title: Vec T-725/14: Žaloba podaná 14. októbra 2014 – Aalberts Industries/Komisia a Súdny dvor Európskej únie

text:
               1.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 431/43

         Žaloba podaná 14. októbra 2014 – Aalberts Industries/Komisia a Súdny dvor Európskej únie
   (Vec T-725/14)
   (2014/C 431/67)
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aalberts Industries NV (Utrecht, Holandsko) (v zastúpení: R. Wesseling a M. Tuurenhout, advokáti)

      Žalovaní: Európska komisia a Súdny dvor Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zaviazal Európsku úniu zastúpenú Súdnym dvorom alebo Európskou komisiu na náhradu škody, ktorá jej vznikla na základe porušenia jej práv a ktorá pozostáva z majetkovej ujmy vo výške 1 0 41  863 eur a z nemajetkovej ujmy vo výške 5 0 40  000 eur alebo zo sumy, ktorú Všeobecný súd určí podľa spravodlivosti, navýšenú o úroky z omeškania od 13. januára 2010 do dňa vyhlásenia rozsudku v prejednávanej veci, ktoré sú vypočítané podľa sadzby stanovenej ECB pre základné refinančné operácie, uplatniteľnej počas dotknutého obdobia, zvýšenej o dva body alebo podľa sadzby, stanovenej Všeobecným súdom podľa spravodlivosti,

               —

               zaviazal Európsku úniu zastúpenú Súdnym dvorom alebo Európskou komisiou na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa uvádza, že Všeobecný súd porušil jej právo na rozhodnutie v primeranej lehote vo veci T-385/06, Aalberts Industries N.V. a i./Komisia, v ktorej podala žalobu voči rozhodnutiu Komisie K(2006) 4180 v konečnom znení z 20. septembra 2006 o konaní podľa článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/F-1/38.121 – Tvarovky).
   Žalobkyňa uvádza, že konanie trvalo štyri roky a tri mesiace, pričom vzhľadom na všetky okolnosti danej veci nemalo posúdenie Všeobecným súdom trvať dlhšie ako tri roky. Všeobecný súd tak porušil článok 47 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie, ktorý ukladá súdom Európskej únie povinnosť rozhodnúť o predložených veciach v primeranej lehote, a článok 6 ods. 1 EDĽP, ktorý priznáva jednotlivcom právo, aby bolo o ich sporoch rozhodnuté v primeranej lehote.
   Na základe skutočnosti, že Všeobecný súd neukončil danú vec do troch rokov, utrpela žalobkyňa skutočnú a určitú ujmu. Táto ujma pozostáva z nákladov, ktoré jej vznikli pri refinancovaní bankovej zábezpeky, keďže rozhodnutie bolo prijaté po prekročení obdobia troch rokov.
   Žalobkyňa utrpela aj nemajetkovú ujmu vzhľadom na skutočnosť, že bola považovaná za účastníčku nezákonného kartelu nezvyčajne dlho z dôvodu neprimeranej dĺžky konania pred Všeobecným súdom. Náhrada ujmy vo výške 5 % z pôvodne uloženej pokuty zodpovedá podľa Súdneho dvora primeranej náhrade ujmy, ktorá bola uložená v podobných prípadoch značného prekročenia lehoty určenej na preskúmanie pokút v prípade kartelov.
   Žalobkyňa tvrdí, že vyššie uvedené potvrdzuje existenciu priamej príčinnej súvislosti medzi požadovanou náhradou škody a porušením zo strany Únie právnej normy udeľujúcej jednotlivcom práva. Z tejto skutočnosti tak vyplýva splnenie podmienok mimozmluvnej zodpovednosti Únie podľa článku 340 ods. 2 ZFEÚ.


title: Vec T-463/09: Uznesenie Všeobecného súdu z  8. marca 2011 — Herm. Sprenger/ÚHVT — Kieffer Sattlerwarenfabrik (Tvar strmeňa) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Návrh na vyhlásenie neplatnosti — Späťvzatie návrhu na vyhlásenie neplatnosti — Zastavenie konania“ )

text:
               7.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 139/17

         Uznesenie Všeobecného súdu z 8. marca 2011 — Herm. Sprenger/ÚHVT — Kieffer Sattlerwarenfabrik (Tvar strmeňa)
   (Vec T-463/09) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Návrh na vyhlásenie neplatnosti - Späťvzatie návrhu na vyhlásenie neplatnosti - Zastavenie konania)
   2011/C 139/34
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Herm. Sprenger GmbH Co. KG (Iserlohn, Nemecko) (v zastúpení: V. Schiller, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: C. Jenewein a B. Schmidt, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Georg Kieffer Sattlerwarenfabrik GmbH (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: N. Fischer, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 4. septembra 2009 (vec R 1614/2008-4), týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Georg Kieffer Sattlerwarenfabrik GmbH a Herm. Sprenger GmbH Co. KG

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Žalobkyňa a vedľajší účastník konania sú povinní znášať svoje vlastné trovy konania, ako aj každý z nich polovicu trov konania žalovaného.

      (1)  Ú. v. EÚ C 11, 16.1.2010.


title: Vec C-252/14: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 2. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Pensioenfonds Metaal en Techniek/Skatteverket (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb kapitálu — Článok 63 ZFEÚ — Zdanenie príjmov penzijných fondov — Rozdielne zaobchádzanie s penzijnými fondmi rezidentmi a penzijnými fondmi nerezidentmi — Paušálne zdanenie penzijných fondov rezidentov na základe fiktívneho výnosu — Zrážková daň uplatňovaná na príjmy pochádzajúce z dividend prijatých penzijnými fondmi nerezidentmi — Porovnateľnosť)

text:
               8.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 287/4

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 2. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Pensioenfonds Metaal en Techniek/Skatteverket
   (Vec C-252/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb kapitálu - Článok 63 ZFEÚ - Zdanenie príjmov penzijných fondov - Rozdielne zaobchádzanie s penzijnými fondmi rezidentmi a penzijnými fondmi nerezidentmi - Paušálne zdanenie penzijných fondov rezidentov na základe fiktívneho výnosu - Zrážková daň uplatňovaná na príjmy pochádzajúce z dividend prijatých penzijnými fondmi nerezidentmi - Porovnateľnosť))
   (2016/C 287/05)
   Jazyk konania: švédčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Pensioenfonds Metaal en Techniek

      Žalovaná: Skatteverket

      Výrok rozsudku

   Článok 63 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že:

               —

               nebráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej dividendy, ktoré vypláca spoločnosť rezident, sa zdaňujú zrážkovou daňou, keď sú tieto dividendy vyplatené penzijnému fondu nerezidentovi, pričom keď sú tieto dividendy vyplatené penzijnému fondu rezidentovi, podliehajú dani, ktorá sa vypočítava ako paušálna suma na základe fiktívneho výnosu a ktorá má z dlhodobého hľadiska zodpovedať bežnému zdaneniu všetkých kapitálových príjmov podľa všeobecného právneho režimu,

               —

               bráni však tomu, aby penzijné fondy nerezidenti ako príjemcovia dividend nemohli zohľadniť prípadné výdavky na dosiahnutie príjmu priamo súvisiace s prijatím dividend, ak metóda výpočtu základu dane penzijných fondov rezidentov stanovuje také zohľadnenie, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 235, 21.7.2014.


title: Vec C-396/10: Žaloba podaná 4. augusta 2010 — Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo

text:
               9.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/18

         Žaloba podaná 4. augusta 2010 — Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-396/10)
   ()
   2010/C 274/28
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Alcover San Pedro a V. Peere, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Luxemburské veľkovojvodstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/2/ES zo 14. marca 2007, ktorou sa zriaďuje Infraštruktúra pre priestorové informácie v Európskom spoločenstve (Inspire) (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Luxemburské veľkovojvodstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice 2007/2/ES uplynula 14. mája 2009. Ku dňu podania tejto žaloby však žalovaný ešte neprijal všetky opatrenia potrebné na prebratie smernice, alebo v každom prípade o nich neinformoval Komisiu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 108, s. 1.


title: Vec C-402/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Sibiu (Rumunsko) 16. októbra 2009 — Ioan Tatu/Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului

text:
               30.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Sibiu (Rumunsko) 16. októbra 2009 — Ioan Tatu/Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului
   (Vec C-402/09)
   2010/C 24/32
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunalul Sibiu

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ioan Tatu

      Žalovaní: Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului

      Prejudiciálna otázka

   Sú ustanovenia OUG č. 50/2008 [daň za znečistenie z motorových vozidiel (1)] v znení neskorších zmien a doplnkov [OUG č. 208/2008 (2) a 218/2008 (3) v rozpore s ustanoveniami článku 90 Zmluvy ES? Predstavujú tieto vnútroštátne ustanovenia skutočne zjavne diskriminačné opatrenie?

      (1)  OUG č. 50/2008 o dani za znečistenie z motorových vozidiel, M. Of. č. 327 z 25.4.2008.

      (2)  OUG č. 208/2008, ktorým sa stanovujú opatrenia na vykonanie nariadenia o dani za znečistenie z motorových vozidiel, M. Of. č. 825 z 8.12.2008.

      (3)  OUG č. 218/2008, ktorým sa mení a dopĺňa naliehavé nariadenie vlády č. 50/2008 o dani za znečistenie z motorových vozidiel, M. Of. č. 836 z 11.12.2008.


title: Vec T-285/08: Žaloba podaná 21. júla 2008 – Securvita/ÚHVT (Natur-Aktien-Index)

text:
               27.9.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/17

         Žaloba podaná 21. júla 2008 – Securvita/ÚHVT (Natur-Aktien-Index)
   (Vec T-285/08)
   (2008/C 247/32)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: M. van Eendenburg, Rechtwanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zmeniť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu z 26. mája 2008 vo veci R 525/2007-4 v tom zmysle, že sa Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) nariadi vykonať zápis slovnej ochrannej známky „Natur-Aktien-Index“ ako ochrannej známky Spoločenstva.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „Natur-Aktien-Index“ pre výrobky a služby tried 16, 36 a 42 (prihláška č. 4 861 175).

