title: Vec T-643/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — Jamaa Islamya Egypt/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Určité obmedzujúce opatrenia prijaté proti osobám, skupinám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu — Zmrazenie finančných prostriedkov — Možnosť kvalifikovať orgán tretieho štátu ako príslušný orgán v zmysle spoločnej pozície 2001/931/SZBP — Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančných prostriedkov — Povinnosť odôvodnenia — Overovanie aktov Rady“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/62

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — Jamaa Islamya Egypt/Rada
      (Vec T-643/16) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Určité obmedzujúce opatrenia prijaté proti osobám, skupinám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu - Zmrazenie finančných prostriedkov - Možnosť kvalifikovať orgán tretieho štátu ako príslušný orgán v zmysle spoločnej pozície 2001/931/SZBP - Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančných prostriedkov - Povinnosť odôvodnenia - Overovanie aktov Rady“)
      (2019/C 187/66)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: al-Jama'a al-Islamiyya Egypt (Jamaa Islamya Egypt) (v zastúpení: L. Glock, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne G. Étienne a H. Marcos Fraile, neskôr H. Marcos Fraile, B. Driessen a V. Piessevaux napokon H. Marcos Fraile, B. Driessen a A. Sikora-Kalėda, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne J. Norris, L. Havas, R. Tricot a L. Baumgart, neskôr R. Tricot, C. Zadra a A. Tizzano, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba na základe článku 263 ZFEÚ o vyhlásenie neplatnosti, po prvé, rozhodnutia Rady (SZBP) 2016/1136 z 12. júla 2016, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2015/2430 (Ú. v. EÚ L 188, 2016, s. 21), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2016/1127 z 12. júla 2016, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu, a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/2425 (Ú. v. EÚ L 188, 2016, s. 1), po druhé, rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/154 z 27. januára 2017, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2016/1136 (Ú. v. EÚ L 23, 2017, s. 21), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2017/150 z 27. januára 2017, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu, a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2016/1127 (Ú. v. EÚ L 23, 2017, s. 3), po tretie, rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/1426 zo 4. augusta 2017, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2017/154 (Ú. v. EÚ L 204, 2017, s. 95), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2017/1420 zo 4. augusta 2017, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2017/150 (Ú. v. EÚ L 204, 2017, s. 3), po štvrté, rozhodnutia Rady (SZBP) 2018/475 z 21.marca 2018, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2017/1426 (Ú. v. EÚ L 79, 2018, s. 26), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2018/468 z 21. marca 2018, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2017/1420 (Ú. v. EÚ L 79, 2018, s. 7), po piate, rozhodnutia Rady (SZBP) 2018/1084 z 30. júla 2018, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2018/475 (Ú. v. EÚ L 194, 2018, s. 144), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2018/1071 z 30. júla 2018, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2018/468 (Ú. v. EÚ L 194, 2018, s. 23), v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobkyne

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Rozhodnutie Rady (SZBP) 2016/1136 z 12. júla 2016, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2015/2430, vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2016/1127 z 12. júla 2016, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu, a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/2425, rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/154 z 27. januára 2017, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2016/1136, vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2017/150 z 27. januára 2017, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu, a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2016/1127, rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/1426 zo 4. augusta 2017, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2017/154, vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 2017/1420 zo 4. augusta 2017, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2017/150, rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/475 z 21.marca 2018, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2017/1426, vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2018/468 z 21. marca 2018, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2017/1420, rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/1084 z 30. júla 2018, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2018/475, a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2018/1071 z 30. júla 2018, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2018/468, sa vyhlasujú za neplatné v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú „‚Jama'a al-Islamiyya‘ (alias ‚al-Jama'a al-Islamiyya‘) (‚Islamská skupina‘ — ‚IG‘)“.

                  2.

                     Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania, ako aj trovy, ktoré vznikli Al-Gama’a al — Islamiyya Egypt (Jamaa Islamya Egypt).

                  3.

                     Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 419, 14.11.2016.


title: Vec T-281/19: Žaloba podaná 30. apríla 2019 — Cyprus/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

text:
               24.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 213/74

      Žaloba podaná 30. apríla 2019 — Cyprus/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)
      (Vec T-281/19)
      (2019/C 213/71)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Cyperská republika (v zastúpení: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, V. Marsland, solicitor)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Grécko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie Halloumi χαλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 — ochranná známka Európskej únie č. 12 172 276

         Konanie pred EUIPO: konanie o výmaze

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 15. februára 2019 vo veci R 2298/2017-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť svoje vlastné trovy konania a trovy konania žalobkyne v konaní o zrušenie.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) Európskeho parlamentu a Rady 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 59 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) Európskeho parlamentu a Rady 2017/1001.


title: Vec C-723/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Judecătoria Orăștie (Rumunsko) 20. novembra 2018 — EV/Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/3

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Judecătoria Orăștie (Rumunsko) 20. novembra 2018 — EV/Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)
      (Vec C-723/18)
      (2019/C 246/03)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Judecătoria Orăștie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: EV

         Žalovaný: Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)
      Uznesením z 8. mája 2019 Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol, že zjavne nemá právomoc odpovedať na otázky, ktoré mu položil Judecătoria Orăștie (Rumunsko) uznesením z 5. novembra 2018.


title: Vec C-180/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal 26. februára 2019 (Nemecko) Amtsgericht Düsseldorf — Flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/3

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal 26. februára 2019 (Nemecko) Amtsgericht Düsseldorf — Flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Vec C-180/19)
      (2019/C 246/04)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Flightright GmbH

         Žalovaná: Eurowings GmbH

         Prejudiciálne otázky

      Má sa článok 7 ods. 1 nariadenia (ES) č. 261/2004 (1) vykladať v tom zmysle, že vzdialenosť, ktorá je relevantná na účely vyplatenia náhrady, sa vypočíta na základe celkovej trasy?
      Má sa teda (za predpokladu uplatniteľnosti nariadenia na dotknutý úsek) pojem „let“ vykladať v tom zmysle, že rezerváciou, pri ktorej cestujúci dosiahne cieľové miesto iba s medzipristátím, a prípadne s prestupom do iného lietadla, sa rozumie iba ten úsek, na ktorom skutočne došlo k meškaniu, alebo sa v takom prípade má pojem „let“ vykladať v tom zmysle, že na účely vzdialenosti je relevantná celková trasa z miesta prvého odletu do cieľového miesta?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-224/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Španielsko) 14. marca 2019 — CY/Caixabank S.A.

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/4

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Španielsko) 14. marca 2019 — CY/Caixabank S.A.
      (Vec C-224/19)
      (2019/C 246/05)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: CY

         Žalovaná: Caixabank S.A.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                        Možno
                      vyhlásenie podmienky, podľa ktorej musí všetky výdavky na zriadenie, zmenu alebo zrušenie hypotekárneho úveru hradiť dlžník, za neplatnú z dôvodu, že je nekalá,
                        po jej vyhlásení za neplatnú z dôvodu, že je nekalá
                     , vzhľadom na článok 6 ods. 1 smernice 93/13 (1)

                        upraviť, pokiaľ ide o jeho reštitučné účinky?

                  2.

                  Možno vnútroštátnu judikatúru, ktorá stanovuje, že po vyhlásení podmienky, podľa ktorej musí všetky výdavky na zriadenie, zmenu alebo zrušenie hypotekárneho úveru hradiť dlžník, za neplatnú
                        treba notárske a správcovské výdavky rozdeliť na polovicu medzi veriteľa a dlžníka
                     , vzhľadom na článok 6 ods. 1 smernice 93/13 považovať za úpravu vyhlásenia nekalej podmienky za neplatnú zo strany súdu, a preto odporuje zásade nezáväznosti zakotvenej v článku 6 ods. 1 smernice 93/13?

                  3.

                  Porušuje vnútroštátna judikatúra, ktorá stanovuje, že po vyhlásení neplatnosti podmienky, podľa ktorej musí všetky výdavky na zriadenie, zmenu alebo zrušenie hypotekárneho úveru hradiť dlžník, musí dlžník uhradiť aj
                        výdavky na ocenenie nehnuteľnosti a daň zo zriadenia hypotéky, ktoré sú spojené s uzavretím zmluvy o úvere
                     , vzhľadom na článok 6 ods. 1 smernice 93/13 zásadu, že nekalá podmienka, ktorá bola vyhlásená za neplatnú, nie je pre spotrebiteľa záväzná, a odporuje
                        skutočnosť, že dlžník musí preukázať, že mu nebolo umožnené predložiť vlastné ocenenie nehnuteľnosti
                     , článku 3 ods. 2 smernice 93/13?

                  4.

                  Odporuje vzhľadom na článok 6 ods. 1 smernice 93/13 vnútroštátna judikatúra, ktorá stanovuje, že po vyhlásení neplatnosti podmienky, podľa ktorej musí všetky výdavky na zriadenie, zmenu alebo zrušenie hypotekárneho úveru hradiť dlžník, táto podmienka môže naďalej vyvolávať účinky vo vzťahu k dlžníkovi, ak vykoná zmeny alebo zruší hypotéku, v
                        tom zmysle, že musí naďalej uhrádzať výdavky spojené s takou zmenou alebo zrušením hypotéky
                     , [uvedenej smernici] a porušuje skutočnosť, že uvedené výdavky musí hradiť dlžník, zásadu, že nekalá podmienka, ktorá bola vyhlásená za neplatnú, nie je pre spotrebiteľa záväzná?

