pobytu – Žiadosti o zrušenie rozhodnutí o zákaze pobytu – Podstatná zmena – Nevyhnutnosť– Úmernosť– Základné práva – Právo na rodinný život)

      (2021/C 324/11)
      Vo veci E-2/20 Nórska vláda zastúpená imigračnou odvolacou komisiou [Utlendingsnemnda (UNE)]/L – ŽIADOSŤ o výklad smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov v znení prispôsobenom na účely Dohody o Európskom hospodárskom priestore na Súd EZVO podaná odvolacím súdom Borgarting (Borgarting lagmannsrett) podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu, Súd EZVO v zložení Páll Hreinsson, predseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (sudca spravodajca), sudcovia, vyniesol 21. apríla 2021 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:

                  1.

                  Rozhodnutia o trvalom zákaze pobytu v zásade nie sú v rozpore s právnymi predpismi Európskeho hospodárskeho priestoru (ďalej len „EHP“) za predpokladu, že spĺňajú podmienky stanovené v článkoch 27 a 28 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, a môžu byť zrušené v súlade s článkom 32 uvedenej smernice. Opatrenie vyhostenia sa musí zakladať na individuálnom preskúmaní. Pokiaľ ide o štátnych príslušníkov krajín EHP, ktorí majú oprávnený pobyt v hostiteľskom štáte počas obdobia dlhšieho ako 10 rokov, podľa článku 27 a článku 28 ods. 3 smernice 2004/38/ES sa môže opatrenie vyhostenia prijať len na základe dôležitých dôvodov verejnej bezpečnosti a za okolností, keď osobné správanie daného jednotlivca predstavuje mimoriadne vážnu hrozbu do takej miery, že opatrenie vyhostenia je nevyhnutné na ochranu jedného zo základných záujmov spoločnosti. Toto sa uplatňuje pod podmienkou, že takúto ochranu nemožno dosiahnuť menej prísnymi opatreniami, vzhľadom na dĺžku pobytu štátneho príslušníka krajiny EHP v hostiteľskom štáte, a najmä na vážne negatívne dôsledky, ktoré takéto opatrenie môže mať pre štátneho príslušníka krajiny EHP a jeho rodinných príslušníkov, ktorí sa riadne integrovali v hostiteľskom štáte. Každé následné rozhodnutie o vyhostení sa musí obmedziť na to, čo je nevyhnutné na ochranu základného záujmu, ktorý má byť týmto vyhostením chránený. Rozhodnutie o vyhostení musí byť v súlade so zásadou úmernosti.

                  2.

                  Sociálna rehabilitácia štátneho príslušníka krajiny EHP v štáte, v ktorom sa riadne integroval, je vo všeobecnom záujme spoločnosti. Dobré správanie dotknutej osoby počas obdobia odňatia slobody a následne počas obdobia podmienky spolu s ďalšími dôkazmi o opätovnom začlenení sa do spoločnosti pomáhajú zmierniť aktuálnu hrozbu pre verejnú bezpečnosť. Rodina a deti daného jednotlivca vrátane nevlastných detí predstavujú dôležitý aspekt, ktorý treba zohľadniť pri posudzovaní potreby reštriktívneho opatrenia podľa kapitoly VI smernice 2004/38/ES so zreteľom na zásadu úmernosti, najlepšie záujmy dieťaťa a základné práva. Pri posudzovaní potreby vyhostenia musia byť pri celkovom posúdení zohľadnené všetky prípadné alternatívy k vyhosteniu.

                  3.

                  V zmysle článku 32 smernice 2004/38/ES sa za podstatnú zmenu považuje taká zmena, ktorou zaniká odôvodnenie pôvodného rozhodnutia podľa kapitoly VI smernice o obmedzení slobody pohybu na základe správania jednotlivca. Nemožno predpokladať, že nedôjde k podstatnej zmene správania jednotlivca a každá žiadosť sa musí posudzovať individuálne. Musia sa zohľadniť všetky faktory, ktoré by mohli preukázať podstatnú zmenu správania daného jednotlivca. To bude závisieť od povahy správania jednotlivca a od hrozby, ktorú predstavoval pre spoločnosť. Musia sa zohľadniť všetky dôkazy o tom, že jednotlivec sa zapája do pozitívnych a právnych činností v dôsledku čoho je nepravdepodobné, že by sa táto osoba vrátila k druhu činností, ktoré viedli k jej vyhosteniu. Medzi takéto faktory môžu okrem iného patriť dôkazy o tom, že táto osoba sa zdržiava vykonávania ďalšej trestnej činnosti, dôkazy o opätovnom začlenení do hostiteľskej spoločnosti, začatie a udržanie trvalej hospodárskej činnosti, výsledky psychologických posúdení, vierohodné vyjadrenia ľútosti, dôkazy o pozitívnom a konštruktívnom zapájaní sa do spoločnosti, a najmä sociálna rehabilitácia štátneho príslušníka krajiny EHP v štáte, do ktorého sa riadne začlenil.


title: Rozsudok súdu z 5. mája 2021, vo veci E-8/20 Trestné konanie proti subjektu N [Sloboda prijímať služby – Voľný pohyb pracovníkov – Nariadenie (EHS) č. 1408/71 – Nariadenie (ES) 883/2004 – Zachovanie nároku na dávky sociálneho zabezpečenia v inom štáte EHP – Nemocenské dávky – Pobyt – Obmedzenie základnej slobody – Odôvodnenie] 2021/C 324/12

text:
               12.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 324/31

      ROZSUDOK SÚDU
      z 5. mája 2021,
      vo veci E-8/20
      Trestné konanie proti subjektu N

            [Sloboda prijímať služby – Voľný pohyb pracovníkov – Nariadenie (EHS) č. 1408/71 – Nariadenie (ES) 883/2004 – Zachovanie nároku na dávky sociálneho zabezpečenia v inom štáte EHP – Nemocenské dávky – Pobyt – Obmedzenie základnej slobody – Odôvodnenie]

      (2021/C 324/12)
      Vo veci E-8/20, Trestné konanie proti subjektu N – ŽIADOSŤ o výklad Dohody o Európskom hospodárskom priestore, najmä článkov 28 a 36, nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov adresovaná súdu podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu podaná Najvyšším súdom Nórska (Norges Høyesterett), súd v zložení Páll Hreinsson, predseda (sudca spravodajca), Per Christiansen a Bernd Hammermann, sudcovia, vyniesol 5. mája 2021 rozsudok, ktorého výrok znie takto:

                  1.

