title: Vec T-68/08: Žaloba podaná 6. februára 2008 – FIFA/Komisia

text:
               26.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 107/30

         Žaloba podaná 6. februára 2008 – FIFA/Komisia
   (Vec T-68/08)
   (2008/C 107/51)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zürich, Švajčiarsko) (v zastúpení: E. Batchelor, F. Young, Solicitor a A. Barav, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť v celom rozsahu alebo čiastočne rozhodnutie Komisie 2007/730/ES zo 16. októbra 2007 o zlučiteľnosti opatrení, ktoré má prijať Spojené kráľovstvo podľa článku 3a ods. 1 smernice Rady 89/552/EHS o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania, s právnymi predpismi Spoločenstva, najmä jeho články 1 až 3 v rozsahu, v akom sa týkajú FIFA World Cup™,

               —

               zaviazať Komisiu na znášanie vlastných trov konania a nahradenie trov konania FIFA vzniknutých v tomto konaní.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Podľa článku 3a smernice Rady 89/552/EHS (1) členský štát môže vypracovať zoznam športových alebo iných udalostí, ktoré považuje za „udalosti veľkého významu pre spoločnosť“. Udalosti uvádzané na zozname nemôžu byť predmetom výlučných vysielacích práv, ktoré bránia tomu, aby podstatná časť verejnosti v tomto členskom štáte nemala možnosť sledovať takúto udalosť prostredníctvom priameho prenosu alebo zo záznamu vo voľne dostupnom televíznom vysielaní.
   Žalobkyňa žiada zrušenie rozhodnutia Komisie 2007/730/ES zo 16. októbra 2007 (2), ktorým Komisia určila, že zoznam vypracovaný Spojeným kráľovstvom podľa článku 3a ods. 1 smernice Rady 89/552/EHS uvádzajúci všetkých 64 zápasov FIFA World Cup je zlučiteľný s právom Spoločenstva. To bráni FIFA udeliť výlučné práva vysielateľom na priamy prenos akýchkoľvek zápasov FIFA World Cup v Spojenom kráľovstve.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza, že rozhodnutie Komisie je poznačené porušením základnej procesnej požiadavky tým, že neboli uvedené dôvody schválenia zahrnutia všetkých 64 zápasov FIFA World Cup na zoznam Spojeného kráľovstva.
   Ďalej žalobkyňa uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje smernicu 89/552/EHS, keďže postup, ktorým postupovali britské orgány pri prijímaní opatrenia nebol jasný a transparentný, a tiež všetky zápasy hrané v rámci FIFA World Cup nemali pre britskú spoločnosť veľký význam.
   Žalobkyňa navyše uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje majetkové práva žalobkyne tým, že jej bráni v udelení výhradných licencií na priame vysielanie akéhokoľvek zo zápasov hraných v rámci FIFA World Cup v Spojenom kráľovstve.
   Žalobkyňa ďalej uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje ustanovenia Zmluvy ES o slobodnom poskytovaní služieb tým, že zbavuje žalobkyňu možnosti udeľovať licencie a vysielateľov možnosti získať výlučné práva na priame vysielanie akéhokoľvek zo zápasov FIFA World Cup v Spojenom kráľovstve.
   Žalobkyňa tiež uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje ustanovenia Zmluvy ES o hospodárskej súťaži tým, že povoľuje zneužívajúce konanie kolektívneho dominantného postavenia alebo protisúťažnej dohody na získanie práv na priame vysielanie medzinárodných futbalových zápasov v Spojenom kráľovstve, a tým, že obmedzuje hospodársku súťaž na trhoch voľne prístupného televízneho vysielania, reklamy a plateného televízneho vysielania prémiových športov.
   Na záver žalobkyňa uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje ustanovenia Zmluvy ES o práve usadiť sa tým, že obmedzuje prístup k výlučným právam na priame vysielanie v Spojenom kráľovstve na akýkoľvek zo zápasov hraných v rámci FIFA World Cup na subjekty, ktoré vstupujú, alebo potencionálne vstúpia na relevantný britský trh.

      (1)  Smernica Rady 89/552/EHS z 3. októbra 1989 o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (Ú. v. ES L 298, s. 23; Mim. vyd. 06/001, s. 224).

      (2)  Rozhodnutie Komisie 2007/730/ES zo 16. októbra 2007 o zlučiteľnosti opatrení, ktoré má prijať Spojené kráľovstvo podľa článku 3a ods. 1 smernice Rady 89/552/EHS o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania, s právnymi predpismi Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 295, s. 12).


title: Vec F-130/14: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 19. júla 2016 – Earlie/Parlament (Verejná služba — Úradník — Bývalý úradník — Zrážky zo starobného dôchodku — Výživné v prospech bývalej manželky bývalého úradníka — Príkaz na zrážky prijatý vnútroštátnym súdom — Ukončenie zrážok — Nový príkaz zaväzujúci bývalého úradníka dať inštrukcie Parlamentu, aby vyplácal výživné jeho bývalej manželke — Správne inštrukcie bývalého úradníka — Neskoršie inštrukcie bývalého úradníka, aby bolo vyplácanie platieb jeho bývalej manželke ukončené — Zamietnutie výkonu Parlamentom — Rodinné právo — Výlučná právomoc vnútroštátneho súdu — Povinnosť lojálnej spolupráce)

text:
               3.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 364/29

      Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 19. júla 2016 – Earlie/Parlament
      (Vec F-130/14) (1)

      ((Verejná služba - Úradník - Bývalý úradník - Zrážky zo starobného dôchodku - Výživné v prospech bývalej manželky bývalého úradníka - Príkaz na zrážky prijatý vnútroštátnym súdom - Ukončenie zrážok - Nový príkaz zaväzujúci bývalého úradníka dať inštrukcie Parlamentu, aby vyplácal výživné jeho bývalej manželke - Správne inštrukcie bývalého úradníka - Neskoršie inštrukcie bývalého úradníka, aby bolo vyplácanie platieb jeho bývalej manželke ukončené - Zamietnutie výkonu Parlamentom - Rodinné právo - Výlučná právomoc vnútroštátneho súdu - Povinnosť lojálnej spolupráce))
      (2016/C 364/33)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Thomas Earlie (Sevilla, Španielsko) (v zastúpení: D. Bergin, solicitor)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: M. Dean a M. Ecker, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovaného: Mary Earlie Gibbons (Dublin, Írsko) (v zastúpení: H. Millar, solicitor)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie rozhodnutia odpočítať z dôchodku žalobcu sumu výživného, ktoré je povinný vyplácať svojej bývalej manželke, keďže ide o rozhodnutie, ktoré podľa žalobcu porušuje rozsudok vyhlásený vnútroštátnym súdom v rámci rozvodového konania, a návrh na náhradu údajnej majetkovej a nemajetkovej škody

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Thomas Earlie je povinný znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania vynaložené Európskym parlamentom.

                  3.

                  Mary Earlie Gibbons je povinná znášať svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 34, 2.2.2015, s. 52.


title: Vec T-182/14: Uznesenie Všeobecného súdu z 23. apríla 2015 – Marzocchi Pompe/ÚHVT – Settima Meccanica (ELIKA)

text:
               22.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/42

         Uznesenie Všeobecného súdu z 23. apríla 2015 – Marzocchi Pompe/ÚHVT – Settima Meccanica (ELIKA)
   (Vec T-182/14) (1)

   (2015/C 205/57)
   Jazyk konania: taliančina
   Predsedníčka druhej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 159, 26.5.2014.


title: Vec T-3/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 5. júla 2017 – Allstate Insurance/EUIPO (DRIVEWISE) [„Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie DRIVEWISE — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) a článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 — Článok 75 nariadenia č. 207/2009“]

text:
               21.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 277/37

         Rozsudok Všeobecného súdu z 5. júla 2017 – Allstate Insurance/EUIPO (DRIVEWISE)
   (Vec T-3/16) (1)

   ([„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie DRIVEWISE - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) a článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 - Článok 75 nariadenia č. 207/2009“])
   (2017/C 277/54)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Allstate Insurance Company (Northfield, Illinois, Spojené štáty) (v zastúpení: G. Würtenberger a N. Martzivanou, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral a K. Doherty, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 8. októbra 2015 (vec R 956/2015-2), týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia DRIVEWISE ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Allstate Insurance Company je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 78, 29.2.2016.


title: Vec C-509/08: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  8. júla 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo

text:
               21.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/32

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 8. júla 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-509/08) (1)

   2009/C 282/57

      Jazyk konania: francúzština

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 32, 7.2.2009.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 10. júna 2004 vo veci C–168/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Oberster Gerichtshof): Rudolf Kronhofer proti Marianne Maier, Christian Möller, Wirich Hofius, Zeki Karan („Bruselský dohovor — Článok 5, bod 3 — Príslušnosť vo veciach zodpovednosti za delikty a kvázi-delikty — Miesto, kde došlo ku skutočnosti súvisiacej so škodou — Majetková ujma, ktorá vznikla v súvislosti s umiestňovaním kapitálu v inom štáte, ktorý je zmluvnou stranou“)

text:
               24.7.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/2

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   z 10. júna 2004
   vo veci C–168/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Oberster Gerichtshof): Rudolf Kronhofer proti Marianne Maier, Christian Möller, Wirich Hofius, Zeki Karan (1)

