title: Vec C-706/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 15. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — AB „Achema“, AB „Orlen Lietuva“, AB „Lifosa“/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Štátna pomoc — Pojem „pomoc poskytnutá štátmi alebo zo štátnych prostriedkov“ — Kompenzačné opatrenia pre poskytovateľov služieb vo verejnom záujme v oblasti elektrickej energie — Pojem „pomoc ovplyvňujúca obchod medzi členskými štátmi“ a „narúšajúca alebo hroziaca narušením hospodárskej súťaže“ — Pojem „selektívna výhoda“ — Služby všeobecného hospodárskeho záujmu — Kompenzácia nákladov súvisiacich s plnením záväzkov služby vo verejnom záujme)

text:
               29.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 255/7

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 15. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — AB „Achema“, AB „Orlen Lietuva“, AB „Lifosa“/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)
      (Vec C-706/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Štátna pomoc - Pojem „pomoc poskytnutá štátmi alebo zo štátnych prostriedkov“ - Kompenzačné opatrenia pre poskytovateľov služieb vo verejnom záujme v oblasti elektrickej energie - Pojem „pomoc ovplyvňujúca obchod medzi členskými štátmi“ a „narúšajúca alebo hroziaca narušením hospodárskej súťaže“ - Pojem „selektívna výhoda“ - Služby všeobecného hospodárskeho záujmu - Kompenzácia nákladov súvisiacich s plnením záväzkov služby vo verejnom záujme)
      (2019/C 255/09)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: AB „Achema“, AB „Orlen Lietuva“, AB „Lifosa“

         Žalovaná: Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

         za účasti: Lietuvos Respublikos energetikos ministerija, UAB „Baltpool“

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v zmysle, že finančné prostriedky určené na financovanie režimu služieb vo verejnom záujme, ako sú služby vo verejnom záujme v oblasti elektrickej energie, sú štátnymi prostriedkami v zmysle tohto ustanovenia.

                  2.

                  Článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že ak prevádzkovatelia distribučnej a prenosovej sústavy dostanú finančné prostriedky určené na financovanie služieb vo verejnom záujme v oblasti elektrickej energie, aby sa tým vyrovnali straty, ktoré im vznikli z dôvodu povinnosti nakúpiť elektrickú energiu od určitých výrobcov elektrickej energie za fixnú cenu a vyvažovať ju, je táto kompenzácia výhodou v zmysle tohto ustanovenia, ktorá sa poskytuje výrobcom elektrickej energie.

                  3.

                  Článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že v situácii, o akú ide vo veci samej, finančné prostriedky, ako sú prostriedky určené určitým poskytovateľom služieb vo verejnom záujme v oblasti elektrickej energie, treba považovať za také, ktoré týmto poskytovateľom poskytujú selektívnu výhodu v zmysle tohto ustanovenia a môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.

                  4.

                  Článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že zásah štátu, akým je režim služieb vo verejnom záujme v oblasti elektrickej energie, nemožno považovať za kompenzáciu predstavujúcu protihodnotu poskytnutú za služby, ktoré poskytujú oprávnené podniky na splnenie záväzkov služby vo verejnom záujme, v zmysle rozsudku z 24. júla 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, EU:C:2003:415), okrem prípadov, v ktorých vnútroštátny súd konštatuje, že niektorá zo služieb vo verejnom záujme v oblasti elektrickej energie skutočne spĺňa štyri podmienky uvedené v bodoch 88 až 93 tohto rozsudku.

                  5.

                  Článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že zásah štátu, akým je režim služieb vo verejnom záujme v oblasti elektrickej energie, treba považovať za narušujúci hospodársku súťaž alebo hroziaci narušením hospodárskej súťaže.

         (1)  Ú. v. EÚ C 94, 12.3.2018.


title: Vec C-55/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 14. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional — Španielsko) — Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)/Deutsche Bank SAE (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálna politika — Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov — Organizácia pracovného času — Článok 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie — Smernica 2003/88/ES — Články 3 a 5 — Denný a týždenný odpočinok — Článok 6 — Maximálny týždenný pracovný čas — Smernica 89/391/EHS — Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov pri práci — Povinnosť zaviesť systém umožňujúci meranie dĺžky denného pracovného času odpracovaného každým pracovníkom)

text:
               29.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 255/9

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 14. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional — Španielsko) — Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)/Deutsche Bank SAE
      (Vec C-55/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov - Organizácia pracovného času - Článok 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie - Smernica 2003/88/ES - Články 3 a 5 - Denný a týždenný odpočinok - Článok 6 - Maximálny týždenný pracovný čas - Smernica 89/391/EHS - Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov pri práci - Povinnosť zaviesť systém umožňujúci meranie dĺžky denného pracovného času odpracovaného každým pracovníkom)
      (2019/C 255/11)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Audiencia Nacional

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)

         Žalovaná: Deutsche Bank SAE

         za účasti: Federación Estatal de Servicios de la Unión General de Trabajadores (FES-UGT), Confederación General del Trabajo (CGT), Confederación Solidaridad de Trabajadores Vascos (ELA), Confederación Intersindical Galega (CIG)

         Výrok rozsudku

      Články 3, 5 a 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času v spojení s článkom 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie, ako aj článkom 4 ods. 1, článkom 11 ods. 3 a článkom 16 ods. 3 smernice Rady 89/391/EHS z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, ktorá podľa výkladu, ktorý jej dala vnútroštátna judikatúra, neukladá zamestnávateľom povinnosť zaviesť systém, ktorý umožní merať dĺžku denného pracovného času odpracovaného každým pracovníkom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 152, 30.4.2018.


title: Vec C-132/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 15. mája 2019 — Európska komisia/Sabine Tuerck (Odvolanie — Verejná služba — Dôchodky — Prevod práv na dôchodok získaných vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme do systému dôchodkového zabezpečenia Európskej únie — Odpočítanie zhodnotenia, ku ktorému došlo medzi dňom podania žiadosti o prevod a dňom skutočného prevodu)

text:
               29.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 255/10

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 15. mája 2019 — Európska komisia/Sabine Tuerck
      (Vec C-132/18 P) (1)

      (Odvolanie - Verejná služba - Dôchodky - Prevod práv na dôchodok získaných vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme do systému dôchodkového zabezpečenia Európskej únie - Odpočítanie zhodnotenia, ku ktorému došlo medzi dňom podania žiadosti o prevod a dňom skutočného prevodu)
      (2019/C 255/12)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: G. Gattinara, B. Mongin a L. Radu Bouyon, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Sabine Tuerck (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, avocats)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 7.5.2018.


title: Vec C-138/18: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 16. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret — Dánsko) — Skatteministeriet Estron A/S (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný colný sadzobník — Colné zatriedenie — Konektory pre načúvacie pomôcky — Časti, súčasti a príslušenstvo — Kombinovaná nomenklatúra — Podpoložky 85444290, 90214000 a 90219010)

text:
               29.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 255/11

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 16. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret — Dánsko) — Skatteministeriet Estron A/S
      (Vec C-138/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný colný sadzobník - Colné zatriedenie - Konektory pre načúvacie pomôcky - Časti, súčasti a príslušenstvo - Kombinovaná nomenklatúra - Podpoložky 85444290, 90214000 a 90219010)
      (2019/C 255/13)
      Jazyk konania: dánčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vestre Landsret

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Skatteministeriet

         Žalovaná: Estron A/S

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Poznámka 2 písm. a) ku kapitole 90 kombinovanej nomenklatúry uvedenej v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmeneného nariadením Komisie (ES) č. 1031/2008 z 19. septembra 2008, v spojení so všeobecnými pravidlami 1 a 6 na interpretáciu kombinovanej nomenklatúry sa má vykladať v tom zmysle, že slovné spojenie „časti, súčasti a príslušenstvo, ktoré sú tovarmi zahrnutými do akejkoľvek z položiek tejto kapitoly alebo kapitol 84, 85 alebo 91“, ktoré obsahuje, sa vzťahuje len na štvorčíselné kódy týchto kapitol.

                  2.

                  Vnútroštátnemu súdu prináleží vykonať colné zatriedenie konektorov pre načúvacie pomôcky, o ktoré ide vo veci samej, vzhľadom na odpovede, ktoré mu poskytol Súdny dvor na jeho otázky.

                  3.

                  Poznámka 1 písm. m) k triede XVI kombinovanej nomenklatúry uvedenej v prílohe I nariadenia č. 2658/87, zmeneného nariadením č. 1031/2008, sa má vykladať v tom zmysle, že ak je tovar zatriedený do kapitoly 90 kombinovanej nomenklatúry, nemôže byť zatriedený aj do kapitol 84 a 85 tejto nomenklatúry.