                  Odpoveď na prvú a dvanástu otázku je, že dávka, akou je pracovný príspevok, o ktorý ide v o veci samej, predstavuje nemocenskú dávku v zmysle článku 4 ods. 1 písm. a) nariadenia (EHS) č. 1408/71 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, a článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) 883/2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia.

                  2.

                  Na druhú, tretiu a štvrtú otázku je potrebné odpovedať tak, že situácia, o akú ide vo veci samej, nepatrí do rozsahu pôsobnosti článkov 19 ani 22 nariadenia (EHS) č. 1408/71. Toto zistenie však nemá za následok odstránenie vnútroštátnych pravidiel, ako sú tie, o ktoré ide vo veci samej, z rozsahu pôsobnosti ustanovení hlavnej časti Dohody o EHP alebo iného právneho aktu začleneného do Dohody o EHP.

                  3.

                  Na piatu, šiestu, siedmu a ôsmu otázku je potrebné odpovedať tak, že článok 36 Dohody o EHP sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave štátu EHP, ako je tá, o ktorú ide vo veci samej, čo dáva poisteným osobám právo zachovať si nárok na peňažné nemocenské dávky v zmysle článku 4 ods. 1 písm. a) nariadenia (EHS) č. 1408/71 v prípade pobytu v inom štáte EHP, na ktorý sa vzťahuje:

                              —

                              požiadavka, aby poberateľ nemocenských dávok mohol zostať v zahraničí iba na obmedzené časové obdobie, ktoré zvyčajne nesmie presiahnuť štyri týždne ročne, a

                              —

                              systém predchádzajúceho povolenia, ktorý umožňuje zamietnutie takéhoto povolenia, pokiaľ nemožno preukázať, že pobyt v inom štáte EHP je zlučiteľný s plnením povinností v oblasti stanovených činností a nebráni následným opatreniam a kontrole príslušnou inštitúciou.

                  4.

                  Vzhľadom na odpoveď na piatu, šiestu, siedmu a ôsmu otázku nie je potrebné odpovedať na deviatu, desiatu a jedenástu otázku.

                  5.

                  Na trinástu otázku je potrebné odpovedať tak, že pojem „pobyt“ v článku 21 ods. 1 nariadenia (ES) 883/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že zahŕňa krátkodobé pobyty v inom štáte EHP, ktoré nepredstavujú „bydlisko“ v zmysle článku 1 písm. j) uvedeného nariadenia, ako sú tie, o ktoré ide vo veci samej.

                  6.

                  Na štrnástu otázku je potrebné odpovedať tak, že článok 21 nariadenia (ES) 883/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že sa týka situácií, keď je lekárska diagnóza stanovená počas pobytu v inom štáte EHP, než je príslušný štát EHP, ako aj situácií, keď diagnózu uzná príslušná inštitúcia pred odchodom, ako je tomu vo veci samej.

                  7.

                  Na pätnástu otázku je potrebné odpovedať tak, že článok 21 ods. 1 nariadenia (ES) 883/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni podmienkam, ako napríklad:

                              i)

                              že dávku je možné poskytovať iba na obdobie maximálne štyroch týždňov ročne mimo Nórska;

                              ii)

                              že je potrebné preukázať, že pobyt v zahraničí je zlučiteľný s povinnosťami týkajúcimi sa činnosti a nebráni následným opatreniam a kontrole príslušnou inštitúciou; a

                              iii)

                              že dotknutá osoba musí získať povolenie a splniť oznamovaciu povinnosť pomocou oznamovacieho formulára.

                        Z tohto dôvodu nie je potrebné ďalšie posúdenie týchto podmienok podľa ďalších ustanovení práva EHP.

                  8.

                  Vzhľadom na odpoveď na pätnástu otázku, ako aj na piatu, šiestu, siedmu a ôsmu otázku, nie je potrebné odpovedať na šestnástu otázku.


title: Vec C-521/19: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 1. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španielsko) – CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Daňová kontrola – Poskytovanie služieb v rámci činnosti zástupcu umelcov – Plnenia podliehajúce DPH – Plnenia neohlásené daňovému úradu, pri ktorých nebola vystavená faktúra – Podvod – Spätné určenie základu dane z príjmu – Zásada neutrality DPH – Zahrnutie DPH do spätne určeného základu dane)

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/2

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 1. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španielsko) – CB/Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia
      (Vec C-521/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Daňová kontrola - Poskytovanie služieb v rámci činnosti zástupcu umelcov - Plnenia podliehajúce DPH - Plnenia neohlásené daňovému úradu, pri ktorých nebola vystavená faktúra - Podvod - Spätné určenie základu dane z príjmu - Zásada neutrality DPH - Zahrnutie DPH do spätne určeného základu dane)
      (2021/C 329/02)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: CB

         Žalovaný: Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

         Výrok rozsudku

      Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, najmä jej články 73 a 78, v spojení so zásadou neutrality dane z pridanej hodnoty (DPH) sa má vykladať v tom zmysle, že ak zdaniteľné osoby na účely DPH v rámci podvodu daňovému úradu neoznámili existenciu plnenia, nevystavili faktúru, a ani neuviedli príjmy pochádzajúce z tohto plnenia v daňovom priznaní týkajúcom sa priamych daní, spätné určenie súm vyplatených a prijatých v súvislosti s predmetným plnením, ktoré vykonáva predmetný daňový úrad v rámci kontroly takéhoto daňového priznania, sa má považovať za cenu, ktorá už zahŕňa DPH, s výnimkou prípadu, že by zdaniteľné osoby bez ohľadu na podvod mali podľa vnútroštátneho práva možnosť vykonať následné fakturovanie a odpočítanie predmetnej DPH.