   („Bruselský dohovor - Článok 5, bod 3 - Príslušnosť vo veciach zodpovednosti za delikty a kvázi-delikty - Miesto, kde došlo ku skutočnosti súvisiacej so škodou - Majetková ujma, ktorá vznikla v súvislosti s umiestňovaním kapitálu v inom štáte, ktorý je zmluvnou stranou“)
   (2004/C 190/03)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C–168/02, predmetom ktorej je návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Súdnemu dvoru v súlade s protokolom z 3. júna 1971 o výklade Dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskoprávnych a obchodných veciach Súdnym dvorom Oberster Gerichtshof (Rakúsko), pričom prejudiciálna otázka vyplynula zo sporu prejednávaného pred týmto vnútroštátnym súdom medzi Rudolf Kronhofer a Marianne Maier, Christian Möller, Wirich Hofius, Zeki Karan, a týkala sa výkladu článku 5 bod 3 dohovoru z 27. septembra 1968 uvedeného vyššie (Ú. v. ES 1972, L 299, s. 32), zmenený Dohovorom z 9. októbra 1978 o pristúpení Dánskeho kráľovstva, Írska a Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska (Ú. v. ES L 304, s. 1 a – zmenený text – s. 77), zmenený Dohovorom z 25. októbra 1982 o pristúpení Gréckej republiky (Ú. v. ES L 388, s. 1), zmenený Dohovorom z 26. mája 1989 o pristúpení Španielskeho kráľovstva a Portugalskej republiky (Ú. v. ES L 285, s. 1), zmenený Dohovorom z 29. novembra 1996 o pristúpení Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva (Ú. v. ES 1997, C 15, s. 1), Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda C.W.A. Timmermans, sudcovia J.-P. Puissochet, J.N. Cunha Rodrugues (spravodajca) a R. Schintgen a N. Colneric, generálny advokát: P. Léger, tajomník: H. von Holstein, zástupca tajomníka, vyhlásil dňa 10. júna 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Článok 5 bod 3 Dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskoprávnych a obchodných veciach, zmenený Dohovorom z 9. októbra 1978 o pristúpení Dánskeho kráľovstva, Írska a Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska, zmenený Dohovorom z 25. októbra 1982 o pristúpení Gréckej republiky, zmenený Dohovorom z 26. mája 1989 o pristúpení Španielskeho kráľovstva a Portugalskej republiky, zmenený Dohovoru z 29. novembra 1996 o pristúpení Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva sa musí vykladať v tom zmysle, že výraz „miesto, kde došlo ku skutočnosti súvisiacej so škodou“ sa nevzťahuje na žalobcovo bydlisko, kde sa nachádza „miesto, kde je sústredený jeho majetok“ len z jediného dôvodu, že znáša finančnú škodu vyplývajúcu zo straty častí jeho majetku, ktorá nastala a bola znášaná v ďalšom zmluvnom štáte.

      (1)  Ú. v. ES C 169 z 13.7.2002


title: Vec C-485/14: Žaloba podaná 3. novembra 2014 – Európska komisia/Francúzska republika

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/18

         Žaloba podaná 3. novembra 2014 – Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-485/14)
   (2015/C 007/24)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a W. Roels, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Francúzska republika si tým, že dary a odkazy v závetoch venované verejnoprávnym alebo verejnoprospešným inštitúciám oslobodila od dane z bezodplatného prevodu a prechodu výlučne vtedy, ak sú uvedené inštitúcie usadené vo Francúzsku alebo v členskom štáte alebo v štáte, ktorý je zmluvnou stranou Dohody o Európskom hospodárskom priestore a ktorý s Francúzskom uzatvoril dvojstrannú zmluvu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 63 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článku 40 Dohody o Európskom hospodárskom priestore, a

               —

               uložiť Francúzskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa Komisie francúzska právna úprava v zmysle výkladu daňovej správy oslobodzuje dary a odkazy v závetoch venované verejnoprávnym alebo verejnoprospešným inštitúciám od dane z bezodplatného prevodu a prechodu výlučne vtedy, ak sú uvedené inštitúcie usadené vo Francúzsku alebo v členskom štáte alebo v štáte, ktorý je zmluvnou stranou Dohody o Európskom hospodárskom priestore a ktorý s Francúzskom uzatvoril dvojstrannú zmluvu. Komisia usudzuje, že to predstavuje obmedzenie pohybu kapitálu, ktoré je v rozpore s ustanoveniami článku 56 ES a článku 40 Dohody o EHP.
   Francúzska republika na odôvodnenie svojej voľby tvrdí, že francúzska právna úprava odlišuje daňovníkov, ktorí nie sú v objektívne porovnateľnej situácii, a subsidiárne uvádza dôvod všeobecného záujmu založený na potrebe zabezpečiť vymáhanie dane.
   Komisia toto odôvodnenie spochybňuje. Podľa nej napadnuté ustanovenia vytvárajú rozdiely na základe čisto geografických kritérií. Okrem iného Komisia usudzuje, že uvádzanie dôvodu všeobecného záujmu nezodpovedá podmienkam stanoveným judikatúrou, konkrétne rozsudkom Persche (1). Napokon Komisia usudzuje, že obmedzenie pohybu kapitálu je v každom prípade neprimerané.

      (1)  Rozsudok Persche, C-318/07, ECLI:EU:C:2009:33.


               16.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 216/10

         Žaloba Dozorného úradu EZVO podaná 17. decembra 2015 proti Lichtenštajnskému kniežatstvu
   (Vec E-32/15)
   (2016/C 216/07)
   Dozorný úrad EZVO, ktorý zastupuje Carsten Zatschler, Øyvind Bø a Marlene Lie Hakkebo, splnomocnení zástupcovia Dozorného úradu EZVO, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgique/België, podal 17. decembra 2015 na Súd EZVO žalobu proti Lichtenštajnskému kniežatstvu.
   Dozorný úrad EZVO žiada Súd EZVO, aby:

               1.

               vyhlásil, že Lichtenštajnské kniežatstvo nesplnilo svoje záväzky podľa aktov uvedených v bode 24f prílohy VIII k Dohode o Európskom hospodárskom priestore:

                           —

                           smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES z 20. decembra 2006 o vodičských preukazoch a

                           —

                           smernica Komisie 2011/94/EÚ z 28. novembra 2011, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES o vodičských preukazoch,

                           —

                           smernica Komisie 2012/36/EÚ z 19. novembra 2012, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES o vodičských preukazoch,

                     v znení prispôsobenom dohode prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode, podľa článku 7 Dohody o EHP tým, že neprijalo opatrenia potrebné na transpozíciu uvedeného aktu v stanovenej lehote, alebo v každom prípade tým, že neinformovalo Dozorný úrad EZVO;

               2.

               nariadil Lichtenštajnskému kniežatstvu zaplatenie trov tohto konania.

      Právna a skutková podstata veci a právny základ žaloby:

               —

               Táto žaloba Dozorného úradu EZVO sa týka skutočnosti, že Lichtenštajnské kniežatstvo si nesplnilo svoju povinnosť vyhovieť najneskôr do 24. augusta 2015 odôvodnenému stanovisku Dozorného úradu EZVO vydanému 24. júna 2015, ktoré sa týka skutočnosti, že Lichtenštajnské kniežatstvo netransponovalo do svojho vnútroštátneho právneho poriadku smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES z 20. decembra 2006 o vodičských preukazoch, ako aj:
               smernicu Komisie 2011/94/EÚ z 28. novembra 2011, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES o vodičských preukazoch a
               smernicu Komisie 2012/36/EÚ z 19. novembra 2012, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES o vodičských preukazoch, ako sa uvádza v bode 24f prílohy VIII k Dohode o Európskom hospodárskom priestore, v znení prispôsobenom uvedenej dohode prostredníctvom protokolu 1 k dohode (ďalej len „akt“).

               —

               Dozorný úrad EZVO tvrdí, že Lichtenštajnské kniežatstvo tým, že v stanovenej lehote neprijalo opatrenia potrebné na transpozíciu aktov, si nesplnilo svoje záväzky vyplývajúce z článku 7 Dohody o EHP.


title: Vec T-385/14: Žaloba podaná 4. júna 2014 – Volkswagen/ÚHVT (ULTIMATE)

text:
               4.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 253/49

         Žaloba podaná 4. júna 2014 – Volkswagen/ÚHVT (ULTIMATE)
   (Vec T-385/14)
   2014/C 253/65
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Volkswagen AG (Wolfsburg, Nemecko) (v zastúpení: U. Sander, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 24. marca 2014 vo veci R 1787/2013-1,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka ULTIMTE pre tovary a služby tried 12, 28, 35 a 37.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-374/15: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. septembra 2017 – VM/EUIPO – DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie Vermögensmanufaktur — Absolútne dôvody zamietnutia — Opisný charakter — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009“)

text:
               23.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/9

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. septembra 2017 – VM/EUIPO – DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur)
   (Vec T-374/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie Vermögensmanufaktur - Absolútne dôvody zamietnutia - Opisný charakter - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009“))
   (2017/C 357/11)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: VM Vermögens-Management GmbH (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: T. Dolde a P. Homann, avocats)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Hanne, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: DAT Vermögensmanagement GmbH (Baldham, Nemecko) (v zastúpení: H.-G. Stache, avocat)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 29. apríla 2015 (vec R 418/2014-5) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi DAT Vermögensmanagement a VM Vermögens-Management

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               VM Vermögens-Management GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

               3.

