title: Vec C-377/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský soud v Praze (Česká republika) 7. augusta 2014 – Ernst Georg Radlinger a Helena Radlingerová/FINWAY a.s.

text:
               10.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 395/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský soud v Praze (Česká republika) 7. augusta 2014 – Ernst Georg Radlinger a Helena Radlingerová/FINWAY a.s.
      (Vec C-377/14)
      (2014/C 395/28)
      Jazyk konania: čeština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Krajský soud v Praze

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová

         Žalovaná: FINWAY a.s.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni článok 7 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1) (ďalej len „smernica o nekalých podmienkach“) a článok 22 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (2) (ďalej len „smernica o spotrebiteľskom úvere“), prípadne iné ustanovenia práva EÚ na ochranu spotrebiteľa:

                              —

                              koncepcii zákona č. 182/2006 Sb., o úpadku a způsobech jeho řešení (insolvenční zákon) [o úpadku a spôsoboch jeho riešenia (insolvenčný zákon)], v znení zákona č. 185/2013 Sb. (ďalej len „insolvenčný zákon“), ktorá umožňuje súdu skúmať pravosť, výšku alebo poradie uspokojenia pohľadávky vyplývajúcej zo spotrebiteľských vzťahov len na základe incidenčnej žaloby podanej insolvenčným správcom, niektorým z veriteľov alebo (za vyššie uvedených obmedzení) dlžníkom (spotrebiteľom)?

                              —

                              ustanoveniam, ktoré v rámci vnútroštátnej úpravy insolvenčného konania obmedzujú právo dlžníka (spotrebiteľa) vyvolať súdne preskúmanie prihlásenej pohľadávky veriteľov (dodávateľov, resp. poskytovateľov) len na prípady, keď je schválené riešenie úpadku spotrebiteľa formou oddlženia, a v rámci toho len vo vzťahu k nezabezpečeným pohľadávkam veriteľov, pričom v prípade vykonateľných pohľadávok priznaných rozhodnutím príslušného orgánu sú námietky dlžníka ďalej obmedzené len na možnosť namietať zánik alebo premlčanie pohľadávky, ako je to v prípade úpravy uvedenej v ustanoveniach § 192 ods. 3 a § 410 ods. 2 a 3 insolvenčného zákona?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na otázku č. 1: Je súd v konaní o preskúmanie pohľadávky zo spotrebiteľského úveru povinný prihliadať z úradnej moci aj bez námietky spotrebiteľa na nesplnenie informačných povinností poskytovateľa úveru podľa článku 10 ods. 2 smernice o spotrebiteľskom úvere a vyvodiť z toho dôsledky stanovené vnútroštátnym právom v podobe neplatnosti zmluvných podmienok?

            V prípade kladnej odpovede na otázku č. 1 alebo 2:

                  3.

                  Majú vyššie uplatnené ustanovenia smerníc priamy účinok a nebráni ich priamemu uplatneniu skutočnosť, že vyvolaním incidenčného sporu súdom z úradnej moci (prípadne z hľadiska vnútroštátneho práva neprípustným preskúmaním pohľadávky na základe neúčinného popretia zo strany dlžníka-spotrebiteľa) sa zasahuje do horizontálneho vzťahu medzi spotrebiteľom a dodávateľom/poskytovateľom?

                  4.

                  Aká čiastka predstavuje „celkovou výšku úveru“ podľa článku 10 ods. 2 písm. d) smernice o spotrebiteľskom úvere a aké čiastky vstupujú ako „výška čerpania“ do výpočtu ročnej percentuálnej miery nákladov (ďalej tiež „RPMN“) podľa vzorca uvedeného v prílohe I smernice o spotrebiteľskom úvere, pokiaľ je v zmluve o úvere formálne prisľúbené poskytnutie určitej finančnej čiastky, no súčasne je dohodnuté, že už v okamihu vyplatenia úveru budú v určitom rozsahu oproti takejto čiastke započítané pohľadávky poskytovateľa úveru z titulu poplatku za poskytnutie úveru a z titulu prvej (prípadne nasledujúcich) splátok úveru, takže takto započítané čiastky sa v skutočnosti vôbec nevyplácajú spotrebiteľovi, prípadne na jeho účet, ale zostávajú po celú dobu v dispozícii veriteľa? Má zahrnutie takýchto reálne nevyplatených čiastok vplyv na výšku vypočítanej RPMN?

            Bez ohľadu na odpoveď na predchádzajúce otázky:

                  5.

                  Treba pri posúdení, či je výška dohodnutej náhrady neprimeraná v zmysle bodu 1 písm. e) prílohy k smernici o nekalých podmienkach hodnotiť kumulatívny účinok všetkých sankčných doložiek, ako boli dohodnuté, bez ohľadu na to, či veriteľ skutočne trvá na ich plnom zaplatení a bez ohľadu na to, či niektoré z nich možno považovať z hľadiska noriem vnútroštátneho práva za neplatne dohodnuté, alebo treba prihliadať iba na celkovú výšku reálne uplatnených a uplatniteľných sankcií?

                  6.

                  Je v prípade zistenia zneužívajúcej povahy zmluvných sankcií nevyhnutné neaplikovať každú z týchto jednotlivých sankcií, ktoré až ako celok viedli súd k záveru o neprimeranosti výšky náhrady v zmysle bodu 1 písm. e) prílohy k smernici o nekalých podmienkach, alebo len niektoré z nich (a v tom prípade podľa akého kľúča)?

         (1)  Ú. v. ES L 95, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.

         (2)  Ú. v. EÚ L 133, s. 66.


title: Vec T-337/04: Žaloba podaná dňa 29. júla 2004: Athanasios Pitsiorlas proti Rade Európskej únie a Európskej centrálnej banke

text:
               6.11.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 273/35

         Žaloba podaná dňa 29. júla 2004: Athanasios Pitsiorlas proti Rade Európskej únie a Európskej centrálnej banke
   (Vec T-337/04)
   (2004/C 273/67)
   Jazyk konania: gréčtina
   Athanasios Pitsiorlas, bytom v Thessaloniki (Grécko), v zastúpení: Dimitrios Papafilippou, právnik, podal dňa 29. júla 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Rade Európskej únie a Európskej centrálnej banke.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               Vyslovil, že obe uvedené inštitúcie spoločenstva sú povinné zaplatiť mu spoločne a nerozdielne i) náhradu vecnej škody vo výške určenej ako výsledok výpočtu mzdy, ktorá zodpovedá príslušnému pracovnému miestu v ECB za obdobie od apríla 2001 do uplynutia troch mesiacov od doručenia rozsudku Súdu prvého stupňa, pokiaľ bude tento rozsudok znieť v prospech žalobcu, znížený o jeho príjem ako právnika počas daného obdobia, a ii) sumu 90 000 eur za nemajetkovú ujmu spolu so zákonnými úrokmi z omeškania od podania žaloby;

               —

               Zaviazal obe uvedené inštitúcie spoločenstva nahradiť jeho trovy konania a iné výdavky.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca už v minulosti podal na Súd prvého stupňa (vec T-3/00) (1) žalobu o zrušenie rozhodnutia Rady a Európskej centrálnej banky o odmietnutí sprístupnenia Bazilejsko-norimberskej dohody o posilnení európskeho monetárneho systému. Žalobca vtedy tvrdil, že danú dohodu potrebuje pre dokončenie svojej doktorandskej práce, ktorú práve písal.
   V terajšej žalobe žalobca uvádza, že odmietnutie Rady a Európskej centrálnej banky umožniť mu prístup bolo protiprávne z tých istých dôvodov, aké už uviedol v predchádzajúcej žalobe. Navyše tvrdí, že v dôsledku tohto odmietnutia nemohol až doposiaľ dokončiť svoju doktorandskú prácu. Uvádza, že ako autorovi doktorandskej práce zameranej na hospodárske a monetárne právo by sa mu podarilo získať zamestnanie právnika v jednej z medzinárodných inštitúcií alebo organizácií. Domnieva sa, že utrpel vecnú škodu zodpovedajúcu rozdielu medzi i) výškou mzdy, ktorú by bol býval poberal v rámci takéhoto zamestnania za obdobie od apríla 2001 – kedy by bol býval dokončil svoju doktorandskú prácu a našiel príslušné zamestnanie – do uplynutia troch mesiacov od doručenia rozsudku Súdu prvého stupňa a ii) výškou jeho minulých a budúcich príjmov počas daného obdobia, kedy pracoval ako právnik v Grécku. Svojou žalobou požaduje náhradu tejto vecnej škody a priznanie náhrady nemajetkovej ujmy.

      (1)  Ú. v. ES C 122 z 29.4.2004, s. 35.


title: Vec T-392/17: Žaloba podaná 14. júna 2017 – TE/Komisia

text:
               4.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 293/36

         Žaloba podaná 14. júna 2017 – TE/Komisia
   (Vec T-392/17)
   (2017/C 293/45)
   Jazyk konania: čeština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: TE (v zastúpení: J. Bartončík, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskeho úradu pre boj proti podvodom začať vyšetrovanie,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení základnej zásady práva Únie – zásady subsidiarity.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady ne bis in idem.


title: Vec T-256/11: Rozsudok Všeobecného súdu z  27. februára 2014 – Ezz a i./Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Egypte — Zmrazenie finančných prostriedkov — Právny základ — Povinnosť odôvodnenia — Skutkový omyl — Právo na obhajobu — Právo na účinnú súdnu ochranu — Právo vlastniť majetok — Sloboda podnikania“ )

text:
               7.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/32

         Rozsudok Všeobecného súdu z 27. februára 2014 – Ezz a i./Rada
   (Vec T-256/11) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Egypte - Zmrazenie finančných prostriedkov - Právny základ - Povinnosť odôvodnenia - Skutkový omyl - Právo na obhajobu - Právo na účinnú súdnu ochranu - Právo vlastniť majetok - Sloboda podnikania“))
   2014/C 102/51
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Ahmed Abdelaziz Ezz (Giseh, Egypt), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed (Londýn, Spojené kráľovstvo), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Londýn) a Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Giseh) (v zastúpení: pôvodne M. Lester, barrister, a J. Binns, solicitor, neskôr J. Binns, J. Lewis, QC, B. Kennelly, barrister, a I. Burton, solicitor)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a I. Gurov, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: F. Erlbacher, M. Konstantinidis a A. Bordes, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie jednak rozhodnutia Rady 2011/172/SZBP z 21. marca 2011 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu v Egypte (Ú. v. EÚ L 76, s. 63) a jednak nariadenia Rady (EÚ) č. 270/2011 z 21. marca 2011 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu v Egypte (Ú. v. EÚ L 76, s. 4) v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcov

