title: Vec C-122/11: Žaloba podaná 8. marca 2011 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo

text:
               28.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 160/12

         Žaloba podaná 8. marca 2011 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-122/11)
   2011/C 160/13
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: V. Kreuschitz a G. Rozet, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               rozhodnúť, že Belgické kráľovstvo si tým, že až od 1. augusta 2004 zrušilo podmienku bydliska, ktorá bránila valorizácii dôchodkov európskych občanov a občanov EHP, ktorí mali bydlisko mimo územia štátu, ktorý uzavrel s Belgickom dohodu o vzájomnosti, a tým, že neodstránilo diskrimináciu, ktorej boli tieto osoby vystavené až do 1. augusta 2004, čím prišli o časť svojich dôchodkov, porušilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článkov 4 a 7 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (1), ako aj z článkov 18 a 45 ZFEÚ, ktoré zakotvujú zásadu zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti,

               —

               zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia tvrdí, že vnútroštátna právna úprava vytvára diskrimináciu voči štátnym príslušníkom iných členských štátov, lebo len týmto osobám ukladá povinnosť bydliska na území jedného z členských štátov alebo na území štátu, ktorý uzavrel s Belgickom dohodu o vzájomnosti, aby im mohli byť valorizované ich dôchodky v období do 1. augusta 2004.
   Komisia okrem toho tvrdí, že už citované nariadenie (ES) č. 883/2004 nestanovuje podmienku bydliska na území jedného z členských štátov, aby bolo možné odvolávať sa na zásadu rovnosti zaobchádzania. Osoby, na ktoré sa uvedené nariadenie vzťahuje tak môžu žiadať uplatnenie tejto zásady, aj keď majú bydlisko v treťom štáte. Štát tak už nemôže obmedziť valorizáciu dôchodkov len na svojich štátnych príslušníkov, ale musí ju tiež priznať dôchodcom s bydliskom v treťom štáte.
   Napokon sa Komisia domnieva, že legitímna dôvera, praktické ťažkosti a finančné dôsledky, na ktoré sa belgické orgány odvolávajú na účely odôvodnenia nemožnosti retroaktívne uplatniť zmenenú právnu úpravu, nemožno prijať.

      (1)  Ú. v. EÚ L 166, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72.


title: Vec C-4/09 P: Odvolanie podané 8. januára 2009 : Gerasimos Potamianos proti rozsudku Súdu prvého stupňa (siedma komora) z  15. októbra 2008 vo veci T-160/04, Potamianos/Komisia

text:
               4.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/11

         Odvolanie podané 8. januára 2009: Gerasimos Potamianos proti rozsudku Súdu prvého stupňa (siedma komora) z 15. októbra 2008 vo veci T-160/04, Potamianos/Komisia
   (Vec C-4/09 P)
   (2009/C 82/21)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Gerasimos Potamianos (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť všetky body rozsudku Súdu prvého stupňa (siedma komora) z 15. októbra 2008 vo veci T-160/04 (Potamianos/Komisia), ktorým Súd prvého stupňa zamietol všetky návrhy obsiahnuté v jeho žalobe z 26. apríla 2004 proti rozhodnutiu orgánu oprávneného na uzatváranie pracovných zmlúv o neobnovení jeho zmluvy dočasného zamestnanca,

               —

               zrušiť rozhodnutie orgánu oprávneného na uzatváranie pracovných zmlúv o neobnovení jeho zmluvy dočasného zamestnanca,

               —

               zaviazať odporkyňu na náhradu trov konania v oboch stupňoch.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ na podporu svojho odvolania uvádza štyri výhrady.
   Prvou výhradou poukazuje na nesprávnosť výkladu Súdu prvého stupňa, podľa ktorého sa neobnovenie jeho zmluvy dočasného zamestnanca zakladalo na dôvodoch spojených so služobným záujmom. Hierarchickí nadriadení odvolateľa totiž viackrát požiadali o predĺženie jeho zmluvy. Objektívne, relevantné a koherentné indície naopak umožňujú preukázať, že jediným základom predmetného rozhodnutia o neobnovení zmluvy bolo uplatnenie pravidla stanovujúceho, že maximálna doba zamestnania dočasného zamestnanca je šesť rokov.
   Druhou výhradou odvolateľ tvrdí, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia usúdením, že žalobca nepodal žiadosť o dotknuté zamestnanie, hoci v potrebnom čase požiadal o predĺženie svojej zmluvy a viackrát zopakoval svoju žiadosť aj po oznámení o voľnom pracovnom mieste.
   Treťou výhradou odvolateľ tvrdí, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď určil, že nedošlo k zneužitiu právomoci zo strany orgánu oprávneného na uzatváranie pracovných zmlúv. Deklarovaným účelom prijatia dočasných zamestnancov bolo totiž znížiť počet neobsadených pracovných miest v Komisii a najmä vyriešiť problém nedostatku úspešných uchádzačov výberového konania.
   Tento účel sa však nijako nedosiahol odmietnutím predĺženia zmluvy odvolateľa v nadväznosti na uplatnenie pravidla na zamedzenie súbehu, keďže oznámenie o jeho pracovnom mieste bolo uverejnené pred akýmkoľvek uverejnením zoznamov výberových konaní. Navyše na toto miesto bol na dlhé obdobie prijatý iný dočasný zamestnanec, kým zmluvy všetkých ostatných dočasných zamestnancov prijatých na krátke obdobie na tom istom riaditeľstve boli predĺžené automaticky bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o ich pracovnom mieste.
   Napokon bola porušená zásada rovnosti zaobchádzania, pretože všetkým ostatným dočasným zamestnancom, ktorí sa nachádzali v porovnateľnej situácii s výnimkou služobného veku, bola predĺžená zmluva bez uverejnenia oznámenia o ich pracovnom mieste, na rozdiel od postupu, ktorý sa prijal v jeho prípade. V tomto kontexte bolo v konaní na Súde prvého stupňa nesprávne obrátené dôkazné bremeno, keďže preukázanie dodržania pravidiel, ktoré vytvorila žalovaná, prináležalo jej a nie žalobcovi.


title: Vec T-389/14: Uznesenie Všeobecného súdu z 11. novembra 2015 – salesforce.com/ÚHVT (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/76

         Uznesenie Všeobecného súdu z 11. novembra 2015 – salesforce.com/ÚHVT (MARKETINGCLOUD)
   (Vec T-389/14) (1)

   (2016/C 027/97)
   Jazyk konania: angličtina
   Predsedníčka druhej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 329, 22.9.2014.


title: Vec T-86/12: Uznesenie Všeobecného súdu z  12. decembra 2012 — Robert Group/ÚHVT — Hardford Sweden (Pierre Robert)

text:
               2.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/27

         Uznesenie Všeobecného súdu z 12. decembra 2012 — Robert Group/ÚHVT — Hardford Sweden (Pierre Robert)
   (Vec T-86/12) (1)

   2013/C 32/47
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 118, 21.4.2012.


title: Vec T-79/06: Žaloba podaná  23. februára 2006  – Sachsa Verpackung/Komisia

text:
               22.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/32

         Žaloba podaná 23. februára 2006 – Sachsa Verpackung/Komisia
   (Vec T-79/06)
   (2006/C 96/52)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Sachsa Verpackung GmbH (Wieda, Nemecko) (v zastúpení: F. Puel a L. François-Martin, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť články 1 písm. k), 2 písm. i) a 4 ods. 21 rozhodnutia,

               —

               subsidiárne zmeniť článok 2 ods. i) rozhodnutia a znížiť pokutu,

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu všetkých trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Touto žalobou sa žalobca domáha čiastočného zrušenia rozhodnutia Komisie K(2005)4634, konečné znenie, z 30. novembra 2005 týkajúceho sa konania podľa článku 81 ES (Prípad COMP/F/38.354 – Priemyselné vrecia), v ktorom Komisia rozhodla, že podniky, ktorým bolo rozhodnutie adresované a medzi ktoré patrí i žalobca, porušili článok 81 ES tým, že sa zúčastnili na dohodách a zosúladených postupoch v odvetví priemyselných vriec v Belgicku, Francúzsku, Nemecku, Luxembursku, Holandsku a Španielsku. V časti rozhodnutia, ktorá sa týkala žalobcu, Komisia rozhodla, že sa zúčastnil na jednotlivom a sústavnom porušení a nariadila mu zaplatiť pokutu.
   Na podporu svojho prvého žalobného návrhu, ktorý predkladá ako svoj hlavný návrh, sa žalobca odvoláva na tri žalobné dôvody.
   Po prvé vytýka Komisii, že sa dopustila zjavného omylu v posúdení, pokiaľ ide o stupeň účasti žalobcu v karteli, a to tým, že dospela k názoru, že sa aktívne zúčastnil na stanovení všeobecných kvót, rozdelení odberateľov a určovaní cien.
   Druhý žalobný dôvod vyplýva z nedostatku odôvodnenia v rozsahu, v akom Komisia dostatočne právne neodôvodnila účasť žalobcu v nemeckej podskupine kartelu.
   V treťom žalobnom dôvode žalobca tvrdí, že Komisia porušila článok 23 ods. 2 nariadenia ES č. 1/2003 (1) a článok 15 nariadenia č. 17/62 (2) v rozsahu, v akom podľa žalobcu Komisia dospela k nesprávnemu záveru, že žalobca nebol nezávislým podnikom a rozhodla, opäť nesprávne, že Groupe Gascogne, jeho materská spoločnosť, má byť spoločne a nerozdielne zaviazaná na zaplatenie pokuty. Žalobca ďalej uvádza, že Komisia sa dopustila chyby pri určení časti pokuty, ktorá prináleží žalobcovi za obdobie jeho účasti na porušení a ktorá následne prekročila maximálnu hranicu 10 % jeho obratu.
   Na podporu svojho subsidiárneho návrhu žalobca tvrdí, že Komisia neposúdila správne sumu pokuty a že porušila zásadu proporcionality tým, že nesprávne zhodnotila závažnosť a trvanie porušenia a nevzala do úvahy poľahčujúce okolnosti a spoluprácu žalobcu v zmysle oznámenia o zhovievavosti (3).