               DAT Vermögensmanagement GmbH znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 302, 14.9.2015.


title: Vec T-175/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. marca 2017 – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (nástavce na vysávače) (Dizajn Spoločenstva — Konanie o výmaze — Zapísaný dizajn Spoločenstva zobrazujúci nástavec na vysávač — Skorší dizajn Spoločenstva — Dôvod výmazu — Individuálny charakter — Informovaný užívateľ — Článok 6 a článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 6/2002)

text:
               8.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 144/39

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. marca 2017 – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (nástavce na vysávače)
   (Vec T-175/16) (1)

   ((Dizajn Spoločenstva - Konanie o výmaze - Zapísaný dizajn Spoločenstva zobrazujúci nástavec na vysávač - Skorší dizajn Spoločenstva - Dôvod výmazu - Individuálny charakter - Informovaný užívateľ - Článok 6 a článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 6/2002))
   (2017/C 144/52)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Wessel-Werk GmbH (Reichshof, Nemecko) (v zastúpení: C. Becker, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Schifko, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Nemecko) (v zastúpení: J. Künzel, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu z 18. februára 2016 (vec R 1725/2014-3) v znení zmien a doplnení, týkajúcemu sa konania o výmaze, ktorého účastníkmi sú Wolf PVG a Wessel-Werk

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Wessel-Werk GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 211, 13.6.2016.


title: Vec T-644/14: Žaloba podaná 30. augusta 2014 – ADR Center/Komisia

text:
               3.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 388/21

         Žaloba podaná 30. augusta 2014 – ADR Center/Komisia
   (Vec T-644/14)
   2014/C 388/25
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ADR Center Srl (Rím, Taliansko) (v zastúpení: L. Tantalo, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie vyjadrené v liste z 27. júna 2014, týkajúce sa nároku na vrátenie voči spoločnosti ADR Center,

               —

               nariadil povinnosť bezodkladne zaplatiť spoločnosti ADR Center zostatok sumy vo výške 79  700,40 eura v zmysle pro forma faktúry a dobropisov z 13. novembra 2013,

               —

               nariadil povinnosť bezodkladne nahradiť spoločnosti ADR Center škodu z titulu zásahu do jej celosvetovej povesti, ako aj za čas, ktorý jej vedúci pracovníci vynaložili na obranu voči nedôvodným nárokom,

               —

               zaviazal žalovanú a prípadných vedľajších účastníkov konania na náhradu trov právneho zastúpenia a výdavkov žalobkyne, ktoré jej vznikli v tomto konaní, a to vo výške považovanej Všeobecným súdom za spravodlivú.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie je potrebné zrušiť, keďže výkon auditu a následné príkazy Komisie boli založené na pravidlách, ktoré neboli nikdy dohodnuté.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie je potrebné zrušiť, keďže Komisia bezdôvodne zdržiavala vydanie svojich konečných správ z auditu a súvisiace príkazy na vrátenie.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisii sa nepodarilo predložiť presvedčivé dôkazy. V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že konečný finančný audit Komisie a jej následné príkazy na vrátenie sú založené na nepodložených zisteniach.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že závery auditu Komisie sú nesprávne. V tomto smere žalobkyňa napáda závery auditu Komisie z dôvodu viacerých zjavných procesných a hmotnoprávnych pochybení. Žalobkyňa ďalej tvrdí, že Komisia nielenže nepreskúmala svoje vlastné príkazy, ktoré vydala, ale aj hrubým spôsobom ignorovala a neprihliadla na žiadne skutočnosti, ktoré prezentovala spoločnosť ADR Center.


title: Vec T-274/10: Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. februára 2011 — Suez Environnement a Lyonnaise des eaux France/Komisia

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/21

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. februára 2011 — Suez Environnement a Lyonnaise des eaux France/Komisia
   (Vec T-274/10) (1)

   2011/C 113/43
   Jazyk konania: francúzština
   Predsedníčka štvrtej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 234, 28.8.2010.


title: Vec T-372/16: Žaloba podaná 11. júla 2016 – Bammer/EUIPO – mydays (Männerspielplatz)

text:
               29.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 314/34

         Žaloba podaná 11. júla 2016 – Bammer/EUIPO – mydays (Männerspielplatz)
   (Vec T-372/16)
   (2016/C 314/46)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Alexander Bammer (Sindelfingen, Nemecko) (v zastúpení: W. Riegger, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník pred odvolacím senátom: mydays GmbH (Mníchov, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobca.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „Männerspielplatz“ – ochranná známka Európskej únie č. 8 534 364.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 28. apríla 2016 vo veci R 1796/2016-1.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov odvolacieho konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               odvolací senát v rámci svojho rozhodnutia nevychádzal z dátumu podania prihlášky v septembri 2009,

               —

               odvolací senát nedostatočne a nesprávne zohľadnil indikovaný význam rozhodnutí súdov v Stuttgarte,

               —

               odvolací senát nesprávne posúdil dokumenty z roku 2009, najmä pokiaľ ide o odôvodnenie rozhodnutia súdov v Stuttgarte,

               —

               v rámci svojej argumentácie odvolací senát nerozpoznal, že napadnutej známke bol priznaný význam, ktorý rozhodne nemala v roku 2009, pretože označenie nevykazovalo nijakú súvislosť predovšetkým so zapísanými tovarmi a službami,

               —

               v dôsledku uvedeného napadnutá ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť a nemá opisný obsah, najmä pokiaľ ide o zapísané tovary a služby.


title: Vec T-490/12: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. septembra 2014 – Arnoldo Mondadori Editore/ÚHVT – Grazia Equity (GRAZIA) („Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva GRAZIA — Skoršia národná obrazová ochranná známka GRAZIA — Relatívny dôvod zamietnutia — Nebezpečenstvo zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Neexistencia podobnosti produktov — Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 — Dobré meno — Neexistencia väzby medzi predmetnými ochrannými známkami“)

text:
               10.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 395/41

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. septembra 2014 – Arnoldo Mondadori Editore/ÚHVT – Grazia Equity (GRAZIA)
      (Vec T-490/12) (1)

      ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva GRAZIA - Skoršia národná obrazová ochranná známka GRAZIA - Relatívny dôvod zamietnutia - Nebezpečenstvo zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Neexistencia podobnosti produktov - Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 - Dobré meno - Neexistencia väzby medzi predmetnými ochrannými známkami“))
      (2014/C 395/50)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Arnoldo Mondadori Editore SpA (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: G. Dragotti, R. Valenti a S. Balice, advokáti)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Schifko, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Grazia Equity GmbH GmbH (Štutgart, Nemecko) (v zastúpení: M. Müller, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 6. septembra 2012 (vec R 1958/2010-4) týkajúceho sa námietkového konania medzi Arnoldo Mondadori Editore SpA a Grazia Equity GmbH

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Arnoldo Mondadori Editore SpA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 26, 26.1.2013.


title: Vec F-72/14: Žaloba podaná 23. júla 2014 – ZZ/Komisia

text:
               3.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 388/29

         Žaloba podaná 23. júla 2014 – ZZ/Komisia
   (Vec F-72/14)
   2014/C 388/36
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ZZ (v zastúpení: L. Ortiz Blanco a A. Givaja Sanz, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia výberovej komisie výberového konania o nepripustení žalobkyne do vnútorného výberového konania COM/3/AD9/13 z dôvodu, že nebola „dočasným zamestnancom Komisie“, ktorý je podmienkou spôsobilosti

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie z 18. septembra 2013, ktoré bolo potvrdené 22. októbra 2013, o nepripustení žalobkyne do výberového konania COM/3/AD9/13,

               —

               v prípade potreby zrušiť rozhodnutie z 11. apríla 2014, ktoré bolo žalobkyni oznámené 14. apríla 2014, o zamietnutí sťažnosti zo 17. decembra 2013,

               —

               uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Vec T-218/09: Žaloba podaná 28. mája 2009 — Taliansko/Komisia a EPSO

text:
               1.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 180/59

         Žaloba podaná 28. mája 2009 — Taliansko/Komisia a EPSO
   (Vec T-218/09)
   2009/C 180/109
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaní: Komisia Európskych spoločenstiev a Úrad pre výber pracovníkov Európskych spoločenstiev (EPSO)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť vstupné testy, ako aj oznámenia o verejných výberových konaniach formou testov na vytvorenie rezervného zoznamu s cieľom prijať do služobného pomeru Asistentov (AST3) v oblasti „Offset“ (EPSO/AST/91/09),

               —

               zrušiť vstupné testy, ako aj oznámenia o verejných výberových konaniach formou testov na vytvorenie rezervného zoznamu s cieľom prijať do služobného pomeru Asistentov (AST3) v oblasti „Prépresse“ (EPSO/AST/92/09).

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa napadla vyššie uvedené oznámenia o výberových konaniach v rozsahu, v ktorom sa niektoré zo skúšok stanovených týmito oznámeniami majú nevyhnutne uskutočniť v nemčine, angličtine alebo francúzštine
   Talianska republika na podporu svojej žaloby uvádza tieto žalobné dôvody:

               —

               porušenie článku 290 ES, ktorý priznáva Rade výlučnú právomoc jednohlasne rozhodovať v oblasti jazykových režimov aktov Spoločenstva. V tomto ohľade treba spresniť, že v prejednávanej veci EPSO prakticky nahradil Radu tým, že stanovil jazykových režim týchto dvoch výberových konaní tak, že povinne určil angličtinu, francúzštinu a nemčinu ako druhý jazyk a jazyk, v ktorom sa povinne uskutočnia vstupné testy dvoch písomných skúšok z troch a ústne skúšky, a tým, že vylúčil všetky ostatné jazyky členských štátov,

               —

               porušenie článku 12 ES, článku 22 Charty základných práv Únie, článkov 1 a 6 nariadenia č. 1/58 (1) a článku 28 služobného poriadku. Talianska republika v tomto ohľade tvrdí, že všetky štátne jazyky členských štátov sú úradnými a pracovnými jazykmi Únie. V dôsledku toho sa oznámenie o výberovom konaní nemôže svojvoľne obmedzovať na tri jazyky, ktoré si uchádzači môžu zvoliť ako druhý jazyk a v ktorých sa uskutoční komunikácia a skúšky v rámci výberového konania. Článok 28 služobného poriadku úradníkom stanovuje najmä povinnosť znalosti druhého jazyka Spoločenstva okrem vlastného štátneho jazyka, a to bez toho, aby priznával privilegovanú hodnotu angličtine, francúzštine alebo nemčine.

         Nakoniec sa žalobkyňa odvoláva na porušenie článku 253 ES, ako aj požiadaviek legitímnej dôvery.

