201806010251917472018/C 211/202422018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180405161722Vec C-242/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărhoven administrativen săd (Bulharsko) 5. apríla 2018 – „UniCredit Leasing“ EAD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Centralno upravlenie na NAP
 ---documentbreak--- C2112018SK1620120180405SK0020162172Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărhoven administrativen săd (Bulharsko) 5. apríla 2018 – „UniCredit Leasing“ EAD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Centralno upravlenie na NAP
   (Vec C-242/18)2018/C 211/20Jazyk konania: bulharčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Vărhoven administrativen săd

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka:„UniCredit Leasing“ EAD

      Odporca: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno-osiguritelna praktika“ – Sofia pri Centralno upravlenie na NAP

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Umožňuje ustanovenie článku 90 ods. 1 smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (
                  1
               ) pri vypovedaní zmluvy o financovaní lízingu zníženie základu dane a vrátenie DPH, ktorá
                  bola vypočítaná právoplatným opravným daňovým výmerom
                z vymeriavacieho základu pozostávajúceho zo sumy mesačných lízingových splátok za celkové obdobie platnosti zmluvy?

            2.

            V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: na ktoré prípady uvedené v článku 90 ods. 1 smernice sa lízingový prenajímateľ môže v prípade vypovedania lízingovej zmluvy kvôli čiastočnému nezaplateniu dlžných lízingových splátok odvolať voči členskému štátu, aby dosiahol zníženie základu dane z pridanej hodnoty v rozsahu dlžných, ale nezaplatených splátok za obdobie od zastavenia platieb do okamihu vypovedania zmluvy, pokiaľ vypovedanie nepôsobí spätne, čo potvrdzuje klauzula v samotnej zmluve?

            3.

            Pripúšťa výklad článku 90 ods. 2 smernice o DPH záver, že v prípade ako tento existuje výnimka z článku 90 ods. 1 smernice o DPH?

            4.

            Umožňuje výklad článku 90 ods. 1 smernice o DPH domnievať sa, že v predpise použitý pojem [vypovedania] zahŕňa prípad, kedy lízingový prenajímateľ v rámci lízingovej zmluvy s povinným prevodom vlastníctva nemôže od lízingového nájomcu viac požadovať zaplatenie lízingových splátok, lebo lízingový prenajímateľ vypovedal lízingovú zmluvu z dôvodu neplnenia zmluvy zo strany lízingového nájomcu, ale podľa zmluvy má nárok na náhradu škody vo výške všetkých nezaplatených lízingových splátok, ktoré sú splatné do konca trvania lízingu?

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


201806010411917392018/C 211/11782018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL201802068921Vec C-78/18: Žaloba podaná 6. februára 2018 – Európska komisia/Maďarsko
 ---documentbreak--- C2112018SK810120180206SK00118192Žaloba podaná 6. februára 2018 – Európska komisia/Maďarsko
   (Vec C-78/18)2018/C 211/11Jazyk konania: maďarčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci, L. Malferrari a Talabér-Ritz K, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Maďarsko

      Návrhy žalobkyne

   Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

            —

            určil, že si Maďarsko tým, že prostredníctvom a külföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvény (zákon č. LXXVI z roku 2017 o transparentnosti organizácií, ktoré prijímajú finančnú pomoc zo zahraničia), ktorého ustanovenia zavádzajú pre určité kategórie občianskych organizácií – a to pre tie z nich, ktoré priamo nebo nepriamo prijímajú zahraničnú finančnú pomoc vo výške prekračujúcej určitú hranicu – povinnosti registrácie, hlásenia a transparentnosti a ďalej stanovuje možnosť uložiť sankcie organizáciám, ktoré tieto povinnosti nesplnia, zaviedlo zbytočne a bezdôvodne diskriminačné obmedzenia pre zahraničné granty v prospech maďarských občianskych organizácií, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 63 ZFEÚ a z článkov 7, 8 a 12 Charty základných práv Európskej únie, a

            —

            zaviazal Maďarsko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Zákon č. LXXVI z roku 2017 o transparentnosti organizácií, ktoré prijímajú finančnú pomoc zo zahraničia zavádza pre určité kategórie občianskych organizácií – a to pre tie z nich, ktoré priamo nebo nepriamo prijímajú zahraničnú finančnú pomoc vo výške prekračujúcej určitú hranicu – nové povinnosti registrácie, hlásenia a transparentnosti a tiež stanovuje možnosť uložiť sankcie organizáciám, ktoré tieto povinnosti nesplnia.
   Komisia začala 14. júla 2017 proti Maďarsku v súvislosti zo zákonom č. LXXVI z roku 2017 konanie o nesplnení povinnosti.
   Komisia, ktorá nepovažovala odpoveď Maďarska za uspokojivú, uskutočnila v konaní o nesplnení povinnosti ďalší krok, a síce, že 5. októbra 2017 zaslala Maďarsku odôvodnené stanovisko.
   Komisia nepovažovala za uspokojivú ani odpoveď na odôvodnené stanovisko, a tak sa rozhodla predložiť vec Súdnemu dvoru, aby určil, že si Maďarsko nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 63 ZFEÚ a z článkov 7, 8 a 12 Charty základných práv Európskej únie.


201806010291917512018/C 211/022332016CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL201804262321Vec C-233/16: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 26. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Generalitat de Catalunya (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Regionálna daň z veľkých obchodných prevádzok — Sloboda usadiť sa — Ochrana životného prostredia a územné plánovanie — Štátna pomoc — Selektívne opatrenie — List Komisie, ktorý informuje o odložení sťažnosti — Existujúca pomoc)
 ---documentbreak--- C2112018SK210120180426SK00022132Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 26. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Generalitat de Catalunya
   (Vec C-233/16) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Regionálna daň z veľkých obchodných prevádzok — Sloboda usadiť sa — Ochrana životného prostredia a územné plánovanie — Štátna pomoc — Selektívne opatrenie — List Komisie, ktorý informuje o odložení sťažnosti — Existujúca pomoc)“2018/C 211/02Jazyk konania: španielčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Žalovaná: Generalitat de Catalunya

      Výrok rozsudku

            1.

            Články 49 a 54 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia dani z veľkých obchodných prevádzok, akou je daň dotknutá vo veci samej.

            2.

            Daň, akou je daň dotknutá vo veci samej, ktorá sa vyberá od veľkých obchodných prevádzok najmä podľa ich predajnej plochy v rozsahu, v akom oslobodzuje prevádzky s predajnou plochou menšou ako 2500 m2, nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Taká daň tiež nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle tohto ustanovenia v rozsahu, v akom oslobodzuje prevádzky, ktorých činnosť je zameraná na záhradníctvo, predaj vozidiel, stavebných materiálov, strojov a priemyselných súčiastok, ani ktorá prevádzkam, ktorých činnosť sa týka predaja nábytku, sanitárnych výrobkov, dverí a okien, ako aj potrieb pre domácich majstrov, poskytuje zníženie základu na určenie dane o 60 %, ak tieto prevádzky nespôsobujú tak závažné škody v oblasti životného prostredia a územného plánovania ako iné prevádzky, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
            Takáto daň naopak predstavuje štátnu pomoc v zmysle tohto ustanovenia v rozsahu, v akom oslobodzuje kolektívne obchodné veľké prevádzky, ktorých predajná plocha je minimálne 2500 m2.

            3.

            Za okolností, aké opísal vnútroštátny súd, nemôže štátna pomoc vyplývajúca z daňového režimu, o aký ide vo veci samej, predstavovať existujúcu pomoc v zmysle článku 1 písm. b) nariadenia Rady č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES, ktorého znenie bolo prevzaté do článku 1 písm. b) nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 260, 18.7.2016.


201806010041915502018/C 211/24482016TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180503192022Vec T-48/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Sigma Orionis/Komisia („Rozhodcovská doložka — Siedmy rámcový program v oblasti výskumu, technologického vývoja a demonštračných aktivít (2007 – 2013) a rámcový program pre výskum a inovácie ‚Horizon 2020‘ — Pozastavenie platieb a vypovedanie zmluvy v dôsledku finančného auditu — Návrh na náhradu súm, ktoré dlží Komisia v rámci realizácie grantových zmlúv — Mimozmluvná zodpovednosť“)
 ---documentbreak--- C2112018SK1920120180503SK0024192202Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Sigma Orionis/Komisia
   (Vec T-48/16) (
         1
      )
   „(„Rozhodcovská doložka — Siedmy rámcový program v oblasti výskumu, technologického vývoja a demonštračných aktivít (2007 – 2013) a rámcový program pre výskum a inovácie ‚Horizon 2020‘ — Pozastavenie platieb a vypovedanie zmluvy v dôsledku finančného auditu — Návrh na náhradu súm, ktoré dlží Komisia v rámci realizácie grantových zmlúv — Mimozmluvná zodpovednosť“)“2018/C 211/24Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francúzsko) (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Dintilhac a M. Siekierzyńska, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na základe článku 272 ZFEÚ na to, aby Komisia žalobkyni zaplatila dlžné čiastky zo zmlúv uzavretých v rámci Siedmeho rámcového programu v oblasti výskumu, technologického vývoja a demonštračných aktivít (2007 – 2013) a rámcového programu pre výskum a inovácie, Horizon 2020‘, a ďalej návrh na základe článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela v dôsledku porušenia povinností zo strany Komisie

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Sigma Orionis SA je povinná nahradiť trovy konania vrátane trov konania o predbežnom opatrení.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 98, 14.3.2016.


