title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 2. júla 2015.#Johannes Demmer proti Fødevareministeriets Klagecenter.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Poľnohospodárstvo – Spoločná poľnohospodárska politika – Režim jednotnej platby – Nariadenie (ES) č. 1782/2003 – Článok 44 ods. 2 – Nariadenie (ES) č. 73/2009 – Článok 34 ods. 2 písm. a) – Pojem ‚hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu‘ – Plochy nachádzajúce sa okolo vzletových a pristávacích dráh, rolovacích a dojazdových dráh – Využívanie na poľnohospodárske účely – Prípustnosť – Vrátenie neoprávnene pridelenej poľnohospodárskej podpory.#Vec C-684/13.

text:
         ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (prvá komora)
      z 2. júla 2015 (
            *1
         )
      „Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Poľnohospodárstvo — Spoločná poľnohospodárska politika — Režim jednotnej platby — Nariadenie (ES) č. 1782/2003 — Článok 44 ods. 2 — Nariadenie (ES) č. 73/2009 — Článok 34 ods. 2 písm. a) — Pojem ‚hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu‘ — Plochy nachádzajúce sa okolo vzletových a pristávacích dráh, rolovacích a dojazdových dráh — Využívanie na poľnohospodárske účely — Prípustnosť — Vrátenie neoprávnene pridelenej poľnohospodárskej podpory“
      Vo veci C‑684/13,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Vestre Landsret (Dánsko) zo 16. decembra 2013 a doručený Súdnemu dvoru 23. decembra 2013, ktorý súvisí s konaním:

         Johannes Demmer

      proti

         Fødevareministeriets Klagecenter,

      SÚDNY DVOR (prvá komora),
      v zložení: predseda prvej komory A. Tizzano, sudcovia S. Rodin, A. Borg Barthet (spravodajca), E. Levits a M. Berger,
      generálny advokát: N. Wahl,
      tajomník: A. Calot Escobar,
      so zreteľom na písomnú časť konania,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:

               —

               J. Demmer, v zastúpení: G. Lund, advokat,

               —

               dánska vláda, v zastúpení: C. Thorning, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci R. Holdgaard, advokat,

               —

               grécka vláda, v zastúpení: I. Chalkias a O. Tsirkinidou, splnomocnení zástupcovia,

               —

               poľská vláda, v zastúpení: B. Majczyna, splnomocnený zástupca,

               —

               Európska komisia, v zastúpení: H. Kranenborg a L. Grønfeldt, splnomocnení zástupcovia,

         po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 26. februára 2015,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

               1

               Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 44 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Ú. v. EÚ L 270, s. 1; Mim. vyd. 03/040, s. 269), článku 34 ods. 2 písm. a) a článku 137 nariadenia Rady (ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003 (Ú. v. EÚ L 30, s. 16, a korigendum Ú. v. EÚ L 43, 2010, s. 7), ako aj článku 73 ods. 4 a 5 nariadenia Komisie (ES) č. 796/2004 z 21. apríla 2004, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie krížového plnenia, modulácie a integrovaného správneho a kontrolného systému uvedeného v nariadení Rady (ES) č. 1782/2003, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá pre režimy priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov (Ú. v. EÚ L 141, s. 18; Mim. vyd. 03/044, s. 243), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2184/2005 z 23. decembra 2005 (Ú. v. EÚ L 347, s. 61, ďalej len „nariadenie č. 796/2004“).

               2

               Tento návrh bol podaný v rámci konania, ktorého účastníkmi sú pán Demmer a Fødevareministeriets Klagecenter (odbor sťažností ministerstva potravinárstva, ďalej len „Klagecenter“), ktorý sa týka prípustnosti nároku na podporu na základe režimu jednotnej platby za plochy využívané na produkciu krmivového granulátu nachádzajúce sa okolo vzletových a pristávacích dráh, rolovacích a dojazdových dráh leteckej základne Skrydstrup (Dánsko) a letiska Aalborg (Dánsko).

         Právny rámec

         Právo Únie

      Nariadenie č. 1782/2003

               3

               Odôvodnenie 21 nariadenia č. 1782/2003 stanovovalo:
               „Režimy podpory, na ktoré sa vzťahuje Spoločná poľnohospodárska politika, poskytujú priamu podporu príjmov, najmä s cieľom zaistiť poľnohospodárskemu obyvateľstvu primeranú životnú úroveň. Tento cieľ je úzko spojený so zachovaním vidieckych oblastí.…“

               4

               Článok 1 tohto nariadenia stanovoval:
               „Toto nariadenie stanovuje:
               …

                        —

                        podporu príjmov poľnohospodárov (ďalej len ‚režim jednotnej platby‘),

                  …“

               5

               Podľa článku 2 písm. b) a c) uvedeného nariadenia sa:

                        „b)

                        ‚poľnohospodárskym podnikom‘ rozumie celok produkčných jednotiek spravovaných poľnohospodárom, ktoré sa nachádzajú na území toho istého členského štátu;

                        c)

                        ‚poľnohospodárskou činnosťou‘ rozumie produkcia, chov alebo pestovanie poľnohospodárskych produktov včítane zberu, dojenia, plemenárskej činnosti a chovu zvierat na poľnohospodárskej účely alebo udržovanie pôdy v dobrom poľnohospodárskom a ekologickom stave podľa článku 5“.

               6

               Článok 43 ods. 1 prvý pododsek toho istého nariadenia stanovoval:
               „Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 48, každý poľnohospodár má nárok na platbu na hektár, ktorý sa vypočíta vydelením referenčnej čiastky trojročným priemerom všetkých hektárov, na ktoré mu vznikol nárok, počas referenčného obdobia, na priame platby, ktorých zoznam je uvedený v prílohe VI.“

               7

               Článok 44 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1782/2003 stanovoval:
               „1.   Každý platobný nárok viazaný na hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu, udeľuje právo na výplatu čiastky, ktorá je stanovená platobným nárokom.
               2.   ‚Hektárom, na ktorý možno poskytnúť podporu‘, sa rozumie akákoľvek poľnohospodárska plocha poľnohospodárskeho podniku, ktorá sa využíva ako orná pôda alebo stály pasienok, okrem plôch, na ktorých sú trvalé kultúry a lesy alebo ktoré sú vyčlenené na nepoľnohospodársku činnosť.“

         Nariadenie č. 73/2009

               8

               Nariadenie č. 73/2009 zrušilo a nahradilo nariadenie č. 1782/2003 s účinnosťou od 1. januára 2009.

               9

               Odôvodnenie 49 nariadenia č. 73/2009 stanovovalo:
               „Pri počiatočnom prideľovaní platobných nárokov členskými štátmi viedli niektoré omyly k mimoriadne vysokým platbám poľnohospodárom. Tento nesúlad je štandardne predmetom finančnej opravy až dovtedy, kým sa neprijmú nápravné opatrenia. Ak sa však vezme do úvahy čas, ktorý uplynul od prvého pridelenia platobných nárokov, potrebná oprava by viedla k neprimeraným právnym a administratívnym obmedzeniam pre členské štáty. V záujme právnej istoty by sa preto pridelenie týchto platieb malo zosúladiť s právnymi predpismi.“

               10

               Podľa článku 2 tohto nariadenia:

                        „b)

                        ‚podnik‘ sú všetky výrobné jednotky spravované poľnohospodárom, ktoré sa nachádzajú na území toho istého členského štátu;

                        c)

                        ‚poľnohospodárska činnosť‘ je produkcia, chov alebo pestovanie poľnohospodárskych produktov vrátane zberu, dojenia, plemenitby a chovu zvierat na poľnohospodárske účely alebo udržovanie pôdy v dobrom poľnohospodárskom a environmentálnom stave, ako sa ustanovuje v článku 6;

                  …

                        h)

                        ‚poľnohospodárska plocha‘ je akákoľvek plocha, ktorú zaberá orná pôda, trvalé pasienky alebo trvalé plodiny.“

               11

               Článok 34 uvedeného nariadenia uvádzal:
               „1.   Podpora v rámci režimu jednotnej platby sa poskytne poľnohospodárom na základe využitia platobného nároku na hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu. Aktivované platobné nároky oprávňujú na vyplatenie súm, ktoré sú v nich stanovené.
               2.   Na účely tejto hlavy je ‚hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu‘:

                        a)

                        akákoľvek poľnohospodárska plocha podniku a plochy, na ktorých sa pestuje mladina s krátkodobým striedaním (kód KN ex0602 90 41), ktorá sa využíva na poľnohospodársku činnosť, alebo ak sa plochy využívajú aj na nepoľnohospodárske činnosti, ktorá sa využíva prevažne na poľnohospodársku činnosť…

                  …
               Komisia v súlade s postupom uvedeným v článku 141 ods. 2 ustanoví podrobné pravidlá využívania hektárov, na ktoré možno poskytnúť podporu, na nepoľnohospodárske činnosti.
               Okrem prípadov vyššej moci alebo mimoriadnych okolností musia hektáre spĺňať podmienku oprávnenosti na podporu počas celého kalendárneho roka.“

               12

               Článok 137 nariadenia č. 73/2009 stanovoval:
               „1.   Platobné nároky pridelené poľnohospodárom pred 1. januárom 2009 sa považujú za zákonné a regulárne od 1. januára 2010.
               2.   Odsek 1 sa neuplatňuje na platobné nároky pridelené poľnohospodárom na základe vecne nesprávnych žiadostí s výnimkou prípadov, ak poľnohospodár naozaj nemohol chybu zistiť.
               …“

         Nariadenie (ES) č. 795/2004

               13

               Podľa znenia článku 2 písm. a) nariadenia Komisie (ES) č. 795/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa ustanovujú predpisy na vykonávanie schémy jednotných platieb ustanovenej v nariadení Rady (ES) č. 1782/2003, ktorým sa ustanovujú spoločné predpisy pre schémy priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a určité podporné schémy pre poľnohospodárov (Ú. v. EÚ L 141, s. 1; Mim. vyd. 03/044, s. 226), „‚poľnohospodárska pôda‘ znamená celková výmera, ktorú zaberá orná pôda, trvalé pasienky a monokultúrné plodiny [trvalé plodiny – neoficiálny preklad]“.

         Nariadenie (ES) č. 370/2009

               14

               Odôvodnenie 3 nariadenia Komisie (ES) č. 370/2009 zo 6. mája 2009, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 795/2004 (Ú. v. EÚ L 114, s. 3), uvádza:
               „Ustanovenia o oprávnenosti uvedené v článku 3b nariadenia… č. 795/2004 sú obsoletné, a preto by sa mali zrušiť. Článok 34 ods. 2 písm. a) nariadenia… č. 73/2009 však zahŕňa využívanie hektárov, na ktoré možno poskytnúť podporu, na nepoľnohospodárske činnosti. Pre všetky členské štáty by sa mal ustanoviť rámec kritérií.“

               15

               Článok 1 bod 3 nariadenia č. 370/2009 doplnil do nariadenia č. 795/2004 článok 3c formulovaný takto:
               „Na účely uplatňovania článku 34 ods. 2 písm. a) nariadenia… č. 73/2009 v prípade, že poľnohospodárska plocha podniku sa využíva aj na nepoľnohospodárske činnosti, táto plocha sa považuje za plochu prevažne využívanú na poľnohospodárske činnosti, ak sa poľnohospodárska činnosť môže vykonávať bez toho, aby tomu výrazne bránila intenzita, charakter, trvanie a načasovanie nepoľnohospodárskej činnosti.
               Členské štáty stanovia kritériá na vykonávanie ustanovení prvého pododseku na ich území.“

               16

               V súlade so svojím článkom 2 sa nariadenie č. 370/2009 uplatňuje od 1. januára 2009.

         Nariadenie č. 796/2004

               17

               Podľa článku 2 nariadenia č. 796/2004:
               „Na účely tohto nariadenia…:

                        1.

                        ‚orná pôda‘: predstavuje pôdu obrábanú na pestovanie rastlín a pôdu odloženú alebo udržiavanú v dobrom poľnohospodárskom a environmentálnom stave…

                  …

                        2.

                        ‚trvalý pasienok‘: predstavuje pôdu využívanú na pestovanie tráv alebo iných bylinných krmovín (samovysiatych) alebo pestovaných (siatych), ktoré nie sú zahrnuté do rotácie podniku už päť alebo viac rokov;

                  …“

               18

               Článok 12 tohto nariadenia stanovoval:
               „1.   Jednotná žiadosť musí obsahovať všetky informácie, potrebné na stanovenie oprávnenosti podpory, najmä:
               …

                        d)

                        podrobnosti umožňujúce identifikáciu všetkých poľnohospodárskych pozemkov podniku, ich plochu vyjadrenú v hektároch na dve desatinné miesta, ich umiestnenie, pokiaľ je to vhodné, ich využitie a či je poľnohospodársky pozemok zavlažovaný;

                  …

                        f)

                        vyhlásenie poľnohospodára, že si je vedomý podmienok týkajúcich sa dotknutej pomoci.

