title: Vec C-799/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Košice I (Slovensko) 30. októbra 2019 – NI, OJ a PK v. Sociálna poisťovňa

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/32

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Košice I (Slovensko) 30. októbra 2019 – NI, OJ a PK v. Sociálna poisťovňa
      (Vec C-799/19)
      (2020/C 19/33)
      Jazyk konania: slovenčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Okresný súd Košice I

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: NI, OJ, PK

         Žalovaná: Sociálna poisťovňa

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/94/ES (1) z 22 októbra 2008 o ochrane zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa vykladať tak, že pojem „neuspokojené nároky zamestnancov vyplývajúce z pracovnoprávnych zmlúv“ zahŕňa aj nemajetkovú ujmu, ktorá vznikla v dôsledku smrti zamestnanca, spôsobenej pracovným úrazom?

                  2.

                  Má sa článok 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/94/ES vykladať tak, že za platobne neschopného sa považuje aj zamestnávateľ, voči ktorému bol síce podaný návrh na vykonanie exekúcie v súvislosti so súdom priznaným nárokom na náhradu nemajetkovej ujmy spôsobenej smrťou zamestnanca v dôsledku pracovného úrazu, ale pohľadávka bola v exekučnom konaní označená za nevymožiteľnú pre nemajetnosť zamestnávateľa?

         (1)  Ú. v. EÚ 2008, L 283, s. 36.


title: Vec T-726/19: Žaloba podaná 25. októbra 2019 – LSEGH (Luxembourg) a London Stock Exchange Group Holdings (Italy)/Komisia

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/55

      Žaloba podaná 25. októbra 2019 – LSEGH (Luxembourg) a London Stock Exchange Group Holdings (Italy)/Komisia
      (Vec T-726/19)
      (2020/C 19/67)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: LSEGH (Luxemburg) Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) a London Stock Exchange Group Holdings (Italy) Ltd (Londýn) (v zastúpení: O. Brouwer, A. Pliego Selie, a A. von Bonin, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej C(2019) 2526 Final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň podľa článku 134 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, a to vrátane trov konania akýchkoľvek vedľajších účastníkov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia a nedostatočne odôvodnila svoje rozhodnutie, pokiaľ ide o identifikáciu referenčného rámca v napadnutom rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia a nedostatočne odôvodnila svoje rozhodnutie, keď v napadnutom rozhodnutí nesprávne charakterizovala oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností ako odchýlku od bežného fungovania referenčného systému.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď v napadnutom rozhodnutí dospela k záveru, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností vytvára diskrimináciu medzi hospodárskymi subjektmi.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď v napadnutom rozhodnutí dospela k záveru, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností nie je odôvodnené povahou ani celkovou štruktúrou referenčného systému.


title: Vec T-592/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – Wywiał-Prząda/Komisia („Verejná služba – Zmluvní zamestnanci – Odmena – Rozhodnutie, ktorým sa zamieta príspevok na expatriáciu – Článok 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII k služobnému poriadku – Práca vykonávaná pre iný štát – Diplomatický štatút – Päťročné referenčné obdobie“)

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/45

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – Wywiał-Prząda/Komisia
      (Vec T-592/18) (1)

      („Verejná služba - Zmluvní zamestnanci - Odmena - Rozhodnutie, ktorým sa zamieta príspevok na expatriáciu - Článok 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII k služobnému poriadku - Práca vykonávaná pre iný štát - Diplomatický štatút - Päťročné referenčné obdobie“)
      (2020/C 19/53)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Katarzyna Wywiał-Prząda (Wezembeek-Oppem, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Bohr a D. Milanowska, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie z 23. novembra 2017, ktorým bol žalobkyni zamietnutý nárok na príspevok na expatriáciu

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Pani Katarzyna Wywiał-Prząda je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 427, 26.11.2018.


title: Vec C-812/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) 4. novembra 2019 – Danske Bank A/S/Skatteverket

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/33

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) 4. novembra 2019 – Danske Bank A/S/Skatteverket
      (Vec C-812/19)
      (2020/C 19/34)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial

         Žalovaný: Skatteverket

         Prejudiciálna otázka

      Je švédska pobočka banky so sídlom v inom členskom štáte nezávislou zdaniteľnou osobou v prípade, že hlavná prevádzkareň poskytuje tejto pobočke služby a náklady za ne znáša pobočka, pričom hlavná prevádzkareň je súčasťou skupiny na účely DPH v inom členskom štáte, kým švédska pobočka nie je členom nijakej švédskej skupiny na účely DPH? (1)

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1)


title: Vec C-92/16: Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 3. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no1 de Fuenlabrada – Španielsko) – Bankia SA/Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez, Sheyla-Jeanneth Felix Caiza (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana spotrebiteľa – Smernica 93/13/EHS – Články 6 a 7 – Nekalé podmienky v spotrebiteľských zmluvách – Podmienka týkajúca sa predčasnej splatnosti v zmluve o hypotekárnom úvere – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Zhodná otázka s otázkou, o ktorej už Súdny dvor rozhodol alebo ktorej odpoveď možno jednoznačne vyvodiť z judikatúry – Určenie čiastočne nekalej povahy – Právomoci vnútroštátneho súdu pri existencii podmienky považovanej za „nekalú“ – Nahradenie nekalej podmienky ustanovením vnútroštátneho práva – Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Zjavne neprípustná otázka)

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/2

      Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 3. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no1 de Fuenlabrada – Španielsko) – Bankia SA/Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez, Sheyla-Jeanneth Felix Caiza
      (Vec C-92/16) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana spotrebiteľa - Smernica 93/13/EHS - Články 6 a 7 - Nekalé podmienky v spotrebiteľských zmluvách - Podmienka týkajúca sa predčasnej splatnosti v zmluve o hypotekárnom úvere - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Zhodná otázka s otázkou, o ktorej už Súdny dvor rozhodol alebo ktorej odpoveď možno jednoznačne vyvodiť z judikatúry - Určenie čiastočne nekalej povahy - Právomoci vnútroštátneho súdu pri existencii podmienky považovanej za „nekalú“ - Nahradenie nekalej podmienky ustanovením vnútroštátneho práva - Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Zjavne neprípustná otázka)
      (2020/C 19/02)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia no1 de Fuenlabrada

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bankia SA

         Žalovaní: Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez, Sheyla-Jeanneth Felix Caiza

         Výrok

      Články 6 a 7 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách sa majú vykladať v tom zmysle, že na jednej strane bránia tomu, aby podmienka týkajúca sa predčasnej splatnosti v zmluve o hypotekárnom úvere, ktorá sa považuje za nekalú, bola zachovaná čiastočne, na základe zrušenia vnútroštátnym súdom prvkov, ktoré ju robia nekalou. Naopak, tieto články nebránia tomu, aby vnútroštátny súd napravil neplatnosť takejto nekalej podmienky, ktorej znenie vychádza z uplatniteľného právneho predpisu v prípade súhlasu zmluvných strán zmluvy, tak, že ju nahradí novým znením tohto právneho predpisu zavedeného po uzavretí zmluvy, ak predmetná zmluva nemôže ďalej existovať v prípade odstránenia tejto nekalej podmienky a zrušenie tejto zmluvy v celom rozsahu vystavuje spotrebiteľa obzvlášť škodlivým dôsledkom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 156, 2.5.2016.


title: Vec T-642/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopimed) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známy Európskej únie DermoFaes Atopimed – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie Dermowas – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/46

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopimed)
      (Vec T-642/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známy Európskej únie DermoFaes Atopimed - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie Dermowas - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2020/C 19/54)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Nemecko) (v zastúpení: A. Thünken, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Španielsko) (v zastúpení: A. Vela Ballesteros a S. Fernandez Malvar, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 11. júla 2018 (vec R 1365/2017-2), ktoré sa týkalo námietkového konania medzi spoločnosťami Dr. August Wolff a Faes Farma

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a spoločnosti Faes Farma, SA, vrátane nevyhnutných trov, ktoré tejto spoločnosti vznikli v konaní pred odvolacím senátom EUIPO.

         (1)  Ú. v. EÚ C 4, 7.1.2019.


title: Vec C-777/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Paris (Francúzsko) 22. októbra 2019 – XZ, YY/BNP Paribas Personal Finance SA

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Paris (Francúzsko) 22. októbra 2019 – XZ, YY/BNP Paribas Personal Finance SA
      (Vec C-777/19)
      (2020/C 19/25)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal de grande instance de Paris

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: XZ, YY

         Žalovaná: BNP Paribas Personal Finance SA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni smernica 93/13 (1), vykladaná z hľadiska zásady efektivity, za okolností, akými sú okolnosti veci samej, uplatneniu pravidiel premlčania v týchto prípadoch: a) pokiaľ ide o vyhlásenie podmienky za nekalú; b) pokiaľ ide o prípadné vrátenie finančných prostriedkov; c) pokiaľ je spotrebiteľ navrhovateľom, a d) pokiaľ je spotrebiteľ odporcom, a to vrátane uplatnenia vzájomnej žaloby?

                  2.

                  V prípade úplne alebo čiastočne zápornej odpovede na prvú otázku, bráni smernica 93/13, vykladaná z hľadiska zásady efektivity, za okolností, akými sú okolnosti veci samej, uplatneniu vnútroštátnej judikatúry, ktorá za začiatok plynutia premlčacej lehoty stanovuje deň prijatia ponuky úveru, a nie deň, keď vznikli vážne finančné problémy?

                  3.

                  Patria také podmienky, ktorými sú podmienky, o aké ide v spore vo veci samej, a ktoré okrem iného stanovujú, že švajčiarsky frank je zúčtovacou menou a euro je platobnou menou, čo má za dôsledok to, že dlžník znáša kurzové riziko, do hlavného predmetu zmluvy v zmysle článku 4 ods. 2 smernice 93/13, a to za okolností, že sa nespochybňuje výška poplatkov za zmenu meny a existujú podmienky, ktoré stanovujú možnosť dlžníka využiť v presne stanovených dňoch konverziu na eurá podľa vopred stanoveného vzorca?

