title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. júla 2005.#Holandské kráľovstvo proti Komisii Európskych spoločenstiev.#Režim pridruženia zámorských krajín a území - Dovozy cukru a zmesí cukru a kakaa - Nariadenie (ES) č. 2081/2000 - Žaloba o neplatnosť - Ochranné opatrenia - Proporcionalita.#Vec C-452/00.

text:
      Vec C‑452/00
      Holandské kráľovstvo
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev
      „Režim pridruženia zámorských krajín a území – Dovozy cukru a zmesí cukru a kakaa – Nariadenie (ES) č. 2081/2000 – Žaloba o neplatnosť – Ochranné opatrenia – Proporcionalita“
      Návrhy prednesené 17. februára 2005 – generálny advokát P. Léger
      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. júla 2005
      Abstrakt rozsudku
      1.     Pridruženie zámorských krajín a území – Ochranné opatrenia – Podmienky zavedenia – Voľná úvaha inštitúcií Spoločenstva – Súdne
            preskúmanie – Hranice
      (Rozhodnutie Rady 91/482, článok 109)
      2.     Pridruženie zámorských krajín a území – Ochranné opatrenia týkajúce sa dovozu zo zámorských krajín a území – Podmienky zavedenia
            – Ťažkosti vyplývajúce z uplatnenia rozhodnutia 91/482 – Situácie vyžadujúce preukázanie príčinnej súvislosti
      (Rozhodnutie Rady 91/482, článok 109 ods. 1)
      3.     Pridruženie zámorských krajín a území – Ochranné opatrenia týkajúce sa dovozu zo zámorských krajín a území cukrovarských tovarov
            s kumuláciou pôvodu ES/ZKÚ – Podmienky zavedenia – Ťažkosti, ktoré môžu mať za následok výraznejšiu stratu záruky príjmov
            výrobcov Spoločenstva – Zjavne nesprávne posúdenie Komisie – Neexistencia
      (Nariadenie Komisie č. 2081/2000)
      4.     Pridruženie zámorských krajín a území – Ochranné opatrenia týkajúce sa dovozu zo zámorských krajín a území – Ochranné opatrenia
            nespochybňujúce preferenčný štatút tovarov pochádzajúcich z týchto krajín – Výnimočná a dočasná povaha uvedených opatrení
      (Nariadenie Komisie č. 91/482, článok 109 ods. 1)
      5.     Pridruženie zámorských krajín a území – Ochranné opatrenia týkajúce sa dovozu zo zámorských krajín a území cukrovarských tovarov
            s kumuláciou pôvodu ES/ZKÚ – Zásada proporcionality – Súdne preskúmanie – Hranice
      (Nariadenie Komisie č. 2081/2000)
      6.     Pridruženie zámorských krajín a území – Ochranné opatrenia týkajúce sa dovozu zo zámorských krajín a území cukrovarských tovarov
            s kumuláciou pôvodu ES/ZKÚ – Uloženie záruky vysokej sumy pre dovoz cukru uvedeného pôvodu do Spoločenstva – Záruka nezbavujúca
            skutočne zainteresované podniky možnosti vyviezť cukor do Spoločenstva
      (Nariadenie Komisie č. 2081/2000)
      7.     Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Nariadenie, ktoré predĺžilo uplatnenie ochranných opatrení týkajúcich
            sa dovozu zo zámorských krajín a území v odvetví cukru s kumuláciou pôvodu ES/ZKÚ
      (Článok 253 ES; nariadenie Komisie č. 2081/2000)
      1.     Inštitúcie Spoločenstva disponujú širokou mierou voľnej úvahy pri uplatnení článku 109 rozhodnutia 91/482 o pridružení zámorských
         krajín a území, ktorá ich oprávňuje a splnomocňuje prijať ochranné opatrenia, ak sú splnené určité podmienky. Za týchto podmienok
         prislúcha sudcovi Spoločenstva obmedziť sa na skúmanie, či výkon tejto voľnej úvahy nie je postihnutý zjavnou vadou alebo
         zneužitím právomoci alebo či inštitúcie Spoločenstva zjavne neprekročili hranice svojej voľnej úvahy. Toto obmedzenie intenzity
         preskúmania sudcu Spoločenstva je osobitne namieste, pokiaľ sú inštitúcie Spoločenstva spôsobilé vykonávať arbitráž medzi
         rozdielnymi záujmami a uskutočňovať voľbu v rámci politického výberu spadajúceho do ich zodpovednosti.

      (pozri body 53 – 55)
      2.     V prípade prvej situácie uvádzanej v článku 109 ods. 1 rozhodnutia 91/482 o pridružení zámorských krajín a území (ZKÚ) týkajúceho
         sa prijímaní ochranných opatrení, pokiaľ uplatnenie tohto rozhodnutia bude mať za následok závažné poruchy v odvetví hospodárskej
         činnosti Spoločenstva alebo niektorého alebo viacerých členských štátov, alebo bude ohrozovať ich vonkajšiu finančnú stabilitu,
         musí byť preukázaná existencia príčinnej súvislosti, keďže účelom ochranných opatrení je odstrániť alebo zmierniť ťažkosti
         vzniknuté v predmetnom odvetví. Naopak, čo sa týka prípadu druhej situácie uvádzanej v predmetnom odseku, podľa ktorého Komisia
         môže prijať ochranné opatrenia, ak sa náhle objavia ťažkosti, z ktorých bude hroziť zhoršenie v odvetví činnosti Spoločenstva
         alebo niektorého z jeho regiónov, nevyžaduje sa, aby ťažkosti odôvodňujúce zavedenie ochranných opatrení vyplývali z uplatňovania
         rozhodnutia ZKÚ.

      (pozri bod 56)
      3.     Komisia sa nedopustila zjavného nesprávneho posúdenia, uvádzajúc ako dôvod pre odôvodnenie prijatia nariadenia č. 2081/2000,
         ktoré predlžuje platnosť ochranných opatrení na dovozy tovarov pôvodom zo zámorských krajín a území z odvetvia cukru s kumuláciou
         pôvodu ES/ZKÚ, že sporné dovozy môžu mať za následok výraznejšiu stratu záruky príjmov výrobcov cukru v Spoločenstve.

      V skutočnosti, hneď na úvod, je zjavné, že poškodenie, alebo hrozba poškodenia spoločnej organizácie trhu, môžu vyvolať potrebu
         redukovania výrobných kvót, a tak priamo ovplyvniť príjmy výrobcov Spoločenstva. Následne vývozné náhrady sú financované z veľkej
         časti výrobcami Spoločenstva prostredníctvom kvótovania výroby určovanej každý rok Komisiou. Komisia sa mohla legitímne domnievať,
         že dovozy hrozia mať za následok nárast objemu subvencovaných vývozov a následne zvýšenie kvótovania výroby na náklady výrobcov
         Spoločenstva. Nakoniec, dokonca za predpokladu že určití výrobcovia by mohli dosahovať značný zisk z predaja cukru C podnikateľom
         zo ZKÚ účtovaním ceny značne vyššej ako je cena na svetovom trhu, toto tvrdenie, nie je povahy spochybňujúcej posúdenie Komisie,
         podľa ktorého sporné dovozy prinášali nebezpečenstvo poškodenia odvetvia cukru, spôsobilé konkrétne mať za následok nárast
         sumy vývozných subvencií alebo redukciu výrobných kvót.

      (pozri body 75 – 79)
      4.     Článok 109 rozhodnutia 91/482 o pridružení zámorských krajín a území (ZKÚ) jasne umožňuje Komisii prijať ochranné opatrenia
         za okolností, ktoré uvádza. Skutočnosť, že Komisia prijala takéto opatrenie vo vzťahu k určitým tovarom pochádzajúcim zo ZKÚ,
         nespochybňuje preferenčný štatút, ktorý požívajú tovary pochádzajúce z týchto krajín podľa článku 101 ods. 1 tohto rozhodnutia,
         keďže ochranné opatrenie je výnimočnej a dočasnej povahy.

      (pozri bod 95)
      5.     Čo sa týka súdneho preskúmania rešpektovania zásady proporcionality, s ohľadom na mieru voľnej úvahy, ktorou disponuje najmä
         Komisia v oblasti ochranných opatrení, by iba zjavne neprimeraná povaha opatrenia vydaného v tejto oblasti, vo vzťahu k cieľom,
         ktoré príslušná inštitúcia sleduje, mohla ovplyvniť zákonnosť takéhoto opatrenia.

      Pokiaľ ide o nariadenie č. 2081/2000, ktoré predžuje platnosť ochranných opatrení na dovozy tovarov pôvodom zo zámorských
         krajín a území z odvetvia cukru s kumuláciou pôvodu ES/ZKÚ, neprislúcha Súdnemu dvoru overovať, či ustanovenie prijaté Komisiou
         predstavuje jediné alebo najlepšie opatrenie, ktoré mohlo byť prijaté, ale preskúmať, či nebolo zjavne neprimerané. V tomto
         ohľade žalobca nepredložil dôkaz, že obmedzenie množstva cukru kumulujúceho pôvod ES/ZKÚ na 4 848 ton, ktoré môžu byť dovezené
         do Spoločenstva počas obdobia, na ktoré sa vzťahuje uvedené nariadenie, pri oslobodení od cla, bolo zjavne neprimerané pre
         uskutočnenie sledovaných cieľov.