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES 2003 L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/0021, s. 205).

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 17 Prvé nariadenie implementujúce články 85 a 86 zmluvy (Ú. v. č. 13 z 21. februára 1962, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3).

      (3)  Oznámenie Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (Ú. v. ES 2002, C 45, s. 3; Mim. Vyd. 08/002, s. 155).


title: Vec C-177/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Belgicko) 15. mája 2009 — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, Alix Walsh/Région wallonne

text:
               1.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 180/30

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Belgicko) 15. mája 2009 — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, Alix Walsh/Région wallonne
   (Vec C-177/09)
   2009/C 180/51
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, Alix Walsh

      Žalovaný: Région wallonne

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno článok 1 ods. 5 smernice 85/337/EHS o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (1) vykladať tak, že zo svojej pôsobnosti vylučuje právnu úpravu — akou je dekrét valónskeho regiónu zo 17. júla 2008 o niektorých povoleniach, na ktoré sa vzťahujú naliehavé dôvody všeobecného záujmu — ktorá uvádza, že „naliehavé dôvody všeobecného záujmu sa potvrdili“ na udelenie stavebného povolenia, environmentálneho povolenia a osobitných povolení na činnosti a práce, ktoré táto právna úprava taxatívne vymedzuje, a ktorá „schvaľuje“ povolenia, pre ktoré je uvedené, že „naliehavé dôvody všeobecného záujmu sa potvrdili“?

               2.

                           a)

                           Bránia články 1, 5, 6, 7, 8 a 10a smernice 85/337/EHS zmenenej a doplnenej smernicou Rady 97/11/ES (2) a smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/35/ES (3) právnemu systému, kde je povolenie na uskutočnenie projektu, u ktorého sa majú posúdiť vplyvy na životné prostredie, vydané legislatívnym aktom, proti ktorému neexistuje opravný prostriedok pred súdom alebo iným nezávislým a nestranným orgánom ustanoveným na základe zákona s cieľom napadnúť vecnú a procesnú stránku rozhodnutia, ktoré povoľuje uskutočniť projekt?

                           b)

                           Má sa článok 9 Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia, ktorý bol uzavretý 25. júna 1998 a schválený Európskym spoločenstvom rozhodnutím Rady 2005/370/ES zo 17. februára 2005 (4), vykladať tak, že ukladá členským štátom povinnosť sprístupniť opravné prostriedky pred súdom alebo iným nezávislým a nestranným orgánom ustanoveným na základe zákona, ktoré umožňujú napadnúť vecnú alebo procesnú stránku rozhodnutí, aktov alebo nečinností, na ktoré sa vzťahuje ustanovenie článku 6, vyplývajúcu tak z vecného, ako aj procesného systému povoľovania projektov, u ktorých sa majú posúdiť vplyvy na životné prostredie?

                           c)

                           So zreteľom na Aarhuský dohovor o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia, ktorý bol uzavretý 25. júna 1998 a schválený Európskym spoločenstvom rozhodnutím Rady 2005/370/ES zo 17. februára 2005, má sa článok 10a smernice 85/337/EHS zmenenej a doplnenej smernicou 2003/35/ES vykladať tak, že ukladá členským štátom povinnosť sprístupniť opravné prostriedky pred súdom alebo iným nezávislým a nestranným orgánom ustanoveným na základe zákona, ktoré umožňujú napadnúť vecnú alebo procesnú stránku rozhodnutí, aktov alebo nečinností, vyplývajúcu tak z vecného, ako aj procesného systému povoľovania projektov, u ktorých sa majú posúdiť vplyvy na životné prostredie?

      (1)  Smernica Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. ES L 175, s. 40; Mim. vyd. 15/001, s. 248).

      (2)  Smernica Rady 97/11/ES z 3. marca 1997, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 85/337/EHS o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. ES L 73, s. 5; Mim. vyd. 15/003, s. 151).

      (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/35/ES z 26. mája 2003, ktorou sa ustanovuje účasť verejnosti pri navrhovaní určitých plánov a programov týkajúcich sa životného prostredia, a ktorou sa menia a dopĺňajú s ohľadom na účasť verejnosti a prístup k spravodlivosti, smernice Rady 85/337/EHS a 96/61/ES (Ú. v. EÚ L 156, s. 17; Mim. vyd. 15/007, s. 466).

      (4)  Rozhodnutie Rady 2005/370/ES zo 17. februára 2005 o uzavretí v mene Európskeho spoločenstva Dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia (Ú. v. EÚ L 124, s. 1).


title: Vec C-1/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de A Coruña (Španielsko) 4. januára 2016 – Abanca Corporación Bancaria S.A./María Isabel Vázquez Rosende

text:
               14.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de A Coruña (Španielsko) 4. januára 2016 – Abanca Corporación Bancaria S.A./María Isabel Vázquez Rosende
   (Vec C-1/16)
   (2016/C 098/29)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Audiencia Provincial de A Coruña

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Abanca Corporación Bancaria S.A.

      Odporkyňa v odvolacom konaní: María Isabel Vázquez Rosende

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno články 6 a 7 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla [1993] (1) o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách vykladať v tom zmysle, že reštitučné nároky vyplývajúce z určenia neplatnosti podmienky stanovujúcej minimálnu úrokovú sadzbu uvedenej v zmluve o úvere z dôvodu nekalej povahy tejto podmienky nemajú spätnú účinnosť od dátumu uzavretia zmluvy, ale až od neskoršieho dátumu?

               2.

               Je kritérium dobrej viery dotknutých osôb, ktoré slúži ako základ na obmedzenie spätnej účinnosti vyplývajúcej z určenia neplatnosti podmienky z dôvodu jej nekalej povahy, autonómnym pojmom práva Únie, ktorý majú všetky členské štáty vykladať jednotne?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, aké predpoklady treba zohľadniť pri určovaní existencie dobrej viery dotknutých osôb?

               4.

               V každom prípade, je v súlade s článkami 6 a 7 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla [1993] výklad pojmu dobrá viera dotknutých osôb v tom zmysle, že predajca alebo dodávateľ, ktorý pri uzatváraní zmluvy spôsobil nedostatok transparentnosti, ktorý mal za následok nekalú povahu podmienky, mohol konať v dobrej viere?

               5.

               Je v súlade s článkami 6 a 7 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla [1993] výklad pojmu dobrá viera dotknutých osôb v tom zmysle, že dobrú vieru predajcu alebo dodávateľa možno posudzovať abstraktne, alebo ju naopak treba posudzovať so zreteľom na správanie predajcu alebo dodávateľa v súvislosti s uzavretím konkrétnej zmluvy?

               6.

               Je riziko vážnych ťažkostí, ktoré slúži ako základ na obmedzenie spätnej účinnosti vyplývajúcej z nekalej podmienky, autonómnym pojmom práva Únie, ktorý majú všetky členské štáty vykladať jednotne?

               7.

               V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, aké kritériá sa majú vziať do úvahy?

               8.

               V každom prípade, je v súlade s článkami 6 a 7 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla [1993], ak sa pri posudzovaní rizika vážnych ťažkostí zohľadňujú iba riziká, ktoré môže vzniknúť predajcovi alebo dodávateľovi, alebo sa má vziať do úvahy aj škoda, ktorú utrpia spotrebitelia v dôsledku toho, že im nebudú v plnej výške vrátené sumy zaplatené na základe podmienky stanovujúcej minimálnu úrokovú sadzbu?

               9.

               Má sa riziko vážneho narušenia hospodárskeho verejného poriadku v prípade podania individuálnej žaloby spotrebiteľom v súlade s článkami 6 a 7 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla [1993] posudzovať len so zreteľom na hospodárske dôsledky tejto konkrétnej žaloby, alebo so zreteľom na hospodárske dôsledky, ktoré by vyplynuli z potenciálneho podania individuálnej žaloby veľkým počtom spotrebiteľov?