201806010271917432018/C 211/212542018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180412171821Vec C-254/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 12. apríla 2018 – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
 ---documentbreak--- C2112018SK1710120180412SK0021171182Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 12. apríla 2018 – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure/Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (Vec C-254/18)2018/C 211/21Jazyk konania: francúzština
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre d’État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Majú sa ustanovenia článkov 6 a 16 smernice 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (
                  1
               ) vykladať v tom zmysle, že ukladajú pohyblivo vymedzené referenčné obdobie, alebo tak, že rozhodnutie o tom, či sa stanoví pohyblivo alebo pevne, ponechávajú na členské štáty?

            2.

            V prípade, že sa tieto ustanovenia majú vykladať tak, že ukladajú pohyblivé referenčné obdobie, môže sa možnosť vykonať odchýlku z článku 16 písm. b) priznaná článkom 17 týkať nielen trvania referenčného obdobia, ale aj jeho pohyblivosti?

      (
         1
      )	Smernica 2003/88/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381).


201806010421917352018/C 211/121392018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL2018022191021Vec C-139/18 P: Odvolanie podané 21. februára 2018: CJ proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 13. decembra 2017 vo veci T-602/16, CJ/Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC)
 ---documentbreak--- C2112018SK910120180221SK001291102Odvolanie podané 21. februára 2018: CJ proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 13. decembra 2017 vo veci T-602/16, CJ/Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC)
   (Vec C-139/18 P)2018/C 211/12Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Odvolateľ: CJ (v zastúpení: V. Kolias, Δικηγόρος)

      Ďalší účastník konania: Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC)

      Návrhy odvolateľa

   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

            —

            zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2017 vo veci T-602/16, CJ/ECDC (EU:T:2017:893),

            —

            v dôsledku toho zrušil hodnotiaci posudok z 21. septembra 2015, ak bude odvolanie vyhlásené za dôvodné,

            —

            uložil ECDC povinnosť nahradiť všetky trovy prvostupňového konania aj odvolacieho konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu odvolania odvolateľ predkladá štyri odvolacie dôvody:

            1.

            Prvý odvolací dôvod sa zakladá na tom, že Všeobecný súd:

                     —

                     nesprávne vyložil článok 3 ods. 1 v spojení s článkom 3 ods. 3 vykonávacích pravidiel ECDC č. 20, na základe čoho dospel k záveru, že v takých prípadoch ako v prejednávanej veci nemusí byť odvolacím hodnotiteľom predseda správnej rady,

                     —

                     sa dopustil nesprávneho posúdenia skutkového stavu, keď rozhodol, že bolo v každom prípade nepravdepodobné, aby predseda správnej rady rozhodol v prospech navrhovateľa,

                     —

                     nesprávne vyložil argument, že podriadený hodnotiteľa nemôže byť odvolacím hodnotiteľom, pretože nemá potrebnú nezávislosť od hodnotiteľa.

            2.

            Druhý odvolací dôvod sa zakladá na tom, že Všeobecný súd:

                     —

                     nesprávne vyložil článok 7 ods. 1 a článok 8 ods. 3 a 4 vykonávacích pravidiel ECDC č. 20, na základe čoho dospel k záveru, že hodnotiteľ môže ignorovať ciele a ukazovatele výkonnosti stanovené pre zamestnanca v predchádzajúcom hodnotiacom období,

                     —

                     podporne, sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia skutkového stavu, keď konštatoval, že hodnotiteľ riadne zvážil ciele a ukazovatele výkonnosti.

            3.

            Tretí odvolací dôvod sa zakladá na tom, že Všeobecný súd:

                     —

                     nesprávne vyložil pojem „rozhovor“ v zmysle článku 8 ods. 9 vykonávacích pravidiel ECDC,

                     —

                     podporne, sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď ako hodnotiaci „rozhovor“ kvalifikoval situáciu na strane ECDC, keď si spolupodpisujúci úradník len vyžiada od zamestnanca dokument, ktorý už má k dispozícii, zašle z mobilného telefónu zamestnancovi otázku „Ktoré aspekty hodnotenia výkonnosti považujete za nesprávne?“ a nepoloží žiadnu ďalšiu otázku potom, čo zamestnanec vecne odpovedal a ponúkol ďalšie, podrobnejšie informácie, v prípade, že by ich hodnotiaci úradník potreboval.

            4.

            Štvrtý odvolací dôvod sa zakladá na tom, že Všeobecný súd:

                     —

                     nesprávne vyložil článok 22a služobného poriadku, keď v podstate rozhodol, že aj keď zamestnanec poukazuje in tempore non suspecto na protiprávne nakladanie s financiami, predloží o ňom aspoň neúplný dôkaz a tieto tvrdenia sú pravdivé, je agentúra oprávnená postupovať tak, že jeho ročnú výkonnosť vyhodnotia osoby, ktorých sa jeho tvrdenia týkajú.

                     —

                     podporne, sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď usudzoval, že odvolateľove tvrdenia neboli urobené in tempore non suspecto, ani nie sú pravdivé, ani podložené dôkazmi, a že úradníci, ktorých sa tieto tvrdenia týkali, mohli aj napriek tomu neutrálne vyhodnotiť výkonnosť odvolateľa.


201806010161915582018/C 211/251682016TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180503202011Vec T-168/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Grizzly Tools/Komisia („Ochrana zdravia a bezpečnosti spotrebiteľov a pracovníkov — Smernica 2006/42/ES — Bezpečnostná doložka — Vnútroštátne opatrenie zákazu uvádzania na trh určitého vysokotlakového čističa — Základné požiadavky na zdravie a bezpečnosť — Rozhodnutie Komisie vyhlasujúce opatrenie za odôvodnené — Povinnosť odôvodnenia — Rovnosť zaobchádzania“)
 ---documentbreak--- C2112018SK2010120180503SK0025201201Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Grizzly Tools/Komisia
   (Vec T-168/16) (
         1
      )
   „(„Ochrana zdravia a bezpečnosti spotrebiteľov a pracovníkov — Smernica 2006/42/ES — Bezpečnostná doložka — Vnútroštátne opatrenie zákazu uvádzania na trh určitého vysokotlakového čističa — Základné požiadavky na zdravie a bezpečnosť — Rozhodnutie Komisie vyhlasujúce opatrenie za odôvodnené — Povinnosť odôvodnenia — Rovnosť zaobchádzania“)“2018/C 211/25Jazyk konania: nemčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Grizzly Tools GmbH & Co.KG (Großostheim, Nemecko) (v zastúpení: H. Fischer, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne G. Zavvos a K. Petersen, neskôr K. Petersen, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba o neplatnosť vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/175 z 8. februára 2016 o opatrení, ktoré prijalo Španielsko v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/42/ES s cieľom zakázať uvedenie určitého typu vysokotlakového čističa na trh (Ú. v. EÚ L 33, 2016, s. 12), založená na článku 263 ZFEÚ

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Grizzly Tools GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 270, 25.7.2016.


201806010111915512018/C 211/312142018TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180327242521Vec T-214/18: Žaloba podaná 27. marca 2018 – Briois/Parlament
 ---documentbreak--- C2112018SK2410120180327SK0031241252Žaloba podaná 27. marca 2018 – Briois/Parlament
   (Vec T-214/18)2018/C 211/31Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobca: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Francúzsko) (v zastúpení: F. Wagner, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu zo 6. februára 2018 o žiadosti, aby bol Steeve Briois zbavený poslaneckej imunity č. 2017/2221(IMM), ktorým sa prijíma správa Výboru pre právne záležitosti A8-0011/2018,

            —

            uložil Európskemu parlamentu povinnosť zaplatiť pánu Steevu Brioisovi sumu 35000 eur ako náhradu vzniknutej nemajetkovej ujmy,

            —

            uložil Európskemu parlamentu povinnosť zaplatiť pánu Steevu Brioisovi sumu 5000 eur ako nahraditeľné trovy konania,

            —

            uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 8 protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Európskej únie (ďalej len „protokol“), keďže vyhlásenie pána S. Brioisa, ktoré viedlo k trestnému stíhaniu v jeho členskom štáte pôvodu, predstavuje názor vyjadrený pri výkone jeho parlamentných funkcií v zmysle uvedeného ustanovenia.

            2.

            Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 9 protokolu, keďže Parlament nerešpektoval znenie, ani význam tohto ustanovenia tým, že prijal rozhodnutie o zbavení pána S. Brioisa poslaneckej imunity a spôsobil tak neplatnosť tohto rozhodnutia.

            3.

            Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásad rovnosti zaobchádzania a riadnej správy vecí verejných.
            V prvom rade sa žalobca domnieva, že Parlament porušil voči nemu zásadu rovnosti zaobchádzania, v porovnaní s poslancami, ktorí sa nachádzajú v rovnakých či prinajmenšom porovnateľných situáciách, a že tak porušil zásadu riadnej správy vecí verejných, ktorá zahŕňa povinnosť príslušnej inštitúcie starostlivo a nestranne preskúmať všetky relevantné okolnosti daného prípadu.
            V druhom rade žalobca zastáva názor, že súbor nepriamych dôkazov umožňuje vyvodiť jasný záver, že voči nemu ide o fumus persecutionis.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení práv na obhajobu, keďže práva žalobcu a zásada kontradiktórnosti neboli dostatočne zabezpečené vypočutím žalobcu pred výborom pre právne veci. Žalobca tak tvrdí, že skutočnosť, že nebol vyzvaný, aby sa na plenárnom zasadnutí vyjadril k otázke zbavenia svojej poslaneckej imunity, je nielen v rozpore so všeobecnými zásadami práva, ale tiež v rozpore so zdravým rozumom a väčšinou parlamentných zvyklostí.