                  5.

                  Odporuje vnútroštátna judikatúra, ktorá čiastočne vylučuje reštitučný účinok vyhlásenia podmienky, podľa ktorej musí všetky výdavky na zriadenie, zmenu alebo zrušenie hypotekárneho úveru hradiť dlžník, za neplatnú z dôvodu, že je nekalá, vzhľadom na článok 6 ods. 1 v spojení s článkom 7 ods. 1 smernice 93/13, odstrašujúcemu účinku voči podnikateľovi zakotvenému v článku 7 ods. 1 smernice 93/13?

                  6.

                  Môže vnútroštátna judikatúra, ktorá upravuje reštitučné účinky podmienky, podľa ktorej musí všetky výdavky na zriadenie, zmenu alebo zrušenie hypotekárneho úveru hradiť dlžník, po jej vyhlásení za neplatnú, pričom sa opiera o záujem dlžníka, odporovať zásade, že podmienky, ktoré boli vyhlásené za neplatné, nemožno upravovať, stanovenej v judikatúre Súdneho dvora, a zásade nezáväznosti podľa článku 6 smernice?

                  7.

                  Môže vnútroštátna judikatúra, ktorá stanovuje, že podmienka označená ako
                        provízia za poskytnutie úveru automaticky spĺňa požiadavku transparentnosti
                     , vzhľadom na článok 3 ods. 1 a 2 smernice 93/13 porušovať zásadu obrátenia dôkazného bremena stanovenú v článku 3 ods. 2 tejto smernice, keďže predajca alebo dodávateľ nemusí preukázať, že vopred informoval spotrebiteľa o tejto podmienke a že ju so spotrebiteľom individuálne dohodol?

                  8.

                  Ak podľa vnútroštátnej judikatúry spotrebiteľ musí automaticky vedieť, že vyúčtovanie provízie za poskytnutie úveru je obvyklou praxou finančných inštitúcií, a preto nie je potrebné, aby veriteľ akýmkoľvek spôsobom preukázal, že podmienka bola individuálne dohodnutá, je to v rozpore s článkom 3 smernice 93/13 a s judikatúrou Súdneho dvora, alebo musí veriteľ naopak v každom prípade preukázať, že podmienka bola individuálne dohodnutá?

                  9.

                  Môže vnútroštátna judikatúra, ktorá stanovuje, že podmienku
                        označenú ako provízia za poskytnutie úveru nemožno preskúmať, pokiaľ ide o jej nekalú povahu, na základe článku 4 ods. 2 [smernice 93/13], lebo sa týka definície hlavného predmetu zmluvy
                     , vzhľadom na články 3 a 4 smernice 93/13 a judikatúru Súdneho dvora odporovať uvedenej smernici, alebo naopak treba vychádzať z toho, že taká provízia za poskytnutie úveru nie je súčasťou ceny zmluvy, ale je doplnkovou odmenou, a preto musí byť vnútroštátny súd oprávnený preskúmať jej transparentnosť a/alebo obsah, aby tak mohol určiť, či je nekalá podľa vnútroštátneho práva?

                  10.

                  Odporuje vzhľadom na článok 4 ods. 2 smernice 93/13, ktorý nebol prebratý prostredníctvom (2) [Ley 7/1998, de 13 de abril, sobre condiciones generales de la contratación (zákon 7/1998 z 13. apríla o všeobecných zmluvných podmienkach)] do španielskeho právneho poriadku, článku 8 smernice 93/13 skutočnosť, že španielsky súd sa odvolá na článok 4 ods. 2 tejto smernice a uplatní ho, pokiaľ také ustanovenie nebolo prebraté do španielskeho právneho poriadku na základe rozhodnutia zákonodarcu, ktorý chcel dosiahnuť úplnú úroveň ochrany pred všetkými podmienkami, ktoré môže predajca alebo dodávateľ vložiť do spotrebiteľskej zmluvy, a to aj pred podmienkami, ktoré sa dotýkajú hlavného predmetu zmluvy, aj keď boli vypracované jasne a zrozumiteľne, ak sa dospeje k záveru, že podmienka označená ako provízia za poskytnutie úveru predstavuje hlavný predmet zmluvy o úvere?

                  11.

                        Ak
                      podmienka označená ako provízia za poskytnutie úveru
                        nebola individuálne dohodnutá a finančná inštitúcia nepreukáže, že táto provízia zodpovedá skutočne poskytnutým službám a výdavkom, ktoré táto inštitúcia vynaložila, spôsobuje
                      uvedená podmienka vzhľadom na článok 3 ods. 1 smernice 93/13
                        značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán
                     , pričom vnútroštátny súd ju musí vyhlásiť za neplatnú?

                  12.

                  Vyplýva zo zásady nezáväznosti a zásady odstrašujúceho účinku voči predajcovi alebo dodávateľovi vzhľadom na článok 6 ods. 1 v spojení s článkom 7 ods. 1 smernice 93/13, že v konaní, v ktorom spotrebiteľ uplatní nárok na vyhlásenie nekalých podmienok, ktoré sú súčasťou spotrebiteľskej zmluvy, za neplatné, a
                        súd vyhlási tieto podmienky za neplatné z dôvodu, že sú nekalé, predajcovi alebo dodávateľovi
                      treba uložiť
                        povinnosť nahradiť trovy konania
                     , pokiaľ vnútroštátny súd vyhovie tejto žalobe o neplatnosť, bez ohľadu na konkrétne vrátenie peňažných súm, ktoré sa musí vykonať podľa rozsudku, pričom sa navyše domnieva, že hlavným žalobným návrhom je vyhlásenie podmienky za neplatnú a vrátenie peňažných súm je len vedľajším žalobným návrhom, ktorý je nerozlučne spojený s prvým uvedeným žalobným návrhom?

                  13.

                        Možno
                      reštitučné účinky spojené s vyhlásením podmienky, ktorá je súčasťou zmluvy uzavretej medzi spotrebiteľom a predajcom alebo dodávateľom, za neplatnú z dôvodu, že je nekalá, vzhľadom na zásadu nezáväznosti a zásadu odstrašujúceho účinku podľa smernice 93/13 (článok 6 ods. 1 a článok 7 ods. 1) z
                        časového hľadiska obmedziť tým, že sa vyhovie námietke premlčania žaloby o vrátenie peňažnej sumy, hoci žaloba o určenie absolútnej neplatnosti, na základe ktorej sa určí, že podmienka je nekalá, je podľa vnútroštátnych právnych predpisov nepremlčateľná?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288)

         (2)  Zákon 7/1998 z 13. apríla 1998 o všeobecných zmluvných podmienkach.


title: Vec C-247/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no6 de Ceuta (Španielsko) 21. marca 2019 — HC a ID/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no6 de Ceuta (Španielsko) 21. marca 2019 — HC a ID/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Vec C-247/19)
      (2019/C 246/06)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no6 de Ceuta

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: HC a ID

         Žalovaná: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je podľa smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1), najmä podľa článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1 tejto smernice, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov a podľa judikatúry [Únie] týkajúcej sa tejto smernice v súlade s právom Únie, ak Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko) vo svojich rozsudkoch 44 až 49 z 23. januára 2019 stanovil ako jednoznačné kritérium pravidlo, že v spotrebiteľských zmluvách o hypotekárnom úvere je nekalá nedohodnutá podmienka, ktorá stanovuje, že všetky výdavky na poskytnutie hypotekárneho úveru má znášať dlžník, pričom jednotlivé položky uvedené v tejto nekalej podmienke, ktorá bola vyhlásená za neplatnú, sa rozdelia medzi bankovú inštitúciu, ktorá vypracovala zmluvu, a spotrebiteľa, ktorý je dlžníkom, s cieľom obmedziť vrátenie súm zaplatených bez právneho dôvodu na základe uplatnenia vnútroštátnych predpisov?
                  Je podľa smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, najmä podľa článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1 tejto smernice, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov a podľa judikatúry [Únie] týkajúcej sa tejto smernice v súlade s právom Únie, ak Tribunal Supremo (Najvyšší súd) podá výklad, ktorým doplní podmienku vyhlásenú za neplatnú z dôvodu, že je nekalá, ak jej vypustenie a z neho vyplývajúce účinky nemajú vplyv na ďalšiu existenciu zmluvy o hypotekárnom úvere?

                  2.

                  Možno sa v súvislosti s článkom 394 LEC (2), ktorý stanovuje kritérium objektívneho úspechu, pokiaľ ide o trovy konania, domnievať, že ak sa nekalá podmienka týkajúca sa výdavkov vyhlási za neplatnú, ale účinky tejto neplatnosti sa obmedzia na vyššie uvedené rozdelenie výdavkov, znamená to porušenie zásad efektivity a nezáväznosti vyplývajúcich z práva Európskej únie v prípade, ak sa žalobe vyhovie čiastočne, a možno sa domnievať, že to spôsobuje opačný odstrašujúci účinok, v dôsledku čoho nie sú chránené oprávnené záujmy spotrebiteľov a užívateľov?