         (1)  Ú. v. EÚ C 363, 28.10.2019.


title: Vec C-718/19: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionnelle – Belgicko) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Občianstvo Únie – Články 20 a 21 ZFEÚ – Smernica 2004/38/ES – Právo občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov – Rozhodnutie o ukončení pobytu dotknutej osoby z dôvodov verejného poriadku – Preventívne opatrenia na zabránenie akémukoľvek riziku úteku dotknutej osoby počas lehoty stanovenej tejto osobe na odchod z územia hostiteľského členského štátu – Vnútroštátne ustanovenia, ktoré sú podobné ustanoveniam, aké sa uplatňujú na štátnych príslušníkov tretích krajín podľa článku 7 ods. 3 smernice 2008/115/ES – Maximálne obdobie zaistenia na účely odsunu – Vnútroštátne ustanovenie, ktoré je rovnaké s ustanovením, aké sa uplatňuje na štátnych príslušníkov tretích krajín)

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/3

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionnelle – Belgicko) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres
      (Vec C-718/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Občianstvo Únie - Články 20 a 21 ZFEÚ - Smernica 2004/38/ES - Právo občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov - Rozhodnutie o ukončení pobytu dotknutej osoby z dôvodov verejného poriadku - Preventívne opatrenia na zabránenie akémukoľvek riziku úteku dotknutej osoby počas lehoty stanovenej tejto osobe na odchod z územia hostiteľského členského štátu - Vnútroštátne ustanovenia, ktoré sú podobné ustanoveniam, aké sa uplatňujú na štátnych príslušníkov tretích krajín podľa článku 7 ods. 3 smernice 2008/115/ES - Maximálne obdobie zaistenia na účely odsunu - Vnútroštátne ustanovenie, ktoré je rovnaké s ustanovením, aké sa uplatňuje na štátnych príslušníkov tretích krajín)
      (2021/C 329/03)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour constitutionnelle

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL

         Žalovaný: Conseil des ministres

         Výrok rozsudku

      Články 20 a 21 ZFEÚ, ako aj smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, sa majú vykladať v tom zmysle, že:

                  —

                  nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá na občanov Únie a ich rodinných príslušníkov počas lehoty, ktorá im je stanovená na opustenie územia hostiteľského členského štátu v nadväznosti na prijatie rozhodnutia o vyhostení prijatého voči nim z dôvodov verejného poriadku alebo počas predĺženia tejto lehoty, uplatňuje ustanovenia, ktorých cieľom je zabrániť riziku úteku, ktoré sú podobné tým, ktoré, pokiaľ ide o štátnych príslušníkov tretích krajín, majú za cieľ prebrať do vnútroštátneho práva článok 7 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, pod podmienkou, že prvé uvedené ustanovenia dodržiavajú všeobecné zásady stanovené v článku 27 smernice 2004/38, a nie sú menej priaznivé ako druhé uvedené ustanovenia,

                  —

                  bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá na občanov Únie a ich rodinných príslušníkov, ktorí po uplynutí stanovenej lehoty alebo predĺženia tejto lehoty nevyhoveli rozhodnutiu o vyhostení, ktoré bolo voči nim prijaté z dôvodov verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti, uplatňuje opatrenie zaistenia v maximálnej dĺžke osem mesiacov na účely vyhostenia, pričom táto dĺžka je rovnaká ako dĺžka, ktorá sa uplatňuje vo vnútroštátnom práve na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí nevyhoveli rozhodnutiu o návrate prijatému z takýchto dôvodov podľa článku 6 ods. 1 smernice 2008/115.

         (1)  Ú. v. EÚ C 413, 9.12.2019.


title: Vec C-301/20: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 1. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – UE, HC/Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Justičná spolupráca v občianskych veciach – Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 – Európske osvedčenie o dedičstve – Platnosť osvedčeného odpisu osvedčenia neobsahujúceho dátum uplynutia platnosti – Článok 65 ods. 1 – Článok 69 – Účinky osvedčenia vo vzťahu k osobám, ktoré sú v ňom označené, ale nepožiadali o jeho vydanie – Článok 70 ods. 3 – Dátum, ktorý treba zohľadniť pri posúdení platnosti odpisu – Účinky v oblasti dôkaznej sily odpisu)

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/4

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 1. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – UE, HC/Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG
      (Vec C-301/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 - Európske osvedčenie o dedičstve - Platnosť osvedčeného odpisu osvedčenia neobsahujúceho dátum uplynutia platnosti - Článok 65 ods. 1 - Článok 69 - Účinky osvedčenia vo vzťahu k osobám, ktoré sú v ňom označené, ale nepožiadali o jeho vydanie - Článok 70 ods. 3 - Dátum, ktorý treba zohľadniť pri posúdení platnosti odpisu - Účinky v oblasti dôkaznej sily odpisu)
      (2021/C 329/04)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: UE, HC

         Žalovaná: Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG

         za účasti: Pozostalosť VJ

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 70 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve sa má vykladať v tom zmysle, že osvedčený odpis európskeho osvedčenia o dedičstve obsahujúci údaj „na dobu neurčitú“ je platný na obdobie šesť mesiacov odo dňa jeho vydania a vyvoláva účinky v zmysle článku 69 tohto nariadenia, ak bol platný v čase jeho pôvodného predloženia príslušnému orgánu.