      (1)  Ú. v. ES L 95, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


title: Vec T-200/14: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. apríla 2016 – Ben Ali/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku — Zmrazenie finančných prostriedkov — Právny základ — Zápis mena žalobcu založený na novom odôvodnení v dôsledku zrušenia predchádzajúcich opatrení na zmrazenie finančných prostriedkov — Povinnosť odôvodnenia — Právo vlastniť majetok — Proporcionalita — Skutkový omyl — Právo na obhajobu — Právo na účinnú súdnu ochranu — Zneužitie právomoci — Právo na život — Právo na rešpektovanie rodinného života — Mimozmluvná zodpovednosť“)

text:
               30.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/23

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. apríla 2016 – Ben Ali/Rada
   (Vec T-200/14) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku - Zmrazenie finančných prostriedkov - Právny základ - Zápis mena žalobcu založený na novom odôvodnení v dôsledku zrušenia predchádzajúcich opatrení na zmrazenie finančných prostriedkov - Povinnosť odôvodnenia - Právo vlastniť majetok - Proporcionalita - Skutkový omyl - Právo na obhajobu - Právo na účinnú súdnu ochranu - Zneužitie právomoci - Právo na život - Právo na rešpektovanie rodinného života - Mimozmluvná zodpovednosť“))
   (2016/C 191/29)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francúzsko) (v zastúpení: A. de Saint Remy, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: G. Étienne a A. de Elera-San Miguel Hurtado, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Rady 2014/49/SZBP z 30. januára 2014, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 28, 2014, s. 38) a vykonávacieho nariadenie Rady (EÚ) č. 81/2014 z 30. januára 2014, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 101/2011 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 28, 2014, s. 2), v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu, a jednak návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy, ktoré vynaložila Rada Európskej únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 202, 30.6.2014.


title: Vec F-2/14: Žaloba podaná 9. januára 2014 — ZZ a ZZ/Dvor audítorov

text:
               1.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/22

         Žaloba podaná 9. januára 2014 — ZZ a ZZ/Dvor audítorov
   (Vec F-2/14)
   2014/C 61/39
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: ZZ a ZZ (v zastúpení: D. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, avocats)

      Žalovaný: Európsky dvor audítorov

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Dvora audítorov nevyhovieť sťažnosti žalobcov voči ich dvom kolegom z dôvodu ich spoločných osočujúcich vyjadrení a určiť, že nebolo potrebné prijať žiadne opatrenia, ktoré sa opierajú o uplatnenie jeho povinnosti pomoci

      Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutie Dvora audítorov z 13. decembra 2012 o skončení konania bez toho, aby sa vyhovelo návrhu žalobcov na základe článku 24 smerujúceho voči dvom ich kolegom,

               —

               zaviazať Dvor audítorov na náhradu nemajetkovej ujmy žalobcov stanovenej predbežne na jedno euro za škodu, ktorá sa odhaduje na stotisíc eur,

               —

               zaviazať Dvor audítorov na náhradu trov konania.


title: Vec C-575/10: Žaloba podaná 9. decembra 2010 — Európska komisia/Maďarská republika

text:
               5.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 72/6

         Žaloba podaná 9. decembra 2010 — Európska komisia/Maďarská republika
   (Vec C-575/10)
   2011/C 72/09
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: D. Kukovec a A. Sipos, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Maďarská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Maďarská republika si tým, že pri postupoch zadávania verejných zákaziek nezaručila hospodárskym subjektom možnosť využívať kapacity iných subjektov bez ohľadu na právnu povahu vzťahov medzi nimi a týmito subjektmi, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 47 ods. 2 a článku 48 ods. 3 smernice 2004/18/ES (1) a z článku 54 odsekov 5 a 6 smernice 2004/17/ES (2),

               —

               zaviazať Maďarskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Smernica 2004/17, ako aj smernica 2004/18 priznávajú uchádzačom pri postupoch zadávania verejných zákaziek možnosť preukázať svoje vlastné schopnosti a splnenie kritérií pre výber tým, že využijú kapacity iných subjektov, a to bez ohľadu na právnu povahu vzťahov medzi ním a týmito subjektmi.
   Podľa Komisie maďarská právna úprava, ktorá v prípade určitých kvalitatívnych kritérií umožňuje uchádzačom využiť prostriedky iných subjektov, ktoré sa priamo nepodieľajú na vykonaní zákazky, iba v prípade, keď majú v týchto subjektoch väčšinový podiel, ktorý im umožňuje uplatňovať v týchto subjektoch svoj vplyv, nie je v súlade s príslušnými ustanoveniami uvedených smerníc. Napadnutá vnútroštátna úprava tak v prípade subjektov, ktoré sa nepodieľajú na vykonaní zákazky ako subdodávatelia, ukladá uchádzačom dodatočnú požiadavku na to, aby sa v rámci postupu zadávania mohli oprieť o kapacity takých subjektov.
   Ustanovenia smerníc sú jasné: nevyžadujú, aby subjekty poskytujúce prostriedky boli priamo zapojené do plnenia zákazky, ale aby vnútroštátna právna úprava zabezpečovala možnosť využiť kapacity týchto subjektov bez ohľadu na právnu povahu vzťahov medzi uchádzačom a týmito subjektmi. Jedinou požiadavkou je, aby uchádzač bol schopný verejným obstarávateľom preukázať, že skutočne bude disponovať potrebnými prostriedkami na splnenie zákazky.
   Podľa Komisie však maďarská právna úprava, ktorá je predmetom žaloby, z tohto hľadiska obmedzuje možnosti uchádzačov, ktorým prakticky nezostáva nič iné ako zapojiť subjekty, ktoré poskytujú uvedené prostriedky, do plnenia zákazky ako subdodávateľov, pokiaľ už od počiatku nemajú v uvedených subjektoch väčšinový podiel, ktorý im umožňuje uplatňovať svoj vplyv v týchto subjektoch.
   Komisia tvrdí, že napadnutú vnútroštátnu právnu úpravu nemožno odôvodniť účelom predchádzania konaniu, ktorého cieľom je obchádzanie právnych predpisov týkajúcich sa verejného obstarávania, pretože nie je možné odvolávať sa na taký účel na odôvodnenie ustanovenia, ktoré je v rozpore s právnymi predpismi Únie týkajúcimi sa verejného obstarávania a ktoré neprimerane obmedzuje procesné práva a povinnosti vyplývajúce zo smerníc. Členské štáty môžu v rámci hraníc stanovených smernicami rozhodnúť o tom, v akej forme majú uchádzači preukázať, že skutočne budú disponovať prostriedkami iných subjektov, ale nesmú pri tom vzniknúť rozdiely na základe právnej povahy vzťahov s tými subjektami.
   Komisia odmieta tvrdenie Maďarskej republiky, že subjekt, ktorý sa nepodieľa na vykonaní zákazky, nemôže preukázať, že spĺňa minimálne kritériá pre výber uchádzačov spočívajúci v tom, že v okamihu plnenia zákazky bude schopný skutočne poskytnúť potrebné prostriedky. Komisia v tejto súvislosti zdôrazňuje, že článok 48 ods. 3 smernice 2004/18/ES výslovne stanovuje, že uchádzač musí preukázať dostupnosť zdrojov iných subjektov „predložením prísľubu týchto subjektov, že potrebné zdroje dajú hospodárskemu subjektu k dispozícii“. Z uvedeného vyplýva, že subjekt poskytujúci svoje prostriedky môže preukázať, že disponuje prostriedkami, ktoré musí poskytnúť v okamihu vykonávania zákazky bez toho, aby sa na vykonávaní zákazky priamo podieľal.
   Komisia napokon uvádza, že napadnutá vnútroštátna právna úprava môže mať diskriminujúce účinky voči zahraničným uchádzačom. Hoci sa maďarská právna úprava vzťahuje na všetkých uchádzačov, de facto obmedzuje možnosti najmä zahraničných uchádzačov zúčastniť sa verejného obstarávania, lebo spravidla nedisponujú v mieste vykonania zákazky všetkými prostriedkami potrebnými na jej splnenie, takže v postupoch zadávania verejných zákaziek musia častejšie ako maďarskí uchádzači využívať spôsobilosť miestnych hospodárskych subjektov, ktoré sú od nich nezávislé.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007 s. 132).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov obstarávania subjektov pôsobiacich v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb (Ú. v. EÚ L 134, s. 1; Mim. vyd. 06/007 s. 19).


title: Vec C-110/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 2. marca 2015 – Nokia Italia SpA a i./Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) a i.

text:
               1.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 2. marca 2015 – Nokia Italia SpA a i./Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) a i.
   (Vec C-110/15)
   (2015/C 178/07)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľky: Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Odporcovia: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), v likvidácii, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni právo Spoločenstva – a najmä odôvodnenie 31 a článok 5 ods. 2 písm. b) smernice 2001/29/ES – vnútroštátnej právnej úprave [predovšetkým článku 71e LDA (legge sul diritto d’autore – taliansky autorský zákon) v spojení s článkom 4 vyhlášky z 30. decembra 2009], ktorá stanovuje, že v prípade médií a zariadení nadobudnutých na účely, ktoré zjavne nesúvisia so súkromným kopírovaním – čiže určených výlučne na profesionálne použitie –, sa kritériá pre „ex ante“ oslobodenie od platenia kompenzácie ponechávajú na súkromnoprávne dojednanie – alebo „slobodné vyjednávanie“ – s osobitným dôrazom na „aplikačné protokoly“ uvedené v citovanom článku 4, a to bez uplatnenia všeobecných ustanovení a akejkoľvek záruky rovnakého zaobchádzania medzi SIAE (Società Italiana degli Autori ed Editori – Talianska spoločnosť autorov a vydavateľov) a subjektmi povinnými platiť kompenzáciu alebo ich odvetvovými združeniami?