         (1)  Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.

         (2)  Ley de Enjuiciamiento Civil (občiansky súdny poriadok).


title: Vec C-259/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Španielsko) 27. marca 2019 — LG a PK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Španielsko) 27. marca 2019 — LG a PK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Vec C-259/19)
      (2019/C 246/07)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: LG a PK

         Žalovaná: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

         Prejudiciálne otázky

      Je podľa smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1), najmä podľa článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1 tejto smernice, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov a podľa judikatúry [Únie] týkajúcej sa tejto smernice v súlade s právom Únie, ak Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko) vo svojich rozsudkoch 44 až 49 z 23. januára 2019 stanovil ako jednoznačné kritérium pravidlo, že v spotrebiteľských zmluvách o hypotekárnom úvere je nekalá nedohodnutá podmienka, ktorá stanovuje, že všetky výdavky na poskytnutie hypotekárneho úveru má znášať dlžník, pričom jednotlivé položky uvedené v tejto nekalej podmienke, ktorá bola vyhlásená za neplatnú, sa rozdelia medzi bankovú inštitúciu, ktorá vypracovala zmluvu, a spotrebiteľa, ktorý je dlžníkom, s cieľom obmedziť vrátenie súm zaplatených bez právneho dôvodu na základe uplatnenia vnútroštátnych predpisov?
      Je podľa smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, najmä podľa článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1 tejto smernice, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov a podľa judikatúry [Únie] týkajúcej sa tejto smernice v súlade s právom Únie, ak Tribunal Supremo (Najvyšší súd) podá výklad, ktorým doplní podmienku vyhlásenú za neplatnú z dôvodu, že je nekalá, ak jej vypustenie a z neho vyplývajúce účinky nemajú vplyv na ďalšiu existenciu zmluvy o hypotekárnom úvere?

         (1)  Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


title: Vec C-287/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 5. apríla 2019 — DenizBank AG/Verein für Konsumenteninformation

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 5. apríla 2019 — DenizBank AG/Verein für Konsumenteninformation
      (Vec C-287/19)
      (2019/C 246/08)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: DenizBank AG

         Žalovaný: Verein für Konsumenteninformation

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 52 ods. 6 písm. a) v spojení s článkom 54 ods. 1 smernice 2015/2366/EÚ (1) (smernica o platobných službách), podľa ktorých sa uplatní domnienka o prijatí navrhovaných zmien zmluvných podmienok používateľom platobných služieb, ak tento používateľ platobných služieb pred navrhovaným dňom nadobudnutia účinnosti zmenených podmienok poskytovateľovi platobných služieb neoznámi, že tieto zmeny neprijíma, vykladať v tom zmysle, že fikciu prijatia si možno neobmedzene dohodnúť pre akékoľvek zmluvné podmienky?

                  2.

                              a)

                              Má sa článok 4 ods. 14 smernice o platobných službách vykladať v tom zmysle, že sa funkcia NFC personalizovanej polyvalentnej bankovej karty, ktorá slúži na vykonávanie platieb nízkej hodnoty na ťarchu súvisiaceho bankového účtu, považuje za platobný nástroj?

                              b)

                              V prípade kladnej odpovede na otázku 2.a):

                                          Má sa článok 63 ods. 1 písm. b) smernice o platobných službách, ktorý upravuje výnimku pre nástroje na vykonávanie platieb nízkej hodnoty a elektronické peniaze vykladať v tom zmysle, že bezkontaktné vykonanie platby nízkej hodnoty prostredníctvom NFC funkcie personalizovanej polyvalentnej bankovej karty sa má považovať za anonymné použitie platobného nástroja v zmysle právnej úpravy výnimky?

                  3.

                  Má sa článok 63 ods. 1 písm. b) smernice o platobných službách vykladať tak, že sa poskytovateľ platobných služieb môže odvolávať na právnu úpravu výnimky len vtedy, ak platobný nástroj s ohľadom na objektívny stav techniky nie je možné zablokovať alebo ak nemožno zabrániť jeho ďalšiemu použitiu?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366 z 25. novembra 2015 o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia smernice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 a ktorou sa zrušuje smernica 2007/64/ES (Ú. v. EÚ L 337, 2015, s. 35)


title: Vec C-307/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Chorvátsko) 11. apríla 2019 — Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o.

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Chorvátsko) 11. apríla 2019 — Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o.
      (Vec C-307/19)
      (2019/C 263/31)
      Jazyk konania: chorvátčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: Obala i lučice d.o.o.

         Odporkyňa: NLB Leasing d.o.o.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Sú notári oprávnení doručovať písomnosti podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 (1) o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch, keď doručujú svoje rozhodnutia v prípadoch, v ktorých sa nariadenie č. 1215/2012 (2) neuplatňuje, ak vezmeme do úvahy, že na notárov v Chorvátsku, ktorí v rámci právomocí zverených vnútroštátnym právom konajú v exekučných konaniach na základe „verejnej listiny“, sa nevzťahuje pojem „súd alebo tribunál“ v zmysle nariadenia č. 1215/2012? Inými slovami, hoci sa na notárov nevzťahuje pojem „súd alebo tribunál“ uvedený v nariadení č. 1215/2012, môžu v prípade, kedy konajú v rámci právomocí zverených vnútroštátnym právom v exekučných konaniach na základe „verejnej listiny“, uplatňovať pravidlá o doručovaní písomností stanovené v nariadení (ES) č. 1393/2007?

                  2.

                  Môže byť parkovanie na ulici a na verejnej komunikácii, ak je právo na výber parkovného stanovené v Zakon o sigurnosti prometa na cestama (zákon o bezpečnosti cestnej premávky) a v predpisoch týkajúcich sa vykonávania komunálnych činností ako činností orgánov verejnej moci, zahrnuté medzi občianske veci v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (prepracované znenie), ktoré upravuje otázku právomoci súdov, ako aj uznávania a výkonu rozsudkov v občianskych a obchodných veciach, a to konkrétne v prípade, kedy ak sa zistí prítomnosť vozidla bez parkovacieho lístka alebo s neplatným parkovacím lístkom, na toto vozidlo sa okamžite vzťahuje povinnosť zaplatiť denný parkovací lístok, ako keby bolo vozidlo zaparkované celý deň, a to bez ohľadu na presnú dobu využitia parkovacieho miesta, takže táto úhrada denného parkovacieho lístka má sankčnú povahu, pričom v niektorých členských štátoch sa takéto parkovanie považuje za dopravný priestupok?

                  3.

                  Môžu súdy v súdnych sporoch týkajúcich sa parkovania na ulici a na verejnej komunikácii, ak je právo na výber parkovného stanovené v zákone o bezpečnosti cestnej premávky a v predpisoch týkajúcich sa vykonávania komunálnych činností ako činností orgánov verejnej moci, doručovať písomnosti žalovaným v inom členskom štáte podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch?
                  Ak sa na základe vyššie uvedených otázok konštatuje, že tento typ parkovania je zahrnutý medzi občianske veci, kladú sa nasledujúce doplňujúce otázky:

                  4.

                  V prejednávanej veci platí domnienka uzatvorenia zmluvy zaparkovaním na ulici na mieste, ktoré je označené horizontálnym a/alebo vertikálnym značením, to znamená, že sa predpokladá, že zaparkovaním sa uzatvára zmluva, a v prípade nezaplatenia ceny podľa hodinovej sadzby za parkovanie sa požaduje zaplatenie denného parkovacieho lístka. Kladie sa preto otázka, či táto domnienka uzatvorenia zmluvy zaparkovaním a súhlas s úhradou ceny za denný parkovací lístok v prípade, ak lístok nebol zakúpený podľa hodinovej sadzby za parkovanie alebo ak uplynula doba, na ktorú bol lístok zakúpený, sú v rozpore so základnými ustanoveniami v oblasti poskytovania služieb stanovenými v článku 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a v iných ustanoveniach práva Európskej únie.

                  5.

                  Parkovanie v prejednávanej veci sa uskutočnilo v Zadare, a preto existuje súvislosť medzi touto zmluvou a chorvátskymi súdmi, ale predstavuje toto parkovanie „službu“ v súlade s článkom 7 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 vzhľadom na to, že pojem služba zahŕňa to, že strana, ktorá ich poskytuje, vykonáva určitú činnosť, to znamená, že vykonáva túto určitú činnosť za odmenu? Vzniká teda otázka, či postačuje činnosť navrhovateľky na to, aby sa považovala za službu. V prípade neexistencie osobitnej právomoci chorvátskych súdov podľa článku 7 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 by príslušným na rozhodnutie sporu bol súd podľa bydliska odporkyne.

                  6.