                  …
               4.   Pri predkladaní žiadosti musí poľnohospodár opraviť predtlačený formulár v odsekoch 2 a 3, ak došlo k nejakým zmenám a doplneniam v konkrétnych presunoch nárokov na platbu v súlade s článkom 46 nariadenia… č. 1782/2003 alebo ak je niektorá informácia na predtlačených formulároch nesprávna.
               …“

               19

               Článok 24 nariadenia č. 796/2004 stanovoval:
               „1.   Administratívne kontroly uvedené v článku 23 nariadenia… 1782/2003 majú umožniť zistenie nedostatkov, najmä automatickou kontrolou s využitím automatizovaných prostriedkov, včítane krížových plnení:
               …

                        c)

                        na kontrolu poľnohospodárskych pozemkov, ako je uvedené v jednotnej žiadosti a referenčných pozemkov, ako sú zaradené v identifikačnom systéme poľnohospodárskych pozemkov, aby sa overila oprávnenosť na podporu týchto plôch ako takých;

                  …“

               20

               Článok 73 uvedeného nariadenia upravoval:
               „1.   Ak dôjde k vyplateniu nenáležitej platby, poľnohospodár splatí predmetnú čiastku plus úroky vypočítané podľa odseku 3.
               …
               4.   Povinnosť vrátiť platbu, ktorá je uvedená v odseku 1, sa neuplatní, ak sa platba vykonala [v] dôsledku chyby príslušného orgánu alebo iného orgánu a ak poľnohospodár nemohol chybu odôvodnene odhaliť.
               Avšak tam, kde sa chyba týka faktických prvkov príslušných pre výpočet tejto platby, prvý pododsek sa uplatňuje len ak rozhodnutie o vrátení nebolo oznámené do 12 mesiacov od platby.
               5.   Povinnosť vrátiť uvedená v ods. 1 sa neuplatní, ak obdobie, ktoré uplynulo medzi dátumom platby podpory a dátumom prvého oznámenia príslušného orgánu príjemcovi o neoprávnenosti platby, je viac ako desať rokov.
               Obdobie uvedené v prvom pododseku je však limitované na štyri roky, ak príjemca konal v dobrej viere.
               …“

               21

               Článok 73a nariadenia č. 796/2004 stanovoval:
               „1.   Ak sa po rozdelení platobných nárokov poľnohospodárom v súlade s nariadením… č. 795/2004 zistí, že niektoré platobné nároky boli rozdelené neoprávnene, dotknutý poľnohospodár vráti neoprávnene rozdelené nároky do štátnej rezervy uvedenej v článku 42 nariadenia… č. 1782/2003.
               …
               Neoprávnene rozdelené nároky sa pokladajú za nerozdelené ab initio.
               …
               4.   Neoprávnene vyplatené sumy sa vymáhajú v súlade s článkom 73.“

         Dánske právo

               22

               Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že požiadavky uplatniteľné na letiskové bezpečnostné zóny stanovuje v Dánsku Trafikstyrelsen (Úrad pre pozemnú, námornú a leteckú dopravu) v predpisoch týkajúcich sa civilného letectva (Bestemmelser for Civil Luftfart).

               23

               Bezpečnostná zóna je vymedzená ako oblasť, ktorá slúži na obmedzenie nebezpečenstva hmotných škôd v prípade, že by lietadlo vybehlo z dráhy, a na zabezpečenie ochrany lietadiel, ktoré prelietajú ponad tento priestor počas vzletu a pristátia.

               24

               Podľa vnútroštátneho súdu sa ustanovenia o obrábaní bezpečnostných zón nachádzajú v predpisoch o civilnom letectve 3‑16 z 31. januára 2005 o opatreniach na zníženie rizika kolízie medzi lietadlami a vtákmi alebo cicavcami na letiskách, ktorý stanovuje:

                        „5.2.2.

                        Pozemky bez tvrdej povrchovej úpravy nachádzajúce sa na území letiska až po vzletovú a pristávaciu dráhu alebo dráhy a do 150 m od hraníc letiska:

                                 a)

                                 Pôda musí byť ponechaná ako trávnatá plocha…

                           …

                        5.2.3.

                        Pozemky bez tvrdej povrchovej úpravy nachádzajúce sa na území letiska vo vzdialenosti 150 až 300 m od hranice vzletovej a pristávacej dráhy alebo dráh:

                                 a)

                                 Pôda sa využíva na pestovanie trávy, okrem prípadu, že prirodzená vegetácia, napríklad vresovisko, v dostatočnej miere prispieva k tomu, aby táto pôda nebola atraktívna pre vtáky a cicavce.

                                 b)

                                 Pôdu možno využívať na pestovanie plodín až po konzultácii so znalcom.…

                        5.2.4.

                        Pozemky bez tvrdej povrchovej úpravy nachádzajúce sa na území letiska vo vzdialenosti viac ako 300 m od hranice vzletovej a pristávacej dráhy alebo dráh možno využívať na poľnohospodárske účely až po konzultácii so znalcom.

                  …

                        6.4.1.

                        Pokiaľ ide o obrábanie pôdy, uplatnia sa nasledujúce pravidlá:

                                 a)

                                 Trávu na vzletových, pristávacích a rolovacích dráhach, ktoré nemajú štrkovú alebo tvrdú povrchovú úpravu, treba trvalo udržiavať v maximálnej výške 20 cm…

                                 b)

                                 Mimo území uvedených v písmene a), ale v rámci území, na ktoré sa vzťahuje odsek 5.2.2, sa treba trvalo usilovať o udržiavanie tráv v minimálnej výške 20 cm a v maximálnej výške 40 cm…

                  …“

         Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky

               25

               Dňa 21. decembra 1999 a 10. mája 2000 uzavrel pán Demmer dve zmluvy o nájme poľnohospodárskej pôdy s letiskom Aalborg a leteckou základňou Skrydstrup, ktoré sa týkali plôch nachádzajúcich sa v blízkosti tohto letiska a leteckej základne.

               26

               Uvedené zmluvy uvádzali, že pán Demmer je ako nájomca oprávnený zbierať a využívať trávu, ktorá rástla na predmetných plochách ako protihodnotu za nájom a pri dodržaní podmienok stanovených v týchto zmluvách.

               27

               Podľa zmluvy uzavretej s letiskom Aalborg bol pán Demmer povinný informovať prenajímateľa o čase, v ktorom chcel mať prístup k prenajatej pôde, a ozbrojené sily mohli bez akéhokoľvek obmedzenia využívať uvedené plochy alebo povoliť ich využívanie na vojenské cvičenia akéhokoľvek druhu.

               28

               Uvedená zmluva okrem toho uvádzala, že hnojenie nesmie začať skôr než v apríli a že postrek musí byť možné okamžite ukončiť, pokiaľ by pokračovanie v ňom mohlo predstavovať riziko pre leteckú bezpečnosť.

               29

               Okrem toho bol nájomca povinný pokosiť trávu skôr, než narastie do takej výšky, že by podľa názoru miestneho vojenského velenia prekážala pri vojenských cvičeniach.

               30

               Nakoniec uvedená zmluva uvádzala, že od 1. januára 2005 bol nájomca povinný využívať predmetné plochy tak, aby mu vzniklo právo na pridelenie platobných nárokov.

               31

               Zmluva uzavretá s leteckou základňou Skrydstrup uvádzala, že udržiavanie trávnatého porastu zahŕňa hnojenie umelými hnojivami, ako aj jeho kosenie a valcovanie.

               32

               Pán Demmer mal povinnosť kosiť trávnatý porast do výšky 15 centimetrov pozdĺž vzletových, pristávacích a rolovacích dráh s použitím nástrojov, ktoré umožňujú kosenie v čo najväčšej blízkosti zariadení. Toto kosenie sa malo vykonávať podľa potreby na žiadosť kontrolnej služby leteckej prevádzky a pri poslednom kosení v októbri alebo novembri sa tráva mala pokosiť úplne.

               33

               Pokiaľ ide o zóny okolo dráh, trávnatý porast sa mal pokosiť podľa potrieb, prvýkrát v období od 1. mája do 15. júla a následne podľa prípadných potrieb kontrolnej služby leteckej prevádzky.

               34

               Pokiaľ ide o žiadosti o kosenie týkajúce sa dráh a zón okolo dráh, nájomca musel podať žiadosť päť pracovných dní vopred. Kosenie malo začať v požadovaný deň a pokračovať až do jeho dokončenia, pričom nájomca bol povinný odstrániť pokosenú trávu bezprostredne po kosení.

               35

               Valcovanie, ktoré sa malo vykonať vždy na jar a následne na žiadosť kontrolnej služby leteckej prevádzky, malo byť vykonávané v pásoch širokých 30 metrov na každú stranu od hlavnej a paralelných pristávacích a vzletových dráh.

               36

               Pán Demmer mohol vykonávať hnojenie umelými hnojivami podľa potreby vzhľadom na využitie posekanej trávy, ale nie skôr ako na konci marca. Na prenajatej pôde sa však nesmeli používať pesticídy.

               37

               Nakoniec bol pán Demmer povinný prihliadať na požiadavky spojené s leteckou prevádzkou a dodržiavať pokyny a zákazy, ktoré môže vydať kontrolná služba leteckej prevádzky alebo vedenie leteckej základne.

               38

               Dňa 25. apríla 2005 pán Demmer podal žiadosť o účasť v režime jednotnej platby, pričom uviedol celkové plochy 232,65 hektára a 317 hektárov týkajúce sa v uvedenom poradí leteckej základne Skrydstrup a letiska Aalborg.

               39

               Rozhodnutím z 29. mája 2006 priznal Direktoratet for FødevareErhverv (úrad pre potravinársky priemysel) pánovi Demmerovi platobné nároky vypočítané na základe plôch deklarovaných v tejto žiadosti a vyplatil mu príslušnú výšku podpory za rok 2005.

               40

               Medzičasom pán Demmer 1. februára 2006 previedol platobné nároky súvisiace s plochami v okolí letiska Aalborg na dánske ozbrojené sily.

               41

               Počas príslušného obdobia rokov 2006 až 2009 sa pánovi Demmerovi naďalej vyplácala podpora na základe režimu jednotnej platby za plochy nachádzajúce sa v okolí leteckej základne Skrydstrup.

               42

               Listom z 24. novembra 2008 bol pán Demmer informovaný, že v dôsledku auditu dánskeho registra poľnohospodárskych parciel boli niektoré z plôch, ktoré deklaroval v rámci režimu jednotnej platby, obmedzené alebo vyškrtnuté z tohto registra, čo viedlo k zníženiu o 166,48 hektára v prípade letiska Aalborg a o 218,03 hektára v prípade leteckej základne Skrydstrup, z dôvodu, že bezpečnostné zóny vzletových a pristávacích dráh nemožno považovať za poľnohospodárske plochy, na ktoré možno poskytnúť podporu. Pán Demmer bol okrem toho informovaný, že žiadosti za minulé roky budú znovu posúdené a že jeho platobné nároky sa v dôsledku tohto nového posúdenia znovu prepočítajú.

               43

               Rozhodnutím z 2. mája 2011 boli platobné nároky pána Demmera znížené a bolo mu uložené vrátiť sumu podpory, ktorá sa mu vyplatila neoprávnene. Samostatným rozhodnutím z toho istého dňa sa plochy, ktoré deklaroval pán Demmer vo svojej žiadosti týkajúcej sa roku 2010, tiež obmedzili z 319,43 hektára na 96,11 hektára.

               44

               Pán Demmer podal sťažnosti proti týmto dvom rozhodnutiam na Klagecenter, ktoré tieto rozhodnutia potvrdilo rozhodnutiami z 15. mája a 12. júna 2012.

               45

               Dňa 13. novembra 2012 pán Demmer podal žalobu proti týmto dvom rozhodnutiam.

               46

               Vzhľadom na to, že Vestre Landsret (západný krajský odvolací súd) dospel k záveru, že rozhodnutie vo veci samej závisí od výkladu práva Únie, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

                        „1.

                                 a)

                                 Má sa požiadavka, aby poľnohospodárska plocha nebola využívaná na ‚nepoľnohospodársku činnosť‘ (článok 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003) a požiadavka, aby poľnohospodárska plocha bola využívaná na ‚poľnohospodársku činnosť, alebo… prevažne na poľnohospodársku činnosť‘ [článok 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009], vykladať tak, že podmienkou na poskytnutie podpory je, aby prvoradým účelom využitia plochy bola poľnohospodárska činnosť?