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Ahmed Abdelaziz Ezz, ako aj Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin a Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Rada Európskej únie.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 89, 19.3.2011.


title: Vec C-492/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 28. novembra 2006 – Consorzio Elisoccorso San Raffaele/Elilombarda s.r.l.

text:
               27.1.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 20/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 28. novembra 2006 – Consorzio Elisoccorso San Raffaele/Elilombarda s.r.l.
   (Vec C-492/06)
   (2007/C 20/19)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Consiglio di Stato
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Consorzio Elisoccorso San Raffaele

      Žalovaná: Elilombarda s.r.l.
   Prejudiciálna otázka
   Má sa článok 1 smernice Rady 89/665/EHS (1) z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 92/50/EHS (2) z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb, vykladať v tom zmysle, že odporuje tomu, aby podľa vnútroštátneho práva mohli členovia združenia ad hoc bez právnej subjektivity, ktoré sa ako také zúčastnilo na postupe verejného obstarávania a s ktorým na základe tohto verejného obstarávania nebola uzavretá zmluva, podať návrh proti rozhodnutiu o uzavretí tejto zmluvy samostatne?

      (1)  Ú. v. ES L 395, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 246.

      (2)  Ú. v. ES L 209, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 322.


title: Vec C-546/13: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) zo 6. novembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane/ADL American Dataline Srl (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nariadenie (EHS) č. 2658/87 — Spoločný colný sadzobník — Colné zaradenie — Kombinovaná nomenklatúra — Položky 8471 a 8518 — Reproduktory zabudované do skriniek, ktoré reprodukujú zvuk transformovaním elektromagnetického signálu na zvukové vlny, pripojiteľné iba k počítaču a predávané samostatne)

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/10

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) zo 6. novembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane/ADL American Dataline Srl
   (Vec C-546/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (EHS) č. 2658/87 - Spoločný colný sadzobník - Colné zaradenie - Kombinovaná nomenklatúra - Položky 8471 a 8518 - Reproduktory zabudované do skriniek, ktoré reprodukujú zvuk transformovaním elektromagnetického signálu na zvukové vlny, pripojiteľné iba k počítaču a predávané samostatne))
   (2015/C 007/13)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane

      Žalovaná: ADL American Dataline Srl

      Výrok rozsudku

   Kombinovaná nomenklatúra stanovená v prílohe I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, v znení nariadenia Komisie (ES) č. 2388/2000 z 13. októbra 2000, nariadenia Komisie (ES) č. 2031/2001 zo 6. augusta 2001, nariadenia Komisie (ES) č. 1832/2002 z 1. augusta 2002 a nariadenia Komisie (ES) č. 1789/2003 z 11. septembra 2003, sa má vykladať v tom zmysle, že také výrobky, o aké ide vo veci samej, ktoré sú pripojené k počítaču s operačným systémom „MAC OS 9“ alebo s jeho vyššou verziou, sa majú zaradiť ako reproduktory do podpoložky 8518 22 90 tejto nomenklatúry.

      (1)  Ú. v. EÚ C 377, 21.12.2013.


title: Vec T-305/17: Žaloba podaná 17. mája 2017 – Red Bull/EUIPO (Vyobrazenie paralelogramu zloženého z dvoch polí v rôznych farbách)

text:
               17.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 231/47

         Žaloba podaná 17. mája 2017 – Red Bull/EUIPO (Vyobrazenie paralelogramu zloženého z dvoch polí v rôznych farbách)
   (Vec T-305/17)
   (2017/C 231/60)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakúsko) (v zastúpení: A. Renck a S. Petivlasova, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie (vyobrazenie paralelogramu zloženého z dvoch polí v rôznych farbách) – prihláška č. 14 326 508.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 26. januára 2017 vo veci R 2582/2015-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazal EUIPO na náhradu trov konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-150/06 P: Odvolanie podané  17. marca 2006 : Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA proti rozsudku tretej komory Súdu prvého stupňa zo  14. decembra 2005  vo veci T-369/03, Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Resinall Europe BVBA, Cray Valley Iberica SA/Komisia Európskych spoločenstiev, ktorú v konaní podporuje Fínsko

text:
               20.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/7

         Odvolanie podané 17. marca 2006: Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA proti rozsudku tretej komory Súdu prvého stupňa zo 14. decembra 2005 vo veci T-369/03, Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Resinall Europe BVBA, Cray Valley Iberica SA/Komisia Európskych spoločenstiev, ktorú v konaní podporuje Fínsko
   (Vec C-150/06 P)
   (2006/C 121/13)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Odvolatelia: Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA (v zastúpení: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev, Fínsko, Resinall Europe BVBA
   Návrhy odvolateľov
   Odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor:

               —

               uznal toto odvolanie za prípustné a dôvodné,

               —

               zrušil uznesenie Súdu prvého stupňa zo 14. decembra 2005 vo veci T-369/03,

               —

               uznal návrhy predložené odvolateľmi vo veci T-369/03 za prípustné,

               —

               sám rozhodol vo veci alebo subsidiárne vrátil vec Súdu prvého stupňa na rozhodnutie vo veci samej,

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolatelia tvrdia, že uznesenie Súdu prvého stupňa treba zrušiť z nasledujúcich dôvodov:

               1.

               Nekoherentnosť uvažovania a nesprávne použitie právneho kritéria prípustnosti uplatniteľného na adresáta záväzného aktu spôsobujúceho právne účinky.
               Odvolatelia tvrdia, že Súd prvého stupňa (ďalej len SPS) sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď pri svojom posudzovaní nevychádzal zo skutočnosti, že napadnuté rozhodnutie je záväzným aktom spôsobujúcim právne účinky, ktoré jednoznačne menia právnu situáciu odvolateľov.

               2.

               Nesprávny výklad právneho rámca vzťahujúceho sa na skúmanie údajov poskytnutých odvolateľmi podľa smernice 67/548/EHS.
               Odvolatelia tvrdia, že SPS sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že posúdenie údajov poskytnutých odvolateľmi a konečné rozhodnutie Komisie o relevantnosti týchto údajov na účely vyradenia nie je administratívnym konaním, ktoré možno napadnúť žalobou.

               3.

               Nesprávny výklad právneho rámca a práv, ktoré odvolatelia vyvodzujú zo smernice 67/548 EHS.
               Odvolatelia tvrdia, že SPS sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že odvolatelia nemohli podať žalobu z dôvodu, že tým sledovali spochybnenie všeobecne záväzného opatrenia.

               4.

               Porušenia práva odvolateľov na účinnú súdnu ochranu.
               Odvolatelia tvrdia, že SPS sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že odvolatelia môžu spochybniť napadnuté rozhodnutie na vnútroštátnej úrovni.

               5.

               Nesprávne právne posúdenie stanovením, že právo odvolateľov na podanie žaloby bolo premlčané.
               Odvolatelia tvrdia, že právo na podanie žaloby o náhradu škody nie je premlčané, pretože vznikom škody je najskôr vydanie rozhodnutia Komisie z roku 1999 zamietajúceho vyradenie a najneskôr vydanie napadnutého rozhodnutia.


title: Vec C-63/09: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 6. mája 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil no 4 de Barcelona — Španielsko) — Axel Walz/Clickair S.A. (Letecká doprava — Montrealský dohovor — Zodpovednosť dopravcov za zapísanú batožinu — Článok 22 ods. 2 — Obmedzenie zodpovednosti v prípade zničenia, straty, poškodenia alebo omeškania batožiny — Pojem „ujma“ — Majetková a nemajetková škoda)

text:
               3.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/10

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 6. mája 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil no 4 de Barcelona — Španielsko) — Axel Walz/Clickair S.A.
   (Vec C-63/09) (1)

   (Letecká doprava - Montrealský dohovor - Zodpovednosť dopravcov za zapísanú batožinu - Článok 22 ods. 2 - Obmedzenie zodpovednosti v prípade zničenia, straty, poškodenia alebo omeškania batožiny - Pojem „ujma“ - Majetková a nemajetková škoda)
   2010/C 179/15
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado de lo Mercantil no 4 de Barcelona

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Axel Walz

      Žalovaná: Clickair S.A.

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Juzgado de lo Mercantil no 4 (Barcelona) — Výklad článku 22 ods. 2 Dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel o medzinárodnej leteckej doprave (Montrealský dohovor) (rozhodnutie Rady 2001/539/ES, Ú. v. ES L 194, s. 39; Mim. vyd. 07/005, s. 491) — Právomoc Súdneho dvora — Výklad článku 3 nariadenia Rady (ES) č. 2027/97 z 9. októbra 1997 o zodpovednosti leteckého dopravcu v prípade nehôd (Ú. v. ES L 285, s. 1; Mim. vyd. 07/003, s. 489) — Zodpovednosť leteckých dopravcov v oblasti leteckej prepravy osôb a ich batožiny — Obmedzenie v prípade zničenia, straty, poškodenia alebo omeškania batožiny — Majetková a nemajetková ujma

      Výrok rozsudku

   Pojem „ujma“ tvoriaci podklad článku 22 ods. 2 Dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel pre medzinárodnú leteckú dopravu, uzavretý v Montreale 28. mája 1999, ktorý stanovuje obmedzenie zodpovednosti leteckého dopravcu za ujmu spôsobenú najmä stratou batožiny, sa má vykladať v tom zmysle, že zahŕňa tak majetkovú, ako aj nemajetkovú škodu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 102, 1.5.2009.