                  Možno parkovanie na ulici a na verejnej komunikácii, ak je právo na výber parkovného stanovené zákonom o bezpečnosti cestnej premávky a pravidlami týkajúcimi sa vykonávania komunálnych činností ako činností orgánov verejnej moci, a výber parkovného sa uskutočňuje len v určitom čase počas dňa, považovať za zmluvu o nájme nehnuteľnosti na základe článku 24 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 1215/2012?

                  7.

                  Ak v prejednávanej veci nemožno uplatniť vyššie uvedenú domnienku, že toto parkovanie predstavuje uzatvorenie zmluvy (štvrtá prejudiciálna otázka), možno tento typ parkovania, v rámci ktorého právomoc v oblasti výberu parkovného vyplýva zo zákona o bezpečnosti cestnej premávky, v ktorom sa stanovuje úhrada denného parkovacieho lístka v prípade, ak lístok nie je zaplatený vopred za dobu využitia parkovacieho miesta, alebo ak uplynula doba, na ktorú bol lístok zakúpený, považovať za vec týkajúcu sa nárokov z mimozmluvnej zodpovednosti v zmysle článku 7 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1215/2012?

                  8.

                  Parkovanie v prejednávanej veci sa uskutočnilo pred pristúpením Chorvátskej republiky k Európskej únii, konkrétne 30. júna 2012 o 13:02 hod. Kladie sa preto otázka, či je v tomto spore uplatniteľné ako rozhodné právo nariadenie č. 593/2008 (3) alebo nariadenie č. 864/2007 (4), s ohľadom na ich časovú pôsobnosť.
                  Ak má Súdny dvor Európskej únie právomoc odpovedať na otázky súvisiace s uplatňovaním hmotného práva, kladie sa nasledujúca otázka:

                  9.

                  Je domnienka uzatvorenia zmluvy zaparkovaním a domnienka súhlasu s úhradou ceny za denný parkovací lístok v prípade, ak lístok nebol zakúpený podľa hodinovej sadzby za parkovanie alebo ak uplynula doba, na ktorú bol lístok zakúpený, v rozpore so základnými ustanoveniami v oblasti poskytovania služieb stanovenými v článku 56 ZFEÚ a v iných ustanoveniach práva Európskej únie, bez ohľadu na to, či vlastníkom vozidla je fyzická alebo právnická osoba? Inými slovami, možno v súvislosti s určením hmotného práva uplatniť v tomto spore ustanovenia článku 4 nariadenia č. 593/2008 (vzhľadom na to, že spis neobsahuje žiaden dôkaz, ktorý by preukázal, že strany dospeli k dohode o rozhodnom práve)?

                              —

                              Pokiaľ sa predpokladá, že dochádza k uzatvoreniu zmluvy, išlo by v tomto prípade o zmluvu o poskytovaní služieb, a teda, možno túto zmluvu o parkovaní považovať za službu v zmysle článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 593/2008?

                              —

                              Subsidiárne, možno toto parkovanie považovať za nájomnú zmluvu v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 593/2008?

                              —

                              Subsidiárne, ak by sa na toto parkovanie vzťahovali ustanovenia článku 4 ods. 2 nariadenia č. 593/2008, kladie sa otázka, čo je v tomto prípade predmetom plnenia vzhľadom na to, že navrhovateľka v podstate len vyznačuje povrch cesty na účely parkovania a vyberá parkovné, zatiaľ čo odporkyňa parkuje vozidlo a platí za parkovanie. Ak by sa teda za predmet plnenia považovalo poskytovanie služieb zo strany navrhovateľky, uplatnilo by sa chorvátske právo, ale ak by sa za predmet plnenia považovalo plnenie zo strany odporkyne, uplatnilo by sa slovinské právo. Možno na tento spor uplatniť aj ustanovenia článku 4 ods. [3] nariadenia č. 593/2008 vzhľadom na to, že právo na výber parkovného je v tomto prípade upravené chorvátskym právom, s ktorým má zmluva užšie väzby?

                              —

                              Pokiaľ sa predpokladá, že ide o mimozmluvný záväzok uvedený v nariadení č. 864/2007, možno tento mimozmluvný záväzok považovať za škodu, takže rozhodné právo by sa určilo podľa článku 4 ods. 1 nariadenia č. 864/2007?

                              —

                              Subsidiárne, možno tento typ parkovania považovať za bezdôvodné obohatenie, takže rozhodné právo by sa určilo podľa článku 10 ods. 1 nariadenia č. 864/2007?

                              —

                              Subsidiárne, možno tento typ parkovania považovať za konanie bez príkazu, takže rozhodné právo by sa určilo podľa článku 11 ods. 1 nariadenia č. 864/2007?

                              —

                              Subsidiárne, možno tento typ parkovania považovať za predzmluvnú zodpovednosť zo strany odporkyne, takže rozhodné právo by sa určilo podľa článku 12 ods. 1 nariadenia č. 864/2007?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch („doručovanie písomností“) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000 (Ú. v. EÚ L 324, 2007, s. 79.

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I) (Ú. v. EÚ L 177, 2008, s. 6).

         (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 z 11. júla 2007 o rozhodnom práve pre mimozmluvné záväzky (RÍM II) (Ú. v. EÚ L 199, 2007, s. 40).


title: Vec C-308/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) 15. apríla 2019 — Consiliul Concurenței/Whiteland Import Export SRL

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/28

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) 15. apríla 2019 — Consiliul Concurenței/Whiteland Import Export SRL
      (Vec C-308/19)
      (2019/C 263/32)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Consiliul Concurenței

         Odporkyňa: Whiteland Import Export SRL

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 4 ods. 3 ZEÚ a článok 101 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že súdom členských štátov ukladajú povinnosť vykladať vnútroštátne predpisy upravujúce premlčanie práva Protimonopolného úradu ukladať správne sankcie v súlade s ustanoveniami článku 25 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1/2003 (1) a bránia výkladu ustanovení vnútroštátneho práva, podľa ktorého je aktom, na základe ktorého sa preruší plynutie premlčacej lehoty, iba formálny úkon, ktorým sa začína vyšetrovanie protisúťažného konania, s tým, že ďalšie kroky realizované na účely daného vyšetrovania nepatria medzi akty prerušujúce premlčanie?

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 2003; Mim. vyd 08/002, s. 205)


title: Vec C-323/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Trgovački sud u Zagrebu (Chorvátsko) 18. apríla 2019 — Interplastics s.r.o./Letifico d.o.o.

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/29

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Trgovački sud u Zagrebu (Chorvátsko) 18. apríla 2019 — Interplastics s.r.o./Letifico d.o.o.
      (Vec C-323/19)
      (2019/C 263/34)
      Jazyk konania: chorvátčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Trgovački sud u Zagrebu

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v exekučnom konaní: Interplastics s.r.o.

         Odporkyňa v exekučnom konaní: Letifico d.o.o.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je ustanovenie vnútroštátnej právnej úpravy, § 1 Ovršni zakon (exekučný zákon) (uverejnený v Narodne novine č. 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 a 73/17), ktoré notárov oprávňuje na vymáhanie pohľadávok na základe verejnej listiny vydaním exekučného príkazu, ktorý je exekučným titulom, bez výslovného súhlasu povinnej právnickej osoby so sídlom v Chorvátskej republike, v súlade s článkom 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a s článkom 18 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vzhľadom na rozsudky Súdneho dvora Európskej únie vydané vo veciach C-484/15 a C-551/15?

                  2.

                  Môže sa výklad podaný v rozsudkoch Súdneho dvora z 9. marca 2017, Zulfikarpašić (C-484/15, EU:C:2017:199) a Pula Parking (C-551/15, EU:C:2017:193), uplatniť vo vyššie opísanej veci Povrv-752/19 a konkrétne má sa nariadenie č. 1215/2012 vykladať v tom zmysle, že na notárov v Chorvátsku konajúcich v rámci právomocí, ktoré im priznáva vnútroštátne právo v exekučných konaniach vedených na základe „verejnej listiny“, v ktorých sú povinnými právnické osoby so sídlom v iných členských štátoch Únie, sa nevzťahuje pojem „súd alebo tribunál“ v zmysle uvedeného nariadenia?


title: Vec C-344/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) 2. mája 2019 — D. J./Radiotelevizija Slovenija

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/30

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) 2. mája 2019 — D. J./Radiotelevizija Slovenija
      (Vec C-344/19)
      (2019/C 263/35)
      Jazyk konania: slovinčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: D. J.

         Žalovaný: Radiotelevizija Slovenija

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 2 smernice 2003/88 (1) vykladať v tom zmysle, že za okolností, aké nastali v prejednávanej veci, sa za pracovný čas považuje „trvalá dostupnosť“ (pracovná pohotovosť mimo pracoviska), počas ktorej je pracovník vykonávajúci prácu v rámci stanice pre rozhlasové a televízne vysielanie povinný byť v čase pracovného voľna (v ktorom nie je potrebná jeho fyzická prítomnosť na pracovisku) telefonicky zastihnuteľný, pričom v prípade potreby sa musí do hodiny vrátiť na pracovisko?

                  2.