               2.

               Bráni právo Spoločenstva – a najmä odôvodnenie 31 a článok 5 ods. 2 písm. b) smernice 2001/29/ES (1) – vnútroštátnej právnej úprave (predovšetkým článku 71e LDA v spojení s vyhláškou z 30. decembra 2009 a s pokynmi SIAE vo veci vrátenia zaplatených kompenzácií), ktorá stanovuje, že v prípade médií a zariadení nadobudnutých na účely, ktoré zjavne nesúvisia so súkromným kopírovaním – čiže určených výlučne na profesionálne použitie –, môže o vrátenie zaplatenej sumy žiadať iba konečný používateľ a nie výrobca príslušných médií a zariadení?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 017/001, s. 230).


title: Vec C-122/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Ordinario di Firenze (Taliansko) 15. marca 2013 — Paola C/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               18.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Ordinario di Firenze (Taliansko) 15. marca 2013 — Paola C/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Vec C-122/13)
   2013/C 141/28
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Ordinario di Firenze

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Paola C

      Žalovaný: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 12 smernice 2004/80/ES (1) vykladať v tom zmysle, že umožňuje členským štátom stanoviť odškodnenie pre obete niektorých kategórií úmyselných násilných trestných činov, alebo sa má naopak vykladať tak, že členským štátom ukladá, aby na účely vykonania citovanej smernice zaviedli systém odškodňovania obetí všetkých úmyselných násilných trestných činov?

      (1)  Smernica Rady 2004/80/ES z 29. apríla 2004 o odškodňovaní obetí trestných činov (Ú. v. EÚ L 261, s. 15; Mim. vyd. 19/007, s. 65).


title: Vec C-342/06 P: Odvolanie podané 7. augusta 2006 : La Poste proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia rozšírená komora) zo 7. júna 2006 vo veci T-613/97, Union française de l'express (Ufex) a i./Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               14.10.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 249/5

         Odvolanie podané 7. augusta 2006: La Poste proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia rozšírená komora) zo 7. júna 2006 vo veci T-613/97, Union française de l'express (Ufex) a i./Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-342/06 P)
   (2006/C 249/10)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľka: La Poste (v zastúpení: H. Lehmann, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev, Francúzska republika, Chronopost SA, Union française de l'express (Ufex), DHL International SA, Federal express international (Francúzsko) SNC, CRIE SA
   Návrhy odvolateľky
   Odvolateľka svojím odvolaním navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. júna 2006 v rozsahu, v akom stanovil, že rozhodnutie Komisie 98/365/ES z 1. októbra 1997, týkajúce sa pomoci, ktorú Francúzsko poskytlo SFMI-Chronopost (1) sa zrušuje v rozsahu, v akom stanovuje, že ani logistická a obchodná pomoc poskytnutá zo strany La Poste jej dcérskej spoločnosti SFMI-Chronopost, ani prevod produktu Postadex nepredstavujú štátnu pomoc v prospech SFMI-Chronopost,

               —

               zaviazal Union française de l'express a spoločnosti DHL International, Federal express international a CRIE na náhradu trov, ktoré vznikli La Poste v konaniach na Súde prvého stupňa a Súdnom dvore.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľka na podporu svojho odvolania uvádza tri odvolacie dôvody.
   Vo svojom prvom odvolacom dôvode odvolateľka tvrdí, že Súd prvého stupňa porušil článok 6 EÚ a článok 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, keďže neposkytol dostatočné zabezpečenie nestrannosti, pretože sudca, ktorý vykonával úlohu sudcu spravodajcu v napadnutom rozsudku zo 7. júna 2006, bol tiež predsedom komory, ktorá prijala rozsudok – zrušený Súdnym dvorom – zo 14. decembra 2000 (Ufex a i./Komisia, T-613/97, Zb. s. II-4055).
   Vo svojom druhom odvolacom dôvode rozdelenom na dve časti, odvolateľka vytýka Súdu prvého stupňa, že sa dopustil viacerých omylov v právnom posúdení a v konaní. Na jednej strane Súd prvého stupňa totiž nevyhlásil za neprípustné žalobné dôvody, ktoré žalobcovia neuviedli v pôvodnej žalobe, a skúmal ich, čím porušil článok 48 ods.2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa. Na druhej strane tento sa súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď sa mylne domnieval, že odčlenenie hospodárskej činnosti na dcérsku spoločnosť predstavuje štátnu pomoc. Súd prvého stupňa najmä nesprávne posúdil uvedený pojem, pretože nezohľadnil osobitý charakter odčlenenia hospodárskej činnosti predtým vykonávanej štátom na dcérsku spoločnosť a nedefinoval účinky skúmaného opatrenia na trh.
   Napokon vo svojom treťom odvolacom dôvode odvolateľka vytýka Súdu prvého stupňa, že uložil Komisii neúmernú povinnosť odôvodnenia, a porušil tým článok 88 ES, ktorý priznáva Komisii širokú mieru voľnej úvahy týkajúcu sa komplexného hospodárskeho posúdenia, ako aj článok 253 ES, ktorý nestanovuje, že odôvodnenie rozhodnutia o zamietnutí sťažnosti musí byť rovnako podrobné ako správa z účtovného znaleckého posudku.

      (1)  Ú. v. ES L 164, s. 37.


title: Vec T-188/12: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. februára 2015 – Breyer/Komisia (Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Vyjadrenia predložené Rakúskou republikou v rámci konania o nesplnení povinnosti pred Súdnym dvorom — Zamietnutie prístupu)

text:
               20.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 127/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 27. februára 2015 – Breyer/Komisia
   (Vec T-188/12) (1)

   ((Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Vyjadrenia predložené Rakúskou republikou v rámci konania o nesplnení povinnosti pred Súdnym dvorom - Zamietnutie prístupu))
   (2015/C 127/26)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Patrick Breyer (Wald-Michelbach, Nemecko) (v zastúpení: M. Starostik, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne P. Costa de Oliveira a H. Krämer, neskôr H. Krämer a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci pôvodne A. Krämer a R. Van der Hout, neskôr R. Van der Hout, advokáti)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobcu: Fínska republika (v zastúpení: J. Heliskoski a S. Hartikainen, splnomocnení zástupcovia) a Švédske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege, S. Johannesson, U. Persson, K. Ahlstrand-Oxhamre a H. Karlsson, neskôr A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, L. Swedenborg, N. Otte Widgren, E. Karlsson a F. Sjövall, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie zo 16. marca 2012, ktorým sa zamieta žiadosť žalobcu o prístup k právnemu stanovisku Komisie v súvislosti so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/24/ES z 15. marca 2006 o uchovávaní údajov vytvorených alebo spracovaných v súvislosti s poskytovaním verejne dostupných elektronických komunikačných služieb alebo verejných komunikačných sietí a o zmene a doplnení smernice 2002/58/ES (Ú. v. EÚ L 105, s. 54) a návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie z 3. apríla 2012, ktorým bol žalobcovi odmietnutý plný prístup k dokumentom týkajúcim sa prebratia smernice 2006/24 Rakúskou republikou, rovnako ako k dokumentom týkajúcim sa veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 29. júla 2010, Komisia/Rakúsko (C-189/09, EU:C:2010:455) v rozsahu, v akom bol v uvedenom rozhodnutí zamietnutý prístup k vyjadreniam Rakúskej republiky v tejto veci

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Európskej komisie z 3. apríla 2012, ktorým sa zamieta žiadosť pána Patricka Breyera o úplný prístup k dokumentom súvisiacim s prebratím smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/24/ES z 15. marca 2006 o uchovávaní údajov vytvorených alebo spracovaných v súvislosti s poskytovaním verejne dostupných elektronických komunikačných služieb alebo verejných komunikačných sietí a o zmene a doplnení smernice 2002/58/ES, Rakúskou republikou, a k dokumentom týkajúcim sa veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 29. júla 2010, Komisia/Rakúsko (C-189/09), sa zrušuje v rozsahu, v akom bol zamietnutý prístupu k vyjadreniam predneseným Rakúskou republikou v tejto veci.

               2.

               Konanie o návrhu na zrušenie rozhodnutia Komisie zo 16. marca 2012, ktorým sa zamieta žiadosť pána Breyera o prístup k právnemu stanovisku Komisie týkajúcemu sa smernice 2006/24, je potrebné zastaviť.

               3.

               Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania pána Breyera.

               4.