                  2.

                  Článok 65 ods. 1 nariadenia č. 650/2012 v spojení s jeho článkom 69 ods. 3 sa má vykladať v tom zmysle, že účinky európskeho osvedčenia o dedičstve pôsobia vo vzťahu ku všetkým osobám, ktoré sú v ňom menovite uvedené, aj keď o jeho vydanie samy nepožiadali.

         (1)  Ú. v. EÚ C 313, 21.9.2020.


title: Vec C-717/20 P: Odvolanie podané 28. decembra 2020: Marina Karpeta-Kovalyova proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 15. októbra 2020 vo veci T-249/19, Karpeta-Kovalyova/Komisia

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/4

      Odvolanie podané 28. decembra 2020: Marina Karpeta-Kovalyova proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 15. októbra 2020 vo veci T-249/19, Karpeta-Kovalyova/Komisia
      (Vec C-717/20 P)
      (2021/C 329/05)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Marina Karpeta-Kovalyova (v zastúpení: S. Pappas, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Súdny dvor (ôsma komora) uznesením zo 6. júla 2021 rozhodol, že odvolanie sa zamieta ako zjavne nedôvodné a odvolateľke sa ukladá povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-21/21 P: Odvolanie podané 13. januára 2021: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-416/20, Comprojecto-Projectos e Construções a i./Súdny dvor Európskej únie a i.

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/5

      Odvolanie podané 13. januára 2021: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) zo 16. decembra 2020 vo veci T-416/20, Comprojecto-Projectos e Construções a i./Súdny dvor Európskej únie a i.
      (Vec C-21/21 P)
      (2021/C 329/06)
      Jazyk konania: portugalčina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (v zastúpení: M. Ribeiro, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Súdny dvor Európskej únie, Všeobecný súd Európskej únie, Európska centrálna banka
      Uznesením z 30. júna 2021 Súdny dvor Európskej únie (šiesta komora) zamietol odvolanie ako zjavne nedôvodné a rozhodol, že odvolatelia sú povinní znášať svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-150/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Poľsko) 5. marca 2021 – trestné konanie proti D. B.

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/5

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Poľsko) 5. marca 2021 – trestné konanie proti D. B.
      (Vec C-150/21)
      (2021/C 329/07)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      D. B.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Spĺňa rozhodnutie, ktorým sa ukladá peňažná sankcia, vydané holandským centrálnym správnym orgánom určeným na základe článku 2 rámcového rozhodnutia 2005/214/SVV z 24. decembra 2005 o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na peňažné sankcie (1), proti ktorému sa možno odvolať na prokuratúru podliehajúcu organizačne ministerstvu spravodlivosti, kritériá „rozhodnutia, proti ktorému možno podať odvolanie na súd, ktorý je príslušný rozhodovať v trestných veciach“ v zmysle článku 1 písm. a) bodu ii) tohto rámcového rozhodnutia?

                  2.

                  Možno kritérium, aby rozhodnutie, ktorým sa ukladá peňažná sankcia, bolo napadnuteľné na „súde, ktorý je príslušný rozhodovať v trestných veciach“, považovať za splnené v prípade, ak je podanie odvolania na okresný súd možné až v neskoršom štádiu konania, t. j. po zamietavom rozhodnutí zo strany prokuratúry, a okrem toho v určitých prípadoch zahŕňa potrebu zaplatenia poplatku zodpovedajúceho uloženej sankcii?

         (1)  Rámcové rozhodnutie Rady 2005/214/SVV z 24. decembra 2005 o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na peňažné sankcie (Ú. v. EÚ L 76, 2005, s. 16).


title: Vec C-255/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 21. apríla 2021 – Reti Televisive Italiane SpA (RTI)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 21. apríla 2021 – Reti Televisive Italiane SpA (RTI)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM
      (Vec C-255/21)
      (2021/C 329/08)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Reti Televisive Italiane SpA (RTI)

         Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Na účely právnej úpravy Európskej únie v oblasti časového obmedzenia reklamného priestoru, vzhľadom na význam, ktorý sa vo všeobecnosti v práve [Európskej únie] prikladá pojmu skupina alebo jeden hospodársky subjekt, ktorý vyplýva z mnohých prameňov práva hospodárskej súťaže (najmä odôvodnenia 43 smernice 2018/1808/EÚ (1) a nového znenia článku 23 smernice 2010/13 (2), ktoré sa uplatňuje vo veci samej), bez toho, aby bol dotknutý rozdiel stanovený v talianskom vnútroštátnom práve medzi licenciami pre televíznych vysielateľov a licenciami pre rozhlasových vysielateľov podľa článku 5 ods. 1 písm. b) legislatívneho dekrétu č. 177/[2005], možno sa domnievať, že je v súlade s právom Únie výklad vnútroštátneho práva v oblasti televízneho vysielania, ktorým sa z článku 1 ods. 1 písm. a) uvedeného dekrétu č. 177/[2005] v znení účinnom od 30. marca 2010 (ktorým sa preberá smernica 2007/65/ES (3)) vyvodzuje, že proces zbližovania medzi rôznymi formami komunikácie (elektronická komunikácia, vydavateľstvo, vrátane digitálneho, a internet vo všetkých jeho aplikáciách) sa o to viac vzťahuje na prevádzkovateľov televíznych a rozhlasových médií, najmä ak sú už začlenení do skupín navzájom prepojených spoločností, a že [tento postup] je vo všeobecnosti nevyhnutný, s dôsledkami, ktoré pre z neho vyplývajú pre výklad článku 38 ods. 6 uvedeného legislatívneho dekrétu, v dôsledku čoho vysielateľom môže byť skupina, považovaná za jeden hospodársky subjekt, alebo naopak, vzhľadom na zásady Únie uvedené vyššie, z dôvodu autonómie zákazu prekročenia časového obmedzenia reklamného priestoru vzhľadom na všeobecné právo hospodárskej súťaže, je nemožné priznať akýkoľvek význam – do roku 2018 – uvedeným skupinám a uvedenému procesu zbližovania, ako aj krížovým činnostiam medzi médiami, zohľadňovaním v rámci výpočtu časového obmedzenia reklamného priestoru, jedine samostatne posudzovaného vysielateľa, hoci je súčasťou skupiny (tento aspekt je uvedený len v konsolidovanom znení článku 23 smernice 2010/13/EÚ po prijatí smernice 2018/1808/EÚ)?