      (pozri body 101 – 104)
      6.     V rámci nariadenia č. 2081/2000, ktoré predžuje uplatnenie ochranných opatrení na dovozy tovarov pôvodom zo zámorských krajín
         a území z odvetvia cukru s kumuláciou pôvodu ES/ZKÚ, cieľ sledovaný Komisiou tým, že pre dovoz tohto cukru uložila záruku
         vysokej sumy spočíval v predídení špekulatívnym konaniam. Takáto záruka nezbavila skutočne zainteresované podniky možnosti
         vyviezť cukor do Spoločenstva. V skutočnosti, hoci suma záruky musí byť vyplatená pre získanie dovozných licencií, táto suma
         sa podniku vráti, ak je operácia dovozu vykonaná.

      (pozri body 106 – 107)
      7.     Odôvodnenie vyžadované podľa článku 253 ES musí byť prispôsobené povahe predmetného aktu a musí uvádzať jasným a jednoznačným
         spôsobom úvahy inštitúcie, autora aktu, spôsobom umožňujúcim dotknutým subjektom spoznať odôvodnenie prijatého opatrenia a
         súdu Spoločenstva vykonávať svoje preskúmanie. Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie špecifikovalo všetky relevantné skutkové a právne
         okolnosti, pretože otázka, či odôvodnenie spĺňa požiadavky tohto článku, musí byť posudzovaná s ohľadom nielen na jeho znenie,
         ale tiež na jeho kontext, ako aj na súhrn právnych pravidiel upravujúcich predmetnú oblasť.

      Nariadenie č. 2081/2000, ktoré predlžuje uplatnenie ochranných opatrení na dovozy tovarov pôvodom zo zámorských krajín a území
         z odvetvia cukru s kumuláciou pôvodu ES/ZKÚ tieto podmienky spĺňa. V preambule uvedeného nariadenia totiž Komisia uvádzala
         ťažkosti vzniknuté na trhu Spoločenstva s cukrom trvajúce od roku 1997, dôvody, pre ktoré tieto ťažkosti mohli mať za následok
         poškodenie fungovania spoločnej organizácie trhu a škodlivé dôsledky pre podnikateľov Spoločenstva berúc do úvahy medzičasom
         prijaté rozhodnutie redukovať výrobné kvóty Spoločenstva. V uvedenej preambule Komisia rovnako uviedla, že ťažkosti ktoré
         viedli k prijatiu nariadenia č. 465/2000, ktoré zavádza ochranné opatrenia na dovozy tovarov zo zámorských krajín a území
         z odvetvia cukru s kumuláciou pôvodu ES/ZKÚ, naďalej existujú a predložila dôvody, ktoré ju viedli k určeniu spornej kvóty.

      (pozri body 122 – 123)
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (druhá komora)
      zo 14. júla 2005 (*)

      „Režim pridruženia zámorských krajín a území – Dovozy cukru a zmesí cukru a kakaa – Nariadenie (ES) č. 2081/2000 – Žaloba o neplatnosť – Ochranné opatrenia – Proporcionalita“
      Vo veci C‑452/00,
      ktorej predmetom je žaloba o neplatnosť podľa článku 230 ES, podaná 6. decembra 2000,
      Holandské kráľovstvo, v zastúpení: J. van Bakel, splnomocnená zástupkyňa,

      žalobca,
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: T. van Rijn a C. van der Hauwaert, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

      žalovanej,
      ktorú v konaní podporuje:
      Španielske kráľovstvo, v zastúpení: N. Díaz Abad, splnomocnená zástupkyňa, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

      vedľajší účastník konania,
      SÚDNY DVOR (druhá komora),
      v zložení: predseda tretej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (spravodajca), G. Arestis
         a J. Klučka,

      generálny advokát: P. Léger,
      tajomník: R. Grass,
      so zreteľom na písomnú časť konania,
      po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 17. februára 2005,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1       Svojou žalobou Holandské kráľovstvo požaduje vyhlásiť nariadenie Komisie (ES) č. 2081/2000 z 29. septembra 2000, ktoré predlžuje
         platnosť ochranných opatrení na dovozy tovarov pôvodom zo zámorských krajín a území z odvetvia cukru s kumuláciou pôvodu ES/ZKÚ
         [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 246, s. 64, ďalej len „napadnuté nariadenie“) za neplatné.

       Právny rámec
       Spoločná organizácia trhu v odvetví cukru
      2       Nariadením (ES) č. 2038/1999 z 13. septembra 1999 o spoločnej organizácii trhu s cukrom [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 252, s. 1) Rada Európskej únie pristúpila ku kodifikácii nariadenia (EHS) č. 1785/81 z 30. júna 1981 (Ú. v. ES
         L 177, s. 4), ktorým bola táto viackrát menená spoločná organizácia zriadená. Účelom tejto organizácie je regulovať trh Spoločenstva
         s cukrom s cieľom zvýšiť zamestnanosť a životnú úroveň výrobcov cukru v Spoločenstve.

      3       Podpora výroby Spoločenstva vykonávaná prostredníctvom garantovaných cien sa obmedzuje na vnútroštátne výrobné kvóty (kvóty
         A a B) prideľované Radou, za použitia nariadenia č. 2038/1999 každému členskému štátu, ktorý ich následne rozdeľuje medzi
         svojich výrobcov. Cukor patriaci do kvóty B (nazývaný „cukor B“) podlieha v porovnaní s cukrom kvóty A (nazývaným „cukor A“)
         platbám pri vyššej výrobe. Cukor vyrobený nad rámec kvót A a B je označovaný ako „cukor C“ a nemôže byť predávaný v rámci
         Európskeho spoločenstva, pokiaľ nie je zahrnutý do kvót A a B v nasledujúcej obchodnej sezóne.

      4       S výnimkou cukru C vývozy cukru mimo Spoločenstva požívajú v zmysle článku 18 nariadenia č. 2038/1999 výhodu vývoznej náhrady
         kompenzujúcej rozdiel medzi cenou na trhu Spoločenstva a cenou na svetovom trhu.

      5       Množstvo cukru, ktoré môže požívať výhodu vývoznej náhrady, a celková ročná suma náhrad sú určované dohodami Svetovej obchodnej
         organizácie (ďalej len „dohody WTO“), ktorých je Spoločenstvo účastníkom, schválenými rozhodnutím Rady 94/800/ES z 22. decembra
         1994 týkajúcim sa uzavretia dohôd v mene Európskeho spoločenstva, pokiaľ ide o záležitosti v rámci jeho kompetencie, ku ktorým
         sa dospelo na Uruguajskom kole multilaterálnych rokovaní (1986 – 1994) (Ú. v. ES L 336, s. 1; Mim. vyd. 11/021, s. 80). Najneskôr
         od obchodnej sezóny 2000/2001 množstvo cukru vyvážaného s náhradou a celková suma náhrad mali byť obmedzené na 1 273 500 ton
         a 499,1 milióna eur, čo predstavuje zníženie o 20 %, respektíve o 36 %, v porovnaní s údajmi týkajúcimi sa obchodnej sezóny
         1994/1995.

       Režim pridruženia zámorských krajín a území ku Spoločenstvu
      6       Podľa článku 3 ods. 1 písm. s) ES činnosti Spoločenstva zahŕňajú pridruženie zámorských krajín a území (ZKÚ), „na účel vzrastu
         obchodu a spoločnej podpory hospodárskeho a sociálneho rozvoja“.

      7       Holandské Antily a Aruba sú súčasťou ZKÚ.
      8       Ich pridruženie ku Spoločenstvu sa riadi štvrtou časťou Zmluvy ES.
      9       Na základe článku 136 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 187 ES) bolo prijatých viacero rozhodnutí, medzi nimi rozhodnutie Rady
         91/482/EHS z 25. júla 1991 týkajúce sa pridruženia zámorských krajín a území k Európskemu hospodárskemu spoločenstvu [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 263, s. 1), ktoré je podľa svojho článku 240 ods. 1 uplatniteľné počas obdobia desiatich rokov od 1. marca 1990.

      10     Rozličné ustanovenia tohto rozhodnutia boli zmenené rozhodnutím Rady 97/803/ES z 24. septembra 1997 o priebežnej revízii rozhodnutia
         91/482 [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 329, s. 50). Účinnosť rozhodnutia 91/482 zmeneného a doplneného rozhodnutím 97/803 (ďalej len „rozhodnutie ZKÚ“),
         bola predĺžená až do 28. februára 2001 rozhodnutím Rady 2000/169/ES z 25. februára 2000 (Ú. v. ES L 55, s. 67).

      11     Článok 101 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ stanovuje:
      „Tovary pochádzajúce zo ZKÚ môžu byť dovážané do Spoločenstva s oslobodením od dovozného cla“. [neoficiálny preklad]

      12     Článok 102 toho istého rozhodnutia stanovuje:
      „Bez ohľadu na [článok] 108b, Spoločenstvo neuplatňuje na dovozy tovarov pochádzajúcich zo ZKÚ množstevné obmedzenia, ani
         opatrenia s rovnakým účinkom.“ [neoficiálny preklad]

      13     Článok 108 ods. 1 prvá zarážka uvedeného rozhodnutia odkazuje, pre definovanie pojmu tovary pôvodu a metódy administratívnej
         spolupráce, ktoré sa na ne vzťahujú, na prílohu II tohto rozhodnutia. V zmysle článku 1 tejto prílohy je tovar považovaný
         za pochádzajúci zo ZKÚ, Spoločenstva alebo štátov Afriky, Karibiku a Tichomoria (ďalej len „štáty AKT“), pokiaľ tam bol úplne
         získaný alebo dostatočne spracovaný.

      14     Článok 3 ods. 3 predmetnej prílohy II zostavuje zoznam úprav alebo spracovateľských operácií považovaných za nedostatočné
         pre priznanie pôvodného charakteru tovaru pochádzajúceho najmä zo ZKÚ.

