title: Spojené veci C-383/06 až C-385/06: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  13. marca 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State – Holandsko) – Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening (C-383/06), Gemeente Rotterdam (C-384/06)/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid a Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant (C-385/06)/Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening (Štrukturálne fondy — Článok 23 ods. 1 nariadenia (EHS) č. 4253/88 — Zrušenie a vymáhanie finančnej pomoci Spoločenstva — Článok 249 ES — Ochrana legitímnej dôvery a právnej istoty)

text:
               9.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 116/6

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 13. marca 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State – Holandsko) – Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening (C-383/06), Gemeente Rotterdam (C-384/06)/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid a Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant (C-385/06)/Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
   (Spojené veci C-383/06 až C-385/06) (1)

   (Štrukturálne fondy - Článok 23 ods. 1 nariadenia (EHS) č. 4253/88 - Zrušenie a vymáhanie finančnej pomoci Spoločenstva - Článok 249 ES - Ochrana legitímnej dôvery a právnej istoty)
   (2008/C 116/10)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Raad van State
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening (C-383/06), Gemeente Rotterdam (C-384/06), Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant (C-385/06)

      Žalovaní: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid, Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Raad van State – Výklad článku 23 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 4253/88 z 19. decembra 1988, ktorým sa vykonáva nariadenie (EHS) č. 2052/88, týkajúce sa koordinácie činností rozličných štrukturálnych fondov na jednej strane a koordinácie týchto činností s operáciami Európskej investičnej banky a ďalšími dostupnými finančnými nástrojmi na strane druhej – Zrušenie a vymáhanie finančnej pomoci Spoločenstva – Článok 10 a článok 249 ES – Uplatnenie všeobecných zásad práva Spoločenstva
   Výrok rozsudku

               1.

               Článok 23 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 4253/88 z 19. decembra 1988, ktorým sa stanovujú vykonávacie predpisy k nariadeniu č. 2052/88 týkajúcemu sa jednak koordinácie činností rozličných štrukturálnych fondov navzájom a jednak koordinácie týchto činností s činnosťami Európskej investičnej banky a ďalšími existujúcimi finančnými nástrojmi [neoficiálny preklad], zmeneného a doplneného nariadením Rady (EHS) č. 2082/93 z 20. júla 1993 ukladá členským štátom povinnosť vymáhať prostriedky stratené v dôsledku zneužitia alebo nedbanlivosti, a to bez potreby úpravy zverenia tejto právomoci v rámci vnútroštátneho práva.

               2.

               Vymáhanie prostriedkov stratených v dôsledku zneužitia alebo nedbanlivosti sa musí uskutočniť na základe článku 23 ods. 1 nariadenia č. 4253/88, zmeneného a doplneného nariadením č. 2082/93 a podľa postupov stanovených vnútroštátnym právom, a to pod podmienkou, že uplatnenie tohto práva nebude mať negatívny vplyv na uplatnenie a účinnosť práva Spoločenstva a nebude mať za dôsledok praktické znemožnenie vymáhania protiprávne pridelených súm. Vnútroštátnemu súdu prináleží, aby v plnom rozsahu zabezpečil uplatnenie práva Spoločenstva tak, že ak to bude potrebné, neuplatní alebo vhodne vyloží také vnútroštátne pravidlo, akým je všeobecný zákon o správnom práve (Algemene wet bestuursrecht), ktoré by vymáhaniu bránilo. Vnútroštátny súd môže pri posúdení správania príjemcov stratených prostriedkov, ako aj správnych orgánov, uplatniť zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery, tak ako ich chápe právo Spoločenstva, a to pod podmienkou, že záujem Spoločenstva sa zohľadní v plnom rozsahu. Verejnoprávna povaha osoby príjemcu prostriedkov je v tomto ohľade irelevantná.

      (1)  Ú. v. EÚ C 310, 16.12.2006.


title: Vec T-582/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 22. júna 2017 – Vankerckhoven-Kahmann/Komisia („Verejná služba — Úradníci — Obnovenie služby — Zamietnutie povýšenia — Medziinštitucionálne preloženie — Zaradenie do platovej triedy — Žiadosť v zmysle článku 90 ods. 1 služobného poriadku — Primeraná lehota — Neprípustnosť“)

text:
               14.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/22

         Uznesenie Všeobecného súdu z 22. júna 2017 – Vankerckhoven-Kahmann/Komisia
   (Vec T-582/16) (1)

   ((„Verejná služba - Úradníci - Obnovenie služby - Zamietnutie povýšenia - Medziinštitucionálne preloženie - Zaradenie do platovej triedy - Žiadosť v zmysle článku 90 ods. 1 služobného poriadku - Primeraná lehota - Neprípustnosť“))
   (2017/C 269/32)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Monique Vankerckhoven-Kahmann (Enghien, Belgicko) (v zastúpení: N. Lhoëst, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne G. Berscheid a C. Berardis-Kayser, neskôr G. Berscheid a L. Radu Bouyon, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podľa článku 270 ZFEÚ na zrušenie jednak rozhodnutia Komisie zo 17. apríla 2015 o odmietnutí upraviť platovú triedu žalobkyne pri jej preložení a jednak rozhodnutia Komisie z 9. novembra 2015 o zamietnutí jej sťažnosti podanej 17. júla 2015

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Monique Vankerckhoven-Kahmann znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

      (1)  Ú. v. EÚ C 145, 25.4.2016 (vec pôvodne zapísaná na Súde pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-11/15 a prenesená na Všeobecný súd 1.9.2016).


title: Vec C-69/08: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. júla 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro — Taliansko) — Raffaello Visciano/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (Sociálna politika — Ochrana pracovníkov — Platobná neschopnosť zamestnávateľa — Smernica 80/987/EHS — Povinnosť uhradiť celý neuspokojený nárok do výšky vopred určenej hornej hranice — Povaha nárokov zamestnanca voči záručnej inštitúcii — Premlčacia doba)

text:
               12.9.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/9

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. júla 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro — Taliansko) — Raffaello Visciano/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Vec C-69/08) (1)

   (Sociálna politika - Ochrana pracovníkov - Platobná neschopnosť zamestnávateľa - Smernica 80/987/EHS - Povinnosť uhradiť celý neuspokojený nárok do výšky vopred určenej hornej hranice - Povaha nárokov zamestnanca voči záručnej inštitúcii - Premlčacia doba)
   2009/C 220/13
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Raffaello Visciano

      Žalovaný: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale di Napoli Sezione Lavoro — Výklad článkov 3 a 4 smernice Rady 80/987 z 20. októbra 1980 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, vzťahujúcich sa na ochranu zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa (Ú. v. ES L 283, s. 23; Mim. vyd. 05/001, s. 217) — Garancia miezd zodpovedajúca trom posledným mesiacom pracovnej zmluvy do výšky vopred určenej hornej hranice — Zníženie poskytnutej náhrady o preddavky na mzdu, ktoré vyplatil zamestnávateľ — Vnútroštátna úprava pripúšťajúca rozdiel právnej kvalifikácie rovnakej dávky podľa subjektu, ktorý ju poskytol a pripúšťajúca zmenu premlčacej doby na podanie žaloby

      Výrok rozsudku

               1.

               Články 3 a 4 smernice Rady 80/987/EHS z 20. októbra 1980 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, vzťahujúcich sa na ochranu zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa, nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje kvalifikovať neuspokojené nároky zamestnancov ako „dávky sociálneho zabezpečenia“, keď sú uhrádzané záručnou inštitúciou.

               2.

               Smernica 80/987 nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá pôvodnú pohľadávku z odmeny zamestnanca používa len ako vzor pre porovnanie s cieľom určenia plnenia, ktoré má byť zaručené zásahom garančného fondu.

               3.

               V rámci žiadosti zamestnanca podanej s cieľom získať od garančného fondu úhradu neuspokojených pohľadávok z odmeny, smernica 80/987 nebráni uplatneniu jednoročnej premlčacej doby (zásada ekvivalencie). Vnútroštátnemu súdu však prináleží preskúmať, či úprava tejto premlčacej doby nevedie k praktickej nemožnosti alebo nadmernému sťaženiu uplatnenia práv, ktoré priznáva právny poriadok Spoločenstva (zásada efektívnosti).

      (1)  Ú. v. EÚ C 107, 26.4.2008.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 18. novembra 2004 v spojených veciach C-10/02 a C-11/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale amministrativo resgionale per la Puglia): Anna Fascicolo a iní, Enzo De Benedictis a iní proti Regione Puglia a iní (C-10/02) a Grazia Berardi a iní, Lucia Vaira a iní proti Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4 a iní (C-11/02) (Voľný pohyb lekárov — Smernice č. 86/457/EHS a č. 93/16/EHS — Uznávanie diplomov, osvedčení a iných dokladov — Povinnosť členských štátov podriadiť výkon činnosti praktického lekára v rámci vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia obdržaniu osobitného diplomu — Nadobudnuté práva — Rovnocennosť oprávnenia získaného pred 1. januárom 1995 s diplomom o osobitnej kvalifikácii — Stanovenie zoznamu praktických lekárov pre účely obsadenia voľných miest v kraji podľa získaných diplomov)

text:
               8.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/1

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 18. novembra 2004
   v spojených veciach C-10/02 a C-11/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale amministrativo resgionale per la Puglia): Anna Fascicolo a iní, Enzo De Benedictis a iní proti Regione Puglia a iní (C-10/02) a Grazia Berardi a iní, Lucia Vaira a iní proti Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4 a iní (C-11/02) (1)

   (Voľný pohyb lekárov - Smernice č. 86/457/EHS a č. 93/16/EHS - Uznávanie diplomov, osvedčení a iných dokladov - Povinnosť členských štátov podriadiť výkon činnosti praktického lekára v rámci vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia obdržaniu osobitného diplomu - Nadobudnuté práva - Rovnocennosť oprávnenia získaného pred 1. januárom 1995 s diplomom o osobitnej kvalifikácii - Stanovenie zoznamu praktických lekárov pre účely obsadenia voľných miest v kraji podľa získaných diplomov)
   (2005/C 6/01)
   Jazyk konania: taliančina
   V spojených veciach C-10/02 a C-11/02, predmetom ktorých sú návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Súdnemu dvoru Tribunale amministrativo resgionale per la Puglia (Taliansko), rozhodnutiami z 10. októbra 2001, doručenými 15. januára 2002, podľa článku 234 ES vo vzťahu ku konaniam medzi Anna Fascicolo a iní, Enzo De Benedictis a iní proti Regione Puglia, Maria Paciolla, Assessorato alla Sanità e Servizi Sociali della Regione Puglia, Coordinatore del Settore Sanità, Azienda Unità Sanitaria Locale BR/1, Felicia Galietti a iní, Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4, Madia Evangelina Magrì, Azienda Unità Sanitaria Locale BA/1, Azienda Unità Sanitaria Locale BA/3 (C-10/02), a Grazia Berardi a iní, Lucia Vaira a iní proti Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4, Angelo Michele Cea, Scipione De Mola, Francesco d'Argento, Azienda Unità Sanitaria Locale FG/2, Antonella Battista a iní, Nicola Brunetti a iní, Azienda Unità Sanitaria Locale BA/3, Azienda Unità Sanitaria Locale FG/3, Erasmo Fiorentino (C-11/02), Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, S. von Bahr a K. Schiemann (spravodajca), generálna advokátka: J. Kokott, súdny tajomník: M. Múgica Arzamendi, hlavná referentka, vyhlásil dňa 18. novembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Článok 36 ods. 2 smernice Rady 93/16/EHS z 5. apríla 1993 na uľahčenie voľného pohybu lekárov a vzájomného uznávania ich diplomov, osvedčení a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách neukladá členským štátom v súvislosti s obsadzovaním voľných miest lekárov považovať oprávnenie získané pred 31. decembrom 1994 vykonávať prax praktického lekára v rámci vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia za rovnocenné v súlade s článkom s obdržaním osvedčenia o osobitnej kvalifikácii vo všeobecnom lekárstve.