               Fínska republika a Švédske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 194, 30.6.2012.


title: Vec T-804/14: Žaloba podaná 4. decembra 2014 – Ogrodnik/ÚHVT – Aviário Tropical (Tropical)

text:
               23.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/39

         Žaloba podaná 4. decembra 2014 – Ogrodnik/ÚHVT – Aviário Tropical (Tropical)
   (Vec T-804/14)
   (2015/C 065/54)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Poľsko) (v zastúpení: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Aviário Tropical, SA (Loures, Portugalsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobca.

      Dotknutá sporná ochranná známka: čiernobiela obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „Tropical“ – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 3 4 35  773.

      Konanie pred ÚHVT: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 22. septembra 2014 vo veci R 1948/2013-4.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazal ÚHVT a ďalšieho účastníka konania, ak bude vedľajším účastníkom tohto konania, na náhradu trov konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) v spojitosti s článkom 53 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-349/09: Žaloba podaná 3. septembra 2009 — PAGO International/ÚHVT — Tirol Milch (Pago)

text:
               7.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 267/76

         Žaloba podaná 3. septembra 2009 — PAGO International/ÚHVT — Tirol Milch (Pago)
   (Vec T-349/09)
   2009/C 267/136
   Jazyk žaloby: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: PAGO International GmbH (Klagenfurt, Rakúsko) (v zastúpení: C. Hauer a C. Schumacher, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck (Innsbruck, Rakúsko)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zmeniť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 1. júla 2009 týkajúce sa zrušovacieho konania č. 2025 C (ochranná známka Spoločenstva č. 915 488) v tom zmysle, že sa zamieta odvolanie podané Tirol Milch reg.Gen.mbH proti rozhodnutiu zrušovacieho oddelenia zo 4. augusta 2008 a že Tirol Milch reg.Gen.mbH je povinná nahradiť trovy odvolacieho konania,

               —

               subsidiárne zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu a vrátiť vec Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) na opätovné rozhodnutie.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: farebná obrazová ochranná známka „Pago“ pre tovary zaradené do triedy 32 (ochranná známka Spoločenstva č. 915 488).

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: Tirol Milch registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung.

      Rozhodnutie zrušovacieho oddelenia: vyhlásenie čiastočného zrušenia ochrannej známky Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné zrušenie rozhodnutia zrušovacieho oddelenia a vyhlásenie zrušenia ochrannej známky Spoločenstva.

      Dôvody žaloby:

               —

               Porušenie článku 51 v spojení s článkom 15 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1), pretože používanie predmetnej ochrannej známky relevantné pre zachovanie práva sa neprávom považovalo za nepreukázané.

               —

               Porušenie článku 75 nariadenia č. 207/2009 a základných práv Spoločenstva, najmä práva na spravodlivý proces.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec T-273/17: Žaloba podaná 8. mája 2017 – Quadri di Cardano/Komisia

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/35

         Žaloba podaná 8. mája 2017 – Quadri di Cardano/Komisia
   (Vec T-273/17)
   (2017/C 221/50)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Alessandro Quadri di Cardano (Schaerbeek, Belgicko) (v zastúpení: N. De Montigny a J.-N. Louis, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd rozhodol a vyhlásil:

               —

               rozhodnutie PMO z 19. júla 2016, ktorým sa stanovujú jeho individuálne práva pri nástupe do funkcie vo Výkonnej agentúre pre inovácie a siete (INEA) v rozsahu, v akom sa mu ním odmieta priznanie príspevku na expatriáciu vo výške 16 % podľa článku 4 prílohy VII služobného poriadku a v dôsledku čoho má toto rozhodnutie za následok nepriznanie s tým súvisiacich práv, najmä ročnej náhrady cestovných výdavkov, sa zrušuje,

               —

               žalovaná je povinná nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na nerešpektovaní rokovaní a vyjednávaní súvisiacich s obdobím pred reformou služobného poriadku úradníkov a najmä na nedodržaní legitímnych očakávaní, porušení zásad legitímnej dôvery a právnej istoty na strane žalobcu, ako aj práv, ktoré žalobca nadobudol, a to z dôvodu náhle rozdielnej analýzy jeho spisu týkajúceho sa individuálnych práv.

               2.

               Druhý žalobný dôvod súvisiaci s dočasnou zmluvou podľa belgického práva, na ktorú sa odvoláva Komisia s cieľom odôvodniť, že žalobca si zriadil bydlisko v Belgicku počas zamestnania u súkromného zamestnávateľa. Tento žalobný dôvod sa delí na tri časti:

                           —

                           prvá časť založená na zneužití právomoci, ktorého sa mala Komisia dopustiť tým, že sa pokúsila vylúčiť akýkoľvek vzťah podriadenosti, ktorým disponovala voči žalobcovi počas obdobia dočasného zamestnania, a to s cieľom neprihliadať na existenciu zamestnania v prospech medzinárodnej organizácie, v dôsledku ktorého by v podstate muselo dôjsť k odloženiu analýzy podmienok vyžadovaných článkom 4 prílohy VII služobného poriadku,

                           —

                           druhá časť založená na nesprávnom právnom posúdení, porušení ustanovení belgického práva v oblasti zmlúv dočasných zamestnancov, ako aj na obchádzaní práva, ktorého sa mala Komisia dopustiť,

                           —

                           tretia časť založená na zjavne nesprávnom posúdení, porušení zásady proporcionality a zásady riadnej správy vecí verejných.


title: Vec F-87/12 RENV: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 21. apríla 2015 – Alsteens/Komisia (Verejná služba — Vrátenie veci na ďalšie konanie po zrušení rozhodnutia Súdu — Dočasný zamestnanec — Predĺženie platnosti zmluvy — Pravidlo šiestich rokov)

text:
               8.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/32

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 21. apríla 2015 – Alsteens/Komisia
   (Vec F-87/12 RENV)
   ((Verejná služba - Vrátenie veci na ďalšie konanie po zrušení rozhodnutia Súdu - Dočasný zamestnanec - Predĺženie platnosti zmluvy - Pravidlo šiestich rokov))
   (2015/C 190/36)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Vrátenie veci na ďalšie konanie po zrušení rozhodnutia Súdu – Verejná služba – Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie obmedziť obdobie predĺženia zmluvy žalobcu

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Alsteens znáša svoje vlastné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s vecami F-87/12, T-373/13P a F-87/12 RENV a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii vo veci F-87/12.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s vecami T-373/13 P a F-87/12 RENV.


title: Spojené veci T-362/05 a T-363/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  2. decembra 2008 – Nuova Agricast a Cofra/Komisia ( Mimozmluvná zodpovednosť Spoločenstva — Systém pomoci stanovený talianskou právnou úpravou — Systém vyhlásený za zlučiteľný so spoločným trhom — Prechodné opatrenie — Vylúčenie niektorých podnikov — Zásada ochrany legitímnej dôvery — Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom — Neexistencia )

text:
               24.1.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/24

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 2. decembra 2008 – Nuova Agricast a Cofra/Komisia
   (Spojené veci T-362/05 a T-363/05) (1)

   („Mimozmluvná zodpovednosť Spoločenstva - Systém pomoci stanovený talianskou právnou úpravou - Systém vyhlásený za zlučiteľný so spoločným trhom - Prechodné opatrenie - Vylúčenie niektorých podnikov - Zásada ochrany legitímnej dôvery - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom - Neexistencia“)
   (2009/C 19/44)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyne: Nuova Agricast Srl (Cerignola, Taliansko) a Cofra Srl (Barletta, Taliansko) (v zastúpení: A. Calabrese, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Di Bucci a E. Righini, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na náhradu škody údajne spôsobenej žalobkyniam v dôsledku prijatia rozhodnutia Komisie z 12. júla 2000 o zlučiteľnosti systému pomoci na investície pre zaostalé regióny Talianska so spoločným trhom [štátna pomoc č. 715/99 – Taliansko (SG 2000 D/105754)] a v dôsledku správania Komisie počas konania, ktoré predchádzalo prijatiu tohto rozhodnutia
   Výrok rozsudku

               1.

               Veci T-362/05 a T-363/05 sú spojené na účely vydania rozsudku.

               2.

               Žaloby sa zamietajú.

               3.

               Nuova Agricast Srl znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Komisii vo veci T-362/05.

               4.

               Cofra Srl znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Komisii vo veci T-363/05.