      15     Článok 6 ods. 2 tejto prílohy však predsa obsahuje pravidlá označené ako „kumulácia pôvodu ES/ZKÚ a AKT/ZKÚ“. Stanovuje:
      „Pokiaľ sú tovary úplne získané v Spoločenstve, alebo v štátoch AKT predmetom úprav alebo spracovateľských operácií v ZKÚ,
         sú považované za úplne získané v ZKÚ.“ [neoficiálny preklad]

      16     Podľa článku 6 ods. 4 uvedenej prílohy sú pravidlá kumulácie pôvodu ES/ZKÚ a AKT/ZKÚ uplatniteľné na „každé úpravy alebo spracovateľské
         operácie vykonané v ZKÚ, vrátane operácií vymenovaných v článku 3 ods. 3“ [neoficiálny preklad].

      17     Rozhodnutie 97/803 menovite zaviedlo do rozhodnutia ZKÚ článok 108b, ktorého ods. 1 stanovuje, že „kumulácia pôvodu AKT/ZKÚ
         uvádzaná v článku 6 prílohy II, je možná pre ročné množstvo 3 000 ton cukru“ [neoficiálny preklad]. Rozhodnutie 97/803 však neobmedzilo uplatnenie pravidla kumulácie pôvodu ES/ZKÚ.

      18     Článok 109 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ splnomocňuje Komisiu Európskych spoločenstiev na prijatie „potrebných ochranných opatrení“
         [neoficiálny preklad], ak „uplatnenie [tohto rozhodnutia] bude mať za následok závažné poruchy v odvetví hospodárskej činnosti Spoločenstva alebo
         niektorého alebo viacerých členských štátov, alebo bude ohrozovať ich vonkajšiu finančnú stabilitu, alebo [ak] sa náhle objavia
         ťažkosti, z ktorých bude hroziť zhoršenie v odvetví činnosti Spoločenstva alebo niektorého z jeho regiónov...“ [neoficiálny preklad]. Podľa článku 109 ods. 2 predmetného rozhodnutia Komisia má vybrať „opatrenia, ktoré spôsobia minimum porúch vo fungovaní
         pridruženia a Spoločenstva“ [neoficiálny preklad]. Okrem toho „tieto opatrenia nesmú mať dosah presahujúci dosah, ktorý je nevyhnutne nutný pre nápravu ťažkostí, ktoré sa
         prejavili“ [neoficiálny preklad].

       Ochranné opatrenia prijaté proti dovozom cukru a zmesí cukru a kakaa požívajúcim výhodu kumulácie pôvodu ES/ZKÚ
      19     Na základe článku 109 rozhodnutia ZKÚ bolo prijaté nariadenie Komisie (ES) č. 2423/1999 z 15. novembra 1999, ktoré zavádza
         ochranné opatrenia pre cukor s kódom KN 1701 a pre zmesi cukru a kakaa s kódmi KN 1806 10 30 a 1806 10 90 pochádzajúce zo
         zámorských krajín a území [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 294, s. 11).

      20     Týmto nariadením uplatniteľným až do 29. februára 2000 Komisia podriadila dovozy cukru požívajúce výhodu kumulácie pôvodu
         ES/ZKÚ režimu minimálnych cien a podriadila dovozy zmesí cukru a kakaa (ďalej len „zmesi“) pochádzajúcich zo ZKÚ konaniu o dohľade
         Spoločenstva podľa podmienok uvedených článkom 308d nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva
         nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3).

      21     Holandské kráľovstvo podalo žalobu smerujúcu k zrušeniu nariadenia č. 2423/1999. Táto žaloba bola zamietnutá rozsudkom z dnešného
         dňa Holandsko/Komisia (C‑26/00, Zb. s. I‑6527).

      22     Rovnako na základe článku 109 rozhodnutia ZKÚ bolo prijaté nariadenie Komisie (ES) č. 465/2000 z 29. februára 2000, ktoré
         zavádza ochranné opatrenia na dovozy tovarov zo zámorských krajín a území z odvetvia cukru kumuláciou pôvodu ES/ZKÚ [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 56, s. 39). Toto nariadenie v období trvajúcom od 1. marca 2000 do 30. septembra 2000 obmedzovalo kumuláciu
         pôvodu ES/ZKÚ na 3 340 ton cukru pre tovary patriace pod colné kódy KN 1701, 1806 10 30 a 1806 10 90.

      23     Holandské kráľovstvo podalo žalobu smerujúcu k zrušeniu tohto nariadenia. Táto žaloba bola zamietnutá rozsudkom z dnešného
         dňa Holandsko/Komisia (C‑180/00, Zb. s. I‑6603).

      24     Dňa 29. septembra 2000 Komisia prijala napadnuté nariadenie rovnako na základe článku 109 rozhodnutia ZKÚ.
      25     Z prvého, štvrtého, piateho a šiesteho odôvodnenia tohto nariadenia vyplýva toto:
      „1.      Komisia konštatovala, že dovozy cukru (kód KN 1701) a zmesí cukru a kakaa patriacich pod kódy KN 1 806 10 30 a 1 806 10 90
         pôvodom [zo ZKÚ] veľmi prudko stúpali od roku 1997 až do roku 1999, menovite v stave kumulovaného pôvodu ES/ZKÚ. Tieto dovozy
         stúpli z 0 ton roku 1996 na viac ako 53 000 ton roku 1999. Predmetné tovary požívajú pri dovoze do Spoločenstva výhodu oslobodenia
         od dovozného cla a sú prepúšťané bez množstevných obmedzení v súlade s článkom 101 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ.

      ...
      4.      Na trhu Spoločenstva s cukrom vznikli v posledných rokoch ťažkosti. Tento trh je prebytkovým trhom. Spotreba cukru je nemenná,
         na úrovni okolo 12,8 milióna ton ročne. Výroba v rámci kvóty je približne 14,3 milióna ton ročne. Teda všetok dovoz cukru
         do Spoločenstva presúva na vývoz zodpovedajúce množstvo cukru Spoločenstva, ktorý nemôže byť odpredaný na tomto trhu; náhrady
         za tento cukor – v medziach určitých kvót – sú platené na náklady rozpočtu Spoločenstva (k dnešnému dňu približne 520 eur
         za tonu). Predsa však, vývozy s náhradami sú obmedzené v ich objeme dohodou o poľnohospodárstve, uzavretou v rámci Uruguajského
         kola, a zredukované z 1 555 600 ton za obchodnú sezónu 1995/1996 na 1 273 500 ton v obchodnej sezóne 2000/2001.

      5.      Tieto ťažkosti môžu spôsobiť značnú destabilizáciu spoločnej organizácie trhu (SOT) s cukrom. Pre obchodnú sezónu 2000/2001
         sa Komisia rozhodla redukovať kvóty výrobcov Spoločenstva približne o 500 000 ton... Každý dodatočný dovoz cukru a tovarov
         s vysokou koncentráciou cukru pôvodom zo ZKÚ si vyžiada podstatnejšiu redukciu kvót výrobcov Spoločenstva, a teda výraznejšiu
         stratu záruky ich príjmov.

      6.      Preto ťažkosti prinášajúce nebezpečenstvo poškodenia odvetvia činnosti Spoločenstva naďalej existujú. ...“ [neoficiálny preklad]

      26     Podľa znenia článku 1 napadnutého nariadenia:
      „Pre tovary patriace pod [colné] kódy KN 1701, 1806 10 30 a 1806 10 90 je kumulácia pôvodu ES/ZKÚ uvedená v článku 6 prílohy
         II [rozhodnutia ZKÚ] povolená pre množstvo 4 848 ton cukru počas doby uplatnenia tohto nariadenia.

      S cieľom rešpektovať tento limit pri iných tovaroch ako cukor sa bude brať do úvahy obsah cukru v dovážanom tovare.“ [neoficiálny preklad]

      27     Z ôsmeho odôvodnenia uvedeného nariadenia vyplýva, že Komisia určila túto kvótu 4 848 ton, berúc do úvahy „sumu najvyšších
         ročných objemov dovozov predmetných tovarov konštatovaných počas troch rokov predchádzajúcich roku 1999, v ktorom dovozy exponenciálne
         stúpli. Pre určenie množstiev cukru braných do úvahy Komisia zohľadnila postoj zaujatý predsedom Súdu prvého stupňa Európskych
         spoločenstiev v jeho uzneseniach z 12. júla a 8. augusta 2000 vo veciach T‑94/00 R, T‑110/00 R a T‑159/00 R, no bez toho,
         aby ho uznala za správny. S cieľom vyhnúť sa nepotrebným procedúram s jediným cieľom prijať tieto ochranné opatrenia, Komisia
         brala do úvahy pre cukor patriaci pod kód KN 1 701 a pre rok 1997 celkovú sumu 10 372,2 ton, údaj, ktorý zodpovedal celkovým
         dovozom cukru pochádzajúceho zo ZKÚ kumulujúceho pôvody ES/ZKÚ a AKT/ZKÚ, ktorý konštatoval Eurostat“ [neoficiálny preklad].

      28     Podľa článku 2 napadnutého nariadenia dovoz tovarov uvedených v článku 1 tohto nariadenia podlieha vydaniu dovoznej licencie,
         ktorá sa vydáva v súlade s podmienkami určenými článkami 2 až 6 nariadenia Komisie (ES) č. 2553/97 zo 17. decembra 1997 o pravidlách
         vydávania dovozných licencií pre určité produkty patriace pod kódy KN 1701, 1702, 1703 a 1704 a kvalifikované ako produkty
         pochádzajúce z afrických, karibských a tichomorských krajín (AKT/ZKÚ) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 349, s. 26), ktoré sú uplatniteľné mutatis mutandis.