201806010151915572018/C 211/264282017TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180502212111Vec T-428/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 2. mája 2018 – Alpine Welten Die Bergführer/EUIPO (ALPINEWELTEN Die Bergführer) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ALPINEWELTEN Die Bergführer — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
 ---documentbreak--- C2112018SK2110120180502SK0026211211Rozsudok Všeobecného súdu z 2. mája 2018 – Alpine Welten Die Bergführer/EUIPO (ALPINEWELTEN Die Bergführer)
   (Vec T-428/17) (
         1
      )
   „(„Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ALPINEWELTEN Die Bergführer — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)“2018/C 211/26Jazyk konania: nemčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co. KG (Berghülen, Nemecko) (v zastúpení: T.-C. Leisenberg, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: W. Schramek a A. Söder, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 25. apríla 2017 (vec R 1339/2016-1) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia ALPINEWELTEN Die Bergführer ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co.KG je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 277, 21.8.2017.


201806010141915532018/C 211/322152018TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180327252621Vec T-215/18: Žaloba podaná 27. marca 2018 – QB/ECB
 ---documentbreak--- C2112018SK2510120180327SK0032251262Žaloba podaná 27. marca 2018 – QB/ECB
   (Vec T-215/18)2018/C 211/32Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobca: QB (v zastúpení: L. Levi, avocat)

      Žalovaná: Európska centrálna banka

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            rozhodol, že táto žaloba je prípustná a dôvodná,

      následne

            —

            zrušil hodnotiacu správu za obdobie 2016 a rozhodnutie z 23. mája 2017, oznámené 28. júna 2017, zamietajúce žalobcovi zvýšenie platu,

            —

            v rozsahu, v akom je to potrebné, zrušil rozhodnutie zo septembra 2017 a implicitné rozhodnutie zamietajúce správny opravný prostriedok a sťažnosť žalobcu,

            —

            uložil žalovanej nahradiť nemajetkovú ujmu ohodnotenú ex aequo et bono na 15000 eur,

            —

            uložil žalovanej povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza šesť žalobných dôvodov.

            1.

            Prvý žalobný dôvod založený na porušení hodnotiaceho poriadku a konania Annual Salary and Bonus Review (ASBR), porušení zásady právnej istoty a porušení povinnosti starostlivosti, ktorých sa dopustila žalovaná tým, že prijala hodnotiacu správu na obdobie 2016 (ďalej len „sporná hodnotiaca správa“). Žalobca uvádza najmä tieto žalobné návrhy:

                     —

                     sporná hodnotiaca správa bola napísaná zamestnancom DG-H a nie hodnotiteľmi,

                     —

                     sporná hodnotiaca správa bola rozhodnutá potom, ako bolo hodnotené obdobie žalobcu definitívne ukončené,

                     —

                     hodnotené obdobie, ktorého sa týka sporná hodnotiaca správa, sa týka príliš krátkeho obdobia na to, aby umožnilo ročné hodnotenie,

                     —

                     sporná hodnotiaca správa nie je hodnotiacim nástrojom.

            2.

            Druhý žalobný dôvod založený na zjavnom pochybení, ktorým je postihnutá sporná hodnotiaca správa v rozsahu, v akom na jednej strane bolo hodnotenie čiastočne založené na úlohe, ktorá z dôvodu práceneschopnosti nebola dokončená, a na druhej strane pozitívne hodnotenie tretieho riadiaceho pracovníka bolo hodnotiteľmi, ktorí okrem toho nezohľadnili ciele, protiprávne kritizované a vo svojom význame obmedzené.

            3.

            Tretí žalobný dôvod založený na tom, že rozhodnutie z 23. mája 2017, ktorým bolo žalobcovi zvýšenie platu zamietnuté (ďalej len „rozhodnutie ASBR“) sa odvolávalo na hodnotiacu správu, ktorá je protiprávna.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že rozhodnutie ASBR bolo prijaté orgánom, ktorý nebol kompetentný, keďže bolo toto rozhodnutie prijaté osobou dočasne vymenovanou na šesť mesiacov, ktorá nemala postavenie potrebné na prijatie uvedeného rozhodnutia.

            5.

            Piaty žalobný dôvod založený na viacerých zjavných pochybeniach, ktorými je postihnuté rozhodnutie ASBR, keďže uvedené rozhodnutie v čase svojho prijatia nemohlo dávať dôraz na nedostatočnú výkonnosť.

            6.

            Šiesty žalobný dôvod založený na porušení usmernení ASBR a konania ASBR, ako aj porušení článku 41 Charty tým, že rozhodnutie ASBR nie je odôvodnené.


201806010331917482018/C 211/032342016CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL201804263311Spojené veci C-234/16 a C-235/16: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 26. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Regionálna daň z veľkých obchodných prevádzok — Sloboda usadiť sa — Ochrana životného prostredia a územné plánovanie — Štátna pomoc — Selektívne opatrenie)
 ---documentbreak--- C2112018SK310120180426SK00033131Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 26. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16)
   (Spojené veci C-234/16 a C-235/16) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Regionálna daň z veľkých obchodných prevádzok — Sloboda usadiť sa — Ochrana životného prostredia a územné plánovanie — Štátna pomoc — Selektívne opatrenie)“2018/C 211/03Jazyk konania: španielčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Žalovaní: Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16)

      Výrok rozsudku

            1.

            Články 49 a 54 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia dani z veľkých obchodných prevádzok, akou je daň dotknutá vo veciach samých.

            2.

            Daň, akou je daň dotknutá vo veciach samých, ktorá sa vyberá od veľkých distribučných prevádzok najmä podľa ich predajnej plochy, pričom oslobodzuje prevádzky s predajnou plochou menšou ako 4000 m2, nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Taká daň tiež nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle tohto ustanovenia v rozsahu, v akom oslobodzuje prevádzky, v ktorých sa vykonáva činnosť v oblasti záhradníctva, predaja vozidiel, stavebných materiálov, strojov a priemyselných súčiastok, a ktorých predajná plocha nie je väčšia ako 10000 m2, ak tieto prevádzky nespôsobujú tak závažné škody v oblasti životného prostredia a územného plánovania ako iné prevádzky, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 260, 18.7.2016.


201806010231917402018/C 211/131672018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180302111111Vec C-167/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Španielsko) 2. marca 2018 – Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote/Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.
 ---documentbreak--- C2112018SK1110120180302SK0013111111Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Španielsko) 2. marca 2018 – Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote/Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.
   (Vec C-167/18)2018/C 211/13Jazyk konania: španielčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Superior de Justicia de Canarias

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca v prvostupňovom konaní a odvolateľ: Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote

      Žalovaná v prvostupňovom konaní a odporkyňa: Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Uplatňuje sa článok 1 ods. 1 smernice Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov (
                  1
               ) v prípade, keď spoločnosť ukončí poskytovanie služieb objednaných zákazníkom z dôvodu vypovedania zmluvy o poskytovaní služieb, pri ktorých je činnosť založená predovšetkým na pracovnej sile (upratovanie priestorov) a nový poskytovateľ služieb preberá podstatnú časť zamestnancov poverených vykonaním uvedenej služby, ak sa prechod práv a povinností vyplývajúcich z pracovných zmlúv uskutoční na základe požiadavky dohodnutej v kolektívnej zmluve zamestnancov v odvetví čistiacich služieb?

            2.

            Je v súlade so smernicou Spoločenstva (a spôsobom, akým ju vykladá Súdny dvor Európskej únie) taký výklad španielskeho Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko), podľa ktorého v prípadoch prevodu zamestnancov v dôsledku ustanovenia dohodnutého v kolektívnej zmluve nedochádza k prevodu podnikov, pretože nie je splnená požiadavka dobrovoľnosti prevodu, takže sa na takúto situáciu uvedená smernica nevzťahuje?

            3.

            Možno v súlade s úpravou obsiahnutou v smernici Spoločenstva prijať záver, že v súvislosti so spoločnosťami poskytujúcimi služby ide v prípade, keď kolektívna zmluva pre uvedené odvetvie ukladá povinnosť prevziať práva a povinnosti voči zamestnancom, o prevod zamestnancov a v dôsledku toho o prevod podniku v zmysle uvedenej smernice?

            4.

            Je v súlade s článkom 3 smernice Spoločenstva článok 14 kolektívnej zmluvy pre odvetvie upratovacích služieb v budovách a priestoroch provincie Las Palmas na roky 2012 – 2014, ktorý stanovuje, že v prípadoch prechodu práv a povinností týkajúcich sa zamestnancov v súlade s kolektívnou zmluvou sa prevedeným zamestnancom nezachovávajú práva a povinnosti, ktoré mali u prevádzajúcej spoločnosti, ani pracovné podmienky dohodnuté prostredníctvom kolektívnej zmluvy?

      (
         1
      )	Ú. v. ES L 82, 2001, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 98.


201806010431917362018/C 211/042362016CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL201804264411Spojené veci C-236/16 a C-237/16: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 26. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Regionálna daň z veľkých obchodných prevádzok — Sloboda usadiť sa — Ochrana životného prostredia a územné plánovanie — Štátna pomoc — Selektívne opatrenie)
 ---documentbreak--- C2112018SK410120180426SK00044141Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 26. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón
   (Spojené veci C-236/16 a C-237/16) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Regionálna daň z veľkých obchodných prevádzok — Sloboda usadiť sa — Ochrana životného prostredia a územné plánovanie — Štátna pomoc — Selektívne opatrenie)“2018/C 211/04Jazyk konania: španielčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Žalovaná: Diputación General de Aragón

      Výrok rozsudku

            1.

            Články 49 a 54 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia dani z veľkých obchodných prevádzok, akou je daň dotknutá vo veciach samých.

            2.