               2)

               Článok 36 ods. 2 smernice 93/16 nebráni členským štátom, aby priznali lekárom, ktorí majú zároveň osvedčenie o osobitnej kvalifikácii vo všeobecnom lekárstve a aj oprávnenie k 31. decembru 1994 vykonávať prax praktického lekára v rámci vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia:

                           —

                           prístup k väčšiemu počtu miest ako lekárom majúcim len vyššie uvedené osvedčenie alebo len oprávnenie, keďže im umožní uchádzať sa o miesta vyhradené pre obe tieto kategórie lekárov;

                           —

                           ešte osobitnejšie postavenie tým, že keď sa uchádzajú o miesta vyhradené pre lekárov, ktorí majú oprávnenie k 31. decembru 1994 vykonávať lekársku prax, budú im pripočítané body z dôvodu obdržania vyššie uvedeného osvedčenia.

      (1)  Ú. v. ES C 68 zo dňa 16.3.2002


title: Vec T-366/15 P: Odvolanie podané 9. júla 2015: Viara Todorova Androva proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 29. apríla 2015 vo veci F-78/12, Todorova Androva/Rada

text:
               12.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 337/16

         Odvolanie podané 9. júla 2015: Viara Todorova Androva proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 29. apríla 2015 vo veci F-78/12, Todorova Androva/Rada
   (Vec T-366/15 P)
   (2015/C 337/19)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Viara Todorova Androva (Rhode-Saint-Genèse, Belgicko) (v zastúpení: M. Velardo, avocat)

      Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia a Európsky dvor audítorov

      Návrhy

   Odvolateľka navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozsudok z 29. apríla 2015 vyhlásený vo veci F-78/12 a sám rozhodol v tejto veci,

               —

               alternatívne, aby vec vrátil Súdu pre verejnú službu, a

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov tohto konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza štyri odvolacie dôvody.

               1.

               Prvý odvolací dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení, keďže Súd pre verejnú službu (ďalej len „SVS“) sa domnieval, že článok 45 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie neumožňoval zohľadniť na účely zápisu na zoznam úradníkov, ktorí majú na povýšenie nárok, počet rokov odpracovaných ako dočasný zamestnanec.

               2.

               Druhý odvolací dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení, ktoré sa dopustil SVS tým, že sa domnieval, že sa na prejednávanú vec neuplatňuje judikatúra Súdneho dvora vyplývajúca z rozsudku z 8. septembra 2011, Rosado Santana (C-177/10, EU:C:2011:557), ale judikatúra vyplývajúca z uznesenia zo 7. marca 2013, Rivas Montes (C-178/12, EU:C:2013:150).

               3.

               Tretí odvolací dôvod založený nesprávnom právnom posúdení, keďže SVS sa domnieval, že žalobný dôvod založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania bol neprípustný z dôvodu uvedenia presných mien uchádzačov povýšených namiesto žalobkyne.

               4.

               Štvrtý odvolací dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil SVS tým, že sa domnieval, že žalobný dôvod založený na porušení povinnosti starostlivosti bol neprípustný z dôvodu nerešpektovania súladu medzi sťažnosťou a žalobou.


title: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  15. decembra 2005  vo veci C-252/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2002/22/ES — Elektronické komunikačné siete a služby — Univerzálna služba — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               25.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/7

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (piata komora)
   z 15. decembra 2005
   vo veci C-252/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2002/22/ES - Elektronické komunikačné siete a služby - Univerzálna služba - Neprebratie v stanovenej lehote)
   (2006/C 48/13)
   Jazyk konania: gréčtina
   Vo veci C-252/04, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: G. Zavvos a M. Schotter) proti Helénskej republike (splnomocnená zástupkyňa: N. Dafniou), ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 14. júna 2004, Súdny dvor (piata komora), v zložení: predseda piatej komory J. Makarczyk, sudcovia R. Silva de Lapuerta a P. Kūris (spravodajca), generálny advokát: A. Tizzano, tajomník: R. Grass, vyhlásil 15. decembra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Neprijatím zákonov, nariadení a správnych predpisov potrebných pre prebratie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (Smernica univerzálnej služby) si Helénska republika nesplnila svoje povinnosti podľa predmetnej smernice.

               2.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 201, 7.8.2004.


title: Vec C-445/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Spojené kráľovstvo) 17. augusta 2015 – The Queen, na základe návrhu Nutricia Limited/Secretary of State for Health

text:
               26.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 354/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Spojené kráľovstvo) 17. augusta 2015 – The Queen, na základe návrhu Nutricia Limited/Secretary of State for Health
   (Vec C-445/15)
   (2015/C 354/27)
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Nutricia Limited

      Odporca: Secretary of State for Health

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Aby sa výrobok považoval za dietetickú potravinu na osobitné lekárske účely v zmysle definície uvedenej v článku 1 ods. 2 písm. b) smernice Komisie 1999/21/ES o dietetických potravinách na osobitné lekárske účely (1):

                           a)

                           Musí ísť objektívne o prípad, v ktorom:

                                       i)

                                       sa výrobok uvádza na trh ako súčasť stravovacieho režimu všetkých pacientov trpiacich príslušnou chorobou, poruchou alebo iným zdravotným stavom (ďalej len „indikovaný stav“) alebo

                                       ii)

                                       má podskupina takýchto pacientov
                                       obmedzenú, poškodenú alebo narušenú schopnosť prijímať, tráviť, vstrebávať, metabolizovať alebo vylučovať normálne potraviny alebo určité živiny, ktoré sa v nich nachádzajú, alebo metabolity, alebo majú iné lekársky stanovené požiadavky na výživu, ktoré vznikajú v dôsledku indikovaného stavu? Alebo

                           b)

                           Prípadne, postačuje tiež, ak výrobca určí, že na účely článku 1 ods. 2 písm. b) by malo byť užívanie výrobku „lekársky stanovené“ v tom zmysle, že: i) výrobca uvedie, že výrobok sa má užívať len pod lekárskym dohľadom lekárov, ktorí liečia pacientov s indikovaným stavom, a že ii) zodpovedný dohliadajúci lekár môže na základe prípadov jednotlivých pacientov vyhotoviť príslušný lekársky posudok, v zmysle ktorého by bolo užívanie daného výrobku vhodnou formou stravovacieho režimu pre niektorých pacientov trpiacich indikovaným stavom, pretože príslušný lekár sa odôvodnene domnieva, že takýto pacient má osobitné požiadavky na výživu súvisiace s indikovaným stavom?

                           c)

                           Ak je odpoveď na otázku uvedenú pod č. 1 písm. a) bod ii) kladná, i) aký podiel pacientov s indikovaným stavom musí mať príslušnú obmedzenú, poškodenú alebo narušenú schopnosť alebo lekársky stanovené požiadavky na výživu, prípadne, existuje vôbec minimálny podiel, a ii) je nutné, aby bola takáto podskupina pacientov identifikovateľná vopred, v čase, keď sa daný výrobok uvádza na trh?

                           d)

                           Ak je odpoveď na otázku uvedenú pod č. 1 písm. b) kladná, aké sú „konkrétne nároky na výživu“, pri ktorých uspokojovaní musí byť užívanie výrobku bezpečné, užitočné a účinné na účely článku 3?

               2.

               Pokiaľ ide o výraz „ktorých diétny režim nemožno dosiahnuť normálnou diétou [ktorých stravovací režim nemožno dosiahnuť úpravou normálneho stravovania – neoficiálny preklad], inými potravinami pre osobitnú výživu alebo kombináciou uvedených dvoch spôsobov“, uvedený v článku 1 ods. 2 písm. b), ako by sa mala posudzovať možnosť úpravy stravovania? Konkrétne:

                           a)

                           Je pri tomto posúdení relevantná bezpečnosť a užitočnosť stravovania? Ak áno, ako ich treba hodnotiť?

                           b)

                           Má sa takáto možnosť úpravy normálneho stravovania (a, ak sú relevantné, aj bezpečnosť a užitočnosť) posudzovať:

                                       i)

                                       Všeobecne a vopred s odkazom na: i) bežného človeka s bežným stravovaním a s bežnými schopnosťami tejto osoby upraviť svoje stravovanie; alebo ii) bežného pacienta s indikovaným stavom, s bežným stravovaním takého pacienta a s bežnou schopnosťou takého pacienta upraviť svoje stravovanie; alebo iii) nejakého iného predpokladaného súboru charakteristík pacienta?

                                       ii)

                                       Individuálne a počas liečby pacienta, prostredníctvom využitia lekárskeho posudku dohliadajúceho lekára, a to tak, že postačuje, ak výrobca odôvodnene stanoví, že výrobok je lekársky užitočný, pretože dohliadajúci lekár môže z opodstatnených dôvodov v prípade konkrétneho pacienta rozhodnúť (napríklad z dôvodov bezpečnosti alebo užitočnosti v prípade konkrétneho pacienta), že užívanie potraviny na lekárske účely môže byť u niektorých pacientov s indikovaným stavom lekársky výhodnejšie, než iné formy úpravy stravovania? Alebo

                                       iii)

                                       inak, a ak áno, ako?