      29     Nakoniec podľa článku 3 je napadnuté nariadenie uplatniteľné od 1. októbra 2000 do 28. februára 2001.
       Návrhy účastníkov konania
      30     Holandská vláda navrhuje, aby Súdny dvor:
      –       zrušil napadnuté nariadenie,
      –       zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
      31     Komisia navrhuje:
      –       zamietnuť žalobu ako nedôvodnú,
      –       zaviazať Holandské kráľovstvo na náhradu trov konania.
      32     Listami doručenými do kancelárie Súdneho dvora 19. a 25. apríla 2001 Komisia a Holandské kráľovstvo informovali Súdny dvor,
         že by nenamietali voči prerušeniu konania pred Súdnym dvorom až do vyhlásenia rozhodnutí Súdu prvého stupňa, ktorými budú
         ukončené prvostupňové konania vo veciach T‑332/00 a T‑350/00, Rica Foods a Free Trade Foods/Komisia, ktorých predmetom je
         rovnako zrušenie napadnutého nariadenia.

      33     Uznesením z 5. júna 2001 predseda Súdneho dvora, za použitia článku 47 tretieho odseku Štatútu Súdneho dvora ES a článku 82a
         ods. 1 prvého pododseku písm. a) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, prerušil konanie až do vyhlásenia rozhodnutí Súdu prvého
         stupňa, ktorými budú ukončené prvostupňové konania vo veciach T‑332/00 a T‑350/00.

      34     Súd prvého stupňa rozsudkom zo 14. novembra 2002, Rica Foods a Free Trade Foods/Komisia (T‑332/00 a T‑350/00, Zb. s. II‑4755),
         zamietol žaloby v predmetných veciach ako nedôvodné.

      35     Uznesením z 10. apríla 2003 predseda Súdneho dvora pripustil do konania Španielske kráľovstvo ako vedľajšieho účastníka podporujúceho
         návrhy Komisie.

       O žalobe
      36     Na podporu svojej žaloby o neplatnosť napadnutého nariadenia Holandské kráľovstvo uvádza štyri žalobné dôvody založené postupne,
         v tomto poradí, na porušení článku 109 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ a odseku 2 rovnakého ustanovenia, na zneužití právomoci, ako
         aj porušení povinnosti odôvodnenia, uvedenej v článku 253 ES.

       O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 109 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ
       Argumentácia účastníkov konania
      37     Svojím prvým žalobným dôvodom holandská vláda tvrdí, že čo sa týka dovozu cukru kumulujúceho pôvod ES/ZKÚ do Spoločenstva,
         Komisia vykonala zjavne nesprávne posúdenie skutkového stavu, než prijala záver o potrebe prijať ochranné opatrenia.

      38     Podľa holandskej vlády majú ochranné opatrenia vo vzťahu k obvykle uplatniteľnej obchodnej úprave povahu výnimky. Komisii
         teda prislúcha preukázať existenciu výnimočnej situácie vyžadujúcej si takéto opatrenia na základe vecných kritérií posúdenia
         uvedených v článku 109 rozhodnutia ZKÚ. V tomto prípade sa však tomu tak nestalo.

      39     Prvý žalobný dôvod obsahuje štyri časti.
      40     Po prvé holandská vláda tvrdí, že množstvá cukru a zmesí dovezené zo ZKÚ, ktoré sa podľa štatistík vypracovaných Štatistickým
         úradom Európskych spoločenstiev (Eurostat) zvýšili na približne 40 000 ton v roku 1999, čo je menej ako 0,4 % výroby Spoločenstva,
         nemohli predstavovať nebezpečenstvo poškodenia spoločnej organizácie trhu s cukrom. Spoločná organizácia trhu s cukrom rovnako
         nemohla byť poškodená dovozmi zmesí, pretože podľa článku 1 ods. 1 nariadenia č. 2038/1999 kakao nespadá do predmetnej spoločnej
         organizácie.

      41     Po druhé holandská vláda poznamenáva, že celková výroba cukru v Spoločenstve sa z roka na rok mení o viac ako milión ton.
         Rovnako kolíše spotreba, teda výrok, podľa ktorého každé dodatočné množstvo dovezené zo ZKÚ vedie k vývozu zodpovedajúceho
         množstva, je založený na hrubom zjednodušení alebo na nepochopení skutočnosti. V každom prípade, dokonca ak by aj dovoz pochádzajúci
         zo ZKÚ prispieval k nárastu vývozov Spoločenstva, tieto by neboli nevyhnutne subvencované.

      42     Po tretie holandská vláda tvrdí, že sporné dovozy cukru nemôžu vytvárať pre Spoločenstvo ťažkosti vo vzťahu k jeho záväzkom
         vyplývajúcim z dohôd WTO. Vychádzajúc z uznesenia predsedu Súdu prvého stupňa z 30. apríla 1999, Emesa Sugar/Komisia (T‑44/98
         R II, Zb. s. II‑1427, bod 107), poznamenáva, že Spoločenstvo disponuje dostatočným manévrovacím priestorom pre to, aby čelilo
         zvýšeniu dovozov cukru pochádzajúceho zo ZKÚ.

      43     Na záver holandská vláda tvrdí, že nie je preukázané, že sporné dovozy cukru spôsobili výrobcom v Spoločenstve ujmu. V prvom
         rade vývozné náhrady boli financované Európskym poľnohospodárskym usmerňovacím a záručným fondom (EPUZF), a nie európskymi
         výrobcami. Následne v roku 1999 bol cukor predávaný výrobcom zo ZKÚ za cenu rovnajúcu sa približne dvojnásobku ceny na svetovom
         trhu, čo umožnilo výrobcom Spoločenstva dosahovať značné zisky. Nakoniec, Komisia nepreukázala, že každá dovezená tona zo
         ZKÚ viedla k zodpovedajúcemu úbytku predajov realizovaných výrobcami Spoločenstva.

      44     Okrem toho predpoklad, podľa ktorého dovozy mali za následok náklady pre európsky priemysel cukru je ešte menej pravdepodobný,
         čo sa týka dovozov skromných množstiev zmesí pochádzajúcich zo ZKÚ, než čo sa týka dovozov cukru, keďže výrobcovia Spoločenstva
         nevyrábajú takéto zmesi.

      45     Komisia odpovedá, že situácia na trhu je taká, že každá tona cukru dovezeného do Spoločenstva zo ZKÚ má za následok zodpovedajúcu
         redukciu výrobných kvót Spoločenstva. Okrem toho, berúc do úvahy výrobné kapacity podnikov zo ZKÚ, pri absencii akéhokoľvek
         obmedzenia, dovozy cukru pochádzajúce z týchto území by mohli viesť k redukcii výrobných kvót Spoločenstva prevyšujúcej o 40
         až 50 % redukciu už predvídanú orgánmi Spoločenstva.

      46     Pokiaľ ide o zmesi, hoci je nepopierateľné, že kakao nespadá do spoločnej organizácie trhu, je napriek tomu evidentné, že
         predmetné zmesi obsahujú veľmi vysoké percento cukru. Dovozy zmesí pochádzajúcich zo ZKÚ teda mohli mať za následok škodlivé
         dôsledky pre predaj cukru výrobcom týchto zmesí výrobcami zo Spoločenstva.

      47     Komisia rovnako tvrdí, že spoločná organizácia trhu zaviedla výrobné kvóty, tak pre cukor, ktorý bude skonzumovaný na trhu
         Spoločenstva (cukor A), ako aj pre cukor, ktorý môže byť vyvezený s náhradami (cukor A a B). Podľa Komisie, pokiaľ výrobcovia
         cukru nemôžu odpredať cukor A na trhu Spoločenstva, snažia sa tento vyviezť v rámci nevyhnutne subvencovaných vývozov. Iné
         riešenie by bolo v skladovaní cukru, ale už niekoľko rokov cukor nie je viac ponúkaný v rámci intervencií a Komisia odstúpila
         od tohto postupu, berúc do úvahy jeho náklady pre rozpočet Spoločenstva.

      48     Čo sa týka rešpektovania povinností dohodnutých v rámci WTO, Komisia odkazuje na bod 56 rozsudku z 8. februára 2000, Emesa
         Sugar (C‑17/98, Zb. s. I‑675).

      49     Nakoniec, pokiaľ ide o škodlivé dôsledky pre podnikateľov Spoločenstva, Komisia odkazujúc na bod 56 už citovaného rozsudku
         Emesa Sugar a na bod 88 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Ruiz-Jarabo Colomer v tejto veci, poznamenáva, že vývozné
         náhrady nie sú všetky financované EPUZF, keďže ich podstatná časť ide na náklady výrobcov Spoločenstva. Hoci je pravdou, že
         určití výrobcovia Spoločenstva môžu mať výhody z predaja cukru C výrobcom zo ZKÚ, táto skutočnosť nemôže podľa Komisie kompenzovať
         ujmu spôsobenú celému odvetviu.

      50     Španielska vláda bráni rovnakú pozíciu ako Komisia. Poznamenáva, že podstatný nárast dovozov cukru pôvodom zo ZKÚ od roku
         1997 je dôsledkom revízie rozhodnutia ZKÚ, ktoré obmedzilo dovozy tovarov kumulujúcich pôvod AKT/ZKÚ pri oslobodení od cla
         do Spoločenstva. Podniky odvetvia informované o tejto perspektíve od zverejnenia návrhu na revíziu v roku 1996 sa presmerovali
         na výrobky kumulujúce pôvod ES/ZKÚ, ktorých sa táto revízia netýkala. Prijaté ochranné opatrenia by tak mali za cieľ ochranu
         záujmov výrobcov Spoločenstva v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky, bez ovplyvnenia ekonomiky ZKÚ, keďže tieto sa
         netýkajú cukru vyrobeného v týchto krajinách.