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie námietky.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 (1), keďže prihlasovaná ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec T-260/15: Žaloba podaná 22. mája 2015 – Iberdrola/Komisia

text:
               3.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 254/16

         Žaloba podaná 22. mája 2015 – Iberdrola/Komisia
   (Vec T-260/15)
   (2015/C 254/19)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Iberdrola, SA (Bilbao, Španielsko) (v zastúpení: J. Ruiz Calzado a J. Domínguez Pérez, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil článok 1 rozhodnutia,

               —

               zrušil odsek 1 článku 4 rozhodnutia v rozsahu, v akom sa nariaďuje Španielskemu kráľovstvu ukončiť schému štátnej pomoci vymedzenú v článku 1,

               —

               zrušil odseky 2, 3, 4 a 5 článku 4 rozhodnutia v rozsahu, v akom sa nariaďuje vrátenie prostriedkov, ktoré Komisia považuje za štátnu pomoc,

               —

               subsidiárne, obmedzil rozsah povinnosti vrátenia uloženej Španielskemu kráľovstvu článkom 4 ods. 2 rozhodnutia na rovnaké podmienky, ako sú podmienky stanovené v prvom a druhom rozhodnutí a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov tohto konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Rozhodnutie napadnuté v tomto konaní je totožné s rozhodnutím vo veciach T-12/15, Banco de Santander a Santusa/Komisia, a T-252/15, Ferrovial SA a i./Komisia.
   Uvádzané dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné dôvodom a hlavným tvrdeniam uvádzaným v týchto veciach.


title: Vec C-420/04 P: Odvolanie podané dňa 29. septembra 2004 Georgios Gouvras proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (tretia komora) z 15. júla 2004 v spojených veciach T-180/02 a T-113/03, G. Gouvras proti Komisii Európskych spoločenstiev.

text:
               20.11.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/12

         Odvolanie podané dňa 29. septembra 2004 Georgios Gouvras proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (tretia komora) z 15. júla 2004 v spojených veciach T-180/02 a T-113/03, G. Gouvras proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   (Vec C-420/04 P)
   (2004/C 284/24)
   Georgios Gouvras podal na Súdny dvor Európskych spoločenstiev 29. septembra 2004 odvolanie proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (tretia komora) z 15. júla 2004 v spojených veciach T-180/02 a T-113/03, G. Gouvras proti Komisii Európskych spoločenstiev. Žalobcu zastupujú A. Coolen, J. N. Louis, E. Marchal a S. Orlandi, advokáti.
   Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               Vyhlásil a rozhodol,

                           —

                           rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. júla 2004 v spojených veciach T-180/02 a T-113/03 (Georgios Guovras/Komisia Európskych spoločenstiev) sa zrušuje v časti, v ktorej zamieta návrhy na zrušenie podané vo veci T-180/02 ako aj návrhy smerujúce proti rozhodnutiu Komisie z 30. apríla 2002 obmedziť na 35 % prevoditeľnú časť jeho odmeny do Luxemburgu počas doby jeho dočasného preloženia;

               —

               Rozhodol následne novým rozsudkom,

                           —

                           povoliť žalobcovi prispôsobiť jeho žalobné dôvody a návrhy;

               —

               Subsidiárne,

                           —

                           zrušil rozhodnutie Komisie zo 14. júna 2001 vo všetkých jeho ustanoveniach a rozhodnutie Komisie z 30. apríla 2002 v časti, v ktorej obmedzuje na 35 % prevoditeľnú časť jeho odmeny do Luxemburgu, miesta jeho obvyklého služobného pridelenia,

                           —

                           Zaviazal žalovaného na náhradu trov tak odvolacieho konania, ako aj konania pred Súdom prvého stupňa.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia:
   Súd prvého stupňa sa dopustil právneho omylu, majúc za to, že Komisia poskytla žalobcovi potrebné informácie, aby mu umožnila presadiť jeho záujmy, skôr než akceptoval dočasné preloženie v služobnom záujme. Vskutku Komisia ho neinformovala o rozhodnutí určiť miesto jeho služobného pridelenia do Atén a o finančných následkoch, ktoré z toho vyplývajú, ako zrušenie jeho práva na príspevok za presťahovanie a jeho práva na náhradu ročných cestovných nákladov ako aj o aplikácii na jeho odmenu opravného koeficientu platného pre Grécko.
   Súd prvého stupňa sa taktiež dopustil právneho omylu majúc za to, že podmienky uvedené v článku 85 služobného poriadku boli v tomto prípade splnené. Vskutku, opakovanie neoprávnenej platby podľa článku 85 služobného poriadku predpokladá neoprávnenosť platby, o ktorej príjemca vedel a ktorej mylný charakter je tak zjavný, že tento nemohol o tom nevedieť. Avšak, keďže neexistujú explicitné ustanovenia v služobnom poriadku upravujúce stanovenie miesta služobného pridelenia, nemôže ísť v tomto prípade o neoprávnenosť a každopádne, keď vezmeme do úvahy váhanie Komisie, čo sa týka práv žalobcu, nemôžeme predpokladať, že tento o tom vedel.
   Nakoniec sa Súd prvého stupňa dopustil právneho omylu majúc za to, že napriek osobitnej situácii žalobcu, ktorého miesto služobného pridelenia bolo zmenené viac ako 9 mesiacov po tom, ako bol dočasne preložený, Komisia mohla legálne zamietnuť jeho žiadosť podanú v súlade s článkom 38 písmeno d) služobného poriadku, o prevod za podmienok ustanovených v článku 17 prílohy VII služobného poriadku súm nevyhnutných na pokrytie výdavkov, ktoré mal v Luxemburgu, mieste svojho obvyklého pridelenia.


title: Vec C-159/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 7. apríla 2015 – Franz Lesar

text:
               3.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 254/2

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 7. apríla 2015 – Franz Lesar
   (Vec C-159/15)
   (2015/C 254/02)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Sťažovateľ: Franz Lesar

      Odporkyňa: Osobný úrad zriadený pri predstavenstve spoločnosti Telekom Austria AG

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 2 ods. 1 a článok 2 ods. 2 písm. a) a článok 6 ods. 1 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (1) vykladať v tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej úprave, o akú ide v konaní vo veci samej, podľa ktorej sa roky štúdia a obdobia služobného pomeru medzi štátnym zamestnancom a Spolkom, za ktoré sa odvádzali povinné príspevky na dôchodkové poistenie, ako obdobia predchádzajúce nástupu do služby, ktoré sa zohľadnia pri výpočte do nároku na dôchodok

               a)

               započítajú, ak nasledujú po dovŕšení veku 18 rokov, pričom Spolku v takomto prípade poskytovateľ sociálneho poistenia podľa platných právnych predpisov v oblasti sociálneho poistenia týkajúcich sa započítania týchto období vyplatí príspevok za prevod; alebo

               b)

               sa nezapočítajú, ak predchádzajú dovŕšeniu veku 18 rokov, pričom v prípade nezapočítania sa za tieto obdobia Spolku nevyplatí príspevok za prevod a poistencovi sa vrátia príspevky na dôchodkové poistenie, najmä ak sa vezme do úvahy, že v prípade povinného dodatočného započítania týchto období vyplývajúceho z práva Únie, by poskytovateľ sociálneho poistenia mohol úradníka vyzvať na vydanie vrátenej sumy a poskytovateľovi sociálneho poistenia by tiež dodatočne mohla vzniknúť povinnosť vyplatiť Spolku príspevok za prevod?

      (1)  Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.


title: Vec C-294/04: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo  16. februára 2006  (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social de Madrid) – Carmen Sarkatzis Herrero/Instituto Madrileño de la Salud (Imsalud) (Smernica 76/207/EHS — Rovnosť zaobchádzania s mužmi a ženami — Materská dovolenka — Prístup k služobnému postupu úradníka — Dočasná zamestnankyňa na materskej dovolenke, ktorá získala stále zamestnanie po úspešnom absolvovaní výberového konania — Výpočet praxe)

text:
               3.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 131/16

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. februára 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social de Madrid) – Carmen Sarkatzis Herrero/Instituto Madrileño de la Salud (Imsalud)
   (Vec C-294/04) (1)

   (Smernica 76/207/EHS - Rovnosť zaobchádzania s mužmi a ženami - Materská dovolenka - Prístup k služobnému postupu úradníka - Dočasná zamestnankyňa na materskej dovolenke, ktorá získala stále zamestnanie po úspešnom absolvovaní výberového konania - Výpočet praxe)
   (2006/C 131/28)
   Jazyk konania: španielčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Juzgado de lo Social de Madrid
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Carmen Sarkatzis Herrero

      Žalovaný: Instituto Madrileno de la Salud (Imsalud)
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Juzgado de lo Social de Madrid – Právna úprava Spoločenstva týkajúca sa materskej dovolenky a rovnosti zaobchádzania medzi mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu – Práva ženy počas materskej dovolenky – Získanie postavenia úradníka s právami spojenými s týmto postavením – Zamestnankyňa zamestnaná na dobu určitú, ktorá získala zamestnanie na dobu neurčitú počas čerpania materskej dovolenky
   Výrok rozsudku
   Smernica Rady 76/207/EHS z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky, bráni vnútroštátnym právnym predpisom, ktoré nepriznávajú pracovníčke čerpajúcej materskú dovolenku rovnaké práva ako práva priznané ostatným úspešným uchádzačom z toho istého výberového konania, pokiaľ ide o podmienky prístupu k služobnému postupu úradníka, tým, že odkladajú jej nástup do funkcie v závislosti od skončenia tejto dovolenky bez toho, že by zohľadnili dĺžku trvania tejto dovolenky na výpočet služobnej praxe tejto pracovníčky.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2004.


title: Vec C-321/15: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 8. marca 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionnelle – Luxembursko) – ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA/État du Grand-duché de Luxembourg (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Životné prostredie — Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Európskej únii — Smernica 2003/87/ES — Článok 3 písm. a) — Články 11 a 12 — Ukončenie činnosti prevádzky — Vrátenie nevyužitých kvót — Obdobie rokov 2008 – 2012 — Neexistencia náhrady škody — Štruktúra systému obchodovania s emisnými kvótami)

text:
               8.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 144/4

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 8. marca 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionnelle – Luxembursko) – ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA/État du Grand-duché de Luxembourg
   (Vec C-321/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Európskej únii - Smernica 2003/87/ES - Článok 3 písm. a) - Články 11 a 12 - Ukončenie činnosti prevádzky - Vrátenie nevyužitých kvót - Obdobie rokov 2008 – 2012 - Neexistencia náhrady škody - Štruktúra systému obchodovania s emisnými kvótami))
   (2017/C 144/04)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour constitutionnelle