                                 b)

                                 V prípade kladnej odpovede, aké skutočnosti treba zohľadniť pri rozhodovaní, ktorý účel využitia je ‚prvoradý‘ v prípade, že sa plocha súčasne využíva na viaceré rozličné účely?

                                 c)

                                 V prípade kladnej odpovede, znamená to prípadne, že na bezpečnostné zóny obklopujúce vzletové a pristávacie dráhy, rolovacie a dojazdové dráhy na letiskách, ktoré sú súčasťou letiska a podliehajú osobitným pravidlám a obmedzeniam, ako sú pravidlá a obmedzenia dotknuté v konaní vo veci samej, týkajúce sa ich využitia, ale zároveň sa využívajú na zber trávy na účely výroby krmivového granulátu, možno vzhľadom na ich povahu a využitie poskytnúť podporu podľa vyššie uvedených ustanovení?

                        2.

                        Má sa požiadavka, aby poľnohospodárska pôda bola súčasťou ‚poľnohospodárskeho podniku‘ [článok 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 a článok 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009], vykladať tak, že na bezpečnostné zóny obklopujúce vzletové a pristávacie dráhy, rolovacie a dojazdové dráhy na letiskách, ktoré sú súčasťou letiska a podliehajú osobitným pravidlám a obmedzeniam, ako sú pravidlá a obmedzenia dotknuté v konaní vo veci samej, týkajúce sa ich využitia, ale zároveň sa využívajú na zber trávy na účely výroby krmivového granulátu, možno poskytnúť podporu podľa vyššie uvedených ustanovení?

                        3.

                        V prípade zápornej odpovede na prvú otázku písm. c) a/alebo druhú otázku, pôjde z dôvodu, že pozemky sa okrem využitia ako trvalé pasienky na účely výroby krmivového granulátu využívajú zároveň ako bezpečnostné zóny obklopujúce vzletové a pristávacie dráhy, rolovacie a dojazdové dráhy:

                                 a)

                                 o chybu, ktorú poľnohospodár mohol v zmysle článku 137 ods. 2 nariadenia č. 73/2009 naozaj zistiť, ktorá však viedla k prideleniu platobných nárokov na dotknuté plochy?

                                 b)

                                 o chybu, ktorú poľnohospodár mohol v zmysle článku 73 ods. 4 nariadenia č. 796/2004 odôvodnene odhaliť, ktorá však viedla k vyplateniu podpory na dotknuté plochy?

                                 c)

                                 o neoprávnenú platbu, v súvislosti s ktorou sa nemožno domnievať, že príjemca konal v dobrej viere na účely článku 73 ods. 5 nariadenia č. 796/2004, ktorá však viedla k vyplateniu podpory na dotknuté plochy?

                        4.

                        Aký okamih je rozhodujúci pri posúdení, či:

                                 a)

                                 ide o chybu, ktorú poľnohospodár mohol v zmysle článku 137 nariadenia č. 73/2009 naozaj zistiť;

                                 b)

                                 ide o chybu, ktorú poľnohospodár mohol v zmysle článku 73 ods. 4 nariadenia č. 796/2004 odôvodnene odhaliť;

                                 c)

                                 sa možno domnievať, že príjemca v zmysle článku 73 ods. 5 nariadenia č. 796/2004 konal v dobrej viere?

                        5.

                        Treba posúdenie, ktoré sa uvádza v štvrtej otázke písm. a) až c), uskutočniť vzhľadom na každý jednotlivý rok, v ktorom bola poskytnutá podpora, alebo na platby ako celok?“

         O prejudiciálnych otázkach

         O prvej a druhej otázke

               47

               Svojou prvou a druhou otázkou, ktoré treba skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, do akej miery možno plochy okolo pristávacích, vzletových, rolovacích a dojazdových dráh na letiskách považovať za „hektáre, na ktoré možno poskytnúť podporu“ v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 a článku 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009.

               48

               Na úvod treba pripomenúť, že podľa článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 sa za „hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu“ považuje akákoľvek poľnohospodárska plocha poľnohospodárskeho podniku, ktorá sa využíva ako orná pôda a trvalý pasienok, okrem plôch, na ktorých sú trvalé kultúry a lesy alebo ktoré sú vyčlenené pre nepoľnohospodársku činnosť.

               49

               Nariadenie č. 1782/2003 bolo od 1. januára 2009 nahradené nariadením č. 73/2009. Podľa článku 34 ods. 2 písm. a) posledného uvedeného nariadenia sa za „hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu“ považuje akákoľvek poľnohospodárska plocha podniku, ktorá sa využíva na poľnohospodársku činnosť alebo ktorá sa využíva prevažne na poľnohospodársku činnosť, ak sa plocha využíva aj na nepoľnohospodárske činnosti.

               50

               Vzhľadom na čas vzniku skutkových okolností konania vo veci, teda roky 2005 až 2009, sú tieto dve nariadenia uplatniteľné z hľadiska ratione temporis. Treba však poznamenať, že existuje rozdiel v znení článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 a článku 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009.

               51

               Zatiaľ čo totiž zo znenia článku 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009 bez pochybností vyplýva, že poľnohospodárska plocha, ktorá sa využíva na nepoľnohospodárske činnosti sa považuje za „hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu“, pokiaľ sa využíva prevažne na poľnohospodárske činnosti, nie je to tak, pokiaľ ide o článok 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003.

               52

               Keďže však nie je neobvyklé, aby bola poľnohospodárska plocha využívaná tak na poľnohospodárske činnosti, ako aj na nepoľnohospodárske činnosti, a keďže nič v prípravných prácach k nariadeniu č. 73/2009 nenasvedčuje úmyslu normotvorcu zmeniť pojem „plocha, na ktorú možno poskytnúť podporu“ tak, ako je definovaný v nariadení č. 1782/2003, článok 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009 v spojení s článkom 3c nariadenia č. 795/2004 sa zdá byť výsledkom vôle normotvorcu Únie spresniť tento pojem.

               53

               Za týchto okolností treba posúdiť prvú a druhú otázku z hľadiska pojmu „hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu“, tak ako je definovaný v článku 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009 pre celé obdobie od roku 2005 do roku 2009.

               54

               Aby teda mohla byť na plochu, ktorej sa týka konanie vo veci samej, poskytnutá podpora, musí ísť o poľnohospodársku plochu, musí byť súčasťou poľnohospodárskeho podniku a musí sa využívať na poľnohospodársku činnosť, alebo sa musí prevažne na túto činnosť využívať v prípade existencie aj iného využívania.

               55

               Pokiaľ ide o pojem „poľnohospodárska plocha“, tento je definovaný v článku 2 písm. h) nariadenia č. 73/2009 ako „akákoľvek plocha, ktorú zaberá orná pôda, trvalé pasienky alebo trvalé plodiny“.

               56

               V konaní vo veci samej je nesporné, že pán Demmer využíval predmetné plochy na zber trávnatého porastu na výrobu krmivového granulátu. V tejto súvislosti treba spresniť, že pokiaľ boli predmetné plochy využívané ako „trvalé pasienky“ v zmysle článku 2 bodu 2 nariadenia č. 796/2004, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu, uvedené plochy sa musia kvalifikovať ako „poľnohospodárske“. Kvalifikácia ako „trvalý pasienok“ v zmysle tohto ustanovenia a následne „poľnohospodárska pôda“ závisí od skutočného využívania predmetných pozemkov (pozri v tomto zmysle rozsudok Landkreis Bad Dürkheim, C‑61/09, EU:C:2010:606, bod 37).

               57

               Z toho vyplýva, že okolnosť, že kosenie trávnatého porastu v blízkosti pristávacích a dojazdových dráh slúži tiež cieľom bezpečnosti leteckej prevádzky, je v tejto súvislosti irelevantná. To isté platí pre skutočnosť, že podľa uplatniteľnej právnej úpravy sporné plochy ako také slúžia na zabezpečenie bezpečnosti lietadiel počas vzletu a pristátia.

               58

               Po druhé na to, aby mohla byť poľnohospodárska plocha sporná v konaní vo veci samej plochou „na ktorú možno poskytnúť podporu“ v zmysle článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 a článku 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009, musí byť súčasťou dotknutého poľnohospodárskeho podniku dotknutého poľnohospodára. V tejto súvislosti Súdny dvor rozhodol, že ide o taký prípad, ak poľnohospodár má právo spravovať túto plochu na účely výkonu poľnohospodárskej činnosti, teda ak má poľnohospodár v súvislosti s touto plochou na účely výkonu svojej poľnohospodárskej činnosti k dispozícii dostatočnú nezávislosť (rozsudok Landkreis Bad Dürkheim, C‑61/09, EU:C:2010:606, body 58 a 62).

               59

               V prejednávanej veci pravidlá a obmedzenia uplatniteľné na využívanie bezpečnostných zón okolo vzletových, pristávacích, rolovacích a dojazdových dráh vyplývajú z vnútroštátnych a medzinárodných predpisov na zaistenie bezpečnosti letovej prevádzky, ako aj zo zmluvných dojednaní, na základe ktorých boli predmetné plochy sporné v konaní vo veci samej poskytnuté pánovi Demmerovi k dispozícii. Tieto predpisy a zmluvné dojednania, ktoré upravujú najmä spôsob, akým majú byť uvedené plochy udržiavané, plodiny, ktoré na nich možno pestovať, a prípustnú výšku porastu, nesporne značne obmedzujú pána Demmera v jeho slobode nakladania s nimi.

               60

               Napriek tomu, pokiaľ tieto obmedzenia nebránia dotknutému poľnohospodárovi vo výkone jeho poľnohospodárskej činnosti na využívaných plochách, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu, nemožno konštatovať, že tieto plochy nie sú súčasťou jeho poľnohospodárskeho podniku.

               61

               Za okolností konania vo veci samej treba ešte pripomenúť, že hoci pojem správa neznamená existenciu neobmedzeného práva poľnohospodára nakladať s dotknutou plochou v rámci jej využívania na poľnohospodárske účely, je dôležité, aby poľnohospodár nebol úplne podriadený pokynom prenajímateľa (pozri v tomto zmysle rozsudok Landkreis Bad Dürkheim, C‑61/09, EU:C:2010:606, body 61 a 63).

               62

               Poľnohospodár tak musí disponovať najmä určitou voľnosťou pri prevádzkovaní svojej poľnohospodárskej činnosti na dotknutých plochách a nepôsobiť na nich len na žiadosť prenajímateľa, čo tiež prislúcha posúdiť vnútroštátnemu súdu vzhľadom na všetky okolnosti konania vo veci samej.

               63

               Po tretie z bodu 54 tohto rozsudku vyplýva, že na to, aby mohla byť na plochy poskytnutá podpora na základe článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 a článku 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009, musia sa poľnohospodárske plochy sporné v konaní vo veci samej využívať na poľnohospodársku činnosť, alebo sa musia na takú činnosť prevažne využívať, v prípade využívania tiež na iné než poľnohospodárske činnosti.

               64

               V konaní vo veci samej je nesporné, že činnosť, ktorú vykonáva pán Demmer na predmetných plochách, a to zber trávnatých porastov na výrobu krmivového granulátu, predstavuje poľnohospodársku činnosť v zmysle článku 2 písm. c) nariadenia č. 1782/2003 a článku 2 písm. c) nariadenia č. 73/2009.

               65

               Okrem toho treba spresniť, že na účely článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 a článku 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009 je irelevantné, či výkon takej činnosti na dotknutých plochách zodpovedá právnym požiadavkám, ktorých cieľom je zabezpečiť bezpečnosť leteckej prevádzky v dotknutej letiskovej zóne (pozri v tomto zmysle rozsudok Landkreis Bad Dürkheim, C‑61/09, EU:C:2010:606, bod 47).

               66

               Podľa návrhu na začatie prejudiciálneho konania pán Demmer súhlasil, že bude plochy sporné v konaní vo veci samej, ktoré sa nachádzajú v okolí leteckej základne Skrydstrup, využívať s ohľadom na leteckú prevádzku a že na základe nájomnej zmluvy uzavretej s letiskom Aalborg budú mať ozbrojené sily možnosť využívať predmetné plochy nachádzajúce sa v okolí uvedeného letiska na organizovanie akýchkoľvek vojenských cvičení.

               67

               Ako však poznamenal generálny advokát v bode 41 svojich návrhov, existencia týchto ustanovení, ani skutočnosť, že dotknuté plochy sa nachádzajú v okolí vzletových a pristávacích dráh, rolovacích a dojazdových dráh letiska nie sú dôkazom o nepoľnohospodárskej činnosti na týchto plochách.