         (1)  Ú. v. EÚ C 166, 14.5.2018.


title: Vec C-503/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 6. júna 2019 — Inge Barnett/Európsky hospodársky a sociálny výbor (Odvolanie — Verejná služba — Úradník — Starobný dôchodok — Odchod na predčasný dôchodok bez zníženia práv na dôchodok — Služobný poriadok úradníkov Európskej únie — Článok 9 ods. 2 prílohy VIII — Všeobecné vykonávacie ustanovenia — Záujem služby — Rozhodnutie prijaté na vykonanie rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie — Článok 266 ZFEÚ — Právna sila rozhodnutej veci)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/20

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 6. júna 2019 — Inge Barnett/Európsky hospodársky a sociálny výbor
      (Vec C-503/18 P) (1)

      (Odvolanie - Verejná služba - Úradník - Starobný dôchodok - Odchod na predčasný dôchodok bez zníženia práv na dôchodok - Služobný poriadok úradníkov Európskej únie - Článok 9 ods. 2 prílohy VIII - Všeobecné vykonávacie ustanovenia - Záujem služby - Rozhodnutie prijaté na vykonanie rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie - Článok 266 ZFEÚ - Právna sila rozhodnutej veci)
      (2019/C 263/24)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Inge Barnett (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, avocats)

         Ďalší účastníci konania: Európsky hospodársky a sociálny výbor (v zastúpení: M. Pascua Mateo, A. Carvajal a L. Camarena Januzec, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Troncoso Ferrer, abogado, F.-M. Hislaire, avocat)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Pani Inge Barnett znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV).

         (1)  Ú. v. EÚ C 381, 22.10.2018.


title: Vec C-682/17: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 20. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin — Nemecko) — ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Životné prostredie — Smernica 2003/87/ES — Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov — Zariadenie na spracovanie zemného plynu — Zachytávanie síry — „Clausov proces“ — Výroba elektrickej energie vo vedľajšej jednotke — Výroba tepla — Vlastné emisie oxidu uhličitého (CO2) — Článok 2 ods. 1 — Pôsobnosť — Príloha I — Činnosť „spaľovania palív“ — Článok 3 písm. u) — Pojem „výrobca elektrickej energie“ — Článok 10a ods. 3 a 4 — Prechodný režim harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót — Rozhodnutie 2011/278/EÚ — Pôsobnosť — Článok 3 písm. c) — Pojem „podzariadenie spojené s referenčným štandardom tepla“)

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/7

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 20. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin — Nemecko) — ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Vec C-682/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Smernica 2003/87/ES - Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov - Zariadenie na spracovanie zemného plynu - Zachytávanie síry - „Clausov proces“ - Výroba elektrickej energie vo vedľajšej jednotke - Výroba tepla - Vlastné emisie oxidu uhličitého (CO2) - Článok 2 ods. 1 - Pôsobnosť - Príloha I - Činnosť „spaľovania palív“ - Článok 3 písm. u) - Pojem „výrobca elektrickej energie“ - Článok 10a ods. 3 a 4 - Prechodný režim harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót - Rozhodnutie 2011/278/EÚ - Pôsobnosť - Článok 3 písm. c) - Pojem „podzariadenie spojené s referenčným štandardom tepla“)
      (2019/C 270/08)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Berlin

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

         Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 písm. u) smernice 2003/87/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. októbra 2003, o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES, zmenená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/29/ES z 23. apríla 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že zariadenie, ako je predmetné zariadenie vo veci samej, ktoré v rámci svojej činnosti „spaľovania palív v zariadeniach s celkovým menovitým tepelným príkonom väčším ako 20 [megawattov (MW)]“ v zmysle prílohy I uvedenej smernice vyrába elektrickú energiu určenú hlavne pre svoje vlastné potreby, sa má považovať za „výrobcu elektrickej energie“ v zmysle tohto ustanovenia, pokiaľ toto zariadenie jednak súčasne vykonáva výrobnú činnosť, na ktorú sa uvedená príloha nevzťahuje, a jednak nepretržite poskytuje za odplatu malú časť vyrobenej elektrickej energie do verejnej elektrickej siete, na ktorú musí byť toto zariadenie z technických dôvodov neustále pripojené.

                  2.

                  Článok 3 písm. c) rozhodnutia Komisie 2011/278/EÚ z 27. apríla 2011, ktorým sa ustanovujú prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót podľa článku 10a smernice 2003/87, platné v celej Únii, sa má vykladať v tom zmysle, že zariadenie, ako je predmetné zariadenie vo veci samej, v prípade, že sa má považovať za „výrobcu elektrickej energie“ v zmysle článku 3 písm. u) smernice 2003/87, nemá nárok na pridelenie bezodplatných emisných kvót na teplo vyrobené v rámci svojej činnosti „spaľovania palív v zariadeniach s celkovým menovitým tepelným príkonom väčším ako 20 MW“ uvedenej v prílohe I tejto smernice, ak sa toto teplo používa na iné činnosti ako na výrobu elektrickej energie, pokiaľ také zariadenie nespĺňa podmienky stanovené v článku 10a ods.4 a 8 uvedenej smernice.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.3.2018.


title: Vec C-401/19: Žaloba podaná 24. mája 2019 — Poľská republika/Európsky parlament, Rada Európskej únie

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/21

      Žaloba podaná 24. mája 2019 — Poľská republika/Európsky parlament, Rada Európskej únie
      (Vec C-401/19)
      (2019/C 270/24)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, splnomocnený zástupca, W. Gonatarski, advokát)

         Žalovaní: Európsky parlament, Rada Európskej únie

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  zrušiť článok 17 ods. 4 písm. b) a článok 17 ods. 4 písm. c) in fine [to znamená v časti obsahujúcej formuláciu „a vynaložili najlepšiu snahu na to, aby predišli ich budúcemu nahrávaniu v súlade s písmenom b)“] smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/790 zo 17. apríla 2019 o autorskom práve a právach súvisiacich s autorským právom na digitálnom jednotnom trhu a o zmene smerníc 96/9/ES a 2001/29/ES (1),

                  —

                  zaviazať Európsky parlament a Radu Európskej únie na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Poľská republika požaduje zrušenie článku 17 ods. 4 písm. b) a článku 17 ods. 4 písm. c) in fine [to znamená v časti obsahujúcej formuláciu „a vynaložili najlepšiu snahu na to, aby predišli ich budúcemu nahrávaniu v súlade s písmenom b)“] smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/790 zo 17. apríla 2019 o autorskom práve a právach súvisiacich s autorským právom na digitálnom jednotnom trhu a o zmene smerníc 96/9/ES a 2001/29/ES (Ú. v. EÚ L 130, 2019, s. 92) a uloženie povinnosti Európskemu parlamentu a Rade nahradiť trovy konania.
      Subsidiárne pre prípad, že by Súdny dvor uznal, že napadnuté ustanovenia nemožno oddeliť od ostatných ustanovení uvedených v článku 17 smernice (EÚ) 2019/790 bez zmeny obsahu právnej úpravy uvedenej v tomto článku, požaduje Poľská republika zrušenie celého článku 17 smernice (EÚ) 2019/790.
      Proti napadnutým ustanoveniam smernice Poľská republika uvádza výhradu porušenia práva slobody prejavu a práva na informácie zaručených článkom 11 Charty základných práv Európskej únie.
      Poľská republika predovšetkým tvrdí, že uloženie povinnosti poskytovateľom online služieb zdieľania obsahu, aby v súlade s vysokými normami odbornej starostlivosti v sektore vynaložili najlepšiu snahu na zabezpečenie nedostupnosti konkrétnych diel a iných predmetov ochrany, pre ktoré nositelia práv poskytli poskytovateľom služieb relevantné a nevyhnutné informácie [článok 17 ods. 4 písm. b) smernice 2019/790], ako aj uloženie povinnosti poskytovateľom online služieb zdieľania obsahu vynaložiť najlepšiu snahu znemožniť budúce nahrávanie diel alebo iných predmetov ochrany po tom, ako dostali dostatočne podložené oznámenie od nositeľov práv [článok 17 ods. 4 písm. c) in fine smernice 2019/790] vyvoláva — s cieľom zbaviť sa zodpovednosti — potrebu zavedenia predbežného automatického overovania (filtrovania) zo strany poskytovateľov obsahu sprístupňovaného používateľmi a teda potrebu zavedenia mechanizmov preventívnej kontroly. Takýto mechanizmus zasahuje do slobody prejavu a práva na informácie a nespĺňa požiadavku proporcionality a nevyhnutnosti obmedzenia tohto práva.

         (1)  Ú. v. EÚ L 130, 2019, s. 92.


title: Vec C-524/16: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 2. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte dei Conti — Taliansko) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/Francesco Faggiano (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Zastavenie konania)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/2

      Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 2. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte dei Conti — Taliansko) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/Francesco Faggiano
      (Vec C-524/16) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Zastavenie konania)
      (2019/C 288/02)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte dei Conti

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Odporca: Francesco Faggiano

         Výrok

      Konanie o návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte dei conti (Dvor audítorov, Taliansko) 5. júla 2016, sa zastavuje.