      51     Španielska vláda rovnako poznamenáva, že roku 1999 bola cena cukru na svetovom trhu 242 eur za tonu, hoci v Španielsku bol
         cukor predávaný za 775 eur za tonu. Výrobcovia zo ZKÚ mali takto ziskovú maržu 533 eur na tonu cukru, ktorý vyvážali pri oslobodení
         od cla do Spoločenstva. Mohli teda kupovať cukor C a následne po minimálnom spracovaní, vyhnúc sa úhrade dovozného cla, získavať
         z toho mimoriadny zisk. Čo sa týka dovozných cien zmesí, tieto boli rovnako nižšie ako ceny konštatované na trhu Spoločenstva.

      52     Okrem toho španielska vláda, pripomínajúc, že predmetný cukor nepochádza z odrôd pestovaných v ZKÚ, poznamenáva, že rozhodnutie
         ZKÚ bolo prijaté s cieľom rozvoja týchto území. Tieto krajiny teda nezískavajú žiadnu výhodu pridanej hodnoty získavanej zo
         spracovateľských operácií, od ktorých závisí kumulácia pôvodu ES/ZKÚ, keďže minimálne spracovanie, ktoré je vykonávané v praxi
         by nevytváralo pracovné miesta a nezvýhodňovalo tak rozvoj týchto ZKÚ.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      53     Na úvod je potrebné pripomenúť, že inštitúcie Spoločenstva disponujú pri uplatnení článku 109 rozhodnutia ZKÚ širokou mierou
         voľnej úvahy (pozri v tomto zmysle rozsudky z 11. februára 1999 Antillean Rice Mills a i./Komisia, C‑390/95 P, Zb. s. I‑769,
         bod 48, a z 22. novembra 2001, Holandsko/Rada, C‑110/97, Zb. s. I‑8763, bod 61; rovnako ako Holandsko/Rada, C‑301/97, Zb.
         s. I‑8853, bod 73).

      54     Za týchto podmienok prislúcha sudcovi Spoločenstva obmedziť sa na skúmanie, či výkon tejto právomoci nie je postihnutý zjavnou
         vadou alebo zneužitím právomoci alebo či inštitúcie Spoločenstva neprekročili zjavne hranice svojej voľnej úvahy (pozri rozsudky
         Antillean Rice Mills a i./Komisia, už citovaný, bod 48; Holandsko/Rada, C‑110/97, už citovaný, bod 62, a Holandsko/Rada, C‑301/97,
         už citovaný, bod 74).

      55     Toto obmedzenie intenzity preskúmania sudcu Spoločenstva je osobitne namieste, pokiaľ sú inštitúcie Spoločenstva spôsobilé
         vykonávať arbitráž medzi rozdielnymi záujmami a uskutočňovať voľbu v rámci politického výberu spadajúceho do ich zodpovednosti
         (pozri v tomto zmysle rozsudok Emesa Sugar, už citovaný, bod 53).

      56     Podľa znenia článku 109 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ, Komisia „môže“ prijať ochranné opatrenia, „pokiaľ uplatnenie [tohto rozhodnutia]
         bude mať za následok závažné poruchy v odvetví hospodárskej činnosti Spoločenstva alebo niektorého alebo viacerých členských
         štátov, alebo bude ohrozovať ich vonkajšiu finančnú stabilitu“ [neoficiálny preklad], alebo „[ak] sa náhle objavia ťažkosti, z ktorých bude hroziť zhoršenie v odvetví činnosti Spoločenstva alebo niektorého
         z jeho regiónov“ [neoficiálny preklad]. Súdny dvor konštatoval v bode 47 už citovaného rozsudku Antillean Rice Mills a i./Komisia, že v prípade prvej situácie
         uvádzanej v predmetnom odseku musí byť preukázaná existencia príčinnej súvislosti, keďže účelom ochranných opatrení je odstrániť
         alebo zmierniť ťažkosti vzniknuté v predmetnom odvetví a že naopak, čo sa týka prípadu druhej situácie, nevyžaduje sa, aby
         ťažkosti odôvodňujúce zavedenie ochranných opatrení vyplývali z uplatňovania rozhodnutia ZKÚ.

      57     Komisia založila napadnuté nariadenie na prípade druhej situácie uvádzanej v článku 109 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ. Nakoniec zo
         šiesteho odôvodnenia tohto nariadenia vyplýva, že Komisia prijala sporné ochranné opatrenie, keďže „[existovali] ťažkosti
         prinášajúce nebezpečenstvo poškodenia odvetvia činnosti Spoločenstva“ [neoficiálny preklad].

      58     Zo štvrtého a šiesteho odôvodnenia predmetného nariadenia podrobnejšie vyplýva, že uchýlenie sa k článku 109 rozhodnutia ZKÚ
         bolo odôvodnené skutočnosťou, že dovozy cukru a zmesí kumulujúcich pôvod ES/ZKÚ prinášali nebezpečenstvo značného poškodenia
         fungovania spoločnej organizácie trhu v odvetví cukru a veľmi škodlivých dôsledkov pre podnikateľov Spoločenstva v tomto odvetví.

      59     Prvý žalobný dôvod obsahuje štyri časti, z ktorých tri prvé sa v podstate týkajú existencie nebezpečenstva poškodenia spoločnej
         organizácie trhu s cukrom a vo štvrtej ide o nebezpečenstvo škodlivých dôsledkov pre podnikateľov Spoločenstva.

       O existencii nebezpečenstva poškodenia spoločnej organizácie trhu s cukrom
      60     V prvom rade holandská vláda tvrdí, že s ohľadom na minimálne množstvá cukru dovezeného v režime kumulácie pôvodu ES/ZKÚ neexistovali
         žiadne ťažkosti v zmysle článku 109 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ.

      61     V tomto bode z prvého a piateho odôvodnenia napadnutého nariadenia vyplýva, že Komisia konštatovala existenciu „veľmi prudkého
         nárastu“ [neoficiálny preklad] dovozov cukru pochádzajúcich zo ZKÚ v režime kumulácie pôvodu ES/ZKÚ od roku 1997 a že fungovanie organizácie trhu bolo
         pre túto skutočnosť ohrozené silnou destabilizáciou. Štvrté odôvodnenie tohto nariadenia v tejto súvislosti uvádza:

      „[Trh Spoločenstva s cukrom] je prebytkovým trhom. Spotreba cukru je nemenná, na úrovni okolo 12,8 milióna ton ročne. Výroba
         v rámci kvóty je približne 14,3 milióna ton ročne. Teda všetok dovoz cukru do Spoločenstva presúva na vývoz zodpovedajúce
         množstvo cukru Spoločenstva, ktorý nemôže byť odpredaný na tomto trhu: náhrady za tento cukor – v medziach určitých kvót –
         sú platené na náklady rozpočtu Spoločenstva (k dnešnému dňu približne 520 eur za tonu). Predsa však, vývozy s náhradami sú
         obmedzené v ich objeme dohodou o poľnohospodárstve, uzavretou v rámci Uruguajského kola, a zredukované z 1 555 600 ton za
         obchodnú sezónu 1995/1996 na 1 273 500 ton v obchodnej sezóne 2000/2001.“ [neoficiálny preklad]

      62     Je potrebné pripomenúť, ako to Súdny dvor poznamenal v bode 56 už citovaného rozsudku Emesa Sugar, že už v roku 1997 existoval
         prebytok výroby cukru Spoločenstva z cukrovej repy v porovnaní s množstvom spotrebovaným v Spoločenstve, ku ktorému sa pridávali
         dovozy cukru z cukrovej trstiny pôvodom zo štátov AKT ako reakcia na špecifický dopyt po tomto tovare a povinnosť Spoločenstva
         dovážať určité množstvo cukru z tretích krajín v zmysle dohôd WTO. Navyše Spoločenstvo bolo rovnako povinné subvencovať vývozy
         cukru vo forme vývozných náhrad a v rozsahu predmetných dohôd. Za týchto podmienok, berúc do úvahy prudký nárast dovozov cukru
         pochádzajúcich zo ZKÚ od roku 1997, sa Komisia mohla dôvodne domnievať, že každé dodatočné množstvo tohto tovaru, dokonca
         minimálne, vzhľadom na výrobu Spoločenstva, vstupujúce na trh Spoločenstva, bude nútiť inštitúcie Spoločenstva zvýšiť sumu
         vývozných subvencií v rámci vyššie uvedených medzí, alebo redukovať kvóty európskych výrobcov, čo by poškodilo spoločnú organizáciu
         trhu s cukrom, ktorej rovnováha je už teraz nestála, a bolo by v rozpore s cieľmi spoločnej poľnohospodárskej politiky.

      63     Okrem toho, hoci je pravdou, že zmesi nespadajú do spoločnej organizácie trhu s cukrom, ako vyplýva z článku 1 ods. 1 nariadenia
         č. 2038/1999, nárast dovozov týchto tovarov pochádzajúcich zo ZKÚ, všeobecne s vysokým obsahom cukru, predstavuje napriek
         tomu nebezpečenstvo poškodenia fungovania spoločnej organizácie trhu v odvetví cukru, v rozsahu, v akom tieto dovozy môžu
         ovplyvniť možnosť výrobcov Spoločenstva predávať cukor výrobcom týchto zmesí v Spoločenstve.