               68

               Za týchto okolností prislúcha vnútroštátnemu súdu, aby overil či boli na uvedených plochách vykonávané nepoľnohospodárske činnosti, ako sú vojenské cvičenia alebo lety.

               69

               Za predpokladu, že by vnútroštátny súd dospel k záveru, že plochy sporné v konaní vo veci samej sa využívali tak na poľnohospodárske činnosti, ako aj nepoľnohospodárske činnosti, treba pripomenúť, že na základe článku 3c nariadenia č. 795/2004 sa tieto plochy na účely článku 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009 považujú za prevažne využívané na poľnohospodárske účely, ak sa predmetná poľnohospodárska činnosť mohla vykonávať bez toho, aby tomu výrazne bránila intenzita, charakter, trvanie a načasovanie nepoľnohospodárskej činnosti.

               70

               V rámci tohto posúdenia treba prihliadať na všetky skutkové okolnosti spojené s rôznymi druhmi využívania plôch sporných v konaní vo veci samej. Ako to poznamenal generálny advokát v bode 52 svojich návrhov, treba konštatovať existenciu výrazného obmedzenia poľnohospodárskej činnosti vykonávanej na uvedených plochách, pokiaľ dotknutý poľnohospodár pri výkone tejto činnosti čelí skutočným, a nie nepodstatným ťažkostiam spôsobovaným súbežným vykonávaním činnosti inej povahy.

               71

               Okrem toho vzhľadom na článok 3c nariadenia č. 795/2004 je dôležité, aby poľnohospodár bol schopný vykonávať svoju poľnohospodársku činnosť na predmetných plochách napriek obmedzeniam, ktoré vyplývajú z výkonu nepoľnohospodárskej činnosti na tých istých plochách.

               72

               Preto prislúcha vnútroštátnemu súdu, aby overil, či sa činnosť, ktorú vykonáva pán Demmer na týchto plochách, skutočne mohla vykonávať bez toho, aby bola výrazne obmedzovaná intenzitou, charakterom, trvaním a načasovaním nepoľnohospodárskej činnosti.

               73

               Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba na prvú a druhú otázku odpovedať, že článok 44 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 a článok 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009 sa majú vykladať v tom zmysle, že poľnohospodárska plocha, ktorú tvoria bezpečnostné zóny letiska obklopujúce pristávacie, rolovacie a dojazdové dráhy, ktoré podliehajú osobitným pravidlám a obmedzeniam, predstavuje plochu, na ktorú možno poskytnúť podporu, pod podmienkou, že na jednej strane poľnohospodár, ktorý využíva túto plochu, má pri jej využívaní na účely svojej poľnohospodárskej činnosti k dispozícii dostatočnú nezávislosť a na druhej strane je schopný vykonávať túto činnosť na predmetnej ploche napriek obmedzeniam, ktoré vyplývajú z výkonu nepoľnohospodárskej činnosti na tej istej ploche.

         O tretej až piatej otázke

               74

               Svojou treťou až piatou otázkou, ktoré treba skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd pre prípad, že by sa došlo k záveru, že na plochy sporné v konaní vo veci samej nemožno poskytnúť podporu z dôvodu, že poľnohospodár nemá žiadnu voľnosť pri využívaní týchto plôch na účely výkonu jeho poľnohospodárskej činnosti a/alebo nie je schopný vykonávať svoju poľnohospodársku činnosť na uvedených plochách z dôvodu obmedzení, ktoré vyplývajú z výkonu nepoľnohospodárskej činnosti na tých istých plochách, v podstate pýta, či predmetný poľnohospodár mal odôvodnene odhaliť nesprávnosť priznania platobných nárokov, ako aj vyplatenia príslušnej podpory.

               75

               Po prvé treba pripomenúť, že na základe článku 43 nariadenia č. 1782/2003 boli platobné nároky priznané poľnohospodárom v zásade určované na základe trojročného priemeru súhrnu všetkých hektárov, ktoré zakladali v období rokov 2000 až 2002 nárok na priame platby uvedené v prílohe VI tohto nariadenia. Okolnosť, že plochy, ktoré zakladajú nárok na také priame platby, nie sú v rámci režimu jednotnej platby hektármi, na ktoré možno poskytnúť podporu, nemôže ako taká spochybniť platobné nároky priznané podľa tohto článku 43.

               76

               Za predpokladu, že by vnútroštátny súd napriek tomu dospel k záveru, že platobné nároky sporné v konaní vo veci samej boli pánovi Demmerovi priznané neoprávnene, treba pripomenúť, že článok 73a nariadenia č. 796/2004 síce stanovuje, že také nároky sa musia vrátiť do štátnej rezervy, ale z článku 137 ods. 1 nariadenia č. 73/2009 vyplýva, že platobné nároky priznané neoprávnene pred 1. januárom 2009 sa považujú za zákonné a regulárne od 1. januára 2010. Podľa článku 137 ods. 2 tohto nariadenia sa však toto ustanovenie neuplatňuje na platobné nároky pridelené na základe vecne nesprávnych žiadostí s výnimkou prípadov, ak poľnohospodár nemohol chybu zistiť.

               77

               V prejednávanej veci z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že v novembri 2008 príslušný orgán informoval pána Demmera o tom, že plochy sporné v konaní vo veci samej nemožno považovať za plochy, na ktoré možno poskytnúť podporu. Pri tejto príležitosti sa pán Demmer tiež dozvedel o tom, že príslušný orgán má v úmysle nanovo vypočítať platobné nároky, ktoré mu boli pôvodne priznané.

               78

               Ako poznamenal generálny advokát v bode 70 svojich návrhov, článok 137 nariadenia č. 73/2009 je odôvodnený zásadou ochrany legitímnej dôvery. Z toho vyplýva, že pán Demmer sa v každom prípade nemohol tohto ustanovenia dovolávať na účel regularizácie platobných nárokov týkajúcich sa uvedených plôch, keďže bol pred 1. januárom 2010 informovaný o tom, že mu boli tieto nároky priznané neoprávnene.

               79

               Preto bol pán Demmer povinný podľa článku 73a ods. 1 nariadenia č. 796/2004 vrátiť do štátnej rezervy platobné nároky, ktoré mu boli priznané neoprávnene, keďže tieto nároky sa mali považovať za nároky, ktoré mu neboli nikdy priznané.

               80

               Pokiaľ ide v nadväznosti na to o neoprávnene vyplatené sumy podpory, tieto sa musia vrátiť v súlade s tým, čo uvádza článok 73 ods. 1 nariadenia č. 796/2004. Ako vyplýva z článku 73a ods. 4 tohto nariadenia, platí to aj pre platby, ktoré sa ukážu byť neoprávnené z dôvodu, že boli vyplatené na základe nárokov neoprávnene priznaných predmetnému poľnohospodárovi.

               81

               Podľa článku 73 ods. 4 uvedeného nariadenia však poľnohospodár v zásade nemusí vrátiť podporu, ktorú získal neoprávnene, ak mu bola platba vykonaná v dôsledku chyby príslušného orgánu alebo iného orgánu, ktorú nemohol odôvodnene odhaliť.

               82

               Ako poznamenal generálny advokát v bode 70 svojich návrhov táto výnimka je odôvodnená zásadou ochrany legitímnej dôvery.

               83

               V prejednávanej veci z odpovede na prvú a druhú otázku vyplýva, že chyba by mohla prípadne spočívať v skutočnosti, že príslušný orgán vyplatil v prospech pána Demmera podporu pripadajúcu na plochy sporné v konaní vo veci samej, hoci tieto plochy neboli plochami, na ktoré možno túto podporu poskytnúť, z dôvodu že neboli súčasťou jeho podniku a/alebo neboli využívané prevažne na poľnohospodárske účely.

               84

               S cieľom určiť, či bolo možné takú chybu zistiť, treba prihliadať na skutočnosť, že u poľnohospodárov sa ako u podnikateľov predpokladá, že budú podaniu žiadosti o podporu venovať osobitnú pozornosť a že sa oboznámia s podmienkami jej priznania. To vyplýva najmä z článku 12 nariadenia č. 796/2004, podľa ktorého musí poľnohospodár overiť správnosť informácií uvedených na predtlačenom formulári, ktorý sa používa na žiadosť o podporu v režime jednotnej platby. Z tohto článku tiež vyplýva, že tento platobný režim vychádza z predpokladu, že poľnohospodári sú oboznámení s podmienkami upravujúcimi priznanie podpory na základe predmetného režimu.

               85

               Okrem toho treba poznamenať, že článok 73 ods. 4 nariadenia č. 796/2004, keďže stanovuje výnimku z povinnosti vrátiť neoprávnené platby, musí sa vykladať reštriktívne a to o to viac, že táto povinnosť smeruje k ochrane finančných záujmov Európskej únie.

               86

               Za týchto okolností napriek výkladovým ťažkostiam, ktoré môžu vyplývať z relevantných ustanovení práva Únie, treba konštatovať, že poľnohospodár, ktorý sa nachádza v situácii ako pán Demmer, mal v zásade odôvodnene odhaliť, že na plochy sporné v konaní vo veci samej, nemožno poskytnúť podporu, pokiaľ nie sú súčasťou jeho poľnohospodárskeho podniku a/alebo sa nevyužívajú prevažne na poľnohospodárske účely, čím nespĺňajú podmienky stanovené v článku 34 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 73/2009.

               87

               V rámci tohto posúdenia však vnútroštátnemu súdu prislúcha zohľadniť všetky okolnosti konania vo veci samej a najmä otázku, či pred auditom dánskeho registra poľnohospodárskych parciel, ktorý sa vykonal v priebehu roku 2008, v Dánsku existovala administratívna prax, ktorá systematicky uznávala plochy, ako sú plochy sporné v konaní vo veci samej, za plochy, na ktoré možno poskytnúť podporu. V takom prípade treba vychádzať z predpokladu, že pán Demmer nemohol zistiť chyby uvádzané v bode 83 tohto rozsudku (pozri v tomto zmysle rozsudok Vonk Noordegraaf, C‑105/13, EU:C:2014:1126, bod 50).

               88

               Naopak skutočnosť, že príslušné orgány pristúpili k vyplateniu podpory na plochy sporné v konaní vo veci samej, nemôže sama osebe umožniť vylúčenie existencie chyby, ktorú mal dotknutý poľnohospodár odôvodnene odhaliť. Ustanovenia, na ktoré odkazuje vnútroštátny súd vo svojich otázkach, najmä článok 73 nariadenia č. 796/2004, sa týkajú práve prípadov, v ktorých došlo k neoprávnenému vyplateniu, takže sa predpokladá, že poľnohospodári sú si vedomí nebezpečenstva vykonania opravy aj po tom, čo im bola podpora vyplatená.

               89

               Na účely posúdenia, či mohol predmetný poľnohospodár odôvodnene odhaliť chybu, na základe ktorej mu bola vyplatená podpora, treba vychádzať z momentu vyplatenia podpory, ako to vyplýva z článku 73 ods. 4 nariadenia č. 796/2004.

               90

               Okrem toho, keďže podpora sa vypláca vždy iba raz za každý rok a relevantné okolnosti týkajúce sa toho, či možno na predmetné plochy poskytnúť podporu, sa môžu v priebehu času meniť, posúdenie vykonané na základe článku 73 ods. 4 nariadenia č. 796/2004 sa musí vykonať oddelene pre každý z príslušných rokov.

               91

               Nakoniec treba pripomenúť, že podľa toho, čo uvádza článok 73 ods. 5 nariadenia č. 796/2004, povinnosť vrátiť neoprávnene vyplatenú podporu sa premlčuje v lehote desiatich rokov odo dňa vyplatenia. Táto lehota sa však skracuje na štyri roky, pokiaľ poľnohospodár konal v dobrej viere.

               92

               V tejto súvislosti treba spresniť, že predmetný poľnohospodár sa považuje za konajúceho v dobrej viere, pokiaľ bol úprimne presvedčený o tom, že na predmetné plochy možno poskytnúť podporu. Z dôvodu uvedeného v bode 88 tohto rozsudku však skutočnosť, že príslušné orgány vyplatili na tieto plochy podporu, neumožňuje sama osebe preukázať dobrú vieru tohto poľnohospodára.