         (1)  Ú. v. EÚ C 14, 16.1.2017.


title: Vec C-407/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Belgicko) 24. mája 2019 — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV/Belgische Staat

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/26

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Belgicko) 24. mája 2019 — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV/Belgische Staat
      (Vec C-407/19)
      (2019/C 288/33)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Raad van State

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV

         Žalovaný: Belgische Staat

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa články 49, 56, 45, 34, 35, 101 alebo 102 ZFEÚ, prípadne v spojení s článkom 106 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave v článku 1 kráľovského nariadenia z 5. júla 2004„o uznávaní zamestnancov prístavov v prístavných oblastiach patriacich do pôsobnosti zákona z 8. júna 1972 o práci v prístavoch“ v spojení s článkom 2 tohto nariadenia, čiže právnej úprave, podľa ktorej zamestnanci prístavov sú v zmysle článku 1 § 1 ods. 1 uvedeného nariadenia pri ich uznaní správnou komisiou — zloženou paritne, a to z členov menovaných na jednej strane organizáciami zamestnávateľov zastúpených v dotknutej paritnej podkomisii a na druhej strane organizáciami zamestnancov, ktoré sú tam zastúpené — buď prijatí do združenia zamestnancov prístavov alebo nie sú prijatí, pričom sa rešpektuje potreba pracovných síl, keď sa zároveň zohľadní, že táto správna komisia nemá určenú lehotu na rozhodnutie a proti jej rozhodnutiam o uznaní možno podať iba žalobu na súde?

                  2.

                  Majú sa články 49, 56, 45, 34, 35, 101 alebo 102 ZFEÚ, prípadne v spojení s článkom 106 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave zavedenej článkom 4 § 1 bodmi 2, 3, 6 a 8 kráľovského nariadenia z 5. júla 2004 v znení článku 4 bodov 2, 3, 4 resp. 6 napadnutého kráľovského nariadenia z 10. júla 2016, čiže právnej úprave, podľa ktorej uznanie zamestnanca prístavu predpokladá, že zamestnanec a) bol vyhlásený za spôsobilého externou agentúrou pre prevenciu a ochranu zdravia na pracovisku, do ktorej patrí aj organizácia zamestnávateľov, poverená podľa článku 3bis zákona z 8. júna 1972„o práci v prístavoch“, b) zložil psychotechnické skúšky pred orgánom, ktorý na tento účel poverila uznaná organizácia zamestnávateľov podľa toho istého článku 3bis zákona z 8. júna 1972, c) navštevoval prípravné kurzy týkajúce sa bezpečnosti pri práci a na účely získania odbornej spôsobilosti počas troch týždňov a zložil záverečné skúšky, ako aj d) už má pracovnú zmluvu, pokiaľ ide o zamestnanca prístavu, ktorý nebol prijatý do združenia, pričom zahraniční zamestnanci prístavu musia vedieť v spojení s článkom 4 § 3 kráľovského nariadenia z 5. júla 2004 preukázať, že spĺňajú porovnateľné predpoklady v inom členskom štáte, aby už nepodliehali týmto predpokladom na účely napadnutej právnej úpravy?

                  3.

                  Majú sa články 49, 56, 45, 34, 35, 101 alebo 102 ZFEÚ, prípadne v spojení s článkom 106 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave zavedenej článkom 2 § 3 kráľovského nariadenia z 5. júla 2004 v znení článku 2 napadnutého kráľovského nariadenia z 10. júla 2016, čiže právnej úprave, podľa ktorej trvanie uznania zamestnancov prístavov, ktorí nie sú prijatí do združenia, a preto sú zamestnávateľom zamestnaní v súlade so zákonom z 3. júla 1978„o pracovných zmluvách“ priamo na základe pracovnej zmluvy, je obmedzené na trvanie tejto pracovnej zmluvy, takže zakaždým musí byť začaté nové konanie o uznanie?

                  4.

                  Majú sa články 49, 56, 45, 34, 35, 101 alebo 102 ZFEÚ, prípadne v spojení s článkom 106 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave zavedenej článkom 13/1 kráľovského nariadenia z 5. júla 2004 v znení článku 17 kráľovského nariadenia z 10. júla 2016, čiže prechodnému opatreniu, podľa ktorého pracovná zmluva, o ktorej je reč v tretej prejudiciálnej otázke, musí byť uzavretá najprv na dobu neurčitú, od 1. júla 2017 na minimálne dva roky, od 1. júla 2018 na minimálne jeden rok, od 1. júla 2019 na minimálne šesť mesiacov a od 1. júla 2020 na slobodne určiteľnú dobu trvania?

                  5.

                  Majú sa články 49, 56, 45, 34, 35, 101 alebo 102 ZFEÚ, prípadne v spojení s článkom 106 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave v článku 15/1 kráľovského nariadenia z 5. júla 2004 v znení článku 18 kráľovského nariadenia z 10. júla 2016, čiže (prechodnému) opatreniu, podľa ktorého zamestnanci prístavov uznaní podľa predchádzajúcej právnej úpravy sú automaticky uznaní za zamestnancov prístavov patriacich do združenia, čo obmedzuje možnosť zamestnávateľa zamestnať týchto zamestnancov prístavov priamo (na základe zmluvy na dobu neurčitú) a zamestnávateľom to bráni v tom, aby k sebe pripútali dobré pracovné sily tým, že s nimi priamo uzatvoria zmluvu na dobu neurčitú a že im ponúknu istotu zamestnania podľa pravidiel všeobecného pracovného práva?

                  6.

                  Majú sa články 49, 56, 45, 34, 35, 101 alebo 102 ZFEÚ, prípadne v spojení s článkom 106 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave zavedenej článkom 4 § 2 kráľovského nariadenia z 5. júla 2004 v znení článku 4 bodu 7 kráľovského nariadenia z 10. júla 2016, čiže právnej úprave, podľa ktorej kolektívna zmluva stanovuje podmienky a pravidlá, za ktorých možno zamestnať zamestnanca prístavu v inej prístavnej oblasti ako tej, v ktorej bol uznaný, čo obmedzuje pohyb pracovníkov medzi prístavnými oblasťami bez toho, aby zákonodarca objasnil, aké podmienky alebo pravidlá by to mohli byť?

                  7.

                  Majú sa články 49, 56, 45, 34, 35, 101 alebo 102 ZFEÚ, prípadne v spojení s článkom 106 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave zavedenej článkom 1 § 3 kráľovského nariadenia z 5. júla 2004 v znení článku 1 bodu 2 kráľovského nariadenia z 10. júla 2016, čiže právnej úprave, podľa ktorej (logistickí) zamestnanci, ktorí v zmysle článku 1 kráľovského nariadenia z 12. januára 1973„o zriadení paritnej komisie na prevádzkovanie prístavu, ako aj o určení jej označenia a právomoci“ vykonávajú prácu na miestach, kde je tovar na účely prípravy jeho ďalšej distribúcie alebo špedície zmenený, čo nepriamo vedie k preukázateľnej pridanej hodnote, musia mať osvedčenie o bezpečnosti, pričom toto osvedčenie o bezpečnosti sa považuje za uznanie v zmysle zákona z 8. júna 1972„o práci v prístavoch“ pri zohľadnení skutočnosti, že oň žiada zamestnávateľ, ktorý so zamestnancom uzatvoril pracovnú zmluvu o vykonávaní príslušných činností, že je vydané po predložení pracovnej zmluvy a preukazu totožnosti a že pravidlá postupu sú stanovené v kolektívnej zmluve bez toho, aby zákonodarca tento bod objasnil.


title: Vec T-479/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 19. júna 2019 — Multifit/EUIPO (Premiere) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Premiere — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) a článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 2017/1001“)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/51

      Rozsudok Všeobecného súdu z 19. júna 2019 — Multifit/EUIPO (Premiere)
      (Vec T-479/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Premiere - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) a článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 2017/1001“)
      (2019/C 288/65)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Nemecko) (v zastúpení: N. Weber a L. Thiel, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Sesma Merino, D. Walicka a A. Söder, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba o neplatnosť rozhodnutia druhého odvolacieho senátu EUIPO z 28. mája 2018 (vec R 2365/2017-2) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia Premiere ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Multifit Tiernahrungs GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 341, 24.9.2018.


title: Vec T-569/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 18. júna 2019 — W. Kordes’ Söhne Rosenschulen/EUIPO (Kordes’ Rose Monique) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Kordes’ Rose Monique — Absolútny dôvod zamietnutia — Ochranná známka spočívajúca v označení rastlinnej odrody — Podstatné okolnosti — Článok 7 ods. 1 písm. m) nariadenia (ES) č. 2017/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. m) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/52

      Rozsudok Všeobecného súdu z 18. júna 2019 — W. Kordes’ Söhne Rosenschulen/EUIPO (Kordes’ Rose Monique)
      (Vec T-569/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Kordes’ Rose Monique - Absolútny dôvod zamietnutia - Ochranná známka spočívajúca v označení rastlinnej odrody - Podstatné okolnosti - Článok 7 ods. 1 písm. m) nariadenia (ES) č. 2017/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. m) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2019/C 288/66)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: W. Kordes’ Söhne Rosenschulen GmbH & Co KG (Klein Offenseth-Sparrieshoop, Nemecko) (v zastúpení: G. Würtenberger, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Söder, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 25. apríla 2017 (vec R 1929/2017-1) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia Kordes’ Rose Monique ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 25. apríla 2017 (vec R 1929/2017-1) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti W. Kordes’ Söhne Rosenschulen GmbH & Co KG v konaní pred Všeobecným súdom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 436, 3.12.2018.


title: Vec T-384/19: Žaloba podaná 20. júna 2019 — Parlement/Axa Assurances Luxembourg a i.

