title: Vec C-652/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Milano (Taliansko) 2. septembra 2019 – KO/Fallimento Consulmarketing SpA

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/29

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Milano (Taliansko) 2. septembra 2019 – KO/Fallimento Consulmarketing SpA
      (Vec C-652/19)
      (2019/C 399/33)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale di Milano

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa v prvom stupni: KO

         Žalovaná v prvom stupni: Fallimento Consulmarketing SpA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bránia zásady rovnosti zaobchádzania a nediskriminácie uvedené v doložke 4 smernice 99/70/ES (1) a týkajúce sa pracovnoprávnych podmienok ustanoveniam článku 1 druhého odseku a článku 10 d.lgs 23/15 (legislatívny dekrét 23/15), ktoré v súvislosti s hromadným prepúšťaním, nezákonným z dôvodu nedodržania kritérií pre výber pracovníkov určených na prepustenie, stanovujú dvojaký, rozdielny režim ochrany, na základe ktorého sa v rámci rovnakého postupu zabezpečuje primeraná, účinná a odradzujúca ochrana pracovnoprávnym vzťahom na neurčitý čas založeným pred 7. marcom 2015, v prospech ktorých sa stanovujú prostriedky nápravy spočívajúce v obnovení pracovného pomeru a zaplatení príslušných príspevkov na úkor zamestnávateľa, pričom na druhej strane sa stanovuje ochrana spočívajúca iba v zaplatení náhrady škody v rozsahu od minimálneho do maximálneho limitu, ktorá má nižšiu účinnosť a nižšiu odradzujúcu schopnosť, a to vo vzťahu k pracovnoprávnym vzťahom na dobu určitú s rovnakým počtom odpracovaných rokov, keďže vznikli pred uvedeným dátumom, na pracovný pomer na neurčitý čas sa však zmenili až po 7. marci 2015?

                  2.

                  Bránia ustanovenia článkov 20 a 30 Charty práv EÚ a smernice 98/59/ES (2) právnej úprave, aká sa stanovuje v článku 10 d.lgs 23/15 (legislatívny dekrét 23/15), ktorou sa výhradne vo vzťahu k pracovníkom prijatým do zamestnania na neurčitý čas (alebo na základe dočasnej pracovnej zmluvy, ktorá sa následne zmenila na pracovnú zmluvu na neurčitý čas) po 7. marci 2015 zavádza pravidlo, podľa ktorého sa v prípade hromadného prepúšťania, nezákonného z dôvodu nedodržania kritérií pre výber pracovníkov určených na prepustenie, na rozdiel od ostatných, obdobných pracovnoprávnych vzťahov, ktoré vznikli pred uvedeným dátumom a ktorých sa dotýka rovnaký postup, vylučuje možnosť obnoviť pracovný pomer, pričom sa naopak stanovuje súbežný systém ochrany spočívajúci výlučne v zaplatení náhrady škody, ktorý je nepostačujúci na účely nápravy finančných následkov vyplývajúcich zo straty zamestnania a je menej výhodný v porovnaní s druhým existujúcim systémom vzťahujúcim sa na pracovníkov v pracovnoprávnom vzťahu, ktorý má rovnaké charakteristiky, s jedinou výnimkou týkajúcou sa dátumu zmeny trvania alebo založenia pracovného pomeru?

         (1)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).

         (2)  Smernica Rady 98/59/ES z 20. júla 1998 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa hromadného prepúšťania (Ú. v. ES L 225, 1998, s. 16; Mim. vyd. 05/003, s. 327).


title: Vec C-653/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Specializiran nakazatelen săd (Bulharsko) 4. septembra 2019 – Trestné konanie proti DK

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/29

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Specializiran nakazatelen săd (Bulharsko) 4. septembra 2019 – Trestné konanie proti DK
      (Vec C-653/19)
      (2019/C 399/34)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Specializiran nakazatelen săd

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      DK

         Prejudiciálna otázka

      Je vnútroštátna právna úprava, ktorá počas trestného súdneho konania podmieňuje vyhovenie návrhu obhajoby na zrušenie väzby obvineného existenciou zmeny okolností, v súlade s článkom 6 a odôvodnením 22 smernice 2016/343 (1), ako aj s článkami 6 a 47 Charty základných práv Európskej únie?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/343 z 9. marca 2016 o posilnení určitých aspektov prezumpcie neviny a práva byť prítomný na konaní pred súdom v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 65, 2016, s. 1).


title: Vec C-662/19 P: Odvolanie podané 4. septembra 2019: NRW.Bank proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma rozšírená komora) z 26. júna 2019 vo veci T-466/16, NRW.Bank/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/30

      Odvolanie podané 4. septembra 2019: NRW.Bank proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma rozšírená komora) z 26. júna 2019 vo veci T-466/16, NRW.Bank/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií
      (Vec C-662/19 P)
      (2019/C 399/35)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: NRW.Bank (v zastúpení: J. Seitz, J. Witte a D. Flore, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií, Rada Európskej únie, Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  1.

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 26. júna 2019 vo veci T-466/16 a rozhodnutie žalovanej a odporkyne v odvolacom konaní o ročnom príspevku žalobkyne do reštrukturalizačného fondu pre príspevkový rok 2016,

                  2.

                  subsidiárne zrušil rozsudok uvedený v bode 1 a vec vrátil Všeobecnému súdu,

                  3.

                  uložil odporkyni v odvolacom konaní povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka uvádza dva odvolacie dôvody:
      Po prvé jej žaloba o neplatnosť nebola na rozdiel od názoru Všeobecného súdu podaná po lehote v zmysle článku 263 ods. 6 ZFEÚ. Rozhodnutie žalovanej o ročnom príspevku žalobkyne do reštrukturalizačného fondu pre príspevkový rok 2016 totiž spočíva na dvoch časovo po sebe nasledujúcich rozhodnutiach žalovanej, a to na tzv. „prvom rozhodnutí SRB“ a tzv. „druhom rozhodnutí SRB“. Obe rozhodnutia SRB boli adresované len vnútroštátnemu orgánu pre riešenie krízových situácií (ďalej len „FMSA“) a žalobkyňa o nich nebola ani priamo informovaná, ani jej neboli oznámené. Vedomosť o údajnej existencii (ale nie o obsahu) rozhodnutí SRB žalobkyňa získala len na základe príslušných platobných výmerov FMSA, tzv. „prvého rozhodnutia FMSA“ resp. „druhého rozhodnutia FMSA“.
      Na rozdiel od názoru Všeobecného súdu je teda rozhodujúcou skutočnosťou pre výpočet lehoty na podanie žaloby o neplatnosť len doručenie druhého rozhodnutia FMSA žalobkyni. Druhé rozhodnutie SRB totiž nahradilo prvé rozhodnutie SRB.
      Keby sa aj napriek tomu vychádzalo z toho, že druhé rozhodnutie SRB v celom rozsahu nenahradilo prvé rozhodnutie SRB, ale že ho len pozmenilo, podľa judikatúry týkajúcej sa začiatku plynutia lehoty na podanie žaloby by tiež bolo nutné vychádzať len z momentu doručenia druhého rozhodnutia FMSA.
      Žalobkyňa sa ďalej – na rozdiel od názoru Všeobecného súdu – domnieva, že vzhľadom na osobitosti prejednávanej veci nebola povinná požiadať o prvé rozhodnutie SRB a týmto spôsobom zistiť jeho obsah a odôvodnenie. Takáto povinnosť totiž v žiadnom prípade neexistuje vtedy, pokiaľ – ako v prejednávanom prípade – je tak dotknutý subjekt, ako aj predmet domnelej požiadavky, nejasný.
      Napokon lehota na podanie žaloby sa musí už z dôvodov ochrany legitímnej dôvery, v každom prípade však na základe ospravedlniteľného omylu, považovať za dodržanú.
      Po druhé Všeobecný súd v rozpore s právom vychádza z toho, že žalobkyňa, pokiaľ ide o druhé rozhodnutie SRB, neuviedla žiadne žalobné dôvody a tvrdenia. Toto konštatovanie porušuje právo žalobkyne byť vypočutý, ktoré vyplýva z článku 47 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie. Všeobecný súd najrôznejšie tvrdenia žalobkyne opomenul, pri svojom rozhodovaní ich nesprávne nezohľadnil, a žalobkyni tak odoprel právo na spravodlivý proces.


title: Vec C-663/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Gera (Nemecko) 6. septembra 2019 – MM/Volkswagen AG

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/31

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Gera (Nemecko) 6. septembra 2019 – MM/Volkswagen AG
      (Vec C-663/19)
      (2019/C 399/36)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Gera

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: MM

         Žalovaná: Volkswagen AG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa § 6 ods. 1 a § 27 ods. 1 EG-FGV (1), respektíve článok 18 ods. 1 a článok 26 ods. 1 smernice 2007/46/ES (2) vykladať v tom zmysle, že výrobca poruší svoju povinnosť vydať platné osvedčenie podľa § 6 ods. 1 EG-FGV (respektíve svoju povinnosť priložiť osvedčenie o zhode podľa článku 18 ods. 1 smernice 2007/46/ES), ak do vozidla zabudoval zakázané rušiace zariadenie v zmysle článku 5 ods. 2 a článku 3 bodu 10 nariadenia (ES) č. 715/2007 (3), a uvedenie takéhoto vozidla na trh porušuje zákaz uvedenia vozidla na trh bez platného osvedčenia o zhode podľa § 27 ods. 1 EG-FGV (respektíve zákaz predaja bez platného osvedčenia o zhode podľa článku 26 ods. 1 smernice 2007/46/ES)?
                  V prípade kladnej odpovede:

                              1a.