      64     Holandská vláda teda nepreukázala, že Komisia sa dopustila zjavného nesprávneho posúdenia, keď prijala záver, že dovozy cukru
         pochádzajúce zo ZKÚ medzi rokmi 1997 a 1999 prudko vzrástli a že tento vzrast, hoci minimálny s ohľadom na výrobu Spoločenstva,
         predstavuje „ťažkosti“ v zmysle článku 109 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ.

      65     Preto prvá časť prvého žalobného dôvodu musí byť odmietnutá ako nedôvodná.
      66     Po druhé holandská vláda namieta voči tvrdeniu Komisie, obsiahnutému v štvrtom odôvodnení napadnutého nariadenia, podľa ktorého
         každý dodatočný dovoz cukru „presúva na vývoz zodpovedajúce množstvo cukru Spoločenstva, ktorý nemôže byť odpredaný na tomto
         trhu“ [neoficiálny preklad], pretože, tak výroba, ako aj spotreba cukru v Spoločenstve z roka na rok kolíše. Holandská vláda rovnako spochybňuje skutočnosť,
         že predmetné vývozy sú subvencované.

      67     V tomto ohľade stačí pripomenúť, že výroba Spoločenstva je vyššia ako spotreba cukru v Spoločenstve, čo holandská vláda nepopiera,
         a že Spoločenstvo je navyše povinné dovážať určité množstvo cukru z tretích krajín podľa dohôd WTO (rozsudok Emesa Sugar,
         už citovaný, bod 56).

      68     Berúc do úvahy prebytkovú situáciu na trhu s cukrom v Spoločenstve, okolnosť, že výroba a spotreba cukru v Spoločenstve sa
         môžu meniť z roka na rok, je, ako to uviedol generálny advokát v bode 71 svojich návrhov, irelevantná.

      69     Konkrétne z dôvodu tejto prebytkovej situácie, každý dodatočný dovoz v režime kumulácie pôvodu ES/ZKÚ zvyšuje prebytok cukru
         na trhu Spoločenstva a vedie k nárastu subvencovaných vývozov (pozri rozsudok Emesa Sugar, už citovaný, bod 56).

      70     V tomto poslednom bode sa Komisia nedopustila zjavného nesprávneho posúdenia, keď prijala záver, že vývozy spôsobené dovozmi
         cukru pochádzajúceho zo ZKÚ boli subvencovanými vývozmi, keďže dovezený cukor pochádzajúci zo ZKÚ nahradzoval cukor Spoločenstva,
         ktorý musel byť vyvezený, aby sa zachovala rovnováha spoločnej organizácie trhu.

      71     Preto druhá časť prvého žalobného dôvodu musí byť rovnako odmietnutá.
      72     Po tretie holandská vláda tvrdí, že dohody WTO ešte poskytovali postačujúci manévrovací priestor pre umožnenie sporných dovozov
         do Spoločenstva.

      73     V tomto ohľade je vhodné poznamenať, že dokonca za predpokladu, že by dodatočné vývozy cukru s náhradou, ktoré mohli spôsobiť
         dovozy cukru pochádzajúceho zo ZKÚ, nedosahovali sumy množstiev určených v dohodách WTO, holandská vláda nepreukázala, že
         Komisia sa dopustila zjavného nesprávneho posúdenia, berúc do úvahy na jednej strane účel týchto dohôd spočívajúci v postupnom
         obmedzení vývozných subvencií a na druhej strane, berúc do úvahy to, že zvýšené dovozy cukru v režime kumulovania pôvodu ES/ZKÚ
         zvýšili, ako také, celkovú sumu vývozných subvencií a mali za následok nebezpečenstvo destabilizácie odvetvia cukru v Spoločenstve,
         ako to poznamenal Súd prvého stupňa v rozsudku zo 14. novembra 2002, Rica Foods a i./Komisia (T‑94/00, T‑110/00 a T‑159/00,
         Zb. s. II‑4677, bod 139).

      74     Tretia časť prvého žalobného dôvodu musí byť preto odmietnutá.
       O dôsledkoch pre výrobcov Spoločenstva
      75     Z piateho odôvodnenia napadnutého nariadenia vyplýva, že sporné dovozy môžu mať za následok „výraznejšiu stratu záruky...
         príjmov“ [neoficiálny preklad] výrobcov cukru v Spoločenstve.

      76     V rozpore s tvrdením holandskej vlády na podporu svojej štvrtej časti prvého žalobného dôvodu, sa Komisia nedopustila zjavného
         nesprávneho posúdenia, uvádzajúc tento dôvod pre odôvodnenie prijatia sporného ochranného opatrenia.

      77     Predovšetkým je totiž zrejmé, že poškodenie alebo hrozba poškodenia spoločnej organizácie trhu môžu vyvolať potrebu redukovania
         výrobných kvót, a tak priamo ovplyvniť príjmy výrobcov Spoločenstva.

      78     Následne vývozné náhrady sú financované z veľkej časti výrobcami Spoločenstva prostredníctvom kvótovania výroby určovanej
         každý rok Komisiou. Ako teda vyplýva z bodu 70 tohto rozsudku, Komisia sa mohla legitímne domnievať, že predmetné dovozy môžu
         mať za následok nárast objemu subvencovaných vývozov a následne zvýšenie kvótovania výroby na náklady výrobcov Spoločenstva.

      79     Nakoniec, dokonca za predpokladu že určití výrobcovia by mohli, ako to tvrdí holandská vláda, dosahovať značný zisk z predaja
         cukru C podnikateľom zo ZKÚ účtovaním ceny značne vyššej, ako je cena na svetovom trhu, toto tvrdenie, ktoré sa nezakladá
         na žiadnom konkrétnom dôkaze, nemôže spochybniť posúdenie Komisie, podľa ktorého sporné dovozy prinášali riziko poškodenia
         odvetvia cukru, spôsobilé konkrétne mať za následok nárast sumy vývozných subvencií alebo redukciu výrobných kvót.

      80     Štvrtá časť prvého žalobného dôvodu teda musí byť odmietnutá ako nedôvodná.
      81     S prihliadnutím na vyššie uvedené úvahy je potrebné zamietnuť prvý žalobný dôvod.
       O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 109 ods. 2 rozhodnutia ZKÚ
       Argumentácia účastníkov konania
      82     Svojím druhým žalobným dôvodom holandská vláda tvrdí, že Komisia porušila zásadu proporcionality uvedenú v článku 109 ods. 2
         rozhodnutia ZKÚ. Tento žalobný dôvod je zložený zo štyroch častí.

      83     Po prvé holandská vláda vytýka Komisii, že porušila preferenčný štatút tovarov pochádzajúcich zo ZKÚ, ktorý bol zavedený rozhodnutím
         ZKÚ, v porovnaní s režimom uplatniteľným na tovary pochádzajúce zo štátov AKT.

      84     Po druhé napadnuté nariadenie bolo prijaté bez toho, aby Komisia zvažovala negatívne dôsledky jeho uplatňovania pre predmetné
         ZKÚ a zainteresované podniky.

      85     Po tretie, dokonca za predpokladu, že trh Spoločenstva s cukrom vykazuje ťažkosti, cieľ sledovaný Komisiou mohol byť dosiahnutý
         prostredníctvom opatrení menej zasahujúcich ZKÚ a zainteresované podniky, ako je napríklad zavedenie minimálnej predajnej
         ceny.

      86     Po štvrté článok 2 ods. 2 napadnutého nariadenia, ktorý zavádza článok 3 ods. 3 nariadenia č. 2553/97, rovnako odporuje zásade
         proporcionality. V skutočnosti suma záruky uvádzaná týmto ustanovení pre oblasť dovozných certifikátov zodpovedá 50 % cla
         podľa Spoločného colného sadzobníka uplatniteľného v deň podania žiadosti, ktorá dosahuje priemerne 43,7 eur za 100 kilogramov.
         Až do 1. marca 2000 suma záruky pre cukor patriaci do režimu kumulácie pôvodu ES/ZKÚ dosahovala 0,3 ecu za 100 kilogramov.
         Podľa holandskej vlády za použitia článku 8 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 1464/95 z 27. júna 1995 o špeciálnych podrobných
         pravidlách pre uplatnenie kvótového systému licencií na dovoz a vývoz v odvetví cukru (Ú. v. ES L 144, s. 14; Mim. vyd. 03/017,
         s. 425) by zriaďovaná záruka pre cukor pochádzajúci zo štátov AKT a tretích krajín mala rovnako byť určená na 0,3 ecu na 100
         kilogramov.

      87     Holandská vláda teda zastáva názor, že suma záruky uvedená článkom 3 ods. 3 nariadenia č. 2553/97 je neprimeraná k sume záruky
         zriaďovanej pre dovoz cukru pochádzajúceho zo štátov AKT a tretích krajín.

      88     Komisia na úvod odpovedá, že situácia ZKÚ sa odlišuje od situácie štátov AKT a tretích krajín, pretože cukor nie je v ZKÚ
         vyrábaný. Pravidlo kumulácie pôvodu, podľa ktorého ZKÚ aktuálne vyvážajú cukor a zmesi do Spoločenstva, nefiguruje v dohodách
         uzavretých so štátmi AKT a inými tretími krajinami. Za týchto podmienok nemôže holandská vláda platne tvrdiť, že obmedzenie
         mechanizmu kumulácie pôvodu predstavuje poškodenie privilegovanej pozície, v ktorej sa nachádzajú ZKÚ v porovnaní so štátmi
         AKT a tretími krajinami.