               93

               Okrem toho, keďže zohľadnenie dobrej viery poľnohospodára má za cieľ zabezpečiť dodržiavanie zásady ochrany legitímnej dôvery, táto dobrá viera musí za okolností, ako sú okolnosti konania vo veci samej, existovať v čase podania žiadosti o podporu a trvať počas štyroch rokov, ktoré nasledujú po vyplatení podpory. V dôsledku toho sa posúdenie existencie tejto dobrej viery na účely článku 73 ods. 5 nariadenia č. 796/2004 musí vykonať samostatne za každý z predmetných rokov a dobrá viera predmetného poľnohospodára musí trvať až do uplynutia štvrtého roku po dátume vyplatenia podpory.

               94

               Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na tretiu až piatu otázku odpovedať takto:

                        —

                        článok 137 nariadenia č. 73/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že poľnohospodár, ktorý bol pred 1. januárom 2010 informovaný o neoprávnenosti platobných nárokov, ktoré mu boli priznané, sa nemôže dovolávať tohto článku na účel regularizácie týchto nárokov,

                        —

                        článok 73 ods. 4 nariadenia č. 796/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že poľnohospodár sa má považovať za schopného odôvodnene odhaliť, že predmetná podpora sa nemôže poskytnúť na plochy, pri ktorých využívaní na účely svojej poľnohospodárskej činnosti nemá žiadnu voľnosť a/alebo na ktorých nie je schopný vykonávať túto činnosť z dôvodu obmedzení, ktoré vyplývajú z výkonu nepoľnohospodárskej činnosti na tých istých plochách. Na účely posúdenia, či mohol tento poľnohospodár odôvodnene odhaliť chybu, ku ktorej došlo, treba vychádzať z momentu vyplatenia podpory. Posúdenie podľa článku 73 ods. 4 nariadenia č. 796/2004 sa musí vykonať samostatne za každý z predmetných rokov a

                        —

                        článok 73 ods. 5 nariadenia č. 796/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že za okolností, ako sú okolnosti konania vo veci samej, sa poľnohospodár má považovať za konajúceho v dobrej viere, pokiaľ bol úprimne presvedčený o tom, že na predmetné plochy možno poskytnúť podporu. Posúdenie dobrej viery tohto poľnohospodára na účely článku 73 ods. 5 nariadenia č. 796/2004 sa musí vykonať samostatne za každý z predmetných rokov a táto dobrá viera musí trvať až do uplynutia štvrtého roku po dátume vyplatenia podpory.

         O trovách

               95

               Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

               Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:

                           1.

                           Článok 44 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, a článok 34 ods. 2 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003, sa majú vykladať v tom zmysle, že poľnohospodárska plocha, ktorú tvoria bezpečnostné zóny letiska obklopujúce pristávacie, rolovacie a dojazdové dráhy, ktoré podliehajú osobitným pravidlám a obmedzeniam, predstavuje plochu, na ktorú možno poskytnúť podporu, pod podmienkou, že na jednej strane poľnohospodár, ktorý využíva túto plochu, má pri jej využívaní na účely svojej poľnohospodárskej činnosti k dispozícii dostatočnú nezávislosť a na druhej strane je schopný vykonávať túto činnosť na predmetnej ploche napriek obmedzeniam, ktoré vyplývajú z výkonu nepoľnohospodárskej činnosti na tej istej ploche.

                           2.

                           Článok 137 nariadenia č. 73/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že poľnohospodár, ktorý bol pred 1. januárom 2010 informovaný o neoprávnenosti platobných nárokov, ktoré mu boli priznané, sa nemôže dovolávať tohto článku na účel regularizácie týchto nárokov.

                           Článok 73 ods. 4 nariadenia Komisie (ES) č. 796/2004 z 21. apríla 2004, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie krížového plnenia, modulácie a integrovaného správneho a kontrolného systému uvedeného v nariadení Rady (ES) č. 1782/2003, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá pre režimy priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2184/2005 z 23. decembra 2005, sa má vykladať v tom zmysle, že poľnohospodár sa má považovať za schopného odôvodnene odhaliť, že predmetná podpora sa nemôže poskytnúť na plochy, pri ktorých využívaní na účely svojej poľnohospodárskej činnosti nemá žiadnu voľnosť a/alebo na ktorých nie je schopný vykonávať túto činnosť z dôvodu obmedzení, ktoré vyplývajú z výkonu nepoľnohospodárskej činnosti na tých istých plochách. Na účely posúdenia, či mohol tento poľnohospodár odôvodnene odhaliť chybu, ku ktorej došlo, treba vychádzať z momentu vyplatenia podpory. Posúdenie podľa článku 73 ods. 4 uvedeného nariadenia č. 796/2004 sa musí vykonať samostatne za každý z predmetných rokov.

                           Článok 73 ods. 5 nariadenia č. 796/2004, zmeneného a doplneného nariadením č. 2184/2005, sa má vykladať v tom zmysle, že za okolností, ako sú okolnosti konania vo veci samej, sa poľnohospodár má považovať za konajúceho v dobrej viere, pokiaľ bol úprimne presvedčený o tom, že na predmetné plochy možno poskytnúť podporu. Posúdenie dobrej viery tohto poľnohospodára na účely článku 73 ods. 5 uvedeného nariadenia č. 796/2004 sa musí vykonať samostatne za každý z predmetných rokov a táto dobrá viera musí trvať až do uplynutia štvrtého roku po dátume vyplatenia podpory.

                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: dánčina.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (šiesta komora) z 18. decembra 2008. # General Química, SA, Repsol Química, SA a Repsol YPF, SA proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Hospodárska súťaž - Kartely - Odvetvie chemických výrobkov určených na spracovanie kaučuku - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Výmena dôverných informácií a určenie cien - Pripísanie materskej spoločnosti - Solidárna zodpovednosť - Pokuty - Oznámenie o spolupráci. # Vec T-85/06.

text:
      Rozsudok Súdu prvého stupňa (šiesta komora) z 18. decembra 2008 – General Química a i./Komisia
      (vec T‑85/06)
      „Hospodárska súťaž – Kartely – Odvetvie chemických výrobkov určených na spracovanie kaučuku – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES – Výmena dôverných informácií a určenie cien – Pripísanie materskej spoločnosti – Solidárna zodpovednosť – Pokuty – Oznámenie o spolupráci“
      1.                     Hospodárska súťaž – Pravidlá Spoločenstva – Porušenia – Pripísanie – Materská spoločnosť a dcérske spoločnosti – Hospodárska
            jednotka – Kritériá posúdenia (články 81 ES a 82 ES) (pozri body 58, 59, 61, 62, 82)
      2.                     Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Horizontálny kartel v oblasti cien (nariadenie
            Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A) (pozri body 102 – 107)
      3.                     Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Nevyhnutnosť rozlišovať medzi podnikmi, ktoré sa dopustili rovnakého
            porušenia, v závislosti od ich celkového obratu – Neexistencia (nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie
            98/C 9/03, bod 1 A šiesty odsek) (pozri body 110 – 112)
      4.                     Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Obrat, ktorý sa má zohľadniť pri výpočte pokuty (nariadenie Rady č. 1/2003,
            článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A šiesty odsek) (pozri bod 113)
      5.                     Hospodárska súťaž – Pokuty – Posúdenie v závislosti od individuálneho správania podniku – Vplyv neexistencie sankcie proti
            inému hospodárskemu subjektu – Neexistencia (nariadenie Rady č. 1/2003, články 7 a 23) (pozri body 117, 118)
      6.                     Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Posúdenie miery spolupráce poskytnutej každým podnikom počas správneho
            konania (nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 2002/C 45/03, hlava B) (pozri body 146, 147, 150,
            154, 155)
      Predmet

               Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2006/902/ES z 21. decembra 2005 týkajúceho sa konania podľa článku 81 [ES]
                  a článku 53 Dohody o EHP vo vzťahu k Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Co. Inc. (predtým Uniroyal Chemical Co. Inc.),
                  Crompton Europe Ltd, Chemtura Corp. (predtým Crompton Corp.), General Química, SA, Repsol Química, SA, a Repsol YPF, SA (vec
                  COMP/F/C.38.443 – Gumárenské chemikálie) (Ú. v. EÚ L 353, 2006, s. 50) a subsidiárne zníženie pokuty uloženej žalobcom

            Výrok

                  1.

                  	Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  	General Química, SA, Repsol Química, SA, a Repsol YPF, SA, znášajú svoje vlastné trovy konania a trovy konania Komisie.


Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 17. októbra 2013. # Vasil Vasilev proti Európskej komisii. # Vec F-77/12.


title: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 8. novembra 2012. # Atilla Gülbahce proti Freie und Hansestadt Hamburg. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania: Hamburgisches Oberverwaltungsgericht - Nemecko. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom - Rozhodnutie asociačnej rady č. 1/80 - Článok 6 ods. 1 prvá zarážka - Práva tureckých pracovníkov, ktorí sú súčasťou legálneho trhu práce - Odňatie povolenia na pobyt so spätnou účinnosťou. # Vec C-268/11.

text:
         ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (tretia komora)
      z 8. novembra 2012 (
            *1
         )
      „Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom — Rozhodnutie asociačnej rady č. 1/80 — Článok 6 ods. 1 prvá zarážka — Práva tureckých pracovníkov, ktorí sú súčasťou legálneho trhu práce — Odňatie povolenia na pobyt so spätnou účinnosťou“
      Vo veci C-268/11,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Hamburgisches Oberverwaltungsgericht (Nemecko) z 19. mája 2011 a doručený Súdnemu dvoru 31. mája 2011, ktorý súvisí s konaním:

         Atilla Gülbahce

      proti

         Freie und Hansestadt Hamburg,

      SÚDNY DVOR (tretia komora),
      v zložení: predsedníčka druhej komory R. Silva de Lapuerta (spravodajkyňa), vykonávajúca funkciu predsedníčky tretej komory, sudcovia K. Lenaerts, J. Malenovský, T. von Danwitz a D. Šváby,
      generálny advokát: Y. Bot,
      tajomník: K. Malacek, referent,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 18. apríla 2012,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:

               —

               A. Gülbahce, v zastúpení: M. Prottung, Rechtsanwalt,

               —

               nemecká vláda, v zastúpení: T. Henze a J. Möller, splnomocnení zástupcovia,

               —

               Európska komisia, v zastúpení: V. Kreuschitz a G. Rozet, splnomocnení zástupcovia,

         po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 21. júna 2012,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

               1

               Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu rozhodnutia asociačnej rady č. 1/80 z 19. septembra 1980 o rozvoji asociácie zriadenej dohodou o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom, ktorá bola podpísaná 12. septembra 1963 v Ankare Tureckou republikou na jednej strane a členskými štátmi EHS a Spoločenstvom na druhej strane a ktorá bola uzavretá, schválená a potvrdená v mene Spoločenstva rozhodnutím Rady 64/732/EHS z 23. decembra 1963 (Ú. v. ES 217, 1964, s. 3685; Mim. vyd. 11/011, s. 10, ďalej len „rozhodnutie č. 1/80“ a „dohoda o pridružení“).

               2

               Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi A. Gülbahceom a Freie und Hansestadt Hamburg, ktorého predmetom je odňatie jeho povolenia na pobyt zo strany Freie und Hansestadt Hamburg.

         Právny rámec

         Právo Únie

      Dohoda o pridružení

               3

               V súlade so svojím článkom 2 ods. 1 má dohoda o pridružení za cieľ podporovať stále a vyrovnané posilňovanie obchodných a hospodárskych vzťahov medzi zmluvnými stranami s prihliadnutím najmä na nevyhnutnosť zabezpečiť urýchlený rozvoj hospodárstva Turecka a zvýšenie úrovne zamestnávania a životných podmienok tureckého národa.

               4

               Podľa článku 12 dohody o pridružení „zmluvné strany sa dohodli, že budú vychádzať z článkov [39 ES], [40 ES] a [41 ES], aby medzi sebou postupne dosiahli voľný pohyb pracovníkov“ [neoficiálny preklad], a podľa článku 13 tejto dohody sa tieto zmluvné strany „dohodli, že budú vychádzať z článkov [43 ES] až [46 ES] vrátane a z článku [48 ES], aby medzi sebou odstránili obmedzenia slobody usadiť sa“ [neoficiálny preklad].