      (1)  Ú. v. EÚ C 296, 26.11.2005.


title: Vec T-105/10: Žaloba podaná 1. marca 2010 — BASF/Komisia

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/70

         Žaloba podaná 1. marca 2010 — BASF/Komisia
   (Vec T-105/10)
   2010/C 113/104
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Nemecko) (v zastúpení: F. Montag, J. Blockx a T. Wilson, lawyers)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa sa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie K(2009) 10568 z 18. decembra 2009 vo veci No COMP/M.5355 — BASF/Ciba, ktorým bol zamietnutý návrh zo 6. novembra 2009 schváliť spoločnosť Roquette Frère ako kupujúcu spoločnosť Divestment Business SDA a ktorým bol zamietnutý návrh na zmenu záväzku s výhradou ktorého Komisia rozhodnutím K(2009) 1961 z 12. marca 2009 vyhlásila operáciu, ktorým žalobkyňa získala kontrolu nad celou CIBA Holding AG (ďalej len „CIBA“), za nezlúčiteľnú zo spoločným trhom.
   Žalobkyňa na podporu svojej žaloby o neplatnosť uvádza tieto žalobné dôvody.
   Po prvé žalobkyňa tvrdí, že zamietnutím navrhovanej kupujúcej žalovaná porušila článok 6 ods. 2 nariadenia č. 139/2004 (1), body 418 a 419 rozhodnutia, ktorým bolo schválené získanie Ciba spoločnosťou BASF, doložku 4 písm. a) a b), doložky 13, 14 a 34 a tabuľka B záväzkov priložených k tomuto rozhodnutiu a body 31, 48, 73 a 102 oznámenia o opravných prostriedkoch (2).
   Žalobkyňa presnejšie uvádza, že žalovaná opierala svoje zamietnutie navrhovaného kupujúceho na chybných skutočnostiach a že sa dopustila zjavne nesprávneho právneho posúdenia, pokiaľ ide o úmysel spoločnosti Roquette Frère zachovať a rozvíjať Divestment Business. Žalobkyňa navyše uvádza, že žalovaná sa opierala o chybné skutočnosti a dopustila sa zjavne nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o návrh žalobkyne zmeniť záväzky v súlade s doložkou o zmenách záväzkov.
   Po druhé žalobkyňa uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje zásadu proporcionality, pretože zamietnutie jej návrhu nebolo nutné na dosiahnutie cieľa plniť záväzky, ktorým je predchádzanie vzniku alebo posilňovania dominantného postavenia.
   Po tretie žalobkyňa tvrdí, že žalovaná porušila zásadu riadnej správy vecí verejných a článok 296 ZFEÚ tým, že nevypočula žalobkyňu pred prijatím napadnutého rozhodnutia a neurobila potrebné odôvodnenie napadnutého rozhodnutia.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Nariadenie ES o fúziách), Ú. v. EÚ L 24, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 40.

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 802/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi, Ú. v. EÚ L 133, s. 1; Mim. vyd. 08/03, s. 88.


title: Výmaz veci C-345/03

text:
               19.2.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/19

         Výmaz veci C-345/03 (1)

   (2005/C 45/39)

      (Jazyk konania: francúzština)

   Uznesením z 29. novembra 2004 predseda Súdneho dvora Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci C-345/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Belgickému kráľovstvu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 226, 20.9.2003


title: Vec C-74/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teisma (Litva) 10. februára 2014 – UAB Eturas a iní/Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

text:
               12.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teisma (Litva) 10. februára 2014 – UAB Eturas a iní/Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba
   (Vec C-74/14)
   2014/C 142/22
   Jazyk konania: litovčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Lietuvos vyruausiasis administracinis teismas

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: UAB Eturas a iní

      Žalovaný: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba (Lithuanian Competition Council)

      Ďalší účastníci konania: UAB Aviaeuropa, UAB Grand Voyage, UAB Kalnų upė, UAB Keliautojų klubas, UAB Smaragdas travel, UAB 700LT, UAB Aljus ir Ko, UAB Gustus vitae, UAB Tropikai, UAB Vipauta, UAB Vistus

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykladať v tom zmysle, že v situácii, keď sa hospodárske subjekty, ktoré sú účastníkmi spoločného elektronického informačného systému takého typu, aký je popísaný v tejto veci, a keď Rada pre hospodársku súťaž preukázala, že do tohto systému bolo zavedené systémové oznámenie o obmedzení zliav a bolo zavedené technické obmedzenie pre stanovenie výšky zliav, je možné predpokladať, že tieto hospodárskej subjekty mali vedomosť alebo mohli mať vedomosť o existencii tohto systémového oznámenia v elektronickom systéme a tým, že nenamietali proti uplatňovaniu takéhoto obmedzenia zliav, vyjadrili svoj konkludentný súhlas s obmedzením zliav z cien a z tohto dôvodu môžu zodpovedať za podieľanie sa na zosúladených postupov podľa článku 101 ods. 1 ZFEÚ?

               2.

               Ak je odpoveď na prvú otázku záporná, aké okolnosti treba vziať do úvahy pri určovaní toho, či hospodárske subjekty, ktoré sú účastníkmi spoločného elektronického informačného systému, sa za okolností, o aké ide vo veci samej, podieľali na zosúladených postupoch v zmysle článku 101 ods. 1 ZFEÚ?


title: Vec T-106/13: Žaloba podaná 20. februára 2013 — Synergy Hellas/Komisia

text:
               18.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/21

         Žaloba podaná 20. februára 2013 — Synergy Hellas/Komisia
   (Vec T-106/13)
   2013/C 141/38
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Atény, Grécko) (v zastúpení: M. Aggelopoulos a K. Damis, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               konštatoval, že vylúčenie spoločnosti z programu Európskej komisie ARTreat predstavuje porušenie jej zmluvných povinností, pokiaľ ide o zásady proporcionality a oprávneného očakávania, a zaviazal Komisiu uhradiť žalobkyni sumu vo výške tristoštyridsaťtritisíc osemstodvadsaťosem eur a osemdesiatosem centov (343 828,88 eura) z titulu platieb, ktoré bola Európska komisia povinná zaplatiť v rámci projektu ARTreat, zvýšených o úroky od dátumu podania tejto žaloby,

               —

               zaviazal Európsku komisiu uhradiť žalobkyni sumu osemdesiatdeväťtisíc deväťstotridsaťtri eur a šestnásť centov (89 933,16 eura) z titulu náhrady nemajetkovej ujmy, ktorú utrpela žalobkyňa, a ujmy na jej profesionálnej povesti z dôvodu zneužitia právomoci a porušenia profesionálneho tajomstva zo strany Komisie, zvýšenú o kompenzačné úroky za obdobie od 14. júna 2012 do vyhlásenia rozsudku v danej veci a o úroky z omeškania za obdobie od vyhlásenia rozsudku v danej veci do uhradenia celej sumy, a

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žaloba žalobkyne pozostáva z dvoch častí.

               1.

               Po prvé žaloba založená na zodpovednosti Komisie z titulu zmluvy FP7-224297 na výkon projektu s názvom „Multi-level patient — specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatement, and virtual hand-on training (ARTreat)“ na základe článku 272 ZFEÚ. Konkrétnejšie žalobkyňa uvádza, že napriek tomu, že v plnej miere a náležitým spôsobom vykonala svoje zmluvné povinnosti, Komisia jej pozastavila úhradu, pričom na to nemala právo a porušila tak už citovanú zmluvu a zásady oprávneného očakávania a proporcionality.

               2.

               Po druhé žaloba založená na mimozmluvnej zodpovednosti Komisie podľa článku 340 druhého odseku ZFEÚ. Konkrétnejšie žalobkyňa uvádza, že Komisia na základe takéhoto nezákonného konania spôsobila ujmu na jej profesionálnej povesti.


title: Vec T-349/12: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. septembra 2013 — Leiner/ÚHVT — Recaro (REVARO) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva REVARO — Skoršia medzinárodná slovná ochranná známka RECARO — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               19.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/19

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. septembra 2013 — Leiner/ÚHVT — Recaro (REVARO)
   (Vec T-349/12) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva REVARO - Skoršia medzinárodná slovná ochranná známka RECARO - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2013/C 304/33
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Rudolf Leiner GmbH (Sankt Pölten, Rakúsko) (v zastúpení: W. Emberger, I. Rudnay a L. Emberger, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Poch, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Recaro Holding GmbH, predtým Recaro Beteiligungs-GmbH (Stuttgart, Nemecko) (v zastúpení: J. Weiser, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 16. mája 2012 (vec R 482/2011-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Recaro Beteiligungs-GmbH a Rudolf Leiner GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Spoločnosť Rudolf Leiner GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 287, 22.9.2012.


title: Vec C-106/11: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 7. júna 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — M. J. Bakker/Minister van Financiën (Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov — Uplatniteľná právna úprava — Pracovník, ktorý je holandským štátnym príslušníkom, pracujúcim na palube bagrovej lode plaviacej sa mimo územia Európskej únie pod holandskou vlajkou pre zamestnávateľa so sídlom v Holandsku — Bydlisko na území iného členského štátu — Účasť na holandskom systéme sociálneho zabezpečenia)

text:
               21.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/4

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 7. júna 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — M. J. Bakker/Minister van Financiën
   (Vec C-106/11) (1)

   (Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov - Uplatniteľná právna úprava - Pracovník, ktorý je holandským štátnym príslušníkom, pracujúcim na palube bagrovej lode plaviacej sa mimo územia Európskej únie pod holandskou vlajkou pre zamestnávateľa so sídlom v Holandsku - Bydlisko na území iného členského štátu - Účasť na holandskom systéme sociálneho zabezpečenia)
   2012/C 217/07
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Dovolateľ: M. J. Bakker

      Odporca: Minister van Financiën

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článku 1 písm. a), článku 2 a článku 13 ods. 2 písm. c) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35) — Pracovník, ktorý je holandským štátnym príslušníkom, pracujúcim na palube bagrovej lode plaviacej sa mimo územia Európskej únie pod holandskou vlajkou pre zamestnávateľa so sídlom v Holandsku — Pracovník s bydliskom na území iného členského štátu — Neúčasť na holandskom systéme sociálneho zabezpečenia

      Výrok rozsudku

   Článok 13 ods. 2 písm. c) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a členov ich rodín, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným a doplneným nariadením Rady (ES) č. 307/1999 z 8. februára 1999, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby legislatívne opatrenie členského štátu vylúčilo z účasti na systéme sociálneho zabezpečenia tohto členského štátu osobu nachádzajúcu sa v situácii, ako je situácia žalobcu v konaní vo veci samej, ktorý je štátnym príslušníkom uvedeného členského štátu, ale nemá v ňom bydlisko, a ktorý je zamestnaný na bagrovej lodi plávajúcej pod vlajkou toho istého členského štátu, pričom svoju činnosť vykonáva mimo územia Európskej únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 160, 28.5.2011.


title: Vec C-558/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 17. decembra 2008 – Portakabin Limited a Portakabin B.V./Primakabin B.V.

text:
               7.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 17. decembra 2008 – Portakabin Limited a Portakabin B.V./Primakabin B.V.
   (Vec C-558/08)
   (2009/C 55/17)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Portakabin Limited a Portakabin B.V.