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA

      Žalovaný: État du Grand-duché de Luxembourg

      Výrok rozsudku

   Smernica 2003/87/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. októbra 2003, o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES, zmenená a doplnená nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 219/2009 z 11. marca 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje príslušnému orgánu žiadať bez náhrady úplné alebo čiastočné vrátenie nevyužitých kvót, ktoré boli prevádzkovateľovi vydané nedôvodne v dôsledku toho, že prevádzkovateľ porušil povinnosť informovať v potrebnom čase príslušný orgán o ukončení prevádzky zariadenia.
   Kvóty vydané po tom, čo prevádzkovateľ ukončil činnosti vykonávané v zariadení, ktorého sa tieto kvóty týkali, bez toho, aby o tom vopred informoval príslušný orgán, nemožno kvalifikovať ako emisné „kvóty“ v zmysle článku 3 písm. a) smernice 2003/87, zmenenej a doplnenej nariadením č. 219/2009.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 7.9.2015.


title: Vec C-98/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Højesteret (Dánsko) 22. februára 2007 – Nordania Finans A/S a BG Factoring A/S/Skatteministeriet

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 95/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Højesteret (Dánsko) 22. februára 2007 – Nordania Finans A/S a BG Factoring A/S/Skatteministeriet
   (Vec C-98/07)
   (2007/C 95/45)
   Jazyk konania: dánčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Højesteret
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: Nordania Finans A/S a BG Factoring A/S

      Odporca v konaní o odvolaní: Skatteministeriet
   Prejudiciálna otázka
   Má sa spojenie „investičné tovary používané zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti “uvedené v článku 19 ods. 2 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (1) vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na tovary, ktoré leasingová spoločnosť nadobúda tak s úmyslom prenajať ich, ako aj s úmyslom predať ich po skončení leasingovej zmluvy?

      (1)  Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23.


title: Vec C-371/12: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  23. januára 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Tivoli — Taliansko) — Enrico Petillo, Carlo Petillo/Unipol (Povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel — Smernice 72/166/EHS, 84/5/EHS, 90/232/EHS a 2009/103/EHS — Dopravná nehoda — Nemajetková ujma — Náhrada škody — Vnútroštátne ustanovenia stanovujúce spôsoby výpočtu pri dopravných nehodách, ktoré sú pre poškodených menej výhodné než spôsoby výpočtu upravené vo všeobecnom režime zodpovednosti za škodu — Zlučiteľnosť s týmito smernicami)

text:
               22.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 85/5

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 23. januára 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Tivoli — Taliansko) — Enrico Petillo, Carlo Petillo/Unipol
   (Vec C-371/12) (1)

   (Povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel - Smernice 72/166/EHS, 84/5/EHS, 90/232/EHS a 2009/103/EHS - Dopravná nehoda - Nemajetková ujma - Náhrada škody - Vnútroštátne ustanovenia stanovujúce spôsoby výpočtu pri dopravných nehodách, ktoré sú pre poškodených menej výhodné než spôsoby výpočtu upravené vo všeobecnom režime zodpovednosti za škodu - Zlučiteľnosť s týmito smernicami)
   2014/C 85/09
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Tivoli

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Enrico Petillo, Carlo Petillo

      Žalovaný: Unipol

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale di Tivoli — Výklad smernice Rady 72/166/EHS z 24. apríla 1972 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú motorovými vozidlami a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (Ú. v. ES L 103, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 10), smernice Rady 84/5/EHS z 30. decembra 1983 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (Ú. v. ES 1984, L 8, s. 17; Mim. vyd. 06/007, s. 3), smernice Rady 90/232/EHS zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (Ú. v. ES L 129, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 249) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (Ú. v. EÚ L 263, s. 11) — Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel — Určenie škôd povinne krytých poistením — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca v prípade dopravnej nehody sumu odškodnenia nemajetkovej ujmy nižšiu než je suma stanovená v rámci všeobecného režimu občianskeho práva

      Výrok rozsudku

   Článok 3 ods. 1 smernice Rady 72/166/EHS z 24. apríla 1972 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú motorovými vozidlami a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti a článok 1 ods. 1 a 2 druhej smernice Rady 84/5/EHS z 30. decembra 1983 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/14/ES z 11. mája 2005, sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takej vnútroštátnej právnej úprave ako vo veci samej, ktorá upravuje osobitný režim odškodňovania nemajetkovej ujmy vyplývajúcej z ujmy na zdraví v dôsledku ľahkých zranení spôsobených cestnými dopravnými nehodami, ktorý obmedzuje odškodňovanie takejto ujmy v porovnaní s tým, čo sa uplatňuje v oblasti nápravy rovnakej ujmy z iných dôvodov než v dôsledku týchto nehôd.

      (1)  Ú. v. EÚ C 295, 29.9.2012.


title: Vec C-260/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) 30. mája 2014 – Județul Neamț/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

text:
               1.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 292/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) 30. mája 2014 – Județul Neamț/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   (Vec C-260/14)
   2014/C 292/19
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Județul Neamț

      Žalovaný: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje skutočnosť, že verejný obstarávateľ, ktorý je prijímateľom grantu zo štrukturálnych fondov, porušil v rámci zadávania zákazky, ktorej predmetom je uskutočnenie grantom dotovanej činnosti, pravidlá týkajúce sa zadávania verejnej zákazky, a to prostredníctvom nižšej odhadovanej hodnoty, ako je prahová hodnota podľa článku 7 písm. a) smernice [2004/18/ES] (1), „nezrovnalosť“ (v rumunčine „abatere“) podľa článku 1 nariadenia (ES) č. 2988/95 (2) alebo „nezrovnalosť“ (v rumunčine „neregularitate“) podľa článku 2 bodu 7 nariadenia (ES) č. 1083/2006 (3)?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, má sa článok 98 ods. 2 druhá veta nariadenia (ES) č. 1083/2006 vykladať tak, že finančné opravy členských štátov sú, v prípade, že sa uplatnili na spolufinancované náklady štrukturálnych fondov z dôvodu porušenia pravidiel v oblasti verejného obstarávania, správne opatrenia v zmysle článku 4 nariadenia (ES) č. 2988/95 alebo tak, že ide o správne sankcie v zmysle článku 5 písm. c) tohto nariadenia?

               3.

               V prípade odpovede na druhú otázku v tom zmysle, že finančné opravy členských štátov predstavujú správne sankcie, vzťahuje sa na daný prípad zásada retroaktívneho uplatnenia menej prísnej sankcie podľa článku 2 ods. 2 druhej vety nariadenia (ES) č. 2988/95?

               4.

               V prípade, že sa finančné opravy uplatnili na spolufinancované náklady štrukturálnych fondov z dôvodu porušenia pravidiel v oblasti verejného obstarávania, bráni článok 2 ods. 2 nariadenia (ES) č. 2988/95 v spojení s článkom 98 ods. 2 druhou vetou nariadenia (ES) č. 1083/2006 a tiež pri zohľadnení zásad právnej istoty a legitímneho očakávania, tomu, aby členský štát uplatnil finančné opravy na základe vnútroštátneho právneho predpisu, ktorý nadobudol účinnosť neskôr, ako malo dôjsť k údajnému porušeniu pravidiel v oblasti verejného obstarávania?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132).

      (2)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 312, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 340).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. júla 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1260/1999 (Ú. v. EÚ, L 210, s. 25).


title: Vec T-490/08: Žaloba podaná 17. novembra 2008 – CM Capital Markets/ÚHVT – Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)

text:
               10.1.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/42

         Žaloba podaná 17. novembra 2008 – CM Capital Markets/ÚHVT – Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)
   (Vec T-490/08)
   (2009/C 6/82)
   Jazyk žaloby: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: CM Capital Markets Holding, S A (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: J. Calderón Chavero, abogado, a. T. Villate Consonni, abogada)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Carbon Capital Markets Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. septembra 2008 vo veci R-16/2008-1, z čoho vyplynie zamietnutie prihlášky ochrannej známky v plnom rozsahu,

               —

               prijať tvrdenia žalobkyne,

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov tohto konania v prípade, že bude žalobe odporovať, a zamietnuť jeho návrhy.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Carbon Capital Markets Limited.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „CARBON CAPITAL MARKETS (Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)“ (prihláška č. 4 480 349) pre služby triedy 36.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobkyňa.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: obrazová ochranná známka Spoločenstva „Capital Markets“ (prihláška č. 3 409 281) pre služby tried 35, 36 a 42 a španielska obrazová ochranná známka „Capital Markets“ pre služby triedy 36.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva.


title: Vec T-15/11: Žaloba podaná 6. januára 2011 — Sina Bank/Rada

text:
               5.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 72/26

         Žaloba podaná 6. januára 2011 — Sina Bank/Rada
   (Vec T-15/11)
   2011/C 72/43
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sina Bank (Teherán, Irán) (v zastúpení: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť bod 8 časti B prílohy VIII nariadenia č. 961/2010 (1) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

               —

               zrušiť rozhodnutie Rady oznámené listom z 28. októbra 2010,

               —

               vyhlásiť bod 8 časti B prílohy II rozhodnutia Rady 2010/413/CFSP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (2) za neuplatniteľný v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

               —

               vyhlásiť článok 16 ods. 2 nariadenia Rady č. 961/2010 za neuplatniteľný na žalobkyňu,

               —

               vyhlásiť článok 20 ods. 1 písm. b) rozhodnutia Rady 2010/413/CFSP za neuplatniteľný na žalobkyňu,

               —

               zaviazať Radu na znášanie vlastných trov konania a na náhradu trov konania žalobkyne.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojich návrhov žalobkyňa uvádza tieto žalobné dôvody:

               1.

               Prvým žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že hmotno-právne kritériá na jej označenie podľa napadnutého nariadenia a rozhodnutia z roku 2010 nie sú vo vzťahu k nej splnené a/alebo sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri určení toho, či sú kritériá na jej označenie splnené. Preto nie je označenie žalobkyne dôvodné.

               2.