      (1)  Nariadenie č. 1 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve (Ú. v. ES 17, 1959, s. 385; Mim. vyd. 01/001, s. 3).


title: Vec T-171/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. decembra 2013 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Komisia ( „Európsky fond pre utečencov — Činnosť senzibilizácie a šírenia informácií o utečencoch, ktorí sú obeťami psychologickej traumy — Projekt ‚Traumatizovaníutečenci v Únii: inštitúcie, mechanizmy ochrany a správne postupy‘ — Vyplatenie zostatku — Povinnosť odôvodnenia — Zásada riadnej správy vecí verejných — Nesprávne posúdenie“ )

text:
               8.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/15

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2013 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Komisia
   (Vec T-171/08) (1)

   (Európsky fond pre utečencov - Činnosť senzibilizácie a šírenia informácií o utečencoch, ktorí sú obeťami psychologickej traumy - Projekt ‚Traumatizovaníutečenci v Únii: inštitúcie, mechanizmy ochrany a správne postupy‘ - Vyplatenie zostatku - Povinnosť odôvodnenia - Zásada riadnej správy vecí verejných - Nesprávne posúdenie)
   2014/C 39/24
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne U. Claus, neskôr C. Otto, S. Reichmann a L.-J. Schmidt, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne S. Grünheid a B. Simon, neskôr S. Grünheid, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie obsiahnutom v liste zo 7. marca 2008 o čiastočnom nepriznaní nákladov, ktoré znášal žalobca v rámci dohody o subvenciách JAI/2004/ERF/073 týkajúcej sa financovania činnosti senzibilizácie a šírenia informácií o utečencoch, ktorí sú obeťami psychologickej traumy, Spoločenstvom

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 5.7.2008.


title: Vec C-134/12: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z  10. mája 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța — Rumunsko) — Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea/Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Charta základných práv Európskej únie — Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd — Platnosť vnútroštátnej právnej úpravy ukladajúcej zníženie platov viacerým kategóriám štátnych zamestnancov — Nedostatok vykonania práva Únie — Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)

text:
               6.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 303/9

         Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 10. mája 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța — Rumunsko) — Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea/Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central
   (Vec C-134/12) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Charta základných práv Európskej únie - Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd - Platnosť vnútroštátnej právnej úpravy ukladajúcej zníženie platov viacerým kategóriám štátnych zamestnancov - Nedostatok vykonania práva Únie - Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)
   2012/C 303/18
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Constanța

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

      Žalovaný: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Curtea de Apel Constanța — Výklad článku 17 ods. 1 a článkov 20 a 21 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie — Výklad článku 15 ods. 3 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd — Prípustnosť vnútroštátnej právnej úpravy ukladajúcej zníženie platov viacerým kategóriám štátnych zamestnancov — Porušenie práva vlastniť majetok a zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie

      Výrok

   Súdny dvor Európskej únie je zjavne nepríslušný na rozhodnutie o návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) rozhodnutím z 8. februára 2012.

      (1)  Ú. v. EÚ C 138, 12.5.2012.


title: Vec C-226/05: Žaloba podaná 20. mája 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Rakúskej republike

text:
               9.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/11

         Žaloba podaná 20. mája 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Rakúskej republike
   (Vec C-226/05)
   (2005/C 171/19)
   Jazyk konania: nemčina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Bernhard Schima, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala 20. mája 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Rakúskej republike.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               1)

               určil, že Rakúska republika si nesplnila povinnosti úplného prebratia smernice Rady 96/82/ES z 9. decembra 1996 o kontrole nebezpečenstiev veľkých havárií s prítomnosťou nebezpečných látok (1) tým, že

                           —

                           v rozpore s článkom 24 ods. 1 neprijala žiadne predpisy na vykonanie smernice pre oblasť spolkového Mineralrohstoffgesetz (zákon o nerastných surovinách), spolkového Schieß- und Sprengmittelgesetz (zákon o strelive a výbušninách) a Elektrizitätswirtschaftsgesetz (zákon o hospodárení s elektrikou) spolkovej krajiny Salzburg,

                           —

                           nevykonala pre oblasť krajín Burgenland, Salzburg, Štajersko a Tirolsko článok 11 týkajúci sa externých núdzových plánov,

                           —

                           nevykonala pre oblasť krajiny Horné Rakúsko článok 12 smernice,

                           —

                           nevykonala pre oblasť krajiny Burgenland, Horné Rakúsko, Salzburg, Tirolsko a Vorarlberg článok 8 ods. 2 písm. b) smernice,

                     alebo v každom prípade tým, že vo všetkých týchto prípadoch neinformovala Komisiu o opatreniach prijatých na dosiahnutie súladu s touto smernicou;

               2)

               zaviazal Rakúsku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Podľa článku 24 ods. 1 smernice Rady 96/82/ES z 9. decembra 1996 o kontrole nebezpečenstiev veľkých havárií s prítomnosťou nebezpečných látok mala byť táto smernica prebratá členskými štátmi do vnútroštátneho práva najneskôr do 24 mesiacov od nadobudnutia jej účinnosti, teda do 3. februára 1999. Prebratie smernice je v Rakúsku povinnosťou čiastočne Spolku a čiastočne spolkových krajín.
   Podľa názoru Komisie je prebratie smernice v Rakúsku neúplné, respektíve nedostatočné: v dôležitých oblastiach pretrvávajú ešte medzery pri prebratí a vykonávacie predpisy čiastočne zaostali za požiadavkami smernice.
   Na úrovni spolkového práva nie je ešte smernica vykonaná v oblasti zákona o nerastných surovinách a zákona o strelive a výbušninách, na úrovni spolkových krajín nie je smernica vykonaná v oblasti salzburgského zákona o hospodárení s elektrikou.
   Článok 11 ods. 1 smernice – vytvorenie externého núdzového plánu pre opatrenia mimo podniku – nie je vykonaný pre oblasť pre oblasť krajín Burgenland, Salzburg, Štajersko a Tirolsko.
   Článok 12 smernice ukladá členským štátom povinnosť, aby sa zohľadnil pri ich politikách využitia pôdy a/alebo iných príslušných politikách zámer na prevenciu veľkých havárií a obmedzenie následkov takých havárií. Členské štáty sú povinné sledovať umiestnenia nových podnikov a vytvoriť vhodné konzultačné postupy na zabezpečenie vykonávania týchto politík. V súvislosti s krajinou Horné Rakúsko však Komisia nebola informovaná o žiadnom opatrení na vykonanie článku 12.
   Článok 8 ods. 2 písm. b) smernice požaduje, aby členské štáty v prípade podnikov, na ktoré sa vzťahuje tzv. „reťazová reakcia“, zabezpečili spoluprácu na informovanie verejnosti a na poskytovanie informácií príslušnému orgánu na prípravu externých núdzových plánov. Toto ustanovenie nebolo doteraz vykonané pre oblasť spolkových krajín Burgenland, Horné Rakúsko, Salzburg, Tirolsko a Vorarlberg.

      (1)  Ú. v. ES 1997, L 10, s. 13.


title: Vec T-65/12 P: Uznesenie Všeobecného súdu z  12. júna 2012 — Strack/Komisia ( „Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Uznesenie o postúpení — Rozhodnutie, ktoré nemôže byť predmetom odvolania — Zjavne neprípustné odvolanie“ )

text:
               28.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 227/22

         Uznesenie Všeobecného súdu z 12. júna 2012 — Strack/Komisia
   (Vec T-65/12 P) (1)

   (Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Uznesenie o postúpení - Rozhodnutie, ktoré nemôže byť predmetom odvolania - Zjavne neprípustné odvolanie)
   2012/C 227/37
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Guido Strack (Kolín, Nemecko) (v zastúpení: H. Tettenborn, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: H. Krämer a B. Eggers, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) zo 7. decembra 2011, Strack/Komisia (F-44/05 RENV, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), a smerujúce k zrušeniu tohto uznesenia

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Guido Strack znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii v rámci tohto konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 118, 21.4.2012.


title: Vec C-595/15 P: Odvolanie podané 14. novembra 2015: National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) a i. proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 4. septembra 2015 vo veci T-577/12, NIOC a i./Rada Európskej únie

text:
               15.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 59/3

         Odvolanie podané 14. novembra 2015: National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) a i. proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 4. septembra 2015 vo veci T-577/12, NIOC a i./Rada Európskej únie
   (Vec C-595/15 P)
   (2016/C 059/03)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľky:

   National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO), Karoon Oil & Gas Production Co., Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO), National Iranian Drilling Co. (NIDC),South Zagros Oil & Gas Production Co.,Maroun Oil & Gas Co.,Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC), Gachsaran Oil & Gas Co., Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC), West Oil & Gas Production Co.,East Oil & Gas Production Co. (EOGPC), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC), Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) (v zastúpení: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Ďalší účastník konania:

   Rada Európskej únie

      Návrhy odvolateliek

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie (siedma komora) zo 4. septembra 2015 vo veci T-577/12,

               —

               vyhovieť návrhom odvolateliek, ktoré predložili Všeobecnému súdu Európskej únie,

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania na oboch stupňoch.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Prvý odvolací dôvod na zrušenie je založený na tvrdení odvolateliek, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 44 napadnutého rozsudku rozhodol, že tým, že vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 945/2012 z 15. októbra 2012 (1) sa týka článku 46 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 267/2012 (2), má sa považovať za vykonávacie nariadenie, ktoré jasne uvádza, že jeho právnym základom je práve tento článok 46 ods. 2.

               2.

               V druhom odvolacom dôvode odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 55 až 57 napadnutého rozsudku, v ktorých bolo zhrnuté tvrdenie, podľa ktorého „z článku 215 ods. 2 nevyplýva, že individuálne reštriktívne opatrenia voči fyzickým alebo právnickým osobám, skupinám alebo neštátnym subjektom sa musia prijať v súlade s konaním upraveným v článku 215 ods. 1 ZFEÚ“. Na jednej strane článok 215 ods. 1, jediné ustanovenie ZFEÚ venované reštriktívnym opatreniam, jasne uvádza, že konanie uplatniteľné na tieto opatrenia je to, ktoré obsahuje, a žiadne iné; na druhej strane článok 291 ZFEÚ je nezlučiteľný s článkom 215 ods. 2 ZFEÚ; subsidiárne článok 291 ods. 2 ZFEÚ nemožno považovať za článok, ktorý môže Rade poskytnúť dodatočný právny základ na prijatie reštriktívnych opatrení k právnemu základu, ktorý predstavuje článok 215 ods. 2 ZFEÚ; nakoniec a subsidiárne v prípade rozhodnutia, že článok 291 ods. 2 ZFEÚ môže Rade poskytnúť dodatočný právny základ na prijatie reštriktívnych opatrení k právnemu základu, ktorý predstavuje článok 215 ods. 2 ZFEÚ, je odkaz na takýto právny základ v prejednávanej veci v každom prípade protiprávny.