                              Je cieľom § 6 a § 27 EG-FGV, respektíve článku 18 ods. 1, článku 26 ods. 1 a článku 46 smernice 2007/45 aj ochrana koncového zákazníka a – v prípade ďalšieho predaja na trhu jazdených vozidiel – najmä ďalšieho kupujúceho a síce aj v súvislosti so slobodou konania a jeho majetkom? Patrí nadobudnutie jazdeného vozidla kupujúcim, ktoré bolo do obehu uvedené bez platného osvedčenia o zhode, do oblasti rizika, na ktorého odvrátenie boli vydané tieto predpisy?

                  2.

                  Je cieľom článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007 aj ochrana koncového zákazníka a – v prípade ďalšieho predaja na trhu jazdených vozidiel – najmä ďalšieho kupujúceho a síce aj v súvislosti so slobodou konania a jeho majetkom? Patrí nadobudnutie jazdeného vozidla kupujúcim, ktoré bolo do obehu uvedené bez platného osvedčenia o zhode, do oblasti rizika, na ktorého odvrátenie boli vydané tieto predpisy?

                  3.

                  Má sa § 6 a § 27 EG-FGV, respektíve článok 18 ods. 1, článok 26 ods. 1 a článok 46 smernice 2007/46/ES a článok 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007 vykladať v tom zmysle, že v prípade ich porušenia má započítanie náhrady za skutočné používanie vozidla celkom alebo čiastočne pripadnúť na škodu koncového zákazníka (prípadne: akým spôsobom, respektíve v akom rozsahu?), ak koncový zákazník z dôvodu tohto porušenia môže požadovať alebo požaduje zrušenie zmluvy o kúpe motorového vozidla? Zmení sa výklad, ak porušenie sprevádza klamanie schvaľovacích orgánov a koncových zákazníkov o tom, že sú splnené všetky podmienky pre schválenie, a porušenie a klamanie sa uskutočňuje na účely zníženia nákladov a zvyšovania zisku prostredníctvom vysokého objemu predaja pri súčasnom zabezpečení konkurenčnej výhody na úkor nič netušiacich zákazníkov?

         (1)  EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (nariadenie o typovom schvaľovaní ES vozidiel) z 3. februára 2011 (BGBl. I s. 126), ktoré bolo naposledy zmenené článkom 7 nariadenia z 23. marca 2017 (BGBl. I s. 522).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (Ú. v. EÚ L 263, 2007, s. 1).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 z 20. júna 2007 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel so zreteľom na emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 5 a Euro 6) a o prístupe k informáciám o opravách a údržbe vozidiel (Ú. v. EÚ L 171, 2007, s. 1).


title: Vec C-686/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) 18. septembra 2019 – SIA „Soho Group“/Patērētāju tiesību aizsardzības centrs

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/32

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) 18. septembra 2019 – SIA „Soho Group“/Patērētāju tiesību aizsardzības centrs
      (Vec C-686/19)
      (2019/C 399/37)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa v konaní na prvom stupni a navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: SIA „Soho Group“

         Odporca v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Patērētāju tiesību aizsardzības centrs

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je pojem „celkové náklady spotrebiteľa spojené s úverom“, ktorý je vymedzený v článku 3 písm. g) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (1), autonómnym pojmom práva Európskej únie?

                  2.

                  Sú náklady na predĺženie splatnosti úveru zahrnuté do pojmu „celkové náklady spotrebiteľa spojené s úverom“ vymedzeného v článku 3 písm. g) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS, v situácii, o akú ide v prejednávanej veci, kedy sú dojednania o predĺžení splatnosti úveru súčasťou ustanovení a podmienok zmluvy dohodnutých medzi dlžníkom a veriteľom?

         (1)  Ú. v. EÚ L 133, 2008, s. 166.


title: Vec C-687/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal cour d’appel de Mons (Belgicko) 18. septembra 2019 – Ryanair Ltd/PJ

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/33

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal cour d’appel de Mons (Belgicko) 18. septembra 2019 – Ryanair Ltd/PJ
      (Vec C-687/19)
      (2019/C 399/38)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour d’appel de Mons

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka, žalovaná v pôvodnom konaní: Ryanair Ltd

         Odporkyňa, žalobkyňa v pôvodnom konaní: PJ

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 2.2. nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 889/2002 z 13. mája 2002, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 2027/97 o zodpovednosti leteckého dopravcu v prípade nehôd (1), a teda aj článok 17.1. Montrealského dohovoru z 28. mája 1999 o zjednotení niektorých pravidiel pre medzinárodnú leteckú dopravu, vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby v prípade ujmy psychickej povahy, akou je napríklad posttraumatická stresová porucha, vznikol na základe týchto ustanovení nárok na náhradu škody?

         (1)  Ú. v. EÚ L 140, 2002, s. 2.


title: Vec C-710/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko) 25. septembra 2019 – G.M.A./État belge

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/33

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko) 25. septembra 2019 – G.M.A./État belge
      (Vec C-710/19)
      (2019/C 399/39)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: G.M.A.

         Žalovaný: État belge

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 45 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že hostiteľský členský štát má povinnosť po prvé poskytnúť primeranú lehotu uchádzačovi o zamestnanie s cieľom umožniť mu, aby sa oboznámil s ponukami zamestnania, ktoré mu môžu vyhovovať, a prijať opatrenia potrebné nato, aby bol prijatý do zamestnania, po druhé pripustiť, že lehota na hľadanie zamestnania nemôže byť v žiadnom prípade kratšia ako šesť mesiacov, a po tretie povoliť prítomnosť uchádzača o zamestnanie na svojom území počas celého obdobia trvania tejto lehoty bez toho, aby sa od neho požadovalo, aby predložil dôkaz o skutočnej príležitosti byť prijatý do zamestnania?

                  2.

                  Majú sa články 15 a 31 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov (1) a články 41 a 47 Charty základných práv Európskej únie, ako aj všeobecné zásady prednosti práva Európskej únie a potrebného účinku smernice vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že vnútroštátne súdne orgány hostiteľského členského štátu majú povinnosť v rámci skúmania návrhu na zrušenie, podaného proti rozhodnutiu, ktoré odmieta uznať právo občana Únie na pobyt na viac ako tri mesiace, zohľadniť nové prvky, ku ktorým došlo po vydaní rozhodnutia vnútroštátnymi orgánmi, keď môžu tieto prvky spôsobiť takú zmenu situácie dotknutej osoby, ktorá by už neumožňovala obmedzenie práv na pobyt tejto osoby v hostiteľskom členskom štáte?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).


title: Vec C-743/19: Žaloba podaná 9. októbra 2019 – Európsky parlament/Rada Európskej únie

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/35

      Žaloba podaná 9. októbra 2019 – Európsky parlament/Rada Európskej únie
      (Vec C-743/19)
      (2019/C 399/41)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: Európsky parlament (v zastúpení: L. Visaggio, I. Anagnostopoulou, C. Biz, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy žalobcu

                  —

                  zrušiť rozhodnutie (EÚ) 2019/1199 z 13. júna 2019 (1),

                  —

                  uložiť žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvým žalobným dôvodom Parlament namieta nedostatok právomoci autora napadnutého rozhodnutia, či už ide o Radu alebo všetky členské štáty, na určenie sídla Európskeho úradu práce (ďalej len „EOP“). Parlament sa totiž domnieva, že článok 341 ZFEÚ nepredstavuje vhodný právny základ na určenie sídla orgánov Únie, ako sú decentralizované agentúry. V tomto prípade bol EOP zriadený normotvorcom Únie prostredníctvom nariadenia (EÚ) 2019/1149 (2), ktoré bolo prijaté na základe článkov 46 a 48 ZFEÚ na základe riadneho legislatívneho postupu. Parlament tvrdí, že článok 341 ZFEÚ neoprávňuje vyňať z právomoci normotvorcu EÚ, ktorý založil EOP, právomoc rozhodovať o umiestnení jeho sídla a priznať túto právomoc členským štátom, a preto toto ustanovenie nemôže platne slúžiť ako právny základ napadnutého rozhodnutia.
      Druhým žalobným dôvodom, uvádzaným subsidiárne pre prípad, že by Súdny dvor rozhodol, že článok 5 ods. 341 ZFEÚ predstavuje vhodný právny základ na prijatie napadnutého rozhodnutia, Parlament namieta absolútny nedostatok odôvodnenia uvedeného rozhodnutia. Parlament sa domnieva, že na napadnuté rozhodnutia sa ako na právny akt Únie vzťahuje povinnosť odôvodnenia podľa článku 296 druhého odseku ZFEÚ, ktorá však nebola žiadnym spôsobom naplnená, pretože vôbec neboli uvedené dôvody, prečo bolo mesto Bratislava vybrané ako miesto sídla EOP.

         (1)  Rozhodnutie prijaté vzájomnou dohodou medzi zástupcami vlád členských štátov (EÚ) 2019/1199 z 13. júna 2019 o umiestnení sídla Európskeho orgánu práce (Ú. v. EÚ L 189, 2019, s. 68).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1149 z 20. júna 2019, ktorým sa zriaďuje Európsky orgán práce a ktorým sa menia nariadenia (ES) č. 883/2004, (EÚ) č. 492/2011 a (EÚ) 2016/589 a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (EÚ) 2016/344 (Ú. v. EÚ L 186, 2019, s. 21).


title: Vec C-744/19: Žaloba podaná 10. októbra 2019 – Európska komisia/Talianska republika

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/36

      Žaloba podaná 10. októbra 2019 – Európska komisia/Talianska republika
      (Vec C-744/19)
      (2019/C 399/42)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Tricot, G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Talianska republika

         Návrhy žalobkyne

      Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor

                  1.

                  určil, že

                              —

                              tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 2013/59/Euratom z 5. decembra 2013, ktorou sa stanovujú základné bezpečnostné normy ochrany pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia, a ktorou sa zrušujú smernice 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom a 2003/122/Euratom (1),

                              —

                              a neoznámila Komisii ustanovenia tohto druhu,

                              —

                              si Talianska republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 106 tejto smernice;

                  2.

                  uložil Talianskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Jediným žalobným dôvodom Komisia tvrdí, že Talianska republika tým, že neprijala alebo neoznámila Komisii zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na úplné dosiahnutie súladu so smernicou 2013/59, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 106 smernice.