            Daň, akou je daň dotknutá vo veciach samých, ktorá sa vyberá od veľkých distribučných prevádzok najmä podľa ich predajnej plochy, pričom od dane oslobodzuje tie prevádzky, ktorých predajná plocha nepresahuje 500 m2, a prevádzky, ktorých predajná plocha presahuje túto hraničnú hodnotu, ale ktorých vymeriavací základ neprevyšuje 2000 m2, nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Taká daň tiež nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle tohto ustanovenia v rozsahu, v akom oslobodzuje prevádzky, ktoré vykonávajú svoju činnosť v oblasti predaja strojov, vozidiel, náradia a priemyselných súčiastok, stavebných materiálov, sanitárnych výrobkov, dvier a okien, ktoré sú určené výhradne na predaj podnikateľom, nábytku v individuálnych, tradičných a špecializovaných predajniach, a automobilov, ako aj záhradníctva a čerpacie stanice, ak tieto prevádzky nespôsobujú tak závažné škody v oblasti životného prostredia a územného plánovania ako iné prevádzky, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 260, 18.7.2016.


201806010281917502018/C 211/141762018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180307111222Vec C-176/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 7. marca 2018 – Club de Variedades Vegetales Protegidas/Adolfo Juan Martínez Sanchís
 ---documentbreak--- C2112018SK1120120180307SK0014112122Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 7. marca 2018 – Club de Variedades Vegetales Protegidas/Adolfo Juan Martínez Sanchís
   (Vec C-176/18)2018/C 211/14Jazyk konania: španielčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Club de Variedades Vegetales Protegidas

      Odporca: Adolfo Juan Martínez Sanchís

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Vyžaduje sa v prípade, keď poľnohospodár nadobudol sadenice rastlinnej odrody v záhradkárstve (prevádzke tretej osoby) a vysadil ich pred účinkami udelenia práv k tejto odrode, pri následnej činnosti vykonávanej poľnohospodárom pozostávajúcej z postupných zberov úrody zo stromov, na to, aby mohla byť dotknutá ius prohibendi v zmysle ods. 2 článku 13 nariadenia (ES) č. 2100/94 (
                  1
               ), splnenie požiadaviek uvedených v odseku 3 tohto článku, z ktorých možno vyvodiť, že ide o zozberaný materiál? Alebo je potrebné tomu rozumieť tak, že táto činnosť zberu predstavuje výrobu alebo reprodukciu odrody, ktorá vedie k „zozberanému materiálu,“ ktorého zákaz majiteľom rastlinnej odrody nevyžaduje splnenie požiadaviek uvedených v ods. 3?

            2.

            Je v súlade s článkom 13 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2100/94 výklad, podľa ktorého viacstupňový systém ochrany ovplyvňuje akékoľvek činnosti uvedené v odseku 2, ktoré odkazujú na „zozberaný materiál“, ako aj na samotný zber, alebo len na činnosti, ktoré nasledujú po výrobe tohto zozberaného materiálu, akými môže byť skladovanie a jeho uvádzanie na trh?

            3.

            Je pri uplatnení rozšírenia viacstupňového systému ochrany na „zozberaný materiál,“ uvedeného v článku 13 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2100/94 za účelom splnenia prvej podmienky potrebné, aby sa nadobudnutie sadeníc uskutočnilo po tom, čo majiteľ získal práva spoločenstva k rastlinnej odrode, alebo bude postačujúce, ak by v tom čase požíval iba dočasnú ochranu, keďže sa nadobudnutie uskutočnilo v období medzi zverejnením žiadosti a začiatkom účinkov udelenia práva k rastlinnej odrode?

      (
         1
      )	Nariadenie Rady (ES) č. 2100/94 z 27. júla 1994 o právach spoločenstva k odrodám rastlín (Ú. v. ES L 227, 1994, s. 1; Mim. vyd. 03/016, s. 390).


201806010101915452018/C 211/274292017TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180503212222Vec T-429/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Laboratoires Majorelle/EUIPO – Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LABORATOIRES MAJORELLE — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie MAJORELLE — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 2017/1001] — Skoršie ochranné známky — Rozdelenie prihlášky ochrannej známky — Článok 44 ods. 6 nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 50 ods. 6 nariadenia 2017/1001“)
 ---documentbreak--- C2112018SK2120120180503SK0027212222Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Laboratoires Majorelle/EUIPO – Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE)
   (Vec T-429/17) (
         1
      )
   „(„Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LABORATOIRES MAJORELLE — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie MAJORELLE — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 2017/1001] — Skoršie ochranné známky — Rozdelenie prihlášky ochrannej známky — Článok 44 ods. 6 nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 50 ods. 6 nariadenia 2017/1001“)“2018/C 211/27Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Laboratoires Majorelle (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: G. Odinot, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Jardin Majorelle (Marrákeš, Maroko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 12. mája 2017 (vec R 1238/2016-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Jardin Majorelle a Laboratoires Majorelle

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Laboratoires Majorelle je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 309, 18.9.2017.


201806010351917372018/C 211/053532016CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL201804244522Vec C-353/16: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 24. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom – Spojené kráľovstvo) – MP/Secretary of State for the Home Department (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Azylová politika — Charta základných práv Európskej únie — Článok 4 — Smernica 2004/83/ES — Článok 2 písm. e) — Podmienky, ktoré musia byť splnené na priznanie doplnkovej ochrany — Článok 15 písm. b) — Hrozba vážneho bezprávia na duševnom zdraví žiadateľa v prípade jeho návratu do krajiny pôvodu — Osoba, ktorá bola mučená vo svojej krajine pôvodu)
 ---documentbreak--- C2112018SK420120180424SK00054252Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 24. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom – Spojené kráľovstvo) – MP/Secretary of State for the Home Department
   (Vec C-353/16) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Azylová politika — Charta základných práv Európskej únie — Článok 4 — Smernica 2004/83/ES — Článok 2 písm. e) — Podmienky, ktoré musia byť splnené na priznanie doplnkovej ochrany — Článok 15 písm. b) — Hrozba vážneho bezprávia na duševnom zdraví žiadateľa v prípade jeho návratu do krajiny pôvodu — Osoba, ktorá bola mučená vo svojej krajine pôvodu)“2018/C 211/05Jazyk konania: angličtina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: MP

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Výrok rozsudku

   Článok 2 písm. e) a článok 15 písm. b) smernice Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany v spojení s článkom 4 Charty základných práv Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že postavenie doplnkovej ochrany možno priznať štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorý bol v minulosti mučený orgánmi jeho krajiny pôvodu a ktorý už nie je vystavený riziku mučenia v prípade návratu do tejto krajiny, ale ktorého fyzický a psychologický zdravotný stav by sa mohol v takomto prípade podstatne zhoršiť s vážnym rizikom, že tento štátny príslušník spácha samovraždu z dôvodu ujmy vyplývajúcej z mučenia, ktorého bol obeťou, ak existuje reálne riziko úmyselného odmietnutia poskytnutia primeranej starostlivosti týkajúcej sa fyzických alebo duševných následkov tohto mučenia vo vzťahu k tomuto príslušníkovi v uvedenej krajine, čo musí overiť vnútroštátny súd.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 326, 5.9.2016.


201806010311917532018/C 211/06342017CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL201804265511Vec C-34/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 26. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Irlande) – Írsko) – Eamonn Donnellan/The Revenue Commissioners (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Vzájomná pomoc v oblasti vymáhania pohľadávok — Smernica 2010/24/EÚ — Článok 14 — Právo na účinný prostriedok nápravy — Charta základných práv Európskej únie — Článok 47 — Možnosť dožiadaného orgánu odmietnuť pomoc pri vymáhaní z dôvodu, že pohľadávka nebola riadne oznámená)
 ---documentbreak--- C2112018SK510120180426SK00065151Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 26. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Irlande) – Írsko) – Eamonn Donnellan/The Revenue Commissioners
   (Vec C-34/17) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Vzájomná pomoc v oblasti vymáhania pohľadávok — Smernica 2010/24/EÚ — Článok 14 — Právo na účinný prostriedok nápravy — Charta základných práv Európskej únie — Článok 47 — Možnosť dožiadaného orgánu odmietnuť pomoc pri vymáhaní z dôvodu, že pohľadávka nebola riadne oznámená)“2018/C 211/06Jazyk konania: angličtina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court (Irlande)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Eamonn Donnellan

      Žalovaný: The Revenue Commissioners

      Výrok rozsudku

   Článok 14 ods. 1 a 2 smernice Rady 2010/24/EÚ zo 16. marca 2010 o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok vyplývajúcich z daní, poplatkov a ďalších opatrení v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby orgán členského štátu odmietol vykonať žiadosť o vymáhanie týkajúcu sa pohľadávky súvisiacej s takou finančnou sankciou uloženou v inom členskom štáte, o akú ide vo veci samej, z dôvodu, že rozhodnutie ukladajúce túto sankciu nebolo riadne oznámené dotknutej osobe predtým, ako bola žiadosť o vymáhanie podaná na uvedený orgán na základe tejto smernice.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 104, 3.4.2017.


201806010051915552018/C 211/332162018TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180328262721Vec T-216/18: Žaloba podaná 28. marca 2018 – Pozza/Parlament
 ---documentbreak--- C2112018SK2610120180328SK0033261272Žaloba podaná 28. marca 2018 – Pozza/Parlament
   (Vec T-216/18)2018/C 211/33Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobca: Geoffray Pozza (Waldbillig, Luxembursko) (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            rozhodol a vyhlásil, že

                     —

                     rozhodnutie o tom, že sa mu už od 1. mája 2017 nebude vyplácať príspevok na expatriáciu, sa zrušuje,

                     —

                     Parlament je povinný nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII Služobného poriadku úradníkov Európskej únie, keďže Parlament nesprávne vykladal toto ustanovenie, keď prijal rozhodnutie o tom, že sa už žalobcovi nebude vyplácať príspevok na expatriáciu.

            2.