                  4.

                  Bráni smernica 93/13, vykladaná z hľadiska zásady efektivity práva Spoločenstva, vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej sú určitá podmienka alebo celý rad podmienok, akými sú podmienky, o aké ide vo veci samej, „zrozumiteľné“ v zmysle smernice, z dôvodov, že:

                              —

                              v predbežnej ponuke úveru sa podrobne popisujú transakcie spočívajúce v prepočte podľa menového kurzu, ku ktorým dochádza v priebehu existencie úveru, a uvádza sa v nej, že výmenným kurzom eur oproti švajčiarskym frankom bude kurz, ktorý je uplatniteľný dva pracovné dni pred dňom, keď nastane udalosť, na základe ktorej dochádza k transakcii, a ktorý je zverejnený na stránke Európskej centrálnej banky,

                              —

                              v ponuke sa uvádza, že dlžník súhlasí s takými transakciami spočívajúcimi v prepočte zo švajčiarskych frankov na eurá a z eur na švajčiarske franky podľa menového kurzu, ktoré sú potrebné na fungovanie a splácanie úveru, a že veriteľ vykoná konverziu zostatku mesačných úhrad na švajčiarske franky po zaplatení poplatkov spojených s úverom,

                              —

                              v ponuke sa uvádza, že ak z transakcie spočívajúcej v prepočte podľa menového kurzu vyplýva v čase splatnosti nižšia suma vo švajčiarskych frankoch, ktorá je vymáhateľná, amortizácia kapitálu bude pomalšia a prípadná časť neamortizovaného kapitálu sa z titulu splatnosti zaúčtuje ako debetný zostatok účtu vo švajčiarskych frankoch, a že sa upresňuje, že amortizácia kapitálu úveru sa bude vyvíjať v závislosti od výkyvov výmenného kurzu, uplatňovaného na mesačné úhrady, smerom nahor alebo nadol, že tento vývoj môže spôsobiť predĺženie alebo skrátenie doby amortizácie úveru, a prípadne zmeniť celkové náklady súvisiace so splatením úveru,

                              —

                              v článkoch „vnútorný účet v eurách“ a „vnútorný účet vo švajčiarskych frankoch“ sa podrobne popisujú transakcie uskutočňované pri každej platbe splátky úveru ako kreditná alebo debetná operácia na každom účte a v zmluve sa prehľadne vysvetľuje konkrétne fungovanie mechanizmu konverzie cudzej meny; a teda že v ponuke nie je predovšetkým žiadna výslovná zmienka o „kurzovom riziku“, ktoré znáša dlžník vzhľadom na to, že svoje príjmy nepoberá v zúčtovacej mene, a ani výslovná zmienka o „riziku súvisiacom s úrokovými sadzbami“?

                  5.

                  V prípade kladnej odpovede na štvrtú otázku, bráni smernica 93/13, vykladaná z hľadiska zásady efektivity práva Spoločenstva, vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej sú určitá podmienka alebo celý rad podmienok, akými sú podmienky, o aké ide vo veci samej, „zrozumiteľné“ v zmysle smernice, pokiaľ sa iba k prvkom uvedeným vo štvrtej otázke pridáva simulácia poklesu meny, v ktorej sa uhrádzajú splátky, o 5,29 % v porovnaní so zúčtovacou menou, v zmluve na počiatočnú dobu 25 rokov, a bez ďalšieho zmienenia takých pojmov, akými sú „riziko“ alebo „problém“?

                  6.

                  Znáša dôkazné bremeno spojené s preukázaním „zrozumiteľnosti“ podmienky v zmysle smernice 93/13, a to aj pokiaľ ide o okolnosti, za akých došlo k uzavretiu zmluvy, predajca resp. dodávateľ, alebo spotrebiteľ?

                  7.

                  Pokiaľ dôkazné bremeno spojené s preukázaním zrozumiteľnosti podmienky znáša predajca resp. dodávateľ, bráni smernica 93/13 vnútroštátnej judikatúre, v ktorej sa usudzuje, že v prípade existencie dokumentov týkajúcich sa techník predaja prináleží dlžníkom, aby preukázali jednak to, že boli príjemcami informácií obsiahnutých v týchto dokumentoch, a jednak to, že im ich adresovala práve banka, alebo naopak, vyžaduje uvedená smernica, aby tento dôkazný materiál zakladal domnienku toho, že informácie obsiahnuté v týchto dokumentoch sa dlžníkom poskytli, a to vrátane ústneho poskytnutia, t. j. jednoduchú domnienku, vyvrátenie ktorej prináleží predajcovi resp. dodávateľovi, ktorí musia zodpovedať za informácie oznámené prostredníctvom sprostredkovateľov, ktorých si vybrali?

                  8.

                  Môže sa existencia značnej nerovnováhy charakterizovať v zmluve, akou je zmluva, o akú ide vo veci samej, v ktorej obidve strany znášajú kurzové riziko, pokiaľ jednak predajca resp. dodávateľ má v porovnaní so spotrebiteľom lepšie možnosti predvídať kurzové riziko, a jednak je riziko, ktoré znáša predajca resp. dodávateľ, obmedzené hornou hranicou, zatiaľ čo riziko, ktoré znáša spotrebiteľ, takto obmedzené nie je?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-821/19: Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Európska komisia/Maďarsko

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/34

      Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Európska komisia/Maďarsko
      (Vec C-821/19)
      (2020/C 19/36)
      Jazyk konania: maďarčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Condou-Durande, J. Tomkin, a A. Tokár, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Maďarsko

         Návrhy žalobkyne

      Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

                  a)

                  rozhodol, že:

                              —

                              Maďarsko tým, že zaviedlo nový dôvod neprípustnosti žiadosti o azyl popri dôvodom neprípustnosti výslovne stanovených v smernici 2013/32/EÚ, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 33 ods. 2 uvedenej smernice;

                              —

                              Maďarsko tým, že prijalo opatrenia na označenie organizačnej činnosti vyvíjanej na účely umožnenia začatia azylového konania osobám, ktoré nespĺňajú požiadavky stanovené vnútroštátnym právom v oblasti azylu, za skutkovú podstatu trestného činu a ktoré stanovujú povinnosť prijať obmedzujúce opatrenia voči osobám obvineným z takéhoto trestného činu alebo odsúdeným z takéhoto trestného činu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 8 ods. 2, článku 12 ods. 1 písm. c) a článku 22 ods. 1 smernice 2013/32/EÚ, ako aj článku 10 ods. 4 smernice 2013/33/EÚ;

                  b)

                  uložil Maďarsku povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Maďarsko od obdobia, keď sa v roku 2015 náhle zvýšil počet žiadostí o azyl, niekoľkokrát zmenilo svoj azylový systém. V roku 2018 došlo k podstatným zmenám maďarskej právnej úpravy v oblasti azylového práva. Dňa 20. júna 2018 schválil maďarský parlament az egyes törvényeknek a jogellenes bevándorlás elleni intézkedésekkel kapcsolatos módosításáról szóló 2018. évi VI. törvény (zákon v. VI z roku 2018 o zmene niektorých zákonov v súvislosti s opatreniami proti nezákonnému prisťahovalectvu) a siedmu zmenu maďarskej Ústavy. Tento súbor legislatívnych opatrení je známy aj ako zákon „Stop Soros“. V dôsledku týchto zmien sa ešte viac zúžil okruh osôb, ktoré môžu mať právo na azyl, keďže na základe zmeny zákona o práve na azyl sa žiadosť považuje za neprípustnú, keď žiadať pricestoval na územie Maďarska cez krajinu, v ktorej nebol prenasledovaný, ani mu priamo nehrozilo, že bude prenasledovaný. V rovnakom smere bol zmenený aj Büntető Törvénykönyv (Trestný zákon). V tomto zákone bola za skutkovú podstatu trestného činu označená organizačná činnosť, ktorej účelom je umožniť začatie azylových konaní osobám, ktoré v krajine svojho pôvodu, v krajine svojho obvyklého bydliska alebo v inej krajine, cez ktorú pricestovali [do Maďarska] nie sú z dôvodu rasových, národnostných, príslušnosti k určitým spoločenským vrstvám, náboženských alebo zastávania určitých politických názorov prenasledované alebo nemajú odôvodnený strach z priameho prenasledovania.
      Komisia sa domnievala, že právna úprava prijatá v roku 2018 je v rozpore s právom Únie, a tak proti Maďarsku začala konanie o nesplnení povinnosti. Vzhľadom na to, že tvrdenia prednesené Maďarskom počas postupu pred začatím súdneho konania nerozptýlili pochybnosti Komisie, Komisia sa rozhodla predložiť vec Súdnemu dvoru.


title: Vec C-847/19 P: Odvolanie podané 20. novembra 2019: Achemos Grupė UAB, Achema AB proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 12. septembra 2019 vo veci T-417/16, Achemos Grupė a Achema AB/Komisia

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/35

      Odvolanie podané 20. novembra 2019: Achemos Grupė UAB, Achema AB proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 12. septembra 2019 vo veci T-417/16, Achemos Grupė a Achema AB/Komisia
      (Vec C-847/19 P)
      (2020/C 19/37)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Achemos Grupė UAB, Achema AB (v zastúpení: R. Martens, avocat, V. Ostrovskis, advokatas)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Litovská republika, Klaipėdos Nafta AB

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil body 1 a 2 výroku napadnutého rozsudku,

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu, alebo alternatívne sám rozhodol o žalobe v prvostupňovom konaní a v celom rozsahu zrušil napadnuté rozhodnutie (1),

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

                  1.