         (1)  Ú. v. EÚ L 13, 2014, s. 1.


title: spojené veci T-119/07 a T-207/07: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. septembra 2019 – Taliansko a Eurallumina/Komisia („Štátna pomoc – Smernica 2003/96/ES – Spotrebné dane z minerálnych olejov – Minerálne oleje používané ako palivo pri výrobe oxidu hlinitého – Oslobodenie od spotrebnej dane – Selektívna povaha – Usmernenia o regionálnej štátnej pomoci – Rámec Spoločenstva pre štátnu pomoc na ochranu životného prostredia z roku 2001 – Legitímna dôvera – Prezumpcia zákonnosti aktov inštitúcií – Zásada riadnej správy vecí verejných – Povinnosť odôvodnenia – Rozpor v odôvodnení“)

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/37

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. septembra 2019 – Taliansko a Eurallumina/Komisia
      (spojené veci T-119/07 a T-207/07) (1)

      („Štátna pomoc - Smernica 2003/96/ES - Spotrebné dane z minerálnych olejov - Minerálne oleje používané ako palivo pri výrobe oxidu hlinitého - Oslobodenie od spotrebnej dane - Selektívna povaha - Usmernenia o regionálnej štátnej pomoci - Rámec Spoločenstva pre štátnu pomoc na ochranu životného prostredia z roku 2001 - Legitímna dôvera - Prezumpcia zákonnosti aktov inštitúcií - Zásada riadnej správy vecí verejných - Povinnosť odôvodnenia - Rozpor v odôvodnení“)
      (2019/C 399/43)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa vo veci T-119/07: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci G. Aiello a P. Garofoli, avvocati dello Stato)

         Žalobkyňa vo veci T-207/07: Eurallumina SpA (Portoscuso, Taliansko) (v zastúpení: pôvodne L. Martin Alegi, R. Denton a E. Cormack, neskôr L. Martin Alegi, R. Denton, A. Stratakis a L. Philippou, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: vo veci T-119/07, V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte a K. Walkerová, splnomocnení zástupcovia, a vo veci T-207/07, pôvodne V. Di Bucci, N.Khan, G. Conte a K. Walkerová, neskôr N. Khan a V. Bottka, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrhy podané na základe článku 263 ZFEÚ na úplné alebo čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2007/375/ES zo 7. februára 2007 o oslobodení od spotrebnej dane z minerálnych olejov používaných ako palivo pri výrobe oxidu hlinitého v Gardanne, v regióne Shannon a na Sardínii, ktoré uplatňujú Francúzsko, Írsko a Taliansko v uvedenom poradí [C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)] (Ú. v. EÚ L 147, 2007, s. 29) v rozsahu, v akom sa týmto rozhodnutím konštatuje existencia štátnej pomoci poskytnutej Talianskou republikou od 1. januára 2004 na základe oslobodenia od spotrebnej dne z minerálnych olejov používaných ako palivo pri výrobe oxidu hlinitého na Sardínii (Taliansko) a nariaďuje vrátenie uvedenej pomoci alebo zrušenie či pozastavenie jej vyplácania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania vo veci T-119/07.

                  3.

                  Eurallumina SpA je povinná nahradiť trovy konania vo veci T-207/07.

         (1)  Ú. v. EÚ C 129, 9.6.2007.


title: Vec C-701/19 P: Odvolanie podané 20. septembra 2019: Pilatus Bank plc proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 10. júla 2019 vo veci T-687/18, Pilatus Bank/Európska centrálna banka (ECB)

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/17

      Odvolanie podané 20. septembra 2019: Pilatus Bank plc proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 10. júla 2019 vo veci T-687/18, Pilatus Bank/Európska centrálna banka (ECB)
      (Vec C-701/19 P)
      (2019/C 406/24)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Pilatus Bank plc (v zastúpení: O.H. Behrends, M. Kirchner, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastník konania: Európska centrálna banka (ECB)

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnuté uznesenie Všeobecného súdu,

                  —

                  rozhodol, že žaloba o neplatnosť je prípustná,

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o žalobe o neplatnosť, a

                  —

                  uložil ECB povinnosť nahradiť trovy konania odvolateľky a trovy tohto odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka predkladá nasledujúce odvolacie dôvody.
      Prvý odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd skreslil maltské právo, keď dospel k záveru, že všetky právomoci odvolateľky a jej predstavenstva boli prevedené na oprávnenú osobu.
      Druhý odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté uznesenie porušuje právo na účinný prostriedok nápravy zakotvené v práve Únie.
      Tretí odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že sporné rozhodnutie bolo len prípravným opatrením.
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd skreslil obsah sporného rozhodnutia a vo všeobecnosti aj skutkové okolnosti veci.
      Piaty odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté uznesenie nemôže byť potvrdené na základe tvrdenia uvedeného subsidiárne, podľa ktorého bola možná konzultácia oprávnenej osoby s členmi predstavenstva.
      Šiesty odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté uznesenie nemôže byť potvrdené na základe tvrdenia uvedeného subsidiárne, podľa ktorého bol do veci zapojený advokát.
      Siedmy odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté uznesenie nemôže byť potvrdené na základe tvrdenia uvedeného subsidiárne, podľa ktorého sa sporné rozhodnutie nachádzalo len v e-maile.
      Ôsmy odvolací dôvod je založený na tom, že žaloba sa nestala bezpredmetnou.


title: Vec C-143/19 P: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 12. decembra 2019 – Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (Odvolanie – Ochranná známka Európskej únie – Nariadenie (ES) č. 207/2009 – Články 15 a 66 – Riadne používanie kolektívnej ochrannej známky Európskej únie – Ochranná známka týkajúca sa systému zberu a následného využívania obalového odpadu – Umiestnenie na obaloch výrobkov, pre ktoré bola ochranná známka zapísaná)

text:
               17.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 54/11

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 12. decembra 2019 – Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
      (Vec C-143/19 P) (1)

      (Odvolanie - Ochranná známka Európskej únie - Nariadenie (ES) č. 207/2009 - Články 15 a 66 - Riadne používanie kolektívnej ochrannej známky Európskej únie - Ochranná známka týkajúca sa systému zberu a následného využívania obalového odpadu - Umiestnenie na obaloch výrobkov, pre ktoré bola ochranná známka zapísaná)
      (2020/C 54/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland GmbH (v zastúpení: P. Goldenbaum, Rechtsanwältin)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Hanf, splnomocnený zástupca)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 12. septembra 2018, Der Grüne Punkt/EUIPO – Halston Properties (Zobrazenie kruhu s dvoma šípkam) (T-253/17, EU:T:2018:909), sa zrušuje.

                  2.

                  Rozhodnutie piateho odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 20. februára 2017 (vec R 1357/2015-5) sa zrušuje.

                  3.

                  Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH, tak v rámci tohto odvolacieho konania, ako aj v prvostupňovom konaní.

         (1)  Ú. v. EÚ C 220, 1.7.2019.


title: Vec C-523/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 19. decembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional – Španielsko) – Engie Cartagena S.L./Ministerio para la Transición Ecológica, predtým Ministerio de Industria, Energía y Turismo (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Vnútorný trh s elektrickou energiou – Spoločné pravidlá – Smernica 2003/54/ES – Článok 3 ods. 2 – Smernica 2009/72/ES – Článok 3 ods. 2 – Povinnosti služby vo verejnom záujme – Pojem – Vnútroštátna právna úprava – Financovanie programov energetickej účinnosti – Určenie výrobcov elektrickej energie – Povinný príspevok)

text:
               24.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/12

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 19. decembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional – Španielsko) – Engie Cartagena S.L./Ministerio para la Transición Ecológica, predtým Ministerio de Industria, Energía y Turismo
      (Vec C-523/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Vnútorný trh s elektrickou energiou - Spoločné pravidlá - Smernica 2003/54/ES - Článok 3 ods. 2 - Smernica 2009/72/ES - Článok 3 ods. 2 - Povinnosti služby vo verejnom záujme - Pojem - Vnútroštátna právna úprava - Financovanie programov energetickej účinnosti - Určenie výrobcov elektrickej energie - Povinný príspevok)
      (2020/C 61/13)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Audiencia Nacional

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Engie Cartagena S.L.

         Žalovaný: Ministerio para la Transición Ecológica, predtým Ministerio de Industria, Energía y Turismo

         za účasti: Endesa Generación SA, EDP España SAU, Bizkaia Energía, SL, Iberdrola Generación SAU, Tarragona Power SL, Bahia de Bizkaia Electricidad SL, Viesgo Generación SL

         Výrok rozsudku

      Článok 3 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES, sa má vykladať v tom zmysle, že finančný príspevok uložený niektorým podnikom vyrábajúcim elektrickú energiu na účely financovania plánov úspor a energetickej účinnosti spravovaných verejným orgánom nepredstavuje povinnosť služby vo verejnom záujme, na ktorú sa toto ustanovenie vzťahuje.