      Žalovaná: Primakabin B.V.
   Prejudiciálne otázky

               1.

                           a)

                           Ak podnikateľ, ktorý obchoduje s určitými tovarmi alebo službami (ďalej len „sponzorujúci zákazník“), využije možnosť zadať prevádzkovateľovi internetového vyhľadávača kľúčové slovo [Pri reklame cez internet je možné využiť možnosť prihlásiť si za poplatok v rámci vyhľadávacích programov, akým je napr. Google, takzvané kľúčové slová. Ak sa do vyhľadávača zadá takéto kľúčové slovo, objaví sa odkaz na webovú stránku sponzorujúceho zákazníka alebo zoznam nájdených stránok alebo vpravo na stránke taktiež inzerát s výsledkami pod nadpisom „sponzorované odkazy“.], ktoré zodpovedá ochrannej známke prihlásenej niekým iným (ďalej len „majiteľ ochrannej známky“) pre podobné tovary alebo služby, a zadané kľúčové slovo – bez toho, aby to bolo pre užívateľa vyhľadávača zjavné – vedie k tomu, že internetový užívateľ, ktorý toto slovo zadá, nájde na zozname výsledkov prevádzkovateľa vyhľadávača odkaz na webovú stránku sponzorujúceho zákazníka, predstavuje to v tom prípade používanie prihlásenej ochrannej známky týmto sponzorujúcim zákazníkom v zmysle článku 5 ods. 1 písm. a) smernice 89/104/EHS (1)?

                           b)

                           Je pritom nejaký rozdiel v tom, či odkaz bude uvedený:

                                       —

                                       na bežnom zozname nájdených stránok alebo

                                       —

                                       v sponzorovanej časti, ktorá je označená?

                           c)

                           Je pritom nejaký rozdiel v tom,

                                       —

                                       či sponzorujúci zákazník už v odkaze na webovej stránke prevádzkovateľa vyhľadávača skutočne ponúka tovary alebo služby, ktoré sú totožné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, alebo

                                       —

                                       či sponzorujúci zákazník na vlastnej webovej stránke, na ktorú sa môže internetový užívateľ [z otázky č. 1 písm. a)] cez odkaz na webovej stránke prevádzkovateľa vyhľadávača „preklikať“ (hyperlinking), skutočne ponúka tovary a služby, ktoré sú totožné s tovarmi a službami, pre ktoré je ochranná známka zapísaná?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Môže článok 6 smernice, najmä článok 6 ods. 1 písm. b) a c) viesť k tomu, že majiteľ ochrannej známky nemôže zakázať používanie opísané v prvej otázke, a ak áno, za akých okolností?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Je uplatniteľný článok 7 smernice, ak sa ponuka sponzorujúceho zákazníka, tak ako je uvedená v prvej otázke, vzťahuje na tovary, ktoré sa uvádzajú na trh Spoločenstva pod ochrannou známkou majiteľa ochrannej známky uvedenou v prvej otázke alebo s jeho súhlasom?

               4.

               Platia odpovede dané na predchádzajúce prejudiciálne otázky aj pre kľúčové slová prihlásené sponzorujúcim zákazníkom a uvedené v prvej otázke, pri ktorých sa ochranná známka úmyselne uvádza s drobnými chybami v písaní, čím sa možnosti vyhľadávania pre verejnosť používajúcu internet stávajú účelnejšie, ak sa predpokladá, že ochranná známka je na webovej stránke sponzorujúceho zákazníka správne uvedená?

               5.

               Ak odpoveď na skôr položené prejudiciálne otázky vedie k tomu, že sa nejedná o používanie ochrannej známky v zmysle článku 5 ods. 1 smernice: Môžu potom členské štáty v súvislosti s takým používaním kľúčových slov, o ktoré ide v prejednávanej veci, podľa článku 5 ods. 5 smernice v súlade ustanoveniami platnými v týchto členských štátoch, ktoré sa týkajú ochrany proti používaniu označenia na iné účely ako na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb, poskytnúť bez ďalšieho ochranu pred použitím tohto označenia, ktorým je podľa názoru súdov týchto členských štátov bez náležitého dôvodu nečestne využívaná alebo narušená rozlišovacia spôsobilosť alebo dobré meno ochrannej známky, alebo platia pritom pre vnútroštátne súdy hranice práva Spoločenstva, ktoré súvisia s odpoveďami na predchádzajúce otázky?

      (1)  Prvá smernica Rady z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92).


title: Vec C-332/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Bundessozialgericht z 5. júla 2005, ktorý súvisí s konaním: Aldo Celozzi proti Innungskrankenkasse Baden-Württemberg

text:
               12.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Bundessozialgericht z 5. júla 2005, ktorý súvisí s konaním: Aldo Celozzi proti Innungskrankenkasse Baden-Württemberg
   (Vec C-332/05)
   (2005/C 281/15)
   Jazyk konania: nemčina
   Bundessozialgericht (Nemecko) podal uznesením z 5. júla 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Aldo Celozzi proti Innungskrankenkasse Baden-Württemberg a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 12. septembra 2005.
   Bundessozialgericht žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:
   Je zlučiteľné s úpravou primárneho a/alebo sekundárneho práva Európskeho spoločenstva (obzvlášť s článkom 39 ES [predtým článok 48 EHS], čl. 3 ods. 1 a čl. 23 ods. 3 nariadenia EHS 1408/71, čl. 7 ods. 2 nariadenia EHS 1612/68 (1), aby ženatý migrujúci zamestnanec, zamestnaný v Nemecku, ktorého manželka býva v inom členskom štáte, poberal nemocenské dávky stále v závislosti na čistej mzde, ktorá vyplýva z daňové triedy zapísanej na mzdovom liste, bez toho, aby bola zohľadnená neskoršia retroaktívna zmena jeho daňovej triedy závislej od jeho rodinného stavu, ktorá ho zvýhodňuje?

      (1)  Ú. v. ES L 257, s. 2.


title: Vec C-326/07: Žaloba podaná 13. júla 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               20.10.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/3

         Žaloba podaná 13. júla 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-326/07)
   (2007/C 247/05)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: L. Pignataro-Nolin a H. Støvlbæk, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Talianska republika si tým, že zaviedla také ustanovenia, aké obsahuje článok 1.2 dekrétu predsedu Rady ministrov z 10. júna 2004 o vymedzení kritérií na výkon osobitných právomocí uvedených v článku 2 zákonného dekrétu č. 332 z 31. mája 1994, ktorý zákon č. 474 z 30. júla 1994 zmenil a upravil na zákon, a článok 4 ods. 227 písm. a), b) a c) finančného zákona č. 350/2004 zmenil, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 43 ES a 56 ES,