               Druhým žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že jej označenie bolo v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania;

                           —

                           so žalobkyňou bolo zaobchádzané v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania v porovnaní s postavením iných iránskych bánk,

                           —

                           so žalobkyňou bolo zaobchádzané v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania v porovnaní s postavením iných iránskych bánk, ktoré boli uvedené v zozname v prílohe nariadenia a rozhodnutia z roku 2010,

                           —

                           so žalobkyňou bolo zaobchádzané v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania v porovnaní s postavením „Daftar“ a Mostaz’afan Fondation.

               3.

               Tretím žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že boli porušené jej práva na obranu a povinnosť odôvodnenia sankcií, keďže:

                           —

                           Rada neposkytla žalobkyni žiadne informácie, na základe ktorých posúdila jej postavenie, okrem stručného odôvodnenia v rozsahu dvoch riadkov, ktoré bolo všeobecné a nepresné,

                           —

                           napriek tomu, že žalobkyňa podala Rade podrobné žiadosti o informácie týkajúce sa jej označenia, Rada neodpovedala na žiadosti žalobkyne ani na listy jej advokátov,

                           —

                           na základe tejto situácie nie je možné určiť, či bolo prijaté opatrenie dôvodné alebo došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu,

                           —

                           každý dôkaz uplatnený voči žalobkyni jej mal byť, pokiaľ je to možné, oznámený spolu s prijatím prvého rozhodnutia o zmrazení finančných prostriedkov alebo bez omeškania po jeho prijatí.

               4.

               Štvrtým žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že reštriktívnymi opatreniami došlo k porušeniu jej práva vlastniť majetok a že tieto opatrenia nie sú primerané a sú v rozpore so zásadu proporcionality rozhodnutí, ktorá vyplýva z práva Únie, keďže:

                           —

                           neexistuje spojenie medzi cieľom sledovaným Radou a reštriktívnym opatrením uloženým žalobkyni,

                           —

                           Rada neidentifikovala nijakú transakciu, do ktorej by bola žalobkyňa zapojená,

                           —

                           existujú aj iné, primeranejšie opatrenia na zamedzenie rizika údajných iránskych „jadrových činností“ a financovania týchto činností.

      (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25 októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007, Ú. v. EÚ L 281, s. 1.

      (2)  Rozhodnutie Rady 2010/413/CFSP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP, Ú. v. EÚ L 195, s. 39.


title: Vec T-168/16: Žaloba podaná 18. apríla 2016 – Grizzly Tools/Komisia

text:
               25.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/45

         Žaloba podaná 18. apríla 2016 – Grizzly Tools/Komisia
   (Vec T-168/16)
   (2016/C 270/52)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Grizzly Tools GmbH & Co. KG (Großostheim, Nemecko) (v zastúpení: H. Fischer, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/175 z 8. februára 2016 o opatrení, ktoré prijalo Španielsko podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/42/ES, pokiaľ ide o zákaz uvádzania určitého typu tlakových čističov na trh (Ú. v. EÚ L 33, 2016, s. 22) za neplatné,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod: nesplnenie formálnych náležitostí
               Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore s povinnosťou odôvodnenia stanovenou v článku 296 ods. 2 ZFEÚ, pretože odôvodnenia si odporujú a sú nejasné.
               Napadnuté rozhodnutie je navyše v rozpore so zásadou, podľa ktorej má Komisia povinnosť skúmať skutkový stav. V odôvodnení 4 Komisia nesprávne uvádza, že žalobkyňa vo vyhlásení ES o zhode odkazuje na normu EN 60335-2-67:2009, čo nie je presné.

               2.

               Druhý žalobný dôvod: porušenie článku 11 smernice 2006/42/ES (1)

         V tejto súvislosti je uvedené, že Komisia nesprávne považovala opatrenie o zákaze uvádzania na trh zavedené Španielskom za odôvodnené.
   Španielske orgány a Komisia totiž kvalifikovali tlakový čistič ako spotrebič, ktorý má dvojité požitie, ktorý možno používať nielen ako prenosný spotrebič, ale aj ako ručný spotrebič. Na základe toho dospeli k záveru, že by mali byť splnené vyššie technické požiadavky na bezpečnosť, aj keby sa tlakový čistič nepoužíval ako ručný spotrebič a že jeho používanie ako ručného spotrebiča nie je používaním, ktoré je v rozpore s podmienkami, ktoré možno dôvodne predpokladať v zmysle článku 11 ods. 1 smernice 2006/42/ES.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/42/ES zo 17. mája 2006 o strojových zariadeniach a o zmene a doplnení smernice 95/16/ES (Ú. v. EÚ L 57, 2006, s. 24).


title: Vec T-198/09: Žaloba podaná 20. mája 2009 — UOP/Komisia

text:
               18.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 167/19

         Žaloba podaná 20. mája 2009 — UOP/Komisia
   (Vec T-198/09)
   2009/C 167/38
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: UOP Ltd (Brimsdown, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: B. Hartnett, barrister, a O. Geiss, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť článok 2 ods. 2 rozhodnutia Komisie zo 16. júla 2008 o opatrení pomoci, ktoré zaviedlo Francúzsko v prospech skupiny IFP [C 51/05 (ex NN 84/05)] (1)

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobca sa domáha čiastočného zrušenia rozhodnutia Komisie zo 16. júla 2008 o opatrení pomoci, ktoré zaviedlo Francúzsko v prospech Francúzskeho inštitútu ropy (IFP) [C 51/05 (ex NN 84/05)] [oznámené pod číslom K(2008) 1330], v rozsahu, v akom toto rozhodnutie vyhlásilo uvedenú pomoc za zlučiteľnú, za určitých podmienok, so spoločným trhom podľa článku 87 ods. 3 písm. c) ES. Žalobca je konkurentom príjemcu štátnej pomoci a jeho dcérskych spoločností Axens a Prosernat.
   Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza štyri žalobné dôvody.
   Po prvé tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho skutkového a právneho posúdenia, pričom porušila článok 87 ods. 3 ES a rámec Spoločenstva o štátnej pomoci pre výskum a vývoj z roku 1996 tým, že nesprávne posúdila povahu výskumu a vývoja, ktorý vykonáva IFP, podľa prílohy I rámca Spoločenstva o štátnej pomoci pre výskum a vývoj z roku 1996, a teda nesprávne stanovila maximálnu váženú intenzitu pomoci. Žalobca zakladá tento žalobný dôvod na týchto tvrdeniach: činnosti spoločností Axens a Prosernat týkajúce sa postupov nie je možné považovať za výskum a vývoj a celý predkonkurenčný vývoj vykonáva IFP; IFP vykonáva minimálne časť predkonkurenčného vývoja týkajúcu sa technologických postupov a katalyzátorov, ktoré vyžadujú použitie pilotných zariadení, ako aj tú časť predkonkurenčného vývoja, ktorá sa týka patentov.
   Po druhé žalobca tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho skutkového a právneho posúdenia, pričom porušila článok 87 ods. 3 ES a rámec Spoločenstva o štátnej pomoci pre výskum a vývoj z roku 1996 tým, že neprihliadla na prevádzkovú pomoc poskytnutú spoločnostiam Axens a Prosernat, dcérskym spoločnostiam IFP. Žalobca zakladá tento žalobný dôvod na troch tvrdeniach, pričom uvádza, že neboli zohľadnené priame výhody poskytnuté spoločnosti Axens spočívajúce v tom, že sústavne využívala pilotné zariadenia, ako aj nepriame výhody, ktoré mala táto spoločnosť v dôsledku štipendijných grantov poskytnutých od IFP a v dôsledku jej medzinárodnej výskumnej spolupráce prostredníctvom IFP.
   Po tretie žalobca tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho právneho a skutkového posúdenia, keď rozhodla, že pomoc poskytnutá IFP a jej dcérskym spoločnostiam Axens a Prosernat mala motivačný účinok.
   Po štvrté uvádza, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho právneho a skutkového posúdenia, keď neposkytla primerané odôvodnenie a/alebo nedostatočne zohľadnila dôkazy, ktoré mala k dispozícii.

      (1)  Ú. v. EÚ L 53, 2009, s. 13.


title: Vec T-45/14: Žaloba podaná 20. januára 2014 — HTTS a Bateni/Rada

text:
               8.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 71/27

      Žaloba podaná 20. januára 2014 — HTTS a Bateni/Rada
      (Vec T-45/14)
      (2014/C 71/50)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Nemecko) a Naser Bateni (Hamburg) (v zastúpení: M. Schlingmann a F. Lautenschlager, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobkyňa v prvom rade navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Rady 2013/661/SZBP z 15. novembra 2013, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne v prvom rade,

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1154/2013 z 15. novembra 2013, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne v prvom rade,

                  —

                  zaviazal Radu na náhradu trov konania, najmä trov konania, ktoré vznikli žalobkyni v prvom rade.

            Žalobca v druhom rade navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Rady 2013/661/SZBP z 15. novembra 2013, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu v rozsahu, v akom sa týka žalobcu v druhom rade,

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1154/2013 z 15. novembra 2013, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu v rozsahu, v akom sa týka žalobcu v druhom rade,

                  —

                  zaviazal Radu na náhradu trov konania, najmä trov konania, ktoré vznikli žalobcovi v druhom rade.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na protiprávnosti a nepoužiteľnosti zmeneného znenia rozhodnutia 2010/413/SZBP a nariadenia (EÚ) č. 267/2012 (1) podľa článku 277 ZFEÚ.
                  Žalobcovia v tejto súvislosti okrem iného tvrdia, že Rada zmenila právny základ pre zaradenie žalobcov na zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, aby tak voči nim mohla zaviesť obmedzujúce opatrenie. Rada preto pri zmene právneho základu zjavne zneužila svoju posudzovaciu právomoc.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení práva na účinnú súdnu ochranu a porušení povinnosti odôvodnenia.
                  Žalobcovia v tejto súvislosti v podstate tvrdia, že Rada ich zaradenie na zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia odôvodnila len nedostatočne. Pre podstatné skutočnosti, o ktoré sa Rada pri svojom rozhodovaní opierala, chýba akékoľvek odôvodnenie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na neexistencii dôvodu pre zaradenie žalobcov na zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia.
                  Žalobcovia v rámci tohto žalobného dôvodu namietajú, že odôvodnenie uvedené Radou obsahovo nezodpovedá dôvodom pre opätovné zaradenie žalobcov na zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení vlastníckeho práva, slobody podnikania, práva na rešpektovanie rodinného života, ako aj porušenia zásady proporcionality.
                  Žalobcovia nakoniec tvrdia, že ich opätovné zaradenie na zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, porušuje ich vlastnícke právo a slobodu podnikania, ako aj právo žalobcu v druhom rade na rešpektovanie rodinného života. Domnievajú sa, že ich zaradenie na zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, predstavuje neprimeraný zásah, je zjavne nevhodné k dosiahnutiu cieľov sledovaných napadnutými právnymi aktmi a v každom prípade ide nad rámec toho, čo je pre dosiahnutie týchto cieľov nevyhnutné.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1).