                           c)

                           Zahŕňa „[úprava normálneho stravovania]“ použitie „potravinových doplnkov“ v zmysle smernice 2002/46/ES o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa potravinových doplnkov, alebo „obohatených potravín“ v zmysle nariadenia (ES) č. 1925/2006 o pridávaní vitamínov a minerálnych látok a niektorých ďalších látok do potravín?

                           d)

                           Ak má skupina pacientov trpiacich určitou chorobou, poruchou alebo zdravotným stavom, ťažkosti s tým, aby sa bez donútenia normálne stravovala, možno výrobok vyvinutý s cieľom uľahčiť týmto pacientom konzumáciu živín, ktoré by tvorili súčasť normálneho stravovania, považovať za dietetickú potravinu na lekárske účely v rámci smernice Komisie 1999/21/ES o dietetických potravinách na osobitné lekárske účely?

      (1)  Ú. v. EÚ L 91, s. 29.


title: Vec T-363/09: Žaloba podaná 17. septembra 2009 — Longevity Health Products/ÚHVT — Gruppo Lepetit (RESVEROL)

text:
               7.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 267/80

         Žaloba podaná 17. septembra 2009 — Longevity Health Products/ÚHVT — Gruppo Lepetit (RESVEROL)
   (Vec T-363/09)
   2009/C 267/143
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamy) (v zastúpení: J. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Gruppo Lepetit SpA (Lainate, Taliansko)

      Návrhy žalobcu

               —

               vyhlásiť žalobu za prípustnú,

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky, vzory) z 9. júla 2009 vo veci R 1204/2008-2 a zamietnuť návrh na určenie neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva 5 244 512 podaný ďalším účastníkom konania pred odvolacím senátom, a

               —

               zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „RESVEROL“ pre tovary a služby zaradené do tried 3, 5 a 35.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:„LESTEROL“ pre tovary v triede 5.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: v yhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č.°207/2006 v rozsahu, v akom odvolací senát neprávom rozhodol, že existuje pravdepodobnosť zámeny medzi predmetnými ochrannými známkami.


title: Vec C-110/07 P: Odvolanie podané 27. februára 2007 : Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) a Jeunes agriculteurs (JA) proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) z  13. decembra 2006 v spojených veciach T-217/03 a T-245/03, FNCBV a i./Komisia

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 95/28

         Odvolanie podané 27. februára 2007: Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) a Jeunes agriculteurs (JA) proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) z 13. decembra 2006 v spojených veciach T-217/03 a T-245/03, FNCBV a i./Komisia
   (Vec C-110/07 P)
   (2007/C 95/51)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolatelia: Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) a Jeunes agriculteurs (JA) (v zastúpení: V. Ledoux a B. Néouze, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Komisia Európskych spoločenstiev, Francúzska republika
   Návrhy odvolateľov

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. decembra 2006,

               —

               rozhodnúť, že nie je dôvod uložiť federáciám odvolateľom pokuty,

               —

               subsidiárne, znížiť sumu uvedených pokút,

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov, ktoré vznikli v konaniach o nariadení predbežného opatrenia a vo veci samej pred Súdom prvého stupňa, ako aj v konaní pred Súdnym dvorom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolatelia uvádzajú na podporu svojho odvolania štyri dôvody. Vo svojom prvom odvolacom dôvode odvolatelia tvrdia, že Súd prvého stupňa prekrútil dôkazy, ktoré mu boli predložené na posúdenie, tým, že opomenul zohľadniť dve zásadné listiny, ktoré preukazujú, že dohoda z 24. októbra 2001 nebola predĺžená po 30. novembri rovnakého roka. Vo svojom druhom odvolacom dôvode uvádzajú, že Súd prvého stupňa porušil právo Spoločenstva a ustálenú judikatúru Súdneho dvora tým, že rozhodol, že Komisia neporušila právo na obranu, keď v oznámení o výhradách neuviedla, že zamýšľa vypočítať sumu pokút so zohľadnením súhrnných obratov členov federácií odvolateľov. Vo svojom treťom odvolacom dôvode namietajú porušenie článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17/62, keďže Súd prvého stupňa na to, aby dospel k záveru, že pokuty uložené federáciám odvolateľom nepresahujú strop 10 % obratu, ktorý je uvedený v tomto článku, zohľadnil súhrnné obraty členov týchto federácií bez toho, aby boli v tejto súvislosti splnené presné a objektívne podmienky uložené judikatúrou. Napokon vo svojom štvrtom odvolacom dôvode odvolatelia namietajú porušenie zásady „ne bis in idem“, ako aj zásady proporcionality tým, že Súd prvého stupňa uložil každej federácii odlišnú pokutu, ktorá brala do úvahy súhrnný obrat ich spoločných členov. Podľa nich sa v prejednávanej veci mohla uložiť iba jednej federácii sankcia, ktorá zohľadňuje súhrnnú finančnú schopnosť spoločných členov federácií odvolateľov.


title: Vec T-80/08: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  28. októbra 2009 — CureVac/ÚHVT — Qiagen (RNAiFect) [ Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva RNAiFect — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva RNActive — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009] ]

text:
               5.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/20

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 28. októbra 2009 — CureVac/ÚHVT — Qiagen (RNAiFect)
   (Vec T-80/08) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva RNAiFect - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva RNActive - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 297/28
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: CureVac GmbH (Tübingen, Nemecko) (v zastúpení: F. Graf von Stosch, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: M. Kicia a S. Schäffner, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Qiagen GmbH (Hilden, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne E. Krings, neskôr V. von Bomhard, A. Renck a T. Dolde, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. decembra 2007 (vec R 1219/2006-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi CureVac GmbH a Qiagen GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               CureVac GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 107, 26.4.2008.


title: Vec T-535/13: Žaloba podaná 7. októbra 2013 — Vakoma/ÚHVT — VACOM (VAKOMA)

text:
               14.12.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 367/32

         Žaloba podaná 7. októbra 2013 — Vakoma/ÚHVT — VACOM (VAKOMA)
   (Vec T-535/13)
   2013/C 367/57
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Vakoma GmbH (Magdeburg, Nemecko) (v zastúpení: P. Kazzer, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: VACOM Vakuum Komponenten & Messtechnik GmbH (Jena, Nemecko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu žalovaného: R 0908/2012-1 z 1. augusta 2013, ktoré bolo doručené 6. augusta 2013, ako aj rozhodnutie námietkového oddelenia žalovaného z 12. marca 2012, a aby zamietol námietku č. B1 833 915 ako nedôvodnú,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „VAKOMA“ pre výrobky a služby tried 7, 40 a 42 — Prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9437963.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: VACOM Vakuum Komponenten & Messtechnik GmbH.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: slovná ochranná známka Spoločenstva „VACOM“ pre výrobky tried 7, 9 a 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009.


title: Vec T-243/06: Žaloba podaná 4. septembra 2006 – Promat/ÚHVT – Puertas Proma (PROMAT)

text:
               16.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 310/18

         Žaloba podaná 4. septembra 2006 – Promat/ÚHVT – Puertas Proma (PROMAT)
   (Vec T-243/06)
   (2006/C 310/37)
   Jazyk žaloby: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Promat GmbH (Ratingen, Nemecko) (v zastúpení: J. Krenzel)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Puertas Proma, S.A.L.
   Návrhy žalobkyne

               —

               zmeniť rozhodnutie žalovaného zo 4. mája 2006 (Az.: R 1059/2005-1) tak, že sa odvolaniu vyhovuje v celom rozsahu,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná o chranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „PROMAT“ pre výrobky a služby zaradené do tried 1, 3, 6-12, 14, 16-17, 20-22, 25 a 37 (prihláška č. 932 202).

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Puertas Proma, S.A.L.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: najmä obrazová ochranná známka „PROMA“ pre výrobky a služby tried 6, 20 a 39 (ochranná známka Spoločenstva č. 239 384), pričom námietka smerovala proti prihláške ochrannej známky v triedach 6 a 20.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietkam.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. a) a b) nariadenia (ES) č. 40/94 (1) z dôvodu, že tak kolidujúce označenia, ako aj kolidujúce výrobky nie sú podobné. Preto neexistuje pravdepodobnosť zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec T-209/08: Žaloba podaná 4. júna 2008 – Stichting Administratiekantoor Portielje/Komisia

text:
               2.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 197/30

         Žaloba podaná 4. júna 2008 – Stichting Administratiekantoor Portielje/Komisia
   (Vec T-209/08)
   (2008/C 197/52)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Stichting Administratiekantoor Portielje (Rotterdam, Holandsko) (v zastúpení: D. Van hove, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie K(2008) 926 v konečnom znení z 11. marca 2008, oznámené 25. marca 2008, v konaní podľa článku 81 ES (vec COMP/38.543 – medzinárodné sťahovacie služby) v rozsahu, v ktorom sa týka žalobkyne,

               —

               subsidiárne, zrušiť článok 2 písm. e) uvedeného rozhodnutia v rozsahu, v ktorom sa týka žalobkyne, v súlade so štvrtým a/alebo piatym žalobným dôvodom, a primerane znížiť pokutu uloženú žalobkyni v článku 2,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V prvom žalobnom dôvode žalobkyňa uvádza, že sporné rozhodnutie je v rozpore s článkom 81 ES a článkom 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 (1) z dôvodu, že Komisia stanoveným spôsobom nepreukázala, že žalobkyňa je podnikom v zmysle tohto článku.
   V druhom žalobnom dôvode žalobkyňa uvádza, že rozhodnutie je v rozpore s článkom 81 ods. 1 ES a článkom 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 z dôvodu, že konanie Gosselin vzhľadom na skutkový stav Komisia neoprávnene pripísala žalobkyni.
   V treťom žalobnom dôvode žalobkyňa uvádza, že rozhodnutie je v rozpore s článkom 81 ES. V prvej časti tohto žalobného dôvodu vytýka skutočnosť, že Komisia stanoveným spôsobom nepreukázala, že konanie, za ktoré by mohla niesť zodpovednosť Gosselin, sa má považovať za závažné obmedzenie hospodárskej súťaže v zmysle článku 81 ES. V druhej časti tohto žalobného dôvodu žalobkyňa vytýka Komisii, že stanoveným spôsobom nepreukázala, že dohoda, na ktorej sa Gosselin zúčastnila, bola spôsobilá výrazným spôsobom narušiť obchod medzi členskými štátmi.
   Vo štvrtom žalobnom dôvode žalobkyňa poukazuje na to, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore s článkom 23 nariadenia č. 1/2003, článkom 15 ods. 2 nariadenia 17 (2) a usmerneniami pre výpočet pokút (3). Tieto predpisy boli porušené konštatovaním závažnosti protiprávneho konania, zistením obratu v súvislosti s výpočtom základnej čiastky pokuty uloženej Gosselin a napokon odmietnutím zohľadniť poľahčujúce okolnosti pri výpočte výšky pokuty uloženej Gosselin.
   Piaty žalobný dôvod sa napokon odvoláva na porušenie zásady rovnosti zaobchádzania, najmä pri stanovení faktorov závažnosti protiprávneho konania a obratu, ktorý bol pri výpočte výšky pokuty zohľadnený.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 17: prvé nariadenie implementujúce články 85 a 86 zmluvy (Ú. v. 1962, 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3).