title: Spojené veci C-329/06 a C-343/06: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  26. júna 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz – Nemecko) – Arthur Wiedemann (C-329/06)/Spolková krajina Bádensko-Württembergsko a Peter Funk (C-343/06)/Mesto Chemnitz (Smernica 91/439/EHS — Vzájomné uznávanie vodičských preukazov — Odňatie vodičského preukazu v členskom štáte z dôvodu užívania omamných látok alebo alkoholu — Nový vodičský preukaz vydaný v inom členskom štáte — Odmietnutie uznať vodičské oprávnenie v prvom členskom štáte — Bydlisko, ktoré nie je v súlade so smernicou 91/439/EHS)

text:
               15.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/5

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 26. júna 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz – Nemecko) – Arthur Wiedemann (C-329/06)/Spolková krajina Bádensko-Württembergsko a Peter Funk (C-343/06)/Mesto Chemnitz
   (Spojené veci C-329/06 a C-343/06) (1)

   (Smernica 91/439/EHS - Vzájomné uznávanie vodičských preukazov - Odňatie vodičského preukazu v členskom štáte z dôvodu užívania omamných látok alebo alkoholu - Nový vodičský preukaz vydaný v inom členskom štáte - Odmietnutie uznať vodičské oprávnenie v prvom členskom štáte - Bydlisko, ktoré nie je v súlade so smernicou 91/439/EHS)
   (2008/C 209/07)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Arthur Wiedemann (C-329/06), Peter Funk (C-343/06)

      Žalovaní: Spolková krajina Bádensko-Würtembersko (C-329/06) a mesto Chemnitz (C-343/06)
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Verwaltungsgericht Sigmaringen – Výklad článku 1 ods. 2, článku 7 ods. 1 písm. a) a článku 8 ods. 2 a 4, ako aj prílohy III smernice Rady 91/439/EHS z 29. júla 1991 o vodičských preukazoch (Ú. v. ES L 237, s. 1; Mim. vyd. 07/001, s. 317), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 96/47/ES z 23. júla 1996, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 91/439/EHS o vodičských preukazoch (Ú. v. ES L 235, s. 1; Mim. vyd. 07/002, s. 467) – Odmietnutie uznania platnosti vodičského preukazu získaného v inom členskom štáte prostredníctvom podvodného konania jeho držiteľa, ktorému bol v členskom štáte bydliska rozhodnutím správneho orgánu odňatý vnútroštátny vodičský preukaz z dôvodu užívania omamných látok – Zneužitie práva
   Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 ods. 2, článok 7 ods. 1 a článok 8 ods. 2 a 4 smernice 91/439/EHS z 29. júla 1991 o vodičských preukazoch, zmenenej a doplnenej nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 z 29. septembra 2003, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby členský štát za takých okolností, ako sú vo veciach samých, odmietal uznať na svojom území vodičské oprávnenie, ktorého základom je vodičský preukaz neskôr vydaný iným členským štátom v období, keď neplatil zákaz uložený danej osobe požiadať o opätovné vydanie vodičského preukazu, a tak aj platnosť tohto preukazu z dôvodu, že jeho držiteľ nespĺňa požiadavky, ktoré vyžaduje tento prvý členský štát na opätovné vydanie vodičského preukazu po jeho odňatí, medzi ktorými je aj skúška spôsobilosti na vedenie motorového vozidla osvedčujúca, že už neexistujú dôvody, na základe ktorých bol preukaz odňatý.
               Za tých istých okolností však uvedené ustanovenia nebránia členskému štátu odmietnuť uznať na svojom území vodičské oprávnenie, ktorého základom je vodičský preukaz neskôr vydaný iným členským štátom, ak je na základe údajov uvedených na samotnom vodičskom preukaze alebo iných nespochybniteľných informácií od členského štátu vydania preukázané, že v čase vydania tohto preukazu nemal jeho držiteľ, ktorému bol predtým na území prvého členského štátu odňatý skorší vodičský preukaz, zvyčajné bydlisko na území členského štátu vydania.

               2.

               Článok 1 ods. 2 a článok 8 ods. 2 a 4 smernice 91/439, zmenenej a doplnenej nariadením č. 1882/2003, bránia tomu, aby členský štát, ktorý je podľa tejto smernice povinný uznať vodičské oprávnenie, ktorého základom je vodičský preukaz vydaný iným členským štátom, dočasne prerušil výkon tohto oprávnenia, pokiaľ tento druhý členský štát preskúma podmienky vydania uvedeného preukazu. Naopak, v tom istom kontexte uvedené ustanovenia nebránia členskému štátu rozhodnúť o prerušení výkonu uvedeného oprávnenia, ak z údajov uvedených na danom preukaze alebo iných nespochybniteľných informácií od tohto druhého členského štátu vyplýva, že pri vydaní tohto preukazu nebola dodržaná požiadavka bydliska stanovená v článku 7 ods. 1 písm. b) uvedenej smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 249, 14.10.2006.

      Ú. v. EÚ C 281, 18.11.2006.


title: Vec C-393/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Rakúsko) 22. septembra 2006 – Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH/Fernwärme Wien GmbH

text:
               16.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 310/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Rakúsko) 22. septembra 2006 – Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH/Fernwärme Wien GmbH
   (Vec C-393/06)
   (2006/C 310/06)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Vergabekontrollsenat des Landes Wien
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH

      Žalovaná: Fernwärme Wien GmbH
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa smernica 2004/17/ES o koordinácii postupov obstarávania subjektov pôsobiacich v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb (1) (ďalej len „smernica 2004/17/ES“) vykladať tak, že obstarávateľ vykonávajúci činnosť v odvetviach uvedených v článku 3 tejto smernice spadá do rozsahu pôsobnosti tejto smernice aj pokiaľ ide o jeho vedľajšie činnosti vykonávané v rámci hospodárskej súťaže?

               2.

               V prípade, ak by vyššie uvedené malo platiť iba pre verejných obstarávateľov: je potrebné kvalifikovať podnik ako Fernwärme Wien Ges.m.b.H ako inštitúciu, ktorá sa spravuje verejným právom, v zmysle smernice 2004/17/ES alebo smernice 2004/18/ES o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (2) (ďalej len „smernica 2004/18/ES“), ak poskytuje dodávky tepla na určitom území bez existencie skutočnej hospodárskej súťaže, alebo je potrebné vychádzať z trhu s teplom na vykurovanie, ktorý zahŕňa aj iné energetické médiá ako plyn, vykurovací olej, uhlie atď.?

               3.

               Je potrebné zahrnúť do rozsahu pôsobnosti smernice 2004/17/ES alebo smernice 2004/18/ES činnosť vykonávanú v rámci hospodárskej súťaže spoločnosťou, ktorá vykonáva aj činnosť, ktorá nemá priemyselný alebo obchodný charakter, pokiaľ možno účinnými opatreniami, ako sú bilančne a účtovnícky oddelené záznamy, vylúčiť krížové financovanie činností vykonávaných v rámci hospodárskej súťaže?

      (1)  Ú. v. EÚ L 134, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 19.

      (2)  Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132.


               8.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/1

         (2007/C 297/01)
   Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie

         Ú. v. EÚ C 283, 24.11.2007

   Predchádzajúce publikácie

      Ú. v. EÚ C 269, 10.11.2007

      Ú. v. EÚ C 247, 20.10.2007

      Ú. v. EÚ C 235, 6.10.2007

      Ú. v. EÚ C 223, 22.9.2007

      Ú. v. EÚ C 211, 8.9.2007

      Ú. v. EÚ C 183, 4.8.2007

   Tieto texty sú dostupné na adresách:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Vec F-49/11: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z  8. marca 2012 — BE/Komisia

text:
               16.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/33

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 8. marca 2012 — BE/Komisia
   (Vec F-49/11) (1)

   2013/C 46/68
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 186, 25.6.2011, s. 36.


title: Vec C-97/14: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 30. apríla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – SMK kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty — Smernica 2006/112/ES — Článok 52 písm. c) a článok 55 — Určenie miesta poskytovania služieb — Príjemca služby identifikovaný pre daň z pridanej hodnoty vo viacerých členských štátoch — Odoslanie alebo preprava z členského štátu, v ktorom sa služba fyzicky vykonala)

text:
               29.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 213/9

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 30. apríla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – SMK kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal
   (Vec C-97/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty - Smernica 2006/112/ES - Článok 52 písm. c) a článok 55 - Určenie miesta poskytovania služieb - Príjemca služby identifikovaný pre daň z pridanej hodnoty vo viacerých členských štátoch - Odoslanie alebo preprava z členského štátu, v ktorom sa služba fyzicky vykonala))
   (2015/C 213/13)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: SMK kft

      Žalovaní: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

      Výrok rozsudku

   Článok 55 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty v znení účinnom do 1. januára 2010 sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatní za okolnosti, aké existujú vo veci samej, keď bol príjemca služieb identifikovaný pre daň z pridanej hodnoty v členskom štáte, v ktorom sa služby fyzicky vykonali a v inom členskom štáte, a potom výlučne v inom členskom štáte, a keď sa hmotný hnuteľný majetok, ktorého sa tieto služby týkali, odoslal alebo prepravil z členského štátu, v ktorom sa tieto služby fyzicky vykonali, nie po vykonaní týchto plnení, ale po konečnom predaji tohto majetku.