            Druhý žalobný dôvod je založený na nedostatku právomoci Parlamentu prijať napadnuté rozhodnutie, keďže medziinštitucionálne preloženie úradníka nie je novým prijatím do zamestnania a že v dôsledku toho Parlament nemohol využiť preloženie žalobcu ako zámienku na to, aby mu po druhýkrát priznal jeho nárok na príspevok na expatriáciu.

            3.

            Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady legitímnej dôvery, ako aj predchádzajúceho rozhodnutia Dvora audítorov, ktoré stanovilo nároky žalobcu v rozsahu, v akom sa na každý správny akt prijatý inštitúciou vzťahuje domnienka zákonnosti, pričom v prejednávanej veci predchádzajúce rozhodnutie Dvora audítorov vyvolalo u žalobcu legitímnu dôveru, že mu bude príspevok na expatriáciu ponechaný dovtedy, kým zostane pracovne pridelený v Luxemburgu.


201806010381917462018/C 211/07812017CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL201804266611Vec C-81/17: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 26. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Suceava – Rumunsko) – Zabrus Siret SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Smernica 2006/112/ES — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) — Odpočítanie dane zaplatenej na vstupe — Právo na vrátenie DPH — Transakcie patriace do zdaňovacieho obdobia, ktoré už bolo predmetom ukončenej daňovej kontroly — Vnútroštátna právna úprava — Možnosť zdaniteľnej osoby opraviť daňové priznania, ktoré už boli predmetom daňovej kontroly — Vylúčenie — Zásada efektivity — Daňová neutralita — Právna istota)
 ---documentbreak--- C2112018SK610120180426SK00076161Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 26. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Suceava – Rumunsko) – Zabrus Siret SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava
   (Vec C-81/17) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Smernica 2006/112/ES — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) — Odpočítanie dane zaplatenej na vstupe — Právo na vrátenie DPH — Transakcie patriace do zdaňovacieho obdobia, ktoré už bolo predmetom ukončenej daňovej kontroly — Vnútroštátna právna úprava — Možnosť zdaniteľnej osoby opraviť daňové priznania, ktoré už boli predmetom daňovej kontroly — Vylúčenie — Zásada efektivity — Daňová neutralita — Právna istota)“2018/C 211/07Jazyk konania: rumunčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Suceava

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Zabrus Siret SRL

      Žalovaný: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava

      Výrok rozsudku

   Články 167, 168, 179, 180 a 182 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zmenenej smernicou Rady 2010/45/EÚ z 13. júla 2010, ako aj zásad efektivity, daňovej neutrality a proporcionality sa majú vykladať v tom zmysle, že za okolností, o aké ide vo veci samej, bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá odchýlením sa od päťročnej premlčacej lehoty zavedenej vnútroštátnym právom na opravu daňových priznaní k dani z pridanej hodnoty (DPH), za okolností sporu vo veci samej, zdaniteľnej osobe neumožňuje pristúpiť k takej oprave, aby si mohla uplatniť právo na odpočítanie dane, iba z dôvodu, že sa táto oprava týka obdobia, ktoré už bolo predmetom daňovej kontroly.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 161, 22.5.2017.


201806010091915462018/C 211/342172018TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180328272711Vec T-217/18: Žaloba podaná 28. marca 2018 – DK/ESVČ
 ---documentbreak--- C2112018SK2710120180328SK0034271271Žaloba podaná 28. marca 2018 – DK/ESVČ
   (Vec T-217/18)2018/C 211/34Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobca: DK (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, avocats)

      Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            určil a rozhodol, že

                     —

                     rozhodnutie z 23. mája 2017, na základe ktorého mu bolo uložené disciplinárne opatrenie, ktorým sa podľa článku 9 ods. 2 prílohy IX služobného poriadku do 30. septembra 2025 znižuje čistá suma jeho dôchodku o 20 %, čo predstavuje mesačne zrážku vo výške 1015 eur, sa zrušuje,

                     —

                     subsidiárne, ESVČ sa ukladá nahradiť žalobcovi sumu vo výške určenej ex aequo et bono ako náhradu utrpenej ujmy,

                     —

                     ESVČ sa v každom prípade ukladá nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnych posúdeniach, ktorými je postihnuté napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom jednak menovací orgán mal zohľadniť ujmu na bezúhonnosti inštitúcií spôsobenú žalobcom, ktorá však bola už napravená, a jednak dĺžka uloženého disciplinárneho opatrenia je svojvoľná, keďže bola stanovená vzhľadom na zákonom stanovený dôchodkový vek žalobcu.

            2.

            Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality, ktorým je postihnuté napadnuté rozhodnutie v dôvodu protiprávneho nezohľadnenia doby, ktorá uplynula od skutkových okolností, nezohľadnenie porušenia článku 25 prílohy IX služobného poriadku v priebehu trestného konania, ako aj nezohľadnenie rodinnej situácie žalobcu.


201806010121915542018/C 211/352542018TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180423282921Vec T-254/18: Žaloba podaná 23. apríla 2018 – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products a iní/Komisia
 ---documentbreak--- C2112018SK2810120180423SK0035281292Žaloba podaná 23. apríla 2018 – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products a iní/Komisia
   (Vec T-254/18)2018/C 211/35Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyne: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Peking, Čína) a 9 ďalších (v zastúpení: R. Antonini, E. Monard a B. Maniatis, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/140 z 29. januára 2018, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá predbežné clo uložené na dovoz určitých výrobkov z liatiny s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a ktorým sa ukončuje prešetrovanie týkajúce sa dovozu určitých výrobkov z liatiny s pôvodom v Indii (Ú. v. EÚ L 25, 2018, s. 6) v rozsahu, v akom sa vzťahuje na CCCME, jednotlivých spoločností a dotknutých členov a

            —

            uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú šesť žalobných dôvodov.

            1.

            Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia porušila článok 3 ods. 2, 3, 5, 6 a 7, ako aj článok 17 ods. 2 základného nariadenia a zásadu riadnej správy, najmä preto, že použila nespoľahlivé údaje o ziskovosti a že ďalším zúčastneným neumožnila predložiť vyjadrenia ku konečnému výberu vzoriek výrobcov v Únii.

            2.

            Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia porušila článok 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia, najmä z toho dôvodu, že nezohľadnila neexistenciu časovej súbežnosti a nezabránila tomu, aby sa ujma spôsobená inými faktormi pripísala čínskym dovozcom.

            3.

            Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia porušila práva žalobcov na obhajobu a článok 6 ods. 7, článok 19 ods. 1 až 3 a článok 20 ods. 2 a 4 základného nariadenia, najmä z toho dôvodu, že odmietla poskytnúť prístup k stanoveniu ujmy, cenovým účinkom a výpočtu úrovne pre odstránenie ujmy a určeniu normálnej hodnoty a že dokonca odmietla poskytnúť požadované údaje v súhrnnej podobe a napriek opakovaným žiadostiam v tomto zmysle neuverejnila niekoľko relevantných informácií.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia tým, že pri cenovom porovnaní nezohľadnila všetky vlastnosti výrobných kontrolných čísel a že neposkytla nevyhnutné informácie týkajúce sa vlastností výrobku nad rámec vlastností vyplývajúcich z pôvodných výrobných kontrolných čísel, a tým, že nesprávne zamietla žiadosť o úpravu normálnej hodnoty, ktorá mala odstrániť nepresnosti vyplývajúce z malého objemu výroby v Indii, porušila článok 2 ods. 10, článok 3 ods. 2 písm. a), článok 3 ods. 3 a článok 9 ods. 4 základného nariadenia a zásadu riadnej správy.

            5.

            Piaty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že úpravou normálnej hodnoty nepriamych daní smerom nahor Komisia porušila článok 2 ods. 10 písm. b) a článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia.

            6.

            Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia tým, že pri stanovení predajných, všeobecných a správnych a nákladov a zisku použitého na vytvorenú normálnu hodnotu vychádzala z údajov od jediného indického výrobcu namiesto toho, aby použila všetky dostupné relevantné informácie pre podobnú krajinu, a tým porušila článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia.


201806010081915482018/C 211/366762017TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180416292911Vec T-676/17: Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. apríla 2018 – UN/Komisia
 ---documentbreak--- C2112018SK2910120180416SK0036291291Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. apríla 2018 – UN/Komisia
   (Vec T-676/17) (
         1
      )2018/C 211/36Jazyk konania: nemčinaPredseda štvrtej komory nariadil výmaz veci.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 402, 27.11.2017.


title: Vec C-626/16: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 4. júla 2018 – Európska komisia/Slovenská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Životné prostredie — Skládkovanie odpadu — Smernica 1999/31/ES — Existujúce skládky — Článok 14 — Konečné rozhodnutie o pokračovaní alebo nepokračovaní v prevádzkovaní — Článok 13 — Postup uzatvárania — Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti — Nevykonanie — Článok 260 ods. 2 ZFEÚ — Peňažné sankcie — Penále a paušálna pokuta)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/4

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 4. júla 2018 – Európska komisia/Slovenská republika
      (Vec C-626/16) (1)

      ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Skládkovanie odpadu - Smernica 1999/31/ES - Existujúce skládky - Článok 14 - Konečné rozhodnutie o pokračovaní alebo nepokračovaní v prevádzkovaní - Článok 13 - Postup uzatvárania - Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti - Nevykonanie - Článok 260 ods. 2 ZFEÚ - Peňažné sankcie - Penále a paušálna pokuta))
      (2018/C 301/04)
      Jazyk konania: slovenčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: E. Sanfrutos Cano a A. Tokár, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Slovenská republika (v zastúpení: B. Ricziová, splnomocnená zástupkyňa)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Slovenská republika si tým, že neprijala všetky opatrenia potrebné na to, aby vyhovela rozsudku z 25. apríla 2013, Komisia/Slovensko (C-331/11, neuverejnený, EU:C:2013:271), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 260 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  V prípade, ak nesplnenie povinnosti konštatované v bode 1 pretrváva v deň vyhlásenia tohto rozsudku, Slovenskej republike sa ukladá, aby Európskej komisii zaplatila penále vo výške 5 000 eur za každý deň omeškania s vykonaním opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s rozsudkom z 25. apríla 2013, Komisia/Slovensko (C-331/11, neuverejnený, EU:C:2013:271), odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku až do dňa úplného vyhovenia rozsudku z 25. apríla 2013, Komisia/Slovensko (C-331/11, neuverejnený, EU:C:2013:271).