      (3)  Usmernenia pre výpočet pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia (ES) č. 1/2003 (Ú. v. ES C 210, 2006, s. 2).


title: Vec T-166/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  31. januára 2007 – C/Komisia ( Úradníci — Výkon rozsudku Súdu prvého stupňa — Žaloba o neplatnosť — Zastavenie konania — Žaloba o náhradu škody — Nesprávny služobný postup — Strata príležitosti )

text:
               24.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/17

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 31. januára 2007 – C/Komisia
   (Vec T-166/04) (1)

   („Úradníci - Výkon rozsudku Súdu prvého stupňa - Žaloba o neplatnosť - Zastavenie konania - Žaloba o náhradu škody - Nesprávny služobný postup - Strata príležitosti“)
   (2007/C 69/40)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: C (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: J. Sambon, P.-P. Van Gehuchten a P. Reyniers, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. Berardis-Kayser a L. Lozano Palacios, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Na jednej strane návrh na zrušenie rozhodnutia o nepriamom zamietnutí žiadosti žalobcu, smerujúceho k výkonu rozsudku Súdu prvého stupňa z [dôverné] (2) vo veci [dôverné], ako aj, pokiaľ je to nevyhnutné, rozhodnutia o zamietnutí jeho sťažnosti z 12. februára 2004 a, na druhej strane, žiadosť o náhradu údajne vzniknutej majetkovej škody a nemajetkovej ujmy
   Výrok rozsudku

               1.

               O návrhu na zrušenie už nie je potrebné rozhodovať.

               2.

               Komisia je povinná zaplatiť žalobcovi pánovi C sumu 15 000 EUR.

               3.

               Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 179, 10.7.2004.

      (2)  Dôverné údaje neuverejnené.


title: Vec C-432/14: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 1. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil de prud’hommes de Paris – Francúzsko) – O/Bio Philippe Auguste SARL (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálna politika — Zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie na základe veku — Smernica 2000/78/ES — Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní a povolaní — Článok 2 ods. 1 a článok 2 ods. 2 písm. a) — Rozdielne zaobchádzanie na základe veku — Porovnateľnosť situácií — Vyplatenie odškodnenia za ukončenie pracovnej zmluvy na dobu určitú určeného na kompenzáciu neistej situácie — Vylúčenie mladých pracovníkov pracujúcich počas svojich školských alebo vysokoškolských prázdnin)

text:
               16.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/10

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 1. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil de prud’hommes de Paris – Francúzsko) – O/Bio Philippe Auguste SARL
   (Vec C-432/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie na základe veku - Smernica 2000/78/ES - Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní a povolaní - Článok 2 ods. 1 a článok 2 ods. 2 písm. a) - Rozdielne zaobchádzanie na základe veku - Porovnateľnosť situácií - Vyplatenie odškodnenia za ukončenie pracovnej zmluvy na dobu určitú určeného na kompenzáciu neistej situácie - Vylúčenie mladých pracovníkov pracujúcich počas svojich školských alebo vysokoškolských prázdnin))
   (2015/C 381/11)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil de prud’hommes de Paris

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: O

      Žalovaná: Bio Philippe Auguste SARL

      Výrok rozsudku

   Zásada zákazu diskriminácie na základe veku zakotvená v článku 21 Charty základných práv Európskej únie a konkretizovaná smernicou Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej odškodnenie pri skončení zmluvy, ktoré sa vypláca ako príplatok k mzde pri skončení pracovnej zmluvy na dobu určitú, pokiaľ zmluvný pracovný pomer nepokračuje zmluvou na dobu neurčitú, sa nevyplatí v prípade, keď sa zmluva uzatvorí s mladým pracovníkom na obdobie jeho školských alebo vysokoškolských prázdnin.

      (1)  Ú. v. EÚ C 431, 1.2.2014.


title: Vec C-325/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Koszalinie (Poľská republika) 28. júna 2011 — Krystyna Alder a Ewald Kalder/Sabina Orłowska a Czesław Orłowski

text:
               10.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/29

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Koszalinie (Poľská republika) 28. júna 2011 — Krystyna Alder a Ewald Kalder/Sabina Orłowska a Czesław Orłowski
   (Vec C-325/11)
   2011/C 269/56
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Sąd Rejonowy w Koszalinie

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Krystyna Alder, Ewald Alder

      Žalovaní: Sabina Orłowska, Czesław Orłowski

      Prejudiciálna otázka

   Ma sa článok 1 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch (1) a článok 18 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykladať v tom zmysle, že je prípustné založiť do súdneho spisu súdne písomnosti určené osobe, ktorá má bydlisko alebo obvyklý pobyt v inom členskom štáte, s tým dôsledkom, že sa tieto písomnosti budú považovať za doručené, ak uvedená osoba neurčila zástupcu na doručovanie písomností, ktorý má bydlisko v členskom štáte, v ktorom prebieha súdne konanie?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch („doručovanie písomností“) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000 (Ú. v. EÚ L 324, s. 79).


title: Vec F-104/09: Žaloba podaná 21. decembra 2009 — Diego Canga Fano/Rada

text:
               13.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/51

         Žaloba podaná 21. decembra 2009 — Diego Canga Fano/Rada
   (Vec F-104/09)
   2010/C 37/81
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Diego Canga Fano (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Rodriguez a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia žalovanej o nezaradení žalobcu na zoznam osôb povýšených do platovej triedy AD 13 v rámci povyšovania za rok 2009

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu o nezaradení žalobcu na zoznam osôb povýšených do platovej triedy AD 13 v rámci povyšovania za rok 2009,

               —

               zrušiť, ak je potrebné, rozhodnutie menovacieho orgánu, ktorým bola zamietnutá sťažnosť žalobcu,

               —

               uložiť menovaciemu orgánu povinnosť zaplatiť žalobcovi sumu stanovenú ex aequo et bono na 150 000 eur z titulu náhrady nemateriálnej ujmy, zvýšenú o úroky z omeškania v zákonnej výške odo dňa vymáhateľnosti, ako aj sumu stanovenú ex aequo et bono na 50 000 eur z titulu náhrady profesijnej umy, zvýšenú o úroky z omeškania v zákonnej výške odo dňa vymáhateľnosti,

               —

               zaviazať Radu na náhradu trov konania.


title: Vec T-10/07: Žaloba podaná 8. januára 2007 – FVB/ÚHVT – FVD (FVB)

text:
               10.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 56/35

         Žaloba podaná 8. januára 2007 – FVB/ÚHVT – FVD (FVB)
   (Vec T-10/07)
   (2007/C 56/67)
   Jazyk žaloby: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: FVB Gesellschaft für Finanz- und Versorgunngsberatung mbH (Osnabrück, Nemecko) (v zastúpení: P. Koehler, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: FVD Gesellschaft für Finanzplanung und Versorgemanagement Deutschland mbH
   Návrhy žalobkyne

               —

               zmeniť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) vo veci R 1343/2005-4 zo 6. novembra 2006 v tom zmysle, že rozhodnutie o námietke z 12. septembra 2005 č. B 549 362 Finanz- und Versorgungsdienstgesellschaft für Finanzberatung und Vorsorgemanagement mbH proti prihláške č. 2 126 175 sa zrušuje a námietka sa zamieta,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka: slovná ochranná známka „FVB“ pre služby zaradené do tried 35 a 36 (prihláška č. 2 126 175).

      Majiteľka ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: FVD Gesellschaft für Finanzplanung und Vorsorgemanagement Deutschland mbH.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: nemecká slovná ochranná známka „FVD“ pre služby zaradené do triedy 36, pričom námietky smerovali proti zápisu do triedy 36.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: prijatie námietky, čiastočné zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: napadnuté rozhodnutie porušuje článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 (1), keďže neexistuje žiadne nebezpečenstvo zámeny medzi spornými ochrannými známkami.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec T-100/15: Žaloba podaná 27. februára 2015 – Dextro Energy/Komisia

text:
               11.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/31

         Žaloba podaná 27. februára 2015 – Dextro Energy/Komisia
   (Vec T-100/15)
   (2015/C 155/37)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Dextro Energy GmbH & Co. KG (Krefeld, Nemecko) (v zastúpení: M. Hagenmeyer a T. Teufer, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil nariadenie Komisie (EÚ) 2015/8 zo 6. januára 2015, ktorým sa zamieta povolenie určitých zdravotných tvrdení o potravinách, iných ako tvrdení, ktoré odkazujú na zníženie rizika ochorenia a na vývoj a zdravie detí (Ú. v. EÚ L 3, s. 6),

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.
   Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 18 ods. 4 nariadenia č. 1924/2006 (1).
   Žalobkyňa tvrdí, že neexistuje žiadny dôvod, ktorý by mohol odôvodniť odmietnutie piatich tvrdení, hoci Európsky úrad pre bezpečnosť potravín uskutočnil v tejto súvislosti päť štúdií, ktoré boli kladné. Týchto päť tvrdení neporušuje všeobecne uznávané výživové a zdravotné zásady, ani neadresujú spotrebiteľovi protichodné alebo klamlivé signály, nie sú dvojzmyselné ani zavádzajúce.
   Druhý žalobný dôvod je založený na nedostatku proporcionality.
   Žalobkyňa tvrdí, že absolútny zákaz reklamy vyplývajúci zo zamietnutia žiadosti je neprimeraný, a to vzhľadom na stanovisko Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín, ktoré sa týkalo piatich zdravotných tvrdení žalobkyne.
   Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnosti.
   Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná odmietla povoliť zdravotné tvrdenia, ktoré neboli vedecky spochybnené, hoci v minulosti podobné tvrdenia povolila.
   Tretí žalobný dôvod je založený na nedostatočnom odôvodnení.
   Žalobkyňa napokon tvrdí, že napadnuté nariadenie neobsahuje dostatočné odôvodnenie, nič nenasvedčuje tomu, že žalovaná vzala do úvahy tvrdenia žalobkyne a verejnosti, ani že ich skúmala oddelene.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 z 20. decembra 2006 o výživových a zdravotných tvrdeniach o potravinách (Ú. v. EÚ L 404, 30.12.2006, s. 9).