      (1)  Ú. v. EÚ C 142, 12.5.2014.


title: Vec C-398/15: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 9. marca 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce/Salvatore Manni (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Osobné údaje — Ochrana fyzických osôb pri spracovaní týchto údajov — Smernica 95/46/ES — Článok 6 ods. 1 písm. e) — Údaje, ktoré sa musia zverejniť v registri spoločností — Prvá smernica 68/151/EHS — Článok 3 — Zrušenie dotknutej spoločnosti — Obmedzenie prístupu tretích osôb k týmto údajom)

text:
               8.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 144/6

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 9. marca 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce/Salvatore Manni
   (Vec C-398/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Osobné údaje - Ochrana fyzických osôb pri spracovaní týchto údajov - Smernica 95/46/ES - Článok 6 ods. 1 písm. e) - Údaje, ktoré sa musia zverejniť v registri spoločností - Prvá smernica 68/151/EHS - Článok 3 - Zrušenie dotknutej spoločnosti - Obmedzenie prístupu tretích osôb k týmto údajom))
   (2017/C 144/07)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce

      Žalovaný: Salvatore Manni

      Výrok rozsudku

   Článok 6 ods. 1 písm. e) a článok 12 písm. b) a článok 14 prvý odsek písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov v spojení s článkom 3 prvej smernice Rady 68/151/EHS z 9. marca 1968 o koordinácii ochranných opatrení, ktoré členské štáty vyžadujú od obchodných spoločností na ochranu záujmov spoločníkov a tretích osôb v zmysle druhého odseku článku 58 zmluvy s cieľom zabezpečiť rovnocennosť týchto ochranných opatrení v rámci celého spoločenstva, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/58/ES z 15. júla 2003, sa majú vykladať v tom zmysle, že za súčasného stavu práva Únie prislúcha členským štátom určiť, či fyzické osoby uvedené v článku 2 ods. 1 písm. d) a j) tejto poslednej uvedenej smernice môžu od orgánu zodpovedného za vedenie centrálneho registra, obchodného registra alebo registra spoločností žiadať, aby na základe konkrétneho posúdenia overil, či je z prevažujúcich a legitímnych dôvodov týkajúcich sa ich osobitnej situácie, po uplynutí dostatočne dlhej lehoty od zrušenia dotknutej spoločnosti výnimočne odôvodnené obmedziť prístup k osobným údajom zapísaným v tomto registri, ktoré sa týkajú týchto fyzických osôb, na tretie osoby, ktoré preukážu osobitný záujem na nahliadnutí do týchto údajov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 354, 26.10.2015.


title: Vec C-72/16: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 30. novembra 2016 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Spojené kráľovstvo] – The Queen, na žiadosť: Prospector Offshore Drilling SA a i./Her Majesty’s Treasury, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               20.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/21

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 30. novembra 2016 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Spojené kráľovstvo] – The Queen, na žiadosť: Prospector Offshore Drilling SA a i./Her Majesty’s Treasury, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
   (Vec C-72/16) (1)

   (2017/C 086/25)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 136, 18.4.2016.


title: Vec C-553/13: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 5. marca 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tallinna Ringkonnakohus – Estónsko) – Tallinna Ettevõtlusamet/Statoil Fuel & Retail Eesti AS (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nepriame dane — Spotrebné dane — Smernica 2008/118/ES — Článok 1 ods. 2 — Kvapalné palivo podliehajúce spotrebnej dani — Daň z maloobchodného predaja — Pojem „osobitný účel“ — Vopred stanovené určenie — Organizácia hromadnej dopravy na území mesta)

text:
               27.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/13

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 5. marca 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tallinna Ringkonnakohus – Estónsko) – Tallinna Ettevõtlusamet/Statoil Fuel & Retail Eesti AS
   (Vec C-553/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nepriame dane - Spotrebné dane - Smernica 2008/118/ES - Článok 1 ods. 2 - Kvapalné palivo podliehajúce spotrebnej dani - Daň z maloobchodného predaja - Pojem „osobitný účel“ - Vopred stanovené určenie - Organizácia hromadnej dopravy na území mesta))
   (2015/C 138/16)
   Jazyk konania: estónčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tallinna Ringkonnakohus

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Tallinna Ettevõtlusamet

      Žalovaná: Statoil Fuel & Retail Eesti AS

      Výrok rozsudku

   Článok 1 ods. 2 smernice Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS sa má vykladať v tom zmysle, že neumožňuje dospieť k záveru, že daň ako vo veci samej, v prípade, že zaťažuje maloobchodný predaj kvapalného paliva podliehajúceho spotrebnej dani, sleduje osobitný účel v zmysle uvedeného ustanovenia, ak má financovať organizáciu hromadnej dopravy na území samosprávneho celku, ktorý túto daň ukladá, a ak tento samosprávny celok má bez ohľadu na existenciu uvedenej dane povinnosť uvedenú činnosť vykonávať a financovať, pričom to platí aj v prípade, že príjmy z výberu uvedenej dane boli použité výlučne na účely uskutočnenia uvedenej činnosti. Uvedené ustanovenie sa preto musí vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave ako vo veci samej, ktorá takouto daňou zaťažuje maloobchodný predaj kvapalného paliva podliehajúceho spotrebnej dani.

      (1)  Ú. v. EÚ C 15, 18.1.2014.


title: Vec T-1/13: Žaloba podaná 4. januára 2013 — Advance Magazine Publishers/ÚHVT — Montres Tudor (GLAMOUR)

text:
               23.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/18

         Žaloba podaná 4. januára 2013 — Advance Magazine Publishers/ÚHVT — Montres Tudor (GLAMOUR)
   (Vec T-1/13)
   2013/C 86/29
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Spojené štáty) (v zastúpení: T. Raab, H. Lauf a V. Ahmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Montres Tudor SA (Ženeva, Švajčiarsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               v plnom rozsahu zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 10. októbra 2012 vo veci R 0231/2012-2,

               —

               zaviazal žalovaného a ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom na náhradu konania pred odvolacím senátom ÚHVT.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva „GLAMOUR“ č. 9 380 916.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: medzinárodná ochranná známka s účinkom v Spoločenstve „TUDOR GLAMOUR“ pre tovary v triede 14.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke v súvislosti so všetkými spornými tovarmi.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009.


title: Vec C-251/00: Žaloba podaná 7. júla 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Cyperská republika

text:
               26.9.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 233/5

         Žaloba podaná 7. júla 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Cyperská republika
   (Vec C-251/00)
   2009/C 233/09
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. Zadra a I. Chatzigiannis)

      Žalovaná: Cyperská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Cyperská republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 4 ods. 2 a článku 31 ods. 1 smernice 93/38/EHS (1) a z článku 1 ods. 1 smernice 92/13/EHS (2),

               —

               zaviazať Cyperskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Vychádza sa z toho, že Archi Ilektrismou Kyprou (Elektrizačný úrad Cypru) porušila pri verejnom zaobstarávaní s referenčným číslom 40/2005 týkajúcom sa zmluvy o prieskume, dodávke a postavení štvrtej jednotky tepelnej elektrárne vo Vasilikos smernicu 93/38/EHS a smernicu 92/13/EHS.
   Pokiaľ ide o porušenie článku 4 ods. 2 a článku 31 ods. 1 smernice 93/38, podľa názoru Komisie k tomuto porušeniu došlo v dôvodoch odmietnutia ponuky sťažovateľa a pripustenia ponuky iného uchádzača na základe kritéria, ktoré nebolo vo vyhlásení verejného obstarávania jednoznačne uvedené.
   Pokiaľ ide o porušenie smernice 92/13, Komisia sa domnieva, že verejný obstarávateľ porušil po prvé smernicu 92/13, ktorá sa má vykladať vo svetle cieľov jej účinnosti, tým, že sám vytvoril svojim postojom neistú situáciu týkajúcu sa výkladu dôvodov, ktoré mali viesť k odmietnutiu ponuky sťažovateľa, a po druhé tým, že verejný obstarávateľ nemôže odôvodniť svoje rozhodnutie púhym odkazom na hodnotiace správy.

      (1)  Smernica Rady 93/38/EHS zo 14. júna 1993 o koordinácii postupov verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore (Ú. v. ES L 199, s. 84; Mim. vyd. 06/002, s. 194).

      (2)  Smernica Rady 92/13/EHS z 25. februára 1992, ktorou sa koordinujú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia o uplatňovaní právnych predpisov Spoločenstva, o postupoch verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore (Ú. v. ES L 76, s. 14; Mim. vyd. 06/001, s. 315).


title: Vec T-346/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 20. júna 2017 – CSL Behring/EUIPO – Vivatrex (Vivatrex) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Vivatrex — Výmaz skoršej ochrannej známky Európskej únie — Zastavenie konania“)

text:
               14.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/21

         Uznesenie Všeobecného súdu z 20. júna 2017 – CSL Behring/EUIPO – Vivatrex (Vivatrex)
   (Vec T-346/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Vivatrex - Výmaz skoršej ochrannej známky Európskej únie - Zastavenie konania“))
   (2017/C 269/30)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: CSL Behring AG (Bern, Švajčiarsko) (v zastúpení: M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, avocats)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Lukošiūtė, splnomocnená zástupkyňa)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Vivatrex GmbH (Aachen, Nemecko) (v zastúpení: F. Stangl, avocat)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 27. apríla 2016 (spojené veci R 1263/2015-4 a R 1221/2015-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi CSL Behring a Vivatrex

      Výrok

               1.

               Konanie o žalobe sa zastavuje.

               2.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 305, 22.8.2016.


title: Vec T-217/06: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. júna 2011 — Arkema France a i./Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Trh s metakrylátmi — Rozhodnutie konštatujúce porušenie článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Pripísateľnosť porušenia — Povinnosť odôvodnenia — Zásada rovnosti zaobchádzania — Zásada riadnej správy vecí verejných — Pokuty — Závažnosť porušenia — Konkrétny dosah na trh — Odradzujúci účinok pokuty — Opakované porušenie — Zásada non bis in idem — Zásada proporcionality — Poľahčujúce okolnosti — Neexistencia účinného uplatnenia dohôd — Pripísanie zodpovednosti za zaplatenie v rámci skupiny spoločností — Neobmedzená právomoc“ )

text:
               16.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/22

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. júna 2011 — Arkema France a i./Komisia
   (Vec T-217/06) (1)

   (Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s metakrylátmi - Rozhodnutie konštatujúce porušenie článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Pripísateľnosť porušenia - Povinnosť odôvodnenia - Zásada rovnosti zaobchádzania - Zásada riadnej správy vecí verejných - Pokuty - Závažnosť porušenia - Konkrétny dosah na trh - Odradzujúci účinok pokuty - Opakované porušenie - Zásada non bis in idem - Zásada proporcionality - Poľahčujúce okolnosti - Neexistencia účinného uplatnenia dohôd - Pripísanie zodpovednosti za zaplatenie v rámci skupiny spoločností - Neobmedzená právomoc)
   2011/C 211/48
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Arkema France (Colombes, Francúzsko), Altuglas International SA (Puteaux, Francúzsko); a Altumax Europe SAS (Puteaux) (v zastúpení: pôvodne A. Winckler, S. Sorinas Jimeno a P. Geffriaud, neskôr S. Sorinas Jimeno a E. Jégou, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne F. Arbault a V. Bottka, neskôr V. Bottka a F. Castillo de la Torre, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 2098 v konečnom znení z 31. mája 2006, týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/F/38.645 — Metakryláty), v rozsahu, v akom sa týka žalobcov, a subsidiárne návrh na zrušenie alebo zníženie pokuty uloženej žalobcom v uvedenom rozhodnutí

      Výrok rozsudku

               1.