                  Prvý odvolací dôvod: porušenie článku 263 ZFEÚ v spojení s článkom 256 ods. 1 ZFEÚ a povinnosti odôvodnenia, pretože Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v tom, že neposúdil informácie, z ktorých Komisia vychádzala pri prijímaní rozhodnutia, hoci náležité preskúmanie zákonnosti rozhodnutia Komisie Všeobecným súdom si vyžaduje overenie vecnej správnosti, z ktorých Komisia vychádza, ich vierohodnosti a súdržnosti.

                  2.

                  Druhý odvolací dôvod: porušenie článku 41 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie (právo na riadnu správu) a článku 12 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (2) v spojení s článkom 5 toho istého nariadenia, ktoré spočíva v nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa Všeobecný súd dopustil tým, že odvolateľkám vytýkal, že v priebehu predbežného preskúmavania Komisii neposkytli informácie, hoci z povinnosti vykonať náležité a nestranné preskúmanie a práva na riadnu správu vyplýva, že povinnosť zabezpečiť čo najúplnejšie a najspoľahlivejšie informácie má Komisia.

                  3.

                  Tretí odvolací dôvod: porušenie článku 296 ods. 2 ZFEÚ, článku 41 ods. 1 a 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie a povinnosti uviesť odôvodnenie, ktoré spočíva v tom, že Všeobecný súd jasne a jednoznačne neuviedol dôvody, pre ktoré mohol byť projekt LNG vyňatý z pôsobnosti článku 14 smernice 2004/18/ES (3) a zadaný priamo spoločnosti Klaipėdos Nafta, hoci z povinnosti Všeobecného súdu uviesť odôvodnenie vyplýva, že svoje tvrdenia mal uviesť takým spôsobom, aby sa odvolateľky mohli oboznámiť s dôvodmi prijatého rozhodnutia.

         (1)  Rozhodnutie Komisie C(2013) 7884 final z 20. novembra 2013, ktorým sa štátna pomoc SA.36740 (2013/NN), ktorú Litva poskytla spoločnosti Klaipedos Nafta, vyhlásila za nezlučiteľnú s vnútorným trhom (Ú. v. EÚ 2016, C 161, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. ES L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132).


title: Vec C-486/16: Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 3. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no6 de Alicante – Španielsko) – Bankia SA/Alfredo Sánchez Martínez, Sandra Sánchez Triviño (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana spotrebiteľov – Smernica 93/13/EHS – Články 6 a 7 – Nekalé podmienky v spotrebiteľských zmluvách – Podmienka týkajúca sa predčasnej splatnosti v zmluve o hypotekárnom úvere – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Otázka, ktorá sa zhoduje s otázkou, o ktorej už Súdny dvor rozhodoval, alebo na ktorú možno odpoveď jasne vyvodiť z judikatúry – Právomoci vnútroštátneho súdu pri existencii podmienky považovanej za „nekalú“ – Nahradenie nekalej podmienky ustanovením vnútroštátneho práva – Zásada efektivity – Zásada procesnej autonómie)

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/4

      Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 3. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no6 de Alicante – Španielsko) – Bankia SA/Alfredo Sánchez Martínez, Sandra Sánchez Triviño
      (Vec C-486/16) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana spotrebiteľov - Smernica 93/13/EHS - Články 6 a 7 - Nekalé podmienky v spotrebiteľských zmluvách - Podmienka týkajúca sa predčasnej splatnosti v zmluve o hypotekárnom úvere - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Otázka, ktorá sa zhoduje s otázkou, o ktorej už Súdny dvor rozhodoval, alebo na ktorú možno odpoveď jasne vyvodiť z judikatúry - Právomoci vnútroštátneho súdu pri existencii podmienky považovanej za „nekalú“ - Nahradenie nekalej podmienky ustanovením vnútroštátneho práva - Zásada efektivity - Zásada procesnej autonómie)
      (2020/C 19/04)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bankia SA

         Žalovaný: Alfredo Sánchez Martínez, Sandra Sánchez Triviño

         Výrok

      Článok 7 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách a zásada efektivity sa majú za takých okolností, o aké ide vo veci samej, vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby vnútroštátny prvostupňový súd bol viazaný rozsudkom odvolacieho súdu, ktorým sa nariaďuje začatie výkonu rozhodnutia s ohľadom na závažnosť nesplnenia povinností spotrebiteľa vyplývajúcich zo zmluvy o hypotekárnom úvere, hoci táto zmluva obsahuje podmienku vyhlásenú za nekalú v predchádzajúcom rozsudku, ktorý nadobudol právoplatnosť, ale vo vnútroštátnom práve nemá právnu silu rozhodnutej veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 441, 28.11.2016.


title: Vec T-643/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známy Európskej únie DermoFaes – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie Dermowas – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/46

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. novembra 2019 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes)
      (Vec T-643/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známy Európskej únie DermoFaes - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie Dermowas - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2020/C 19/55)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Nemecko) (v zastúpení: A. Thünken, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Španielsko) (v zastúpení: A. Vela Ballesteros a S. Fernandez Malvar, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 14. júna 2018 (vec R 1842/2017-2), ktoré sa týkalo námietkového konania medzi spoločnosťami Dr. August Wolff a Faes Farma

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a spoločnosti Faes Farma, SA, vrátane nevyhnutných trov, ktoré tejto spoločnosti vznikli v konaní pred odvolacím senátom EUIPO.

         (1)  Ú. v. EÚ C 16, 14.1.2019.


title: Vec C-849/19: Žaloba podaná 21. novembra 2019 – Európska komisia/Helénska republika

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/36

      Žaloba podaná 21. novembra 2019 – Európska komisia/Helénska republika
      (Vec C-849/19)
      (2020/C 19/38)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Bouchagiar, C. Hermes)

         Žalovaná: Helénska republika

         Návrhy žalobkyne

      Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  určil, že Helénska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 4 ods. 4 a článku 6 ods. 1 smernice 92/43/EHS (1), ako aj Zmluvy o fungovaní Európskej únie tým, že v stanovených lehotách neprijala všetky opatrenia nevyhnutné na stanovenie primeraných cieľov ochrany a primeraných ochranných opatrení vo vzťahu k 239 lokalitám európskeho významu, ktoré sa nachádzajú na gréckom území a sú uvedené v rozhodnutí Komisie 2006/613/ES z 19. júla 2006 (2),

                  —

                  uložil Helénskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Európska komisia tvrdí, že Helénska republika v stanovených lehotách nestanovila primerané povinnosti ochrany vo vzťahu k 239 lokalitám európskeho významu, ktoré sa nachádzajú na gréckom území.
      Okrem toho Európska komisia tvrdí, že Helénska republika v stanovených lehotách nestanovila primerané ochranné opatrenia vo vzťahu k 239 lokalitám európskeho významu, ktoré sa nachádzajú na gréckom území.
      Z týchto dôvodov Helénska republika podľa nej porušila článok 4 ods. 4 a článok 6 ods. 1 smernice 92/43/EHS, ako aj Zmluvu o fungovaní Európskej únie.

         (1)  Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102).

         (2)  Rozhodnutie Komisie 2006/613/ES z 19. júla 2006, ktorým sa v súlade so smernicou Rady 92/43/EHS prijíma zoznam území európskeho významu pre stredomorskú biogeografickú oblasť (Ú. v. EÚ L 259, 2006, s. 1).


title: Vec C-801/18: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 5. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil supérieur de la Sécurité sociale – Luxembursko) – EU/Caisse pour l’avenir des enfants (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Voľný pohyb pracovníkov – Rovnosť zaobchádzania – Článok 45 ZFEÚ – Nariadenie (ES) č. 883/2004 – Článok 4 – Dohovor o sociálnom zabezpečení uzatvorený medzi členským štátom zamestnania a treťou krajinou – Rodinné dávky – Uplatnenie na cezhraničného pracovníka, ktorý nie je ani štátnym príslušníkom, ani rezidentom jedného zo zmluvných štátov dohovoru)

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/4

      Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 5. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil supérieur de la Sécurité sociale – Luxembursko) – EU/Caisse pour l’avenir des enfants
      (Vec C-801/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Voľný pohyb pracovníkov - Rovnosť zaobchádzania - Článok 45 ZFEÚ - Nariadenie (ES) č. 883/2004 - Článok 4 - Dohovor o sociálnom zabezpečení uzatvorený medzi členským štátom zamestnania a treťou krajinou - Rodinné dávky - Uplatnenie na cezhraničného pracovníka, ktorý nie je ani štátnym príslušníkom, ani rezidentom jedného zo zmluvných štátov dohovoru)
      (2020/C 19/05)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil supérieur de la Sécurité sociale

         Účastníci konania

         Žalobca: EU

         Žalovaný: Caisse pour l’avenir des enfants

         Výrok

      Článok 45 ZFEÚ v spojení s článkom 4 nariadenia (ES) Európskeho parlamentu a Rady č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby príslušné orgány prvého členského štátu odmietli štátnemu príslušníkovi druhého členského štátu, ktorý pracuje v prvom členskom štáte bez toho, aby tam mal bydlisko, vyplácať rodinné dávky na jeho dieťa, ktoré býva v tretej krajine so svojou matkou, keď v prípade, že sú dané tie isté podmienky na poskytnutie uvedených dávok, tieto orgány nárok na rodinné dávky priznávajú svojim vlastným štátnym príslušníkom a rezidentom na základe dvojstranného medzinárodného dohovoru uzatvoreného medzi prvým členským štátom a touto treťou krajinou s výnimkou prípadu, že tieto orgány majú objektívny dôvod na odmietnutie vyplácania takýchto dávok.