title: Vec F-57/12: Žaloba podaná 28. mája 2012 — ZZ/Komisia

text:
               28.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 227/37

         Žaloba podaná 28. mája 2012 — ZZ/Komisia
   (Vec F-57/12)
   2012/C 227/63
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: G Cipresa, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Komisie znížiť podporu žalobcu v invalidite za mesiace jún až september 2011

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie v rozsahu, v akom existuje, o zamietnutí žiadosti z 19. októbra 2011,

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie v rozsahu, v akom existuje, o zamietnutí sťažnosti z 20. októbra 2011,

               —

               zrušiť všetky rozhodnutia, pokiaľ existujú a v rozsahu, v ktorom existujú, na základe ktorých Komisia protiprávne znížila každú mesačnú platbu podpory v invalidite prislúchajúcu žalobcovi za mesiace jún až september 2011 o peňažnú sumu v celkovej výške 1 661 eur, a zrušiť všetky rozhodnutia, pokiaľ existujú a v rozsahu, v ktorom existujú, o uskutočnení dotknutých odpočtov,

               —

               uložiť Komisii povinnosť zaplatiť žalobcovi sumu vo výške 1 661 eur spolu s úrokmi z uvedenej sumy v sadzbe 15 % ročne a s ročnou kapitalizáciou od 27. októbra 2011 do dňa skutočného zaplatenia uvedenej sumy,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec C-298/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Varna (Bulharsko) 14. júna 2011 — Dobrudžianska petrolna kompania AD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

text:
               6.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 232/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Varna (Bulharsko) 14. júna 2011 — Dobrudžianska petrolna kompania AD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
   (Vec C-298/11)
   2011/C 232/35
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen săd Varna

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Dobrudžianska petrolna kompania AD

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 80 ods. 1 písm. a) a b) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) vykladať v tom zmysle, že ak je pri dodaniach medzi prepojenými osobami protihodnota nižšia ako trhová cena, základom dane je trhová cena úkonu len vtedy, ak dodávateľ alebo kupujúci nemá plné právo na odpočítanie dane, ktorá pripadá na kúpu alebo výrobu tovarov tvoriacich predmet dodania?

               2.

               Má sa článok 80 ods. 1 písm. a) a b) smernice 2006/112 vykladať v tom zmysle, že ak dodávateľ využil právo na plné odpočítanie dane za tovary a služby, ktoré sú následne predmetom dodania medzi prepojenými osobami za nižšiu ako trhovú cenu, a toto právo na odpočítanie dane nebolo odôvodnené podľa článkov 173 až 177 smernice ani oslobodené od dane v zmysle článkov 132, 135, 136, 371, 375, 376 a 377, článku 378 ods. 2, článku 379 ods. 2 a článkov 380 až 390 smernice, členský štát nesmie prijať opatrenia, podľa ktorých je ako základ dane stanovená výlučne trhová cena?

               3.

               Má sa článok 80 ods. 1 písm. a) a b) smernice 2006/112 vykladať v tom zmysle, že ak kupujúci využil právo na plné odpočítanie dane za tovary a služby, ktoré sú následne predmetom dodania medzi prepojenými osobami za nižšiu ako trhovú cenu, a toto právo na odpočítanie dane nebolo odôvodnené podľa článkov 173 až 177 smernice, členský štát nesmie prijať opatrenia, podľa ktorých je ako základ dane stanovená výlučne trhová cena?

               4.

               Sú v článku 80 ods. 1 smernice 2006/112 prípady tvoriace podmienky, pri ktorých splnení smie členský štát prijať opatrenia, podľa ktorých je základom dane pri dodaniach trhová cena úkonu, vymenované taxatívnym spôsobom?

               5.

               Je vnútroštátna právna úprava, aká sa nachádza v článku 27 ods. 3 bode 1 Zakon za danăk vărchu dobavenata stojnost (zákon o dani z pridanej hodnoty), prípustná za iných okolností, než sú vymenované v článku 80 ods. 1 písm. a), b) a c) smernice 2006/112?

               6.

               Má v prípade, o aký ide v prejednávanej veci, ustanovenie článku 80 ods. 1 písm. a) a b) smernice 2006/112 priamy účinok a smie ho vnútroštátny súd priamo uplatniť?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.


title: Vec C-288/11 P: Odvolanie podané 8. júna 2011 : Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z  24. marca 2011 v spojených veciach T-443/08 a T-455/08, Slobodný štát Sasko a i./Európska komisia

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/16

         Odvolanie podané 8. júna 2011: Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 24. marca 2011 v spojených veciach T-443/08 a T-455/08, Slobodný štát Sasko a i./Európska komisia
   (Vec C-288/11 P)
   2011/C 252/30
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH (v zastúpení: M. Núñez-Müller a J. Dammann, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastníci konania: Slobodný štát Sasko, Spolková krajina Sasko-Anhaltsko, Spolková republika Nemecko, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV), Európska komisia

      Návrhy odvolateliek

   Odvolateľky navrhujú

               —

               zrušiť bod 4 napadnutého rozsudku, podľa ktorého sa žaloba vo veci T-455/08 v zostávajúcej časti zamieta, ako aj príslušné rozhodnutie o trovách v bode 6,

               —

               rozhodnúť vo veci a vyhovieť žalobe vo veci T-455/08 aj pokiaľ sa požaduje zrušenie napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom v ňom Európska komisia konštatuje, že v prípade opatrenia na financovanie poskytnuté Nemeckom na účely výstavby novej odletovej a pristávacej dráhy a príslušných letiskových zariadení na letisku Leipzig/Halle ide o štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ (predtým článok 87 ods. 1 ES),

               —

               zaviazať Európsku komisiu tak na náhradu trov odvolacieho konania, ako aj — v doplnení bodu 7 napadnutého výroku rozsudku — na náhradu trov konania na prvom stupni vo veci T-455/08.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Predmetom tohto odvolania je rozsudok Všeobecného súdu, ktorým tento súd čiastočne zamietol žalobu odvolateliek z dôvodu čiastočného zrušenia rozhodnutia Komisie 2008/948/ES z 23. júla 2008 o opatreniach Nemecka v prospech spoločnosti DHL a letiska Leipzig/Halle.
   Odvolanie je po obsahovej stránke obmedzené. Odvolanie nenapáda bod 3 výroku rozsudku, ktorým súd čiastočne zrušil článok 1 napadnutého rozhodnutia; naopak odvolanie napáda bod 4, ktorým súd žalobu „v zostávajúcej časti“ zamietol. Odvolanie tiež nenapáda povolenie podľa článku 107 ods. 3 ZFEÚ udelené článkom 1 druhou polovicou vety napadnutého rozhodnutia; napáda sa naopak iba kvalifikácia sporných opatrení na financovanie ako štátna pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
   Odvolateľky opierajú svoje odvolanie o tieto odvolacie dôvody:

               Napadnutý rozsudok porušuje článok 107 ods. 1 ZFEÚ. Na rozdiel od názoru súdu nejde v prípade Flughafen Leipzig/Halle GmbH vzhľadom na sporné opatrenia pre infraštruktúru a ich financovanie o projekt v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Výstavba infraštruktúry regionálneho letiska nepredstavuje ekonomickú činnosť. Z toho vyplýva, že predpisy o štátnej pomoci nie sú na predmetný prípad uplatniteľné.

               Napadnutý rozsudok ďalej porušuje zásadu zákazu retroaktivity, zásadu právnej istoty a zásadu legitímnej dôvery. V napadnutom rozhodnutí Komisia retroaktívne uplatnila usmernenia Spoločenstva o financovaní letísk a štátnej pomoci na začatie činnosti pre letecké spoločnosti s odletom z regionálnych letísk vydané 9. decembra 2005 na opatrenia pre infraštruktúru prijaté už 4. novembra 2004. Súd odmieta toto retroaktívne uplatnenie týchto uvedených usmernení z roku 2005, a tým trvá na protirečivom a vecne nesprávnom právnom stave, ktorý vytvorila Komisia porušením vyššie uvedených zásad. Ďalej nezohľadňuje naďalej platnú účinnosť takzvaných usmernení leteckej dopravy z roku 1994, podľa ktorých sa financovanie letiskovej infraštruktúry štátom považuje za všeobecné opatrenie a z tohto dôvodu nepodlieha kontrole štátnej pomoci.

               Napadnutý rozsudok porušuje aj článok 1 písm. b) v), resp. články 17 a 18 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 ES (1), keďže súd na financovanie zo 4. novembra 2001, ktoré kvalifikoval ako štátnu pomoc, neuplatnil ustanovenia vyššie uvedeného nariadenia o existujúcej štátnej pomoci.

               Napadnutý rozsudok napokon porušuje aj úpravu právomocí ZFEÚ. Súd svojím výkladom pojmu podnik v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ porušuje primárne právo tým, že kontrole štátnej pomoci podrobil opatrenia členských štátov, ktoré v skutočnosti nepatria do rozsahu pôsobnosti práva štátnej pomoci.

               Odvolateľky sa napokon domnievajú, že napadnutý rozsudok z dôvodu neúplnosti dôvodov rozsudku porušuje tiež povinnosť odôvodnenia rozsudku vyplývajúcu z článku 81 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.