title: Vec C-540/08: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  9. novembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof — Rakúsko) — Mediaprint Zeitungs-und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG/ Österreich -Zeitungsverlag GmbH (Smernica 2005/29/ES — Nekalé obchodné praktiky — Vnútroštátna právna úprava obsahujúca zásadný zákaz obchodných praktík, ktoré podmieňujú ponuku výhry pre spotrebiteľov kúpou tovaru alebo využitím služby)

text:
               15.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/3

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 9. novembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof — Rakúsko) — Mediaprint Zeitungs-und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG/„Österreich“-Zeitungsverlag GmbH
   (Vec C-540/08) (1)

   (Smernica 2005/29/ES - Nekalé obchodné praktiky - Vnútroštátna právna úprava obsahujúca zásadný zákaz obchodných praktík, ktoré podmieňujú ponuku výhry pre spotrebiteľov kúpou tovaru alebo využitím služby)
   2011/C 13/04
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG

      Žalovaná:„Österreich“-Zeitungsverlag GmbH

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Oberster Gerichtshof (Rakúsko) — Výklad článku 3 ods. 1 a článku 5 ods. 2 a 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Ú. v. EÚ L 149, s. 22) — Vnútroštátna právna úprava zakazujúca vydavateľom periodických tlačovín oznamovať, ponúkať alebo poskytovať spotrebiteľom nemajetkové výhody k periodickým tlačovinám bez protiplnenia rovnako ako oznámenia týkajúce sa nemajetkových výhod k inému tovaru či službám bez toho, aby sa musela v konkrétnom prípade preveriť klamlivá, agresívna alebo inak neprípustná povaha tejto obchodnej praktiky — Právna úprava, ktorá neslúži iba na ochranu spotrebiteľa, ale aj k zachovaniu rôznorodosti informačných prostriedkov alebo ochrane slabšieho konkurenta — Pojem nekalé obchodné praktiky

      Výrok rozsudku

               1.

               Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“), sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava vo veci samej, ktorá vo všeobecnosti zakazuje predaj s výhrou, pričom má za cieľ nielen chrániť spotrebiteľov, ale sleduje aj iné ciele.

               2.

               Možnosť zúčastniť sa na súťažnej hre o cenu spojenej s nákupom časopisu nie je nekalou obchodnou praktikou v zmysle článku 5 ods. 2 smernice 2005/29 len preto, že táto možnosť zúčastniť sa na hre predstavuje prinajmenšom pre časť dotknutých spotrebiteľov rozhodujúci motív pre kúpu tohto časopisu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 21.3.2009.


title: Vec F-117/13: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) zo 17. septembra 2014 – Wahlström/Frontex (Verejná služba — Zamestnanci Frontex — Dočasný zamestnanec — Nepredĺženie zmluvy na dobu určitú — Konanie o predĺžení — Článok 41 ods. 2 písm. a) Charty základných práv Európskej únie — Právo byť vypočutý — Nesplnenie — Vplyv na zmysel rozhodnutia)

text:
               10.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 395/65

      Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) zo 17. septembra 2014 – Wahlström/Frontex
      (Vec F-117/13) (1)

      ((Verejná služba - Zamestnanci Frontex - Dočasný zamestnanec - Nepredĺženie zmluvy na dobu určitú - Konanie o predĺžení - Článok 41 ods. 2 písm. a) Charty základných práv Európskej únie - Právo byť vypočutý - Nesplnenie - Vplyv na zmysel rozhodnutia))
      (2014/C 395/79)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Kari Wahlström (Espoo, Fínsko) (v zastúpení: S. A. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Európska agentúra pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie (v zastúpení: S. Vuorensola a H. Caniard, splnomocnení zástupcovia, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie rozhodnutia o nepredĺžení žalobcovej zmluvy dočasného zamestnanca, ktoré bolo prijaté po zrušení prvého rozhodnutia o nepredĺžení jeho zmluvy Súdom pre verejnú službu vo veci F-87/11

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie výkonného riaditeľa Európskej agentúry pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie z 19. februára 2013 o nepredĺžení zmluvy dočasného zamestnanca K. Wahlströma sa zrušuje.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Európska agentúra pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania K. Wahlströma.

         (1)  Ú. v. EÚ C 31, 1.2.2014, s. 23.


title: Kritériá pre pridelenie vecí komorám

text:
               28.10.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/32

         Kritériá pre pridelenie vecí komorám
   (2006/C 261/65)
   Dňa 20. septembra 2006 v súlade s článkom 4 prílohy I Štatútu Súdneho dvora a článkom 12 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa Súd pre verejnú službu rozhodol zachovať do 30. septembra 2007 nasledujúce podmienky pre pridelenie vecí komorám:

               —

               prvej komore budú patriť všetky veci s výnimkou vecí, ktoré sa v zásade týkajú otázok prijímania do zamestnania, hodnotenia/povyšovania a definitívneho ukončenia služby, ktoré budú patriť druhej komore,

               —

               tretej komore bude prideľovaný určitý počet vecí bez ohľadu na dotknuté oblasti automaticky v intervale stanovenom na plenárnom zasadnutí,

               —

               od uvedených pravidiel sa bude možné odchýliť z dôvodov spojitosti vecí, ako aj s cieľom zabezpečiť vyrovnané a primerane rôznorodé pracovné zaťaženie v rámci Súdu pre verejnú službu.


title: Vec C-433/15: Žaloba podaná 6. augusta 2015 – Európska komisia/Talianska republika

text:
               26.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 354/22

         Žaloba podaná 6. augusta 2015 – Európska komisia/Talianska republika
   (Vec C-433/15)
   (2015/C 354/25)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Rossi, D. Nardi, J. Guillem Carrau, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika

      Návrhy žalobkyne

   Európska komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

                           a)

                           určil, že Talianska republika si tým, že nezabezpečila, aby sa dodatočný poplatok dlžný v súvislosti s množstvami vyrobenými v Taliansku nad rámec národnej kvóty od prvého hospodárskeho roka, v ktorom sa dodatočný poplatok skutočne v Taliansku uplatnil (1995/1996), až do posledného hospodárskeho roka, v ktorom došlo k nadmernej výrobe v Taliansku (2008/2009), skutočne vybral od jednotlivých výrobcov, ktorí sa podieľali na každej nadmernej výrobe, a aby bol zaplatený včas po tom, ako bola jeho výška oznámená kupujúcim alebo výrobcom v prípade priameho predaja alebo, ak tento poplatok nebol zaplatený v stanovených lehotách, aby bol zaregistrovaný a prípadne vymáhaný od uvedených kupujúcich alebo výrobcov, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z príslušných ustanovení práva Únie vzťahujúcich sa na predmetné hospodárske roky, konkrétne z článkov 1 a 2 nariadenia (ES) č. 3950/92 (1); článku 4 nariadenia (ES) č. 1788/2003 (2); článkov 79, 80 a 83 nariadenia (ES) č. 1234/2007 (3), ako aj, pokiaľ ide o vykonávacie nariadenia Komisie, z článku 7 nariadenia (ES) č. 536/1993 (4); článku 11 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 1392/2001 (5) a napokon z článkov 15 a 17 nariadenia (ES) č. 595/2004 (6),

               —

                           b)

                           uložil Talianskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia na podporu svojej žaloby tvrdí, že podľa údajov poskytnutých talianskymi orgánmi alebo v každom prípade získaných v rámci konania pred podaním žaloby zodpovedá suma dodatočného poplatku, ktorú je ešte potrebné vybrať, sume 1  343 miliónov eur. Celková suma skutočne vybraného dodatočného poplatku zodpovedá približne 282 miliónom eur z celkovo uloženej sumy 2  305 miliónov eur v priebehu obdobia od prvého hospodárskeho roka, v ktorom bol systém dodatočného poplatku v Taliansku oficiálne zavedený (hospodársky rok 1995/1996) až do posledného hospodárskeho roka, v ktorom bola zaznamenaná nadmerná výroba (hospodársky rok 2008/2009). Po odpočítaní súm, na ktoré sa vzťahujú splátkové programy (469 miliónov eur), a súm prehlásených za nevymožiteľné (211 miliónov eur) je pomer skutočne vybraného poplatku a poplatku, ktorý sa ešte má vybrať po odpočítaní súm, na ktoré sa vzťahujú splátkové programy a súm prehlásených za nevymožiteľné, 21 %. Skutočne vybraté sumy v podstate zodpovedajú menej ako jednej štvrtine súm, ktoré ešte majú byť vybraté ku dňu stanovenému v odôvodnenom stanovisku.
   Komisia uvádza, že percentuálny podiel medzi skutočne vybratými sumami a sumami uloženými za každý predmetný hospodársky rok po odpočítaní súm, na ktoré sa vzťahujú splátkové programy, a súm prehlásených za nevymožiteľné preukazuje neúčinnosť systému uplatňovania dodatočného poplatku vzhľadom na to, že vo všeobecnosti je tento podiel v posudzovaných obdobiach nižší ako 21 %, napriek skutočnosti, že na konci lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku uplynulo viac ako 5 rokov od konca posledného hospodárskeho roka, v ktorom bola zaznamenaná nadmerná výroba v Taliansku.
   Pokiaľ ide o odôvodnenie uvádzané Talianskom, že skutočnému vyberaniu dlžných súm poplatku bránili početné stále prejednávané žaloby, ktoré dlžníci podali proti žiadostiam o platbu, Komisia predložila za každý predmetný hospodársky rok údaje týkajúce sa skutočne vybraných súm a súm, ktoré sa ešte majú vybrať a ktoré neboli spochybnené. Uvedené údaje preukazujú, že z približne 1  068 miliónov eur, ktoré sú vymáhateľné, bolo vybratých len 241 miliónov eur, čo zodpovedá 23 % splatnej sumy, pričom na to neexistuje žiadne odôvodnenie.
   Keďže úlohou dodatočného poplatku je odradiť od výroby mlieka presahujúcej národné referenčné množstvá, pretrvávajúce nesplnenie povinnosti vybrať takéto vysoké sumy 20 rokov od zavedenia výrobných kvót v Taliansku a 6 rokov od posledného zaznamenaného prekročenia talianskych národných referenčných množstiev predstavuje stratu potrebného účinku systému dodatočného poplatku zamýšľaného normotvorcom, ako preukazujú aj pretrvávajúce prekročenia v každom hospodárskom roku v rokoch 1995/1996 až 2008/2009.
   Komisia usudzuje, že nevybratie takýchto vysokých súm týkajúcich sa dodatočného poplatku možno pripísať osobitným nedbalostným konaniam Talianskej republiky, ktoré vysvetľujú neúčinnosť systému ukladania dodatočného poplatku v Taliansku v posudzovanom období.
   V prvom rade legislatívna zmätočnosť, ktorou sa vyznačujú talianske vykonávacie predpisy, spôsobila oneskorenie skutočného uplatňovania systému poplatku v Taliansku a abnormálny objem súdnych konaní, ktorých dôsledkom bolo zabránenie výberu poplatku z dôvodu prerušenia platieb nariadeného vnútroštátnymi súdmi v rámci predbežných opatrení.
   V druhom rade Taliansko účinne nevyužilo všetky dostupné administratívne mechanizmy na účinný výber dlžných súm poplatku, akým je započítanie. Možnosť započítania poplatku, ktorý sa má vybrať, a pomoci, ktorá sa má poskytnúť v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky, bola zavedená neúčinne a oneskorene a naďalej sú účinné talianske zákony, ktoré bránia jej vykonaniu.
   V treťom rade boli postupy na vymáhanie vo veľkej časti zablokované od nadobudnutia účinnosti zákona 33/2009 až do súčasnosti, a to z dôvodu absencie vykonávacích ustanovení alebo zmluvných dojednaní medzi orgánmi a zúčastnenými subjektmi, ktoré sú nevyhnutné na obnovu týchto postupov.
   V štvrtom rade Komisia usudzuje, že v dôsledku metodologických chýb zo strany orgánov zodpovedných za postupy vymáhania boli dlžné sumy nesprávne považované za nevymožiteľné sumy, čo malo za následok ďalšie nedostatky v účinnosti vyberania dodatočného poplatku.