         (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.3.2019.


title: Vec C-779/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Paris (Francúzsko) 22. októbra 2019 – AV/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Paris (Francúzsko) 22. októbra 2019 – AV/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République
      (Vec C-779/19)
      (2020/C 19/27)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal de grande instance de Paris

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: AV

         Žalovaní: BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni smernica 93/13 (1), vykladaná z hľadiska zásady efektivity, za okolností, akými sú okolnosti veci samej, uplatneniu pravidiel premlčania v týchto prípadoch: a) pokiaľ ide o vyhlásenie podmienky za nekalú; b) pokiaľ ide o prípadné vrátenie finančných prostriedkov; c) pokiaľ je spotrebiteľ navrhovateľom, a d) pokiaľ je spotrebiteľ odporcom, a to vrátane uplatnenia vzájomnej žaloby?

                  2.

                  V prípade úplne alebo čiastočne zápornej odpovede na prvú otázku, bráni smernica 93/13, vykladaná z hľadiska zásady efektivity, za okolností, akými sú okolnosti veci samej, uplatneniu vnútroštátnej judikatúry, ktorá za začiatok plynutia premlčacej lehoty stanovuje deň prijatia ponuky úveru, a nie deň, keď vznikli vážne finančné problémy?

                  3.

                  Patria také podmienky, ktorými sú podmienky, o aké ide v spore vo veci samej, a ktoré okrem iného stanovujú, že švajčiarsky frank je zúčtovacou menou a euro je platobnou menou, čo má za dôsledok to, že dlžník znáša kurzové riziko, do hlavného predmetu zmluvy v zmysle článku 4 ods. 2 smernice 93/13, a to za okolností, že sa nespochybňuje výška poplatkov za zmenu meny a existujú podmienky, ktoré stanovujú možnosť dlžníka využiť v presne stanovených dňoch konverziu na eurá podľa vopred stanoveného vzorca?

                  4.

                  Bráni smernica 93/13, vykladaná z hľadiska zásady efektivity práva Spoločenstva, vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej sú určitá podmienka alebo celý rad podmienok, akými sú podmienky, o aké ide vo veci samej, „zrozumiteľné“ v zmysle smernice, z dôvodov, že:

                              —

                              v predbežnej ponuke úveru sa podrobne popisujú transakcie spočívajúce v prepočte podľa menového kurzu, ku ktorým dochádza v priebehu existencie úveru, a uvádza sa v nej, že výmenným kurzom eur oproti švajčiarskym frankom bude kurz, ktorý je uplatniteľný dva pracovné dni pred dňom, keď nastane udalosť, na základe ktorej dochádza k transakcii, a ktorý je zverejnený na stránke Európskej centrálnej banky,

                              —

                              v ponuke sa uvádza, že dlžník súhlasí s takými transakciami spočívajúcimi v prepočte zo švajčiarskych frankov na eurá a z eur na švajčiarske franky podľa menového kurzu, ktoré sú potrebné na fungovanie a splácanie úveru, a že veriteľ vykoná konverziu zostatku mesačných úhrad na švajčiarske franky po zaplatení poplatkov spojených s úverom,

                              —

                              v ponuke sa uvádza, že ak z transakcie spočívajúcej v prepočte podľa menového kurzu vyplýva v čase splatnosti nižšia suma vo švajčiarskych frankoch, ktorá je vymáhateľná, amortizácia kapitálu bude pomalšia a prípadná časť neamortizovaného kapitálu sa z titulu splatnosti zaúčtuje ako debetný zostatok účtu vo švajčiarskych frankoch, a že sa upresňuje, že amortizácia kapitálu úveru sa bude vyvíjať v závislosti od výkyvov výmenného kurzu, uplatňovaného na mesačné úhrady, smerom nahor alebo nadol, že tento vývoj môže spôsobiť predĺženie alebo skrátenie doby amortizácie úveru, a prípadne zmeniť celkové náklady súvisiace so splatením úveru,

                              —

                              v článkoch „vnútorný účet v eurách“ a „vnútorný účet vo švajčiarskych frankoch“ sa podrobne popisujú transakcie uskutočňované pri každej platbe splátky úveru ako kreditná alebo debetná operácia na každom účte a v zmluve sa prehľadne vysvetľuje konkrétne fungovanie mechanizmu konverzie cudzej meny; a teda že v ponuke nie je predovšetkým žiadna výslovná zmienka o „kurzovom riziku“, ktoré znáša dlžník vzhľadom na to, že svoje príjmy nepoberá v zúčtovacej mene, a ani výslovná zmienka o „riziku súvisiacom s úrokovými sadzbami“?

                  5.

                  V prípade kladnej odpovede na štvrtú otázku, bráni smernica 93/13, vykladaná z hľadiska zásady efektivity práva Spoločenstva, vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej sú určitá podmienka alebo celý rad podmienok, akými sú podmienky, o aké ide vo veci samej, „zrozumiteľné“ v zmysle smernice, pokiaľ sa iba k prvkom uvedeným vo štvrtej otázke pridáva simulácia poklesu meny, v ktorej sa uhrádzajú splátky, o 5,29 % v porovnaní so zúčtovacou menou, v zmluve na počiatočnú dobu 25 rokov, a bez ďalšieho zmienenia takých pojmov, akými sú „riziko“ alebo „problém“?

                  6.

                  Znáša dôkazné bremeno spojené s preukázaním „zrozumiteľnosti“ podmienky v zmysle smernice 93/13, a to aj pokiaľ ide o okolnosti, za akých došlo k uzavretiu zmluvy, predajca resp. dodávateľ, alebo spotrebiteľ?

                  7.

                  Pokiaľ dôkazné bremeno spojené s preukázaním zrozumiteľnosti podmienky znáša predajca resp. dodávateľ, bráni smernica 93/13 vnútroštátnej judikatúre, v ktorej sa usudzuje, že v prípade existencie dokumentov týkajúcich sa techník predaja prináleží dlžníkom, aby preukázali jednak to, že boli príjemcami informácií obsiahnutých v týchto dokumentoch, a jednak to, že im ich adresovala práve banka, alebo naopak, vyžaduje uvedená smernica, aby tento dôkazný materiál zakladal domnienku toho, že informácie obsiahnuté v týchto dokumentoch sa dlžníkom poskytli, a to vrátane ústneho poskytnutia, t. j. jednoduchú domnienku, vyvrátenie ktorej prináleží predajcovi resp. dodávateľovi, ktorí musia zodpovedať za informácie oznámené prostredníctvom sprostredkovateľov, ktorých si vybrali?

                  8.

                  Môže sa existencia značnej nerovnováhy charakterizovať v zmluve, akou je zmluva, o akú ide vo veci samej, v ktorej obidve strany znášajú kurzové riziko, pokiaľ jednak predajca resp. dodávateľ má v porovnaní so spotrebiteľom lepšie možnosti predvídať kurzové riziko, a jednak je riziko, ktoré znáša predajca resp. dodávateľ, obmedzené hornou hranicou, zatiaľ čo riziko, ktoré znáša spotrebiteľ, takto obmedzené nie je?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec T-731/19: Žaloba podaná 29. októbra 2019 – Arris Global/Komisia

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/57

      Žaloba podaná 29. októbra 2019 – Arris Global/Komisia
      (Vec T-731/19)
      (2020/C 19/69)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Arris Global Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkyne.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nie len režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ - Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnená povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v uvedenej kapitole 9, ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú má žalobkyňa podľa článku 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bode 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje kategória príjemcov zahŕňajúca aj žalobkyňu, ktorá podľa nej získala pomoc, ktorá má byť podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia vrátená.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec C-856/19: Žaloba podaná 25. novembra 2019 – Európska komisia/Maďarsko

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/37

      Žaloba podaná 25. novembra 2019 – Európska komisia/Maďarsko
      (Vec C-856/19)
      (2020/C 19/39)
      Jazyk konania: maďarčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Perrin a A. Sipos, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Maďarsko

         Návrhy žalobkyne

      Komisia navrhuje, aby Súdny dvor

                  —

                  určil, že Maďarsko nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 10 ods. 2 a 3 smernice Rady 2011/64/EÚ z 21. júna 2011 o štruktúre a sadzbách spotrebnej dane z tabakových výrobkov (1), keďže po uplynutí prechodného obdobia 31. decembra 2017 uplatňovalo celkovú spotrebnú daň v nižšej sadzbe ako 60 % váženej priemernej maloobchodnej ceny cigariet, ktoré boli uvedené do daňového voľného obehu a vyberalo z 1 000 cigariet spotrebnú daň nižšiu ako 115 eur, a

                  —

                  zaviazal Maďarsko na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Článok 10 ods. 2 smernice Rady 2011/64/EÚ z 21. júna 2011 o štruktúre a sadzbách spotrebnej dane z tabakových výrobkov stanovuje, že od 1. januára 2014 predstavuje celková spotrebná daň z cigariet minimálne 60 % váženej priemernej maloobchodnej ceny cigariet uvedených do daňového voľného obehu, iba ak je spotrebná daň z 1 000 cigariet aspoň 115 eur. Vzhľadom na to, že Maďarsko vyberá spotrebnú daň nižšiu ako 115 eur z 1 000 cigariet, sa vyžadovalo, aby uplatňovalo sadzbu spotrebnej dane rovnajúci sa alebo vyššiu ako 60 % váženej priemernej ceny.
      Na účely dosiahnutia tejto sadzby spotrebnej dane bolo Maďarsku a siedmym ďalším členským štátom poskytnuté prechodné obdobie, ktoré uplynulo 31. decembra 2017. Podľa článku 10 ods. 2 a 3 smernice 2011/64/EÚ mali tieto členské štáty dosiahnuť stanovenú sadzbu spotrebnej dane na konci tohto obdobia.
      Komisia sa domnieva, že Maďarsko nedosiahlo sadzby spotrebnej dane stanovené v článku 10 ods. 2 a 3 smernice 2011/64/EÚ na konci prechodného obdobia a od 31. decembra 2017 vyberá spotrebnú daň v nižšej sadzbe, ako je sadzba stanovená v smernici.