      (1)  Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339.


title: Vec T-559/10: Žaloba podaná 7. decembra 2010 — Laboratoire Garnier/ÚHVT (natural beauty)

text:
               5.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/16

         Žaloba podaná 7. decembra 2010 — Laboratoire Garnier/ÚHVT (natural beauty)
   (Vec T-559/10)
   2011/C 38/30
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Laboratoire Garnier et Cie (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: R. Dissmann a A. Steegmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 23. septembra 2010 vo veci R 971/2010-1,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „natural beauty“ pre tovary zaradené do triedy 3 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 8294233.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: žaloba podaná podľa článku 65 ods. 2 nariadenia Rady č. 207/2009 z dôvodu porušenia článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia Rady č. 207/2009 tým, že odvolací senát dospel k nesprávnemu záveru, že dané absolútne dôvody zamietnutia sa vzťahujú na prihlasovanú ochrannú známku.


title: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  15. decembra 2005  vo veci C-67/05: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2000/60/ES — Opatrenia Spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               11.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 36/17

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (šiesta komora)
   z 15. decembra 2005
   vo veci C-67/05: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2000/60/ES - Opatrenia Spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva - Neprebratie v stanovenej lehote)
   (2006/C 36/32)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-67/05, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: U. Wölker a S. Pardo Quintillán) proti Spolkovej republike Nemecko (splnomocnený zástupca: U. Forsthoff), ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES podaná 11. februára 2005, Súdny dvor (šiesta komora), v zložení: predseda šiestej komory J. Malenovský, sudcovia J.-P. Puissochet a A. Ó Caoimh (spravodajca), generálny advokát: P. Léger, tajomník: R. Grass, vyhlásil 15. decembra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Spolková republika Nemecko si tým, že neprijala v stanovenej lehote všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva, nesplnila povinnosti, ktoré je vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 2.4.2005.


title: Vec C-383/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 5. júla 2013 — M. G., N. R./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               7.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/34

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 5. júla 2013 — M. G., N. R./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Vec C-383/13)
   2013/C 260/62
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: M. G., N. R.

      Odporca: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Pokiaľ vnútroštátny správny orgán poruší všeobecnú zásadu dodržiavania práva na obhajobu, ktorá je zakotvená aj v článku 41 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie (1), pri príprave rozhodnutia o predĺžení v zmysle článku 15 ods. 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES (2) zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, vyplýva z toho vo všetkých prípadoch a bezpodmienečne zrušenie zaistenia?

               2.

               Umožňuje táto všeobecná zásada dodržiavania práva na obhajobu vykonať zváženie záujmov, v rámci ktorého sa okrem závažnosti porušenia uvedenej zásady a z neho vyplývajúcich zásahov do záujmov cudzinca berú do úvahy záujmy členského štátu, na ochranu ktorých je predĺženie zaistenia určené?

      (1)  Ú. v. ES C 364, 2000, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 348, s. 98.


title: Vec T-436/12: Rozsudok Všeobecného súdu z 8. júla 2015 – Deutsche Rockwool Mineralwoll/ÚHVT – Ceramicas del Foix (Rock & Rock) („Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Spoločenstva Rock & Rock — Skoršie národné slovné ochranné známky MASTERROCK, FIXROCK, FLEXIROCK, COVERROCK a CEILROCK — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               24.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/30

         Rozsudok Všeobecného súdu z 8. júla 2015 – Deutsche Rockwool Mineralwoll/ÚHVT – Ceramicas del Foix (Rock & Rock)
   (Vec T-436/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Spoločenstva Rock & Rock - Skoršie národné slovné ochranné známky MASTERROCK, FIXROCK, FLEXIROCK, COVERROCK a CEILROCK - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2015/C 279/37)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Nemecko) (v zastúpení: J. Krenzel, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Ceramicas del Foix, SA (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: M. Pérez Serres a R. Guerras Mazón, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 10. júla 2012 (vec R 495/2011-2) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG a Ceramicas del Foix, SA

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG je povinná nahradiť trovy konania

      (1)  Ú. v. EÚ C 379, 8.12.2012.


title: Vec F-132/14: Žaloba podaná 17. novembra 2014 – ZZ/Európsky parlament

text:
               2.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 34/52

         Žaloba podaná 17. novembra 2014 – ZZ/Európsky parlament
   (Vec F-132/14)
   (2015/C 034/64)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ZZ (v zastúpení: L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Parlament

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia prijatého Európskym parlamentom na účely výkonu rozsudku Súdu pre verejnú službu z 12. decembra 2013, F-129/12, CH/Parlament, ktorý zamietol začatie administratívneho vyšetrovania vo veci sťažnosti žalobkyne týkajúcej sa obťažovania, úhradu dodatočnej sumy žalobkyni ako finančného odškodnenia a poskytnutie všetkých výhod a výsad žalobkyni spojených s existenciou jej zmluvy akreditovanej parlamentnej asistentky, ktorej ukončenie bolo zrušené Súdom pre verejnú službu v citovanom rozsudku, a návrh na náhradu škody za údajne spôsobenú majetkovú a nemajetkovú ujmu

      Návrhy žalobkyne

               —

               Zrušiť rozhodnutie Európskeho parlamentu z 3. marca 2014 v rozsahu, v akom zamietlo začatie administratívneho vyšetrovania vo veci sťažnosti žalobkyne týkajúcej sa obťažovania, a rozhodnutie Európskeho parlamentu z 2. apríla 2014 v rozsahu, v akom zamietlo úhradu sumy vo výške 5  686 eur žalobkyni, keďže tieto rozhodnutia poukazujú na opatrenia prijaté inštitúciou s cieľom, podľa názoru žalobkyne, vykonať rozsudok Súdu pre verejnú službu z 12. decembra 2013 vo veci F-129/12, CH/Európsky parlament,

               —

               zrušiť rozhodnutie Európskeho parlamentu zo 4. augusta 2014, doručené 7. augusta 2014, ktorým sa zamieta sťažnosť žalobkyne zo 16. apríla 2014 v rozsahu, v akom toto rozhodnutie zamietlo úhradu sumy 5  686 eur žalobkyni, náhradu škody, ktorá jej vznikla na základe neskorého získania preukazu APA, pracovnej elektronickej adresy a prístupu na intranet Európskeho parlamentu, začatie administratívneho vyšetrovania vo veci jej sťažnosti týkajúcej sa obťažovania a úhradu nemateriálnej škody, ktorá vznikla žalobkyni na základe tohto zamietnutia,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu škody, ktorá bola stanovená vo výške 1 44  000 eur, za majetkovú ujmy spôsobenú žalobkyni,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu škody, ktorá bola ex aequo et bono stanovená vo výške 60  000 eur, za nemajetkovú ujmu spôsobenú žalobkyni,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu úrokov z omeškania, ktoré boli stanovené podľa sadzby Európskej centrálnej banky zvýšenej o 2 body v citovanej výške 5  686 eur a 1 44  000 eur,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu všetkých trov konania.


title: Vec T-441/11: Rozsudok Všeobecného súdu z  9. decembra 2014 – Peftiev/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté proti Bielorusku — Zmrazenie finančných prostriedkov — Povinnosť odôvodnenia — Právo na obhajobu — Právo byť vypočutý — Nesprávne posúdenie“ )

text:
               2.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 34/31

         Rozsudok Všeobecného súdu z 9. decembra 2014 – Peftiev/Rada
   (Vec T-441/11) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté proti Bielorusku - Zmrazenie finančných prostriedkov - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obhajobu - Právo byť vypočutý - Nesprávne posúdenie“))
   (2015/C 034/34)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Vladimir Peftiev (Minsk, Bielorusko) (v zastúpení: V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte, T. Milašauskas, advokáti, a M. Shenk, solicitor)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a F. Naert, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: T. Scharf a E. Paasivirta, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Rady 2011/357/SZBP z 20. júna 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/639/SZBP o reštriktívnych opatreniach proti niektorým predstaviteľom Bieloruska (Ú. v. EÚ L 161, s. 25), nariadenia Rady (EÚ) č. 588/2011 z 20. júna 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 765/2006 o reštriktívnych opatreniach proti prezidentovi Lukašenkovi a niektorým predstaviteľom Bieloruska (Ú. v. EÚ L 161, s. 1), rozhodnutia Rady 2011/666/SZBP z 10. októbra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/639/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Bielorusku (Ú. v. EÚ L 265, s. 17), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1000/2011 z 10. októbra 2011, ktorým sa vykonáva článok 8a ods. 1 nariadenia (ES) č. 765/2006 o reštriktívnych opatreniach voči Bielorusku (Ú. v. EÚ L 265, s. 8), rozhodnutia Rady 2012/642/SZBP z 15. októbra 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Bielorusku (Ú. v. EÚ L 285, s. 1) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1017/2012 zo 6. novembra 2012, ktorým sa vykonáva článok 8a ods. 1 nariadenia (ES) č. 765/2006 o reštriktívnych opatreniach voči Bielorusku (Ú. v. EÚ L 307, s. 7), rozhodnutia Rady 2013/534/SZBP z 29. októbra 2013, ktorým sa mení rozhodnutie 2012/642/SZBP (Ú. v. EÚ L 288, s. 69) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1054/2013 z 29. októbra 2013, ktorým sa vykonáva článok 8a ods. 1 nariadenia (ES) č. 765/2006 o reštriktívnych opatreniach voči Bielorusku (Ú. v. EÚ L 288, s. 1) v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Rady 2011/357/SZBP z 20. júna 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/639/SZBP o reštriktívnych opatreniach proti niektorým predstaviteľom Bieloruska, nariadenie Rady (EÚ) č. 588/2011 z 20. júna 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 765/2006 o reštriktívnych opatreniach proti prezidentovi Lukašenkovi a niektorým predstaviteľom Bieloruska, rozhodnutie Rady 2011/666/SZBP z 10. októbra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/639/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Bielorusku, vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1000/2011 z 10. októbra 2011, ktorým sa vykonáva článok 8a ods. 1 nariadenia (ES) č. 765/2006 o reštriktívnych opatreniach voči Bielorusku, rozhodnutie Rady 2012/642/SZBP z 15. októbra 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Bielorusku a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1017/2012 zo 6. novembra 2012, ktorým sa vykonáva článok 8a ods. 1 nariadenia (ES) č. 765/2006 o reštriktívnych opatreniach voči Bielorusku sa zrušujú v rozsahu, v akom sa týkajú Vladimira Peftieva.

               2.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná v rozsahu v akom smeruje proti rozhodnutiu Rady 2013/534/SZBP z 29. októbra 2013, ktorým sa mení rozhodnutie 2012/642/SZBP a vykonávaciemu nariadeniu Rady (EÚ) č. 1054/2013 z 29. októbra 2013, ktorým sa vykonáva článok 8a ods. 1 nariadenia (ES) č. 765/2006 o reštriktívnych opatreniach voči Bielorusku.