                  3.

                  Slovenská republika je povinná zaplatiť Európskej komisii paušálnu pokutu vo výške 1 000 000 eur.

                  4.

                  Slovenská republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 78, 13.3.2017.


title: Vec C-130/18: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 27. júna 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf – Nemecko) – flightright GmbH/Eurowings GmbH (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Letecká doprava — Nariadenie (ES) č. 261/2004 — Článok 5 ods. 1 písm. c) — Právo na náhradu v prípade zrušenia letu — Presmerovanie, ktoré cestujúcemu neumožňuje dosiahnuť jeho konečné cieľové miesto maximálne dve hodiny po plánovanom čase príletu zrušeného letu — Meškanie od dvoch do troch hodín)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/12

      Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 27. júna 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf – Nemecko) – flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Vec C-130/18) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Letecká doprava - Nariadenie (ES) č. 261/2004 - Článok 5 ods. 1 písm. c) - Právo na náhradu v prípade zrušenia letu - Presmerovanie, ktoré cestujúcemu neumožňuje dosiahnuť jeho konečné cieľové miesto maximálne dve hodiny po plánovanom čase príletu zrušeného letu - Meškanie od dvoch do troch hodín))
      (2018/C 301/15)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Düsseldorf

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: flightright GmbH

         Žalovaná: Eurowings GmbH

         Výrok

      Článok 5 ods. 1 písm. c) bod iii) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, sa má vykladať v tom zmysle, že cestujúci, ktorý bol informovaný o zrušení jeho letu do siedmich dní pred plánovaným časom odletu, má právo na náhradu stanovené týmto ustanovením v prípade, že mu dopravca ponúkol presmerovanie, ktoré mu umožnilo dosiahnuť konečné cieľové miesto viac ako dve hodiny, ale o menej ako 3 hodiny, po plánovanom čase príletu zrušeného letu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 28.5.2018.


title: Vec T-643/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – Rogesa/Komisia („Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov — Žiadosť o prístup k informáciám týkajúcim sa stanovenia 10 % najúčinnejších zariadení v oceliarskom priemysle — Odmietnutie prístupu — Výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov tretej osoby — Vyšší verejný záujem — Nariadenie (ES) č. 1367/2006 — Pojem ‚informácie týkajúce sa emisií do životného prostredia‘ — Dodržiavanie lehôt“)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/23

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – Rogesa/Komisia
      (Vec T-643/13) (1)

      ((„Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov - Žiadosť o prístup k informáciám týkajúcim sa stanovenia 10 % najúčinnejších zariadení v oceliarskom priemysle - Odmietnutie prístupu - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov tretej osoby - Vyšší verejný záujem - Nariadenie (ES) č. 1367/2006 - Pojem ‚informácie týkajúce sa emisií do životného prostredia‘ - Dodržiavanie lehôt“))
      (2018/C 301/30)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Nemecko) (v zastúpení: S. Altenschmidt a P.-A. Schütter, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení pôvodne F. Clotuche-Duvieusart a B. Martenczuk, neskôr F. Clotuche-Duvieusart a H. Krämer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ smerujúci k zrušeniu rozhodnutia Komisie z 25. septembra 2013, ktorým sa zamietlo udeliť žalobkyni prístup k dokumentom obsahujúcim informácie o výpočtových základoch použitých Komisiou pri stanovení 10 % najúčinnejších zariadení, ktoré slúžili ako východiskový bod pri určovaní zásad na stanovenie referenčných úrovní ex ante v súlade s článkom 10a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES z 13. októbra 2003, o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (Ú. v. EÚ L 275, 2003, s. 32; Mim. vyd. 15/007, s. 631)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH znáša trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 45, 15.2.2014.


title: Vec T-400/18: Žaloba podaná 2. júla 2018 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/41

      Žaloba podaná 2. júla 2018 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB
      (Vec T-400/18)
      (2018/C 301/55)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Nemecko) (v zastúpení: H. Berger a K. Rübsamen, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrh

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií z 12. apríla 2018 o výpočte vopred vyberaných príspevkov do Jednotného fondu pre riešenie krízových situácií za rok 2018 (SRB/ES/SRF/2018/03), vrátane jeho prílohy, v rozsahu, v akom sa napadnuté rozhodnutie a jeho príloha týkajú sumy žalobkyne, ako aj

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza 6 žalobných dôvodov, ktoré sú prevažne zhodné alebo podobné s dôvodmi uvedenými vo veci T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/SRB (1).

         (1)  Ú. v. EÚ C 277, 2017, s. 51.


title: Vec T-694/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – Link Entertainment/EUIPO – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Európskej únie SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie AVORY — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť označení — Podobnosť služieb — Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 60 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/31

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – Link Entertainment/EUIPO – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS)
      (Vec T-694/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie AVORY - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Podobnosť služieb - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 60 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2018/C 301/40)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Link Entertainment, SLU (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: E. Estella Garbayo, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Sandra García-Sanjuan Machado (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: E. Torner Lasalle, avocat)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 28. júla 2017 (vec R 1758/2016-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi pani García–Sanjuan Machadovou a spoločnosťou Link Entertainment

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Link Entertainment, SLU je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 402, 27.11.2017.


title: Vec T-403/18: Žaloba podaná 2. júla 2018 – Pharmadom v EUIPO – Objectif Pharma (WS wellpharma shop)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/42

      Žaloba podaná 2. júla 2018 – Pharmadom v EUIPO – Objectif Pharma (WS wellpharma shop)
      (Vec T-403/18)
      (2018/C 301/56)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Francúzsko) (v zastúpení: M-P. Dauquaire, avocate)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Objectif Pharma (Vandoeuvre-lès-Nancy, Francúzsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie WS wellpharma shop – prihláška č. 14 494 751

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 23. marca 2018 vo veci R 1448/2017-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zamietol prihlášku ochrannej známky Európskej únie pre všetky označené výrobky a služby,

                  —

                  uložil povinnosť nahradiť trovy konania EUIPO a tiež spoločnosti Objectif Pharma, pokiaľ sa táto spoločnosť rozhodne vstúpiť do konania ako jeho vedľajší účastník.

         Uvádzaný žalobný dôvod

      porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-185/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – Buonotourist/Komisia („Štátna pomoc — Podnik prevádzkujúci sieť autobusovej prepravy v regióne Kampánie — Výhoda — Služba všeobecného hospodárskeho záujmu — Vyrovnávacia platba za záväzky služby vo verejnom záujme vyplatená na základe rozhodnutia súdu rozhodujúceho v poslednom stupni — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom — Existujúca pomoc a nová pomoc — Nariadenie (EHS) č. 1191/69 — Podmienky na vyňatie z notifikačnej povinnosti — Článok 4 ods. 5 a článok 7 ods. 6 nariadenia (ES) č. 659/99 — Právomoc Komisie a vnútroštátnych súdov v oblasti kontroly štátnej pomoci — Právna sila rozhodnutej veci rozsudku vnútroštátneho súdu vyššieho stupňa — Časová pôsobnosť hmotnoprávnych pravidiel — Legitímna dôvera — Právna istota“)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/24

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – Buonotourist/Komisia
      (Vec T-185/15) (1)

      ((„Štátna pomoc - Podnik prevádzkujúci sieť autobusovej prepravy v regióne Kampánie - Výhoda - Služba všeobecného hospodárskeho záujmu - Vyrovnávacia platba za záväzky služby vo verejnom záujme vyplatená na základe rozhodnutia súdu rozhodujúceho v poslednom stupni - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom - Existujúca pomoc a nová pomoc - Nariadenie (EHS) č. 1191/69 - Podmienky na vyňatie z notifikačnej povinnosti - Článok 4 ods. 5 a článok 7 ods. 6 nariadenia (ES) č. 659/99 - Právomoc Komisie a vnútroštátnych súdov v oblasti kontroly štátnej pomoci - Právna sila rozhodnutej veci rozsudku vnútroštátneho súdu vyššieho stupňa - Časová pôsobnosť hmotnoprávnych pravidiel - Legitímna dôvera - Právna istota“))
      (2018/C 301/31)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Buonotourist Srl (Castel San Giorgio, Taliansko) (v zastúpení: G. Capo a L. Visone, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, G. Conte a P.-J. Loewenthal, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Rím, Taliansko) (v zastúpení: M. Malena, advokát)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2015/1075 z 19. januára 2015 o štátnej pomoci SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN), ktorú poskytlo Taliansko – Dodatočná náhrada za služby vo verejnom záujme pre Buonotourist (Ú. v. EÚ L 179, 2015, s. 128)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Buonotourist Srl znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

                  3.