               3.

               V treťom odvolacom dôvode, ktorý je subsidiárny v prípade rozhodnutia, že odkaz na článok 291 ods. 2 ZFEÚ ako na základ na prijatie individuálnych reštriktívnych opatrení je v rámci politiky prijímania reštriktívnych opatrení pôvodne založených na článku 215 ZFEÚ právne možný, odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 75 až 83 svojho rozsudku v podstate rozhodol, že Rada Únie, slovami článku 291 ods. 2, „náležite odôvodnila“ odkaz na takéto výnimočné konanie, ktoré bolo v prejednávanej veci jediné možné. Na jednej strane musí byť požadované odôvodnenie výslovné, na druhej strane aj v prípade, že by mohlo túto požiadavku splniť implicitné odôvodnenie, v prejednávanej veci nie je splnená, keďže Všeobecný súd vykladal dotknuté ustanovenia nesprávne.

               4.

               Vo štvrtom odvolacom dôvode, ktorý je subsidiárny v prípade rozhodnutia, že odkaz na článok 291 ods. 2 ZFEÚ ako na základ na prijatie individuálnych reštriktívnych opatrení je v rámci politiky prijímania reštriktívnych opatrení založených na článku 215 ZFEÚ právne možný, odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 87 svojho rozsudku rozhodol, že článok 46 ods. 2 nariadenia č. 267/2012 „ponecháva Rade právomoc vykonať ustanovenia článku 23 ods. 2 a 3 uvedeného nariadenia“, čo postačuje na splnenie povinnosti odôvodnenia týkajúcej sa uvedenia právneho základu tohto ustanovenia, ktorým je článok 291 ods. 2 ZFEÚ. Podľa odvolateliek vyvodil Všeobecný súd tento záver na základe nesprávneho právneho výkladu článku 46 ods. 2 nariadenia č. 267/2012.

               5.

               V piatom odvolacom dôvode, ktorý je subsidiárny v prípade rozhodnutia, že odkaz na článok 291 ods. 2 ZFEÚ ako na základ na prijatie individuálnych reštriktívnych opatrení je v rámci politiky prijímania reštriktívnych opatrení založených na článku 215 ZFEÚ právne možný, odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 86 až 88 svojho rozsudku uviedol, že povinnosť odôvodenia právnych aktov Únie nevyžaduje od Rady, aby výslovne uviedla, že nariadenie č. 267/2012 bolo založené na článku 291 ods. 2 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa týka právneho základu článku 46 ods. 2 nariadenia č. 267/2012.

               6.

               V šiestom odvolacom dôvode odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 100 a 103 a tiež v bodoch 108 a 110 napadnutého rozsudku, v ktorých rozhodol, že dodržanie zásad právnej istoty a predvídateľnosti zákona, z ktorých vyplýva, že reštriktívne opatrenia Únie musia byť jasné a presné, uvedenými opatreniami, sa overuje vzhľadom na pravidlá judikatúry upravujúce jednotný výklad aktov Únie, ktoré stanovujú, že tieto akty sa majú vykladať a uplatňovať s ohľadom na znenia v iných úradných jazykoch.

               7.

               V siedmom odvolacom dôvode odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bode 134 napadnutého rozsudku, keď rozhodol, že článok 23 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 267/2012 (sporné kritérium) je v súlade so zásadami právneho štátu a všeobecnejšie s právom Európskej únie, pretože „nie je arbitrárne ani diskrečné“, a v bode 140 napadnutého rozsudku, keď rozhodol, že „sporné kritérium obmedzuje právomoc posúdenia Rady zavedením objektívnych kritérií a zaručuje stupeň predvídateľnosti požadovaný právom Únie“. V tejto súvislosti odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že vyložil sporné kritérium vzhľadom na rozsudok z 13. marca 2012, Melli Bank/Rada (C-380/09 P).

               8.

               V ôsmom odvolacom dôvode odvolateľky subsidiárne tvrdia, že za predpokladu, že sa zmyslu pojmu „spojené“ má dať zmysel, ktorý mu dal Všeobecný súd, treba konštatovať, že bol v prejednávanej veci uplatnený nesprávnym spôsobom.

      (1)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 945/2012 z 15. októbra 2012, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 282, s. 16)

      (2)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1)


title: Vec C-397/07: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  9. júla 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Nepriame dane z tvorby a zvýšenia základného imania — Kapitálové spoločnosti — Smernica 69/335/EHS — Článok 2 ods. 1 a 3, článok 4 ods. 1 a článok 7 — Daň z vkladu — Oslobodenie od dane — Podmienky — Premiestnenie miesta skutočného vedenia alebo sídla spoločnosti z jedného členského štátu do iného členského štátu — Daň z vkladu do majetku určeného na obchodné činnosti vykonávané v členskom štáte pobočkami alebo stálymi prevádzkarňami spoločností, ktorých sídlo sa nachádza v inom členskom štáte)

text:
               29.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/4

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 9. júla 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-397/07) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Nepriame dane z tvorby a zvýšenia základného imania - Kapitálové spoločnosti - Smernica 69/335/EHS - Článok 2 ods. 1 a 3, článok 4 ods. 1 a článok 7 - Daň z vkladu - Oslobodenie od dane - Podmienky - Premiestnenie miesta skutočného vedenia alebo sídla spoločnosti z jedného členského štátu do iného členského štátu - Daň z vkladu do majetku určeného na obchodné činnosti vykonávané v členskom štáte pobočkami alebo stálymi prevádzkarňami spoločností, ktorých sídlo sa nachádza v inom členskom štáte)
   2009/C 205/06
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Gippini Fournier a M. Afonso, splnomocnení zástupcovia)

      Žalované: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: B. Plaza Cruz a M. Muñoz Pérez, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie smernice Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania (Ú. v. ES L 249, s. 25; Mim. vyd. 09/001, s. 11) — Premiestnenie sídla spoločnosti — Vnútroštátna právna úprava, ktorá zdaňuje premiestnenie sídla, pokiaľ daná spoločnosť nepodlieha kapitálovej dani v členskom štáte pôvodu — Podmienky uplatnenia povinných oslobodení

      Výrok rozsudku

               1.

               Španielske kráľovstvo si tým, že:

                           —

                           oslobodenie transakcií upravených v článku 7 ods. 1 písm. b) smernice Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navýšenia základného imania, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 73/79/EHS z 9. apríla 1973, smernicou Rady 73/80/EHS z 9. apríla 1973 a smernicou Rady 85/303/EHS z 10. júna 1985, od dane z vkladu viaže na podmienky stanovené v článku 96 druhého doplňujúceho ustanovenia konsolidovaného znenia zákona o dani právnických osôb (Disposición Adicional Segunda del texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades), vydaného kráľovským dekrétom č. 4/2004 z 5. marca 2004,

                           —

                           daňou z vkladu zdaňuje premiestnenie miesta skutočného vedenia alebo sídla kapitálových spoločností, ktoré vo svojom členskom štáte pôvodu nepodliehali podobnej dani, z určitého členského štátu do Španielska a

                           —

                           daňou z vkladu zdaňuje majetok určený na obchodné činnosti vykonávané na území Španielska prostredníctvom pobočiek alebo stálych prevádzkarní spoločností, ktoré majú svoje sídlo v členskom štáte, ktorý neuplatňuje podobnú daň,
                           nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice 69/335, zmenenej a doplnenej smernicami 73/79, 73/80 a 85/303.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 269, 10.11.2007.


title: Vec T-759/15: Žaloba podaná 29. decembra 2015 – Fiat Chrysler Finance Europe/Komisia

text:
               15.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 59/49

         Žaloba podaná 29. decembra 2015 – Fiat Chrysler Finance Europe/Komisia
   (Vec T-759/15)
   (2016/C 059/57)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Fiat Chrysler Finance Europe (FCFE) (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: J. Rodriguez, solicitor, M. Engel a G. Maisto, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu o neplatnosť za prípustnú,

               —

               zrušil články 1 až 4 rozhodnutia Európskej komisie z 21. októbra 2015 určeného Luxemburskému veľkovojvodstvu vo veci SA.38375 (2014/C ex 2014 NN)

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 107 ZFEÚ v rozsahu, v akom Komisia v napadnutom rozhodnutí nesprávne uplatnila pojem „selektívna výhoda“ a nepreukázala, že APP [predbežná cenová dohoda] môže narušiť hospodársku súťaž.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 296 ods. 2 ZFEÚ a povinnosti odôvodnenia v rozsahu, v akom Komisia v napadnutom rozhodnutí nevysvetlila, ako z práva Únie vyvodila zásadu trhového odstupu alebo čo táto zásada vôbec znamená, a v akom len povrchne opísala účinok predbežnej cenovej dohody na hospodársku súťaž.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení zásady právnej istoty v rozsahu, v akom nová definície zásady trhového odstupu vytvorená Komisiou v napadnutom rozhodnutí vytvára úplnú neistotu a zmätok, pokiaľ ide o podmienky, za ktorých môže predbežná cenová dohoda alebo akákoľvek cenová analýza narušiť pravidlá EÚ o štátnej pomoci.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery v rozsahu, v akom Komisia vytvorila legitímnu dôveru, že na účely štátnej pomoci posudzuje predbežné cenové dohody s ohľadom na usmernenia OECD, pričom jej náhly odklon od tejto praxe porušil uvedenú zásadu.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. marca 2005 vo veci T-187/03, Isabella Scippacercola proti Komisii Európskych spoločenstiev (Prístup k dokumentom inštitúcií — Článok 4 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1049/2001)

text:
               11.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/32

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   zo 17. marca 2005
   vo veci T-187/03, Isabella Scippacercola proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Prístup k dokumentom inštitúcií - Článok 4 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1049/2001)
   (2005/C 143/61)
   Jazyk konania: angličtina
   Vo veci T-187/03, Isabella Scippacercola, bydliskom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: pôvodne K. Adamantopoulos a D. Papakrivoupoulos, advokáti, neskôr Adamantopoulos a B. Keane, solicitor, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: L. Flynn a P. Aalto, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu), predmetom ktorej je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie z 19. marca 2003, ktorým bola zamietnutá žiadosť podaná žalobkyňou s cieľom získať prístup k dokumentu týkajúcemu sa projektu nového Aténskeho medzinárodného letiska v Spata (Grécko), Súd prvého stupňa (tretia komora), v zložení: predseda komory J. Azizi, sudcovia M. Jaeger a O. Czúcz, tajomník: I. Natsinas, referent, vyhlásil dňa 17. marca 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Žaloba sa zamieta.