               3.

               Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Vladimirovi Peftievovi.

               4.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 290, 1.10.2011.


title: Vec T-421/09: Žaloba podaná 19. októbra 2009 — DEI/Komisia

text:
               16.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 11/28

         Žaloba podaná 19. októbra 2009 — DEI/Komisia
   (Vec T-421/09)
   2010/C 11/55
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) (Atény, Grécko) (v zastúpení: P. Anestis, avocat)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Dňa 5. marca 2008 vydala Komisia rozhodnutie K(2008) 824 týkajúce sa rozhodnutia Helénskej republiky udeliť a ponechať v platnosti práva na ťažbu hnedého uhlia, v prospech spoločnosti Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (ďalej len „žalobkyňa“). Komisia sa vo svojom rozhodnutí domnieva, že Helénska republika porušila článok 86 ods. 1 ES v spojení s článkom 82 ES, pretože priznala a ponechala v platnosti privilegované práva na ťažbu hnedého uhlia v Grécku v prospech žalobkyne, čím vytvorila situáciu nerovnosti šancí medzi podnikmi, pokiaľ ide o prístup k primárnemu palivu na výrobu elektrickej energie a umožnila žalobkyni, aby si udržala a posilnila svoje dominantné postavenie na veľkoobchodnom trhu s elektrickou energiou.
   Žalobkyňa napadla toto rozhodnutie žalobou o neplatnosť podanou na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev, zapísanou pod číslom prebiehajúceho konania T-169/08.
   Cieľom tejto žaloby je zrušiť podľa článku 230 ods. 4 ES rozhodnutie Komisie K(2009) 6244 zo 4. augusta 2009 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) „ktorým sa stanovujú špecifické opatrenia na nápravu protisúťažných účinkov porušenia právnych predpisov uvedeného v rozhodnutí Komisie z 5. marca 2008 o udelení alebo zachovaní platnosti ťažobného práva na hnedé uhlie zo strany Helénskej republiky v prospech Public Power Corporation S.A. [Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E.]“.
   V zmysle prvého dôvodu neplatnosti žalobkyňa uvádza, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a neprávneho posúdenia skutkového stavu, pretože na jednej strane nesprávne definovala relevantný trh, keď nezohľadnila, že na výrobu elektrickej energie možno hnedé uhlie nahradiť inými palivami, takými ako je zemný plyn, ktorý je v konkurenčnom vzťahu k hnedému uhliu a v dôsledku toho patrí do toho istého trhu, a na druhej strane nesprávne vyhodnotila geografický rozsah trhu s hnedým uhlím v Grécku určeného na výrobu elektrickej energie a v dôsledku toho predstavuje tento trh s dodávkami hnedého uhlia najširšiu zónu na Balkáne.
   V zmysle druhého dôvodu neplatnosti sa žalobkyňa domnieva, že pokiaľ ide o nevyhnutnosť uložiť opatrenia na nápravu, napadnuté rozhodnutie je postihnuté vadou nesprávneho právneho posúdenia a neprávneho posúdenia skutkového stavu. V prvom rade žalobkyňa uvádza, že Komisia sa dopustila pochybenia, pretože pri určení opatrení na nápravu nezohľadnila právne argumenty a skutkové okolnosti, ktoré boli súčasťou administratívneho konania a konania o neplatnosť rozhodnutia z marca 2008. Po druhé žalobkyňa tvrdí, že Komisia nesprávne odmietla nové dôležité skutočnosti, ktoré predložila DEI a ktoré sa týkali ďalšieho otvorenia veľkoobchodného trhu s elektrickou energiou z dôvodu, že nepredstavovali nové podstatné skutočnosti. Po tretie napadnuté rozhodnutie je podľa žalobkyne založené na nesprávnom výpočte objemu hnedého uhlia, ktorý sa mal dodať konkurentom, aby tak zaniklo tvrdené porušenie.
   V zmysle tretieho dôvodu neplatnosti žalobkyňa uvádza, že napadnuté rozhodnutie nespĺňa požiadavky pravidiel týkajúcich sa odôvodnenia a len v súhrne opakuje niektoré tvrdenia, ktoré rozvinula v rámci správneho konania bez toho, aby boli vyvrátené. Rovnako odôvodnenia rozhodnutia týkajúce sa geografického rozsahu trhu s hnedým uhlím neumožňujú príjemcovi tohto rozhodnutia porozumieť v tomto bode konečným záverom žalovanej. Na záver podľa tvrdení žalobkyne napadnuté rozhodnutie nevysvetľuje dôvod, na základe ktorého bolo nevyhnutné, aby konkurenti DEI mali prístup k 40 % podielu známych ťažobných zásob hnedého uhlia.
   Na záver v zmysle štvrtého dôvodu neplatnosti žalobkyňa uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje zásadu zmluvnej voľnosti a proporcionality. Keďže napadnuté rozhodnutie ukladá súkromným podnikom, ktoré v budúcnosti nadobudnú prostredníctvom verejného obstarávania ťažobné práva v ložiskách v regiónoch Drama, Elassona, Vegora a Vevi, zákaz predávať vyťažené uhlie spoločnosti DEI, automaticky a neprimerane zužuje zmluvnú voľnosť žalobkyne a tretích osôb. Z hľadiska významného rozvoja gréckeho trhu s elektrickou energiou, ktorý sa potvrdzuje jeho progresívnym otváraním, predstavuje vylúčenie spoločnosti DEI z verejného obstarávania na udelenie nových ťažobných práv na hnedé uhlie a neodôvodnené obmedzenie jej činnosti ako podniku opatrenia, ktoré nie sú nevyhnutné a sú neprimerané v porovnaní s údajným porušením.


title: Vec C-383/09: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  9. júna 2011 — Európska komisia/Francúzska republika [Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica o biotopoch — Nedostatočnosť opatrení prijatých na ochranu druhu Cricetus cricetus (škrečok poľný) — Poškodenie biotopov]

text:
               30.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 226/3

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 9. júna 2011 — Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-383/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica o biotopoch - Nedostatočnosť opatrení prijatých na ochranu druhu Cricetus cricetus (škrečok poľný) - Poškodenie biotopov)
   2011/C 226/04
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: O. Beynet a D. Recchia, splnomocnené zástupkyne)

      Žalovaná: Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues a S. Menez, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprijatie opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s článkom 12 ods. 1 písm. d) smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102) — Nedostatočnosť opatrení prijatých na ochranu druhu Cricetus cricetus (škrečok poľný) — Poškodenie biotopov

      Výrok rozsudku

               1.

               Francúzska republika si tým, že nevytvorila program opatrení umožňujúcich prísnu ochranu druhu Cricetus cricetus (škrečok poľný), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 12 ods. 1 písm. d) smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2006/105/ES z 20. novembra 2006.

               2.

               Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 312, 19.12.2009.


title: Vec C-234/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 4. mája 2017 – XC a i.

text:
               24.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 4. mája 2017 – XC a i.
   (Vec C-234/17)
   (2017/C 239/33)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

   Navrhovatelia: XC, YB, ZA

      Prejudiciálna otázka

   Má sa právo Únie, predovšetkým článok 4 ods. 3 ZEÚ, v súvislosti so zásadami ekvivalencie a efektivity, ktoré sa z neho odvodzujú, vykladať v tom zmysle, že zaväzuje Oberster Gerichtshof, aby na základe návrhu dotknutej osoby preskúmal právoplatné rozhodnutie trestného súdu so zreteľom na údajné porušenie práva Únie (v tomto prípade: článok 50 Charty základných práv Európskej únie, článok 54 Schengenského dohovoru), keď vnútroštátne právo (§ 363a StPO) stanovuje také preskúmanie len so zreteľom na údajné porušenie Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd alebo jedného z jeho dodatkových protokolov?


title: Vec C-472/09 P: Odvolanie podané 26. novembra 2009 : Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata rozšírená komora) z  9. septembra 2009 v spojených veciach T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a iní/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               13.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/12

         Odvolanie podané 26. novembra 2009: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata rozšírená komora) z 9. septembra 2009 v spojených veciach T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a iní/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-472/09 P)
   2010/C 37/14
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (v zastúpení: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, abogados)

      Ďalší účastníci konania: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Komisia Európskych spoločenstiev, Comunidad Autónoma de la Rioja

      Návrhy odvolateľa

               —

               vyhlásiť odvolanie za prípustné a dôvodné,

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok,

               —

               vyhovieť návrhom predloženým v prvej inštancii a, tak ako bolo subsidiárne žiadané, zrušiť článok 3 sporného rozhodnutia,