                  2.

                  Vzhľadom na zásady práva Únie uvedené vyššie, týkajúce sa skupín a podniku ako jednej hospodárskej jednotky, na účely zákazu prekročenia časového obmedzenia reklamného priestoru a vyššie uvedenej postupnosti znení článku 23 uvedeného vyššie, bez toho, aby bol dotknutý vyššie uvedený rozdiel medzi licenciami, je možné vyvodiť najmä z protisúťažnej úpravy [integrovaného systému komunikácií], uvedenej v článku 43 legislatívneho dekrétu č. 177/2005, význam pojmu skupina „poskytovateľov mediálnych služieb“ (alebo, slovami žalobkyne, „redakčná skupina“) s cieľom vylúčiť z časového obmedzenia reklamného priestoru v zmysle článku 38 ods. 6 legislatívneho dekrétu č. 177/[2005] krížové reklamné oznámenia medzi médiami v rámci tej istej skupiny, alebo naopak má sa tento význam vylúčiť do roku 2018 z dôvodu autonómie súťažného práva v oblasti televízneho vysielania voči právnej úprave časového obmedzenia reklamného priestoru?

                  3.

                  Uznáva nové znenie článku 23 ods. 2 písm. a) smernice 2010/13/EÚ už existujúcu zásadu všeobecného významu skupín v práve hospodárskej súťaže, alebo ide o nový prvok? Ide teda v prvom prípade o právnu skutočnosť, ktorá je už súčasťou práva Únie – v dôsledku čoho sa teda v prejednávanej veci v stave predchádzajúcom novému zneniu, a podmieňuje výklad [vnútroštátneho regulačného orgánu] tak, že mu v každom prípade ukladá uznať pojem „poskytovateľ mediálnych služieb“ – alebo, v druhom prípade, bráni tento nový prvok uznaniu významu skupín spoločností vo veciach vzniknutých pred jeho zavedením, keďže z časového hľadiska sa neuplatňuje na veci predchádzajúce jeho novému obsahu?

                  4.

                  V každom prípade a nad rámec režimu licencií upraveného v článku 5 legislatívneho dekrétu č. 177/2005, ako aj nad rámec nového znenia článku 23 zavedeného v roku 2018, a tiež v prípade, že toto nové ustanovenie nepredstavuje uznanie existujúceho stavu, ale zavádza nový prvok, čo je predmetom otázky pod písmenom c), sú integrované vzťahy medzi televíziou a rozhlasom, ktoré sa všeobecne posudzujú v práve hospodárskej súťaže, vzhľadom na všeobecný a prierezový charakter pojmov hospodársky subjekt a skupina, kľúčové pri výklade obmedzení reklamného priestoru, ktoré sa v každom prípade implicitne vzhľadom na skupinu podnikov (alebo presnejšie vzťahmi kontroly medzi podnikmi v skupine) a funkčnú jednotu týchto podnikov, v dôsledku čoho propagácia programov medzi televíziou a rozhlasom tej istej skupiny, ak sú uvedené integračné vzťahy v rámci obmedzenia reklamného priestoru irelevantné, a teda že za „vlastné“ programy uvedené v článku 23 (pôvodného znenia) sa majú považovať programy patriace jedinému vysielateľovi, ktorý ich propaguje, a nie skupine spoločností ako celku, keďže táto právna úprava je autonómna a nepripúšťa systematický výklad rozširujúci ju na skupiny chápané ako jeden hospodársky subjekt?

                  5.

                  Aj keby sa napokon článok 23 v pôvodnom znení nemal vykladať ako ustanovenie práva hospodárskej súťaže, má sa v každom prípade chápať ako stimulujúce ustanovenie, ktoré opisuje osobitosť propagácie, ktorá má výlučne informatívny charakter a nemá je jej cieľom presviedčať niekoho, aby si nadobudol iný tovar a služby než sú propagované programy, a má sa teda považovať za vylúčený z pôsobnosti ustanovení o reklamnom priestore, ktoré sa tak uplatňujú v rámci okruhu spoločností patriacich do tej istej skupiny vo všetkých prípadoch krížovej a integrovanej propagácie medzi médiami, alebo sa má chápať ako odchylné ustanovenie, ktoré je výnimkou v rámci vyčíslenia obmedzení reklamného priestoru, a teda sa má vykladať striktne?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1808 zo 14. novembra 2018, ktorou sa mení smernica 2010/13/EÚ o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) s ohľadom na meniace sa podmienky na trhu (Ú. v. EÚ L 303, 2018, s. 69).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) (Ú. v. EÚ L 95, 2010, s. 1).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/65/ES z 11. decembra 2007, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 89/552/EHS o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch, týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (Ú. v. EÚ L 332, 2007, s. 27).


title: Vec C-263/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 23. apríla 2021 – Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC)/Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) y Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 23. apríla 2021 – Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC)/Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) y Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)
      (Vec C-263/21)
      (2021/C 329/09)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Supremo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC)

         Žalovaní: Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) y Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je spôsob určovania členov právnickej osoby upravenej v odseku 10 nového článku 25 Ley de Propiedad Intelectual (zákon o duševnom vlastníctve) zlučiteľný so smernicou 2001/29/ES (1) alebo všeobecnejšie so všeobecnými zásadami práva Európskej únie?