                  Má na stanovenie povahy inštitútu „trvalej dostupnosti“ (pracovná pohotovosť mimo pracoviska), za okolností, aké nastali v prejednávanej veci, vplyv skutočnosť, že pracovník je ubytovaný v mieste výkonu svojej práce (stanica pre rozhlasové a televízne vysielanie), keďže každodenné dochádzanie do miesta bydliska („dole do údolia“) je vzhľadom na zemepisné vlastnosti danej lokality nemožné (alebo sťažené)?

                  3.

                  Mala by byť odpoveď na vyššie uvedené otázky odlišná v prípade, ak by išlo o miesto, v ktorom má pracovník v dôsledku zemepisných vlastností danej lokality obmedzené možnosti venovať sa voľnočasovým aktivitám alebo má obmedzenejšie možnosti nakladať s voľným časom a starať sa o svoje záujmy (v porovnaní s prípadom, ak by bol ubytovaný v mieste svojho bydliska)?

         (1)  Smernica 2003/88/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381).


title: Vec C-346/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 2. mája 2019 — Bundeszentralamt für Steuern/Y-GmbH

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/31

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 2. mája 2019 — Bundeszentralamt für Steuern/Y-GmbH
      (Vec C-346/19)
      (2019/C 263/36)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Bundeszentralamt für Steuern

         Žalovaná: Y-GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 8 ods. 2 písm. d) smernice Rady 2008/9/ES z 12. februára 2008, ktorou sa ustanovujú podrobné pravidlá pre vrátenie dane z pridanej hodnoty (1) ustanovené v smernici 2006/112/ES (2) zdaniteľným osobám, ktoré nie sú usadené v členskom štáte vrátenia dane, ale ktoré sú usadené v inom členskom štáte (ďalej len „smernica 2008/9/ES“), podľa ktorého sa v žiadosti o vrátenie dane pre každý členský štát vrátenia a pre každú faktúru má okrem iného uviesť číslo faktúry, vykladať v tom zmysle, že postačuje aj uvedenie referenčného čísla faktúry, ktoré je uvedené na faktúre popri čísle faktúry a predstavuje dodatočné priraďovacie kritérium?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu otázku: Považuje sa žiadosť o vrátenie dane, v ktorej bolo namiesto čísla faktúry uvedené referenčné číslo, za formálne úplnú a v zmysle článku 15 ods. 1 druhej vety smernice 2008/9/ES za podanú v stanovenej lehote?

                  3.

                  Má sa pri odpovedi na druhú otázku zohľadniť, že zdaniteľná osoba, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane, z pohľadu obozretného žiadateľa na základe rozvrhnutia elektronického portálu v štáte, v ktorom je usadená, a formulára členského štátu na vrátenie dane mohla predpokladať, že pre riadne, aspoň formálne úplné a včasné podanie žiadosti postačuje uvedenie iného identifikačného čísla ako čísla faktúry, aby bolo možné priradiť faktúru, ktorá je predmetom žiadosti?

         (1)  Ú. v. EÚ L 44, 2008, s. 23.

         (2)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28.novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-367/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovinsko) 8. mája 2019 — Ministrstvo za notranje zadeve/Tax-Fin-Lex d.o.o.

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/32

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovinsko) 8. mája 2019 — Ministrstvo za notranje zadeve/Tax-Fin-Lex d.o.o.
      (Vec C-367/19)
      (2019/C 263/37)
      Jazyk konania: slovinčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Obstarávateľ: Ministrstvo za notranje zadeve

         Žiadateľ o preskúmanie: Tax-Fin-Lex d.o.o.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je verejná zákazka „odplatná“ v zmysle článku 2 ods. 1 bodu 5 smernice 2014/24 (1) v prípade, ak verejný obstarávateľ nie je povinný poskytnúť akékoľvek protiplnenie, ale hospodársky subjekt získa prostredníctvom plnenia zákazky prístup na nový trh a referencie?

                  2.

                  Je možné alebo nevyhnutné vykladať článok 2 ods. 1 bod 5 smernice 2014/24 v tom zmysle, že predstavuje právny základ pre odmietnutie ponuky vo verejnom obstarávaní s cenou 0 eur?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65).


title: Vec C-420/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Riigikohus (Estónsko) 29. mája 2019 — Maksu- ja Tolliamet/Heavyinstall OÜ

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/32

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Riigikohus (Estónsko) 29. mája 2019 — Maksu- ja Tolliamet/Heavyinstall OÜ
      (Vec C-420/19)
      (2019/C 263/38)
      Jazyk konania: estónčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Riigikohus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: Maksu- ja Tolliamet

         Dotknutá osoba: Heavyinstall OÜ

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 16 smernice Rady 2010/24/EÚ zo 16. marca 2010 o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok vyplývajúcich z daní, poplatkov a ďalších opatrení (1) vykladať v tom zmysle, že súd členského štátu, ktorému bola predložená žiadosť o predbežné opatrenia, je pri rozhodovaní o tejto žiadosti na základe vnútroštátneho práva (čo môže dožiadaný súd urobiť podľa článku 16 prvej vety) viazaný názorom súdu štátu, v ktorom má sídlo navrhovateľ, pokiaľ ide o nevyhnutnosť a možnosť predbežných opatrení, ak tomuto súdu bol predložený dokument, v ktorom je vyjadrený tento názor (článok 16 [ods. 1] druhý pododsek posledná veta, podľa ktorej tento dokument v dožiadanom členskom štáte nepodlieha nijakému úkonu uznania, doplnenia alebo nahradenia)?

         (1)  Ú. v. EÚ L 84, 2010, s. 1.


title: Vec C-437/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative (Luxembursko) 31. mája 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg/L

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative (Luxembursko) 31. mája 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg/L
      (Vec C-437/19)
      (2019/C 270/26)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour administrative

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: État du Grand-duché de Luxembourg

         Odporkyňa: L

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 20 ods. 2 bod a) smernice 2011/16 (1) vykladať v tom zmysle, že žiadosť o informácie predložená orgánom dožadujúceho štátu, v ktorej sú daňovníci dotknutí žiadosťou o výmenu informácií vymedzení na základe ich samotného postavenia akcionára a ekonomického užívateľa výhod právnickej osoby bez toho, aby dožadujúci orgán predtým menovite a individuálne identifikoval týchto daňovníkov, je v súlade s požiadavkami identifikácie zakotvenými v tomto ustanovení?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Má sa článok 1 ods. 1 a článok 5 smernice 2011/16 vykladať v tom zmysle, že splnenie normy predvídateľnej relevantnosti znamená, že orgán dožadujúceho štátu sa môže na účely preukázania neexistencie nenáležitého vyhľadávania informácií napriek chýbajúcej individuálnej identifikácii dotknutých daňovníkov opierať na základe jasných a dostatočných vysvetlení o skutočnosť, že vedie cielené vyšetrovanie v súvislosti s vymedzenou skupinou osôb a nie jednoducho len všeobecné vyšetrovanie v rámci daňového dohľadu a že toto vyšetrovanie je odôvodnené dôvodnými podozreniami, že došlo k nesplneniu konkrétnej zákonnej povinnosti?

                  3.

                  Má sa článok 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že ak

                              —

                              účastník správneho konania, ktorému príslušný orgán dožiadaného členského štátu uložil peňažnú správnu pokutu za nevykonanie správneho rozhodnutia, ktorým mu bola uložená povinnosť poskytnúť informácie v rámci výmeny medzi vnútroštátnymi daňovými správami podľa smernice 2011/16, pričom toto rozhodnutie nemožno podľa vnútroštátneho práva dožiadaného štátu napadnúť žalobou, incidenčne spochybnil zákonnosť tohto rozhodnutia v rámci žaloby podanej proti peňažnej pokute a

                              —

                              získal minimálne informácie uvedené v článku 20 ods. 2 smernice 2011/16 až počas súdneho konania začatého v nadväznosti na jeho žalobu podanú proti uvedenej sankcii,

                        musí mu byť v nadväznosti na incidenčné definitívne uznanie platnosti rozhodnutia o uložení povinnosti a rozhodnutia o uložení pokuty voči jeho osobe poskytnutá odkladná lehota na zaplatenie pokuty, aby mohol po tom, čo získal informácie o predvídateľnej relevantnosti právoplatne potvrdenej príslušným súdom, vyhovieť rozhodnutiu o uložení povinnosti?