         (1)  Smernica Rady 2011/64/EÚ z 21. júna 2011 o štruktúre a sadzbách spotrebnej dane z tabakových výrobkov (Ú. v. EÚ L 176, 2011, s. 24).


title: Vec C-262/19: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 11. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Polymeles Protodikeio Athinon – Grécko) – RM, SN/Agrotiki Trapeza Ellados (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Štátna pomoc – Zriadenie hypotekárnych záložných práv na účely zabezpečenia bankových úverov poskytnutých poľnohospodárom – Vnútroštátna právna úprava obmedzujúca výšku sumy, pre ktorú sú zriadené hypotekárne záložné práva – Nedostatočné uvedenie dôvodov, na základe ktorých má vnútroštátny súd pochybnosti o výklade práva Únie – Zjavná neprípustnosť)

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/5

      Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 11. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Polymeles Protodikeio Athinon – Grécko) – RM, SN/Agrotiki Trapeza Ellados
      (Vec C-262/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Štátna pomoc - Zriadenie hypotekárnych záložných práv na účely zabezpečenia bankových úverov poskytnutých poľnohospodárom - Vnútroštátna právna úprava obmedzujúca výšku sumy, pre ktorú sú zriadené hypotekárne záložné práva - Nedostatočné uvedenie dôvodov, na základe ktorých má vnútroštátny súd pochybnosti o výklade práva Únie - Zjavná neprípustnosť)
      (2020/C 19/06)
      Jazyk konania: gréčtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Účastníci konania

         Žalobcovia: RM, SN

         Žalovaná: Agrotiki Trapeza Ellados

         Výrok

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozhodnutím Polymeles Protodikeio Athinon (Súd prvého stupňa v Aténach, Grécko) z 8. februára 2019 je zjavne neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 187, 3.6.2019.


title: Vec C-569/17: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 10. júla 2019 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo, vedľajší účastník konania: Francúzska republika

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/38

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 10. júla 2019 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo, vedľajší účastník konania: Francúzska republika
      (Vec C-569/17) (1)

      (2020/C 19/40)
      Jazyk konania: španielčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 392, 20.11.2017.


title: Vec T-79/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 18. novembra 2019 – Lantmännen a Lantmännen Agroetanol/Komisia

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/58

      Uznesenie Všeobecného súdu z 18. novembra 2019 – Lantmännen a Lantmännen Agroetanol/Komisia
      (Vec T-79/19) (1)

      (2020/C 19/70)
      Jazyk konania: angličtina
      Predseda ôsmej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 131, 8.4.2019.


title: Vec C-580/18 P: Uznesenie predsedníčky šiestej komory Súdneho dvora zo 14. augusta 2019 – Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH/Lotte Co. Ltd, Úrad európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/38

      Uznesenie predsedníčky šiestej komory Súdneho dvora zo 14. augusta 2019 – Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH/Lotte Co. Ltd, Úrad európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
      (Vec C-580/18 P) (1)

      (2020/C 19/41)
      Jazyk konania: nemčina
      Predsedníčka šiestej komory nariadila výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec C-491/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poľsko) 27. júla 2018 – Mennica Wrocławska sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poľsko) 27. júla 2018 – Mennica Wrocławska sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Vec C-491/18)
      (2020/C 19/07)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Mennica Wrocławska sp. z o.o.

         Žalovaný: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Prejudiciálne otázky

      Bránia ustanovenia smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1), najmä jej článok 168, článok 178 písm. a) a článok 226 bod 6 tejto smernice, ako aj zásady systému dane z pridanej hodnoty, najmä zásada daňovej neutrality a zásada proporcionality, vnútroštátnej praxi, podľa ktorej sa odopiera právo na odpočítanie dane z faktúr, v ktorých je nesprávne uvedený druh dotknutých tovarov, hoci zdaniteľná osoba v rámci daňového konania (pred vydaním rozhodnutia v daňovom konaní) poskytla všetky potrebné vysvetlenia a predložila doklady, ktoré preukazujú existenciu a osobitné vlastnosti tovarov, ktoré sú predmetom transakcie, daňové orgány ich potom v daňovom konaní akceptovali a ani nebol zistený daňový podvod?


title: Vec T-537/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 12. novembra 2019 – DK/GSA

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/58

      Uznesenie Všeobecného súdu z 12. novembra 2019 – DK/GSA
      (Vec T-537/19) (1)

      (2020/C 19/71)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda siedmej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 30.9.2019.


title: Vec C-583/19 P: Odvolanie podané 30. júla 2019: Belén Bernaldo de Quirós proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 5. júna 2019 vo veci T-273/18, Belén Bernaldo de Quirós/Komisia

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/6

      Odvolanie podané 30. júla 2019: Belén Bernaldo de Quirós proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 5. júna 2019 vo veci T-273/18, Belén Bernaldo de Quirós/Komisia
      (Vec C-583/19 P)
      (2020/C 19/08)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Belén Bernaldo de Quirós (v zastúpení: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

                  —

                  zrušiť rozsudok z 5. júna 2019, Bernaldo de Quirós/Komisia (T-273/18),

                  —

                  vyhovieť návrhom podaným v prvostupňovom konaní,

                  —

                  uložiť Komisii povinnosť nahradiť všetky trovy konania na oboch inštanciách.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka na podporu svojho odvolania uvádza jediný odvolací dôvod založený na skreslení skutkového stavu, nesprávnom posúdení a na nesprávnom právnom odôvodnení.
      Odvolateľka vo svojom druhom žalobnom dôvode podanom na Všeobecnom súde uviedla porušenie zásady práva na obranu v rámci článku 3 prílohu IX služobného poriadku. Všeobecný súd rozhodol o tomto dôvode v bodoch 81 až 94 napadnutého rozsudku.
      Odvolateľka sa domnieva, že konštatovanie, ku ktorému dospel Všeobecný súd, je z vecného hľadiska nesprávne. Usudzuje, že napadnutý rozsudok je z právneho hľadiska chybné a obsahuje zjavne nesprávne posúdenie, pretože po prvé vnútorné predpisy nemôžu odôvodňovať nedodržanie ustanovenia služobného poriadku a po druhé dotknuté všeobecné vykonávacie ustanovenie (VVU) neupravuje zverenie právomocí menovaciemu orgánu. Napokon výklad ustanoví článku 3 prílohy IX služobného poriadku a článku 4 ods. 4 VVU vedie k nesprávnemu právnemu odôvodneniu.


title: Vec C-751/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 29. augusta 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) – Portugalsko) – Totalmédia – Marketing Directo e Publicidade SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/39

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 29. augusta 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) – Portugalsko) – Totalmédia – Marketing Directo e Publicidade SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Vec C-751/18) (1)

      (2020/C 19/42)
      Jazyk konania: portugalčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.3.2019.


title: Vec C-655/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Alba Julia (Rumunsko) 30. augusta 2019 – LN/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Alba Julia (Rumunsko) 30. augusta 2019 – LN/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov
      (Vec C-655/19)
      (2020/C 19/10)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Alba Julia

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odporca, žalobca v prvom stupni: LN

         Odvolateľky, žalované v prvom stupni: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni článok 2 smernice 2006/112 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) tomu, aby sa transakcia, prostredníctvom ktorej daňový poplatník, ktorý v postavení dlžníka nadobudne v rámci exekúcie nehnuteľnosť, túto nehnuteľnosť po určitom čase predá s cieľom získať späť sumu poskytnutú ako pôžičku, považovala za ekonomickú činnosť spočívajúcu vo využívaní hmotného alebo nehmotného majetku na účely získania príjmu na pokračujúcom základe?

                  2.

                  Možno subjekt, ktorý uskutočnil takúto právnu transakciu, považovať za zdaniteľnú osobu podľa článku 9 smernice 2006/112?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-709/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 25. septembra 2019 – Vereniging van Effectenbezitters/BP plc

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 25. septembra 2019 – Vereniging van Effectenbezitters/BP plc
      (Vec C-709/19)
      (2020/C 19/11)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Vereniging van Effectenbezitters

         Žalovaný: BP plc

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                              (a)

                              Má sa článok 7 bod 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach | (prepracované znenie) (Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1) vykladať v tom zmysle, že priame spôsobenie čisto majetkovej škody na investičnom účte v Holandsku alebo investičnom účte v banke a/alebo investičnej spoločnosti so sídlom v Holandsku, ktorá je následkom investičných rozhodnutí, ktoré sa prijali pod vplyvom všeobecných celosvetovo zverejnených, ale nesprávnych, neúplných a mylných informácií medzinárodného podniku kótovaného na burze, predstavuje dostatočné kolízne kritérium pre určenie medzinárodnej príslušnosti holandských súdov podľa miesta vzniku škody (miesto výsledku)?

                              (b)

                              Ak tomu tak nie je, vyžadujú sa dodatočné okolnosti, ktoré odôvodňujú právomoc holandských súdov, a o aké okolnosti pri tom ide? Postačujú dodatočné okolnosti uvedené v bode 4.2.2 návrhu na to, aby bola založená právomoc holandských súdov?

                  2.

                  Má sa na prvú otázku odpovedať inak, ak ide o kolektívnu žalobu podanú podľa článku 3:305a Burgerlijk Wetboek (Občiansky zákonník, ďalej len „BW“) združením, ktorého cieľom je podľa vnútroštátneho práva zastupovanie kolektívnych záujmov investorov, ktorí utrpeli škodu v zmysle prvej otázky, čo okrem iného vedie k tomu, že sa neurčili ani jednotlivé bydliská týchto investorov, ani osobitné okolnosti individuálnych nákupov, respektíve individuálnych rozhodnutí nepredať už vlastnené akcie?

                  3.