                  2.

                  Je so smernicou 2001/29/ES alebo so všeobecnými zásadami práva Európskej únie zlučiteľné, ak vnútroštátne právne predpisy priznajú spomenutej právnickej osobe právomoci vyžadovať informácie, vrátane účtovných informácií, od žiadateľov o potvrdenie o oslobodení od povinnosti zaplatiť kompenzáciu za rozmnoženinu na súkromné použitie?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, 2001, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230).


title: Vec C-292/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 7. mája 2021 – Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE) a iní/Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA) a iný

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 7. mája 2021 – Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE) a iní/Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA) a iný
      (Vec C-292/21)
      (2021/C 329/10)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Supremo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Administración General del Estado, Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE), UTE CNAE-ITT-FORMASTER-ECT

         Odporcovia v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA), Ministerio Fiscal

         Prejudiciálna otázka

      Je vnútroštátny predpis, podľa ktorého sa informačné a preškoľovacie kurzy týkajúce sa cestnej premávky na opätovné získanie bodov pre držiteľov vodičských oprávnení musia zadávať prostredníctvom koncesie na službu vo verejnom záujme, zlučiteľný so smernicou 2006/123/ES (1) – alebo prípadne s inými predpismi alebo zásadami práva Európskej únie?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 36).


title: Vec C-298/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Brașov (Rumunsko) 10. mája 2021 S. C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS/U. A. T. Comuna Dalnic

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Brașov (Rumunsko) 10. mája 2021 S. C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS/U. A. T. Comuna Dalnic
      (Vec C-298/21)
      (2021/C 329/11)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Brașov

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka – žalovaná: S. C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS

         Odporkyňa – žalobkyňa: U. A. T. Comuna Dalnic

         Prejudiciálna otázka

      Bránia zásada slobodného poskytovania služieb podľa článku 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, článok 25 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 (1), ako aj zásady práva Európskej únie týkajúce sa slobodnej a spravodlivej hospodárskej súťaže medzi hospodárskymi subjektmi a proporcionality vnútroštátnej právnej úprave v oblasti verejného obstarávania, ako je rumunská právna úprava uvedená v článku 96 ods. 1 [Hotărârea Guvernului – nariadenie vlády] č. 925/2006, podľa ktorej v prípade, že konkrétne časti verejnej zákazky má realizovať jeden alebo viac subdodávateľov, predkladané subdodávateľské zmluvy musia zodpovedať ponuke, pričom ako príloha budú neoddeliteľnou súčasťou verejnej zákazky, a ktorá sa vykladá v tom zmysle, že subdodávateľské služby sa majú zadať v rovnakej hodnote/cene, aká sa za predmetné služby stanovuje v hlavnej zmluve?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, p. 132).


title: Vec C-301/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) 11. mája 2021 – Curtea de Apel Alba Iulia, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Sălaj/YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) 11. mája 2021 – Curtea de Apel Alba Iulia, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Sălaj/YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH
      (Vec C-301/21)
      (2021/C 329/12)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Oradea

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolatelia v odvolacom konaní – žalovaní v prvom stupni: Curtea de Apel Alba Iulia, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Sălaj

         Odporcovia v odvolacom konaní – žalobcovia v prvom stupni: YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH

         Ďalší účastníci konania: Tribunalul Cluj, Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa ustanovenia článku 9 ods. 1 smernice Rady 2000/78/[E]S z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (1), ktoré zabezpečujú súdne konanie, pre všetky osoby, ktoré sa cítia poškodené z dôvodu opomenutia uplatnenia zásady rovnakého zaobchádzania‘, ako aj ustanovenia článku 47 [prvého odseku] Charty základných práv Európskej únie, ktoré zaručujú každému právo na „účinný prostriedok nápravy [a] na to, aby jeho záležitosť bola spravodlivo… prejednaná‘, vykladať v tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je úprava obsiahnutá v článku 211 písm. c) Legea dialogului social nr. 62/2011 (rumunský zákon č. 62/2011 o sociálnom dialógu), ktorá stanovuje, že trojročná lehota na podanie žaloby o náhradu škody začína plynúť, odo dňa, keď škoda vznikla“, bez ohľadu na to, či žalobcovia mali vedomosť o tom, že vznikla škoda (a o jej rozsahu)?

                  2.

                  Majú sa ustanovenia článku 2 ods. 1 a 2, ako aj ustanovenia článku 3 ods. 1 písm. c) in fine smernice Rady 2000/78/[E]S z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, akú obsahuje článok 1 ods. 2 Legea-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (rumunský rámcový zákon č. 330 z 5. novembra 2009 o jednotnom odmeňovaní zamestnancov z verejnýchzdrojov) v zmysle výkladu rozsudkom č. 7/2019 (uverejneným v Monitorul Oficial al României – Úradný vestník Rumunska – č. 343/06.05.2019), ktorý vyhlásil [Înalta Curte de Casație și Justiție (Najvyšší kasačný súd, Rumunsko)] v nadväznosti na žalobu v záujme zákona, za okolností, keď žalobcovia nepožívali právo požiadať o zvýšenie náhrady za zaradenie do platovej triedy v čase svojho nástupu do funkcie sudcu po nadobudnutí účinnosti zákona [č.] 330/229 – právneho aktu, ktorý výslovne stanovil, že nárokmi na odmenu sú a zostávajú výlučne tie nároky, ktoré sú upravené v [uvedenom] zákone, s následným zavedením diskriminácie v odmeňovaní vo vzťahu k ich kolegom, a to aj na základe kritéria veku, čo v skutočnosti znamená, že len starším sudcom, ktorí do funkcie nastúpili pred januárom 2010 [a vzťahovali sa na nich rozsudky z obdobia od roku 2006 do roku 2009, ktorých výrok bol v roku 2019 predmetom výkladu prostredníctvom rozsudku [Înalta Curte de Casație și Justiție (Najvyšší kasačný súd)] č. 7/2019], boli retroaktívne vyplatené nároky na odmenu (analogické s tými, o ktoré sa žiada súdnymi žalobami, ktoré sú predmetom tohto konania) počas decembra 2019/januára 2020 za obdobie od roku 2010 do roku 2015, hoci v uvedenom období si aj žalobcovia plnili svoje funkcie sudcov, vykonávali rovnaké pracovné činnosti za rovnakých podmienok a v rovnakej inštitúcii?