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/53

      Žaloba podaná 20. júna 2019 — Parlement/Axa Assurances Luxembourg a i.
      (Vec T-384/19)
      (2019/C 288/67)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Európsky parlament (v zastúpení: E. Paladini a B. Schäfer, splnomocnení zástupcovia, C. Point a P. Hédouin, advokáti)

         Žalované: Axa Assurances Luxembourg SA (Luxemburg, Luxembursko), Bâloise Assurances Luxembourg SA (Bertrange, Luxembursko), La Luxembourgeoise SA (Leudelange, Luxembursko), Delta Lloyd Schadenverzekering NV (Amsterdam, Holandsko)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že škody spôsobené vodou na stavenisku „Konrad Adenauer“ Est (Východ) počas silných zrážok 27. a 30. mája 2016 patria do pôsobnosti poistnej zmluvy „Tout risques chantier (Všetky riziká súvisiace so staveniskom)“ uzavretej so žalovanými;

                  —

                  v dôsledku toho uložil žalovaným povinnosť nahradiť Európskemu parlamentu požadované výdavky, konkrétne 779 902,87 eura, a osobitne:

                              —

                              uložil spoločnosti AXA Assurances Luxembourg SA povinnosť nahradiť 50 % vyššie uvedenej sumy, konkrétne 389 951,44 eura,

                              —

                              uložil spoločnosti Bâloise Assurances Luxembourg SA povinnosť nahradiť 20 % vyššie uvedenej sumy, konkrétne 155 980,57 eura,

                              —

                              uložil spoločnosti La Luxembourgeoise SA povinnosť nahradiť 20 % vyššie uvedenej sumy, konkrétne 155 980,57 eura,

                              —

                              uložil spoločnosti Delta Lloyd Schadeverzekering NV povinnosť nahradiť 10 % vyššie uvedenej sumy, konkrétne 77 990,29 eura,

                              —

                              uložil spoločnosti Delta Lloyd Schadeverzekering NV povinnosť nahradiť 10 % vyššie uvedenej sumy, konkrétne 77 990,29 eura,

                              —

                              a súvisiace zákonné úroky z omeškania s platbou od 22. decembra 2017, ktorých sadzba sa rovná súčtu hodnoty úrokovej sadzby uplatňovanej Európskou centrálnou bankou na jej hlavné refinančné operácie a ôsmych percentuálnych bodov;

                  —

                  subsidiárne v prípade, že by návrhy týkajúce sa prvého a druhé žalobného návrhu neboli prijaté, uložil žalovaným povinnosť nahradiť spoločne a nerozdielne škody spôsobené nesplnením povinností vyplývajúcich z článku I.13.2 poistnej zmluvy „Tous risques chantier“, konkrétne 779 902,87 eura,

                  —

                  uložil žalovaným povinnosť nahradiť Európskemu parlamentu výdavky na znalecký posudok, konkrétne 16 636,00 eur, a osobitne:

                              —

                              uložil spoločnosti AXA Assurances Luxembourg SA povinnosť nahradiť 50 % vyššie uvedenej sumy, konkrétne 8 318,00 eur,

                              —

                              uložil spoločnosti Bâloise Assurances Luxembourg SA povinnosť nahradiť 20 % vyššie uvedenej sumy, konkrétne 3 327,20 eur,

                              —

                              uložil spoločnosti La Luxembourgeoise SA povinnosť nahradiť 20 % vyššie uvedenej sumy, konkrétne 3 327,20 eur,

                              —

                              uložil spoločnosti Delta Lloyd Schadeverzekering NV povinnosť nahradiť 10 % vyššie uvedenej sumy, konkrétne 1 663,60 eur,

                              —

                              a súvisiace zákonné úroky z omeškania s platbou od 22. decembra 2017, ktorých sadzba sa rovná súčtu hodnoty úrokovej sadzby uplatňovanej Európskou centrálnou bankou na jej hlavné refinančné operácie a ôsmych percentuálnych bodov;

                  —

                  uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza jediný žalobný dôvod založený na jeho nároku na poistné krytie škodovej udalosti, ku ktorej došlo v máji 2016. Na podporu tohto žalobného dôvodu žalobca tvrdí, že ustanovenia o vylúčení z poistného krytia, na ktoré sa odvolávajú žalované, sú neúčinné. V tomto ohľade uvádza ďalej uvedené tvrdenia.

                  —

                  Ustanovenie o vylúčení z poistného krytia týkajúce sa záplav bolo vykladané žalovanými nesprávne. Z kontextu a z ustanovení zmluvy vyplýva, že pojem „inondation (záplava)“ označuje prírodnú katastrofu a nie preniknutie vody do priestoru, ktorý je bežne suchý.

                  —

                  Ustanovenie o vylúčení z poistného krytia týkajúce sa všetkých prírodných katastrof je neúčinné. Prírodné katastrofy sú taxatívne vymenované v zmluve a také silné dažde, k akým došlo v máji 2016, nepatria do pôsobnosti tohto pojmu.

                  —

                  Ustanovenie o vylúčení z poistného krytia týkajúce sa nedostatočnosti kanalizácie bolo vykladané žalovanými nesprávne. Ustanovenia zmluvy odkazujú na nedostatočnosť kanalizácie v zmysle nedostatočnej kapacity verejnej siete na odvádzanie vôd.

                  —

                  Ustanovenie o vylúčení z poistného krytia týkajúce sa bežne predvídateľných a neodvrátiteľných škôd alebo škôd spôsobených nedodržaním lege artis je neplatné alebo v každom prípade neuplatniteľné v tomto konkrétnom prípade.

                  —

                  Ustanovenie o vylúčení, na ktoré sa odvolávajú žalované, nespĺňa podmienku stanovenú luxemburským právom, podľa ktorej prípady hrubej nedbanlivosti vylúčené z poistného krytia musia byť výslovne a taxatívne upravené v zmluve.

                  —

                  Skutkové okolnosti, ktoré by podopierali uplatniteľnosť takéhoto ustanovenia, nie sú dostatočné na to, aby preukázali či už neodvrátiteľnosť škody alebo nedodržanie lege artis poistenými subjektmi.

            Na podporu svojho subsidiárneho návrhu žalobca uvádza jediný žalobný dôvod založený na porušení procesných povinností vyplývajúcich zo zmluvy z dôvodu prerušenia ante tempore znaleckých úkonov.


title: Vec T-386/19: Žaloba podaná 24. júna 2019 — CQ/Dvor audítorov

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/55

      Žaloba podaná 24. júna 2019 — CQ/Dvor audítorov
      (Vec T-386/19)
      (2019/C 288/68)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: CQ (v zastúpení: L. Levi, advokát)

         Žalovaný: Európsky dvor audítorov

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil prejednávanú žalobu za prípustnú a dôvodnú, vrátane námietky protiprávnosti, ktorú obsahuje,

                  —

                  v dôsledku toho:

                              —

                              zrušil rozhodnutie generálneho tajomníka Európskeho dvora audítorov z 11. apríla 2019, doručené dne 15. apríla 2019, ktorým bolo rozhodnuté o sume 153 407,58 eura ako o neoprávnenej platbe, a rozhodol o vrátení tejto sumy 153 407,58 eura (zvýšenej o úroky vo výške 3,5 % vypočítaných od 31. mája 2019),

                              —

                              v prípade potreby zrušil dve rozhodnutia zo 4. a 7. júna 2019 účtovného oddelenia Dvora audítorov,

                              —

                              a tým uložil žalovanému povinnosť vrátiť sumu 153 495,84 eur [153 407,58 eur (istina) zvýšenú o sumu 88,26 eur ako úroky z omeškania uložené žalobcovi], zvýšenú o úroky z omeškania vo výške 3,5 % do úplného zaplatenia,

                              —

                              uložil žalovanému povinnosť nahradiť vzniknutú nemajetkovú ujmu,

                              —

                              zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádza žalobca šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod vychádzajúci z nezrovnalostí vo vyšetrovaní Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) a jeho záverečnej správe.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod vychádzajúci po prvé z toho, že žalovaný nevykonal riadne svoju právomoc voľnej úvahy ako schvaľujúca osoba, po druhé z porušenia jeho povinnosti preukázať obvinenie vznesené proti žalobcovi a po tretie z porušenia jeho povinnosti uviesť odôvodnenie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod vychádzajúci z porušenia povinnosti rozhodnúť v primeranej lehote.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod vychádzajúci z porušenia zásad právnej istoty a legitímnej dôvery, ako aj z tvrdenia, že došlo k zjavne nesprávnemu právnemu posúdeniu.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod vychádzajúci z porušenia zásady, že trestné právo má prednosť pred správnym právom.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod vychádzajúci z porušenia článku 75 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 alebo článku 94 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) 2018/1046 z 18. júla 2018 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, o zmene nariadení (EÚ) č. 1296/2013, (EÚ) č. 1301/2013, (EÚ) č. 1303/2013, (EÚ) č. 1304/2013, (EÚ) č. 1309/2013, (EÚ) č. 1316/2013, (EÚ) č. 223/2014, (EÚ) č. 283/2014 a rozhodnutia č. 541/2014/EÚ a o zrušení nariadenia (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (Ú. v. EÚ L 193, 2018, s. 1).


title: Vec T-387/19: Žaloba podaná 26. júna 2019 — DF a DG/EIB

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/56

      Žaloba podaná 26. júna 2019 — DF a DG/EIB
      (Vec T-387/19)
      (2019/C 288/69)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: DF a DG (v zastúpení: L. Levi a A. Blot, advokáti)