               5

               Článok 22 ods. 1 dohody o pridružení znie:
               „Na realizáciu cieľov stanovených dohodou [o pridružení] a v prípadoch, ktoré táto dohoda predvída, rozhodovacia právomoc patrí asociačnej rade. Každá zo zmluvných strán je povinná prijať opatrenia na vykonanie prijatých rozhodnutí…“ [neoficiálny preklad]

         Rozhodnutie č. 1/80

               6

               Článok 6 rozhodnutia č. 1/80 stanovuje:
               „1.   S výhradou ustanovení článku 7 o slobodnom prístupe rodinných príslušníkov k zamestnaniu turecký pracovník, ktorý patrí do legálneho trhu práce v členskom štáte:

                        —

                        má po roku legálneho zamestnania právo v tomto členskom štáte na obnovu svojho pracovného povolenia u toho istého zamestnávateľa, ak má voľné pracovné miesto,

                        —

                        má po troch rokoch legálneho zamestnania a s výhradou prednosti poskytovanej pracovníkom z členských štátov Spoločenstva právo v tomto členskom štáte odpovedať na pracovnú ponuku v rovnakej profesii u zamestnávateľa podľa svojho výberu, urobenú za normálnych podmienok, zaregistrovanú na úrade práce v tomto členskom štáte,

                        —

                        požíva po štyroch rokoch legálneho zamestnania v tomto členskom štáte výhodu slobodného prístupu ku každej pracovnej činnosti podľa svojho výberu.

                  2.   Dovolenky za kalendárny rok a neprítomnosť z dôvodu materstva, pracovného úrazu alebo krátkodobej choroby sa považujú za doby legálneho zamestnania. Doby nedobrovoľnej nezamestnanosti riadne potvrdené príslušnými orgánmi a neprítomnosť pre dlhodobú chorobu nemajú bez toho, aby sa považovali za doby legálneho zamestnania, vplyv na práva nadobudnuté na základe predchádzajúcej doby zamestnania.
               3.   Spôsoby uplatnenia odsekov 1 a 2 sú stanovené vnútroštátnymi právnymi úpravami.“ [neoficiálny preklad]

               7

               Článok 7 tohto rozhodnutia stanovuje:
               „Rodinní príslušníci tureckého pracovníka, ktorý patrí do legálneho trhu práce v tomto členskom štáte, ktorí získali povolenie sa k nemu pripojiť:

                        —

                        majú právo odpovedať – s výhradou prednosti poskytovanej pracovníkom z členských štátov Spoločenstva – na každú pracovnú ponuku, ak tam bývajú legálne aspoň tri roky,

                        —

                        požívajú tam právo na slobodný prístup ku každej pracovnej činnosti podľa svojho výberu, ak tam legálne bývajú aspoň päť rokov.

                  Deti tureckých pracovníkov, ktoré v prijímajúcom členskom štáte absolvovali odbornú prípravu, môžu nezávisle od dĺžky ich pobytu v tomto členskom štáte a s podmienkou, že jeden z rodičov vykonával legálne zamestnanie v tomto členskom štáte aspoň tri roky, odpovedať v tomto členskom štáte na každú pracovnú ponuku.“ [neoficiálny preklad]

               8

               Článok 10 tohto rozhodnutia stanovuje:
               „1.   Členské štáty Spoločenstva priznajú tureckým pracovníkom, ktorí sú súčasťou ich legálneho trhu práce, zaobchádzanie, pokiaľ ide o odmenu za prácu a ostatné pracovné podmienky, bez akejkoľvek diskriminácie na základe štátnej príslušnosti vo vzťahu k pracovníkom Spoločenstva.
               2.   S výhradou uplatnenia článkov 6 a 7 tureckí pracovníci uvedení v odseku 1 a ich rodinní príslušníci využívajú na rovnakom základe ako pracovníci Spoločenstva pomoc poskytovanú úradom práce pri hľadaní zamestnania.“ [neoficiálny preklad]

               9

               V článku 13 rozhodnutia č. 1/80 sa uvádza:
               „Členské štáty Spoločenstva a Turecko nemôžu zaviesť nové obmedzenia týkajúce sa podmienok prístupu k zamestnaniu pracovníkov a ich rodinných príslušníkov, ktorí majú legálny pobyt a sú legálne zamestnaní na ich území.“ [neoficiálny preklad]

         Nemecké právo

               10

               § 5 zákona o vstupe a pobyte cudzincov na spolkovom území – zákon o cudzincoch (Gesetz über die Einreise und den Aufenthalt von Ausländern im Bundesgebiet) z 9. júla 1990 (BGBl. 1990 I, s. 1354, ďalej len „AuslG“) s názvom „Druhy povolení na pobyt“ v odseku 1 stanovuje:
               „Povolenie na pobyt sa vydáva ako:

                        (1)

                        Povolenie na pobyt (§ 15 a § 17),

                        (2)

                        Oprávnenie na pobyt (§ 27),

                        (3)

                        Doplnkové oprávnenie na pobyt (§ 28 a § 29),

                        (4)

                        Oprávnenie na pobyt z humanitárnych dôvodov (§ 30).“

               11

               § 19 AuslG s názvom „Samostatné právo na pobyt manželov“ stanovuje:V prípade ukončenia životného spoločenstva povolenie na pobyt manžela ďalej trvá ako samostatné právo na pobyt, nezávisle od účelu pobytu uvedeného v § 17 ods. 1, keď
                        (1)

                        životné spoločenstvo legálne existovalo na spolkovom území aspoň dva roky;

                        …

                        (4)

                        cudzinec bol až do splnenia podmienok uvedených v bodoch 1 až 3 držiteľom povolenia na pobyt alebo oprávnenia na pobyt, ibaže z dôvodov, za ktoré nezodpovedá, nemohol včas požiadať o predĺženie platnosti povolenia na pobyt.

                  2.   V prípadoch uvedených v odseku 1 sa platnosť povolenia na pobyt musí predĺžiť o rok; toto predĺženie platnosti nebráni vyplateniu sociálnej pomoci bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 1 tretej vety. Navyše platnosť povolenia na pobyt možno predĺžiť na určitú dobu, pokiaľ nie sú splnené podmienky na predĺženie platnosti na časovo neobmedzenú dobu.
               …“

               12

               § 23 AuslG s názvom „Cudzinci, ktorí sú rodinnými príslušníkmi nemeckých štátnych príslušníkov“ v odseku 1 stanovuje:
               „Povolenie na pobyt sa musí v súlade s § 17 ods. 1 vydať

                        (1)

                        cudzincovi, ktorý je manželom nemeckého štátneho príslušníka,

                  …
               ak má tento nemecký štátny príslušník obvyklý pobyt na spolkovom území;
               …“

               13

               § 1 nariadenia o pracovnom povolení pre pracovníkov, ktorí nie sú nemeckými štátnymi príslušníkmi (Verordnung über die Arbeitserlaubnis für nichtdeutsche Arbeitnehmer), v znení uverejnenom 12. septembra 1980 (BGBl. 1980 I, s. 1754, ďalej len „AEVO“) stanovuje:
               „Povolenie podľa § 19 ods. 1 zákona na účely podpory zamestnanosti (pracovné povolenie) možno vydať v závislosti od situácie a vývoja na trhu práce

                        1.

                        na určitú pracovnú činnosť v určitom podniku alebo

                        2.

                        bez obmedzenia, pokiaľ ide o pracovnú činnosť alebo podnik.“

               14

               § 2 AEVO s názvom „Osobitné pracovné povolenie“ v odseku 1 stanovuje:
               „Pracovné povolenie je nezávislé od situácie alebo vývoja na trhu práce a musí sa vydať bez obmedzení uvedených v § 1 ods. 1 bode 1, ak pracovník
               …

                        (2)

                        uzatvoril manželstvo s nemeckým štátnym príslušníkom v zmysle článku 116 ods. 1 základného zákona a má obvyklý pobyt v oblasti, ktorá spadá do pôsobnosti tohto nariadenia,…

                  …“

               15

               § 4 ods. 2 AEVO stanovuje:
               „Doba platnosti pracovného povolenia upraveného v § 2 ods. 1, v § 2 ods. 2 bodoch 1 a 2 a v § 2 ods. 3 je päť rokov. Musí sa vydať bez obmedzenej doby platnosti pracovníkom, ktorí sa počas ôsmich rokov pred začiatkom doby platnosti pracovného povolenia oprávnene a nepretržite zdržiavali v oblasti, ktorá spadá do pôsobnosti tohto nariadenia.“

               16

               § 284 tretej knihy sociálneho zákonníka (Sozialgesetzbuch, Drittes Buch) v znení účinnom od 1. januára 1998 do 31. decembra 2003 (BGBl. 1997 I, s. 594, ďalej len „SGB III“) stanovuje:
               1.   Cudzinci môžu vykonávať zamestnanie len na základe povolenia agentúry práce a zamestnávateľ ich môže zamestnať len vtedy, ak majú takéto povolenie.
               …
               5.   Povolenie možno vydať len vtedy, ak cudzinec je držiteľom oprávnenia na pobyt na základe § 5 [AuslG], pokiaľ uplatniteľné ustanovenia nestanovujú inak a pokiaľ výkon zamestnania nie je vylúčený na základe ustanovení cudzineckého práva.“

               17

               § 286 SGB III s názvom „Pracovné povolenie na dobu neurčitú“ stanovuje:Pracovné povolenie na dobu neurčitú sa vydáva, ak cudzinec
                        (1)

                        je držiteľom povolenia na pobyt alebo oprávnenia na pobyt udeleného z humanitárnych dôvodov a

                                 a)

                                 počas piatich rokov vykonával na spolkovom území legálne zamestnanie, na ktoré sa vzťahuje povinné poistenie, alebo

                                 b)

                                 sa nepretržite šesť rokov zdržiava na spolkovom území, a

                        (2)

                        nie je zamestnaný za menej výhodných pracovných podmienok v porovnaní s porovnateľnými nemeckými pracovníkmi.

                  Výnimky z ustanovení prvej vety č. 1 možno pripustiť voči určitým skupinám osôb, ktoré sú určené v právnych predpisoch.
               …
               3.   Pracovné povolenie na dobu neurčitú sa vydáva na časovo neobmedzenú dobu a bez obmedzení v súvislosti s podnikmi, dotknutými povolaniami alebo regiónmi, pokiaľ ustanovenia právnych predpisov nestanovujú inak.“

               18

               § 2 nariadenia o vydávaní pracovných povolení zahraničným pracovníkom (Verordnung über die Arbeitsgenehmigung für ausländische Arbeitnehmer) zo 17. septembra 1998 (BGBl. 1998 I, s. 2899, ďalej len „ArGV“) s názvom „Pracovné povolenie na dobu neurčitú“ v odseku 1 stanovuje:
               „Na rozdiel od ustanovení uvedených v § 286 ods. 1 prvej vete bode 1 SGB III, pracovné povolenie na dobu neurčitú sa vydá aj vtedy, ak cudzinec

                        (1)

                        žije v životnom spoločenstve s nemeckým rodinným príslušníkom a je držiteľom povolenia na pobyt vydaného podľa § 23 ods. 1 AuslG,

                  …“

               19

               § 5 ArGV s názvom „Vzťah k postaveniu osoby z hľadiska práva na pobyt“ stanovuje:
               „Odchylne od § 284 ods. 5 SGB III pracovné povolenie možno tiež udeliť cudzincom,

                        1.

                        ktorí sú oslobodení od požiadavky byť držiteľom povolenia na pobyt, pokiaľ sa toto oslobodenie neobmedzuje na pobyty nepresahujúce dobu troch mesiacov alebo na pobyty, na základe ktorých im nevzniká právo na prijatie do zamestnania, v súvislosti s ktorým sa vyžaduje pracovné povolenie,

                        2.

                        ktorí sú držiteľmi dočasného povolenia na pobyt (§ 55 zákona o azylovom konaní [Asylverfahrensgesetz]) a nie sú povinní zdržiavať sa v prijímajúcom centre (§47 až § 50 zákona o azylovom konaní),

                        3.

                        ktorých pobyt sa považuje za povolený v súlade s § 69 ods. 3 [AuslG],

                        4.

                        ktorí musia opustiť územie za predpokladu, že táto povinnosť sa neuplatní alebo neuplynie zákonná lehota,

                        5.

                        ktorí sú držiteľmi dočasného povolenia pre žiadateľov o azyl (Duldung) podľa § 55 [AuslG], okrem prípadu, keď cudzinci prišli na nemecké územie, aby získali nárok na dávky podľa zákona o dávkach pre žiadateľov o azyl [Asylbewerberleistungsgesetz] alebo ak opatrenia, na základe ktorých zaniká ich právo na pobyt, nemožno vykonať z dôvodov, ktoré im možno pripísať (§ 1 zákona o dávkach pre žiadateľov o azyl), alebo

                        6.

                        v prípade ktorých súdy odložili výkon odsunu.“

               20

               V súlade s § 8 ods. 1 bodom 1ArGV pracovné povolenie stráca platnosť v prípade, ak cudzinec nespĺňa nijakú z podmienok uvedených v § 5 ArGV.