                  Ak majú holandské súdy podľa článku 7 bodu 2 nariadenia Brusel Ia právomoc rozhodnúť o žalobe podanej podľa článku 3:305a BW, má potom dotknutý súd podľa článku 7 bodu 2 tohto nariadenia tak medzinárodnú, ako aj vnútroštátnu miestnu právomoc rozhodnúť o všetkých nadväzujúcich individuálnych žalobách o náhrade škody podaných investormi, ktorí utrpeli škodu v zmysle prvej otázky?

                  4.

                  Ak má dotknutý holandský súd v zmysle tretej otázky síce medzinárodnú, ale nie vnútroštátnu miestnu právomoc rozhodnúť všetky individuálne žaloby o náhrade škody podané investormi, ktorí utrpeli škodu v zmysle prvej otázky, má sa potom vnútroštátna miestna právomoc určiť podľa bydliska poškodeného investora, sídla banky, v ktorej je vedený osobný účet tohto investora, alebo sídla banky, v ktorej je vedený investičný účet, alebo sa má nadviazať na iné kolízne kritérium?


title: Vec C-719/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 30. septembra 2019 – FS/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 30. septembra 2019 – FS/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Vec C-719/19)
      (2020/C 19/12)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Raad van State

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: FS

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 15 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 2004 (1)…) vykladať v tom zmysle, že rozhodnutie o vyhostení občana Únie z územia hostiteľského členského štátu vydané podľa tohto predpisu bolo vykonané a už nevyvoláva nijaké právne účinky hneď po tom, ako tento občan Únie preukázateľne opustil územie tohto hostiteľského štátu v lehote stanovenej týmto rozhodnutím na dobrovoľný odchod z územia?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Patrí tomuto občanovi Únie v prípade okamžitého návratu do hostiteľského členského štátu právo na pobyt do troch mesiacov stanovené v článku 6 ods. 1 smernice 2004/38/ES alebo môže hostiteľský členský štát vydať nové rozhodnutie o vyhostení, aby zabránil tomu, že občan Únie zakaždým na nejaké krátke obdobie vstúpi na územie hostiteľského členského štátu?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Musí sa potom tento občan Únie počas nejakého konkrétneho obdobia zdržiavať mimo územia hostiteľského členského štátu a aká je dĺžka tohto obdobia?

         (1)  S. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46.


title: Vec C-720/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Düsseldorf (Nemecko) 30. septembra 2019 – GR/Stadt Duisburg

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Düsseldorf (Nemecko) 30. septembra 2019 – GR/Stadt Duisburg
      (Vec C-720/19)
      (2020/C 19/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: GR

         Žalovaný: Stadt Duisburg

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Zanikajú rodinnému príslušníkovi tureckého pracovníka, ktorý od neho môže odvodzovať práva podľa článku 7 ods. 1 rozhodnutia Asociačnej rady č. 1/80, tieto práva, ak nadobudne štátne občianstvo prijímajúceho členského štátu a stratí doterajšie štátne občianstvo?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Môže sa rodinný príslušník tureckého pracovníka v opísanej situácií potom ďalej odvolať na práva z článku 7 rozhodnutia Asociačnej rady č. 1/80, ak štátne občianstvo prijímajúceho členského štátu opäť stratil, pretože prijal predchádzajúce štátne občianstvo?


title: Vec C-738/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 7. októbra 2019 – A/B, C

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 7. októbra 2019 – A/B, C
      (Vec C-738/19)
      (2020/C 19/14)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: A

         Žalovaní: B, C

         Prejudiciálna otázka

      Ako sa má vykladať smernica 93/13 (1) a najmä v nej upravená základná zásada kumulatívneho účinku pri posudzovaní otázky, či je náhrada, ktorú je spotrebiteľ povinný poskytnúť z dôvodu nesplnenia jeho povinností, neprimerane vysoká v zmysle bodu 1 písm. e) prílohy k tejto smernici, ak ide o ustanovenia o zmluvnej pokute, ktoré nadväzujú na rôzne druhy porušení zmluvy, ktorých sa osoby vzhľadom na ich povahu nemusia dopustiť súbežne a v prejednávanej veci sa ich ani v skutočnosti súbežne nedopustili? Je v tomto ohľade relevantné, že sa v súvislosti s porušeniami zmluvy, ktoré zakladajú povinnosť zaplatiť zmluvnú pokutu, žiada aj o náhradu škody v podobe vydania neoprávnene dosiahnutých ziskov?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 17. septembra 2019 predložil Výbor pre sťažnosti v oblasti verejného obstarávania vo veci Tak – Malbik ehf./Islandská správa ciest a pobrežia a Þróttur ehf. (Vec E-7/19)2020/C 23/09

text:
               23.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 23/9

      Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 17. septembra 2019 predložil Výbor pre sťažnosti v oblasti verejného obstarávania vo veci Tak – Malbik ehf./Islandská správa ciest a pobrežia a Þróttur ehf.
      (Vec E-7/19)
      (2020/C 23/09)
      Listom zo 17. septembra 2019, ktorý bol doručený na podateľňu Súdu EZVO 23. septembra 2019, Výbor pre sťažnosti v oblasti verejného obstarávania (kærunefnd útboðsmála) 17. septembra 2019 požiadal Súd EZVO vo veci Tak – Malbik ehf./Islandská správa ciest a pobrežia a Þróttur ehf. o poradné stanovisko k tejto otázke:

                  Považuje sa zákazka, ktorá sa má realizovať v nadväznosti na výzvu na predkladanie ponúk a v rámci ktorej sa uchádzači zaväzujú spracovať a skladovať určité suroviny poskytnuté verejným obstarávateľom a v súlade s jeho požiadavkami, za zákazku na uskutočnenie stavebných prác v zmysle smernice 2014/24/EÚ, najmä článku 2 ods. 6 a 7, alebo za zákazku na poskytnutie služieb v zmysle tejto smernice, najmä článku 2 ods. 9?


title: Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 18. októbra 2019 predložil Výbor pre sťažnosti v oblasti verejného obstarávania vo veci Scanteam AS/Vláda Nórska (Vec E-8/19)2020/C 23/10

text:
               23.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 23/10

      Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 18. októbra 2019 predložil Výbor pre sťažnosti v oblasti verejného obstarávania vo veci Scanteam AS/Vláda Nórska
      (Vec E-8/19)
      (2020/C 23/10)
      Listom z 18. októbra 2019, ktorý bol doručený na podateľňu Súdu EZVO 18. októbra 2019, Výbor pre sťažnosti v oblasti verejného obstarávania (Klagenemnda for offentlige anskaffelser) požiadal Súd EZVO vo veci Scanteam AS/Vláda Nórska o poradné stanovisko k tejto otázke:
      Vzťahuje sa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní na postupy obstarávania vykonávané diplomatickou misiou štátu EZVO v tretej krajine (mimo EHP)?


title: Žaloba združenia Abelia a spoločnosti WTW AS podaná 26. novembra 2019 proti Dozornému úradu EZVO (Vec E-9/19)2020/C 23/07

text:
               23.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 23/7

      Žaloba združenia Abelia a spoločnosti WTW AS podaná 26. novembra 2019 proti Dozornému úradu EZVO
      (Vec E-9/19)
      (2020/C 23/07)
      Združenie Abelia a spoločnosť WTW AS, ktorých zastupuje Espen Bakken, advokát z advokátskej kancelárie Arntzen de Besche Advokatfirma AS, P.O. Box 2734, Solli, 0204 Oslo, Nórsko, podali 26. novembra 2019 na Súd EZVO žalobu proti Dozornému úradu EZVO.
      Žalobcovia žiadajú Súd EZVO, aby:

                  1.

                  vyhlásil za neplatné rozhodnutie Dozorného úradu EZVO č. 57/19/COL z 10. júla 2019;

                  2.

                  nariadil Dozornému úradu EZVO zaplatenie trov konania.

         Právna a skutková podstata veci a právny základ žaloby:

                  —

                  Abelia je profesijné združenie zamestnávateľov, ktoré je členom najväčšej organizácie zamestnávateľov v Nórsku, a to NHP (Konfederácia nórskych podnikov a priemyslu).

                  —

                  Spoločnosť WTW AS, ktorá je členom profesijnej organizácie Abelia, pôsobí v oblasti vývoja softvéru a ponúka inovačné technické riešenia zákazníkom zo širokej škály segmentov podnikania. Spoločnosť WTW pôsobí aj v sektore elektronického zdravotníctva a je priamo zapojená do hospodárskej súťaže v oblasti riešení verejného elektronického zdravotníctva, ktorou sa Dozorný úrad EZVO (ďalej len „dozorný úrad“) zaoberal v napadnutom rozhodnutí.

                  —

                  Napadnuté rozhodnutie sa týka oznámeného financovania verejného subjektu povereného poskytovaním vnútroštátneho riešenia v oblasti elektronického zdravotníctva.

                  —

                  Nórska vláda nepovažovala verejne financované, vzájomne prepojené činnosti elektronického zdravotníctva za štátnu pomoc, pretože nepredstavovali „hospodárske činnosti“ v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP. Predložila však oznámenie z dôvodu právnej istoty z 3. mája 2019.

                  —

                  Dozorný úrad 10. júla 2019 prijal napadnuté rozhodnutie na základe článku 4 ods. 2 Dohody o dozore a súde, v ktorom dospel k záveru, že na základe súčasnej organizačnej štruktúry nórskeho zdravotníctva spoločnosť Norsk Helsenett SF a nórske riaditeľstvo pre elektronické zdravotníctvo nepredstavujú „podniky“ v rámci poskytovania riešení v oblasti elektronického zdravotníctva.

                  —

                  Dozorný úrad v napadnutom rozhodnutí takisto konštatoval, že oznámené opatrenia nepredstavovali pre spoločnosť Norsk Helsenett SF hospodársku výhodu v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.

                  —

                  Žalobcovia spochybňujú to, že dozorný úrad prijal napadnuté rozhodnutie týkajúce sa pomoci bez toho, aby začal formálne vyšetrovacie konanie, čím porušil procesné práva žalobcov.