                  Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 190, 8.6.2015.


title: Vec T-414/18: Žaloba podaná 5. júla 2018 – Hypo Vorarlberg Bank/SRB

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/42

      Žaloba podaná 5. júla 2018 – Hypo Vorarlberg Bank/SRB
      (Vec T-414/18)
      (2018/C 301/57)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Rakúsko) (v zastúpení: G. Eisenberger, advokát)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií z 12. apríla 2017 o výpočte vopred vyberaných príspevkov do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií pre rok 2018 (SRB/ES/SRF/2018/03) („Decision of the Single Resolution Board of 12 April 2018 on the calculation of the 2018 ex ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2018/03)“), vrátane jeho prílohy, a to v každom prípade v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie, vrátane jeho prílohy, týka príspevkov žalobkyne, ako aj

                  —

                  zaviazať Jednotnú radu pre riešenie krízových situácií na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žaloba sa opiera o nasledujúce žalobné dôvody.

                  1.

                  Porušenie podstatných formálnych náležitostí z dôvodu nedostatočného oznámenia napadnutého rozhodnutia.

                  2.

                  Porušenie podstatných formálnych náležitostí z dôvodu nedostatočného odôvodnenia napadnutého rozhodnutia.

                  3.

                  Porušenie podstatných formálnych náležitostí z dôvodu nedostatočného vypočutia a nerešpektovanie práva byť vypočutý.

                  4.

                  Porušenie delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2015/63 (1), ktoré je právnym základom napadnutého rozhodnutia.
                  V rámci štvrtého žalobného dôvodu žalobkyňa uvádza, že články 4 až 7 a článok 9, ako aj príloha I delegovaného nariadenia Komisie 2015/63 – o ktoré sa opiera napadnuté rozhodnutie – zavádzajú netransparentný systém stanovovania príspevkov, ktorý je v rozpore s článkami 16, 17 a 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), a ktorý nerešpektuje články 20 a 21 Charty ako ani zásady proporcionality a právnej istoty.

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).


title: Vec T-186/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – CSTP Azienda della Mobilità/Komisia („Štátna pomoc — Podnik prevádzkujúci sieť autobusovej prepravy v regióne Kampánie — Výhoda — Služba všeobecného hospodárskeho záujmu — Vyrovnávacia platba za záväzky služby vo verejnom záujme vyplatená na základe rozhodnutia súdu rozhodujúceho v poslednom stupni — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom — Existujúca pomoc a nová pomoc — Nariadenie (EHS) č. 1191/69 — Podmienky na vyňatie z notifikačnej povinnosti — Článok 4 ods. 5 a článok 7 ods. 6 nariadenia (ES) č. 659/99 — Právomoc Komisie a vnútroštátnych súdov v oblasti kontroly štátnej pomoci — Právna sila rozhodnutej veci rozsudku vnútroštátneho súdu vyššieho stupňa — Časová pôsobnosť hmotnoprávnych pravidiel — Legitímna dôvera — Právna istota“)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/25

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – CSTP Azienda della Mobilità/Komisia
      (Vec T-186/15) (1)

      ((„Štátna pomoc - Podnik prevádzkujúci sieť autobusovej prepravy v regióne Kampánie - Výhoda - Služba všeobecného hospodárskeho záujmu - Vyrovnávacia platba za záväzky služby vo verejnom záujme vyplatená na základe rozhodnutia súdu rozhodujúceho v poslednom stupni - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom - Existujúca pomoc a nová pomoc - Nariadenie (EHS) č. 1191/69 - Podmienky na vyňatie z notifikačnej povinnosti - Článok 4 ods. 5 a článok 7 ods. 6 nariadenia (ES) č. 659/99 - Právomoc Komisie a vnútroštátnych súdov v oblasti kontroly štátnej pomoci - Právna sila rozhodnutej veci rozsudku vnútroštátneho súdu vyššieho stupňa - Časová pôsobnosť hmotnoprávnych pravidiel - Legitímna dôvera - Právna istota“))
      (2018/C 301/32)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: CSTP Azienda della Mobilità SpA (Salerne, Taliansko) (v zastúpení: G. Capo a L. Visone, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, G. Conte a P.-J. Loewenthal, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Asstra Associazione Trasporti (Rím, Taliansko) (v zastúpení: M. Malena, advokát)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2015/1074 z 19. januára 2015 o štátnej pomoci SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN), ktorú poskytlo Taliansko – Dodatočná náhrada za služby vo verejnom záujme pre CSTP (Ú. v. EÚ L 179, 2015, s. 112)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  CSTP Azienda della Mobilità SpA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

                  3.

                  Asstra Associazione Trasporti znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 190, 8.6.2015.


title: Vec T-147/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 28. júna 2018 – Česká republika/Komisia („Žaloba o neplatnosť — Vlastné zdroje Európskej únie — Finančná zodpovednosť členských štátov — Žiadosť o oslobodenie od povinnosti poskytnúť vlastné zdroje — List Komisie — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Neprípustnosť“)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/31

      Uznesenie Všeobecného súdu z 28. júna 2018 – Česká republika/Komisia
      (Vec T-147/15) (1)

      ((„Žaloba o neplatnosť - Vlastné zdroje Európskej únie - Finančná zodpovednosť členských štátov - Žiadosť o oslobodenie od povinnosti poskytnúť vlastné zdroje - List Komisie - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Neprípustnosť“))
      (2018/C 301/41)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil a J. Očková, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Caeiros a Z. Malůšková, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie údajného rozhodnutia riaditeľa riaditeľstva pre vlastné zdroje a finančné plánovanie Generálneho riaditeľstva Komisie pre rozpočet, ktoré sa nachádza v liste s referenčným číslom Ares (2015)217973 z 20. januára 2015, ktorým bola zamietnutá žiadosť o oslobodenie od povinnosti poskytnúť vlastné zdroje vo výške 53 976 340 CZK podľa článku 17 ods. 2 naradenia Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728/ES, Euratom o systéme vlastných zdrojov spoločenstiev (Ú. v. ES L 130, 2000, s. 1; Mim. vyd. 01/003, s. 169), a české orgány vyzvané, aby prijali všetky opatrenia potrebné na poukázanie sumy vo výške 53 976 340 CZK na účet Komisie najneskôr prvý pracovný deň po devätnástom dni druhého mesiaca po odoslaní uvedeného listu, s tým, že inak vznikne povinnosť zaplatiť úrok z omeškania podľa článku 11 uvedeného nariadenia

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Nie je potrebné rozhodnúť o návrhu Slovenskej republiky na vstup do konania ako vedľajší účastník.

                  3.

                  Česká republika znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 213, 29.6.2015.


title: Vec C-27/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 5. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos apeliacinis teismas – Litva) – AB „flyLAL-Lithunian Airlines“, v likvidácii/Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation“ AS (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spolupráca v občianskych a obchodných veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Osobitné právomoci — Článok 5 bod 3 — Nároky z iného ako zmluvného vzťahu — Miesto, kde došlo ku skutočnosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody — Miesto, kde vznikla škoda, a miesto, kde došlo k príčinnej udalosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody z iného ako zmluvného vzťahu — Žaloba o náhradu škody údajne spôsobenej protisúťažným správaním, ku ktorému došlo v rôznych členských štátoch — Článok 5 bod 5 — Činnosť pobočky — Pojem)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/4

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 5. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos apeliacinis teismas – Litva) – AB „flyLAL-Lithunian Airlines“, v likvidácii/Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation“ AS
      (Vec C-27/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spolupráca v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Osobitné právomoci - Článok 5 bod 3 - Nároky z iného ako zmluvného vzťahu - Miesto, kde došlo ku skutočnosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody - Miesto, kde vznikla škoda, a miesto, kde došlo k príčinnej udalosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody z iného ako zmluvného vzťahu - Žaloba o náhradu škody údajne spôsobenej protisúťažným správaním, ku ktorému došlo v rôznych členských štátoch - Článok 5 bod 5 - Činnosť pobočky - Pojem))
      (2018/C 301/05)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos apeliacinis teismas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: AB „flyLAL-Lithunian Airlines“, v likvidácii

         Žalované: Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation“ AS

         za účasti:„ŽIA Valda“ AB, „VA Reals“ AB, Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 5 bod 3 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že v rámci žaloby o náhradu škody spôsobenej protisúťažným správaním sa za „miesto, kde došlo ku skutočnosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody“, v takej situácii, o akú ide vo veci samej, považuje predovšetkým miesto, kde došlo k ušlému zisku spočívajúcemu v strate predajov, t. j. miesto trhu ovplyvneného uvedeným správaním, v rámci ktorého poškodený údajne utrpel tieto straty.

                  2.

                  Článok 5 bod 3 nariadenia č. 44/2001 sa má vykladať v tom zmysle, že v rámci žaloby o náhradu škody spôsobenej protisúťažným správaním, pojem „miesto, kde došlo ku skutočnosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody“, sa môže chápať buď ako miesto uzatvorenia protisúťažnej dohody v rozpore s článkom 101 ZFEÚ, alebo ako miesto, kde boli predátorské ceny ponúkané a uplatňované, ak tieto postupy predstavovali porušenie podľa článku 102 ZFEÚ.

                  3.

                  Článok 5 bod 5 nariadenia č. 44/2001 sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „v sporoch týkajúcich sa činnosti pobočky“ zahŕňa aj žalobu o náhradu škody údajne spôsobenej zneužitím dominantného postavenia, ktoré spočíva v uplatňovaní predátorských cien, ak sa pobočka podniku s dominantným postavením skutočne a významne podieľala na tomto zneužívaní.