               21

               Zákon o pobyte, zamestnávaní a integrácii cudzincov na spolkovom území (Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet) z 30. júla 2004 (BGBl. 2004 I, s. 1950), v znení zmien a doplnení (BGBl. 2008 I, s. 162, ďalej len „AufenthG“) nadobudol účinnosť 1. januára 2005. § 4 tohto zákona s názvom „Požiadavka v súvislosti s povolením na pobyt“ v odsekoch 2 a 5 uvádza:
               „2.   Povolenie na pobyt umožňuje vykonávať zárobkovú činnosť v prípadoch, ak to stanovuje tento zákon alebo pokiaľ povolenie na pobyt výslovne umožňuje výkon takej činnosti. V každom povolení na pobyt musí byť uvedené, či je povolený výkon zárobkovej činnosti. Cudzincovi, ktorý nemá povolenie na pobyt na účely zamestnania, možno povoliť výkon zamestnania iba v prípade, ak spolková agentúra práce udelila súhlas alebo ak nariadenie stanovuje, že takýto výkon zamestnania bez súhlasu spolkovej agentúry práce je dovolený. Obmedzenia týkajúce sa udelenia súhlasu tejto spolkovej agentúry práce musia byť uvedené v povolení na pobyt.
               …
               5.   Cudzinec, ktorý má na základe dohody o pridružení… právo na pobyt, je povinný preukázať existenciu tohto práva predložením dôkazu o tom, že má povolenie na pobyt, pokiaľ nemá povolenie na usadenie sa ani povolenie na trvalý pobyt v Únii. Povolenie na pobyt sa vydáva na žiadosť.“

               22

               § 105 AufenthG s názvom „Ponechanie pracovných povolení v platnosti“ v odseku 2 stanovuje:
               „Pracovné povolenie udelené pred nadobudnutím účinnosti tohto zákona sa považuje za neobmedzený súhlas spolkovej agentúry práce s výkonom zamestnania.“

         Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky

               23

               A. Gülbahce je turecký štátny príslušník, ktorý sa v júni 1997 oženil s nemeckou štátnou príslušníčkou. Dňa 8. júna 1998 prišiel do Nemecka s vízom na účely zlúčenia rodiny. Nemecké orgány mu v júli 1998 udelili povolenie na pobyt, ktorého platnosť bola predĺžená v júni 1999, v auguste 2001 a v januári 2004. Príslušný úrad práce súbežne 29. septembra 1998 udelil A. Gülbahceovi pracovné povolenie na dobu neurčitú.

               24

               V júli 2005 sa nemecké orgány dozvedeli, že manželka A. Gülbahcea v novembri 1999 oznámila, že od 1. októbra 1999 žije oddelene od svojho manžela. Freie und Hansestadt Hamburg po tom, čo vypočulo A. Gülbahcea, rozhodnutím zo 6. februára 2006, potvrdeným rozhodnutím z 29. augusta 2006, so spätnou účinnosťou odňalo predĺženia platnosti povolenia na pobyt A. Gülbahcea, ktoré mu boli udelené v auguste 2001 a v januári 2004. Podľa Freie und Hansestadt Hamburg boli predĺženia platnosti povolenia na pobyt neoprávnené z dôvodu, že životné spoločenstvo medzi A. Gülbahceom a jeho manželkou netrvalo dva roky. Navyše predĺženie platnosti povolenia na pobyt podľa článku 6 ods. 1 prvej zarážky rozhodnutia č. 1/80 nebolo ani možné, keďže A. Gülbahce nebol zamestnaný u toho istého zamestnávateľa aspoň jeden rok.

               25

               A. Gülbahce podal žalobu na Verwaltungsgericht Hamburg, ktorá bola rozsudkom z 3. júla 2007 zamietnutá. Vnútroštátny súd, ktorý rozhodoval o odvolaní, rozsudkom z 29. mája 2008 tento rozsudok zmenil.

               26

               Podľa vnútroštátneho súdu, hoci A. Gülbahce nepreukázal, že životné spoločenstvo s jeho manželkou trvalo dva roky a hoci sa ani nemôže odvolávať na článok 6 ods. 1 prvú zarážku rozhodnutia č. 1/80, platnosť jeho povolenia na pobyt sa mala predĺžiť z dôvodu pracovného povolenia na dobu neurčitú, ktoré mu bolo udelené v septembri 1998 v spojení s článkom 10 ods. 1 tohto rozhodnutia, a s prihliadnutím na judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa zákazov diskriminácie uvedených v dohodách, ktoré Európska únia uzavrela s Tuniskou republikou a Marockým kráľovstvom.

               27

               V tejto súvislosti vnútroštátny súd konštatoval, že keďže A. Gülbahce v auguste 2001, ako aj v januári 2004 patril do legálneho trhu práce, právo na skutočný výkon zamestnania mu bolo možné odňať iba z dôvodov ochrany legitímneho záujmu štátu, ktorý v prejednávanej veci neexistoval.

               28

               Freie und Hansestadt Hamburg podal opravný prostriedok „Revision“ proti rozsudku Hamburgisches Oberverwaltungsgericht z 29. mája 2008 a Bundesverwaltungsgericht ho rozsudkom z 8. decembra 2009 zrušil a vec vrátil uvedenému súdu na nové rozhodnutie.

               29

               Podľa vnútroštátneho súdu Bundesverwaltungsgericht zastával názor, že článok 10 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80 nepriznáva právo na udelenie povolenia na pobyt so spätnou účinnosťou, ani právo na pobyt nezávislé od konkrétneho zamestnania. V tejto súvislosti pracovné povolenie udelené pred nadobudnutím účinnosti AufenthG platí po nadobudnutí platnosti tohto zákona, t. j. 1. januára 2005, len ako interné správne schválenie. Navyše takúto právnu úpravu nemožno považovať za odporujúcu klauzule „standstill“ podľa článku 13 rozhodnutia č. 1/80, keďže udelenie pracovného povolenia na dobu neurčitú manželom nemeckých štátnych príslušníkov bolo zavedené až ArGV, v septembri 1998, pričom právna úprava účinná v roku 1980, stanovená v uvedenom článku 13, umožňovala vydanie pracovného povolenia na dobu neurčitú až vtedy, ak legálny pobyt trval nepretržite osem rokov.

               30

               Vzhľadom na to, že Hamburgisches Oberverwaltungsgericht sa domnieva, že na vyriešenie sporu, ktorý prejednáva, je nevyhnutný výklad práva Únie, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

                        „1.

                        Má sa článok 10 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80 vykladať v tom zmysle, že:

                        a)

                        turecký pracovník, ktorému bolo riadne udelené povolenie vykonávať zamestnanie na území členského štátu na dobu určitú (prípadne na dobu neurčitú), ktorá presahuje dĺžku povolenia na pobyt (tzv. presahujúce pracovné povolenie), môže počas celého tohto obdobia vykonávať svoje práva vyplývajúce z tohto povolenia, pokiaľ tomu nebránia dôvody ochrany legitímneho záujmu štátu, konkrétne dôvody verejného poriadku, verejnej bezpečnosti a verejného zdravia;

                        b)

                        členský štát nesmie s odkazom na vnútroštátne predpisy týkajúce sa závislosti pracovného povolenia od povolenia na pobyt, ktoré boli platné v čase udelenia týchto povolení, tomuto povoleniu ab initio odoprieť akýkoľvek účinok, pokiaľ ide o postavenie dotknutej osoby z hľadiska práva na pobyt (v nadväznosti na rozsudok z 2. marca 1999, Eddline El-Yassini, C-416/96, Zb. s. I-1209, bod 3 abstraktu a body 62 až 65, pokiaľ ide o rozsah pôsobnosti článku 40 ods. 1 [dohody o spolupráci medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Marockým kráľovstvom, podpísanej v Rabate 27. apríla 1976 a schválenej v mene Spoločenstva nariadením Rady (EHS) č. 2211/78 z 26. septembra 1978 (Ú. v. ES L 264, s. 1; Mim. vyd. 11/013, s. 155)], a na rozsudok zo 14. decembra 2006, Gattoussi, C-97/05, Zb. s. I-11917, bod 2 abstraktu a body 36 až 43, pokiaľ ide o rozsah pôsobnosti článku 64 ods. 1 [Euro-stredomorskej dohody o pridružení Európskych spoločenstiev a ich členských štátov na jednej strane a Tuniskej republiky na druhej strane, uzavretej v Bruseli 17. júla 1995 a schválenej v mene Európskeho spoločenstva a Európskeho spoločenstva uhlia a ocele rozhodnutím Rady a Komisie 98/238/ES, ESUO z 26. januára 1998 (Ú. v. ES L 97, s. 1; Mim. vyd. 11/028, s. 187)]?

                  V prípade kladnej odpovede na túto otázku:

                        2.

                        Má sa článok 13 rozhodnutia č. 1/80 vykladať v tom zmysle, že klauzula ,standstill’ členskému štátu tiež zakazuje prostredníctvom normatívnej úpravy (v prejednávanom prípade [AufenthG]) odňať tureckému pracovníkovi, ktorý pôsobí na legálnom trhu práce, možnosť odvolávať sa na porušenie zásady zákazu diskriminácie podľa článku 10 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80 v súvislosti so skoršie udeleným pracovným povolením presahujúcim dĺžku povolenia na pobyt?

                  V prípade kladnej odpovede na túto otázku:

                        3.

                        Má sa článok 10 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80 vykladať v tom zmysle, že v ňom stanovený zákaz diskriminácie vnútroštátnym orgánom v každom prípade nezakazuje odňať povolenia na pobyt na dobu určitú, ktoré boli podľa vnútroštátneho práva udelené na určitú dobu tureckému pracovníkovi neprávom, po uplynutí ich platnosti v súlade s vnútroštátnymi predpismi za obdobia, počas ktorých turecký pracovník skoršie udelené pracovné povolenie na dobu neurčitú skutočne využíval a počas ktorých skutočne pracoval?

                        4.

                        Má sa článok 10 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80 ďalej vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie sa vzťahuje výlučne na to zamestnanie, ktoré vykonáva turecký pracovník s pracovným časovo a vecne neobmedzeným povolením, ktoré mu riadne udelili vnútroštátne orgány v období, v ktorom končí jeho povolenie na pobyt na dobu určitú udelené na iný účel, a že turecký pracovník z tohto dôvodu nemôže v tejto situácii požadovať, aby mu vnútroštátne orgány aj po definitívnom ukončení tohto zamestnania – prípadne po časovom prerušení potrebnom na hľadanie pracovného miesta – povolili ďalší pobyt na účely nového zamestnania?

                        5.

                        Má sa článok 10 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80 ďalej vykladať v tom zmysle, že zákaz diskriminácie (iba) zakazuje vnútroštátnym orgánom hostiteľského členského štátu prijať voči tureckému štátnemu príslušníkovi pôsobiacemu na legálnom trhu práce, ktorému v súvislosti s vykonávaním zamestnania pôvodne udelil rozsiahlejšie práva ako v súvislosti s jeho pobytom, po uplynutí naposledy udeleného povolenia na pobyt opatrenia ukončujúce pobyt, pokiaľ tieto opatrenia neslúžia na ochranu legitímneho záujmu štátu, ale ich nezaväzuje, aby udelili povolenie na pobyt?“

         O prejudiciálnych otázkach

               31

               Najskôr treba uviesť, že aj keď vnútroštátny súd z formálneho hľadiska obmedzil svoje otázky iba na výklad článku 10 ods. 1 a článku 13 rozhodnutia č. 1/80, nebráni taká okolnosť Súdnemu dvoru, aby vnútroštátnemu súdu poskytol všetky prvky výkladu práva Únie, ktoré môžu byť užitočné na rozhodnutie vo veci, ktorá mu bola predložená, bez ohľadu na to, či ich tento súd v znení týchto otázok uviedol (pozri rozsudky z 8. novembra 2007, ING. AUER, C-251/06, Zb. s. I-9689, bod 38, a z 5. mája 2011, McCarthy, C-434/09, Zb. s. I-3375, bod 24).

               32

               V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora môže Súdny dvor v rámci uplatňovania článku 267 ES vyvodiť zo znenia otázok položených vnútroštátnym súdom, vzhľadom na údaje, ktoré uviedol, prvky, na ktoré sa vzťahuje výklad práva Únie, aby umožnil tomuto súdu vyriešiť právny problém, ktorý prejednáva (pozri rozsudok z 28. apríla 2009, Apostolides, C-420/07, Zb. s. I-3571, bod 63 a citovanú judikatúru).