         (1)  Smernica Rady 2011/16/EÚ z 15. februára 2011 o administratívnej spolupráci v oblasti daní a zrušení smernice 77/799/EHS (Ú. v. EÚ L 64, 2011, s. 1).


title: Vec C-8/18: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 16. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vilniaus apygardos teismas — Litva) — TE, UD, YB, ZC/Luminor Bank AB (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 53 ods. 2 a článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Slobodné poskytovanie služieb — Trhy s finančnými nástrojmi — Fyzická osoba, ktorá od banky nadobudla derivátový finančný nástroj — Posúdenie uvedenej fyzickej osoby v zmysle práva Únie)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/4

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 16. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vilniaus apygardos teismas — Litva) — TE, UD, YB, ZC/Luminor Bank AB
      (Vec C-8/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 a článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Slobodné poskytovanie služieb - Trhy s finančnými nástrojmi - Fyzická osoba, ktorá od banky nadobudla derivátový finančný nástroj - Posúdenie uvedenej fyzickej osoby v zmysle práva Únie)
      (2019/C 288/04)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vilniaus apygardos teismas

         Účastníci konania

         Žalobcovia: TE, UD, YB, ZC

         Žalovaná: Luminor Bank AB

         Výrok

      Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS, smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, ako aj smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/65/EÚ z 15. mája 2014 o trhoch s finančnými nástrojmi, ktorou sa mení smernica 2002/92/ES a smernica 2011/61/EÚ, sa majú vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňujú na také nákupy dlhopisov s použitím požičaných finančných prostriedkov, o aké ide vo veci samej, pokiaľ sa tieto nákupy uskutočnili pred 1. novembrom 2007.
      Prvá a druhá otázka v rozsahu, v akom sa týkajú smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/34/ES z 28. mája 2001 o prijímaní cenných papierov na kótovanie na burze cenných papierov a o informáciách, ktoré sa o týchto cenných papieroch musia zverejňovať, smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES z 28. januára 2003 o obchodovaní s využitím dôverných informácií a o manipulácii s trhom (zneužívanie trhu), smernica 2003/71/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. novembra 2003 o prospekte, ktorý sa zverejňuje pri verejnej ponuke cenných papierov alebo ich prijatí na obchodovanie, a o zmene a doplnení smernice 2001/34/ES, ako aj nariadenia Komisie (ES) č. 809/2004 z 29. apríla 2004, ktorým sa vykonáva smernica 2003/71/ES Európskeho parlamentu a Rady, pokiaľ ide o informácie obsiahnuté v prospekte, ako aj ich formát, uvádzanie odkazov a uverejnenie týchto prospektov a šírenie reklamy, sú zjavne neprípustné.

         (1)  Ú. v. EÚ C 152, 30.4.2018.


title: Vec C-367/18: Uznesenie Súdneho dvora (druhá komora) z 12. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo — Španielsko) — María Teresa Aragón Carrasco a i./Administración del Estado (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 53 ods. 2 a článok 99 rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Sociálna politika — Smernica 1999/70/ES — Rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP — Doložka 4 — Zásada zákazu diskriminácie — Porovnateľnosť situácií — Odôvodnenie — Doložka 5 — Náhrada v prípade ukončenia pracovnej zmluvy uzavretej na dobu neurčitú z objektívneho dôvodu — Neexistencia náhrady pri ukončení funkcií zamestnancov patriacich medzi pomocných pracovníkov)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/5

      Uznesenie Súdneho dvora (druhá komora) z 12. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo — Španielsko) — María Teresa Aragón Carrasco a i./Administración del Estado
      (Vec C-367/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 a článok 99 rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Sociálna politika - Smernica 1999/70/ES - Rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP - Doložka 4 - Zásada zákazu diskriminácie - Porovnateľnosť situácií - Odôvodnenie - Doložka 5 - Náhrada v prípade ukončenia pracovnej zmluvy uzavretej na dobu neurčitú z objektívneho dôvodu - Neexistencia náhrady pri ukončení funkcií zamestnancov patriacich medzi pomocných pracovníkov)
      (2019/C 288/05)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Supremo

         Účastníci konania

         Žalobcovia: María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz, Luis Salas Fernández (ako dedič po Lucía Sánchez de la Peña)

         Žalovaná: Administración del Estado

         Výrok

                  1.

                  Doložka 4 bod 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, uzavretej 18. marca 1999, ktorá sa nachádza v prílohe smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá nestanovuje vyplatenie žiadnej náhrady pracovníkom zamestnaným ako pomocní pracovníci, vykonávajúci dôverné alebo osobitné poradenské úlohy, ako sú pracovníci vo veci samej, pri voľnom ukončení ich funkcie, hoci náhrada sa poskytuje zamestnancom so zmluvou na dobu neurčitú pri ukončení ich pracovnej zmluvy z objektívneho dôvodu.

                  2.

                  Druhá a tretia otázka, ktoré položil Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko) sú zjavne neprípustné.

         (1)  Ú. v. EÚ C 294, 20.8.2018.


title: Vec C-425/18: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 4. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Taliansko) — Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Zadávanie zákaziek subjektmi pôsobiacimi v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb — Smernica 2004/18/ES — Článok 45 ods. 2 prvý pododsek písm. d) — Dôvody vylúčenia — Závažné odborné pochybenie — Porušenie pravidiel v oblasti hospodárskej súťaže)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/6

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 4. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Taliansko) — Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA
      (Vec C-425/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Zadávanie zákaziek subjektmi pôsobiacimi v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb - Smernica 2004/18/ES - Článok 45 ods. 2 prvý pododsek písm. d) - Dôvody vylúčenia - Závažné odborné pochybenie - Porušenie pravidiel v oblasti hospodárskej súťaže)
      (2019/C 288/06)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Účastníci konania

         Žalobca: Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)

         Žalovaná: Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

         za účasti: Consorzio Stabile Gestione Integrata Servizi Aziendali GISA, La Lucente SpA, Dussmann Service Srl, So.Co.Fat. SC

         Výrok

      Článok 45 ods. 2 prvý pododsek písm. d) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá sa vykladá tak, že z rozsahu pojmu „závažné odborné pochybenie“ hospodárskeho subjektu vylučuje správanie spočívajúce v porušení hospodárskej súťaže, ktoré prostredníctvom súdom potvrdeného rozhodnutia zistil a sankcionoval príslušný vnútroštátny orgán na ochranu hospodárskej súťaže, čím bráni verejným obstarávateľom, aby takéto porušenie samostatne posúdili na účely prípadného vylúčenia dotknutého hospodárskeho subjektu z postupu zadávania verejnej zákazky.

         (1)  Ú. v. EÚ C 399, 5.11.2018.


title: Vec C-665/18: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 4. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko) — Pólus Vegas Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 53 ods. 2 a článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Slobodné poskytovanie služieb — Obmedzenia — Hazardné hry — Vnútroštátne dane z prevádzkovania výherných automatov v herniach — Vnútroštátna právna úprava, ktorá späťnásobuje výšku dane a zavádza dodatočnú daň)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/7

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 4. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko) — Pólus Vegas Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Vec C-665/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 a článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Slobodné poskytovanie služieb - Obmedzenia - Hazardné hry - Vnútroštátne dane z prevádzkovania výherných automatov v herniach - Vnútroštátna právna úprava, ktorá späťnásobuje výšku dane a zavádza dodatočnú daň)
      (2019/C 288/08)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci konania

         Žalobca: Pólus Vegas Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Článok 56 ZFEÚ sa s prihliadnutím na rozsudok z 11. júna 2015 Berlington Hungary a i. (C-98/14, EU:C:2015:386) má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ ide o prevádzkovanie výherných automatov v členskom štáte, existenciu cezhraničnej situácie nemožno predpokladať výlučne z dôvodu, že občania Európskej únie pochádzajúci z iných členských štátov by mohli využiť možnosti takto ponúkaných hier.

         (1)  Ú. v. EÚ C 122, 1.4.2019.


title: spojené veci C-789/18 a C-790/18: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 15. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Taliansko) — AQ a i. (C-789/18) a ZQ (C-790/18)/Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verejná služba — Kumulácia príjmov z výkonu zo zamestnaneckej činnosti a nezamestnaneckej činnosti v službách jedného alebo viacerých štátnych orgánov — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca hornú hranicu pre takúto kumuláciu — Výlučne vnútorná situácia — Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Zjavná neprípustnosť)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/8

      Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 15. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Taliansko) — AQ a i. (C-789/18) a ZQ (C-790/18)/Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18)
      (spojené veci C-789/18 a C-790/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Verejná služba - Kumulácia príjmov z výkonu zo zamestnaneckej činnosti a nezamestnaneckej činnosti v službách jedného alebo viacerých štátnych orgánov - Vnútroštátna právna úprava stanovujúca hornú hranicu pre takúto kumuláciu - Výlučne vnútorná situácia - Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Zjavná neprípustnosť)
      (2019/C 288/09)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio Účastníci konania

         Účastníci konania

         Žalobcovia: AQ a i. (C-789/18) a ZQ (C-790/18)

         Žalovaní: Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18)

         za účasti: BR a i. (C-789/18)

         Výrok

      Návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionálny správny súd Lazio, Taliansko) rozhodnutiami zo 7. novembra 2018, sú zjavne neprípustné.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 25.3.2019.


title: Vec C-827/18: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Kamenz — Nemecko) — MC/ND (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 53 ods. 2 a článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach — Lugánsky dohovor II — Článok 22 bod 1 — Spory v oblasti vecných práv k nehnuteľnostiam a nájmov nehnuteľností — Vrátenie príjmov z nájmu veci pred prevodom vlastníctva)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/9

      Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Kamenz — Nemecko) — MC/ND
      (Vec C-827/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 a článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach - Lugánsky dohovor II - Článok 22 bod 1 - Spory v oblasti vecných práv k nehnuteľnostiam a nájmov nehnuteľností - Vrátenie príjmov z nájmu veci pred prevodom vlastníctva)
      (2019/C 288/10)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Kamenz

         Účastníci konania

         Žalobca: MC

         Žalovaný: ND

         Výrok

      Článok 22 bod 1 prvý odsek Dohovoru o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach, podpísaného 30. októbra 2007, ktorého uzavretie bolo schválené v mene Spoločenstva rozhodnutím Rady 2009/430/ES z 27. novembra 2008, sa má vykladať v tom zmysle, že žalobu „v konaniach, ktorých predmetom sú vecné práva k nehnuteľnosti alebo nájom nehnuteľnosti“ v zmysle tohto ustanovenia nepredstavuje žaloba podaná nadobúdateľom nehnuteľnosti na zaplatenie sumy prijatej predávajúcim ako nájomné zaplatené treťou osobou,, keďže tento nadobúdateľ, hoci začal využívať uvedenú nehnuteľnosť v okamihu zaplatenia tejto sumy, nebol ešte z právneho hľadiska jej vlastníkom na základe platnej vnútroštátnej právnej úpravy.