         (1)  Ú. v. EÚ C 408, 12.11.2018.


title: Vec C-105/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail de Nivelles (Belgicko) 27. februára 2020 – UF/Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

text:
               25.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/5

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail de Nivelles (Belgicko) 27. februára 2020 – UF/Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)
      (Vec C-105/20)
      (2020/C 175/05)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal du travail de Nivelles

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: UF

         Žalovaný: Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Porušuje arrêté royal du 20 juillet 1971 instituant une assurance indemnités et une assurance maternité en faveur des travailleurs indépendants et des conjoints aidants (kráľovské nariadenie z 20. júla 1971, ktorým sa zavádza poistenie dávok a poistenie v materstve pre samostatne zárobkovo činné osoby a vypomáhajúcich manželov) články 21 a 23 Charty základných práv, smernicu Rady 92/85/EHS z 19. októbra 1992 o zavedení opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci tehotných pracovníčok a pracovníčok krátko po pôrode alebo dojčiacich pracovníčok (1), smernicu Parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (prepracované znenie) (2), smernicu 86/613/EHS z 11. decembra 1986 o uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby vrátane činnosti v poľnohospodárstve a o ochrane samostatne zárobkovo činných žien počas tehotenstva a materstva (3) a rámcovú dohodu o práci na kratší pracovný čas, ktorá sa vykonáva smernicou Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997 o práci na kratší pracovný čas (4), v rozsahu, v akom nestanovuje primeranú dávku pre doplnkovo samostatne zárobkovo činnú ženu pracujúcu na kratší pracovný úväzok, ktorá však platí poistné ako primárne samostatne zárobkovo činná osoba, zatiaľ čo primárne samostatne zárobkovo činná žena pracujúca na kratší úväzok poberá celú sumu dávky v materstve?

                  2.

                  Porušuje arrêté royal du 20 juillet 1971 instituant une assurance indemnités et une assurance maternité en faveur des travailleurs indépendants et des conjoints aidants (kráľovské nariadenie z 20. júla 1971, ktorým sa zavádza poistenie dávok a poistenie v materstve pre samostatne zárobkovo činné osoby a vypomáhajúcich manželov) články 21 a 23 Charty základných práv, smernicu Rady 92/85/EHS z 19. októbra 1992 o zavedení opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci tehotných pracovníčok a pracovníčok krátko po pôrode alebo dojčiacich pracovníčok, smernicu Parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (prepracované znenie), smernicu 86/613/EHS z 11. decembra 1986 o uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby vrátane činnosti v poľnohospodárstve a o ochrane samostatne zárobkovo činných žien počas tehotenstva a materstva a rámcovú dohodu o práci na kratší pracovný čas, ktorá sa vykonáva smernicou Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997 o práci na kratší pracovný čas, v rozsahu, v akom v rámci materskej dovolenky nestanovuje primeranú dávku pre pracovníčku, ktorá v rozsahu plného pracovného úväzku kombinuje závislú činnosť a samostatnú zárobkovú činnosť, zatiaľ čo samostatne zárobkovo činná žena pracujúca na plný pracovný úväzok poberá celú sumu dávky v materstve?

         (1)  Ú. v. ES L 348, 1992, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 110.

         (2)  Ú. v. EÚ L 204, 2006, s. 23.

         (3)  Ú. v. ES L 359, 1986, s. 56; Mim. vyd. 05/001, s. 330.

         (4)  Smernica Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997 týkajúca sa rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEP a ETUC (Ú. v. ES L 14, 1998, s. 9; Mim. vyd. 05/003, s. 267).


title: Vec T-81/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 2. apríla 2020 – Barata/Parlament („Verejná služba – Úradníci – Povýšenie – Certifikačný postup – Povyšovanie za rok 2016 – Vylúčenie z konečného zoznamu úradníkov, ktorým bolo povolené zúčastniť sa na programe školení – Článok 45a služobného poriadku – Povinnosť odôvodnenia – Zjavne nesprávne posúdenie – Rovnosť zaobchádzania – Právo na obhajobu“)

text:
               25.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/13

      Rozsudok Všeobecného súdu z 2. apríla 2020 – Barata/Parlament
      (Vec T-81/18) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Povýšenie - Certifikačný postup - Povyšovanie za rok 2016 - Vylúčenie z konečného zoznamu úradníkov, ktorým bolo povolené zúčastniť sa na programe školení - Článok 45a služobného poriadku - Povinnosť odôvodnenia - Zjavne nesprávne posúdenie - Rovnosť zaobchádzania - Právo na obhajobu“)
      (2020/C 175/14)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: João Miguel Barata (Evere, Belgicko) (v zastúpení: G. Pandey, D. Rovetta a V. Villante, avocats)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: J. Steele a I. Terwinghe, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na zrušenie po prvé rozhodnutia z 30. októbra 2017, ktorým Parlament zamietol sťažnosť žalobcu, po druhé listu z 20. marca 2017, ktorý obsahuje stanovisko spoločného výboru pre certifikačný postup, ktorým bolo menovaciemu orgánu odporučené, aby zamietol žiadosť žalobcu, po tretie listu zo 14. februára 2017, ktorým mu boli oznámené jeho výsledky a bol informovaný, že návrh zoznamu siedmich úradníkov, ktorí boli vybratí, aby sa zúčastnili na programe školení, bol vypracovaný, po štvrté listu z 8. decembra 2016, ktorým bol žalobca informovaný o svojich výsledkoch na záver prvej etapy certifikačného postupu za rok 2016, po piate listu z 21. decembra 2016, ktorým bol žalobca informovaný o spôsobe vybavenia jeho žiadosti o preskúmanie, a po šieste oznámenia o internom výberovom konaní 2016/014 zo 7. októbra 2016, ktoré bolo oznámené zamestnancom 20. októbra 2016, ako aj celého návrhu zoznamu úradníkov, ktorým bolo umožnené zúčastniť sa na programe školení, ktorý bol jeho dôsledkom

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  João Miguel Barata je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 142, 23.4.2018.


title: Vec T-150/20: Žaloba podaná 24. marca 2020 – Tartu Agro/Komisia

text:
               25.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/30

      Žaloba podaná 24. marca 2020 – Tartu Agro/Komisia
      (Vec T-150/20)
      (2020/C 175/41)
      Jazyk konania: estónčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: AS Tartu Agro (v zastúpení: T. Järviste, T. Kaurov, M. Peetsalu a M. A. R. Valberg, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú,

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 24. januára 2020 o štátnej pomoci SA.39182 (2017/C), ktoré sa týka poskytnutia údajnej protiprávnej pomoci v prospech spoločnosti Tartu Agro,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza osem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Žaloba je prípustná.

                              —

                              Žaloba je prípustná, pretože žalobkyňa je podľa napadnutého rozhodnutia údajným príjemcom pomoci. Z tohto dôvodu je týmto rozhodnutím priamo a osobne dotknutá.

                  2.

                  Komisia porušila zásadné hmotnoprávne a formálne ustanovenia tým, že na základe verejného obstarávania posudzovala, či sa transakcia uskutočnila za trhových podmienok, neuniesla dôkazné bremeno a nesprávne vyložila skutkový stav.

                              —

                              Komisia mala vziať do úvahy časový kontext uzavretia zmluvy o prenájme, v tom čase aktuálne ekonomické úvahy a v tom čase platné interpretačné štandardy.

                              —

                              Komisia dospela k nesprávnemu záveru, že verejné obstarávanie nespĺňalo požiadavky zaručené trhovými podmienkami, pretože podmienky verejného obstarávania by v celku umožňovali maximalizovať zisk štátu.

                  3.

                  Komisia porušila zásadné hmotnoprávne a formálne ustanovenia tým, že preskúmala, či nájomné dohodnuté v zmluve o prenájme zodpovedá trhovým podmienkam, pri posudzovaní existencie štátnej pomoci porušila pravidlá o dôkaznom bremene a nesprávne vyložila skutkový stav.

                              —

                              Komisia konštatovala štátnu pomoc na základe irelevantných a nesprávnych údajov. Mala konštatovať, že investície do zlepšenia kvality pôdy, náklady na udržanie kvality pôdy a zlepšenie kvality zeme patria v celom rozsahu do prenájmu.

                              —

                              Komisia nesprávne opomenula okolnosť, že ekonomická výhody vyplývajúca údajne zo zmluvy o prenájme v každom prípade zaniká privatizáciou, ako aj zlúčením podielov žalobkyne a vlastníkov najneskôr v roku 2002.

                  4.

                  Komisia pri stanovení výšky výhody porušila zásadné právne ustanovenia a nesprávne posúdila skutočnosti.

                              —

                              Komisia pri preskúmaní nesprávne použila aritmetické prostriedky a štatistické nájomné, ako aj porušila povinnosť odôvodnenia.

                  5.

                  Komisia porušila zásadné právne ustanovenia a nesprávne posúdila skutočnosti tým, že skutkový stav považovala za novú pomoc.

                              —

                              Každá údajne poskytnutá pomoc bola poskytnutá pred pristúpením Estónska k Únii a v čase pristúpenia už bola ukončená, zatiaľ čo bol podnik v roku 2001 privatizovaný a v roku 2002 boli zlúčené podiely žalobkyne a vlastníkov.

                  6.

                  Komisia porušila zásadné právne ustanovenia a nesprávne posúdila skutočnosti tým, že pomoc iba čiastočne považovala za bezpredmetnú.

                              —

                              Komisia mala dospieť k záveru, že štátna pomoc, ktorá údajne vyplýva zo zmluvy o prenájme, bola ukončená najneskôr v rámci zlúčenia podielov žalobkyne a vlastníkov v roku 2002, a preto je bezpredmetná v celom rozsahu.

                  7.

                  Komisia porušila právne ustanovenia tým, že Estónskej republike v rozpore so zásadami ochrany legitímnej dôvery a právnej istoty uložila povinnosť vymáhať pomoc poskytnutú spoločnosti Tartu Agro.

                              —

                              Existujú osobitné okolnosti, z ktorých vyplýva, že vymáhanie by bolo voči žalobkyni mimoriadne nespravodlivé, keďže žalobkyňa nemusela rozpoznať existenciu štátnej pomoci.

                  8.

                  Komisia porušila zásadné právne ustanovenia a nesprávne posúdila skutočnosti tým, že pomoc považovala za nezlučiteľnú s vnútorným trhom.