               Suma pokuty, ktorú sú solidárne povinní zaplatiť Arkema SA (teraz Arkema France), Altuglas International SA a Altumax Europe SAS podľa článku 2 písm. b) rozhodnutia Komisie K(2006) 2098 v konečnom znení z 31. mája 2006, týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/F/38.645 — Metakryláty), sa znižuje na 113 343 750 eur.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Arkema France, Altuglas International a Altumax Europe sú povinní nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 249, 14.10.2006.


title: Vec C-134/11: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. februára 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hamburg — Nemecko) — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG (Smernica 90/314/EHS — Balík cestovných, dovolenkových a výletných služieb — Článok 7 — Ochrana proti riziku platobnej neschopnosti alebo úpadku organizátora balíka cestovných služieb — Pôsobnosť — Platobná neschopnosť organizátora z dôvodu podvodného použitia prostriedkov zaplatených spotrebiteľom)

text:
               31.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/10

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. februára 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hamburg — Nemecko) — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG
   (Vec C-134/11) (1)

   (Smernica 90/314/EHS - Balík cestovných, dovolenkových a výletných služieb - Článok 7 - Ochrana proti riziku platobnej neschopnosti alebo úpadku organizátora balíka cestovných služieb - Pôsobnosť - Platobná neschopnosť organizátora z dôvodu podvodného použitia prostriedkov zaplatených spotrebiteľom)
   2012/C 98/13
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Hamburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Jürgen Blödel-Pawlik

      Žalovaná: HanseMerkur Reiseversicherung AG

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Landgericht Hamburg — Výklad článku 7 smernice Rady 90/314/EHS z 13. júna 1990 o balíku cestovných, dovolenkových a výletných služieb (Ú. v. ES L 158, s. 59; Mim. vyd. 13/010, s. 132) — Ochrana proti riziku platobnej neschopnosti alebo úpadku organizátora — Platobná neschopnosť organizátora z dôvodu podvodného použitia prostriedkov zaplatených spotrebiteľom — Uplatniteľnosť smernice 90/314/EHS

      Výrok rozsudku

   Článok 7 smernice Rady 90/314/EHS z 13. júna 1990 o balíku cestovných, dovolenkových a výletných služieb sa má vykladať v tom zmysle, že do jeho pôsobnosti spadá aj situácia platobnej neschopnosti organizátora balíka cestovných služieb z dôvodu jeho podvodného konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 179, 18.6.2011.


title: Vec C-232/08: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z  15. októbra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Holandské kráľovstvo [Nesplnenie povinnosti členským štátom — Nariadenie (ES) č. 850/1998 — Článok 29 ods. 2 — Obmedzenia rybolovu platesy — Maximálny výkon motora rybárskych lodí — Nariadenie (EHS) č. 2847/93 — Článok 2 ods. 1 — Nariadenie (ES) č. 2371/2002 — Článok 23 — Uskutočnenie kontroly a výkonu pravidiel]

text:
               5.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/10

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 15. októbra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Holandské kráľovstvo
   (Vec C-232/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Nariadenie (ES) č. 850/1998 - Článok 29 ods. 2 - Obmedzenia rybolovu platesy - Maximálny výkon motora rybárskych lodí - Nariadenie (EHS) č. 2847/93 - Článok 2 ods. 1 - Nariadenie (ES) č. 2371/2002 - Článok 23 - Uskutočnenie kontroly a výkonu pravidiel)
   2009/C 297/08
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: T. van Rijn a K. Banks, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: M. de Grave a C. Wissels, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 29 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 850/98 z 30. marca 1998 o zachovaní zdrojov rybolovu prostredníctvom technických opatrení na ochranu mláďat morských organizmov, článku 23 nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002 z 20. decembra 2002 o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní zdrojov rybného hospodárstva v rámci spoločnej politiky v oblasti rybolovu a článku 2 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 2847/93 z 12. októbra 1993, ktorým sa zriaďuje kontrolný systém spoločnej politiky rybolovu — Rybolov platesy — Inšpekcia a kontrola rybárskych plavidiel a ich aktivít — Zodpovednosť členských štátov

      Výrok rozsudku

               1.

               Holandské kráľovstvo si tým, že povolilo motorový výkon rybárskych lodí vyšší, ako je výkon povolený v článku 29 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 850/98 z 30. marca 1998 o zachovaní zdrojov rybolovu prostredníctvom technických opatrení na ochranu mláďat morských organizmov, zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 2166/2005 z 20. decembra 2005, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 23 nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002 z 20. decembra 2002 o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní zdrojov rybného hospodárstva v rámci spoločnej politiky v oblasti rybolovu a článku 2 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 2847/93 z 12. októbra 1993, ktorým sa zriaďuje kontrolný systém spoločnej politiky rybolovu, zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 768/2005 z 26. apríla 2005.

               2.

               Holandské kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 15.8.2008.


title: Vec T-26/10: Žaloba podaná 25. januára 2010 — Alibaba Group/ÚHVT — allpay.net (ALIPAY)

text:
               17.4.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 100/45

         Žaloba podaná 25. januára 2010 — Alibaba Group/ÚHVT — allpay.net (ALIPAY)
   (Vec T-26/10)
   2010/C 100/69
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Alibaba Group Holding Limited (Grand Cayman, Kajmanské ostrovy) (v zastúpení: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: allpay.net.Limited (Hereford, Spojené kráľovstvo)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 5. novembra 2009 vo veci R 1790/2008-1 v rozsahu, v akom bolo odvolanie zamietnuté,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „ALIPAY“ pre tovary a služby v triedach 9, 35, 36, 38 a 42.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: slovná ochranná známka Spoločenstva „ALLPAY“ pre tovary a služby v triedach 9, 36, 40 a 42; slovná ochranná známka Spojeného kráľovstva „ALLPAY.NET“ pre tovary a služby v triedach 9, 16, 36, 38 a 42; sériové slovné ochranné známky Spojeného kráľovstva obsahujúce slovo „ALLPAY“ pre tovary a služby v triedach 9, 36, 40 a 42; skoršie nezapísané ochranné známky alebo označenia obsahujúce slovo „ALLPAY“ používané v obchodnom styku v Spojenom kráľovstve.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke v súvislosti so všetkými napadnutými tovarmi a službami.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94 (teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009), keď odvolací senát nesprávne konštatoval, že medzi dotknutými ochrannými známkami nebola pravdepodobnosť zámeny.


title: Vec T-75/13: Rozsudok Všeobecného súdu z  2. decembra 2014 – Boehringer Ingelheim Pharma/ÚHVT – Nepentes Pharma (Momarid) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Momarid — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva LONARID — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Príslušná skupina verejnosti — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 nariadenia č. 207/2009“ )

text:
               26.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/25

         Rozsudok Všeobecného súdu z 2. decembra 2014 – Boehringer Ingelheim Pharma/ÚHVT – Nepentes Pharma (Momarid)
   (Vec T-75/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Momarid - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva LONARID - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Príslušná skupina verejnosti - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009“))
   (2015/C 026/30)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne V. von Bomhard a D. Slopek, neskôr V. von Bomhard advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Nepentes Pharma sp. z.o.o. (Varšava, Poľsko) (v zastúpení: C. Bercial Arias, K. Dimidjian-Lecompte a C. Casalonga, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 28. novembra 2012 (vec R 2292/2011-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG a Nepentes S.A.

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 28. novembra 2012 (vec R 2292/2011-4) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka „chemických výrobkov na farmaceutické účely“.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Každý účastník konania znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 101, 6.4.2013.


title: Vec C-504/08: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  24. septembra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2006/70/ES — Úradníci a politici — Pranie špinavých peňazí — Neúplné prebratie)

text:
               21.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/14

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 24. septembra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-504/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2006/70/ES - Úradníci a politici - Pranie špinavých peňazí - Neúplné prebratie)
   2009/C 282/25
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: P. Dejmek a E. Adsera Ribera, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: J. López-Medel Bascones, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprijatie opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2006/70/ES z 1. augusta 2006, ktorou sa ustanovujú vykonávacie opatrenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokiaľ ide o vymedzenie pojmu politicky exponovaná osoba, a technické kritériá postupov zjednodušenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi a výnimky na základe finančnej činnosti vykonávanej príležitostne alebo vo veľmi obmedzenom rozsahu (Ú. v. EÚ L 214, s. 29) v stanovenej lehote

      Výrok rozsudku

               1.