               2)

               Žalobkyňa je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 200, 23.8.2003


title: Vec T-79/10: Žaloba podaná 22. februára 2010 — COLT Télécommunications France/Komisia

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/56

         Žaloba podaná 22. februára 2010 — COLT Télécommunications France/Komisia
   (Vec T-79/10)
   2010/C 113/87
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: COLT Télécommunications France SAS (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: M. Debroux, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               nariadiť Komisii podľa článkov 49, 64 a 65 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa, aby predložila v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania a dokazovania určité dokumenty uvedené v rozhodnutí Komisie K(2009) 7426 v konečnom znení (štátna pomoc N 331/2008 — Francúzsko),

               —

               zrušiť rozhodnutie v rozsahu, v akom stanovuje, že „oznámené opatrenie nepredstavuje pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy“,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa sa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie K(2009) 7426 v konečnom znení z 30. septembra 2009, ktorým sa rozhodlo, že náhrada nákladov za výkon služieb vo verejnom záujme vo výške 59 miliónov eur, poskytnutá francúzskymi orgánmi v prospech združenia podnikov za vybudovanie a prevádzkovanie vysokorýchlostnej elektronickej komunikačnej siete (projekt THD 92) v departemente Hauts-de-Seine, nepredstavuje štátnu pomoc.
   Žalobkyňa predložila na podporu svojej žaloby jediný dôvod založený na tom, že Komisia nezačala konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEU). Tento žalobný dôvod je rozdelený na sedem častí.

               —

               prvá časť žalobného dôvodu je založená na skutočnosti, že dĺžka prijímania rozhodnutia, ktorá bola mimoriadne dlhá (15 mesiacov), dokazuje sama osebe zložitosť otázky a potrebu začať konanie vo veci formálneho zisťovania,

               —

               v druhej časti žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že harmonogram zapojenia siete v dvoch etapách mal priviesť Komisiu aspoň k rozhodnutiu, že prvá etapa zapojenia, ktorá bola sústredená v zónach s vysokou koncentráciou obyvateľstva a ktorá bola veľmi rentabilná, nevyžadovala žiadnu verejnú dotáciu,

               —

               tretia časť žalobného dôvodu sa zakladá na preukázaní toho, že metóda použitá v rozhodnutí na stanovenie údajných „nerentabilných zón“ je veľmi spochybniteľná a protirečiaca si so závermi ARCEP, t. j. francúzskeho telekomunikačného úradu, pričom tieto vnútorné rozpory a nesprávna metóda mali viesť k začatiu fázy podrobného preskúmania,

               —

               štvrtá časť sa zakladá na početných námietkach predložených konkurenčnými subjektmi, ktoré boli podporené argumentmi a mali takisto viesť Komisiu k začatiu fázy podrobného preskúmania,

               —

               v piatej časti žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že Komisia nevykonala ani minimálne preskúmanie, aby sa uistila, že francúzske orgány sa nedopustili zjavne nesprávneho posúdenia, keď zriadili údajnú službu všeobecného hospodárskeho záujmu, najmä z dôvodu, že nedošlo k zlyhaniu trhu,

               —

               šiesta časť žalobného dôvodu sa tiež vzťahuje na nevykonanie ani minimálneho preskúmania, či sa francúzske orgány nedopustili zjavne nesprávneho posúdenia, keď zriadili službu všeobecného hospodárskeho záujmu, najmä z dôvodu neexistencie osobitnej povahy zamýšľaného zásahu zo strany verejných orgánov,

               —

               napokon, v siedmej časti žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že v rozhodnutí nebolo zohľadnené riziko prílišnej kompenzácie údajných nadmerných nákladov súvisiacich s povinnosťami spojenými so službou vo verejnom záujme.


title: Vec C-646/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Galați (Rumunsko) 5. decembra 2013 — Casa Județeană de Pensii Brăila/E. S.

text:
               8.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Galați (Rumunsko) 5. decembra 2013 — Casa Județeană de Pensii Brăila/E. S.
   (Vec C-646/13)
   2014/C 39/22
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Galați

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Casa Județeană de Pensii Brăila

      Odporkyňa: E. S.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa ustanovenia článku 8 ods. 1 nariadenia (EHS) č. 883/2004 (1) vykladať v tom zmysle, že vylučujú uplatňovanie bilaterálneho dohovoru v oblasti sociálneho zabezpečenia, ktorý bol uzavretý pred dátumom uplatňovania nariadenia a nenachádza sa v prílohe II nariadenia, pričom režim, ktorý by sa uplatnil v zmysle bilaterálneho dohovoru, je pre poisteného výhodnejší než režim, ktorý by sa uplatnil na základe nariadenia?

               2.

               Ukladá článok 8 ods. 1 nariadenia (EHS) č. 883/2004 pri posúdení výhodnosti charakteru bilaterálneho dohovoru povinnosť vziať do úvahy, že je potrebné obmedziť sa na právny výklad bilaterálnej dohody, alebo zahrnúť aj konkrétne spôsoby jej uplatňovania (z hľadiska výšky dôchodku, ktorá môže byť priznaná v každom štáte, ktorého vyplácanie je určené v závislosti od uplatňovania/vylúčenia uplatňovania dohody na základe nariadenia)?

               3.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku (v tom zmysle, že nie je vylúčené uplatňovanie bilaterálneho dohovoru o sociálnom zabezpečení), môže sa považovať za výhodnejší v zmysle článku 8 ods. 1 nariadenia (EHS) č. 883/2004 taký právny režim, na základe ktorého jeden signatársky štát dohovoru o sociálnom zabezpečení uzná kratšie obdobie poistenia než skutočne dosiahnuté obdobie poistenia a tento štát vyplatí dôchodok vo vyššej výške, než na akú by vznikol nárok v dôsledku uznania celého obdobia poistenia v druhom signatárskom štáte?

      (1)  Nariadenie (ES) Európskeho parlamentu a Rady 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (Ú. v. EÚ L 166, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72).


title: Vec T-127/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. decembra 2015 – Sesma Merino/ÚHVT („Odvolanie — verejná služba — Úradníci — Hodnotenie — Hodnotiaca správa — Ciele 2011-2012 — Akt spôsobujúci ujmu — Prípustnosť“)

text:
               25.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/43

         Rozsudok Všeobecného súdu z 3. decembra 2015 – Sesma Merino/ÚHVT
   (Vec T-127/14) (1)

   ((„Odvolanie - verejná služba - Úradníci - Hodnotenie - Hodnotiaca správa - Ciele 2011-2012 - Akt spôsobujúci ujmu - Prípustnosť“))
   (2016/C 027/52)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Alvaro Sesma Merino (El Campello, Španielsko) (v zastúpení: H. Tettenborn, advokát)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Saba a D. Botis, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie proti rozsudku Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 11. decembra 2013, Sesma Merino/ÚHVT (F-125/12, Zb. VS, EU:F:2013:192) a návrh na zrušenie tohto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Alvaro Sesma Merino je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 184, 16.6.2014.


title: Vec C-375/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio de Stato (Taliansko) 21. júna 2017 – Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               2.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 330/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio de Stato (Taliansko) 21. júna 2017 – Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
   (Vec C-375/17)
   (2017/C 330/07)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio de Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd

      Žalovaný: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa právo Únie – najmä právo usadiť sa a slobodné poskytovanie služieb, ako aj zásady zákazu diskriminácie, transparentnosti, voľnej hospodárskej súťaže, proporcionality a koherentnosti – vykladať tak, že bráni právnej úprave, akú predstavujú článok 1 ods. 653 zákona o stabilite na rok 2015 a príslušné vykonávacie akty, ktoré v súvislosti so službou prevádzkovania hry Lotto, nie však aj pokiaľ ide o ďalšie hry, tipovacie súťaže a stávky, stanovujú model monopolného koncesionára?

               2.

               Má sa právo Únie – najmä právo usadiť sa a slobodné poskytovanie služieb, smernica 2014/23/EÚ (1), ako aj zásady zákazu diskriminácie, transparentnosti, voľnej hospodárskej súťaže, proporcionality a koherentnosti – vykladať tak, že bráni oznámeniu o vyhlásení obstarávania stanovujúcemu základnú trhovú hodnotu koncesie, ktorá je omnoho vyššia a neopodstatnená vzhľadom na požiadavky týkajúce sa ekonomickej a finančnej a technicko-organizačnej spôsobilosti toho druhu, aké sa uvádzajú v bodoch 5.3, 5.4, 11, 12.4 a 15.3 súťažných podkladov týkajúcich sa obstarávania vo veci zadania koncesie na hru Lotto?

               3.

               Má sa právo Únie – najmä právo usadiť sa a slobodné poskytovanie služieb, smernica 2014/23/EÚ, ako aj zásady zákazu diskriminácie, transparentnosti, voľnej hospodárskej súťaže, proporcionality a koherentnosti – vykladať tak, že bráni právnej úprave, ktorá de facto stanovuje povinnosť voľby medzi získaním novej koncesie a ďalším uplatňovaním slobody cezhranične poskytovať rôzne stávkové služby, t. j. voľby toho druhu, ktorá vyplýva z článku 30 návrhu koncesnej zmluvy, v dôsledku čoho rozhodnutie zúčastniť sa súťaže vo veci zadania novej koncesie by viedlo k ukončeniu cezhraničného pôsobenia dotknutej spoločnosti, a to napriek tomu, že zákonný charakter tejto cezhraničnej činnosti opakovane uznal Súdny dvor?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1).


title: Vec T-285/05: Žaloba podaná 19. júla 2005: Bernd Lippert proti Európskemu parlamentu

text:
               17.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 229/34

         Žaloba podaná 19. júla 2005: Bernd Lippert proti Európskemu parlamentu
   (Vec T-285/05)
   (2005/C 229/72)
   Jazyk konania: francúzština
   Bernd Lippert, bydliskom v Helmsange (Luxembursko), v zastúpení: Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis a Etienne Marchal, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 19. júla 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Európskemu parlamentu.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1)

               zrušil rozhodnutie o jeho menovaní za úradníka Európskych spoločenstiev v rozsahu, v ktorom stanovuje jeho nástupnú platovú triedu v zmysle článku 12 prílohy XIII Služobného poriadku,

               2)

               zaviazal Európsky parlament nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú rovnaké ako žalobné dôvody a hlavné tvrdenia vo veci T-130/05, Albert-Bousquet a iní/Komisia (1).