                              —

                              Hoci zúčastnené osoby vecne zdôvodnili, ako zmluva o prenájme prispela k podpore hospodárskeho vývoja, Komisia sa v tejto súvislosti nevyjadrila.


title: Vec T-175/20: Žaloba podaná 31. marca 2020 – Laboratorios Ern/EUIPO – Sanolie (SANOLIE)

text:
               25.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/35

      Žaloba podaná 31. marca 2020 – Laboratorios Ern/EUIPO – Sanolie (SANOLIE)
      (Vec T-175/20)
      (2020/C 175/46)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: R. Guerras Mazón, abogado)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Sanolie (Istanbul, Turecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie SANOLIE – prihláška č. 17 042 292

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 22. januára 2020 vo veci R 2405/2018-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom povoľuje prihlasované výrobky: „Telové krémy, pleťové krémy, telové oleje, pleťové oleje, oleje na kozmetické použitie“ zaradené do triedy 3.

                  —

                  zamietol prihlášku ochrannej známky Európskej únie č. 17 042 292 „SANOLIE“ so zreteľom na uvedené „Telové krémy, pleťové krémy, telové oleje, pleťové oleje, oleje na kozmetické použitie“ zaradené do triedy 3.

                  —

                  uložil EUIPO, a v prípade jeho vstupu do konania, aj vedľajšiemu účastníkovi konania, povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

      porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec C-175/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) 14. apríla 2020 – SIA „SS“/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               6.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 222/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) 14. apríla 2020 – SIA „SS“/Valsts ieņēmumu dienests
      (Vec C-175/20)
      (2020/C 222/21)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administratīvā apgabaltiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa a odvolateľka: SIA „SS“

         Žalovaná a odporkyňa v odvolacom konaní: Valsts ieņēmumu dienests

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa požiadavky stanovené vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov (1) vykladať v tom zmysle, že žiadosť o informácie vydaná daňovou správou, o akú ide v prejednávanej veci, ktorou sa žiada o poskytnutie informácií, ktoré obsahujú značné množstvo osobných údajov, musí spĺňať požiadavky stanovené vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov (najmä v jeho článku 5 ods. 1)?

                  2.

                  Majú sa požiadavky stanovené vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov vykladať v tom zmysle, že daňová správa sa môže odchýliť od článku 5 ods. 1 uvedeného nariadenia, aj keď právna úprava platná v Lotyšskej republike nepriznáva daňovej správe takú právomoc?

                  3.

                  Možno sa pri výklade požiadaviek stanovených vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov domnievať, že existuje legitímny cieľ, ktorý odôvodňuje povinnosť uloženú prostredníctvom žiadosti o informácie, o akú ide v prejednávanej veci, poskytovať všetky vyžiadané údaje v neobmedzenom množstve a na neobmedzenú dobu, pričom nie je stanovený termín, do ktorého sa má uvedená žiadosť o informácie plniť?

                  4.

                  Možno sa pri výklade požiadaviek stanovených vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov domnievať, že existuje legitímny cieľ, ktorý odôvodňuje povinnosť uloženú prostredníctvom žiadosti o informácie, o akú ide v prejednávanej veci, poskytovať všetky vyžiadané údaje, aj keď v žiadosti o informácie nie je uvedený (alebo je neúplne uvedený) účel poskytovania týchto informácií?

                  5.

                  Možno sa pri výklade požiadaviek stanovených vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov domnievať, že existuje legitímny cieľ, ktorý odôvodňuje povinnosť uloženú prostredníctvom žiadosti o informácie, o akú ide v prejednávanej veci, poskytovať všetky vyžiadané údaje, aj keď v praxi sa to týka úplne všetkých dotknutých osôb, ktoré uverejnili inzeráty v časti portálu nazvanej „Osobné autá“?

                  6.

                  Aké kritériá sa majú uplatniť pri overovaní, či daňová správa, ktorá vystupuje ako prevádzkovateľ, náležite zaručuje, aby spracúvanie údajov (a to aj vrátane získavania informácií) bolo v súlade s požiadavkami stanovenými vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov?

                  7.

                  Aké kritériá sa majú uplatniť pri overovaní, či žiadosť o informácie, o akú ide v prejednávanej veci, je náležite odôvodnená a má príležitostný charakter?

                  8.

                  Aké kritériá sa majú uplatniť pri overovaní, či sa spracúvanie osobných údajov vykonáva v nevyhnutnom rozsahu a spôsobom, ktorý je zlučiteľný s požiadavkami stanovenými vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov?

                  9.

                  Aké kritériá sa majú uplatniť pri overovaní, či daňová správa, ktorá vystupuje ako prevádzkovateľ, zaručuje súlad spracúvania údajov s požiadavkami stanovenými v článku 5 ods. 1 všeobecného nariadenia o ochrane údajov (proaktívna zodpovednosť)?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1).


title: Vec T-217/20: Žaloba podaná 16. apríla 2020 – Helénska republika/Európska komisia

text:
               6.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 222/26

      Žaloba podaná 16. apríla 2020 – Helénska republika/Európska komisia
      (Vec T-217/20)
      (2020/C 222/29)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Helénska republika (v zastúpení: E. Tsaousi, A. Vasilopoulou a E. Krompa)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie (1) v rozsahu, v akom vylučuje z financovania Európskej únie určité výdavky Helénskej republiky v celkovej hrubej sume 9 657 608,85 eura, t. j. celkovú čistú sumu 9 590 402,53 eura, ktoré boli vykonané a vyhlásené v rámci EPFRV v súvislosti s opatreniami 123A, 125A, 321 a 322 programu rozvoja vidieka na obdobie rokov 2007-2013 a opatreniami 4.2, 4.3, 7.2 a 7.4 programu rozvoja vidieka na obdobie rokov 2014-2020, na finančné roky 2011 až 2018, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania Helénskej republiky.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tom, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté na základe nesprávneho výkladu a uplatňovania článku 34 ods. 7 vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 908/2014 (2) z dôvodu, že finančné opravy sú nezákonné, pretože Komisia prekročila hranice svojej voľnej úvahy a vychádza z nedostatku odôvodnenia.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na neexistencii právneho základu na uloženie opravy výdavkov, ktoré vznikli viac ako 24 mesiacov pred oznámením/zaslaním prvých zistení, na porušení článku 52 ods. 4 nariadenia (EÚ) č. 1306/2013 (3) a na skutočnosti, že Komisia prekročila svoju právomoc ratione temporis, keď uložila sporné finančné opravy.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod, ktorý sa osobitne týka opravy uloženej v súvislosti s opatreniami 125A a 123A, založený na porušení zásad ne bis in idem, právnej istoty, riadnej správy vecí verejných, legitímnej dôvery členských štátov a proporcionality.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod, ktorý sa osobitne týka opravy opatrenia 125A a ktorý je založený na porušení článku 43 ods. 2 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 65/2011 (4), článku 43 nariadenia (ES) č. 1974/2006 a ustanovení národného programu rozvoja vidieka, ktorý Komisia schválila na obdobie rokov 2007-2013, na nedostatku odôvodnenia týkajúceho sa právneho základu opravy, ako aj neexistencii právneho základu a odôvodnenia a vecnej chyby v súvislosti s uloženou fixnou finančnou opravou a jej sadzbou (10 %).

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod týkajúci sa osobitne opravy opatrenia 125A, založený na tom, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore s článkom 52 nariadenia (EÚ) č. 1306/2013, s článkom 34 nariadenia (EÚ) č. 908/2014 a usmerneniami C(2015)3675 z 8. júna 2015, právom byť vypočutý vopred a právom na obhajobu, ako aj zásadami legitímnej dôvery a proporcionality. Tvrdí sa tiež, že odôvodnenie rozhodnutia je nedostatočné a že je založené na vecnej chybe.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod, ktorý sa osobitne týka opravy uloženej v súvislosti s opatreniami 321 a 322, založený na porušení článku 24 ods. 2 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 65/2011 a usmernení C(2015)3675 z 8. júna 2015, na vecnej chybe, nesprávnom odôvodnení a porušení zásady proporcionality.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod týkajúci sa osobitne opravy opatrenia 123A, ktorý je založený na tom, že predmetná oprava bola uložená v rozpore s článkom 24 ods. 1 a 2 nariadenia (EÚ) č. 65/2011 a článkom 34 nariadenia (EÚ) č. 908/2014 v dôsledku vecnej chyby a na základe nedostatku odôvodnenia. Rovnako sa uvádza údajné porušenie práva byť vypočutý a práva na obhajobu Helénskej republiky a zásady proporcionality.

         (1)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2020/201 z 12. februára 2020, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) [oznámené pod číslom C(2020) 541] (Ú. v. EÚ L 42, 2020, s. 17).

         (2)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 908/2014 zo 6. augusta 2014, ktorým sa stanovujú pravidlá uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 vzhľadom na platobné agentúry a ostatné orgány, finančné hospodárenie, schvaľovanie účtovných závierok, pravidlá kontroly, zábezpeky a transparentnosť (Ú. v. EÚ L 255, 2014, s. 59).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549).

         (4)  Nariadenie Komisie (EÚ) č. 65/2011 z 27. januára 2011, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005, pokiaľ ide o realizáciu kontrolných postupov a krížového plnenia pri opatreniach na podporu rozvoja vidieka (Ú. v. EÚ L 25, 2011, s. 8).


title: Vec T-267/20: Žaloba podaná 5. mája 2020 – Arbuzov/Rada

text:
               6.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 222/31

      Žaloba podaná 5. mája 2020 – Arbuzov/Rada
      (Vec T-267/20)
      (2020/C 222/34)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Žalobca: Sergej Arbuzov (Kyjev, Ukrajina) (v zastúpení: M. Mleziva, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2020/373 z 5. marca 2020, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (1), a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2020/370 z 5. marca 2020, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (2), a to v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu,

                  —

                  rozhodol, že Rada Európskej únie bude znášať svoje vlastné trovy konania a nahradí trovy konania vynaložené žalobcom.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení práva na riadnu správu veci verejných

                              —

                              žalobca odôvodňuje svoju žalobu okrem iného tým, že Rada Európskej únie nepostupovala pri prijímaní rozhodnutia Rady (SZBP) 2019/354 zo 4. marca 2019 (3) s náležitou starostlivosťou, keďže sa pred prijatím napadnutého rozhodnutia nezaoberala tvrdeniami a dôkazmi, ktoré predložil žalobca a ktoré svedčia v jeho prospech, pričom vychádzala v zásade zo stručného zhrnutia Generálnej prokuratúry Ukrajiny a nepožadovala žiadne doplňujúce informácie o priebehu vyšetrovania na Ukrajine.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení vlastníckeho práva žalobcu

                              —

                              žalobca v tejto súvislosti tvrdí, že obmedzenia, ktoré sú voči nemu prijaté, sú neprimerané, nadbytočné a sú v rozpore so zárukami medzinárodnoprávnej ochrany vlastníckeho práva žalobcu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení základných práv žalobcu zaručených Dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd

                              —

                              žalobca v tejto súvislosti tvrdí, že tým, že boli voči nemu prijaté reštriktívne opatrenia, došlo k porušeniu jeho práva na spravodlivý proces, prezumpcie neviny, práva na obhajobu, ako aj ochrany súkromného vlastníctva.