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 3950/92 z 28. decembra 1992, ktorým sa stanovujú poplatky v sektore mlieka a mliečnych výrobkov (Ú. v. ES L 405, s. 1).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1788/2003 z 29. septembra 2003 stanovujúce poplatky v sektore mlieka a mliečnych (Ú. v. EÚ L 270, s. 123; Mim. vyd. 03/040, s. 391).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (Ú. v. EÚ L 299, s. 1).

      (4)  Nariadenie Komisie (EHS) č. 536/93 z 9. marca 1993, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie dodatočného poplatku v sektore mlieka a mliečnych výrobkov (Ú. v. ES L 57, s. 12).

      (5)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1392/2001 z 9. júla 2001, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (EHS) č. 3950/92, ktorým sa zaviedol dodatočný poplatok pre sektor mlieka a mliečnych výrobkov (Ú. v. ES L 187, s. 19; Mim. vyd. 03/033, s. 104).

      (6)  Nariadenie Komisie (ES) č. 595/2004 z 30. marca 2004, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1788/2003, ktorým sa stanovujú poplatky v sektore mlieka a mliečnych výrobkov (Ú. v. EÚ L 94, s. 22; Mim. vyd. 03/043, s. 333).


title: Vec C-171/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal podal Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) 2. apríla 2010 — Andrea Sacripanti/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/32

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal podal Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) 2. apríla 2010 — Andrea Sacripanti/Ministero dell’Interno
      (Vec C-171/10)
      (2010/C 161/45)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Andrea Sacripanti

         Žalovaný: Ministero dell’Interno

         Prejudiciálna otázka

      Je vnútroštátna právna úprava (zavedená tzv. Bersaniho dekrétom, zákonný dekrét č. 223 zo 4. júla 2006 zmenený na zákon č. 248 zo 4. augusta 2006) týkajúca sa „vnútroštátneho systému … ktorý stanovuje okrem iného:

                  a)

                  existenciu všeobecnej metodiky ochrany držiteľov koncesií vydaných pred skončením súťaže, v ktorej boli protiprávne vylúčení niektorí prevádzkovatelia;

                  b)

                  existenciu ustanovení, ktoré fakticky zaručujú zachovanie nadobudnutých obchodných pozícií na základe konania, v ktorom boli protiprávne vylúčení niektorí prevádzkovatelia (ako napríklad zákaz novým koncesionárom umiestniť svoje prevádzky bližšie, než je určitá vzdialenosť, od už existujúcich);

                  c)

                  určenie prípadov uplynutia lehoty koncesie v prípade, keď koncesionár priamo alebo nepriamo prevádzkuje činnosť cezhraničných hier, podobných hrám, ktoré sú predmetom koncesie“;

            zlučiteľná s článkami 43 a 49 Zmluvy ES?


title: Vec F-98/15: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 12. apríla 2016 – CP/Parlament (Verejná služba — Úradníci — Vedúci útvaru — Skúšobná doba — Nepotvrdenie vo funkcii vedúceho útvaru — Výkon rozsudku o zrušení — Strata príležitosti)

text:
               30.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/50

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 12. apríla 2016 – CP/Parlament
   (Vec F-98/15) (1)

   ((Verejná služba - Úradníci - Vedúci útvaru - Skúšobná doba - Nepotvrdenie vo funkcii vedúceho útvaru - Výkon rozsudku o zrušení - Strata príležitosti))
   (2016/C 191/72)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: CP (v zastúpení: L. Levi a A. Tymen, avocats)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: V. Montebello-Demogeot a O. Caisou-Rousseau, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia z 18. júla 2014, ktoré v dôsledku rozsudku Všeobecného súdu vo veci F-8/13, CP/Európsky parlament z 26. marca 2014, potvrdilo žalobcu vo funkcii vedúceho útvaru tým, že toto rozhodnutie neupravuje uznanie vedúceho útvaru s retroaktívnym účinkom a priznanie s retroaktívnym účinkom navýšenia základného platu, ktoré zodpovedá jeho pracovnému miestu (príspevok za riadenie), ako aj návrh na náhradu materiálnej škody a nemateriálnej ujmy, ktorú žalobca údajne utrpel

      Výrok rozsudku

               1.

               Európsky parlament je povinný zaplatiť CP sumu 3 219,55 eura. Táto suma sa zvýši o úroky z omeškania vypočítané v sadzbe stanovenej Európskou centrálnou bankou pre hlavné operácie refinancovania a uplatniteľnej počas dotknutého obdobia, zvýšenej o dva percentuálne body, od 1. júla 2011 do dňa skutočného zaplatenia.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 7.9.2015, s. 86.


title: Vec C-430/09: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — Euro Tyre Holding BV/Staatssecretaris van Financiën (Šiesta smernica o DPH — Článok 8 ods. 1 písm. a) a b), článok 28a ods. 1 písm. a), článok 28b A ods. 1 a článok 28c A písm. a) prvý odsek — Oslobodenie dodávok tovaru odoslaného alebo prepraveného v rámci Únie od dane — Po sebe nasledujúce dodávky rovnakého tovaru, pri ktorých prišlo iba k jednému odoslaniu alebo jednej preprave v rámci Spoločenstva)

text:
               19.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/13

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — Euro Tyre Holding BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-430/09) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Článok 8 ods. 1 písm. a) a b), článok 28a ods. 1 písm. a), článok 28b A ods. 1 a článok 28c A písm. a) prvý odsek - Oslobodenie dodávok tovaru odoslaného alebo prepraveného v rámci Únie od dane - Po sebe nasledujúce dodávky rovnakého tovaru, pri ktorých prišlo iba k jednému odoslaniu alebo jednej preprave v rámci Spoločenstva)
   2011/C 55/23
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Euro Tyre Holding BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článku 8 ods. 1 písm. a) a b), článku 28a ods. 1 písm. a), článku 28b A ods. 1 a článku 28c A písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) — Oslobodenie dodávok tovarov odoslaných alebo prepravených v rámci Spoločenstva — Po sebe nasledujúce dodávky rovnakého tovaru, pri ktorých prišlo iba k jednému odoslaniu alebo jednej preprave tovaru v rámci Spoločenstva

      Výrok rozsudku

   Vo vzťahu k dvom po sebe nasledujúcim dodávkam toho istého tovaru medzi rozdielnymi zdaniteľnými osobami, ktoré konajú ako také, ktorý bol predmetom iba jednej prepravy v rámci Spoločenstva, určenie transakcie, ktorej sa má pripísať táto preprava, t. j. prvá alebo druhá dodávka — vzhľadom na to, že táto transakcia spadá z tohto dôvodu pod pojem dodávka v rámci Spoločenstva v zmysle článku 28c A písm. a) prvého odseku šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 96/95/ES z 20. decembra 1996, v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. a) a b), článkom 28a ods. 1 písm. a) prvým odsekom a článkom 28b A ods. 1 tejto smernice —, sa vykoná na základe celkového posúdenia všetkých okolností veci samej na účely stanovenia, ktorá z týchto dvoch dodávok spĺňa všetky podmienky vzťahujúce sa na dodávku v rámci Spoločenstva.
   Za okolností, akými sú okolnosti vo veci samej, v ktorých prvý nadobúdateľ, ktorý získal právo na nakladanie s tovarom ako vlastník na území členského štátu prvého dodania, prejaví svoj úmysel prepraviť tento tovar do iného členského štátu a predloží svoje identifikačné číslo na účely dane z pridanej hodnoty pridelené týmto naposledy menovaným členským štátom, sa preprava v rámci Spoločenstva musí pripísať prvej dodávke pod podmienkou, že právo nakladať s tovarom ako vlastník bolo prevedené na druhého nadobúdateľa v členskom štáte určenia prepravy v rámci Spoločenstva. Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či táto podmienka je vo veci, o ktorej rozhoduje, splnená.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 30.1.2010.


title: Vec F-29/14: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 26. februára 2016 – Wisniewski/Komisia

text:
               18.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 136/50

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 26. februára 2016 – Wisniewski/Komisia
   (Vec F-29/14) (1)

   (2016/C 136/72)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 184, 16.6.2014, s. 44.


title: Vec C-338/05 P: Uznesenie Súdneho dvora z  13. júla 2006 – Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio/Európsky parlament, Rada Európskej únie (Odvolanie — Nariadenie (ES) č. 2004/2003 — Štatút a financovanie politických strán na európskej úrovni — Žaloba o neplatnosť — Námietka neprípustnosti — Napadnuteľný akt — Aktívna legitimácia — Neprípustnosť — Odvolanie zjavne neprípustné)

text:
               16.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 224/18

         Uznesenie Súdneho dvora z 13. júla 2006 – Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio/Európsky parlament, Rada Európskej únie
   (Vec C-338/05 P) (1)

   (Odvolanie - Nariadenie (ES) č. 2004/2003 - Štatút a financovanie politických strán na európskej úrovni - Žaloba o neplatnosť - Námietka neprípustnosti - Napadnuteľný akt - Aktívna legitimácia - Neprípustnosť - Odvolanie zjavne neprípustné)
   (2006/C 224/32)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolatelia: Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio (v zastúpení: W. de Saint Just, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Európsky parlament (v zastúpení: H. Krück, N. Lorenz a D. Moore, splnomocnení zástupcovia), Rada Európskej únie (v zastúpení: I. Díez Parra a M. Sims-Robertson, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 11. júla 2005, Front national a i./Parlament a Rada (T-17/04), ktoré zamietlo ako neprípustný návrh na zrušenie nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2004/2003 zo 4. novembra 2003 o štatúte a financovaní politických strán na európskej úrovni (Ú. v. EÚ L 297, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 500)
   Výrok uznesenia

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Odvolatelia sú povinní nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 315, 10.12.2005.


title: Vec T-407/11: Žaloba podaná 26. júla 2011 — SRF/Rada

text:
               24.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/41

         Žaloba podaná 26. júla 2011 — SRF/Rada
   (Vec T-407/11)
   2011/C 282/77
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: SRF Ltd (Nové Dilí, India) (v zastúpení: F. Graafsma a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 469/2011 z 13. mája 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1292/2007, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz polyetyléntereftalátového (PET) filmu s pôvodom v Indii (Ú. v. EÚ L 129, s. 1; ďalej len „sporné nariadenie“), a

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uplatňuje jeden hlavný žalobný dôvod, v ktorom uvádza, že sporné nariadenie porušuje článok 9 ods. 6 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (1), lebo:

               1.