               Španielske kráľovstvo si tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2006/70/ES z 1. augusta 2006, ktorou sa ustanovujú vykonávacie opatrenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokiaľ ide o vymedzenie pojmu „politicky exponovaná osoba“, a technické kritériá postupov zjednodušenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi, ako aj výnimky na základe finančnej činnosti vykonávanej príležitostne alebo vo veľmi obmedzenom rozsahu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 5 tejto smernice.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 6, 10.1.2009.


title: Vec C-125/13: Žaloba podaná 14. marca 2013 — Európska komisia/Rada Európskej únie

text:
               1.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/21

         Žaloba podaná 14. marca 2013 — Európska komisia/Rada Európskej únie
   (Vec C-125/13)
   2013/C 156/33
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: K. Banks, A. Bouquet, A. Szmytkowska, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť nariadenie Rady (EÚ) č. 1243/2012 z 19. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1342/2008, ktorým sa ustanovuje dlhodobý plán pre populácie tresky a na ne zameraný rybolov (1),

               —

               zachovať účinky zrušeného nariadenia Rady počas primeranej doby po vyhlásení rozsudku, teda najviac počas jedného celého kalendárneho roka počnúc 1. januárom roka nasledujúceho po vyhlásení rozsudku, a

               —

               uložiť Rade Európskej únie povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia v tejto žalobe navrhuje, aby Súdny dvor zrušil nariadenie Rady (EÚ) č. 1243/2012 z 19. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1342/2008, ktorým sa ustanovuje dlhodobý plán pre populácie tresky a na ne zameraný rybolov, a zároveň aby zachoval právne účinky tohto nariadenia počas primeranej doby po vyhlásení rozsudku v tejto veci, teda najviac počas jedného celého kalendárneho roka počnúc 1. januárom po vyhlásení rozsudku.
   Návrh Komisie sa zakladá na týchto žalobných dôvodoch:

               a)

               Komisia vo svojom prvom žalobnom dôvode týkajúcom sa nesprávneho právneho posúdenia v súvislosti s právnym základom napadnutého nariadenia (porušenie článku 43 ods. 2 ZFEÚ) uvádza, že Rada sa dopustila pochybenia, keď rozdelila návrh Komisie a časť tohto návrhu prijala na základe článku 43 ods. 3 ZFEÚ, hoci základom tohto návrhu, tak ako navrhla Komisia, mal byť v celom rozsahu článok 43 ods. 2 ZFEÚ. Napadnuté nariadenie obsahuje ustanovenia, ktoré nepatria do pôsobnosti článku 43 ods. 3 ZFEÚ, ktorý môže byť základom iba pre opatrenia týkajúce sa stanovenia a vymedzenia možností rybolovu.

               b)

               Komisia v druhom žalobnom dôvode týkajúcom sa ďalšieho nesprávneho právneho posúdenia v súvislosti s rozhodovacím procesom a inštitucionálnymi výsadami Európskeho parlamentu zúčastňovať sa riadneho legislatívneho postupu a výsadami Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na náležitú poradu (porušenie článku 294 ZFEÚ a článku 43 ods. 2 ZFEÚ) uvádza, že časť dotknutého návrhu bola prijatá Radou konajúcou samostatne, zatiaľ čo Európsky parlament sa nezúčastnil na jeho prijímaní, tak ako by sa na jeho prijímaní zúčastnil v rámci riadneho legislatívneho postupu, a neuskutočnila sa náležitá porada s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom.

               c)

               Napokon Komisia v treťom žalobnom dôvode týkajúcom sa prijatia napadnutého nariadenia bez návrhu Komisie alebo podstatnej zmeny povahy návrhu Komisie (francúzsky dénaturation) (porušenie článku 17 ZEÚ a článku 43 ods. 3 ZFEÚ) poukazuje na to, že rozdelenie návrhu Radou a následná zmena právneho základu časti tohto návrhu viedli k podstatnej zmene povahy návrhu Komisie, čo bolo v rozpore s výlučným právom Komisie na iniciatívu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 352, s. 10.


               26.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/27

         Žaloba podaná 29. júla 2013 — Kėdainių rajono Okainių ŽŪB a iní/Komisia a Rada
   (Vec T-386/13)
   2013/C 313/52
   Jazyk konania: litovčina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Kėdainių rajono Okainių ŽŪB (oblasť Kedaniai, Litva) a 134 ďalších (v zastúpení: I. Vėgėlės, advokát)

      Žalované: Európska komisia a Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol, že žaloba je prípustná,

               —

               zrušil v súlade s článkom 263 ZFEÚ vykonávacie rozhodnutie Komisie C(2012) 4391 final z 2. júla 2012, ktorým sa povoľuje vyplácanie doplnkových vnútroštátnych priamych platieb v Litve počas roka 2012 [oznámené pod číslom K(2012) 4391],

               —

               rozhodol o neuplatnení, v súlade s článkom 277 ZFEÚ, článku 132 ods. 2 posledného pododseku nariadenia (ES) č. 73/2009, ktorým sa upravujú doplnkové vnútroštátne priame platby a priame platby, podľa ktorého: „celková priama podpora, ktorá sa môže udeliť poľnohospodárovi v nových členských štátoch po pristúpení v rámci príslušnej priamej platby, vrátane všetkých doplnkových vnútroštátnych priamych platieb, nesmie prekročiť výšku priamej podpory, na ktorú by mal poľnohospodár nárok v rámci zodpovedajúcej priamej platby uplatňovanej v tom istom čase na členské štáty v iných ako nových členských štátoch, pričom sa od roku 2012 zohľadňuje uplatňovanie článku 7 v spojení s článkom 10“,

               —

               rozhodol o neuplatnení, v súlade s článkom 277 ZFEÚ, spresnenia „po zohľadnení akýchkoľvek znížení uplatnených podľa článku 7 ods. 1“ v článku 10 ods. 1 nariadenia č. 73/2009, stanovujúceho osobitné pravidlá pre moduláciu v nových členských štátoch,

               —

               nariadil žalovaným nahradiť žalobcom všetky vzniknuté trovy konania, o čom predložia dôkaz Všeobecnému súdu.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na nedostatku odôvodnenia a nedôvodnosti vykonávacieho rozhodnutia Komisie C(2012) 4391 final
               Vykonávacie rozhodnutie Komisie C(2012) 4391 final z 2. júla 2012 nie je dostatočne odôvodnené a dôvodné a neobsahuje žiadne údaje o jednotnosti (rovnosti) výšky priamych platieb v nových členských štátoch a starších členských štátoch.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že výška priamych platieb v Litve nedosahuje úroveň dohodnutú v akte o pristúpení a výšku priamych platieb v starších členských štátoch
               Skutočná výška priamych platieb v Litve nedosahuje úroveň dohodnutú v akte o pristúpení z 23. septembra 2003. V rozpore s aktom o pristúpení boli 22. marca 2004 zavedené zmeny a doplnenia nariadenia (ES) č. 1782/2003 nariadením (ES) č. 583/2004, ktoré určilo hornú hranicu vnútroštátnej poľnohospodárskej pomoci novým členským štátom (článok 71c a príloha VIIIa nariadenia č. 1782/2003).
               V roku 2012 nedosiahla výška priamych platieb v Litve v percentách úroveň priamych platieb v starších členských štátoch: v starších členských štátoch sa modulácia uplatňuje iba na platby vyššie ako 5 000 eur, čo znamená, že všetky priame platby poskytnuté poľnohospodárom v starších členských štátoch nie sú modulované (znížené) o 10 %, ale iba platby vyššie ako 5 000 eur. Následne je nedôvodné a protiprávne tvrdiť, že výška priamych platieb v starších členských štátoch v roku 2012 bola 90 % („100 % — modulácia 10 %“). Výška priamych platieb v starších členských štátoch je vyššia ako 90 %, keďže časť platieb, nižšia ako 5 000 eur, nie je modulovaná.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na rozdiele výšky priamych platieb v Litve v porovnaní so staršími členských štátmi
               Priame platby skutočne vyplatené litovským poľnohospodárom z rozpočtu Únie v roku 2012 sú medzi najnižšími, nedosahujú ani polovicu z priamych platieb vyplatených v starších členských štátoch, dokonca modulovaných o 10 %.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení aktu o pristúpení článkom 10 ods. 1 in fine a článkom 132 ods. 2 posledným pododsekom nariadenia č. 73/2009, ako aj vykonávacím rozhodnutím Komisie C(2012) 4391 final prijatým na základe uvedeného nariadenia
               Akt o pristúpení neobsahuje ustanovenie o modulácii zavedených priamych platieb a/alebo znížení doplnkových vnútroštátnych priamych platieb v Litve.
               Spresnenie „po zohľadnení akýchkoľvek znížení uplatnených podľa článku 7 ods. 1“ v článku 10 ods. 1 nariadenia č. 73/2009, nachádzajúceho sa v kapitole 2 tohto nariadenia, je v rozpore s aktom o pristúpení, pretože toto ustanovenie urýchľuje predpokladané vyrovnanie výšky priamych platieb v starších členských štátoch a v nových členských štátoch.
               Ustanovenie článku 132 ods. 2 nariadenia č. 73/2009, podľa ktorého „celková priama podpora… pričom sa od roku 2012 zohľadňuje uplatňovanie článku 7 v spojení s článkom 10“, a ktorý zavádza predpokladanú rovnosť výšky priamych platieb v starších členských štátoch a v nových členských štátoch v roku 2012 je v rozpore s aktom o pristúpení, pretože určuje presný rok (2012), počas ktorého sa predpokladá vyrovnanie výšky vyplatenej pomoci.
               V článku 132 ods. 2 nariadenia č. 73/2009 bol pojem „suma“ nahradený v rozpore s aktom o pristúpení pojmom „výška“, ktorý neodkazuje na skutočne vyplatenú pomoc, ale na predpokladané percento.
               Je protiprávne porovnávať priame platby v starších členských štátoch a nových členských štátoch porovnávaním pomoci vyplatenej v starších členských štátoch (100 % — modulácia) s pomocou vyplatenou v nových členských štátoch podľa percenta stanoveného v akte o pristúpení na zavedenie pomoci.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na rozpore napadnutého aktu s cieľmi spoločnej poľnohospodárskej politiky zavedenej zmluvou o FEÚ
               V súlade s aktom o pristúpení je poľnohospodárska pomoc v nových členských štátoch počítaná na základe referenčných výnosov a základnej plochy. V roku 2012 boli referenčné výnosy a základná plocha v Litve významne zmenené, následkom čoho je uplatnená modulácia a zníženie doplnkových vnútroštátnych priamych platieb v rozpore s cieľmi spoločnej poľnohospodárskej politiky, najmä s cieľom zvýšiť poľnohospodársku produktivitu.


title: Vec C-117/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Taliansko) 6. marca 2017 – Comune di Castelbellino/Regione Marche a i.

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/2

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Taliansko) 6. marca 2017 – Comune di Castelbellino/Regione Marche a i.
   (Vec C-117/17)
   (2017/C 221/02)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Comune di Castelbellino

      Žalovaní: Regione Marche, Ministero per i beni e le attività culturali, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P.F. Rete Elettrica Regionale, Provincia di Ancona

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni právo Únie (najmä smernica 2011/92/EÚ (1) v znení platnom ku dňu prijatia napadnutých rozhodnutí) v zásade vnútroštátnej právnej úprave alebo vnútroštátnej správnej praxi, ktorá umožňuje vykonať zisťovacie konanie vo veci nutnosti posúdenia vplyvov na životné prostredie alebo posúdenie vplyvov na životné prostredie vo vzťahu k projektom týkajúcim sa zariadení, ktoré v čase zisťovacieho konania už existovali, alebo, naopak, umožňuje právo Únie v tejto súvislosti zohľadniť výnimočné okolnosti, odôvodňujúce výnimku zo všeobecnej zásady, podľa ktorej má posudzovanie vplyvov na životné prostredie predbežný charakter?