         (1)  Ú. v. EÚ L 71, 2020, s. 10.

         (2)  Ú. v. EÚ L 71, 2020, s. 1.

         (3)  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/354 zo 4. marca 2019, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 64, 2019, s. 7).


title: Vec T-287/20: Žaloba podaná 15. mája 2020 – Eggy Food/EUIPO (EGGY FOOD)

text:
               6.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 222/38

      Žaloba podaná 15. mája 2020 – Eggy Food/EUIPO (EGGY FOOD)
      (Vec T-287/20)
      (2020/C 222/42)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Eggy Food GmbH & Co. KG (Osnabrück, Nemecko) (v zastúpení: J. Eberhardt a R. Böhm, Rechtsanwälte)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie EGGY FOOD – prihláška č. 1 795 2953

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 9. marca 2020 vo veci R 1316/2019-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  nariadil uverejnenie prihlášky ochrannej známky Európskej únie č. 1 795 2953,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec C-401/18: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 23. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský soud v Praze – Česká republika) – Herst s.r.o./Odvolací finanční ředitelství (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 2 ods. 1 písm. b) – Nadobudnutie tovaru v rámci Spoločenstva – Článok 20 – Nadobudnutie práva nakladať s tovarom ako vlastník – Reťazec transakcií nákupu a ďalšieho predaja tovaru s jedinou prepravou v rámci Spoločenstva – Možnosť prijať rozhodnutia, ktoré môžu mať vplyv na právny režim tovaru – Pripísanie prepravy – Preprava v režime podmienečného oslobodenia od spotrebnej dane – Časové účinky rozsudkov o výklade)

text:
               13.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 230/3

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 23. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský soud v Praze – Česká republika) – Herst s.r.o./Odvolací finanční ředitelství
      (Vec C-401/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 2 ods. 1 písm. b) - Nadobudnutie tovaru v rámci Spoločenstva - Článok 20 - Nadobudnutie práva nakladať s tovarom ako vlastník - Reťazec transakcií nákupu a ďalšieho predaja tovaru s jedinou prepravou v rámci Spoločenstva - Možnosť prijať rozhodnutia, ktoré môžu mať vplyv na právny režim tovaru - Pripísanie prepravy - Preprava v režime podmienečného oslobodenia od spotrebnej dane - Časové účinky rozsudkov o výklade)
      (2020/C 230/03)
      Jazyk konania: čeština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Krajský soud v Praze

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Herst s.r.o.

         Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

         Výrok rozsudku

      Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

                  1.

                  Článok 20 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že zdaniteľná osoba, ktorá uskutočňuje jedinú prepravu tovaru v rámci Spoločenstva v režime podmienečného oslobodenia od spotrebnej dane s úmyslom nadobudnúť tento tovar pre svoje vlastné podnikanie, hneď ako bude prepustený do voľného obehu v členskom štáte určenia, nadobúda právo nakladať s uvedeným tovarom ako vlastník v zmysle tohto ustanovenia, ak je splnená podmienka, že má možnosť prijímať rozhodnutia spôsobilé ovplyvniť právne postavenie toho istého tovaru, najmä rozhodnutie predať ho.
                  Okolnosť, že táto zdaniteľná osoba mala od počiatku v úmysle nadobudnúť tento tovar pre svoje vlastné podnikanie, hneď ako bude prepustený do voľného obehu v členskom štáte určenia, predstavuje okolnosť, ktorú musí vnútroštátny súd zohľadniť v rámci svojho celkového posúdenia všetkých osobitných okolností prejednávanej veci, o ktorej rozhoduje, aby určil, ktorému z po sebe nasledujúcich nadobudnutí sa musí pripísať uvedená preprava v rámci Spoločenstva.

                  2.

                  Právo Únie bráni tomu, aby vnútroštátny súd v prípade ustanovenia vnútroštátneho daňového práva, ktorým sa prebralo ustanovenie smernice 2006/112 a ktoré je možné vykladať viacerými spôsobmi, uplatnil na základe vnútroštátnej ústavnoprávnej zásady in dubio mitius výklad, ktorý je pre zdaniteľnú osobu najpriaznivejší, aj po tom, čo Súdny dvor rozhodne, že takýto výklad je nezlučiteľný s právom Únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 294, 20.08.2018.


title: Vec C-736/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 23. apríla 2020 – Gugler France/Alexander Gugler, Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (Odvolanie – Ochranná známka Európskej únie – Obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok GUGLER – Návrh na vyhlásenie neplatnosti predložený Gugler France SA – Hospodárska súvislosť medzi navrhovateľom neplatnosti a vlastníkom napadnutej ochrannej známky – Neexistencia pravdepodobnosti zámeny)

text:
               13.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 230/8

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 23. apríla 2020 – Gugler France/Alexander Gugler, Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
      (Vec C-736/18 P) (1)

      (Odvolanie - Ochranná známka Európskej únie - Obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok GUGLER - Návrh na vyhlásenie neplatnosti predložený Gugler France SA - Hospodárska súvislosť medzi navrhovateľom neplatnosti a vlastníkom napadnutej ochrannej známky - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny)
      (2020/C 230/09)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Gugler France (v zastúpení: S. Guerlain, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Alexander Gugler (v zastúpení: M.-C. Simon, Rechtsanwältin), Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Gugler France SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré v odvolacom konaní vznikli pánovi Alexandrovi Guglerovi a Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 25.3.2019.


title: Vec T-465/20: Žaloba podaná 22. júla 2020 – Ryanair/Komisia

text:
               31.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 287/46

      Žaloba podaná 22. júla 2020 – Ryanair/Komisia
      (Vec T-465/20)
      (2020/C 287/68)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Ryanair DAC (Swords, Írsko) (v zastúpení: E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating a I. Metaxas-Maranghidis, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie (EÚ) z 10. júna 2020 o štátnej pomoci SA.57369 (2020/N) COVID-19 – Portugal – Pomoc TAP (1); a,

                  —

                  zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.
                  Žalobkyňa takisto navrhla, aby sa o žalobe rozhodlo v zrýchlenom konaní podľa článku 23a Štatútu Súdneho dvora.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod, v ktorom tvrdí, že sporné rozhodnutie nepreukazuje, že pomoc patrí do vecnej pôsobnosti Usmernení o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu (R&R Guidelines). (2)

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod, v ktorom tvrdí, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod, v ktorom tvrdí, že rozhodnutie porušuje zásady zákazu diskriminácie, slobodného poskytovania služieb a slobody usadiť sa.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod, v ktorom tvrdí, že Komisia mala začať konanie vo veci formálneho zisťovania.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod, v ktorom tvrdí, že rozhodnutie porušilo povinnosť Komisie uviesť dôvody.

         (1)  Rozhodnutie Európskej komisie (EÚ) z 10. júna 2020 o štátnej pomoci SA.57369 (2020/N) COVID-19 – Portugal – Pomoc TAP (Ú. v. EÚ C 228, 2020, s. 1)

         (2)  Usmernenia o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu nefinančných podnikov v ťažkostiach (Ú. v. EÚ C 249, 2014, s. 1)


title: Vec C-137/18: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 6. februára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Dresden – Nemecko) – hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Slobodné poskytovanie služieb – Smernica 2006/123/ES – Právna úprava členského štátu, ktorá stanovuje minimálnu tarifu v prípade odmien inžinierov a architektov)

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/2

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 6. februára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Dresden – Nemecko) – hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
      (Vec C-137/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Slobodné poskytovanie služieb - Smernica 2006/123/ES - Právna úprava členského štátu, ktorá stanovuje minimálnu tarifu v prípade odmien inžinierov a architektov)
      (2020/C 313/02)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Dresden

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: hapeg dresden gmbh

         Žalovaná: Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG

         Výrok

      Článok 15 ods. 1, článok 15 ods. 2 písm. g) a článok 15 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej je zakázané dohodnúť si v zmluvách uzatvorených s architektmi alebo inžiniermi nižšie tarify ako sú minimálne sumy určené podľa honorárového poriadku pre architektov a inžinierov stanoveného touto právnou úpravou.