      89     Komisia následne poznamenáva, že okolnosti jej neumožňovali analyzovať do hĺbky dôsledky pre ekonomiku týchto krajín a pre
         predmetný priemysel pri určení kvót na dovozy pochádzajúce zo ZKÚ. Štúdia, ktorú vypracovala na túto tému, jej mala umožniť
         predložiť Rade návrh trvalej úpravy v tejto problematike.

      90     Komisia tiež zdôrazňuje, že redukcia výrobných kvót Spoločenstva má pre podnikateľov Spoločenstva závažné dôsledky, zatiaľ
         čo sú obmedzené iba dovozy cukru požívajúce výhodu kumulácie pôvodu. Navyše, hoci ZKÚ nevyrábajú cukor, kvóta na ročnom základe
         11 635 ton predstavuje takmer štvornásobok kvóty uvádzanej rozhodnutím 97/803 pre dovoz cukru v režime kumulácie pôvodu AKT/ZKÚ,
         ktorú Súdny dvor nepovažoval za nezákonnú v už citovanom rozsudku Emesa Sugar.

      91     Nakoniec, čo sa týka uplatniteľnosti článku 3 ods. 3 nariadenia č. 2553/97, Komisia poznamenáva, že záruka uvádzaná týmto
         ustanovením má za cieľ zabezpečiť skutočný dovoz množstva, ktoré je predmetom žiadosti a vyhnúť sa tomu, aby licencie boli
         požadované na špekulatívne účely. Tento dôvod odôvodňuje rozdiel existujúci medzi touto zárukou a zárukou, ktorá je uložená
         pri dovoze cukru pochádzajúceho zo štátov AKT a tretích krajín.

      92     Španielska vláda v podstate preberá tvrdenia Komisie. Uvádza konkrétne, že skutočnosť, že rozhodnutie ZKÚ samo osebe ustanovuje
         možnosť prijatia ochranných opatrení, potvrdzuje zlučiteľnosť sporných opatrení s režimom pridruženia ZKÚ.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      93     Podľa znenia článku 109 ods. 2 rozhodnutia ZKÚ:
      „... Prioritne majú byť zvolené opatrenia, ktoré spôsobia minimum porúch vo fungovaní pridruženia a Spoločenstva. Tieto opatrenia
         nesmú mať dosah presahujúci dosah, ktorý je nevyhnutne nutný pre nápravu ťažkostí, ktoré sa prejavili“. [neoficiálny preklad]

      94     V danom prípade na účely nápravy ťažkostí, ktoré sa prejavili na trhu Spoločenstva, článok 1 napadnutého nariadenia obmedzuje
         dovozy cukru a zmesí kumulujúcich pôvod ES/ZKÚ na maximálne množstvo 4 848 ton za uvedené obdobie. Z ôsmeho odôvodnenia uvedeného
         nariadenia vyplýva, že táto suma predstavuje „sumu najvyšších ročných objemov dovozov predmetných výrobkov, konštatovaných
         počas troch rokov predchádzajúcich roku 1999, v ktorom dovozy exponenciálne stúpli“ [neoficiálny preklad].

      95     V prvom rade, čo sa týka argumentu založeného na porušení preferenčného štatútu, ktorý požíva cukor pochádzajúci zo ZKÚ, v porovnaní
         s cukrom pochádzajúcim zo štátov AKT, stačí konštatovať, že článok 109 rozhodnutia ZKÚ jasne umožňuje Komisii prijať ochranné
         opatrenia za okolností, ktoré uvádza. Skutočnosť, že Komisia prijala takéto opatrenie vo vzťahu k určitým tovarom pochádzajúcim
         zo ZKÚ nespochybňuje preferenčný štatút, ktorý v zmysle článku 101 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ požívajú tovary pochádzajúce z týchto
         krajín. Ochranné opatrenie je nakoniec, svojou povahou, výnimočné a dočasné.

      96     Navyše v danom prípade, ako to zdôraznil Súd prvého stupňa v bode 205 už citovaného rozsudku Rica Foods a i./Komisia, napadnuté
         nariadenie sa týka iba cukru a zmesí dovezených v režime kumulácie pôvodu ES/ZKÚ, keďže nebol určený žiadny strop pre dovozy
         cukru pochádzajúce zo ZKÚ podľa obvyklých pravidiel pôvodu, pokiaľ by takáto výroba mala existovať.

      97     Preto prvá časť druhého žalobného dôvodu musí byť odmietnutá.
      98     Po druhé, čo sa týka tvrdenia založeného na porušení povinnosti predbežného informovania o negatívnych dôsledkoch, ktoré ochranné
         opatrenie môže mať na ekonomiku predmetných ZKÚ a zainteresovaných podnikov, je nutné konštatovať, že k dátumu, ku ktorému
         napadnuté nariadenie bolo prijaté, už boli podané žaloby tak pred Súdnym dvorom, ako aj pred Súdom prvého stupňa, ktoré sa
         týkali podmienok dovozu cukru pôvodom z Holandských Antíl a z Aruby (k rovnakej problematike pozri najmä rozsudok Emesa Sugar
         už citovaný, k téme dovozov cukru kumulujúcich pôvod AKT/ZKÚ; rozsudok Holandsko/Komisia, C‑26/00 už citovaný a rozsudok zo
         17. januára 2002, Rica Foods/Komisia, T‑47/00, Zb. s. II‑113, čo sa týka dovozov cukru kumulujúcich pôvod ES/ZKÚ). Okrem toho,
         ako vyplýva z bodov 28 až 30 už citovaného rozsudku Holandsko/Komisia, C‑26‑00, prijatiu nariadenia č. 2423/1999 predchádzalo
         rokovanie medzi Komisiou, Holandským kráľovstvom a inými členskými štátmi, v priebehu ktorého otázka ekonomických dôsledkov
         zamýšľaného ochranného opatrenia musela byť prediskutovaná.

      99     Z vyššie uvedeného vyplýva, že Komisia bola informovaná o osobitnej situácii Holandských Antíl a Aruby v čase, keď zamýšľala
         prijať napadnuté nariadenie, a že tiež mohla posúdiť dosah tohto opatrenia na ekonomiku predmetných ZKÚ a situáciu zainteresovaných
         podnikov.

      100   Druhá časť druhého žalobného dôvodu musí byť preto odmietnutá.
      101   Po tretie, čo sa týka tvrdenej možnosti uchýliť sa k vhodnejšiemu a menej reštriktívnemu opatreniu, ako je opatrenie uvádzané
         napadnutým nariadením, pre dosiahnutie cieľov sledovaných Komisiou, ako je napríklad zavedenie minimálnej predajnej ceny,
         je potrebné pripomenúť, že zásada proporcionality, ktorá je časťou všeobecných zásad práva Spoločenstva, si vyžaduje, aby
         akty inštitúcií Spoločenstva nepresahovali hranice toho, čo je primerané a potrebné pre uskutočnenie legitímnych cieľov sledovaných
         predmetnou úpravou, pričom, ak sa ponúka výber medzi viacerými primeranými opatreniami, je potrebné uchýliť sa k najmenej
         zasahujúcemu, aby spôsobené ťažkosti neboli neprimerané vo vzťahu k sledovaným cieľom (rozsudky z 13. novembra 1990, Fedesa
         a i., C‑331/88, Zb. s. I‑4023, bod 13; z 5. októbra 1994, Crispoltoni a i., C‑133/93, C‑300/93 a C‑362/93, Zb. s. I‑4863,
         bod 41; Antillean Rice Mills a i./Komisia, už citovaný, bod 52, a z 12. júla 2001, Jippes a i., C‑189/01, Zb. s. I‑5689, bod
         81).

      102   Čo sa týka súdneho preskúmania rešpektovania tejto zásady, s ohľadom na mieru voľnej úvahy, ktorou disponuje najmä Komisia
         v oblasti ochranných opatrení, by iba zjavne neprimeraná povaha opatrenia vydaného v tejto oblasti, vo vzťahu k cieľom, ktoré
         príslušná inštitúcia sleduje, mohla ovplyvniť zákonnosť takéhoto opatrenia (pozri v tomto zmysle rozsudok Holandsko/Rada,
         C‑301/97, už citovaný, bod 135 a tam citovanú judikatúru).

      103   V danom prípade teda neprislúcha Súdnemu dvoru overovať, či ustanovenie prijaté Komisiou predstavuje jediné alebo najlepšie
         opatrenie, ktoré mohlo byť prijaté, ale preskúmať, či nebolo zjavne neprimerané.

      104   V tomto ohľade holandská vláda nepredložila dôkaz, že obmedzenie množstva cukru kumulujúceho pôvod ES/ZKÚ na 4 848 ton, ktoré
         môžu byť dovezené do Spoločenstva počas obdobia, na ktoré sa vzťahuje napadnuté nariadenie, pri oslobodení od cla, bolo zjavne
         neprimerané pre uskutočnenie sledovaných cieľov.

      105   Tretia časť druhého žalobného dôvodu musí byť preto odmietnutá.
      106   Nakoniec, čo sa týka napádania platnosti článku 2 ods. 2 napadnutého nariadenia, je potrebné poznamenať, že cieľ sledovaný
         Komisiou tým, že pre dovoz cukru kumulujúceho pôvod ES/ZKÚ uložila záruku vysokej sumy, spočíval, ako to aj zdôraznila, v predídení
         špekulatívnym konaniam.

      107   Takáto záruka nezbavuje skutočne zainteresované podniky možnosti vyviezť cukor do Spoločenstva. V skutočnosti, hoci suma záruky
         musí byť vyplatená pre získanie dovozných licencií, táto suma sa podniku vráti, ak je operácia dovozu vykonaná (pozri v tomto
         zmysle rozsudok Holandsko/Rada, C‑110/97, už citovaný, bod 132).