               2.

               Je, konkrétnejšie, uvedená výnimka opodstatnená v prípade, v ktorom sa na základe dodatočne prijatej právnej úpravy konkrétny projekt oslobodil od posúdenia vplyvov na životné prostredie, pričom tento projekt sa mal podrobiť skríningu vo veci nutnosti vykonať posúdenie vplyvov na životné prostredie na základe rozhodnutia vnútroštátneho súdu, ktorý vyhlásil predtým platné ustanovenia o predmetnom oslobodení za protiústavné a/alebo toto ustanovenie prestal uplatňovať?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. EÚ L 26, 2012, s. 1).


title: Vec C-617/13 P: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 9. júna 2016 – Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, predtým Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA/Európska komisia (Odvolanie — Článok 81 ES — Kartely — Španielsky trh s cestným bitúmenom — Rozdelenie trhu a určenie cien — Oznámenie Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (2002) — Bod 23 písm. b) posledný odsek — Čiastočné oslobodenie od pokuty — Dôkazy o skutočnostiach, ktoré Európskej komisii predtým neboli známe)

text:
               16.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 296/5

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 9. júna 2016 – Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, predtým Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA/Európska komisia
   (Vec C-617/13 P) (1)

   ((Odvolanie - Článok 81 ES - Kartely - Španielsky trh s cestným bitúmenom - Rozdelenie trhu a určenie cien - Oznámenie Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (2002) - Bod 23 písm. b) posledný odsek - Čiastočné oslobodenie od pokuty - Dôkazy o skutočnostiach, ktoré Európskej komisii predtým neboli známe))
   (2016/C 296/07)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, predtým Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA (v zastúpení: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, A. Givaja Sanz a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: C. Urraca Caviedes a F. Castillo de la Torre, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Repsol Lubricantes y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA a Repsol SA sú povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 25.1.2014.


title: Vec C-136/08 P: Uznesenie Súdneho dvora z  30. apríla 2009 — Japan Tobacco, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Torrefacção Camelo Ld a [Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 8 ods. 5 — Poškodenie rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky — Nedôvodné profitovanie z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena skoršej ochrannej známky — Nebezpečenstvo — Prihláška obrazového označenia CAMELO ako ochrannej známky Spoločenstva — Námietka majiteľa národných slovných a obrazových ochranných známok CAMEL]

text:
               12.9.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/16

         Uznesenie Súdneho dvora z 30. apríla 2009 — Japan Tobacco, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Torrefacção Camelo Lda

   (Vec C-136/08 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 8 ods. 5 - Poškodenie rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky - Nedôvodné profitovanie z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena skoršej ochrannej známky - Nebezpečenstvo - Prihláška obrazového označenia „CAMELO“ ako ochrannej známky Spoločenstva - Námietka majiteľa národných slovných a obrazových ochranných známok CAMEL)
   2009/C 220/27
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Japan Tobacco, Inc. (v zastúpení: A. Ortiz López, S. Ferrandis González a E. Ochoa Santamaría, abogados)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca), Torrefacção Camelo Lda

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z 30. januára 2008, Japan Tobacco/ÚHVT a Torrefacção Camelo (T-128/06), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu podanú odvolateľkou, ktorá smeruje k zrušeniu rozhodnutia druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 22. februára 2006 týkajúceho sa námietkového konania medzi Japan Tobacco a Torrefacção Camelo — Porušenie článku 8 ods. 5 nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146) — Relatívne dôvody zamietnutia zápisu ochrannej známky — Nedôvodné profitovanie z rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky alebo jej poškodenie

      Výrok uznesenia

               1.

               Odvolanie sa zamieta

               2.

               Japan Tobacco, Inc. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 15.8.2008.


title: Uznesenie Súdu prvého stupňa z 10. januára 2005 vo veci T-209/04, Španielske kráľovstvo proti Komisii Európskych spoločenstiev (Politika rybolovu — Presné predpisy a opatrenia týkajúce sa štrukturálnej pomoci Spoločenstva v sektore rybného hospodárstva — Žiadosť o schválenie založenia spoločných podnikov — Nezaujatie stanoviska zo strany Komisie — Žaloba o nečinnosť — Zjavne nedôvodná žaloba)

text:
               14.5.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 115/21

      UZNESENIE SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 10. januára 2005
   vo veci T-209/04, Španielske kráľovstvo proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Politika rybolovu - Presné predpisy a opatrenia týkajúce sa štrukturálnej pomoci Spoločenstva v sektore rybného hospodárstva - Žiadosť o schválenie založenia spoločných podnikov - Nezaujatie stanoviska zo strany Komisie - Žaloba o nečinnosť - Zjavne nedôvodná žaloba)
   (2005/C 115/41)
   Jazyk konania: španielčina
   Vo veci T-209/04, Španielske kráľovstvo, v zastúpení: N. Díaz Abad, abogado del Estado, ktorá si zvolila adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: T. van Rijn a S. Pardo Quintillán), predmetom ktorej je žaloba o nečinnosť s návrhom na vyslovenie, že Komisia sa nezákonne zdržala zaujatia stanoviska k schváleniu požadovanému španielskymi orgánmi za účelom založenia spoločných podnikov v súlade s nariadením Rady (ES) č. 2792/1999 zo 17. decembra 1999, ktorým sa ustanovujú presné predpisy a opatrenia týkajúce sa štrukturálnej pomoci Spoločenstva v sektore rybného hospodárstva (Ú. v. ES L 337, s. 10), v znení nariadenia Rady (ES) č. 2369/2002 z 20. decembra 2002 (Ú. v. ES L 358, s. 49), Súd prvého stupňa (tretia komora), v zložení: predseda komory M. Jaeger, sudcovia J. Azizi a E. Cremona, tajomník: H. Jung, vydal 10. januára 2005 uznesenie, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta, pokiaľ ide o žiadosti týkajúce sa plavidiel Balcagia a Enterprace.

               2.

               Nie je potrebné rozhodnúť o zvyšnej časti žaloby.

               3.

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 201, 7.8.2004.


title: Vec T-492/04: Žaloba podaná dňa 23. decembra 2004: Jungbunzlauer AG a traja iní proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               2.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/30

         Žaloba podaná dňa 23. decembra 2004: Jungbunzlauer AG a traja iní proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-492/04)
   (2005/C 82/58)
   Jazyk konania: nemčina
   Jungbunzlauer AG, so sídlom v Basileji (Švajčiarsko), Jungbunzlauer Ladenburg GmbH, so sídlom v Ladenburg (Nemecko), Jungbunzlauer Holding AG, so sídlom v Churi (Švajčiarsko) a Jungbunzlauer Austria AG so sídlom vo Viedni, v zastúpení: R. Bechtold, M. Karl, U. Soltész a C. Steinle, Rechtsanwälte, podali 23. decembra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobcovia navrhujú, aby Súd prvého stupňa:

               1.

               zrušil rozhodnutie Komisie z 29. septembra 2004 (Vec COMP/E-1/36.756 – Natriumglukonat) v celom rozsahu;
               subsidiárne, zrušil rozhodnutie voči jeho jednotlivým adresátom,
               subsidiárne, znížil peňažnú pokutu uloženú v rozhodnutí;

               2.

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania;

               3.

               pripojil spisy konania T-312/01 ako aj prijal všetky ostatné opatrenia súvisiace s vedením konania, ktoré sa Súdu prvého stupňa zdajú primerané.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V napadnutom rozhodnutí Komisia konštatovala, že sa žalobcovia zúčastnili na trvalej dohode a na zosúladených postupoch v sektore glukonátu sodného, a tým porušili článok 81 ods. 1 Zmluvy o ES a článok 53 Dohody o EHP. Týmto podnikom boli uložené v tejto súvislosti peňažné pokuty.
   Žalobcovia namietajú proti tomuto rozhodnutiu, že za porušenie týchto predpisov je zodpovedný iba Jungbunzlauer Ladenburg GmbH. Jungbunzlauer Austria AG a Jungbunzlauer AG sa na porušení týchto predpisov nikdy nepodieľali a nemali žiadny vplyv na správanie sa na trhu alebo na obchodnú politiku Jungbunzlauer Ladenburg GmbH. Takisto nezodpovedajú ani z dôvodu ich majetkového prepojenia s Jungbunzlauer Ladenburg GmbH alebo z dôvodu ich príslušnosti k skupine Jungbunzlauer. Jungbunzlauer Holding AG je čisto holdingová spoločnosť bez rozhodujúceho vplyvu na množstevnú alebo cenovú politiku, a tým na správanie sa Jungbunzlauer Ladenburg GmbH na trhu v sektore glukonátu sodného.
   Aj keby Jungbunzlauer Austria AG, Jungbunzlauer AG a Jungbunzlauer Holding AG boli zodpovedné za porušenie predpisov, čo podľa názoru žalobcov neprichádza do úvahy, došlo by medzičasom k premlčaniu oprávnenia Komisie uložiť spoločnostiam peňažnú pokutu.
   Žalobcovia ďalej tvrdia, že rozhodnutie v časti, v ktorej smeruje proti Jungbunzlauer Ladenburg GmbH, je z procesného aj hmotného hľadiska vadné, pretože Komisia porušila viaceré princípy a zásady. Okrem iného porušila Komisia zásady prezumpcie neviny a správneho úradného postupu tým, že počas prebiehajúcich súdnych konaní týkajúcich sa rozhodnutia prijatého dňa 2. októbra 2001 o tej istej dohode, uskutočnila druhé správne konanie. Komisia „druhým“ rozhodnutím z 29. septembra 2004 porušila aj zásady legitímnej dôvery a ne bis in idem. Okrem toho trvalo konanie neprimerane dlho.
   Pokiaľ ide o uloženie peňažnej pokuty, žalobcovia okrem iného tvrdia, že peňažná pokuta je neprimerane vysoká a presahuje hornú hranicu peňažnej pokuty, že Komisia vychádza z nesprávnej doby trvania, že Jungbunzlauer Ladenburg GmbH nemá rozhodujúci vplyv a existujú poľahčujúce okolnosti kvôli neprimerane dlhej dobe konania.


title: Vec C-249/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 2. mája 2016 – Saale Kareda/Stefan Benkö

text:
               22.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 2. mája 2016 – Saale Kareda/Stefan Benkö
   (Vec C-249/16)
   (2016/C 305/17)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Saale Kareda

      Odporca: Stefan Benkö

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 7 bod 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (1) (ďalej len „nariadenie č. 1215/2012“) vykladať v tom zmysle, že právo dlžníka, ktorý sám uhrádzal splátky úveru, na vrátenie peňazí (nárok na vyrovnanie/regresný nárok) zo (spoločnej) úverovej zmluvy voči ďalšiemu dlžníkovi, je odvodeným (sekundárnym) právom z úverovej zmluvy?
               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

               2.