               —

               subsidiárne vrátiť vec na Súd prvého stupňa prvého stupňa a nariadiť, aby Súd prvého stupňa prvého stupňa rozhodol vo veci,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania na obidvoch stupňoch a ďalšieho účastníka konania Comunidad Autónoma de la Rioja zaviazať na náhradu trov konania na prvom stupni.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Rozhodnutie Súdu prvého stupňa, že v danom prípade neexistovali žiadne mimoriadne okolnosti, ktoré by odôvodňovali oprávnenú dôveru v súlad sporného daňového opatrenia s právnymi predpismi, a ktoré by boli na prekážku vymáhania pomoci podľa článku 14 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 (1) v spojení so zásadou ochrany legitímnej dôvery je nesprávne. Predmet konania na prvom stupni bol deformovaný a bola porušená zásada kontradiktórnosti konania. Došlo k porušeniu podľa judikatúry existujúcej povinnosti uviesť odôvodnenie. Súd prvého stupňa nedodržal procesno-právne predpisy týkajúce sa hodnotenia dôkazných prostriedkov a nezohľadnil obsah dokumentov nachádzajúcich sa v spise. Predmet konania na prvom stupni bol deformovaný a bola porušená zásada kontradiktórnosti konania. Došlo k porušeniu podľa judikatúry existujúcej povinnosti uviesť odôvodnenie.
               Ani formálny rozdiel medzi sporným daňovým opatrením a opatrením zakladajúcim sa na rozhodnutí 93/337 (2), ani skutočnosť, že Komisia by mohla odôvodniť selektívnosť opatrenia aj inými kritériami, ako tie, ktoré sú výslovne uvedené v rozhodnutí 93/337, ani oznámenie o nezlučiteľnosti uvedené v rozhodnutí 93/337, nie sú dostatočným dôvodom pre neuznanie existencie mimoriadnej okolnosti Súdom prvého stupňa, ktorá samotná alebo v spojení s inými okolnosťami daného prípadu bráni Komisii nariadiť vymáhanie pomoci, na ktorú sa vzťahuje sporné rozhodnutie.
               Tým, že Súd prvého stupňa nepovažoval sporné opatrenia v spojených veciach T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02, vzhľadom na ich techniku zdaňovania a na rozsah výhod, za porovnateľné so sporným daňovým opatrením, o ktoré ide v tomto konaní, Súd prvého stupňa deformoval predmet sporu medzi účastníkmi konania, porušil zásadu kontradiktórnosti konania a navyše sa dopustil zjavného porušenia povinnosti vyplývajúcej z judikatúry uvedenej žalobcom, aby súd uviedol odôvodnenie.
               Súd prvého stupňa nesprávne rozhodol, že správanie sa Komisie v súvislosti s oslobodením od daní a/alebo s daňovým dobropisom za rok 1993 — ktoré vyplýva z dokumentov nachádzajúcich sa v spise, ktoré Súd prvého stupňa nezohľadnil za porušenia procesno-právnych predpisov — nie je mimoriadnou okolnosťou, ktorá odôvodňuje nejakým spôsobom oprávnenú dôveru v súlad sporného daňového opatrenia s právnymi predpismi, ktorá bráni vymáhania pomoci podľa článku 14 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 z dôvodu porušenia zásady ochrany legitímnej dôvery.
               Súd prvého stupňa nedodržal článok 14 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 v spojení so zásadou proporcionality, ktoré odporujú nariadeniu vymáhania pomoci na investície, ktoré neprekračujú najvyššiu prípustnú regionálnu pomoc.

               2.

               Súd prvého stupňa porušil zásadu proporcionality tým, že rozhodol, že Komisia neporušila túto zásadu, keď požadovala vymáhať všetky pomoci poskytnuté ako daňové dobropisy vo výške 45 % uskutočnených investícií a nielen tie pomoci, ktoré prekračovali hranicu prípustnej regionálnej pomoci v Baskicku.

               3.

               Súd prvého stupňa porušil procesno-právne predpisy týkajúce sa dokazovania rozhodnutím, že nenariadi predloženie určitých dokumentov Komisie, ktoré navrhoval odvolateľ ako dôkazy, a ktoré sa vo svetle odôvodnenia zamietnutia žaloby Súdom prvého stupňa ukázali byť podstatnými pre hájenie jeho záujmov. Bolo porušené právo na spravodlivý proces, zásada rovnosti účastníkov v konaní a právo na obranu.
               Súd prvého stupňa porušil základné právo odvolateľa na spravodlivé súdne konanie tým, že nezohľadnil navrhovaný dôkaz, keďže odmietol zohľadniť dôkaz, ktorý bol pre odvolateľa podstatný, a tým porušil jeho práva na obranu. Návrhy odvolateľa boli zamietnuté s odôvodnením, že nedokázal práve to, čo chcel dokázať dôkazom, ktorý nebol zohľadnený: výslovné konečné stanovisko Komisie k sťažnosti z roku 1994 proti daňovým ustanoveniam na rok 1993 (medzi nimi k jednému daňovému dobropisu), ktoré sa v podstate zhodujú so sporným opatrením, alebo, ak by sa tento dôkaz mal považovať za nepreukázaný, tak aspoň správanie sa Komisie, ktoré je mimoriadnou okolnosťou, pretože odôvodňuje oprávnenú dôveru v súlad sporného daňového opatrenia roku 1993 s právnymi predpismi, a viedlo teda k prijatiu sporného daňového opatrenia.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339).

      (2)  Rozhodnutie Komisie č. 93/337/EHS z 10. mája 1993 o daňovej pomoci pre investície v Baskicku [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 134, s. 25).


title: Vec T-564/14: Žaloba podaná 28. júla 2014 – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen/ÚHVT

text:
               27.10.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 380/15

         Žaloba podaná 28. júla 2014 – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen/ÚHVT
   (Vec T-564/14)
   2014/C 380/20
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Ahmed Mohamed Saleh Baeshen & Co. (Jeddah, Saudská Arábia) (v zastúpení: M. Vanhegan, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 19. mája 2014 vo veci R 687/2014-2,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na výmaz: slovná ochranná známka „TEAVANA“ pre služby zaradené do triedy 35 – ochranná známka Spoločenstva č. 4 0 98  588.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom, Teavana Corporation.

      Účastník, ktorý sa domáha výmazu ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: zrušenie práva majiteľa ochrannej známky Spoločenstva v plnom rozsahu, pokiaľ ide o ochrannú známku Spoločenstva č. 4 0 98  588.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania z dôvodu neprípustnosti.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 51 ods. 1 písm. a), článkov 59 a 75 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.


title: Vec T-352/05: Rozsudok Všeobecného súdu z  28. septembra 2011 — Grécko/Komisia ( EPUZF — Záručná sekcia — Výdavky vylúčené z financovania Spoločenstva — Špecifické opatrenia pre niektoré poľnohospodárska výrobky v prospech menších ostrovov v Egejskom mori — Ovocie a zelenina — Surový tabak — Baranie a kozie mäso — Nedodržanie lehôt zaplatenia — Proporcionalita — Zvýšenie sadzby paušálnej opravy korekcie v prípade opakovaného porušenia )

text:
               12.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/16

         Rozsudok Všeobecného súdu z 28. septembra 2011 — Grécko/Komisia
   (Vec T-352/05) (1)

   (EPUZF - Záručná sekcia - Výdavky vylúčené z financovania Spoločenstva - Špecifické opatrenia pre niektoré poľnohospodárska výrobky v prospech menších ostrovov v Egejskom mori - Ovocie a zelenina - Surový tabak - Baranie a kozie mäso - Nedodržanie lehôt zaplatenia - Proporcionalita - Zvýšenie sadzby paušálnej opravy korekcie v prípade opakovaného porušenia)
   2011/C 331/27
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Helénska republika (v zastúpení: pôvodne G. Kanellopoulos a S. Charitaki, neskôr I. Chalkias a S. Papaïoannou, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: H. Tserepa-Lacombe a L. Visaggio, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci N. Korogiannakis, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2005/579 z 20. júla 2005, ktorým sa z financovania Spoločenstva vylučujú niektoré výdavky uskutočnené členskými štátmi v rámci záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) (Ú. v. EÚ L 199, s. 84) v rozsahu, v akom vylučuje niektoré výdavky vynaložené Gréckou republikou v rámci špecifických opatrení pre menšie ostrovy v Egejskom mori týkajúcich sa niektorých poľnohospodárskych výrobkov a v odvetviach ovocia a zeleniny, surového tabaku a baranieho a kozieho mäsa

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 296, 26.11.2005.


title: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 14. júla 2005 vo veci C-142/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Symvoulio tis Epikrateias): Maria Aslanidou proti Ypourgos Ygeias & Pronoias (Smernica 92/51/EHS — Pracovníci — Uznávanie diplomov — Terapeut chorôb z povolania)

text:
               3.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/18

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (štvrtá komora)
   zo 14. júla 2005
   vo veci C-142/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Symvoulio tis Epikrateias): Maria Aslanidou proti Ypourgos Ygeias & Pronoias (1)

   (Smernica 92/51/EHS - Pracovníci - Uznávanie diplomov - Terapeut chorôb z povolania)
   (2005/C 217/35)
   Jazyk konania: gréčtina
   Vo veci C-142/04, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Symvoulio tis Epikrateias (Grécko) z 30. decembra 2003 a doručený Súdnemu dvoru 17. marca 2004, ktorý súvisí s konaním: Maria Aslanidou proti Ypourgos Ygeias & Pronoias, Súdny dvor (štvrtá komora), v zložení: predseda štvrtej komory K. Lenaerts, sudcovia N. Colneric a K. Schiemann (spravodajca), generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: R. Grass, vyhlásil 14. júla 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Ak neboli prijaté opatrenia na prebratie smernice v lehote stanovenej v článku 17 smernice Rady 92/51/EHS z 18. júna 1992 o druhom všeobecnom systéme uznávania odborného vzdelania a prípravy, ktorou sa dopĺňa smernica 89/48/EHS, môže sa štátny príslušník členského štátu odvolávať na článok 3 prvý odsek písm. a) tejto smernice, aby obdržal v hostiteľskom členskom štáte povolenie vykonávať regulované povolanie, akým je povolanie terapeuta chorôb z povolania.
   Táto možnosť nemôže byť podmienená nostrifikáciou dokladov o štúdiu dotknutej osoby príslušným vnútroštátnym orgánom.
   Dotknutej osobe možno uložiť kompenzačné opatrenia upravené v článku 4 ods. 1 smernice 92/51 iba v tom prípade, ak ich uloženie umožňovala vnútroštátna právna úprava platná v čase konania o predmetnej žiadosti.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2004


title: Vec C-560/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court (Írsko) 5. decembra 2014 – MM/Minister for Justice and Equality, Írsko a Attorney General

text:
               9.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 81/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court (Írsko) 5. decembra 2014 – MM/Minister for Justice and Equality, Írsko a Attorney General
   (Vec C-560/14)
   (2015/C 081/06)
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supreme Court

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odporca: MM

      Odvolatelia: Minister for Justice and Equality, Írsko a Attorney General

      Prejudiciálna otázka

               1.

               Vyžaduje, právo byť vypočutý‘ v rámci práva Európskej únie, aby sa žiadateľovi o doplnkovú ochranu na základe smernice Rady 2004/83/ES (1) priznala možnosť ústneho prejednania tejto žiadosti vrátane práva predvolávať alebo vypočúvať svedkov, ak ide o žiadosť podanú za okolností, keď v príslušnom členskom štáte fungujú dve odlišné na seba nadväzujúce konania, ktorých cieľom je preskúmať jednak žiadosť o získanie postavenia utečenca a jednak žiadosť o doplnkovú ochranu?

      (1)  Smernica Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany (Ú. v. EÚ, L 304, s. 12; Mim. vyd. 19/007, s. 96).