         Žalovaná: Európska investičná banka

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil túto žalobu za prípustnú a dôvodnú,

            v dôsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutia, ktorými sa žalobcom DF a DG zamieta príspevok na usídlenie pri ich návrate z externých kancelárií (rozhodnutia prijaté 6. marca 2018 a 28. februára 2019),

                  —

                  v prípade potreby zrušil rozhodnutia z 19. marca 2019 (v prípade DF) a z 27. marca 2019 (v prípade DG), v ktorých EIB usúdila, že nie je namieste začať zmierovací postup, keďže ich námietky sú „manifestly unfounded“,

                  —

                  v prípade potreby zrušil rozhodnutia zo 14. júna 2019, ktorými sa potvrdzuje zamietnutie priznania príspevku na usídlenie,

                  —

                  zaviazal žalovanú, aby uhradila príspevok na usídlenie každému zo žalobcov, zvýšený o úroky z omeškania vypočítané podľa sadzby Európskej centrálnej banky zvýšenej o 2 percentuálne body, a to až do úplného zaplatenia;

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení článkov 5 a 17 prílohy VII služobného poriadku zamestnancov Európskej investičnej banky (EIB), ktorého sa EIB dopustila ich výkladom v tom zmysle, že tento nový výklad pravidla stanoveného týmito ustanoveniami, nie je v súlade s cieľom, ktoré má toto pravidlo sledovať.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení nadobudnutých práv, porušení legitímnej dôvery, neexistencii prechodného režimu, ako aj na porušení zásady riadnej správy vecí verejných a povinnosti starostlivosti.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení zásady zákazu diskriminácie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení článku 41 služobného poriadku zamestnancov EIB.


title: Vec T-399/19: Žaloba podaná 25. júna 2019 — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisia

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/57

      Žaloba podaná 25. júna 2019 — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisia
      (Vec T-399/19)
      (2019/C 288/70)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Poľsko) (v zastúpení: E. Buczkowska a M. Trepka, radcy prawni)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie zo 17. apríla 2019 v konaní podľa článku 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo veci AT.40497 — Ceny poľského plynu, ktorým sa ukončuje konanie AT.40497 v súlade s článkom 7 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 773/2004 zo 7. apríla 2004, ktoré sa týka vedenia konania Komisiou podľa článkov 81 a 82 Zmluvy o založení ES (1) a zamieta sťažnosť podaná žalobkyňou 9. marca 2017 (ďalej len „sťažnosť PGNiG“).

                              —

                              Žalobkyňa navrhuje zrušiť rozhodnutie v rozsahu, v akom sa týka dôvodov sťažnosti PGNiG týkajúcich sa:

                                          (i)

                                          obmedzenia dodávok plynu zákazníkom v niekoľkých členských štátoch Európskej únie, vrátane žalobkyne, v zimnej sezóne 2014/2015 a

                                          (ii)

                                          podmienenia uzatvorenia zmluvy o doplnkových dodávkach plynu so žalobkyňou záväzkami nesúvisiacimi s dohodou týkajúcimi sa okrem iného zvýšenej kontroly plynovodu Jamal.

                              —

                              Z opatrnosti pre prípad, že by Všeobecný súd dospel k záveru, že čiastočné zrušenie rozhodnutia nie je možné, sa žalobkyňa domáha zrušenia rozhodnutia v celom rozsahu.

                  —

                  zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov:

                  1.

                  Prvým žalobným dôvodom je Komisii vytýkané, že pri vydávaní rozhodnutia zneužila svoje právomoci, a to tým, že

                              (i)

                              Komisia prijala rozhodnutie, ktorým fakticky vyhlasuje, že článok 102 ZFEÚ sa nevzťahuje na protisúťažné praktiky spoločností PJSC Gazprom a Gazprom Export LLC z dôvodu existencie štátneho nátlaku vyplývajúceho z vnútroštátnych právnych predpisov Ruskej federácie na nesprávnom právnom základe, t. j. na základe článku 7 ods. 2 nariadenia 773/2004 v spojení s článkom 102 ZFEÚ namiesto článku 10 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 [ES] (2) v spojení s článkom 102 ZFEÚ, t. j. najmä nezohľadňujúc názory členských štátov Európskej únie.

                              (ii)

                              bolo začaté a vedené konanie AT.40497 s cieľom obmedziť právo žalobkyne byť vypočutá v konaní podľa článku 102 ZFEÚ a článku 54 Dohody o Európskom hospodárskom priestore vo veci AT.39816 — Dodávky plynu na trh vyššieho stupňa v strednej a východnej Európe.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia prijala rozhodnutie, ktoré zjavne porušuje článok 102 ZFEÚ tým, že nesprávne vykladá a vyhlasuje, že sa podnik môže úspešne dovolávať podmienky „štátneho nátlaku“ vyplývajúcej z vnútroštátnych predpisov tretej krajiny, ktorá nie je členom EÚ alebo EHP, ako podmienky, ktorá oslobodzuje tento podnik od jeho zodpovednosti za protisúťažné praktiky.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia prijala rozhodnutie zjavne porušujúce práva žalobkyne byť informovaná a vypočutá, obsiahnuté v článku 7 ods. 1 a článku 8 ods. 1 nariadenia 773/2004, článku 296 ZFEÚ a článku 47 Charty základných práv, tým, že neposkytla žalobkyni informácie o tom, že Komisia ako základ pre zamietnutie sťažnosti PGNiG týkajúcej sa záležitostí súvisiacich s plynovodom Jamal zobrala do úvahy tiež vnútroštátne právne predpisy Ruskej federácie a nezaslala žalobkyni všetky príslušné dokumenty týkajúce sa tejto záležitosti, čo predstavuje porušenie základných procesných práv.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia prijala rozhodnutie, ktoré zjavne porušuje článok 7 ods. 1 nariadenia 773/2004 a článok 296 ZFEÚ, keďže neboli dostatočne preskúmané všetky skutkové a právne okolnosti predložené v sťažnosti PGNiG a nebolo poskytnuté odôvodnenie, ktoré by Všeobecnému súdu umožnilo účinne preskúmať výkon posudzovacej právomoci Komisie, čo porušuje základné procesné právo.

                  5.

                  5. Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia prijala rozhodnutie, ktoré zjavne porušuje článok 7 ods. 2 nariadenia 773/2004 a v spojení s článkom 102 ZFEÚ tým, že sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď

                              (i)

                              vyhlásila, že rozhodnutie predsedu Energetického regulačného úradu z 19. mája 2015 (č. DRG-4720-2(28)/2014/2015/6154/KF) je dôkazom toho, že obvinenie, pokiaľ ide o uzatvorenie zmluvy o prevádzke v prospech plynovodu Jamal, možno považovať za nepotvrdené.

                              (ii)

                              nesprávne posúdila povahu obmedzení dodávok plynu spoločnosti Gazprom v zimnej sezóne 2014/2015.

         (1)  Ú. v. EÚ L 123, 27.4.2004, s. 18; Mim. vyd. 08/003, s. 81.

         (2)  Ú. v. ES L 1, 4.1.2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205.


title: Vec T-401/19: Žaloba podaná 27. júna 2019 — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/58

      Žaloba podaná 27. júna 2019 — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)
      (Vec T-401/19)
      (2019/C 288/71)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Nemecko) (v zastúpení: R. Schiffer, Rechtsanwältin)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Synthesa Chemie GesmbH (Perg, Rakúsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis obrazovej ochrannej známky „Freude an Farbe“ v žltej, oranžovej, červenej, ružovej, fialovej, modrej, tyrkysovej, tmavozelenej, svetlozelenej a antracitovej farbe označujúci Európsku úniu — medzinárodný zápis č. 1 316 673 označujúci Európsku úniu

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 29. marca 2019 vo veci R 1498/2018-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-402/19: Žaloba podaná 27. júna 2019 — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Radosť z farby)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/59

      Žaloba podaná 27. júna 2019 — Brillux/EUIPO — Synthesa Chemie (Radosť z farby)
      (Vec T-402/19)
      (2019/C 288/72)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Nemecko) (v zastúpení: R. Schiffer, Rechtsanwältin)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Synthesa Chemie GesmbH (Perg, Rakúsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

         Dotknutá sporná ochranná známka: Medzinárodný zápis obrazovej ochrannej známky radosť z farby označujúci Európsku úniu — medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 316 404.