         (1)  Ú. v. EÚ C 268, 30.7.2018.


title: Vec C-647/18: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. januára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okrăžen săd – Vidin – Bulharsko) – Corporate Commercial Bank, v likvidácii/Elit Petrol AD (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Súdna spolupráca v občianskoprávnych veciach – Konkurzné konanie – Retroaktívna zmena podmienok pre vzájomné vyrovnanie náhrad s úverovou inštitúciou v konkurze – Právny štát – Zásada právnej istoty – Právo na účinný prostriedok nápravy)

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/3

      Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. januára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okrăžen săd – Vidin – Bulharsko) – Corporate Commercial Bank, v likvidácii/Elit Petrol AD
      (Vec C-647/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Súdna spolupráca v občianskoprávnych veciach - Konkurzné konanie - Retroaktívna zmena podmienok pre vzájomné vyrovnanie náhrad s úverovou inštitúciou v konkurze - Právny štát - Zásada právnej istoty - Právo na účinný prostriedok nápravy)
      (2020/C 313/04)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Okrăžen săd – Vidin

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Corporate Commercial Bank, v likvidácii

         Žalovaná: Elit Petrol AD

         Výrok

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okrăžen săd Vidin (Okresný súd Vidin, Bulharsko), rozhodnutím z 15. októbra 2018, je zjavne neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 455, 17.12.2018.


title: Vec C-522/18: Uznesenie Súdneho dvora (tretia komora) z 29. januára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy – Poľsko) – DŚ/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Zastavenie konania)

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/2

      Uznesenie Súdneho dvora (tretia komora) z 29. januára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy – Poľsko) – DŚ/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle
      (Vec C-522/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Zastavenie konania)
      (2020/C 313/03)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Najwyższy

         Účastníci konania

         Žalobca: DŚ

         Žalovaný: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle

         za účasti: Prokuratura Krajowa

         Výrok

      Konanie o návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý predložil Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko) rozhodnutím z 2. augusta 2018 vo veci C-522/18, sa zastavuje.

         (1)  Ú. v. EÚ C 427, 26.11.2018.


title: Vec C-11/19: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 6. februára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Azienda ULSS n. 6 Euganea/Pia Opera Croce Verde Padova (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Verejné zákazky – Smernica 2014/24/EÚ – Článok 10 písm. h) – Článok 12 ods. 4 – Osobitné vylúčenia pre zákazky na služby – Služby civilnej obrany, civilnej ochrany a prevencie nebezpečenstva – Neziskové organizácie alebo združenia – Služba bežnej a urgentnej zdravotníckej prepravy – Regionálna právna úprava, ktorá prednostne stanovuje využitie partnerstva medzi verejnými obstarávateľmi – Sloboda členských štátov, pokiaľ ide o výber spôsobu poskytovania služieb – Limity – Povinnosť odôvodnenia)

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/4

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 6. februára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Azienda ULSS n. 6 Euganea/Pia Opera Croce Verde Padova
      (Vec C-11/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Verejné zákazky - Smernica 2014/24/EÚ - Článok 10 písm. h) - Článok 12 ods. 4 - Osobitné vylúčenia pre zákazky na služby - Služby civilnej obrany, civilnej ochrany a prevencie nebezpečenstva - Neziskové organizácie alebo združenia - Služba bežnej a urgentnej zdravotníckej prepravy - Regionálna právna úprava, ktorá prednostne stanovuje využitie partnerstva medzi verejnými obstarávateľmi - Sloboda členských štátov, pokiaľ ide o výber spôsobu poskytovania služieb - Limity - Povinnosť odôvodnenia)
      (2020/C 313/05)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Azienda ULSS n. 6 Euganea

         Žalovaná: Pia Opera Croce Verde Padova

         za účasti: Azienda Ospedaliera di Padova, Regione Veneto, Croce Verde Servizi

         Výrok

                  1.

                  Článok 10 písm. h) a článok 12 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia regionálnej právnej úprave, ktorá podmieňuje uskutočnenie zadávania verejnej zákazky okolnosťou, že službu bežnej zdravotníckej prepravy nie je možné zabezpečiť prostredníctvom partnerstva medzi subjektmi vo verejnom sektore, pokiaľ voľba vyjadrená v prospech konkrétneho spôsobu poskytovania služieb a vykonaná v štádiu, ktoré predchádza štádiu zadávania verejnej zákazky, rešpektuje zásady rovnosti zaobchádzania, zákazu diskriminácie, vzájomného uznávania, proporcionality a transparentnosti.

                  2.

                  Článok 10 písm. h) a článok 12 ods. 4 smernice 2014/24 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia regionálnej právnej úprave, ktorá verejnému obstarávateľovi ukladá povinnosť odôvodniť svoju voľbu zadať zákazku na bežnú zdravotnícku prepravu prostredníctvom verejného obstarávania, namiesto toho, aby ju zadal priamo prostredníctvom zmluvy uzavretej s iným verejným obstarávateľom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 164, 13.5.2019.


title: Spojené veci C-89/19 až C-91/19: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 6. februára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – Rieco SpA/Comune di Lanciano, Ecolan SpA (C-89/19), Comune di Ortona, Ecolan SpA (C-90/19), Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA (C-91/19) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Verejné zákazky – Smernica 2014/24/EÚ – Článok 12 ods. 3 – Vnútroštátna právna úprava uprednostňujúca zadávanie verejných zákaziek na úkor zmlúv in house – Sloboda členských štátov, pokiaľ ide o voľbu spôsobu poskytovania služieb – Obmedzenia – Vnútroštátna právna úprava, ktorá vylučuje možnosť verejného obstarávateľa zohľadniť v rámci základného imania subjektu vo vlastníctve verejných obstarávateľov obchodné podiely, ktoré nemôžu zaručiť kontrolu tohto subjektu alebo právo veta)

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/5

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 6. februára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – Rieco SpA/Comune di Lanciano, Ecolan SpA (C-89/19), Comune di Ortona, Ecolan SpA (C-90/19), Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA (C-91/19)
      (Spojené veci C-89/19 až C-91/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Verejné zákazky - Smernica 2014/24/EÚ - Článok 12 ods. 3 - Vnútroštátna právna úprava uprednostňujúca zadávanie verejných zákaziek na úkor zmlúv in house - Sloboda členských štátov, pokiaľ ide o voľbu spôsobu poskytovania služieb - Obmedzenia - Vnútroštátna právna úprava, ktorá vylučuje možnosť verejného obstarávateľa zohľadniť v rámci základného imania subjektu vo vlastníctve verejných obstarávateľov obchodné podiely, ktoré nemôžu zaručiť kontrolu tohto subjektu alebo právo veta)
      (2020/C 313/06)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Rieco SpA

         Žalované: Comune di Lanciano, Ecolan SpA (C-89/19), Comune di Ortona, Ecolan SpA (C-90/19), Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA (C-91/19)

         za účasti: Comune di Ortona (C-89/19), Comune di Treglio (C-89/19), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

         Výrok

                  1.

                  Článok 12 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá podmieňuje uzavretie internej operácie, nazývanej tiež „zmluva in house“, nemožnosťou zadať verejnú zákazku a v každom prípade tým, že verejný obstarávateľ preukáže výhody, ktoré sú pre územný celok osobitne spojené s využitím vnútornej operácie.

                  2.

                  Článok 12 ods. 3 smernice 2014/24 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá zakazuje verejnému obstarávateľovi nadobudnúť obchodné podiely v subjekte, ktorého akcionármi sú iní verejní obstarávatelia, ak tieto podiely nemôžu zabezpečiť kontrolu alebo právo veta a ak chce uvedený verejný obstarávateľ neskôr získať postavenie umožňujúce spoločnú kontrolu a v dôsledku toho možnosť pristupovať k priamemu zadávaniu zákaziek v prospech tohto subjektu, ktorého základné imanie tvoria vklady viacerých verejných obstarávateľov.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 27.5.2019.


title: Vec C-172/19 P: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 31. januára 2020 – Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal)/Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH eins energie in sachsen GmbH & Co. KG, Európska komisia (Odvolanie – Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Životné prostredie – Smernica 2010/75/EÚ – Závery o najlepších dostupných technikách (BAT) – Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2017/1442 – Veľké spaľovacie zariadenia – Žaloba o neplatnosť – Neprípustnosť – Neexistencia priamej dotknutosti – Účasť na procese vedúceho k prijatiu aktu – Procesné záruky pri prijímaní aktu – Nahradenie odôvodnenia – Neexistencia dôvodov založených na porušení procesných práv žalobcu – Neexistencia osobnej dotknutosti – Zjavne nedôvodné odvolanie)

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/6

      Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 31. januára 2020 – Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal)/Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH eins energie in sachsen GmbH & Co. KG, Európska komisia
      (Vec C-172/19 P) (1)

      (Odvolanie - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Životné prostredie - Smernica 2010/75/EÚ - Závery o najlepších dostupných technikách (BAT) - Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2017/1442 - Veľké spaľovacie zariadenia - Žaloba o neplatnosť - Neprípustnosť - Neexistencia priamej dotknutosti - Účasť na procese vedúceho k prijatiu aktu - Procesné záruky pri prijímaní aktu - Nahradenie odôvodnenia - Neexistencia dôvodov založených na porušení procesných práv žalobcu - Neexistencia osobnej dotknutosti - Zjavne nedôvodné odvolanie)
      (2020/C 313/07)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (v zastúpení: W. Spieth a N. Hellermann, Restsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH eins energie in sachsen GmbH & Co. KG, Európska komisia (v zastúpení: R. Tricot a A. C. Becker, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta ako zjavne nedôvodné.

                  2.

                  Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 164, 13.5.2019.


title: Vec C-368/19: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) zo 16. januára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Vodafone Italia SpA, Lindam Srl/Roma Capitale, Regione Lazio, Vodafone Italia SpA, Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Wind Telecomunicazioni SpA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Aproximácia právnych predpisov – Elektronické komunikačné siete a služby – Obmedzenia stanovené miestnymi orgánmi na umiestňovanie stožiarov mobilných vysielačov – Nedostatočné spresnenie týkajúce sa dôvodov odôvodňujúcich potrebu odpovede na prejudiciálnu otázku na účely rozhodnutia sporu vo veci samej – Zjavná neprípustnosť)

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/6

      Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) zo 16. januára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Vodafone Italia SpA, Lindam Srl/Roma Capitale, Regione Lazio, Vodafone Italia SpA, Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Wind Telecomunicazioni SpA
      (Vec C-368/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Aproximácia právnych predpisov - Elektronické komunikačné siete a služby - Obmedzenia stanovené miestnymi orgánmi na umiestňovanie stožiarov mobilných vysielačov - Nedostatočné spresnenie týkajúce sa dôvodov odôvodňujúcich potrebu odpovede na prejudiciálnu otázku na účely rozhodnutia sporu vo veci samej - Zjavná neprípustnosť)
      (2020/C 313/08)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Vodafone Italia SpA, Lindam Srl

         Žalované: Roma Capitale, Regione Lazio, Vodafone Italia SpA, Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

         za účasti: Regione Lazio, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ente Suore Francescane Missionarie del Cuore Immacolato di Maria e.a., Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA), Congregazione delle Religiose di Gesù e Maria

         Výrok

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) rozhodnutím z 2. februára 2018, je zjavne neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 312, 16.9.2019.


title: Vec C-381/19: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) z 15. januára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – SC Banca E S.A./G.D. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Ochrana spotrebiteľov – Smernica 93/13/ES – Zavedenie nového opravného prostriedku v priebehu konania – Zásady právnej istoty a efektivity)

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/7

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) z 15. januára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – SC Banca E S.A./G.D.
      (Vec C-381/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Ochrana spotrebiteľov - Smernica 93/13/ES - Zavedenie nového opravného prostriedku v priebehu konania - Zásady právnej istoty a efektivity)
      (2020/C 313/09)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: SC Banca E S.A.