         (1)  Ú. v. EÚ C 103, 18.3.2019.


title: Vec C-9/19: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 8. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul București — Rumunsko) — SC Mitliv Exim SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Nedostatočné spresnenie skutkového a právneho rámca sporu vo veci samej a dôvodov nevyhnutnosti odpovede na prejudiciálnu otázku — Zjavná neprípustnosť)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/9

      Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 8. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul București — Rumunsko) — SC Mitliv Exim SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Vec C-9/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Nedostatočné spresnenie skutkového a právneho rámca sporu vo veci samej a dôvodov nevyhnutnosti odpovede na prejudiciálnu otázku - Zjavná neprípustnosť)
      (2019/C 288/11)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul București

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: SC Mitliv Exim SRL

         Žalovaní: Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Výrok

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul București (Vyšší súd Bukurešť, Rumunsko) rozhodnutím z 8. júna 2018, je zjavne neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 131, 8.4.2019.


title: Vec C-26/19: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 30. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Modena — Taliansko) — Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Štátna pomoc — Národná zdravotná služba — Oslobodenie od dane z nehnuteľností — Nehnuteľnosť prenajatá obchodnej spoločnosti so zmiešaným kapitálom vykonávajúcej zdravotnú činnosť za podmienok hospodárskej súťaže s inými zdravotníckymi zariadeniami s výlučne súkromným kapitálom)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/10

      Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 30. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Modena — Taliansko) — Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo
      (Vec C-26/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Štátna pomoc - Národná zdravotná služba - Oslobodenie od dane z nehnuteľností - Nehnuteľnosť prenajatá obchodnej spoločnosti so zmiešaným kapitálom vykonávajúcej zdravotnú činnosť za podmienok hospodárskej súťaže s inými zdravotníckymi zariadeniami s výlučne súkromným kapitálom)
      (2019/C 288/12)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Commissione tributaria provinciale di Modena

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Azienda USL di Modena

         Žalovaná: Comune di Sassuolo

         Výrok

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Modena (Provinčný daňový súd Modena, Taliansko) rozhodnutím z 25. októbra 2018, je zjavne neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 164, 13.5.2019.


title: Vec C-424/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 29. mája 2019 — Cabinet de avocat UR/Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București a iní

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/29

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 29. mája 2019 — Cabinet de avocat UR/Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București a iní
      (Vec C-424/19)
      (2019/C 288/36)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel București

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Cabinet de avocat UR

         Žalovaní: Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice, MJ, NK

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Zahŕňa pojem „zdaniteľná osoba“ v rámci pôsobnosti článku 9 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES (o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty) (1) aj osobu vykonávajúcu povolanie advokáta?

                  2.

                  Umožňuje zásada prednosti práva Únie, aby sa v neskoršom súdnom konaní odchýlilo od zásady právnej sily rozhodnutej veci, ktorým sa vyznačuje konečné súdne rozhodnutie, ktorým sa v podstate rozhodlo, že pri uplatnení a výkladu vnútroštátnej právnej úpravy v oblasti dane z pridanej hodnoty advokát nedodáva tovar, nevykonáva ekonomickú činnosť a neuzatvára zmluvy o poskytovaní služieb, ale zmluvy o právnej pomoci?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-188/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 12. apríla 2019 — Európska komisia/Slovinská republika, ktorú v konaní podporuje: Belgické kráľovstvo, Francúzska republika

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/38

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 12. apríla 2019 — Európska komisia/Slovinská republika, ktorú v konaní podporuje: Belgické kráľovstvo, Francúzska republika
      (Vec C-188/18) (1)

      (2019/C 288/47)
      Jazyk konania: slovinčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 152, 30.4.2018.


title: Vec T-452/19: Žaloba podaná 3. júla 2019 — Napoletano/Parlament

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/69

      Žaloba podaná 3. júla 2019 — Napoletano/Parlament
      (Vec T-452/19)
      (2019/C 295/90)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pasqualina Napoletano (Anzio, Taliansko) (v zastúpení: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil za neplatný alebo v celom rozsahu zrušil akt, o ktorom bola žalobkyňa informovaná prostredníctvom napadnutého oznámenia, v ktorom Európsky parlament znovu určil nárok na dôchodok v súvislosti s ukončením činnosti a nariadil vrátenie sumy vyplatenej na základe predchádzajúceho výpočtu dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť vrátiť všetky neoprávnene zrazené sumy, spolu so zákonnými úrokmi od dátumu zrazenia súm a uložil Európskemu parlamentu povinnosť vykonať rozsudok, ktorý bude vydaný, a podniknúť všetky kroky a prijať všetky akty alebo opatrenia potrebné na zabezpečenie okamžitej a celkovej obnovy pôvodnej výšky dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné žalobným dôvodom a hlavným tvrdeniam uvedeným vo veci T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: Vec T-464/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — Podestà/Parlament

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/76

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — Podestà/Parlament
      (Vec T-464/19)
      (2019/C 295/100)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: Guido Podestà (Vila Real de Santo António, Portugalsko) (v zastúpení: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil za neplatný alebo v celom rozsahu zrušil akt, o ktorom bol žalobca informovaný prostredníctvom napadnutého oznámenia, v ktorom Európsky parlament znovu určil nárok na dôchodok v súvislosti s ukončením činnosti a nariadil vrátenie sumy vyplatenej na základe predchádzajúceho výpočtu dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť vrátiť všetky neoprávnene zrazené sumy, spolu so zákonnými úrokmi od dátumu zrazenia súm a uložil Európskemu parlamentu povinnosť vykonať rozsudok, ktorý bude vydaný, a podniknúť všetky kroky a prijať všetky akty alebo opatrenia potrebné na zabezpečenie okamžitej a celkovej obnovy pôvodnej výšky dôchodku,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné žalobným dôvodom a hlavným tvrdeniam uvedeným vo veci T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: Vec T-467/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — BNP Paribas a i./SRB

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/78

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — BNP Paribas a i./SRB
      (Vec T-467/19)
      (2019/C 295/103)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyne: BNP Paribas (Paríž, Francúzsko), BNP Paribas Arbitrage (Paríž) a BNP Paribas Securities Services (Paríž) (v zastúpení: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  podľa článku 263 ZFEÚ zrušil rozhodnutie SRB/ES/SRF/2019/10 o výpočte príspevkov ex ante 2019 do fondu na riešenie krízových situácií v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň,

                  —

                  podľa článku 277 ZFEÚ vyhlásil za neuplatniteľné nasledujúce ustanovenia uplatniteľného nariadenia SRM, vykonávacieho nariadenia a delegovaného nariadenia:

                              —

                              článok 69 ods. 2, článok 70 ods. 1 a článok 70 ods. 2 písm. a) a b) nariadenia SRM,

                              —

                              článok 4 ods. 2 a články 6, 7 a 10, ako aj prílohu I delegovaného nariadenia,

                              —

                              článok 4 a článok 8 ods. 5 vykonávacieho nariadenia,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody, ktoré sú v podstate rovnaké alebo podobné ako žalobné dôvody uplatnené vo veci T-466/19, Société générale a i./SRB.


title: Vec T-774/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — Café del Mar a i./EUIPO — Guiral Broto (C del M) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Európskej únie C del M — Absolútny dôvod zamietnutia — Nekonanie v dobrej viere — Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 59 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               9.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/44

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — Café del Mar a i./EUIPO — Guiral Broto (C del M)
      (Vec T-774/17) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie C del M - Absolútny dôvod zamietnutia - Nekonanie v dobrej viere - Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 59 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2019/C 305/52)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Španielsko), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) a Carlos Andrea González (Sant Josep de sa Talaia, Španielsko) (v zastúpení: F. Miazzetto a J. Gracia Albero, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španielsko) (v zastúpení: J. de Castro Hermida, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 4. septembra 2017 (vec R 1618/2015-5) týkajúcemu sa konania o vyhlásení neplatnosti medzi spoločnosťou Café del Mar a pánmi Les Viamontem a Andrea Gonzálezom na jednej strane a pánom Guiral Brotom na strane druhej

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie piateho odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 4. septembra 2017 (vec R 1618/2015-5) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania vynaložené spoločnosťou Café del Mar a pánmi Josém Les Viamontem a Carlosom Andrea Gonzálezom v súvislosti s konaním pred Všeobecným súdom.