      (1)  Ú. v. EÚ C 132, 28.5.2005, s. 31.


title: Vec C-483/07 P: Odvolanie podané 5. novembra 2007 : Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (druhej komory) z  28. augusta 2007 vo veci T-46/06, Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               12.1.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 8/7

         Odvolanie podané 5. novembra 2007: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (druhej komory) z 28. augusta 2007 vo veci T-46/06, Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-483/07 P)
   (2008/C 8/13)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Odvolateľka: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (v zastúpení: K. Bott, advokát)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľky

               1.

               zrušiť uznesenie Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (druhej komory) z 28. augusta 2007 a

               2.

               zrušiť rozhodnutie žalovanej o vyhradení si domény galileo.eu;

               3.

               uložiť žalovanej náhradu trov odvolacieho aj prvostupňového konania;

               4.

               len subsidiárne k návrhom v bodoch 2 a 3 vrátiť vec Súdu prvého stupňa na nové rozhodnutie a uložiť žalovanej náhradu trov odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľka uplatňuje týmto odvolaním porušenie práva Spoločenstva (článok 58 ods. 1 druhá veta štatútu Súdneho dvora), a to článku 230 ods. 4 ES. Takéhoto porušenia práva sa dopustil Súd prvého stupňa podľa názoru odvolateľky tým, že zamietol jej žalobu ako neprípustnú s odôvodnením, že odvolateľka nie je „osobne dotknutá“ žalobou napadnutým rozhodnutím odporkyne v odvolacom konaní o vyhradení si domény galileo.eu pre seba. Odvolateľka sa považuje byť rozhodnutím Komisie o vyhradení si domény galileo.eu pre seba osobne dotknutá v zmysle judikatúry Súdneho dvora, a to na základe svojich práv k slovnej ochrannej známke Galileo na základe postavenia priznaného jej na základe nariadenia Komisie č. 874/2004 v konaní o zápis ochrannej známky, ako aj na základe skutočnosti, že doména galileo.eu je obchodovateľným imaním podniku a môže byť udelená len raz.


title: Vec F-81/15: Žaloba podaná 26. mája 2015 – ZZ a ZZ/Komisia

text:
               10.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/42

         Žaloba podaná 26. mája 2015 – ZZ a ZZ/Komisia
   (Vec F-81/15)
   (2015/C 262/57)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: ZZ a ZZ (v zastúpení: T. Bontinck, A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Konštatovanie nezákonnosti článku 45 a prílohy I Služobného poriadku úradníkov a zrušenie rozhodnutí menovacieho orgánu o nezahrnutí žalobcov do zoznamu úradníkov povýšených do platového stupňa AST 10 v rámci každoročného povyšovania v roku 2014

      Návrhy žalobcov

               —

               v prvom rade: vyhlásiť nezákonnosť článku 45 služobného poriadku a Prílohy I, ako aj príslušných prechodných ustanovení,

               —

               zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu zo 14. novembra 2014 o nezahrnutí žalobcov do zoznamu úradníkov povýšených do platového stupňa AST 10 v rámci každoročného povyšovania v roku 2014 stanoveného v článku 45 služobného poriadku,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

               —

               Subsidiárne: zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu zo 14. novembra 2014 o nezahrnutí žalobcov do zoznamu úradníkov povýšených do platového stupňa AST 10 v rámci každoročného povyšovania v roku 2014 stanoveného v článku 45 služobného poriadku,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-63/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  26. októbra 2012 — Oil Turbo Compressor/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Žaloba o neplatnosť — Povinnosť odôvodnenia“ )

text:
               8.12.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 379/24

         Rozsudok Všeobecného súdu z 26. októbra 2012 — Oil Turbo Compressor/Rada
   (Vec T-63/12) (1)

   (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Žaloba o neplatnosť - Povinnosť odôvodnenia)
   2012/C 379/41
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Teherán, Irán) (v zastúpení: K. Kleinschmidt, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a Z. Kupčová, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 319, s. 71), v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie týka žalobkyne

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu v rozsahu, v akom sa týka Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock), sa zrušuje.

               2.

               Rada Európskej únie je okrem toho, že znáša svoje vlastné trovy konania, povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Oil Turbo Compressor.

      (1)  Ú. v. EÚ C 98, 31.3.2012.


title: Vec F-20/06: Žaloba podaná  22. februára 2006  – De Luca/Komisia

text:
               6.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/31

         Žaloba podaná 22. februára 2006 – De Luca/Komisia
   (Vec F-20/06)
   (2006/C 108/57)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Patrizia De Luca (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               vysloviť, že článok 12 prílohy XIII služobného poriadku je protiprávny,

               —

               zrušiť rozhodnutie ustanovujúceho orgánu (UO) z 23. februára 2005, ktorým bola žalobkyňa vymenovaná na pracovné miesto riadiacej pracovníčky na GR „Spravodlivosť, sloboda a bezpečnosť“, riaditeľstvo „Občianska spravodlivosť, práva a občianstvo“, útvar „Občianska spravodlivosť“, v rozsahu, v akom ju zaraďuje do platovej triedy A*9, platového stupňa 2, a nadobudnutie účinnosti jej zaradenia do platového stupňa z 1. februára 2005,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa, úradníčka zaradená do platovej triedy A6 (teraz A*10), bola po nadobudnutí účinnosti nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 z 22. marca 2004, ktorým sa mení a dopĺňa Služobný poriadok zamestnancov Európskych spoločenstiev a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev (1), vymenovaná na pracovné miesto riadiacej pracovníčky, ako úspešná uchádzačka vo výberovom konaní KOM/A/11/01, ktorého oznámenie bolo uverejnené v roku 2001. Na základe článku 12 prílohy XIII služobného poriadku bola zaradená do platovej triedy A*9.
   Žalobkyňa najskôr tvrdí, že napadnuté rozhodnutie predstavuje zaradenie do nižšej platovej triedy, čo je v rozpore s rámcom legality vytvoreným oznámením o výberovom konaní, v rámci ktorého bola prijatá, ako aj v rozpore s jej nárokom na služobný postup. Žalobkyňa sa odvoláva aj na porušenie článkov 4, 5, 29 a 31 služobného poriadku, ako aj zásad správneho úradného postupu a proporcionality.
   Uvedené rozhodnutie podľa žalobkyne porušuje aj zásadu rovnakého zaobchádzania a zásadu zákazu diskriminácie. Na jednej strate bolo totiž poradie úspešných uchádzačov v tom istom výberovom konaní alebo vo výberovom konaní rovnakej úrovne stanovené na rozličných úrovniach podľa toho, či k prijatiu do zamestnania došlo pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 723/2004 alebo až po ňom. Na druhej strane zaradenie žalobkyne do platového stupňa bolo stanovené bez ohľadu na dĺžku jej služby ako úradníčky v platovej triede A*10, čo je v rozpore s pravidlami platnými predovšetkým pre vymenovanie dočasného zamestnanca za úradníka.
   Žalobkyňa sa nakoniec odvoláva na zásadu legitímnej dôvery, keďže mohla očakávať, že bude vymenovaná do platovej triedy uvedenej v oznámení o výberovom konaní.

      (1)  Ú. v. EÚ L 124, 27.4.2004, s. 1.


title: Vec C-325/12: Žaloba podaná 10. júla 2012 — Európska komisia/Portugalská republika

text:
               22.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 287/22

         Žaloba podaná 10. júla 2012 — Európska komisia/Portugalská republika
   (Vec C-325/12)
   2012/C 287/41
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Hetsch, P. Guerra e Andrade a L. Nicolae, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Portugalská republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/136/ES z 25. novembra 2009, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2002/22/ES o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb, smernica 2002/58/ES týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií a nariadenie (ES) č. 2006/2004 o spolupráci medzi národnými orgánmi zodpovednými za vynucovanie právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               uložiť Portugalskej republike v súlade s článkom 260 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie povinnosť zaplatiť penále za nesplnenie povinnosti oznámiť všetky opatrenia na prebratie smernice 2009/136/ES vo výške 22 014,72 eura za každý deň od dátumu vydania rozsudku Súdneho dvora,

               —

               zaviazať Portugalskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Portugalská republika neprijala všetky opatrenia potrebné na prebratie smernice 2009/136/ES do vnútroštátneho právneho poriadku. V každom prípade o uvedených opatreniach neinformovala Komisiu.
   Portugalská republika sa pokúsila previesť smernicu 2009/136/ES do vnútroštátneho právneho poriadku iba vo vzťahu k zmenám smernice 2002/22/ES. Časť smernice 2009/136/ES, ktorá zaviedla zmeny smernice 2002/58/ES (ochrana súkromia a elektronickej komunikácie), vôbec nebola prevzatá.
   V súlade s článkom 260 ods. 3 ZFEÚ môže Komisia žalobou o nesplnenie povinnosti podanou podľa článku 258 ZFEÚ žiadať Súdny dvor, aby príslušnému členskému štátu uložil povinnosť zaplatiť paušálnu sumu alebo penále v deklaratórnom rozsudku, v ktorom potvrdí nesplnenie povinnosti členského štátu informovať Komisiu o opatreniach na prebratie smernice prijatej v súlade s legislatívnym postupom.
   Podľa oznámenia Komisie — vykonávanie článku 260 ods. 3 ZFEÚ (2) sa penále navrhnuté Komisiou vypočíta spôsobom uvedeným v oznámení o vykonávaní článku 228 Zmluvy ES.
   Určenie sankcie sa preto opiera o také kritéria, akými sú závažnosť porušenia, jeho trvanie a potreba zabezpečiť odstrašujúci účinok samotnej sankcie.
   Vzhľadom na význam právnych predpisov Únie, ktoré boli porušené, a na dôsledky tohto porušenia pre všeobecné záujmy a jednotlivcov navrhuje Komisia stanoviť koeficient závažnosti 8.