      108   Za týchto podmienok nie je preukázané, že sporné opatrenie bolo zjavne neprimerané alebo neúmerné pre dosiahnutie cieľa sledovaného
         Komisiou.

      109   Keďže štvrtej časti žalobného dôvodu tiež nemožno vyhovieť, je potrebné odmietnuť druhý žalobný dôvod v celom jeho rozsahu.
       O treťom žalobnom dôvode založenom na zneužití právomoci
       Argumentácia účastníkov konania
      110   Svojím tretím žalobným dôvodom holandská vláda Komisii vytýka, že sa snažila zaviesť obmedzenia dovozov cukru v režime kumulácie
         pôvodu ES/ZKÚ, ktoré Rada nepredvídala počas postupných revízií rozhodnutia ZKÚ.

      111   Článok 109 rozhodnutia ZKÚ neudeľuje Komisii právomoc posúdenia korigovať alebo dopĺňať rozhodnutie Rady, pokiaľ jeho predvídané,
         alebo dokonca zamýšľané účinky nastali následne. Táto argumentácia je o to viac relevantná, že v danom prípade sa Rada, keď
         predĺžila účinnosť rozhodnutia 91/482, zriekla prijať opatrenia týkajúce sa cukru kumulujúceho pôvod ES/ZKÚ a zmesí.

      112   Komisia odpovedá, že vo svojom rozsudku z 10. februára 2000, Holandské Antily/Komisia (T‑32/98 a T‑41/98, Zb. s. II‑201),
         Súd prvého stupňa neprijal záver, že Komisia zneužila svoje právomoci.

      113   Španielska vláda zastáva názor, že Holandské kráľovstvo nepredložilo žiadny dôkaz preukazujúci, že napadnuté nariadenie nebolo
         prijaté s cieľom predísť poškodeniu odvetvia cukru Spoločenstva.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      114   V súlade s judikatúrou Súdneho dvora zneužitie právomoci predstavuje skutočnosť, ak inštitúcia vykonáva svoje právomoci výlučne
         alebo prevažne na účely dosiahnutia iných cieľov, ako sú uvádzané ciele, ktorých sa dovoláva, alebo obchádzanie procedúry
         osobitne ustanovenej v Zmluve pre reagovanie na okolnosti daného prípadu (pozri najmä rozsudky z 12. novembra 1996, Spojené
         kráľovstvo/Rada, C‑84/94, Zb. s. I‑5755, bod 69, a zo 14. mája 1998, Windpark Groothusen/Komisia, C‑48/96 P, Zb. s. I‑2873,
         bod 52).

      115   V danom prípade zo skúmania prvého žalobného dôvodu vyplýva, že Komisia sa mohla dôvodne domnievať, že dovozy cukru kumulujúce
         pôvod ES/ZKÚ predstavujú „ťažkosti“ v zmysle článku 109 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ, hroziace narušiť fungovanie spoločnej organizácie
         trhu s cukrom.

      116   Okrem toho holandská vláda nepredložila žiadny dôkaz, z ktorého by vyvodzovala, že napadnuté nariadenie nebolo prijaté s cieľom
         nápravy konštatovaných porúch, alebo s cieľom predísť závažnejším poškodeniam trhu Spoločenstva s cukrom. V tomto ohľade samotná
         skutočnosť, že Rada mala zaviesť v článku 108b rozhodnutia ZKÚ množstevné obmedzenie pre cukor pôvodu AKT/ZKÚ, vôbec neovplyvňuje
         právomoc, ktorú Komisia zakladá na článku 109 ods. 1 rozhodnutia ZKÚ, prijať potrebné ochranné opatrenia, čo sa týka cukru
         alebo akéhokoľvek iného tovaru pochádzajúceho zo ZKÚ, pokiaľ sú splnené podmienky pre prijatie takýchto opatrení.

      117   Tretí žalobný dôvod preto musí byť tiež odmietnutý.
       O štvrtom žalobnom dôvode založenom na porušení povinnosti odôvodnenia
       Argumentácia účastníkov konania
      118   Svojím štvrtým žalobným dôvodom holandská vláda tvrdí, že napadnuté nariadenie neobsahuje žiadne odôvodnenie:
      –       príčin, pre ktoré Komisia považovala za potrebné predĺžiť od 1. októbra 2000 ochranné opatrenia zavedené nariadením č. 465/2000,
      –       potrebnosti predmetných ochranných opatrení,
      –       prijatia identických obmedzení pre cukor a pre zmesi pochádzajúce zo ZKÚ, hoci nariadenie č. 2423/1999 uvádzalo odlišné opatrenia
         pre tieto dva typy tovarov,

      –       rizika zhoršenia situácie na trhu Spoločenstva s cukrom z dôvodu obmedzených dovozov cukru a zmesí kumulujúcich pôvod ES/ZKÚ,
      –       zavedenej výnimky z preferenčnej pozície, ktorú požívajú ZKÚ v porovnaní so štátmi AKT a tretími krajinami.
      119   Okrem toho holandská vláda tvrdí, že odôvodnenie určenia kvóty 4 848 ton je nedostatočné. Komisia stratila zo zreteľa skutočnosť,
         že dovozy cukru kumulujúce pôvod ES/ZKÚ v roku 1999 iba začali a že dovozy týchto tovarov boli Radou stimulované.

      120   Komisia sa naopak domnieva, že odôvodnenie napadnutého nariadenia spĺňa požiadavky určené judikatúrou, čo sa týka jasného
         uvedenia úvah sledovaných autorom aktu. Šieste odôvodnenie napadnutého nariadenia uvádza dôvod predĺženia ochranných opatrení
         a ôsme odôvodnenie zdôvodňuje objem určenej kvóty.

      121   Španielska vláda bráni rovnakú pozíciu ako Komisia. Dodáva, že podľa judikatúry Súdneho dvora, pri existencii aktu so všeobecnými
         účinkami o aký ide v danom prípade, sa odôvodnenie môže obmedziť na uvedenie na jednej strane celkovej situácie, ktorá viedla
         k jeho prijatiu, a na druhej strane, všeobecných cieľov, ktoré navrhuje jeho autor dosiahnuť. Pokiaľ napadnutý akt spadá do
         podstaty cieľov sledovaných príslušnou inštitúciou, bolo by zbytočné vyžadovať špecifické odôvodnenie rôznych vykonaných technických
         volieb. Táto pozícia by bola o to dôvodnejšia, že v danom prípade inštitúcie Spoločenstva disponujú širokou mierou voľnej
         úvahy, čo sa týka prostriedkov potrebných pre realizáciu celkovej politiky.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      122   Je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry odôvodnenie vyžadované podľa článku 253 ES musí byť prispôsobené povahe
         predmetného aktu a musí uvádzať jasným a jednoznačným spôsobom úvahy inštitúcie, autora aktu, spôsobom umožňujúcim dotknutým
         subjektom spoznať odôvodnenie prijatého opatrenia a súdu Spoločenstva vykonávať svoje preskúmanie. Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie
         špecifikovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, pretože otázka, či odôvodnenie spĺňa požiadavky článku 253 ES,
         musí byť posudzovaná s ohľadom nielen na jeho znenie, ale tiež na jeho kontext, ako aj na súhrn právnych pravidiel upravujúcich
         predmetnú oblasť (pozri najmä rozsudky zo 4. februára 1997, Belgicko a Nemecko/Komisia, C‑9/95, C‑23/95 a C‑156/95, Zb. s. I‑645,
         bod 44, a z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s France, C‑367/95 P, Zb. s. I‑1719, bod 63).

      123   Je nutné konštatovať, že od prvého po šieste odôvodnenie napadnutého nariadenia Komisia uvádzala ťažkosti pretrvávajúce na
         trhu Spoločenstva s cukrom od roku 1997, dôvody, pre ktoré tieto ťažkosti mohli mať za následok poškodenie fungovania spoločnej
         organizácie trhu a škodlivé dôsledky pre podnikateľov Spoločenstva, berúc do úvahy medzičasom prijaté rozhodnutie redukovať
         výrobné kvóty Spoločenstva. Navyše táto inštitúcia uviedla v šiestom odôvodnení predmetného nariadenia, že ťažkosti, ktoré
         viedli k prijatiu nariadenia č. 465/2000 „naďalej existujú“, takže je nutné predĺžiť ochranné opatrenia a v ôsmom odôvodnení
         predmetného nariadenia úplne reprodukovanom v bode 27 tohto rozsudku predložila dôvody, ktoré ju viedli k určeniu spornej
         kvóty.

      124   Za týchto podmienok, v rozpore s tvrdením holandskej vlády, preambula napadnutého nariadenia ukazuje jasným a jednoznačným
         spôsobom úvahy sledované Komisiou, spôsobom umožňujúcim dotknutým subjektom poznať príčiny zdôvodňujúce prijaté opatrenia
         a Súdnemu dvoru vykonávať jeho posúdenie, ako to okrem iného vyplýva z vyššie uvedeného posudzovania žalobných dôvodov. Okrem
         toho, Holandské kráľovstvo bolo úzko spojené s procesom vypracovania napadnutého nariadenia.

      125   Keďže štvrtému žalobnému dôvodu tiež nemožno vyhovieť, je potrebné zamietnuť žalobu.
       O trovách
      126   Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
         ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Holandské kráľovstvo na náhradu trov konania a Holandské
         kráľovstvo nemalo úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania. Podľa odseku 4 toho istého
         článku Španielske kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.

      Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:
      1.      Žaloba sa zamieta.
      2.      Holandské kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.
      3.      Španielske kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.
      Podpisy
      * Jazyk konania: holandčina.