               Po prvé, uvedený článok stanovuje, že žiadne antidumpingové clo uplatňované na dovoz od vývozcov alebo výrobcov, ktorí sa prihlásili, ale neboli zahrnutí do zisťovania, nepresiahne vážené priemerné dumpingové rozpätie stanovené na strany v rámci vzorky, pričom sa neberú do úvahy žiadne nulové rozpätia alebo rozpätia de minimis. Sporné nariadenie tým, že na SFR uplatnilo antidumpingové clo vo výške 15,5 %, porušuje toto pravidlo, lebo vážené priemerné dumpingové rozpätie stanovené na strany v rámci vzorky, ktorých dumpingové rozpätie nie je nulové ani de minimis je nižšie ako 15,5 %, a

               2.

               po druhé, sporné nariadenie tým, že požaduje, aby vývozca podal žiadosť o predbežné preskúmanie v súlade s článkom 11 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 na účely uplatnenia článku 9 ods. 6 v situácii, keď došlo k úprave súčasných sadzieb antidumpingového cla v dôsledku ukončenia platnosti súbežných vyrovnávacích opatrení, vkladá do článku 9 ods. 6 podmienku, ktorá z výslovného znenia tohto ustanovenia nevyplýva, čo predstavuje neprípustný výklad zo strany Rady.

      (1)  Ú. v. EÚ L 343, s. 51 (kodifikované znenie).


title: Vec C-219/08: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  1. októbra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Slobodné poskytovanie služieb — Neodôvodnená prekážka — Vysielanie pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích štátov)

text:
               21.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/11

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 1. októbra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-219/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Slobodné poskytovanie služieb - Neodôvodnená prekážka - Vysielanie pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích štátov)
   2009/C 282/18
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Traversa, J.-P. Keppenne a G. Rozet, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: C. Pochet, splnomocnený zástupca, M. Detry, advokát)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 49 ES — Neodôvodnená prekážka slobodného poskytovania služieb — Vysielanie pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích štátov

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Komisia Európskych spoločenstiev a Belgické kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 183, 19.7.2008.


title: Vec C-288/12: Žaloba podaná 8. júna 2012 — Európska komisia/Maďarsko

text:
               28.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 227/15

         Žaloba podaná 8. júna 2012 — Európska komisia/Maďarsko
   (Vec C-288/12)
   2012/C 227/22
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: B. Martenczuk a B. D. Simon, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Maďarsko

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               určil, že Maďarsko si tým, že predčasne odvolalo z funkcie inšpektora ochrany údajov, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (1),

               —

               zaviazal Maďarsko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Smernica 95/46 stanovuje, že každý členský štát poverí dozorom nad dodržiavaním vnútroštátnych predpisov preberajúcich túto smernicu jeden alebo viac orgánov štátnej moci, ktoré plnia zverené úlohy s úplnou nezávislosťou.
   V Maďarsku bol do 31. decembra 2011 takýmto orgánom inšpektor ochrany údajov. Podľa maďarskej právnej úpravy účinnej do 31. decembra 2011 bol inšpektor ochrany údajov volený maďarským parlamentom na obdobie šiestich rokov. Inšpektor ochrany údajov, ktorý zastával túto funkciu do 31. decembra 2011, začal svoju funkciu vykonávať 29. septembra 2008, takže za normálnych okolností ju mal vykonávať do septembra 2014.
   Príslušná maďarská právna úprava bola s účinnosťou od 1. januára 2012 zmenená. Dôsledkom týchto zmien bola inštitúcia inšpektora ochrany údajov zrušená a inšpektor ochrany údajov, ktorý túto funkciu zastával od 29. septembra 2008, bol z funkcie odvolaný. Orgánom povereným dozorom nad ochranou údajov v zmysle smernice 95/46 sa v Maďarsku stal novovytvorený Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (Národný úrad pre ochranu údajov a slobodu informácií, ďalej len „Úrad“). Podľa novej právnej úpravy menuje predsedu, ktorý stojí na čele tohto Úradu, prezident republiky na návrh predsedu vlády na deväťročné funkčné obdobie. Do tejto funkcie nebol vymenovaný predchádzajúci inšpektor ochrany údajov.
   Podľa Komisie predstavuje predčasné odvolanie orgánu povereného dozorom nad ochranou údajov z funkcie zásah do smernicou požadovanej nezávislosti dozorného orgánu. Smernica nestanovuje dĺžku funkčného obdobia dozorného orgánu, takže členské štáty ju v zásade môžu stanoviť voľne. Dĺžka funkčného obdobia však musí byť stanovená rozumne a ak ju členský štát určitým spôsobom stanoví, musí byť aj nevyhnutne dodržaná. Keby to tak nebolo, existovalo by nebezpečenstvo, že dozorný orgán môže byť pri plnení úloh ovplyvnený hrozbou predčasného odvolania z funkcie a takáto hrozba by bola na ujmu nezávislosti dozorného orgánu.
   Komisia k otázke prípustnosti žaloby poukazuje, že vzhľadom na to, že do ukončenia lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku nebol predchádzajúci dozorný orgán na ochranu údajov späť vo svojej funkcii, protiprávny stav trval aj v danom okamihu. Komisia zastáva názor, že náprava protiprávneho stavu je možná: Maďarsko musí prijať opatrenia potrebné na to, aby sa predchádzajúci inšpektor ochrany údajov vrátil do funkcie podľa smernice 95/46 na dobu zodpovedajúcu zostávajúcej časti jeho funkčného obdobia po 31. decembri 2011. Komisia by ako vhodnú nápravu uznala menovanie predchádzajúceho inšpektora ochrany údajov na uvedené obdobie do funkcie predsedu nového Úradu. Maďarsko sa v tomto smere nemôže odvolávať na nezávislosť súčasného predsedu nového Úradu, pretože by tým na svoju obhajobu uvádzalo vlastné protiprávne konanie. Dôsledky protiprávneho stavu treba napraviť a nie ich zachovávať.
   Podľa Komisie by predčasné odvolanie z funkcie mohlo byť odôvodnené len vážnymi a objektívne preskúmateľnými dôvodmi, ktoré však Maďarsko neuviedlo.
   Komisia nespochybňuje právo Maďarska reformovať dozorný orgán napríklad tým, že od predchádzajúceho modelu „inšpektora ochrany údajov“ prejde na model „úradu“, ktorý je v súlade s maďarským právom. Zmena inštitucionálneho modelu si však vôbec nevyžadovala predčasne odvolať predchádzajúci dozorný orgán. Maďarsko mohlo vo svojom vnútroštátnom práve stanoviť, že nový model sa použije až po uplynutí funkčného obdobia úradujúceho inšpektora ochrany údajov, alebo že prvým predsedom nového Úradu bude počas zostávajúcej časti funkčného obdobia predchádzajúci inšpektor ochrany údajov.
   Podľa Komisie by v prípade, že by uznala, že členský štát mal právo zmeniť model, bol každý dozorný orgán na ochranu údajov v Únii neustále vystavený hrozbe odvolania z funkcie prostredníctvom legislatívneho opatrenia, ktoré by zrušilo práve existujúci orgán a na plnenie úloh stanovených v smernici 95/46 by vytvorilo namiesto neho orgán nový. Nemožno vylúčiť, že by sa takéto reformy využívali na sankcionovanie a kontrolu orgánov poverených dozorom nad ochranou údajov, ktoré by sa nepohodli s politickými autoritami. Samotné nebezpečenstvo takéhoto vplyvu je v rozpore s úplnou nezávislosťou dozorných orgánov.
   Maďarsko sa podľa Komisie nemôže odvolávať ani na niekoľko nejasných vyhlásení predchádzajúceho inšpektora ochrany údajov uverejnených v tlači, podľa ktorých tento inšpektor už údajne nebol ochotný plniť úlohy mu stanovené v článku 28 smernice 95/46, ani ho nemôže na ich základe predčasne odvolať z funkcie.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES L 281, s. 31; Mim. vyd. 13/15, s. 355).


title: Vec C-674/16 P: Odvolanie podané 29. decembra 2016: Guccio Gucci SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 11. októbra 2016 vo veci T-753/15, Guccio Gucci SpA/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               8.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 144/14

         Odvolanie podané 29. decembra 2016: Guccio Gucci SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 11. októbra 2016 vo veci T-753/15, Guccio Gucci SpA/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
   (Vec C-674/16 P)
   (2017/C 144/20)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Guccio Gucci SpA (v zastúpení: V. Volpi, P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta, avvocati)

      Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Guess? IP Holder LP

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok,

               —

               zaviazať EUIPO na náhradu trov konania, ktoré vznikli odvolateľke počas tohto konania,

               —

               zaviazať Guess na náhradu trov konania, ktoré vznikli odvolateľke počas tohto konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Týmto odvolaním Guccio Gucci S.p.A. (ďalej len „Gucci“ alebo „odvolateľka“) žiada Súdny dvor o zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie (tretia komora), vo veci T-753/15 („napadnutý rozsudok“), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu, ktorú podala Gucci, proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu zo 14. októbra 2015 vo veci R 1703/2014-4, ktorým bolo zmenené rozhodnutie námietkového oddelenia z 1. júla 2014, ktorým sa vyhovelo námietke Gucci proti zápisu medzinárodného zápisu č. 1090048 v EU pre triedu 9 („napadnutá ochranná známka“) na meno Gues? IP Holder L.P. (ďalej len „Guess“).