         Žalovaný: G.D.

         Výrok

      Zásady právnej istoty a efektivity sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia procesnému pravidlu, ktoré mení systém opravných prostriedkov stanovený vnútroštátnym právnym poriadkom tým, že zavádza dodatočný opravný prostriedok a ďalší stupeň súdnej inštancie, a ktoré sa uplatňuje na konania medzi spotrebiteľom a predajcom/dodávateľom, ktoré už prebiehajú v čase tejto zmeny, pokiaľ tento nový opravný prostriedok môže využiť spotrebiteľ ako aj predajca/dodávateľ.

         (1)  Ú. v. EÚ C 288, 26.8.2019.


title: Vec C-226/20 P: Odvolanie podané 29. mája 2020: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, AISBL proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 12. marca 2020 vo veci T-835/17, Eurofer/Komisia

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/8

      Odvolanie podané 29. mája 2020: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, AISBL proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 12. marca 2020 vo veci T-835/17, Eurofer/Komisia
      (Vec C-226/20 P)
      (2020/C 313/10)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, AISBL (v zastúpení: J. Killick, advocaat, G. Forwood, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok;

                  —

                  zrušil článok 2 sporného nariadenia (1);

                  —

                  subsidiárne, vrátil vec Všeobecnému súdu;

                  —

                  uložil Komisii a ďalšiemu účastníkovi konania pred Všeobecným súdom povinnosť nahradiť trovy odvolacieho konania a trovy konania pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľa štyri odvolacie dôvody.

                  1.

                  Nesprávne právne posúdenie spočívajúce vo výklade článku 3 ods. 4 základného nariadenia (2) v tom zmysle, že Komisia môže v rámci svojej voľnej úvahy považovať dovoz, ktorý prevyšuje 1 % podielu na trhu, za „zanedbateľný“.

                  2.

                  Nesprávne posúdenie, podľa ktorého bol „objem dovozu“ zo Srbska „zanedbateľný“ na účely uplatnenia článku 3 ods. 4 základného nariadenia. Konkrétne sa Všeobecný súd dopustil:

                              2.1.

                              nesprávneho právneho posúdenia, keď zahrnul prvky týkajúce sa cien do posúdenia zanedbateľností, ktoré je len kvantitatívnym posúdením vo vzťahu k objemu;

                              2.2.

                              subsidiárne, nesprávne právne posúdenie, keď nezohľadnil ďalšie faktory (najmä údaje o podhodnotení a o predaji pod cenu), ktoré by mohli (presnejšie) poukázať na možné účinky, ktoré dovezené objemy môžu mať; a

                              2.3.

                              ďalej zjavne nesprávneho posúdenia a skreslenia dôkazov, keď sa domnieval, že priemerné ceny súvisiace s objemom dovozu, ktorý predstavoval zanedbateľný podiel na trhu, môžu byť samotné základom zistenia, že objem je v tomto konkrétom prípade „zanedbateľný“.

                  3.

                  Nesprávne posúdenie, pokiaľ ide o záver, že na účely článku 9 ods. 2 základného nariadenia „nebolo potrebné prijať ochranné opatrenia“. Konkrétne sa Všeobecný súd dopustil:

                              3.1.

                              neprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že Komisia mohla zastaviť vyšetrovanie bez posúdenia možnej ujmy; a

                              3.2.

                              nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnieval, že Komisia pri uplatnení článku 9 ods. 2 základného nariadenia nepresiahla mieru svojej voľnej úvahy.

                  4.

                  Nesprávne právne posúdenie, keď sa Všeobecný súd domnieval, že Komisia nebola povinná poskytnúť údaje o cenovom podhodnotení a o predaji pod cenu vo vzťahu k srbskému vývozcovi. Konkrétne sa Všeobecný súd dopustil:

                              4.1.

                              nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že na dodržanie práva na obhajobu združenia Eurofer nebolo potrebné poskytnúť údaje o cenovom podhodnotení a o predaji pod cenu;

                              4.2.

                              neprávneho právneho posúdenia, keď sa Všeobecný súd domnieval, že sa žiadateľ v rámci antidumpingového vyšetrovania nemôže odvolávať požiadaviek vychádzajúcich z dodržiavania práva na obhajobu; a

                              4.3.

                              nesprávneho právneho posúdenia, keď sa Všeobecný súd domnieval, že sporné nariadenie je v súlade so zásadou dobrou správy vecí verejných zakotvenej v článku 41 Charty základných práv.

         (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/1795 z 5. októbra 2017, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých plochých výrobkov zo železa, z nelegovanej ocele alebo ostatnej legovanej ocele valcovaných za tepla s pôvodom v Brazílii, Iráne, Rusku a na Ukrajine a ktorým sa ukončuje prešetrovanie dovozu určitých plochých výrobkov zo železa, z nelegovanej ocele alebo ostatnej legovanej ocele valcovaných za tepla s pôvodom v Srbsku (Ú. v. EÚ L 258, 2017, s. 24).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21).


title: Vec C-247/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Appeals Service Northern Ireland (Spojené kráľovstvo) 7. apríla 2020 – VI/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Appeals Service Northern Ireland (Spojené kráľovstvo) 7. apríla 2020 – VI/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
      (Vec C-247/20)
      (2020/C 313/11)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Appeals Service Northern Ireland

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: VI

         Odporcovia: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Musí mať dieťa s trvalým pobytom v štáte EHP komplexné zdravotné poistenie na to, aby si zachovalo právo na pobyt, ako by tomu bolo v prípade sebestačnej osoby podľa § 4 ods. 1 Nariadení z roku 2016?

                  2.

                  Je požiadavka uvedená v § 4 ods. 3 písm. b) Immigration (European Economic Area) Regulations 2016 [nariadenia o prisťahovalectve z roku 2016 (Európsky hospodársky priestor) (podľa ktorej pokrytie komplexným zdravotným poistením v Spojenom kráľovstve je splnené v prípade študenta alebo sebestačnej osoby s ohľadom na § 16 ods. 2 písm. b) bod ii týchto nariadení len ak sa vzťahuje na uvedenú osobu ako aj na príslušných členov jej rodiny), v rozpore s právom EÚ vzhľadom na článok 7 ods. 1 smernice 2004/38 (1) a judikatúru Súdneho dvora Európskej únie vyplývajúcu z bodu 70 rozhodnutia vo veci Teixiera (C-480/08)?

                  3.

                  S ohľadom na záver v bode 53 rozhodnutia vo veci Ahmad proti Secretary of State for the Home Department [2014] EWCA Civ 988, považujú sa vzájomné dohody v rámci Spoločnej oblasti cestovania vo vzťahu k zdravotnému poisteniu medzi Spojeným kráľovstvom a Írskou republikou za „vzájomné dohody“ a teda predstavujú komplexné zdravotné poistenie v zmysle § 4 ods. 1 Nariadení z roku 2016?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).


title: Vec C-261/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 15. júna 2020 – Thelen Technopark Berlin GmbH/MN

text:
               21.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 15. júna 2020 – Thelen Technopark Berlin GmbH/MN
      (Vec C-261/20)
      (2020/C 313/12)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Thelen Technopark Berlin GmbH

         Žalovaný: MN

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vyplýva z práva Únie, najmä z článku 4 ods. 3 ZEÚ, článku 288 ods. 3 ZFEÚ a článku 260 ods. 1 ZFEÚ, že článok 15 ods. 1, ods. 2 písm. g) a ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (1) má v rámci prebiehajúceho súdneho konania medzi dvoma súkromnými osobami priamy účinok tým spôsobom, že sa už neuplatní smernici odporujúca vnútroštátna právna úprava uvedená v § 7 nemeckého Verordnung über die Honorare für Architekten- und Ingenieurleistungen (HOAI) (nariadenie o odmenách za služby architektov a inžinierov), podľa ktorej sú minimálne sadzby odmien za plánovacie a dozorné služby architektov a inžinierov stanovené v tomto predpise – odhliadnuc od určitých výnimočných prípadov – záväzné a dojednanie o odmene v zmluvách s architektmi alebo inžiniermi, ktoré nedosahuje tieto minimálne sadzby, je neúčinné?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku:

                              a)

                              Predstavuje právna úprava záväzných minimálnych sadzieb pre plánovacie a dozorné služby architektov a inžinierov v § 7 HOAI vytvorená Spolkovou republikou Nemecko porušenie slobody usadiť sa stanovenej v článku 49 ZFEÚ alebo iných všeobecných zásad práva Únie?

                              b)

                              V prípade kladnej odpovede na otázku 2 a): Vyplýva z takého porušenia, že v prebiehajúcom súdnom konaní medzi súkromnými osobami sa už vnútroštátna právna úprava záväzných minimálnych sadzieb (v tomto prípade § 7 HOAI) nemá uplatniť?

         (1)  Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 36.