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 29. marca 2019 vo veci R 1434/2018-5.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-406/19: Žaloba podaná 28. júna 2019 — Cocilovo/Parlament

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/60

      Žaloba podaná 28. júna 2019 — Cocilovo/Parlament
      (Vec T-406/19)
      (2019/C 288/73)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: Luigi Cocilovo (Rím, Taliansko) (v zastúpení: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil za neplatný alebo v celom rozsahu zrušil akt, o ktorom bol žalobca informovaný prostredníctvom napadnutého oznámenia, v ktorom Európsky parlament znovu určil nárok na dôchodok v súvislosti s ukončením činnosti a nariadil vrátenie sumy vyplatenej na základe predchádzajúceho výpočtu dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť vrátiť všetky neoprávnene zrazené sumy, spolu so zákonnými úrokmi od dátumu zrazenia súm a uložil Európskemu parlamentu povinnosť vykonať rozsudok, ktorý bude vydaný, a podniknúť všetky kroky a prijať všetky akty alebo opatrenia potrebné na zabezpečenie okamžitej a celkovej obnovy pôvodnej výšky dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné žalobným dôvodom a hlavným tvrdeniam uvedeným vo veci T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: Vec T-407/19: Žaloba podaná 28. júna 2019 — Speroni/Parlament

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/61

      Žaloba podaná 28. júna 2019 — Speroni/Parlament
      (Vec T-407/19)
      (2019/C 288/74)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: Francesco Enrico Speroni (Brusto Arsizio, Taliansko) (v zastúpení: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil za neplatný alebo v celom rozsahu zrušil akt, o ktorom bol žalobca informovaný prostredníctvom napadnutého oznámenia, v ktorom Európsky parlament znovu určil nárok na dôchodok v súvislosti s ukončením činnosti a nariadil vrátenie sumy vyplatenej na základe predchádzajúceho výpočtu dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť vrátiť všetky neoprávnene zrazené sumy, spolu so zákonnými úrokmi od dátumu zrazenia súm a uložil Európskemu parlamentu povinnosť vykonať rozsudok, ktorý bude vydaný, a podniknúť všetky kroky a prijať všetky akty alebo opatrenia potrebné na zabezpečenie okamžitej a celkovej obnovy pôvodnej výšky dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné žalobným dôvodom a hlavným tvrdeniam uvedeným vo veci T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: Vec T-408/19: Žaloba podaná 28. júna 2019 — Mezzaroma/Parlament

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/62

      Žaloba podaná 28. júna 2019 — Mezzaroma/Parlament
      (Vec T-408/19)
      (2019/C 288/75)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: Roberto Mezzaroma (Rím, Taliansko) (v zastúpení: M. Merola a L. Florio, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil za neplatný alebo v celom rozsahu zrušil akt, o ktorom bol žalobca informovaný prostredníctvom napadnutého oznámenia, v ktorom Európsky parlament znovu určil nárok na dôchodok v súvislosti s ukončením činnosti a nariadil vrátenie sumy vyplatenej na základe predchádzajúceho výpočtu dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť vrátiť všetky neoprávnene zrazené sumy, spolu so zákonnými úrokmi od dátumu zrazenia súm a uložil Európskemu parlamentu povinnosť vykonať rozsudok, ktorý bude vydaný, a podniknúť všetky kroky a prijať všetky akty alebo opatrenia potrebné na zabezpečenie okamžitej a celkovej obnovy pôvodnej výšky dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné žalobným dôvodom a hlavným tvrdeniam uvedeným vo veci T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: Vec T-409/19: Žaloba podaná 28. júna 2019 — Di Meo/Parlament

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/62

      Žaloba podaná 28. júna 2019 — Di Meo/Parlament
      (Vec T-409/19)
      (2019/C 288/76)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Maria Di Meo (Cellole, Taliansko) (v zastúpení: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil za neplatný alebo v celom rozsahu zrušil akt, o ktorom bola žalobkyňa informovaná prostredníctvom napadnutého oznámenia, v ktorom Európsky parlament znovu určil nárok na dôchodok v súvislosti s ukončením činnosti a nariadil vrátenie sumy vyplatenej na základe predchádzajúceho výpočtu dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť vrátiť všetky neoprávnene zrazené sumy, spolu so zákonnými úrokmi od dátumu zrazenia súm a uložil Európskemu parlamentu povinnosť vykonať rozsudok, ktorý bude vydaný, a podniknúť všetky kroky a prijať všetky akty alebo opatrenia potrebné na zabezpečenie okamžitej a celkovej obnovy pôvodnej výšky dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné žalobným dôvodom a hlavným tvrdeniam uvedeným vo veci T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: Vec T-410/19: Žaloba podaná 28. júna 2019 — Di Lello Finuoli/Parlament

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/63

      Žaloba podaná 28. júna 2019 — Di Lello Finuoli/Parlament
      (Vec T-410/19)
      (2019/C 288/77)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: Giuseppe Di Lello Finuoli (Palermo, Taliansko) (v zastúpení: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil za neplatný alebo v celom rozsahu zrušil akt, o ktorom bol žalobca informovaný prostredníctvom napadnutého oznámenia, v ktorom Európsky parlament znovu určil nárok na dôchodok v súvislosti s ukončením činnosti a nariadil vrátenie sumy vyplatenej na základe predchádzajúceho výpočtu dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť vrátiť všetky neoprávnene zrazené sumy, spolu so zákonnými úrokmi od dátumu zrazenia súm a uložil Európskemu parlamentu povinnosť vykonať rozsudok, ktorý bude vydaný, a podniknúť všetky kroky a prijať všetky akty alebo opatrenia potrebné na zabezpečenie okamžitej a celkovej obnovy pôvodnej výšky dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné žalobným dôvodom a hlavným tvrdeniam uvedeným vo veci T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: Vec T-494/19: Žaloba podaná 7. júla 2019 — CupoNation/EUIPO (Cyber Monday)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/64

      Žaloba podaná 7. júla 2019 — CupoNation/EUIPO (Cyber Monday)
      (Vec T-494/19)
      (2019/C 288/78)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: CupoNation GmbH (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: L. Ullmann, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Cyber Monday vo farbách korálovo červená a čierna — prihláška č. 17 020 851.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 11. apríla 2019 vo veci R 1798/2018-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-495/19: Žaloba podaná 8. júla 2019 — Rumunsko/Komisia

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/64

      Žaloba podaná 8. júla 2019 — Rumunsko/Komisia
      (Vec T-495/19)
      (2019/C 288/79)
      Jazyk konania: rumunčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Rumunsko (v zastúpení: C. Canțăr, E. Gane a R. Hațieganu, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/721 z 30. apríla 2019 o navrhovanej iniciatíve občanov s názvom „Kohézna politika pre rovnosť regiónov a udržateľnosť regionálnych kultúr“,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trova konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 4 ods. 2 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 211/2011 zo 16. februára 2011 o iniciatíve občanov z hľadiska právomocí Únie, ktoré jej priznávajú Zmluvy

                              —

                              Rumunsko zastáva názor, že Zmluvách sa nenachádza právny základ, ktorý by dovoľoval Komisii predložiť návrh právneho aktu Únie v zmysle uvedenom organizátormi navrhovanej iniciatívy s názvom „Kohézna politika pre rovnosť regiónov a udržateľnosť regionálnych kultúr“. Uvedená navrhovaná iniciatíva zjavne nespadá do rozsahu právomocí Komisie spočívajúcich v predložení návrhu právneho aktu Únie na účely vykonania Zmlúv a nespĺňa podmienky stanovené v článku 4 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 211/2011.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení povinnosti odôvodnenia stanovenej v článku 296 druhom odseku ZFEÚ

                              —

                              Rumunsko sa domnieva, že povinnosť odôvodnenia stanovená v článku 296 druhom odseku ZFEÚ sa nemôže obmedzovať na to, že organizátori budú informovaní iba o skutočnostiach stanovených v článku 4 ods. 3 nariadenia č. 211/2011, a to o dôvodoch zamietnutia registrácie a všetkých dostupných opravných prostriedkoch.

                              —

                              Rumunsko v tejto súvislosti usudzuje, že odôvodnenie rozhodnutia 2019/721 je zjavne nedostatočné. Zjavne nedostatočné odôvodnenie môže svojou povahou brániť dotknutým osobám dozvedieť sa o dôvodoch registrácie navrhovanej iniciatívy a v dôsledku toho konať a Všeobecnému súdu preskúmať zákonnosť tohto rozhodnutia.


title: Vec T-500/19: Žaloba podaná 10. júla 2019 — Coravin/EUIPO — Cora (CORAVIN)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/65

      Žaloba podaná 10. júla 2019 — Coravin/EUIPO — Cora (CORAVIN)
      (Vec T-500/19)
      (2019/C 288/80)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Coravin, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: F. Valentin, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Cora (Marne-la-Vallée, Francúzsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie CORAVIN — prihláška č. 11 363 496.