      (1)  Ú. v. EÚ L 337, s. 11.

      (2)  Ú. v. EÚ C 12, 2011, s. 1.


title: Vec T-69/09: Uznesenie Všeobecného súdu z  5. októbra 2010 — Provincie Groningen a Provincie Drenthe/Komisia ( Žaloba o neplatnosť — EFRR — Rozhodnutie o znížení finančnej pomoci a o čiastočnom vrátení vyplatených súm — Regionálna entita — Neexistencia priamej dotknutosti — Neprípustnosť )

text:
               4.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/30

         Uznesenie Všeobecného súdu z 5. októbra 2010 — Provincie Groningen a Provincie Drenthe/Komisia
   (Vec T-69/09) (1)

   (Žaloba o neplatnosť - EFRR - Rozhodnutie o znížení finančnej pomoci a o čiastočnom vrátení vyplatených súm - Regionálna entita - Neexistencia priamej dotknutosti - Neprípustnosť)
   2010/C 328/50
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Provincie Groningen (Holandsko) a Provincie Drenthe (Holandsko) (v zastúpení: C. Dekker a E. Belhadj, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Steiblytė a W. Roels, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2008) 8355 z 11. decembra 2008 o znížení finančného príspevku poskytnutého z Európskeho fondu pre regionálny rozvoj (EFRR) poskytnutého v rámci jednotného programového dokumentu č. 97.07.13.003 patriaceho do cieľa č. 2, ktorý sa týka provincií Groningen a Drenthe (Holandsko), podľa rozhodnutia Komisie K(1997) 1362 z 26. mája 1997.

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Provincia Groningen a provincia Drenthe sú povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 90, 18.4.2009.


title: Vec T-88/13 P: Rozsudok Všeobecného súdu z 19. júna 2015 – Z/Súdny dvor („Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Nestrannosť Súdu pre verejnú službu — Návrh na vylúčenie sudcu — Preradenie — Záujem služby — Pravidlo primeranosti medzi platovou triedou a pracovným miestom — Článok 7 ods. 1 služobného poriadku — Disciplinárne konanie — Právo na obhajobu“)

text:
               10.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/17

         Rozsudok Všeobecného súdu z 19. júna 2015 – Z/Súdny dvor
   (Vec T-88/13 P) (1)

   ((„Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Nestrannosť Súdu pre verejnú službu - Návrh na vylúčenie sudcu - Preradenie - Záujem služby - Pravidlo primeranosti medzi platovou triedou a pracovným miestom - Článok 7 ods. 1 služobného poriadku - Disciplinárne konanie - Právo na obhajobu“))
   (2015/C 262/22)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Z (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: F. Rollinger, advokát)

      Ďalší účastník konania: Súdny dvor Európskej únie (v zastúpení: A. Placco, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (tretia komora) z 5. decembra 2012, Z/Súdny dvor (veci F-88/09 a F-48/10, Zb. VS, EU:F:2012:171), a ktorým sa navrhuje zrušenie tohto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Súdu pre verejnú službu Európskej únie (tretia komora) Z/Súdny dvor (veci F-88/09 a F-48/10, Zb. VS, EU:F:2012:171) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa ním žalobný dôvod uplatnený vo veci F-48/10, vychádzajúci z nedostatku právomoci výboru povereného vybavovaním sťažností a z protiprávnosti článku 4 rozhodnutia Súdneho dvora Európskej únie zo 4. mája 2004 o výkone právomocí zverených Služobným poriadkom úradníkov Európskej únie menovaciemu orgánu a podmienkami zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie orgánu oprávnenému na uzatváranie pracovných zmlúv zamieta ako neúčinný.

               2.

               V zvyšnej časti sa odvolanie zamieta.

               3.

               Žaloba vo veci F-48/10 sa zamieta v rozsahu, v akom vychádzala z nedostatku právomoci výboru povereného vybavovaním sťažností a z protiprávnosti článku 4 rozhodnutia Súdneho dvora Európskej únie zo 4. mája 2004 o výkone právomocí zverených Služobným poriadkom úradníkov Európskej únie menovaciemu orgánu a podmienkami zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie orgánu oprávnenému na uzatváranie pracovných zmlúv.

               4.

               Čo sa týka trov konania, ktoré vznikli v konaní na tomto stupni, Z je povinný nahradiť tri štvrtiny trov konania, ktoré vynaložil Súdny dvor a znáša tri štvrtiny svojich vlastných trov konania a Súdny dvor znáša štvrtiny svojich vlastných trov konania a je povinný nahradiť jednu tretinu trov konania, ktoré vynaložil Z.

      (1)  Ú. v. EÚ C 233, 10.8.2013.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 2. júna 2005 vo veci C-266/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Rokovanie, uzavretie, ratifikácia a uvedenie do platnosti dvojstranných dohôd členským štátom — Preprava tovaru alebo osôb vnútrozemskou vodnou dopravou — Vonkajšia právomoc Spoločenstva — Článok 10 ES — Nariadenia (EHS) č. 3921/91 a (ES) č. 1356/96)

text:
               23.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/6

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 2. júna 2005
   vo veci C-266/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Rokovanie, uzavretie, ratifikácia a uvedenie do platnosti dvojstranných dohôd členským štátom - Preprava tovaru alebo osôb vnútrozemskou vodnou dopravou - Vonkajšia právomoc Spoločenstva - Článok 10 ES - Nariadenia (EHS) č. 3921/91 a (ES) č. 1356/96)
   (2005/C 182/12)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci C-266/03, Komisia Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: C. Schmidt a W. Wils) proti Luxemburskému veľkovojvodstvu (splnomocnený zástupca: S. Schreiner), ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 18. júna 2003, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia R. Silva de Lapuerta (spravodajca), K. Lenaerts, S. von Bahr a K. Schiemann, generálny advokát: P. Léger, tajomník: R. Grass, vyhlásil 2. júna 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Luxemburské veľkovojvodstvo tým, že rokovalo, uzavrelo, ratifikovalo a uviedlo do platnosti

                           —

                           dohodu medzi vládou Luxemburského veľkovojvodstva a vládou Českej a slovenskej federatívnej republiky o preprave vnútrozemskou vodnou dopravou, podpísanú v Luxemburgu 30. decembra 1992,

                           —

                           dohodu medzi vládou Luxemburského veľkovojvodstva a vládou Rumunska o preprave vnútrozemskou vodnou dopravou, podpísanú v Bukurešti 10. novembra 1993 a

                           —

                           dohodu medzi vládou Luxemburského veľkovojvodstva a vládou Poľskej republiky o vnútrozemskej vodnej doprave, podpísanú v Luxemburgu 9. marca 1994,

                     bez toho, že by spolupracovalo alebo zosúladilo svoj postup s Komisiou, si nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 10 ES.

               2)

               Žaloba sa v zostávajúcej časti zamieta.

               3)

               Komisia Európskych spoločenstiev a Luxemburské veľkovojvodstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 200, 23.8.2003.


title: Vec C-270/08: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  28. októbra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Maďarská republika

text:
               10.1.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/18

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 28. októbra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Maďarská republika
   (Vec C-270/08) (1)

   (2009/C 6/36)

      Jazyk konania: maďarčina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 15.8.2008.


title: Vec T-419/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  24. marca 2011 — Cybergun/ÚHVT — Umarex Sportwaffen (AK 47) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Spoločenstva AK 47 — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) a článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               14.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/26

         Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2011 — Cybergun/ÚHVT — Umarex Sportwaffen (AK 47)
   (Vec T-419/09) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Spoločenstva AK 47 - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) a článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2011/C 145/43
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Cybergun SA (Bondoufle, Francúzsko) (v zastúpení: S. Guyot, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG (Arnsberg, Nemecko) (v zastúpení: M.-H. Hoffmann, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 5. augusta 2009 (vec R 1101/2007-1), ktoré sa týka konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG a Cybergun SA.

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Cybergun SA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 312, 19.12.2009.


title: Vec T-322/03: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo  16. marca 2006  – Telefon & Buch/ÚHVT ( Ochranná známka Spoločenstva — Prípustnosť žaloby — Nepredvídateľná okolnosť — Návrh na vyhlásenie neplatnosti — Článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 40/94 — Slovná ochranná známka WEISSE SEITEN — Absolútne dôvody zamietnutia — Článok 7 ods. 1 písm. b) až d) nariadenia č. 40/94 )

text:
               6.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/17

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. marca 2006 – Telefon & Buch/ÚHVT
   (Vec T-322/03) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Prípustnosť žaloby - Nepredvídateľná okolnosť - Návrh na vyhlásenie neplatnosti - Článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 40/94 - Slovná ochranná známka WEISSE SEITEN - Absolútne dôvody zamietnutia - Článok 7 ods. 1 písm. b) až d) nariadenia č. 40/94“)
   (2006/C 108/27)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Telefon & Buch Verlagsgesellschaft mbH (Salzburg, Rakúsko) (v zastúpení: H. Zeiner a M. Baldares del Barco, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Herold Business Data GmbH & Co. KG (Mödling, Rakúsko) (v zastúpení: A. Lensing-Kramer, C. von Nussbaum a U. Reese, advokáti)
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT podaná 19. júna 2003 (spojené veci R 580/2001-1 a R 592/2001-1), týkajúcemu sa konania o výmaze medzi Herold Business Data AG a Telefon & Buch Verlagsgesellschaft mbH
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania s výnimkou trov, ktoré vznikli vedľajšiemu účastníkovi konania.

               3.

               Vedľajší účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 6, 8.1.2005.