                  3.

                  Majú sa ustanovenia smernice 2000/78/ES vykladať v tom zmysle, že bránia diskriminácii len vtedy, ak sa táto diskriminácia zakladá na jednom z kritérií stanovených v článku 1 tejto smernice, alebo naopak tieto ustanovenia, prípadne doplnené inými ustanoveniami práva Únie, bránia vo všeobecnosti tomu, aby sa s jedným zamestnancom zaobchádzalo inak ako s iným zamestnancom, pokiaľ ide o odmenu, ak vykonáva rovnakú prácu pre rovnakého zamestnávateľa počas rovnakého obdobia a za rovnakých podmienok?

         (1)  Ú. v. ES L 303, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.


title: Vec C-306/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărchoven administrativen săd (Bulharsko) 12. mája 2021 – Komisia za zaštita na ličnite danni, Centralna isbiratelna komisia/Koalicija „Demokratična Bulgaria – Оbedinenie“

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărchoven administrativen săd (Bulharsko) 12. mája 2021 – Komisia za zaštita na ličnite danni, Centralna isbiratelna komisia/Koalicija „Demokratična Bulgaria – Оbedinenie“
      (Vec C-306/21)
      (2021/C 329/13)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vărchoven administrativen săd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľky v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Komisia za zaštita na ličnite danni, Centralna isbiratelna komisia

         Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Koalicija „Demokratična Bulgaria – Оbedinenie“

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 2 ods. 2 písm. a) nariadenia 2016/679 (1) vykladať v tom zmysle, že bráni uplatneniu tohto nariadenia na zdanlivo rýdzo vnútroštátnu situáciu, akou je konanie volieb do Národného zhromaždenia, ak chráneným predmetom sú osobné údaje osôb – občanov Európskej únie – a procesy spracovania údajov sa neobmedzujú na zhromažďovanie údajov v rámci dotknutej činnosti?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Oslobodzuje skončenie konania volieb do Národného zhromaždenia, ktoré zdanlivo nepatria do oblasti pôsobnosti práva Únie, prevádzkovateľov, sprostredkovateľov a osoby ukladajúce osobné údaje od ich povinností z nariadenia ako jediného prostriedku na ochranu osobných údajov občanov Únie na úrovni Únie? Závisí uplatniteľnosť nariadenia výlučne od činnosti, na ktorú sa osobné údaje vytvárali, resp. získali, čo tiež vedie k záveru, že jeho neskoršia uplatniteľnosť je vylúčená?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Bránia článok 6 ods. 1 písm. e) nariadenia 2016/679 a zásada proporcionality zakotvená v jeho odôvodneniach 4 a 129 vnútroštátnej právnej úprave, ktorou sa vykonáva nariadenie, ako je tá v tomto prípade, ktorá a priori vylučuje možnosť a obmedzuje, aby sa pri zhromažďovaní výsledkov volieb vo volebných miestnostiach robili akékoľvek videozáznamy, nepripúšťa rozlišovanie a úpravu jednotlivých komponentov procesu zaznamenávania a vylučuje možnosť dosiahnuť ciele nariadenia – ochranu osobných údajov – inými prostriedkami?

                  4.

                  Alternatívne a v kontexte oblasti pôsobnosti práva Únie – v rámci vykonania komunálnych volieb a volieb do Európskeho parlamentu: Bránia článok 6 ods. 1 písm. e) nariadenia 2016/679 a zásada proporcionality zakotvená v jeho odôvodneniach 4 a 129 vnútroštátnej právnej úprave, ktorou sa vykonáva nariadenie, ako je tá v tomto prípade, ktorá a priori vylučuje možnosť a obmedzuje, aby sa pri zhromažďovaní výsledkov volieb vo volebných miestnostiach robili akékoľvek videozáznamy, ani nerozlišuje a zvlášť nereguluje jednotlivé komponenty procesu zaznamenávania a ani ich len nepripúšťa a vylučuje možnosť dosiahnuť ciele nariadenia – ochranu osobných údajov – inými prostriedkami?

                  5.

                  Bráni článok 6 ods. 1 písm. e) nariadenia 2016/679 tomu, aby sa činnosti zisťovania riadneho priebehu a zhromažďovania výsledkov konaných volieb klasifikovali ako úloha vo verejnom záujme, ktorá odôvodňuje určitý zásah do osobných údajov osôb prítomných vo volebných miestnostiach, ktorý podlieha požiadavke proporcionality, ak tieto osoby plnia úradnú, verejnú, zákonom upravenú úlohu?

                  6.