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 12. apríla 2019 vo veci R 2385/2016-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zmenil ho tak, že v plnom rozsahu zamietne návrh na vyhlásenie neplatnosti podaný spoločnosťou Cora 25. novembra 2014,

                  —

                  v dôsledku toho zachoval v platnosti ochrannú známku CORAVIN — prihláška č. 11 363 496 v plnom rozsahu vymenovaných výrobkov v triede 21, konkrétne „nalievacie zátky na víno, zariadenia na prístup k vínu, systémy na konzerváciu vína, náčinie a nádoby pre domácnosť alebo kuchyňu, všetko určené na použitie v súvislosti s vínom“,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

      Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-503/19: Žaloba podaná 5. júla 2019 — Global Brand Holdings/EUIPO (XOXO)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/66

      Žaloba podaná 5. júla 2019 — Global Brand Holdings/EUIPO (XOXO)
      (Vec T-503/19)
      (2019/C 288/81)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Global Brand Holdings LLC (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: D. de Marion de Glatigny, lawyer)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie XOXO — prihláška č. 17 086 951.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 11. apríla 2019 vo veci R 1413/2018-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov konania pred odvolacím senátom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie zásad rovnosti zaobchádzania a riadnej správy vecí verejných,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-506/19: Žaloba podaná 15. júla 2019 — Workspace Group/EUIPO — Technopolis (UMA WORKSPACE)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/67

      Žaloba podaná 15. júla 2019 — Workspace Group/EUIPO — Technopolis (UMA WORKSPACE)
      (Vec T-506/19)
      (2019/C 288/82)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Workspace Group plc (London, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: N. Hine, solicitor)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Technopolis Oyj (Oulu, Fínsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie UMA WORKSPACE — prihláška č. 16 443 111

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 13. mája 2019 vo veci R 1910/2018-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  vyhovel námietke,

                  —

                  zamietol napadnutú prihlášku,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil žalobca.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 8 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625,

                  —

                  porušenie článku 8 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625,

                  —

                  porušenie článku 95 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec C-543/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 8. júla 2019 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Článok 258 ZFEÚ — Opatrenia na zníženie nákladov na zavedenie vysokorýchlostných elektronických komunikačných sietí — Smernica 2014/61/EÚ — Neprebratie a/alebo neoznámenie opatrení na prebratie — Článok 260 ods. 3 ZFEÚ — Návrh na uloženie povinnosti platiť denné penále — Výpočet výšky penále)

text:
               9.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/4

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 8. júla 2019 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
      (Vec C-543/17) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 258 ZFEÚ - Opatrenia na zníženie nákladov na zavedenie vysokorýchlostných elektronických komunikačných sietí - Smernica 2014/61/EÚ - Neprebratie a/alebo neoznámenie opatrení na prebratie - Článok 260 ods. 3 ZFEÚ - Návrh na uloženie povinnosti platiť denné penále - Výpočet výšky penále)
      (2019/C 305/04)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J. Hottiaux, C. Cattabriga, L. Nicolae, G. von Rintelen a R. Troosters, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne P. Cottin, C. Pochet, J. Van Holm a L. Cornelis, neskôr P. Cottin a C. Pochet, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P. Vernet, S. Depré a M. Lambert de Rouvroit, avocats, A. Van Acker a M. N. Lollo, znalci)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovaného: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: pôvodne T. Henze a S. Eisenberg, neskôr S. Eisenberg, splnomocnený zástupca), Estónska republika (v zastúpení: N. Grünberg, splnomocnená zástupkyňa), Írsko (v zastúpení: M. Browne, G. Hodge a A. Joyce, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Gilmore, BL, a P. McGarry, SC), Španielske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne A. Gavela Llopis a A. Rubio González, neskôr A. Rubio González, splnomocnení zástupcovia), Francúzska republika (v zastúpení: E. de Moustier, C. David, A.-L. Desjonquères, I. Cohen, B. Fodda a D. Colas, splnomocnení zástupcovia), Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci S. Fiorentino, avvocato dello Stato), Litovská republika (v zastúpení: pôvodne G. Taluntytė, L. Bendoraitytė a D. Kriaučiūnas, neskôr L. Bendoraitytė, splnomocnení zástupcovia), Maďarsko (v zastúpení: M. Z. Fehér, G. Koós a Z. Wagner, splnomocnení zástupcovia), Rakúska republika (v zastúpení: G. Hesse, G. Eberhard a C. Drexel, splnomocnení zástupcovia), Rumunsko (v zastúpení: C.-R. Canțăr, R. I. Hațieganu a L. Lițu, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Belgické kráľovstvo si tým, že ku dňu uplynutia lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku z 30. septembra 2016, tak ako ju predĺžila Európska komisia, neprijalo zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/61/EÚ z 15. mája 2014 o opatreniach na zníženie nákladov na zavedenie vysokorýchlostných elektronických komunikačných sietí a a fortiori takéto opatrenia na prebratie neoznámilo Komisii, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 13 tejto smernice.

                  2.

                  Belgické kráľovstvo si tým, že ku dňu preskúmania skutkových okolností Súdnym dvorom stále neprijalo opatrenia potrebné na prebratie článku 2 ods. 7 až 9 a 11, článku 4 ods. 5, ako aj článku 8 smernice 2014/61 do svojho vnútroštátneho práva, pokiaľ ide o región Brusel — hlavné mesto, ani a fortiori takéto opatrenia na prebratie neoznámilo Európskej komisii, naďalej čiastočne nesplnilo svoje povinnosti.

                  3.

                  V prípade, že by nesplnenie povinnosti konštatované v bode 2 trvalo aj ku dňu vyhlásenia tohto rozsudku, Belgické kráľovstvo je povinné platiť Európskej komisii od tohto dňa až do ukončenia tohto nesplnenia povinnosti penále vo výške 5 000 eur denne.

                  4.

                  Belgické kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

                  5.

                  Spolková republika Nemecko, Estónska republika, Írsko, Španielske kráľovstvo, Francúzska republika, Talianska republika, Litovská republika, Maďarsko, Rakúska republika a Rumunsko znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 374, 6.11.2017.


title: Vec T-181/16 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu z 19. júna 2019 — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER PRECISE) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MASTER PRECISE — Skoršia národná obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               9.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/38

      Rozsudok Všeobecného súdu z 19. júna 2019 — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER PRECISE)
      (Vec T-181/16 RENV) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MASTER PRECISE - Skoršia národná obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2019/C 305/45)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: L’Oréal (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: T. de Haan a P. Péters, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Hanf, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Guinot (Paríž) (v zastúpení: A. Sion, avocat)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 23. februára 2016 (vec R 2911/2014-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Guinot a L’Oréal

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  L’Oréal je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 222, 20.6.2016.


title: Vec C-507/17: Rozsudok Súdneho dvora (Veľká komora) z 24. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État – Francúzsko) – Google LLC, právny nástupca Google Inc./Commission nationale de l’informatique et des libertés (CNIL) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Osobné údaje – Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní týchto údajov – Smernica 95/46/ES – Nariadenie (EÚ) 2016/679 – Internetové vyhľadávače – Spracúvanie údajov nachádzajúcich sa na webových stránkach – Územná pôsobnosť práva na odstránenie odkazov)

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/3

      Rozsudok Súdneho dvora (Veľká komora) z 24. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État – Francúzsko) – Google LLC, právny nástupca Google Inc./Commission nationale de l’informatique et des libertés (CNIL)
      (Vec C-507/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Osobné údaje - Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní týchto údajov - Smernica 95/46/ES - Nariadenie (EÚ) 2016/679 - Internetové vyhľadávače - Spracúvanie údajov nachádzajúcich sa na webových stránkach - Územná pôsobnosť práva na odstránenie odkazov)
      (2019/C 399/03)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d'État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Google LLC, právny nástupca Google Inc.

         Žalovaná: Commission nationale de l’informatique et des libertés (CNIL)

         za účasti: Wikimedia Foundation Inc., Fondation pour la liberté de la presse, Microsoft Corp., Reporters Committee for Freedom of the Press e.a., Article 19 e.a., Internet Freedom Foundation e.a., Défenseur des droits

         Výrok rozsudku

      Článok 12 písm. b) a článok 14 prvý odsek písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/[ES] z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov, ako aj článok 17 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46 (všeobecné nariadenie o ochrane údajov), sa majú vykladať v tom zmysle, že pokiaľ poskytovateľ vyhľadávača vyhovie žiadosti o odstránenie odkazov na základe týchto ustanovení, nie je povinný urobiť toto odstránenie vo všetkých verziách svojho vyhľadávača, ale len v jeho verziách zodpovedajúcich všetkým členským štátom, a to v prípade potreby v kombinácii s opatreniami, ktoré spĺňajú zákonné požiadavky a skutočne umožňujú zabrániť alebo prinajmenšom vážne odrádzať používateľov internetu, ktorí uskutočnia vyhľadávanie z jedného členského štátu na základe mena dotknutej osoby, aby v nadväznosti na toto vyhľadávanie mali na základe zoznamu výsledkov prístup k odkazom, ktoré boli predmetom uvedenej žiadosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec C-526/17: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 18. septembra 2019 – Európska komisia/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Článok 258 ZFEÚ – Smernica 2004/18/ES – Koordinácia postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby – Koncesie na verejné práce – Predĺženie dĺžky existujúcej koncesie na výstavbu a prevádzku diaľnice bez uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania)

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/4

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 18. septembra 2019 – Európska komisia/Talianska republika
      (Vec C-526/17) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 258 ZFEÚ - Smernica 2004/18/ES - Koordinácia postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby - Koncesie na verejné práce - Predĺženie dĺžky existujúcej koncesie na výstavbu a prevádzku diaľnice bez uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania)
      (2019/C 399/04)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. Gattinara, P. Ondrůšek a A. Tokár, splnomocnený zástupcovia)

         Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci V. Nunziata, E. De Bonis a P Pucciariello, avvocati dello Stato)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Talianska republika si tým, že presunula z 31. októbra 2028 na 31. decembra 2046 koniec platnosti koncesie na úsek spájajúci mestá Livorno a Cecina (Taliansko) na diaľnici A 12 Livorno – Civitavecchia bez toho, aby uverejnila oznámenie o vyhlásení verejného obstarávania, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 2 a 58 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby, zmenenej nariadením Komisie (ES) č. 1422/2007 zo 4. decembra 2007.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť tri štvrtiny trov vynaložených Talianskou republikou. Talianska republika znáša jednu štvrtinu svojich vlastných trov konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec C-700/17: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 18. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Finanzamt Kyritz/Wolf-Henning Peters (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 132 ods. 1 písm. b) a c) – Oslobodenia – Hospitalizácia a zdravotná starostlivosť – Poskytovanie zdravotnej starostlivosti pri vykonávaní lekárskych a zdravotníckych povolaní – Absencia dôverného vzťahu medzi poskytovateľom zdravotnej starostlivosti a pacientom)