               33

               V prejednávanej veci vnútroštátny súd vo svojom rozhodnutí uvádza, že dôvodom zrušenia predĺžení platnosti povolenia na pobyt A. Gülbahcea so spätnou účinnosťou, ktoré mu boli udelené v auguste 2001 a v januári 2004, bolo ukončenie životného spoločenstva s jeho manželkou od 1. októbra 1999, čo je podmienka, ktorej podľa ustanovení AuslG v spojení s ustanoveniami AEVO, SGB III a ArGV podlieha udelenie tohto povolenia.

               34

               Uvedený súd tiež uvádza, že v čase tohto zrušenia so spätnou účinnosťou, t. j. 6. februára 2006, bol A. Gülbahce zamestnaný u toho istého zamestnávateľa viac ako jeden rok, takže podmienky na to, aby bolo možné konštatovať, že pôsobil na legálnom trhu práce v zmysle článku 6 ods. 1 prvej zarážky rozhodnutia č. 1/80, boli v zásade splnené.

               35

               Položené otázky tak treba preformulovať do jednej otázky a chápať ich tak, že ich cieľom je v podstate zistiť, či sa článok 6 ods. 1 prvá zarážka rozhodnutia č. 1/80 má vykladať v tom zmysle, že odporuje tomu, aby príslušné vnútroštátne orgány odňali tureckému pracovníkovi povolenie na pobyt so spätnou účinnosťou ku dňu, keď zanikol dôvod, ktorým vnútroštátne právo podmieňovalo udelenie tohto povolenia, ak k tomuto odňatiu dôjde po uplynutí obdobia jedného roka legálneho zamestnania upraveného v tomto článku 6 ods. 1 prvej zarážke.

               36

               V tejto súvislosti treba pripomenúť, že práva, ktoré tureckým pracovníkom priznávajú ustanovenia uvedené v článku 6 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80, sa postupne rozširujú primerane k trvaniu výkonu legálnej zárobkovej činnosti a ich cieľom je postupne ustáliť situáciu dotknutých osôb v hostiteľskom členskom štáte (pozri najmä rozsudok z 10. januára 2006, Sedef, C-230/03, Zb. s. I-157, bod 34).

               37

               Ako vyplýva z článku 6 ods. 1 prvej zarážky rozhodnutia č. 1/80, turecký pracovník má po roku legálneho zamestnania právo naďalej vykonávať zamestnaneckú činnosť u toho istého zamestnávateľa.

               38

               Podľa judikatúry Súdneho dvora potrebný účinok tohto práva nutne zahŕňa existenciu súvisiaceho práva na pobyt v prospech dotknutej osoby (pozri najmä rozsudok zo 7. júla 2005, Dogan, C-383/03, Zb. s. I-6237, bod 14).

               39

               Legálne zamestnanie tureckého štátneho príslušníka v hostiteľskom členskom štáte v zmysle článku 6 ods. 1 prvej zarážky rozhodnutia č. 1/80 predpokladá stabilnú a nie dočasnú situáciu na trhu práce v uvedenom členskom štáte a udeľuje na základe toho nepopierateľné právo na pobyt (rozsudky zo 16. decembra 1992, Kus, C-237/91, Zb. s. I-6781, bod 22, a z 18. decembra 2008, Altun, C-337/07, Zb. s. I-10323, bod 53).

               40

               Ako bolo pripomenuté v bode 34 tohto rozsudku, v prejednávanej veci je nesporné, že podmienka týkajúca sa doby legálneho zamestnania v trvaní jedného roka, ktorá je uvedená v článku 6 ods. 1 prvej zarážke rozhodnutia, bola v čase, keď došlo k zrušeniu predĺžení platnosti povolenia na pobyt A. Gülbahcea so spätnou účinnosťou, t. j. 6. februára 2006, splnená.

               41

               Podľa vnútroštátnych orgánov je takéto zrušenie založené na konštatovaní, podľa ktorého jednak uvedená podmienka nebola v auguste 2001 a v januári 2004, keď došlo k predĺženiam platnosti povolenia na pobyt A. Gülbahcea, splnená, a jednak A. Gülbahce k týmto dátumom takisto nesplnil podmienku, na ktorú bolo viazané jeho povolenie na pobyt, a to podmienku existencie životného spoločenstva s nemeckým štátnym príslušníkom.

               42

               Podľa vnútroštátnych orgánov, ak turecký pracovník už v priebehu prvého roka zamestnania nedodržuje podmienky, ktorým podlieha jeho povolenie na pobyt, jeho právo na pobyt tak stráca svoju povahu nepopierateľného práva, a v dôsledku toho od tohto okamihu nemožno pracovné obdobia odpracované týmto pracovníkom zohľadniť na účely nadobudnutia práv uvedených v článku 6 ods. 1 prvej zarážke rozhodnutia č. 1/80 z dôvodu, že nespĺňa podmienku jedného roka legálneho zamestnania v zmysle judikatúry Súdneho dvora.

               43

               Takéto tvrdenie však Súdny dvor výslovne zamietol, konkrétne pokiaľ ide o vnútroštátne ustanovenia, ktoré podmieňovali právo na pobyt tureckého štátneho príslušníka spolužitím so štátnym príslušníkom dotknutého členského štátu.

               44

               V rozsudku z 29. septembra 2011, Unal (C-187/10, Zb. s. I-9045), vyhlásenom po predložení tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania, už mal totiž Súdny dvor príležitosť konštatovať, že keď sa turecký štátny príslušník môže účinne odvolávať na práva na základe ustanovenia rozhodnutia č. 1/80, tieto práva už nezávisia od relevantnosti okolností, za ktorých vznikli, lebo podmienka takejto povahy nebola týmto rozhodnutím stanovená (rozsudok Unal, už citovaný, bod 50).

               45

               V tejto súvislosti bolo pripomenuté, že podľa článku 6 ods. 1 prvej zarážky stačí na to, aby mal turecký pracovník nárok na obnovenie svojho pracovného povolenia u toho istého zamestnávateľa, ak bol legálne zamestnaný dlhšie ako jeden rok, pretože toto ustanovenie nepodmieňuje uznanie tohto práva nijakou inou podmienkou, ako sú napríklad okolnosti, za ktorých bolo nadobudnuté právo na vstup alebo pobyt (rozsudok Unal, už citovaný, bod 38 a citovaná judikatúra).

               46

               Taktiež už bolo rozhodnuté, že turecký pracovník, ktorý vykonával zamestnanie trvajúce dlhšie ako jeden rok na základe platného povolenia na pobyt, sa musí považovať za spĺňajúceho podmienky podľa článku 6 ods. 1 prvej zarážky, aj keď mu bolo toto povolenie na pobyt na začiatku udelené na iné účely, ako je vykonávanie pracovnej činnosti (rozsudok Unal, už citovaný, bod 38 a citovaná judikatúra).

               47

               Nepochybne, podľa súčasného právneho stavu Únie sa rozhodnutie č. 1/80 nijako netýka právomoci členských štátov zamietnuť tureckému štátnemu príslušníkovi právo vstúpiť na ich územie a prvýkrát sa tam zamestnať, keďže toto rozhodnutie v zásade nebráni ani tomu, aby tieto štáty upravili podmienky zamestnania tohto štátneho príslušníka až do uplynutia jedného roka podľa článku 6 ods. 1 prvej zarážky tohto rozhodnutia (pozri rozsudok Unal, už citovaný, bod 41 a citovanú judikatúru).

               48

               Článok 6 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80 však nemožno vykladať spôsobom, ktorý umožní členskému štátu jednostranne zmeniť dosah systému postupnej integrácie tureckých štátnych príslušníkov na pracovnom trhu hostiteľského členského štátu tým, že pracovníka, ktorému sa povolil vstup na jeho územie a ktorý tak legálne vykonával skutočnú a efektívnu hospodársku činnosť nepretržite počas viac ako jedného roka u toho istého zamestnávateľa, zbaví výhody práv, ktoré mu tri zarážky tohto ustanovenia postupne priznávajú v závislosti od trvania výkonu pracovnej činnosti (pozri rozsudok Unal, už citovaný, bod 42 a citovanú judikatúru).

               49

               Takýmto výkladom by totiž bolo rozhodnutie č. 1/80 zbavené svojej podstaty, a teda aj akéhokoľvek potrebného účinku, keďže znenie článku 6 ods. 1 tohto rozhodnutia je všeobecné a nepodmienené v rozsahu, v akom neupravuje možnosť členských štátov obmedziť práva, ktoré toto ustanovenie priamo priznáva tureckým pracovníkom (pozri rozsudok Unal, už citovaný, body 43 a 44, ako aj citovanú judikatúru).

               50

               Výkon zamestnania tureckým štátnym príslušníkom na základe povolenia na pobyt, ktoré mu bolo vydané vďaka podvodnému konaniu, ktoré viedlo k odsúdeniu, alebo na základe dočasného povolenia na pobyt, ktoré je platné iba do konečného rozhodnutia o jeho práve na pobyt, nemôže nepochybne založiť práva v prospech tohto štátneho príslušníka podľa článku 6 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80 (pozri rozsudok Unal, už citovaný, bod 47).

               51

               V konaní vo veci samej však na rozdiel od veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 5. júna 1997, Kol (C-285/95, Zb. s. I-3069), v ktorej išlo o predstierané manželstvo, z rozhodnutia vnútroštátneho súdu nevyplýva, že A. Gülbahce vykonával svoje zamestnanie na základe povolenia na pobyt, ktoré mu bolo vydané vďaka takému podvodnému konaniu, alebo že jeho povolenie na pobyt bolo dočasné a platilo dovtedy, kým sa prijme konečné rozhodnutie.

               52

               Okrem toho v súlade s § 2 ods. 1 bodom 2 AEVO, ako aj § 2 ods. 1 bodom 1 a § 5 ArGV mal právo na pobyt, ktoré mu umožňovalo slobodne vykonávať pracovnú činnosť od 29. septembra 1998, keď mu príslušný úrad práce udelil pracovné povolenie na dobu neurčitú. Vnútroštátny súd v tejto súvislosti uviedol, že nebolo preukázané, že jeho právo na vstup a pobyt v Nemecku bolo získané podvodom.

               53

               Je preto nesporné, že A. Gülbahce splnil zákonné a právne požiadavky hostiteľského členského štátu v oblasti vstupu na jeho územie, ako aj v oblasti zamestnania.

               54

               Neuznať za týchto podmienok, že žalobca vo veci samej vykonával v Nemecku legálne zamestnanie dlhšie ako jeden rok, by bolo v rozpore s článkom 6 ods. 1 prvej zarážky rozhodnutia č. 1/80.

               55

               V dôsledku toho treba obdobia zamestnania, ktoré boli odpracované žalobcom vo veci samej po získaní jeho povolenia na pobyt a jeho pracovného povolenia, a pred zrušením predĺžení platnosti uvedeného povolenia so spätnou účinnosťou, považovať za spĺňajúce podmienku jedného roka legálneho zamestnania v zmysle článku 6 ods. 1 prvej zarážky rozhodnutia č. 1/80.

               56

               Vzhľadom na vyššie uvedené treba na položené otázky, ako sú preformulované Súdnym dvorom, odpovedať tak, že článok 6 ods. 1 prvá zarážka rozhodnutia č. 1/80 sa má vykladať v tom zmysle, že odporuje tomu, aby príslušné vnútroštátne orgány odňali tureckému pracovníkovi povolenie na pobyt so spätnou účinnosťou ku dňu, keď zanikol dôvod, ktorým vnútroštátne právo podmieňovalo udelenie tohto povolenia, ak sa tento pracovník nedopustil nijakého podvodného konania a k tomuto odňatiu dôjde po uplynutí obdobia jedného roka legálneho zamestnania upraveného v uvedenom článku 6 ods. 1 prvej zarážke.

         O trovách

               57

               Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

               Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:

                     Článok 6 ods. 1 prvá zarážka rozhodnutia asociačnej rady č. 1/80 z 19. septembra 1980 o rozvoji asociácie zriadenej dohodou o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom, ktorá bola podpísaná 12. septembra 1963 v Ankare Tureckou republikou na jednej strane a členskými štátmi EHS a Spoločenstvom na druhej strane a ktorá bola uzavretá, schválená a potvrdená v mene Spoločenstva rozhodnutím Rady 64/732/EHS z 23. decembra 1963, sa má vykladať v tom zmysle, že odporuje tomu, aby príslušné vnútroštátne orgány odňali tureckému pracovníkovi povolenie na pobyt so spätnou účinnosťou ku dňu, keď zanikol dôvod, ktorým vnútroštátne právo podmieňovalo udelenie tohto povolenia, ak sa tento pracovník nedopustil nijakého podvodného konania a k tomuto odňatiu dôjde po uplynutí obdobia jedného roka legálneho zamestnania upraveného v uvedenom článku 6 ods. 1 prvej zarážke.

                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: nemčina.