                  —

                  Žalobcovia sa preto domnievajú, že Súd EZVO by mal napadnuté rozhodnutie vyhlásiť za neplatné.


title: Vec T-827/19: Žaloba podaná 2. decembra 2019 – Gaspar/Komisia

text:
               24.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/48

      Žaloba podaná 2. decembra 2019 – Gaspar/Komisia
      (Vec T-827/19)
      (2020/C 61/61)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Norbert Gaspar (Mensdorf, Luxembursko) (v zastúpení: R. Wardyn, lawyer)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 23. mája 2018, a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 11 ods. 2 prílohy VIII k Služobnému poriadku a článku 7 ods. 1 všeobecných vykonávacích ustanovení:

                              —

                              prevoditeľné roky započítateľné do dôchodku by sa mali vypočítať na základe skutočne prevedenej sumy po odpočítaním čiastky predstavujúcej zhodnotenie kapitálu medzi dňom žiadosti o prevod a skutočným dňom prevodu,

                              —

                              Úrad pre správu a úhradu individuálnych nárokov (PMO) pochybil, kedy prevoditeľné roky započítateľné do dôchodku vypočítal iba na základe sumy uvedenej vnútroštátnym úradom v predbežnom rozhodnutí, zatiaľ čo skutočne prevedená suma nezodpovedala iba kapitálovému zhodnoteniu medzi dňom žiadosti o prevod a skutočným dňom prevodu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na bezdôvodnom obohatení zo strany Únie:

                              —

                              výpočtom rokov započítateľných do dôchodku na základe predbežnej čiastky, ktorá bola následne prepočítaná a ktorá nezodpovedala iba kapitálovému zhodnotenie medzi dňom žiadosti o prevod a skutočným dňom prevodu, došlo k bezdôvodnému obohateniu na strane Únie.


title: spojené veci C-355/18 až C-357/18 a C-479/18: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 19. decembra 2019 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali Landesgericht Salzburg, Bezirksgericht für Handelssachen Wien – Rakúsko) – Barbara Rust-Hackner (C-355/18), Christian Gmoser (C-356/18), Bettina Plackner (C-357/18)/Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich a KL/UNIQA Österreich Versicherungen AG, LK/DONAU Versicherung AG Vienna Insurance Group, MJ/Allianz Elementar Lebensversicherungs-Aktiengesellschaft, NI/Allianz Elementar Lebensversicherungs-Aktiengesellschaft (C-479/18) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Slobodné poskytovanie služieb – Životné poistenie – Smernice 90/619/EHS, 92/96/EHS, 2002/83/ES a 2009/138/ES – Právo na odstúpenie od zmluvy – Nesprávne informácie o podmienkach uplatnenia práva na odstúpenie od zmluvy – Formálne náležitosti vyhlásenia o odstúpení od zmluvy – Účinky na povinnosti poisťovne – Lehota – Zánik práva na odstúpenie od zmluvy – Možnosť odstúpenia od zmluvy následne po jej vypovedaní – Vyplatenie odkupnej hodnoty zmluvy – Vrátenie zaplateného poistného – Nárok na úroky – Premlčanie)

text:
               2.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 68/8

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 19. decembra 2019 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali Landesgericht Salzburg, Bezirksgericht für Handelssachen Wien – Rakúsko) – Barbara Rust-Hackner (C-355/18), Christian Gmoser (C-356/18), Bettina Plackner (C-357/18)/Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich a KL/UNIQA Österreich Versicherungen AG, LK/DONAU Versicherung AG Vienna Insurance Group, MJ/Allianz Elementar Lebensversicherungs-Aktiengesellschaft, NI/Allianz Elementar Lebensversicherungs-Aktiengesellschaft (C-479/18)
      (spojené veci C-355/18 až C-357/18 a C-479/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Slobodné poskytovanie služieb - Životné poistenie - Smernice 90/619/EHS, 92/96/EHS, 2002/83/ES a 2009/138/ES - Právo na odstúpenie od zmluvy - Nesprávne informácie o podmienkach uplatnenia práva na odstúpenie od zmluvy - Formálne náležitosti vyhlásenia o odstúpení od zmluvy - Účinky na povinnosti poisťovne - Lehota - Zánik práva na odstúpenie od zmluvy - Možnosť odstúpenia od zmluvy následne po jej vypovedaní - Vyplatenie odkupnej hodnoty zmluvy - Vrátenie zaplateného poistného - Nárok na úroky - Premlčanie)
      (2020/C 68/04)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesgericht Salzburg, Bezirksgericht für Handelssachen Wien

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Barbara Rust-Hackner (C-355/18), Christian Gmoser (C-356/18), Bettina Plackner (C-357/18), KL, LK, MJ, NI (C-479/18)

         Žalované: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich C-355/18 až C-357/18, UNIQA Österreich Versicherungen AG, DONAU Versicherung AG Vienna Insurance Group, Allianz Elementar Lebensversicherungs-Aktiengesellschaft, Allianz Elementar Lebensversicherungs-Aktiengesellschaft (C-479/18)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 15 ods. 1 druhej smernice Rady 90/619/EHS z 8. novembra 1990 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa životného poistenia, ktorou sa ustanovujú opatrenia na uľahčenie účinného výkonu slobodného poskytovania služieb a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 79/267/EHS [neoficiálny preklad], zmenenej smernicou Rady 92/96/EHS z 10. novembra 1992 v spojení s článkom 31 smernice Rady 92/96/EHS z 10. novembra 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa životného poistenia, a ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 79/267/EHS a 90/619/EHS (tretia smernica o životnom poistení) [neoficiálny preklad], článok 35 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení v spojení s článkom 36 ods. 1 tejto smernice, ako aj článok 185 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) v spojení s článkom 186 ods. 1 tejto smernice sa majú vykladať v tom zmysle, že lehota na uplatnenie práva na odstúpenie od zmluvy o životnom poistení začína plynúť od momentu, keď je poistník informovaný o tom, že došlo k uzavretiu zmluvy, aj keď v informáciách, ktoré poisťovňa poskytla tomuto poistníkovi

                              —

                              sa buď opomína uviesť, že vnútroštátne právo rozhodné pre zmluvu pre uplatnenie tohto práva na odstúpenie od zmluvy nestanovuje žiadne formálne požiadavky, alebo

                              —

                              sa uvádzajú formálne požiadavky, ktoré vnútroštátne právo rozhodné pre túto zmluvu v skutočnosti nevyžaduje, ak uvedenie takýchto informácií nepripravilo poistníkov o možnosť uplatniť svoje právo na odstúpenie od zmluvy v podstate za tých istých podmienok, ako keby táto informácia bola správna. Je úlohou vnútroštátnych súdov, aby na základe celkového posúdenia zohľadňujúceho najmä vnútroštátny právny kontext a skutkové okolnosti vo veciach samých posúdili, či ho o takúto možnosť pripravila chyba obsiahnutá v informácii poskytnutej poistníkovi.

                  2.

                  Článok 15 ods. 1 smernice 90/619, zmenenej smernicou 92/96, v spojení s článkom 31 smernice 92/96 sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade, ak poisťovňa neposkytla poistníkovi informáciu o jeho práve na odstúpenie od zmluvy, alebo mu poskytla informáciu, ktorá je nesprávna do takej miery, že pripravila poistníka o možnosť uplatniť svoje právo na odstúpenie od zmluvy v podstate za tých istých podmienok, ako keby táto informácia bola správna, lehota na uplatnenie práva na odstúpenie od zmluvy neplynie, aj keď sa poistník o existencii práva na odstúpenie od zmluvy dozvedel iným spôsobom.

                  3.

                  Článok 15 ods. 1 smernice 90/619, zmenenej smernicou 92/96, v spojení s článkom 31 smernice 92/96 a článok 35 ods. 1 smernice 2002/83 v spojení s článkom 36 ods. 1 tejto smernice sa majú vykladať v tom zmysle, že po vypovedaní zmluvy a splnení všetkých z nej vyplývajúcich povinností, najmä pokiaľ ide o vyplatenie odkupnej hodnoty poisťovňou, môže poistník ešte uplatniť svoje právo na odstúpenie od zmluvy, pokiaľ právo rozhodné pre zmluvu neupravuje právne účinky neposkytnutia informácie týkajúcej sa práva na odstúpenie od zmluvy alebo poskytnutia nesprávnej informácie.

                  4.

                  Článok 15 ods. 1 smernice 90/619, zmenenej smernicou 92/96, článok 35 ods. 1 smernice 2002/83 a článok 185 ods. 1 smernice 2009/138 sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej je poisťovňa povinná vyplatiť poistníkovi, ktorý uplatnil svoje právo na odstúpenie od zmluvy, iba odkupnú hodnotu.

                  5.

                  Článok 15 ods. 1 smernice 90/619, zmenenej smernicou 92/96, článok 35 ods. 1 smernice 2002/83 a článok 186 ods. 1 smernice 2009/138 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá na uplatnenie práva na úroky spojené s vrátením neoprávnene vyplatených súm požadovaných poistníkom, ktorý uplatnil svoje právo na odstúpenie od zmluvy, stanovuje trojročnú premlčaciu lehotu, pokiaľ stanovenie takejto lehoty nespochybňuje účinnosť práva tohto poistníka na odstúpenie od zmluvy, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu vo veci C-479/18.