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/5

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 18. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Finanzamt Kyritz/Wolf-Henning Peters
      (Vec C-700/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 132 ods. 1 písm. b) a c) - Oslobodenia - Hospitalizácia a zdravotná starostlivosť - Poskytovanie zdravotnej starostlivosti pri vykonávaní lekárskych a zdravotníckych povolaní - Absencia dôverného vzťahu medzi poskytovateľom zdravotnej starostlivosti a pacientom)
      (2019/C 399/05)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Finanzamt Kyritz

         Žalovaný: Wolf-Henning Peters

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 132 ods. 1 písm. b) a c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že na také poskytovania zdravotnej starostlivosti, o aké ide vo veci samej, ktoré poskytuje lekár špecialista v oblasti klinickej chémie a laboratórnej diagnostiky, sa môže vzťahovať oslobodenie od DPH uvedené v článku 132 ods. 1 písm. c) tejto smernice, pokiaľ nespĺňajú všetky podmienky uplatnenia oslobodenia podľa článku 132 ods. 1 písm. b) uvedenej smernice.

                  2.

                  Článok 132 ods. 1 písm. c) smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že v ňom upravené oslobodenie od dane z pridanej hodnoty nepodlieha podmienke, aby dotknutá zdravotná starostlivosť bola poskytovaná v rámci dôverného vzťahu medzi pacientom a poskytovateľom zdravotnej starostlivosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 104, 19.3.2018.


title: Vec C-11/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 26. septembra 2019 – Oleksandr Viktorovych Klymenko/Rada Európskej únie (Odvolanie – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov – Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov – Ponechanie mena žalobcu na zozname – Rozhodnutie orgánu tretieho štátu – Povinnosť Rady overiť, či toto rozhodnutie bolo prijaté pri rešpektovaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu – Povinnosť odôvodnenia)

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/6

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 26. septembra 2019 – Oleksandr Viktorovych Klymenko/Rada Európskej únie
      (Vec C-11/18 P) (1)

      (Odvolanie - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov - Ponechanie mena žalobcu na zozname - Rozhodnutie orgánu tretieho štátu - Povinnosť Rady overiť, či toto rozhodnutie bolo prijaté pri rešpektovaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu - Povinnosť odôvodnenia)
      (2019/C 399/06)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Oleksandr Viktorovych Klymenko (v zastúpení: M. Philippeau, avocate)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Vitro a J.-P. Hix, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 8. novembra 2017, Klymenko/Rada (T-245/15, neuverejnený, EU: T:2017:792) sa zrušuje.

                  2.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/364 z 5. marca 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/357 z 5. marca 2015, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, rozhodnutie Rady (SZBP) 2016/318 zo 4. marca 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2016/311 zo 4. marca 2016, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/381 z 3. marca 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2017/374 z 3. marca 2017, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine sa zrušujú v rozsahu, v akom sa týkajú Oleksandra Viktorovycha Klymenka.

                  3.

                  Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania, ktoré boli vynaložené v konaní na prvom stupni ako aj v tomto odvolacom konaní.

         (1)  Ú. v. EÚ C 94, 12.3.2018.


title: Vec C-32/18: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 18. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Tiroler Gebietskrankenkasse/Michael Moser (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálne zabezpečenie – Migrujúci pracovníci – Nariadenie (ES) č. 987/2009 – Článok 60 – Rodinné dávky – Právo na vyplatenie rozdielu medzi rodičovským príspevkom vyplateným v členskom štáte, ktorý je prednostne príslušný, a príspevkom na starostlivosť o dieťa v členskom štáte, ktorý je subsidiárne príslušný)

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/7

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 18. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Tiroler Gebietskrankenkasse/Michael Moser
      (Vec C-32/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálne zabezpečenie - Migrujúci pracovníci - Nariadenie (ES) č. 987/2009 - Článok 60 - Rodinné dávky - Právo na vyplatenie rozdielu medzi rodičovským príspevkom vyplateným v členskom štáte, ktorý je prednostne príslušný, a príspevkom na starostlivosť o dieťa v členskom štáte, ktorý je subsidiárne príslušný)
      (2019/C 399/07)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Tiroler Gebietskrankenkasse

         Žalovaný: Michael Moser

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 60 ods. 1 druhá veta nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia (ES) č. 883/2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, sa má vykladať v tom zmysle, že povinnosť stanovená v tomto ustanovení, a to na účely určenia rozsahu nároku osoby na rodinné dávky zohľadniť „situáciu celej rodiny, ako keby sa na všetky zúčastnené osoby vzťahovali právne predpisy dotknutého členského štátu“, platí aj v prípade, keď sa dávky poskytujú v súlade s právnymi predpismi, ktoré majú podľa článku 68 ods. 1 písm. b) bodu i) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia prednosť, ako aj v prípade, keď sa dávky majú poskytovať podľa jedného alebo viacerých iných právnych predpisov.

                  2.

                  Článok 68 nariadenia č. 883/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že výšku rozdielového doplatku, ktorý sa má priznať pracovníkovi na základe právnych predpisov členského štátu, ktorý je podľa tohto článku subsidiárne príslušný, treba vypočítať podľa skutočne dosiahnutého príjmu tohto pracovníka v štáte jeho zamestnania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 152, 30.4.2018.


title: Vec C-34/18: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 19. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Ítélőtábla – Maďarsko) – Ottília Lovasné Tóth/ERSTE Bank Hungary Zrt (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana spotrebiteľa – Smernica 93/13/EHS – Nekalé podmienky v spotrebiteľských zmluvách – Článok 3 ods. 1 a 3 – Príloha smernice 93/13/EHS – Bod 1 písm. m) a q) – Zmluva o hypotekárnom úvere – Notárska zápisnica – Vyznačenie doložky vykonateľnosti notárom – Prenesenie dôkazného bremena – Článok 5 ods. 1 – Jasné a zrozumiteľné znenie)

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/8

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 19. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Ítélőtábla – Maďarsko) – Ottília Lovasné Tóth/ERSTE Bank Hungary Zrt
      (Vec C-34/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana spotrebiteľa - Smernica 93/13/EHS - Nekalé podmienky v spotrebiteľských zmluvách - Článok 3 ods. 1 a 3 - Príloha smernice 93/13/EHS - Bod 1 písm. m) a q) - Zmluva o hypotekárnom úvere - Notárska zápisnica - Vyznačenie doložky vykonateľnosti notárom - Prenesenie dôkazného bremena - Článok 5 ods. 1 - Jasné a zrozumiteľné znenie)
      (2019/C 399/08)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Fővárosi Ítélőtábla

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Ottília Lovasné Tóth

         Žalovaná: ERSTE Bank Hungary Zrt

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 ods. 3 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, v spojení s bodom 1 písm. q) prílohy tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že všeobecným spôsobom a bez ďalšieho preskúmania nekvalifikuje ako nekalú takú zmluvnú podmienku, ktorá nebola individuálne dohodnutá a ktorej zmyslom alebo účinkom je preniesť dôkazné bremeno v neprospech spotrebiteľa.

                  2.

                  Článok 3 ods. 3 smernice 93/13 v spojení s bodom 1 písm. q) prílohy tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že sa na jednej strane netýka podmienky, ktorej predmetom alebo účinkom je nechať spotrebiteľa oprávnene nazdávať sa, že je povinný plniť všetky zmluvné povinnosti, aj keď sa domnieva, že niektoré plnenia nie sú vymáhateľné, pretože táto podmienka nemá vzhľadom na uplatniteľnú vnútroštátnu právnu úpravu vplyv na právne postavenie spotrebiteľa, a na druhej strane sa týka podmienky, ktorej predmetom alebo účinkom je obmedziť výkon práva spotrebiteľa podať žalobu alebo iné opravné prostriedky, ak je dlžná suma určená prostredníctvom notárskej zápisnice, ktorá má dôkaznú silu a ktorá dovoľuje veriteľovi jednostranne a s konečnou platnosťou ukončiť spor.

                  3.

                  Článok 5 smernice 93/13 sa má vykladať v tom zmysle, že nevyžaduje, aby predajca alebo dodávateľ poskytol doplňujúce informácie týkajúce sa podmienky, ktorá je formulovaná jasne, ale ktorej právne účinky možno určiť len prostredníctvom výkladu ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré nie sú predmetom jednotnej judikatúry.

                  4.

                  Článok 3 ods. 3 smernice 93/13 v spojení s bodom 1 písm. m) prílohy tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že sa nevzťahuje na zmluvnú podmienku, ktorá oprávňuje predajcu alebo dodávateľa jednostranne posúdiť, či plnenie, ktoré prináleží spotrebiteľovi, bolo vykonané v súlade so zmluvou.

         (1)  Ú. v. EÚ C 240, 9.7.2018.