               Má sa miesto plnenia práva na vrátenie peňazí (nároku na vyrovnanie/regresného nároku) dlžníka voči ďalšiemu dlžníkovi z príslušnej úverovej zmluvy určiť

                           a)

                           podľa článku 7 bodu 1 písm. b) druhej zarážky nariadenia č. 1215/2012 (poskytnutie služby) alebo

                           b)

                           podľa článku 7 bod 1 písm. c) v spojení s písm. a) nariadenia č. 1215/2012 podľa lex causae?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na druhú otázku písm. a):
               Je poskytnutie úveru bankou charakteristickým zmluvným plnením vyplývajúcim z úverovej zmluvy a miesto plnenia pre poskytnutie tejto služby sa teda určuje podľa článku 7 bodu 1 písm. b) druhej zarážky nariadenia č. 1215/2012 podľa sídla banky, ak k odovzdaniu úveru došlo výlučne tam?
               V prípade kladnej odpovede na druhú otázku písm. b):

               4.

               Je na určenie miesta plnenia porušeného zmluvného záväzku podľa článku 7 bod 1 písm. a) nariadenia č. 1215/2012

                           a)

                           rozhodujúci deň prevzatia úveru obidvoma dlžníkmi (marec 2007) alebo

                           b)

                           deň, keď úverový dlžník, ktorý má regresný nárok, uskutočnil v prospech banky platby, z ktorých odvodzuje svoj regresný nárok (jún 2012 až jún 2014)?

      (1)  Ú. v EÚ L 351, 2012, s. 1.


title: Vec T-332/16: Žaloba podaná 15. júna 2016 – Colgate-Palmolive/EUIPO (360°)

text:
               16.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 296/32

         Žaloba podaná 15. júna 2016 – Colgate-Palmolive/EUIPO (360o)
   (Vec T-332/16)
   (2016/C 296/42)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Zintler a A. Stolz, lawyers)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „360o“ – prihláška č. 14 042 162.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 14. apríla 2016 vo veci R 2288/2015-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               Porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) a článku 7 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009 ako aj právnych predpisov týkajúcich sa ich uplatňovania, ako je uvedené v článku 65 ods. 2 nariadenia č. 207/2009.


title: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 14. októbra 2004 vo veci C-275/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Portugalskej republike (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 89/665/EHS — Postupy preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác — Nedostatočné prebratie smernice)

text:
               4.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/21

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (tretia komora)
   zo 14. októbra 2004
   vo veci C-275/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Portugalskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 89/665/EHS - Postupy preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác - Nedostatočné prebratie smernice)
   (2004/C 300/43)
   Jazyk konania: portugalčina
   Vo veci C-275/03, Komisia Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: A. Caeiros a K. Wiedner) proti Portugalskej republike (splnomocnení zástupcovia: L. Fernandes a C. Gagliardi Graça), predmetom ktorej je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES podaná 25. júna 2003, Súdny dvor (tretia komora), v zložení: predseda tretej komory A. Rosas, sudcovia A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (spravodajca), S. von Bahr a U. Lõhmus, generálna advokátka: C. Stix-Hackl, súdny tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 14. októbra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Tým, že nezrušila nariadenie č. 48 051 z 21. novembra 1967, ktorým podmieňuje poskytnutie náhrady škody osobám, ktoré boli poškodené porušením práva spoločenstva v oblasti verejného obstarávania alebo porušením vnútroštátnych predpisov, ktoré toto právo preberajú, predložením dôkazu o vine alebo úmysle, si Portugalská republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 1 odsek 1 a článku 2 odsek 1 písm. c) Smernice Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác.

               2)

               Portugalská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 213 zo 6.9.2003


title: Vec T-80/16: Žaloba podaná 23. februára 2016 – Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA

text:
               18.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 136/37

         Žaloba podaná 23. februára 2016 – Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA
   (Vec T-80/16)
   (2016/C 136/52)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: D. Anderson, QC, M. Birdling, barrister, G. Castle a S. Cowlishaw, solicitors)

      Žalovaná: Európska agentúra pre lieky

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej agentúry pre lieky z 15. decembra 2015, ktoré bolo žalobkyni oznámené 18. decembra 2015, a ktorým sa zamietla validácia žiadosti o zaradenie lieku medzi lieky na ojedinelé ochorenia podľa nariadenia (ES) č. 141/2000 (1),

               —

               uložil žalovanej nahradiť trovy konania žalobkyne.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod, pričom tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je založené na nesprávnom výklade a uplatnení nariadenia (ES) č. 141/2000. Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná:

               —

               nesprávne uplatnila článok 5 nariadenia (ES) č. 141/2000, keď nezohľadnila procesnú povahu validačného procesu,

               —

               nemala dospieť k záveru, že nie sú (resp. nemôžu byť) splnené podmienky na zaradenie lieku,

               —

               pochybila, keď opomenula koncepty „lieku“ a „účinnej látky“, v rozpore s článkami 3 a 5 nariadenia (ES) č. 141/2000,

               —

               nesprávne uplatnila a chybne vychádzala z oznámenia Európskej komisie k nariadeniu (ES) č. 141/2000 (2),

               —

               nesprávne sa opierala o skutočnosť, že žalobkyňa bola v minulosti adresátkou protokolárnej asistencie podľa článku 6 nariadenia (ES) č. 141/2000, a

               —

               zmarila cieľ nariadenia (ES) č. 141/2000, ako je vymedzený v článku 1 nariadenia (ES) č. 141/2000 a v jeho odôvodneniach.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 zo 16. decembra 1999 o liekoch na ojedinelé ochorenia (Ú. v. ES L 018, 22.1.2000, s. 1, Mim. vyd. 15/005, s. 21).

      (2)  Oznámenie Komisie (2003/C 178/02) k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 zo 16. decembra 1999 o liekoch na ojedinelé ochorenia [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ C 178, s. 2).


title: Vec T-48/17: Žaloba podaná 27. januára 2017 – ADDE/Parlament

text:
               13.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/40

         Žaloba podaná 27. januára 2017 – ADDE/Parlament
   (Vec T-48/17)
   (2017/C 078/55)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: L. Defalque, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu z 21. novembra 2016 týkajúce sa financovania strany ADDE na rok 2015, ktorým sa konštatovalo, že čiastka 500 615,55 eura je neoprávnená, a ktorým sa žiada vrátenie čiastky 172 654,92 eura,

               —

               zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu z 15. decembra 2016 v rozsahu, v akom obmedzuje predbežné financovanie grantu na rok 2017 na 33 % maximálnej výšky grantu a podmieňuje platbu čiastky predbežného financovania zložením záruky prvej žiadosti, a v dôsledku toho aj článok I.4.1 rozhodnutia o priznaní grantu FINS-2017-13, ktoré je prílohou tohto rozhodnutia,

               —

               uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby o zrušenie rozhodnutia z 21. novembra 2016 žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady riadnej správy vecí verejných a porušení práva na obranu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na niekoľkých zjavne nesprávnych posúdeniach, ktoré vedú k porušeniu článkov 7, 8 a 9 nariadenia (ES) č. 2004/2003 Európskeho parlamentu a Rady zo 4. novembra 2003 o štatúte a financovaní politických strán na európskej úrovni (Ú. v. ES 2003, L 297, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 500).

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady proporcionality a zásady rovnosti zaobchádzania.

         Na podporu svojej žaloby o zrušenie rozhodnutia z 15. decembra 2016 žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady riadnej správy vecí verejných a porušení práva na obranu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 134 rozpočtového nariadenia EÚ.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady proporcionality a zásady rovnosti zaobchádzania.


title: Vec C-170/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 7. apríla 2011 — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens a i./Hendrikus Cornelis Kortekaas a i., ďalší účastník konania: Ageas N.V., predtým Fortis N.V.

text:
               18.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 7. apríla 2011 — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens a i./Hendrikus Cornelis Kortekaas a i., ďalší účastník konania: Ageas N.V., predtým Fortis N.V.
   (Vec C-170/11)
   2011/C 179/22
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

   Žalobcovia:

               Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens

               Gilbert Georges Henri Mittler

               Jean Paul François Caroline Votron

         Žalovaní:

               Hendrikus Cornelis Kortekaas

               Kortekaas Entertainment Marketing B.V.

               Kortekaas Pensioen B.V.

               Dirk Robbard De Kat

               Johannes Hendrikus Visch

               Euphemia Joanna Bökkerink

               Laminco GLD N-A

         Ďalší účastník konania: Ageas N.V., predtým Fortis N.V.

      Prejudiciálna otázka

   Má sa nariadenie ES o vykonávaní dôkazov (1), najmä jeho článok 1 ods. 1, vykladať v tom zmysle, že súd, ktorý chce vypočuť svedka bývajúceho v inom členskom štáte, musí na túto formu dokazovania vždy uplatniť postup stanovený v nariadení ES o vykonávaní dôkazov alebo je oprávnený uplatniť postup stanovený v jeho vlastnom vnútroštátnom procesnom práve, ako napríklad predvolanie svedka na tento súd?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1206/2001 z 28. mája 2001 o spolupráci medzi súdmi členských štátov pri vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 174, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 121).