         (1)  Ú. v. EÚ C 294, 20.8.2018.


title: Vec T-5/20: Žaloba podaná 6. januára 2020 – CP/Parlament

text:
               2.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 68/56

      Žaloba podaná 6. januára 2020 – CP/Parlament
      (Vec T-5/20)
      (2020/C 68/64)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: CP (v zastúpení: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

            v dôsledku toho:

                  —

                  zrušil hodnotiacu správu žalobcu za rok 2016, podpísanú generálnym tajomníkom 16. novembra 2018,

                  —

                  v prípade potreby zrušil rozhodnutie predsedu z 25. septembra 2019, ktorým bola zamietnutá sťažnosť,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti uviesť odôvodnenie a článku 25 ods. 2 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie, keďže hodnotenie žalobcu predovšetkým nie je úplné, pretože v rubrike „zmysel pre zodpovednosť a profesionálna česť“ časti „chovanie“ chýba v poslednej verzii hodnotiacej správy akékoľvek hodnotenie. Ďalej existuje dostatočne závažný rozpor medzi hodnotiacou správou za rok 2016 a predchádzajúcimi správami, predovšetkým tou za rok 2015, ktorý nebol riadne odôvodnený.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nezohľadnení podstavu na oddelení žalobcu a vedľajších činností žalobcu. V tomto ohľade sa žalobca domnieva, že v roku 2016 bola jeho výkonnosť ovplyvnená niekoľkými faktormi, ktoré neboli žalovaným pri vypracovávaní hodnotiacej správy riadne zohľadnené, a to podstavom v jeho oddelení, jeho účasti vo výbore zamestnancov a jeho účasti na zavádzaní nového systému evakuácie („PPP“), ktorý sa stal prioritou riaditeľstva B DG SAFE

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení, keďže posúdenia uvedené v hodnotiacej správe za rok 2016, vyznačujúce sa zjavným zhoršením výkonnosti oproti roku 2015, sú zjavne chybné a nezohľadňujú vysoký stupeň zapojenia žalobcu do jeho úloh a výsledky dosiahnuté napriek mimoriadne ťažkým podmienkam.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na nedostatku pokojného prostredia pri hodnotiacich pohovoroch a na porušení práva byť vypočutý a článku 6.2 vnútorných pravidiel hodnotenia, keďže pohovor s prvým hodnotiteľom a najmä pohovor s konečným hodnotiteľom neprebehli v pokojnom prostredí vyžadovanom článkom 6.2 vnútorných pravidiel a neumožnili žalobcovi užitočne predniesť svoje pripomienky k negatívnym postrehom v hodnotiacej správe. Správa okrem toho bola po týchto pohovoroch zmenená len minimálne.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásad objektivity a nestrannosti, na obťažovaní a na porušení článku 41 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie a povinnosti konať s náležitou starostlivosťou, ako aj na zneužití právomoci. V tomto ohľade sa žalobca domnieva, že nedostatok dostatočného, relevantného a opodstatneného odôvodnenia negatívnych komentárov alebo komentárov s negatívnym nádychom uvedených v hodnotiacej správe za rok 2016 vedie žalobcu k presvedčeniu, že uvedená správa má zneužívajúcu povahu a chýba v nej objektivita a nestrannosť a predstavuje tak skôr vybavovanie si účtov konečného hodnotiteľa za asistencie prvého hodnotiteľa. Každý prvok hodnotenia je bezdôvodne zhoršený oproti predchádzajúcim rokom, najmä 2015. Neobsahuje nič pozitívne. O väčšine výsledkov dosiahnutých žalobcom v roku 2016 sa mlčí, došlo k popretiu akejkoľvek jeho práce. V správe sa ukazuje zneužitie právomoci, keďže jej jediným účelom je škodiť žalobcovi predstavením pokriveného obrazu jeho skutočných výkonov, zdanlivo spadajúceho do širokej posudzovacej právomoci hodnotiteľov. Tento zneužívajúci prístup, spočívajúci v zneužívaní hodnotiaceho systému s nepriamym odkazom na širokú posudzovaciu právomoc sťažuje obranu žalobcu, pretože zdanlivo čelí hodnotovým súdom, ktorých preskúmanie je obmedzené. Nakoniec, žalovaný nerešpektoval ani povinnosť konať s náležitou starostlivosťou, pretože záujmy žalobcu zjavne neboli zohľadnené.


title: Vec T-681/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. mája 2020 – Korporaciya „Masternet“/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o výmaze – Obrazová ochranná známka Európskej únie STAYER – Riadne používanie ochrannej známky – Článok 18 ods. 1 a článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Dôkaz o riadnom používaní – Kvalifikácia výrobkov pre ktoré bolo preukázané riadne používanie“)

text:
               13.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 230/26

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. mája 2020 – Korporaciya „Masternet“/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)
      (Vec T-681/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o výmaze - Obrazová ochranná známka Európskej únie STAYER - Riadne používanie ochrannej známky - Článok 18 ods. 1 a článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Dôkaz o riadnom používaní - Kvalifikácia výrobkov pre ktoré bolo preukázané riadne používanie“)
      (2020/C 230/33)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ZAO Korporaciya „Masternet“ (Moskva, Rusko) (v zastúpení: N. Bürglen, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Söder, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Španielsko)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 7. septembra 2018 (vec R 1940/2017-5), týkajúcemu sa konania o výmaze medzi Korporaciya „Masternet“ a Stayer Ibérica

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec C-127/20: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 30. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Gliwicach – Poľsko) – D. Spółka Akcyjna/W. Zrt

text:
               5.10.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/13

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 30. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Gliwicach – Poľsko) – D. Spółka Akcyjna/W. Zrt
      (Vec C-127/20) (1)

      (2020/C 329/27)
      Jazyk konania: poľština
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 209, 22.6.2020.


title: Vec C-199/20: Odvolanie podané 11. mája 2020: Gamma-A SIA proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 12. marca 2020 vo veci T-352/19, Gamma-A/EUIPO – Zivju pārstrādes uzņēmumu serviss

text:
               26.10.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 359/2

      Odvolanie podané 11. mája 2020: Gamma-A SIA proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 12. marca 2020 vo veci T-352/19, Gamma-A/EUIPO – Zivju pārstrādes uzņēmumu serviss
      (Vec C-199/20)
      (2020/C 359/02)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Gamma-A SIA (v zastúpení: M. Liguts, advokāts)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Uznesením z 3. septembra 2020 Súdny dvor (komora príslušná prijímať odvolania) rozhodol, že odvolanie sa neprijíma a že odvolateľka znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-391/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Satversmes tiesa (Lotyšsko) 29. júla 2020 – Boriss Cilevičs a iní/Latvijas Republikas Saeima

text:
               26.10.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 359/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Satversmes tiesa (Lotyšsko) 29. júla 2020 – Boriss Cilevičs a iní/Latvijas Republikas Saeima
      (Vec C-391/20)
      (2020/C 359/10)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Satversmes tiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia: Boriss Cilevičs, Valērijs Agešins, Vjačeslavs Dombrovskis, Vladimirs Nikonovs, Artūrs Rubiks, Ivans Ribakovs, Nikolajs Kabanovs, Igors Pimenovs, Vitālijs Orlovs, Edgars Kucins, Ivans Klementjevs, Inga Goldberga, Evija Papule, Jānis Krišāns, Jānis Urbanovičs, Ļubova Švecova, Sergejs Dolgopolovs, Andrejs Klementjevs, Regīna Ločmele-Luņova, Ivars Zariņš

         Inštitúcia, ktorá prijala napadnutý akt: Latvijas Republikas Saeima

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Predstavuje právna úprava, o akú ide vo veci samej, obmedzenie slobody usadiť sa uvedenej v článku 49 Zmluvy o fungovaní Európskej únie alebo subsidiárne slobody poskytovať služby zaručenej článkom 56 [uvedenej Zmluvy], ako aj slobody podnikania uznanej v článku 16 Charty základných práv Európskej únie?

                  2.

                  Aké aspekty je potrebné zohľadniť pri posúdení dôvodnosti, vhodnosti a primeranosti tejto právnej úpravy vo vzťahu k jej legitímnemu cieľu ochrany úradného jazyka ako prejavu národnej identity?


title: Vec T-537/20: Žaloba podaná 18. augusta 2020 – Litovská republika/Komisia

text:
               26.10.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 359/11

      Žaloba podaná 18. augusta 2020 – Litovská republika/Komisia
      (Vec T-537/20)
      (2020/C 359/15)
      Jazyk konania: litovčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Litovská republika (v zastúpení: R. Dzikovič a K. Dieninis)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie (1) v rozsahu, v akom je adresované Litovskej republike a týka sa opatrenia „Predčasný odchod do dôchodku“ (opatrenie 113),

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod.
      Žalobkyňa tvrdí, že Komisia pri prijatí napadnutého rozhodnutia, ktorým Litve uložila kvôli nedostatočným kľúčovým kontrolám finančnú opravu vo výške 186 447,97 eur, porušila článok 52 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1306/2013 (2), článok 34 ods. 6 a článok 35 ods. 1 nariadenia (EU) č. 908/2014 (3), ako aj zásadu proporcionality a povinnosť spolupráce.
      Pri stanovení rozsahu nesplnenia povinností, povahy porušenia a finančnej ujmy spôsobenej európskej únii Komisia uplatnila na Litvu paušálnu finančnú opravu, hoci litovské orgány vykonali dodatočné kontroly, ktoré sa zakladali na upravených kritériách s ohľadom na rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie vo veci T-508/15, Litovská republika/Komisia. Výsledky viedli k presnému určeniu skutočnej škody, ktorá bola spôsobená na finančných prostriedkoch EÚ, a rozsah nesplnenia povinnosti bol tak malý, že Komisia mohla bez ďalšieho zastaviť prešetrovanie.

         (1)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2020/859 zo 16. júna 2020, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 195, 2020, s. 59).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549).

         (3)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 908/2014 zo 6. augusta 2014, ktorým sa stanovujú pravidlá uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 vzhľadom na platobné agentúry a ostatné orgány, finančné hospodárenie, schvaľovanie účtovných závierok, pravidlá kontroly, zábezpeky a transparentnosť (Ú. v. EÚ L 255, 2014, s. 59).