               2.

               Toto odvolanie smeruje k preukázaniu, že Všeobecný súd pochybil pri prijatí záveru, že dôvody zamietnutia uvedené v článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 (1) z 26. februára 2009 pred zmenou a doplnením (ďalej len „nariadenie OZS“) sa na napadnutú ochrannú známku neuplatňujú. Konkrétne Všeobecný súd zjavne skreslil skutkový stav a dôkazy, ktoré mu boli predložené, pri jeho posúdení podobnosti kolidujúcich označení a v dôsledku toho nesprávne uplatnil ako článok 8 ods. 1 písm. b), tak aj článok 8 ods. 5 nariadenia OZS a neuviedol v napadnutom rozsudku odôvodnenie.

               3.

               Všeobecný súd vylúčil podobnosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami vychádzajúc z predpokladu, že príslušná skupina verejnosti… nebude v [napadnutej] ochrannej známke vnímať veľké písmeno „G“, ktoré predstavujú skoršie ochranné známky, ale skôr abstraktný ornamentálny motív. Navyše vzhľadom na štylizáciu označenia a skutočnosť, že jeho prvky sú prepletené alebo spojené, možno ho vnímať ako reprodukujúce štylizované písmená, ako je veľké písmeno „X“ alebo písmeno „e“ a ako kombináciu čísel a písmen, ako je číslo „3“ a písmeno „e“ (pozri v tejto súvislosti bod 32 napadnutého rozsudku). Tento predpoklad je zásadný bod napadnutého rozsudku, ktorý Všeobecný súd viedol k tomu, že vylúčil akúkoľvek podobnosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami a, v dôsledku toho, uplatniteľnosť článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia OZS v prejednávanej veci.

               4.

               Vyššie uvedený predpoklad je však zjavne nesprávny. Je to zrejmé z dokumentov, ktoré boli vo veci predložené, ktoré jasne ukazujú, že príslušná skupina verejnosti vníma veľké písmená „G“ v napadnutej ochrannej známke, podľa výsledkov prieskumu verejnej mienky o vnímaní napadnutej ochrannej známky, ktorú predložila Gucci. Toto zjavné skreslenie skutkového stavu a dôkazov malo vplyv na posúdenie žaloby Gucci zo strany Všeobecného súdu: pokiaľ by Všeobecný súd uznal, že príslušná skupina verejnosti – alebo aspoň časť uvedenej verejnosti – by vnímala napadnutú ochrannú známku ako kombináciu veľkých písmen „G“, nemohol by vylúčiť podobnosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami a teda uplatniteľnosť oboch článkov 8 ods. 1 písm. b) a 8 ods. 5 nariadenia OZS.

               5.

               Navyše Všeobecný súd porušil svoju povinnosť uviesť odôvodnenie jeho rozhodnutia, pretože pri svojom posúdení úplne prehliadol vyššie uvedený prieskum verejnej mienky, bez uvedenia akéhokoľvek odôvodnenia, čo i len implicitne, umožňujúceho pochopiť prečo neprihliadal na tento rozhodujúci dôkaz.

               6.

               Vzhľadom na vyššie uvedené odvolateľka žiada, aby Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok a uložil EUIPO a Guess zaplatiť trovy konania, ktoré vznikli odvolateľke počas tohto konania.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1).


title: Vec T-218/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  10. septembra 2014 – Micrus Endovascular/ÚHVT – Laboratorios Delta (DELTA) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva DELTA — Skoršia medzinárodná a národná obrazová ochranná známka DELTA PORTUGAL a obchodné meno LABORATORIOS DELTA — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ )

text:
               20.10.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 372/14

         Rozsudok Všeobecného súdu z 10. septembra 2014 – Micrus Endovascular/ÚHVT – Laboratorios Delta (DELTA)
   (Vec T-218/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva DELTA - Skoršia medzinárodná a národná obrazová ochranná známka DELTA PORTUGAL a obchodné meno LABORATORIOS DELTA - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   2014/C 372/18
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Micrus Endovascular LLC (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: B. Brandreth, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carillo, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Laboratórios Delta Lda (Queluz, Portugalsko) (v zastúpení: J. Sena Mioludo, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 6. marca 2012 (vec R 244/2011-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Laboratórios Delta a Micrus Endvascular Corp.

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Micrus Endvascular LLC je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 21.7.2012.


title: Vec C-682/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative (Luxembursko) 18. decembra 2015 – Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes

text:
               29.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative (Luxembursko) 18. decembra 2015 – Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes
   (Vec C-682/15)
   (2016/C 078/07)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour administrative

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Berlioz Investment Fund S.A.

      Odporca v odvolacom konaní: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vykonáva členský štát právo Únie, a teda dôjde k uplatneniu Charty v súlade s jej článkom 51 ods. 1, v situácii, o akú ide v prejednávanom prípade, keď členský štát uloží účastníkovi správneho konania peňažnú administratívnu sankciu z dôvodu vytýkaného nesplnenia povinností tohto účastníka týkajúcich sa spolupráce, ktoré vyplývajú z rozhodnutia o uložení povinnosti, ktoré vydal príslušný vnútroštátny orgán tohto štátu na základe vnútroštátnych procesných predpisov prijatých na tento účel, za okolností, keď tento členský štát ako dožiadaný štát vykonáva žiadosť o výmenu informácií predloženú iným členským štátom, ktorý ju predložil okrem iného na základe ustanovení smernice 2011/16 (1) týkajúcich sa výmeny informácií na požiadanie?

               2.

               Ak sa potvrdí, že Charta sa má v prejednávanom prípade uplatniť, môže sa účastník správneho konania odvolávať na článok 47 Charty, ak sa domnieva, že uvedená peňažná administratívna sankcia, ktorá mu bola uložená, ho má prinútiť poskytnúť informácie za okolností, keď príslušný orgán dožiadaného členského štátu, v ktorom má tento účastník bydlisko alebo sídlo, vykonáva žiadosť o informácie predloženú iným členským štátom, ktorá vôbec nie je odôvodnená, pokiaľ ide o skutočný daňový cieľ, takže v posudzovanom prípade neexistuje legitímny cieľ, a ktorej cieľom je získať informácie, ktoré pravdepodobne nie sú relevantné pre príslušnú daňovú vec?

               3.

               Ak sa potvrdí, že Charta sa má v prejednávanom prípade uplatniť, vyžaduje právo na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces, ktoré je zakotvené v článku 47 Charty – pričom článok 52 ods. 1 Charty nedovoľuje stanoviť obmedzenia –, aby príslušný vnútroštátny súd mal neobmedzenú súdnu právomoc, a teda právomoc preskúmať aspoň na základe námietky platnosť rozhodnutia o uložení povinnosti, ktoré vydal príslušný orgán členského štátu v rámci vykonávania žiadosti o výmenu informácií, ktorú predložil príslušný orgán iného členského štátu okrem iného na základe smernice 2011/16, v rámci žaloby, ktorú podala tretia osoba, ktorá je držiteľom informácií a ktorej je toto rozhodnutie o uložení povinnosti určené, proti rozhodnutiu o uložení peňažnej administratívnej sankcie z dôvodu vytýkaného nesplnenia povinnosti tejto osoby spolupracovať pri vykonávaní uvedenej žiadosti?

               4.

               Ak sa potvrdí, že Charta sa má v prejednávanom prípade uplatniť, majú sa článok 1 ods. 1 a článok 5 smernice 2011/16 – jednak vzhľadom na analógiu s normou predvídateľnej relevantnosti, ktorá vyplýva zo vzorového daňového dohovoru OECD o príjmoch a majetku, a jednak vzhľadom na zásadu lojálnej spolupráce zakotvenú v článku 4 ZEÚ, spolu s cieľom smernice 2011/16 – vykladať v tom zmysle, že predvídateľná relevantnosť informácií, ktoré jeden členský štát vyžiadal od iného členského štátu, vo vzťahu k danej daňovej veci a k uvedenému daňovému cieľu je podmienkou, ktorú musí uvedená žiadosť o informácie spĺňať, aby príslušnému orgánu dožiadaného členského štátu vznikla povinnosť vyhovieť tejto žiadosti a odôvodniť svoje rozhodnutie o uložení povinnosti tretej osobe, ktorá je držiteľom informácií?

               5.

               Ak sa potvrdí, že Charta sa má v prejednávanom prípade uplatniť, majú sa článok 1 ods. 1 a článok 5 smernice 2011/16 v spojení s článkom 47 Charty vykladať v tom zmysle, že bránia zákonnému ustanoveniu členského štátu, ktoré všeobecne obmedzuje preskúmanie platnosti žiadosti o informácie príslušným vnútroštátnym orgánom tohto štátu, ktorý koná ako orgán dožiadaného štátu, na overenie formálnej správnosti, a že ukladajú vnútroštátnemu súdu v súvislosti so žalobou, aká je opísaná v tretej otázke vyššie, ktorú tento súd prejednáva, povinnosť overiť splnenie podmienky predvídateľnej relevantnosti požadovaných informácií zo všetkých jej hľadísk, ktoré sa týkajú súvislostí s konkrétnou daňovou vecou, o ktorú ide, s uvedeným daňovým cieľom a s dodržaním článku 17 smernice 2011/16?

               6.

               Ak sa potvrdí, že Charta sa má v prejednávanom prípade uplatniť, bráni článok 47 ods. 2 Charty zákonnému ustanoveniu členského štátu, ktoré stanovuje, že príslušný vnútroštátny súd dožiadaného štátu nemôže v súvislosti so žalobou, aká je opísaná v tretej otázke vyššie, ktorú tento súd prejednáva, preskúmať žiadosť o informácie, ktorú predložil príslušný orgán iného členského štátu, a vyžaduje, aby tento dokument bol predložený príslušnému vnútroštátnemu súdu a aby tretia osoba, ktorá je držiteľom informácií, mala k nemu prístup, alebo vyžaduje, aby tento dokument bol predložený vnútroštátnemu súdu bez toho, aby tretia osoba, ktorá je držiteľom informácií, mala k nemu prístup, z dôvodu dôverného charakteru tohto dokumentu, pod podmienkou, že všetky ťažkosti, ktoré tretej osobe, ktorá je držiteľom informácií, vzniknú v dôsledku obmedzenia jej práv, musí dostatočne kompenzovať konanie na príslušnom vnútroštátnom súde?

      (1)  Smernica Rady 2011/16/EÚ z 15. februára 2011 o administratívnej spolupráci v oblasti daní a zrušení smernice 77/799/EHS (Ú. v. EÚ L 64, s. 1).