                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku: Bráni ochrana osobných údajov zavedeniu vnútroštátneho zákonného zákazu získavania a spracovávania osobných údajov, ktorý obmedzuje možnosť vykonania sprievodných činností tvorby videozáznamu materiálov, objektov alebo predmetov, ktoré neobsahujú osobné údaje, keď počas procesu zaznamenávania potenciálne existuje možnosť, že počas procesu tvorby videozáznamu budú získané aj osobné údaje osôb prítomných vo volebnej miestnosti, ktoré v dotknutom čase vykonávajú činnosť vo verejnom záujme?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1).


title: Vec C-308/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalsko) 14. mája 2021 – KU a i./SATA International – Azores Airlines SA

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalsko) 14. mája 2021 – KU a i./SATA International – Azores Airlines SA
      (Vec C-308/21)
      (2021/C 329/14)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: KU, OP, GC

         Žalovaná: SATA International – Azores Airlines SA

         Prejudiciálna otázka

      Predstavuje meškanie viac ako tri hodiny alebo zrušenie letov z dôvodu poruchy v dodávke paliva na letisku odletu v prípade, ak je toto letisko zodpovedné za správu palivového systému, „mimoriadnu okolnosť“ v zmysle a na účely článku 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) z 11. februára 2004?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-339/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 31. mája 2021 – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA/Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 31. mája 2021 – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA/Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri
      (Vec C-339/21)
      (2021/C 329/15)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Sťažovateľky: Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA

         Odporcovia: Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

         Prejudiciálna otázka

      Bránia články 18, 26, 49, 54 a 55 ZFEÚ, články 3 a 13 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1972 z 11. decembra 2018 (1), ako aj články 16 a 52 Charty základných práv Európskej únie vnútroštátnej právnej úprave, ktorá poveruje správny orgán úlohou stanoviť výšku náhrady, ktorá sa má priznať telekomunikačným operátorom za vykonanie odpočúvania komunikačnej prevádzky v rámci ich povinnosti vyplývajúcej z príkazu súdneho orgánu, a to takým spôsobom, že od povereného správneho orgánu nevyžaduje súlad so zásadou úplnej náhrady nákladov, ktoré dotknutí operátori v súvislosti s predmetnou činnosťou konkrétne znášajú a majú ich riadne zdokumentované, pričom, navyše, uvedený správny orgán zaväzuje, aby v porovnaní s predchádzajúcimi kritériami výpočtu náhrady dosiahol úsporu výdavkov?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1972 z 11. decembra 2018, ktorou sa stanovuje európsky kódex elektronických komunikácií (prepracované znenie) (Ú. v. EÚ L 321, 2018, s. 36).


title: Vec C-340/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărchoven administrativen săd (Bulharsko) 2. júna 2021 – VB/Nacionalna agencija za prichodite

text:
               16.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărchoven administrativen săd (Bulharsko) 2. júna 2021 – VB/Nacionalna agencija za prichodite
      (Vec C-340/21)
      (2021/C 329/16)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vărchoven administrativen săd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: VB

         Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Nacionalna agencija za prichodite

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa články 24 a 32 nariadenia (EÚ) 2016/679 (1) vykladať v tom zmysle, že na to, aby sa dalo usúdiť, že prijaté technické a organizačné opatrenia nie sú vhodné, postačuje, že došlo k neoprávnenému poskytnutiu osobných údajov resp. neoprávnenému prístupu k nim v zmysle článku 4 bodu 12 nariadenia (EÚ) 2016/679 osobami, ktoré nie sú úradníkmi administratívy prevádzkovateľa a nepodliehajú jeho kontrole?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Aký predmet a rozsah by mala mať súdna kontrola zákonnosti pri skúmaní, či sú technické a organizačné opatrenia prijaté prevádzkovateľom primerané podľa článku 32 nariadenia (EÚ) 2016/679?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Má sa zásada zodpovednosti podľa článku 5 ods. 2 a článku 24 v spojení s odôvodnením 74 nariadenia (EÚ) 2016/679 vykladať v tom zmysle, že v konaní o žalobe podľa článku 82 ods.1 nariadenia (EÚ) 2016/679 prevádzkovateľ nesie dôkazné bremeno ohľadom toho, že prijaté technické a organizačné opatrenia podľa článku 32 nariadenia sú primerané? Je možné považovať vypracovanie znaleckého posudku za nevyhnutný a dostatočný dôkazný prostriedok na účely zistenia, či v prípade ako je tento, boli technické a organizačné opatrenia prijaté prevádzkovateľom primerané, ak neoprávnený prístup k osobným údajom a neoprávnené poskytnutie osobných údajov je dôsledkom „hackerského útoku“?

                  4.

                  Má sa článok 82 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2016/679 vykladať v tom zmysle, že neoprávnené poskytnutie osobných údajov alebo neoprávnený prístup k nim v zmysle článku 4 bodu 12 nariadenia (EÚ) 2016/679 – v tomto prípade prostredníctvom „hackerského útoku“ spáchaného osobami, ktoré nie sú úradníkmi administratívy prevádzkovateľa a nepodliehajú jeho kontrole – predstavuje udalosť, za ktorú prevádzkovateľ nenesie žiadnu zodpovednosť a ktorá je základom pre zbavenie zodpovednosti?

                  5.

                  Má sa článok 82 ods. 1 a 2 v spojení s odôvodneniami 85 a 146 nariadenia (EÚ) 2016/679 vykladať v tom zmysle, že v prípade porušenia bezpečnosti osobných údajov, o aký ide vo veci samej, ku ktorému dôjde formou neoprávneného prístupu a šírenia osobných údajov prostredníctvom „hackerského útoku“, pod pojem nemajetkovej ujmy, ktorý sa má vykladať extenzívne, spadajú a na náhradu škody oprávňujú iba starosti, obavy a strach dotknutej osoby pred možným budúcim zneužitím osobných údajov, ak také zneužitie nebolo zistené a/alebo dotknutej osobe nevznikla žiadna ďalšia škoda?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1).