                  3.

                  Pán Ramón Guiral Broto znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania vynaložené spoločnosťou Café del Mar a pánmi Josém Les Viamontem a Carlosom Andrea Gonzálezom v súvislosti s konaním pred odvolacím senátom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 22, 22.1.2018.


title: Vec T-651/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. júna 2019 — Balani Balani a i./EUIPO — Play Hawkers (HAWKERS) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie HAWKERS — Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie HAWKERS — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               9.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/54

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. júna 2019 — Balani Balani a i./EUIPO — Play Hawkers (HAWKERS)
      (Vec T-651/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie HAWKERS - Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie HAWKERS - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 305/65)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Sonu Gangaram Balani Balani (Las Palmas de Gran Canaria, Španielsko), Anup Suresh Balani Shivdasani (Las Palmas de Gran Canaria) a Amrit Suresh Balani Shivdasani (Las Palmas de Gran Canaria) (v zastúpení: A. Díaz Marrero, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Play Hawkers, SL (Elche, Španielsko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 2. augusta 2018 (vec R 396/2018-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Play Hawkers a pánmi Balani Balani, Balani Shivdasani a Balani Shivdasani

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Sonu Gangaram Balani Balani, Anup Suresh Balani Shivdasani a Amrit Suresh Balani Shivdasani sú povinní nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 4, 7.1.2019.


title: Vec T-362/19: Žaloba podaná 15. júna 2019 — UI/Komisia

text:
               9.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/55

      Žaloba podaná 15. júna 2019 — UI/Komisia
      (Vec T-362/19)
      (2019/C 305/66)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: UI (v zastúpení: J. Diaz Cordova, lawyer)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Úradu Európskej komisie pre správu a úhradu individuálnych nárokov z 27. augusta 2018, ktorým nebol žalobcovi priznaný príspevok na expatriáciu,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na bode 48 rozsudku zo 14. decembra 1995, Diamantaras/Komisia (T-72/94, EU:T:1995:212) a na bode 57 rozsudku z 9. marca 2010, Cvetanova/Komisia (F-33/09, EU:F:2010:18), vychádzajúci z toho, že žalobca za celé referenčné obdobie nemal hlavné povolanie ani obvyklý pobyt v Belgicku. Preto má nárok na plný príspevok na expatriáciu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na uznesení z 26. septembra 2007, Rocío Salvador Roldán/Komisia (F-129/06, EU:F:2007:166), v rámci ktorého žalobca uvádza, že registrácia spoločnosti alebo kúpa nehnuteľnosti v určitej krajine je jasnou indíciou na preukázanie trvalých väzieb na túto krajinu (v danom prípade na Rumunsko). Vzhľadom na to, že presne to je aj prípad žalobcu, má teda žalobca nárok na plný príspevok na expatriáciu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na vyššie citovanom rozsudku F-33/09, Cvetanova/Komisia, a vychádzajúci z toho, že informácia od belgickej obce, na ktorú vo svojej odpovedi poukázala žalovaná, je len formálnej povahy a nemôže byť použitá na preukázanie obvyklého pobytu určitej osoby. Žalobca má teda nárok na plný príspevok na expatriáciu.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na bodoch 32 a 33 rozsudku z 24. apríla 2001, Miranda/Komisia (T-37/99, EU:T:2001:122), na judikatúre Del Vaglio (judikatúra, ktorá vyústila v uznesenie z 12. októbra 2004, Del Vaglio/Komisia, C-352/03 P, EU:C:2004:613) a na rozsudku z 15. marca 2011, Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni/Európska komisia (F-28/10, EU:F:2011:23), a vychádzajúci z toho, že žalobcov úmysel priznať centru jeho záujmov trvalý charakter, a to tak, že tam založí svoj obvyklý pobyt, nebol viazaný na Belgicko, pretože okrem iného počas svojho referenčného obdobia urobil vyhlásenie zvané „Limosa“. Má teda nárok na plný príspevok na expatriáciu. Žalobca upozorňuje na skutočnosť, že žalovaná sa vo svojej odpovedi nesprávne zameriava iba na jeho fyzickú prítomnosť v Belgicku.


title: Vec T-478/19: Žaloba podaná 5. júla 2019 — NRW. Bank/SRB

text:
               9.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/57

      Žaloba podaná 5. júla 2019 — NRW. Bank/SRB
      (Vec T-478/19)
      (2019/C 305/68)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: NRW. Bank (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: D. Flore a J. Seitz Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej zo 16. apríla 2019 o výpočte vopred vyberaných príspevkov do Jednotného fondu pre riešenie krízových situácií za rok 2019 vrátene príslušnej prílohy, ako aj údaje o výpočte v rozsahu, v akom majú význam pre žalobkyňu s identifikačným kódom DE05740,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žaloba je podaná proti rozhodnutiu Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 16. apríla 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10) o výpočte vopred vyberaných príspevkov do Jednotného fondu pre riešenie krízových situácií za rok 2019 vrátene príslušnej prílohy, ako aj údajom o výpočte v rozsahu, v akom majú význam pre žalobkyňu s identifikačným kódom DE05740.
      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na neplatnosti napadnutého rozhodnutia z dôvodu nedostatočného odôvodnenia.

                              —

                              Žalobkyňa uvádza, že podľa článku 263 ods. 2 ZFEÚ je napadnuté rozhodnutie neplatné už preto, že žalovaná pri jeho prijatí porušila podstatné formálne náležitosti. Napadnuté rozhodnutie nie je dostatočne odôvodnené, ako sa kategoricky vyžaduje podľa článku 296 ods. 2 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že napadnuté rozhodnutie porušuje delegované nariadenie (EÚ) 2015/63 (1), ktoré sa musí vykladať s prihliadnutím na nadradené právo.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že z požadovaného výkladu delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 s prihliadnutím na smernicu 2014/59/EÚ (2) a nariadenie (EÚ) č. 806/2014 (3) vyplýva, že stanovenie príspevkov žalovanou sa musí orientovať na rizikový profil, čo žalovaná riadne neuskutočnila. Okrem toho musí žalovaná zohľadniť pri výklade delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 cieľ stanovený v smernici 2014/59/EÚ a nariadení (EÚ) č. 806/2014, čím je ochrana verejných rozpočtov, čo žalovaná nespravila. Napadnuté rozhodnutie tiež porušuje všeobecnú zásadu rovnosti zaobchádzania. Ďalej tvrdí, že použitie metodiky výpočtu v prípade internetových bankových úverov žalovanou porušuje delegované nariadenie (EÚ) 2015/63 a nariadenie (EÚ) č. 806/2014.

                  3.

                  Tretí podporne vznesený žalobný dôvod je založený na tvrdení, že článok 5 ods. 1 písm. f) delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 porušuje nadradené právo.

                              —

                              Žalobkyňa tvrdí, že ak by nebol možný výklad článku 5 ods. 1 písm. f) delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 v súlade s nadradeným právom, teda s nariadením (EÚ) č. 806/2014, smernicou 2014/59/EÚ a všeobecnou zásadou rovnosti zaobchádzania, porušoval by článok 5 ods. 1 písm. f) delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 nadradené právo, bol by protiprávny a žalovaná by ho nesmela použiť.

                  4.

                  Štvrtý podporne vznesený žalobný dôvod vychádza z tvrdenia, že metodika výpočtu podľa delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 porušuje nadradené právo.

                              —

                              Žalobkyňa uvádza, že ak by žalovaná použila metodiku výpočtu v súlade s delegovaným nariadením (EÚ) 2015/63, porušovala by samotná metodika výpočtu podľa delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 nadradené právo. Metodika výpočtu v delegovanom nariadení (EÚ) 2015/63 nespĺňa požiadavky všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania alebo povinne vyžadovanej orientácie na rizikový profil podľa nariadenia (EÚ) č. 806/2014 a smernice 2014/59/EÚ.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 8 ods. 2 vykonávacieho nariadenie (EÚ) 2015/81 (4).

                              —

                              V rámci piateho žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že na základe článku 8 ods. 2 vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2015/81 mala žalovaná odpočítať celkovú zostávajúcu časť príspevku zaplateného žalobkyňou v roku 2015, ktorá už bola prevedená do Single Resolution Fund (SRF), s prihliadnutím na skutočnosť, že žalobkyňa teraz nespadá do pôsobnosti nariadenia (EÚ) č. 806/2014.

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).

         (4)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/81 z 19. decembra 2014, ktorým sa bližšie určujú jednotné podmienky uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014, pokiaľ ide o príspevky ex ante do jednotného fondu na riešenie krízových situácií (Ú. v. EÚ L 15, 2015, s. 1).