         (1)  Ú. v. EÚ C 104, 3.4.2017.


title: Vec T-478/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 28. júna 2018 – Rumunsko/Komisia („Žaloba o neplatnosť — Vlastné zdroje Európskej únie — Finančná zodpovednosť členských štátov — Povinnosť zaplatiť Komisii sumu zodpovedajúcu strate vlastných zdrojov — List Komisie — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Neprípustnosť“)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/32

      Uznesenie Všeobecného súdu z 28. júna 2018 – Rumunsko/Komisia
      (Vec T-478/15) (1)

      ((„Žaloba o neplatnosť - Vlastné zdroje Európskej únie - Finančná zodpovednosť členských štátov - Povinnosť zaplatiť Komisii sumu zodpovedajúcu strate vlastných zdrojov - List Komisie - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Neprípustnosť“))
      (2018/C 301/42)
      Jazyk konania: rumunčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Rumunsko (v zastúpení: pôvodne R.-H. Radu, A. Buzoianu a E. Gane, neskôr R.-H. Radu, E. Gane, A. Wellman a M. Chicu, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne A. Caeiros a A. Ştefănuc, neskôr A. Caeiros a G.-D. Balan, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Generálneho riaditeľstva Komisie pre rozpočet, ktoré sa nachádzalo v liste z 11. júna 2015 s referenčným číslom Ares (2015) 2453089, ktorým bola Rumunsku uložená povinnosť zaplatiť hrubú sumu vo výške 1 079 513,09 eura, od ktorej treba odpočítať náklady na výber vo výške 25 % zodpovedajúce strate vlastných tradičných zdrojov, a to najneskôr prvý pracovný deň po devätnástom dni druhého mesiaca po odoslaní uvedeného listu, s tým, že inak vznikne povinnosť zaplatiť úrok z omeškania podľa článku 11 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728/ES, Euratom o systéme vlastných zdrojov spoločenstiev (Ú. v. ES L 130, 2000, s. 1; Mim. vyd. 01/003, s. 169)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Nie je potrebné rozhodnúť o návrhu Slovenskej republiky na vstup do konania ako vedľajší účastník.

                  3.

                  Rumunsko znáša svoje vlastné trovy konania a je povinné nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

                  4.

                  Rumunsko a Slovenská republika znášajú každý svoje vlastné trovy konania týkajúce sa ich návrhov na vstup do konania ako vedľajší účastník.

         (1)  Ú. v. EÚ C 346, 19.10.2015.


title: Vec T-424/18: Žaloba podaná 11. júla 2018 – Puma/EUIPO – Carrefour (Vyobrazenie prekrížených línií)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/43

      Žaloba podaná 11. júla 2018 – Puma/EUIPO – Carrefour (Vyobrazenie prekrížených línií)
      (Vec T-424/18)
      (2018/C 301/58)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Puma SE (Herzogenaurach, Nemecko) (v zastúpení: P. Trieb a M. Schunke, lawyers)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Carrefour SA (Boulogne Billancourt, Francúzsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie (vyobrazenie prekrížených línií) – prihláška č. 14 572 697

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. mája 2018 vo veci R 945/2017-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov vynaložených pred odvolacím senátom.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. 2017/1001.


title: Vec C-40/18 P: Odvolanie podané 12. januára 2018: Acquafarm S.L. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 16. novembra 2017 vo veci T-458/16, Acquafarm/Komisia

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/12

      Odvolanie podané 12. januára 2018: Acquafarm S.L. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 16. novembra 2017 vo veci T-458/16, Acquafarm/Komisia
      (Vec C-40/18 P)
      (2018/C 301/16)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Acquafarm S.L. (v zastúpení: A. Pérez Moreno, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Uznesením z 12. júla 2018 Súdny dvor (ôsma komora) zamietol odvolanie a rozhodol, že Acquafarm S.L. znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec T-452/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 28. júna 2018 – TL/ EDPS („Žaloba o neplatnosť — Ochrana osobných údajov — Uverejňovanie judikatúry Všeobecného súdu — Žiadosť o dôverné zaobchádzanie a odstránenie rozsudku Všeobecného súdu z internetu — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Potvrdzujúci akt — Neexistencia nových a podstatných skutočností — Zjavná neprípustnosť“)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/33

      Uznesenie Všeobecného súdu z 28. júna 2018 – TL/ EDPS
      (Vec T-452/17) (1)

      ((„Žaloba o neplatnosť - Ochrana osobných údajov - Uverejňovanie judikatúry Všeobecného súdu - Žiadosť o dôverné zaobchádzanie a odstránenie rozsudku Všeobecného súdu z internetu - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Potvrdzujúci akt - Neexistencia nových a podstatných skutočností - Zjavná neprípustnosť“))
      (2018/C 301/43)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: TL (v zastúpení: T. Léonard a M. Cock, avocats)

         Žalovaný: Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov (EDPS) (v zastúpení: A. Buchta, M. Pérez Asinari, C. Gayrel a M. Guglielmetti, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia EDPS zo 16. mája 2017, ktorým sa v podstate zamieta žiadosť po prvé o vykonanie novej analýzy jeho právomoci z hľadiska uvádzania mena účastníka konania na internete Súdnym dvorom Európskej únie, a po druhé o nariadenie [dôverného] zaobchádzania s rozsudkom

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

                  2.

                  TL a Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov znášajú každý svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec C-28/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 4. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret – Dánsko) – NN A/S/Skatteministeriet (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 49 ZFEÚ — Daň z príjmov právnických osôb — Vnútroštátna daňová právna úprava, podľa ktorej sa prevod strát vzniknutých stálej prevádzkarni nachádzajúcej sa v tomto členskom štáte, ktorú vlastní spoločnosť so sídlom v inom členskom štáte, na spoločnosť rezidenta, ktorá patrí do tej istej skupiny spoločností, viaže na podmienku, podľa ktorej tieto straty nemožno zohľadniť na účely zahraničnej dane)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/5

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 4. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret – Dánsko) – NN A/S/Skatteministeriet
      (Vec C-28/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 49 ZFEÚ - Daň z príjmov právnických osôb - Vnútroštátna daňová právna úprava, podľa ktorej sa prevod strát vzniknutých stálej prevádzkarni nachádzajúcej sa v tomto členskom štáte, ktorú vlastní spoločnosť so sídlom v inom členskom štáte, na spoločnosť rezidenta, ktorá patrí do tej istej skupiny spoločností, viaže na podmienku, podľa ktorej tieto straty nemožno zohľadniť na účely zahraničnej dane))
      (2018/C 301/06)
      Jazyk konania: dánčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Østre Landsret

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: NN A/S

         Žalovaný: Skatteministeriet

         Výrok rozsudku

      Článok 49 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že v zásade nebráni vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej sú spoločnosti rezidenti vo vlastníctve skupiny oprávnené odpočítať od ich spoločného výsledku straty stálej prevádzkarne rezidenta, ktorá je vo vlastníctve dcérskej spoločnosti nerezidenta tejto skupiny, iba v prípade, že pravidlá uplatniteľné v členskom štáte, v ktorom má sídlo táto dcérska spoločnosť, neumožňujú odpočítať tieto straty od výsledku tejto spoločnosti, pokiaľ je uplatnenie tejto právnej úpravy spojené s uplatnením dohody o zamedzení dvojitého zdanenia, ktorá v tomto poslednom uvedenom členskom štáte umožňuje odpočítanie dane z príjmov dlžnej dcérskou spoločnosťou od sumy zodpovedajúcej dani z príjmov zaplatenej v členskom štáte, na území ktorého sa nachádza táto stála prevádzkareň, v rámci činnosti danej prevádzkarne. Článok 49 ZFEÚ sa však má vykladať v tom zmysle, že bráni tejto právnej úprave, pokiaľ jej uplatnenie zbavuje túto skupinu akejkoľvek skutočnej možnosti odpočítať uvedené straty od jej spoločného výsledku napriek tomu, že započítanie tých istých strát do výsledku uvedenej dcérskej spoločnosti nie je možné v členskom štáte, na území ktorého je táto spoločnosť usadená, čo musí overiť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 121, 18.4.2017.


title: Vec T-240/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – Klyuyev/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine — Zmrazenie finančných prostriedkov — Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov — Ponechanie mena žalobcu na zozname — Právny základ — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo na obhajobu — Právo na účinnú súdnu ochranu — Právo vlastniť majetok — Právo na dobrú povesť — Námietka nezákonnosti“)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/26

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – Klyuyev/Rada
      (Vec T-240/16) (1)

      ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov - Ponechanie mena žalobcu na zozname - Právny základ - Zjavne nesprávne posúdenie - Právo na obhajobu - Právo na účinnú súdnu ochranu - Právo vlastniť majetok - Právo na dobrú povesť - Námietka nezákonnosti“))
      (2018/C 301/33)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Andriy Klyuyev (Donetsk, Ukrajina) (v zastúpení: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson a T. Garner, solicitors)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: P. Mahnič Bruni a J.-P. Hix, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie jednak rozhodnutia Rady (SZBP) 2016/318 zo 4. marca 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 60, 2016, s. 76) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2016/311 zo 4. marca 2016, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 60, 2016, s. 1) a jednak rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/381 z 3. marca 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v EÚ L 58, 2017, s. 34), a vykonávacieho nariadenie Rady (EÚ) 2017/374 z 3. marca 2017, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 58, 2017, s. 1) v rozsahu, v akom bolo meno žalobcu ponechané na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú tieto reštriktívne opatrenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/381 z 3. marca 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2017/374 z 3. marca 2017, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine sa zrušujú v rozsahu, v akom bolo meno Andriya Klyuyeva ponechané na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú tieto reštriktívne opatrenia.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Andriy Klyuyev znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila rada Európskej únie v súvislosti s návrhom na zrušenie uplatneným v žalobe.

                  4.

                  Rada znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Andriy Klyuyev v súvislosti s návrhom na čiastočné zrušenie rozhodnutia 2017/381 a vykonávacieho nariadenia 2017/374 uplatneným v návrhu na úpravu žaloby.

         (1)  Ú. v. EÚ C 270, 25.7.2016.