               —

               zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Komisia tvrdí, že kritériá uvedené v článku 1.2 dekrétu z 10. júna 2004 na výkon osobitných právomocí, upravené v článku 4 ods. 227 písm. a), b) a c) zákona č. 350/2004 nie sú dostatočne konkrétne a presné na to, aby investorovi z iného členského štátu umožňovali zistiť, kedy budú osobitné právomoci uvedené v článku 4 ods. 227 písm. a), b) a c) zákona č. 350/2004 použité.
   Osobitné právomoci uvedené v písmenách a), b) a c) bránia investorom v nadobudnutí relevantných podielov, ktoré predstavujú aspoň 5 % hlasovacích práv alebo nižšie percento stanovené ministerstvom hospodárstva a financií, bránia uzavretiu zmlúv a dohôd medzi akcionármi, ktorí predstavujú 5 % hlasovacích práv alebo nižšie percento stanovené ministerstvom hospodárstva a financií a právu veta, čo sa týka prijatia uznesenia o zrušení spoločnosti, predaji podniku, splynutí, rozdelení, prevodu sídla do zahraničia alebo o zmene predmetu obchodnej činnosti, kritériá použiteľné na všetky odvetvia uvedené v článku 4 ods. 227 prvom pododseku zákona (obrana, doprava, telekomunikácie, zdroje energie a iné verejné služby).
   Komisia sa teda vo svetle judikatúry Súdneho dvora (pozri Komisia/Španielsko C-463/00, Komisia/Francúzsko C-483/99, Komisia/Belgicko C-503/99 a Komisia/Holandsko C-282/04 a C-293/04) domnieva, že dotknutý právny predpis presahuje to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie verejných záujmov stanovených v článku 1.2 dekrétu z 10. júna 2004 a že je v rozpore s článkami 56 ES a 43 ES. Komisia sa domnieva, že na takto regulované odvetvia ako sú odvetvie energie, plynu a telekomunikácií môže byť cieľ ochrany základných záujmov štátu dosiahnutý prostredníctvom prijatia menej reštriktívnych opatrení upravujúcich tieto činnosti, ako je smernica 2003/54/ES (1) a smernica 2003/55/ES (2) alebo smernica 2002/21/ES (3) a smernice 2002/19/ES (4), 2002/20/ES (5), 2002/22/ES (6) a 2002/58/ES (7). Komisia zastáva názor, že uvedená právna úprava okrem toho zaručuje ochranu vnútroštátnych minimálnych potrieb a že neexistuje žiadna príčinná súvislosť medzi potrebou zaručiť dodávky energie, dodávky verejných služieb a kontrolou majetkového usporiadania alebo správou podniku.

      (1)  Ú. v. ES L 176, s. 37; Mim. vyd. 12/002, s. 211.

      (2)  Ú. v. ES L 176, s. 57; Mim. vyd. 12/002, s. 230.

      (3)  Ú. v. ES L 108, s. 33; Mim. vyd. 13/029, s. 349.

      (4)  Ú. v. ES L 108, s. 7; Mim. vyd. 13/029, s. 323.

      (5)  Ú. v. ES L 108, s. 21; Mim. vyd. 13/029, s. 337.

      (6)  Ú. v. ES L 108, s. 51; Mim. vyd. 13/029, s. 367.

      (7)  Ú. v. ES L 201, s. 37; Mim. vyd. 13/029, s. 514.


title: Vec T-12/10 P: Odvolanie podané 15. januára 2010 : Luigi Marcuccio proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z  29. októbra 2009 vo veci F-94/08, Marcuccio/Komisia

text:
               13.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/49

         Odvolanie podané 15. januára 2010: Luigi Marcuccio proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 29. októbra 2009 vo veci F-94/08, Marcuccio/Komisia
   (Vec T-12/10 P)
   2010/C 63/86
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľa

               —

               v každom prípade: zrušiť v celom rozsahu a bez akejkoľvek výnimky napadnuté uznesenie,

               —

               určiť, že prvostupňový opravný prostriedok v súvislosti s ktorým bolo vydané napadnuté uznesenie, bol v celom rozsahu a bez akejkoľvek výnimky prípustný,

               —

               vyhovieť v celom rozsahu a bez akejkoľvek výnimky petitu žalobcu, ktorý obsahuje prvostupňový opravný prostriedok,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu všetkých trov konania, ktoré vznikli žalobcovi vrátane odmien a ktoré súvisia so všetkými stupňami súdneho konania až doteraz vynaloženými v tejto právnej veci,

               —

               subsidiárne: vrátiť túto právnu vec na nové konanie Súdu pre verejnú službu, konajúcemu v inom zložení, aby znova rozhodol o tom istom predmete.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Toto odvolanie smeruje proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu (SVS) z 29. októbra 2009, ktorý tento súd vydal vo veci F-94/08. Uvedeným uznesením súd zmietol ako zjavne neprípustnú žalobu, ktorej premetom bolo zrušenie oznámenia z 28. marca 2008, ktorým ho Európska komisia informovala o svojom úmysle vykonať zrážky z jeho prídavku v invalidite, a to s cieľom dosiahnuť náhradu trov predchádzajúceho konania.
   Na podporu svojich návrhov žalobca uvádza skreslenie a zámerné nesprávne vyloženie skutkových okolností v napadnutom uznesení, úplne nedostatočné odôvodnenie, ako aj nesprávny výklad a použitie zásady tempus regis actum a pojmu rozhodnutie spôsobujúce ujmu.


title: Vec C-19/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 14. januára 2011 — Markus Geltl/Daimler AG

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 14. januára 2011 — Markus Geltl/Daimler AG
   (Vec C-19/11)
   2011/C 113/05
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Markus Geltl

      Žalovaná: Daimler AG

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je pre uplatnenie článku 1 ods. 1 smernice 2003/6/ES (1) a článku 1 ods. 1 smernice 2003/124/ES (2) pri časovo natiahnutom priebehu, pri ktorom sa prostredníctvom viacerých etáp uskutočňuje určitá okolnosť alebo má byť spôsobená určitá udalosť, potrebné prihliadať iba na to, či sa má táto budúca okolnosť alebo budúca udalosť považovať za presnú informáciu podľa týchto ustanovení smernice a v dôsledku toho preskúmať, či je možné odôvodnene očakávať, že táto budúca okolnosť alebo budúca udalosť nastane, alebo môžu byť pri takomto časovo natiahnutom priebehu presnými informáciami v zmysle uvedených ustanovení smernice tiež etapy, ktoré už existujú alebo nastali a ktoré sú spojené s uskutočnením budúcej okolnosti alebo udalosti?

               2.

               Vyžaduje odôvodnené očakávanie v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 2003/124/ES posúdenie pravdepodobnosti na úrovni prevažujúcej alebo vyššej pravdepodobnosti, alebo treba okolnosti, pri ktorých je možné odôvodnene predpokladať, že v budúcnosti nastanú, alebo udalosti, pri ktorých je možné odôvodnene očakávať ich vznik, chápať v tom zmysle, že miera pravdepodobnosti závisí od rozsahu dôsledkov pre emitenta a že k vyššej spôsobilosti ovplyvniť kurz postačuje, ak nástup budúcej okolnosti alebo udalosti je neistý, ale nie nepravdepodobný?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES z 28. januára 2003 o obchodovaní s využitím dôverných informácií a o manipulácii s trhom (zneužívanie trhu) (Ú. v. EÚ L 96, s. 16; Mim. vyd. 06/004, s. 367).

      (2)  Smernica Komisie 2003/124/ES z 22. decembra 2003, ktorou sa vykonáva smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokiaľ ide o vymedzenie a zverejňovanie dôverných informácií a vymedzenie manipulácie s trhom (Text s významom pre EHP); (Ú. v. EÚ L 339, s. 70; Mim. vyd. 06/006, s. 348).


title: Vec T-542/14: Žaloba podaná 21. júla 2014 – Grupo Bimbo/ÚHVT – (Zaoblený tvar sendvičového chleba)

text:
               29.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 339/21

         Žaloba podaná 21. júla 2014 – Grupo Bimbo/ÚHVT – (Zaoblený tvar sendvičového chleba)
   (Vec T-542/14)
   2014/C 339/25
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexiko, Mexiko) (v zastúpení: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 19. mája 2014 vo veci R 1911/2013-4 kvôli rozporu s právom a nenaplneniu platných právnych ustanovení upravujúcich ochrannú známku Spoločenstva a vyhlásil rozsudok, ktorým sa vyhovie žalobným návrhom uvedeným v tejto žalobe, či už na základe vnútornej rozlišovacej spôsobilosti prihlasovanej trojrozmernej ochrannej známky, či už na základe rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním, vyhovejúc tejto žalobe a nariadil zápis prihlášky trojrozmernej ochrannej známky Spoločenstva č. 1 1 7 47  987 v triede 30 medzinárodného triedenia, kvôli jej súladu s právom a v dôsledku súdneho konania,

               —

               po vyhovení tejto žalobe a zápise uvedenej ochrannej známky zaviazal ÚHVT na náhradu trov tohto konania a vrátenie poplatkov za odvolanie zaplatených pred ÚHVT.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: trojrozmerná ochranná známka zaobleného tvaru sendvičového chleba pre tovary triedy 30 – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 1 1 7 47  987.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-187/16: Žaloba podaná 4. apríla 2016 – Európska komisia/Rakúska republika

text:
               30.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/22

         Žaloba podaná 4. apríla 2016 – Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-187/16)
   (2016/C 191/27)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Tokár, B.-R. Killmann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor rozhodol takto:

               1.

               Rakúska republika si nesplnila povinnosti, ktoré pre ňu vyplývajú z článkov 49 a 56 ZFEÚ, resp. z článku 4 v spojení s článkami 11 až 37 smernice 92/50/EHS (1), ako aj z článkov 14, 20 a 23 až 55 smernice 2004/18/ES (2) tým,

                           —

                           že verejné zákazky na služby týkajúce sa výroby určitých dokladov, ako sú napríklad cestovné pasy s čipom, provizórne pasy, povolenia na pobyt, občianske preukazy, doklady pyrotechnikov, vodičské preukazy vo formáte platobnej karty a doklady o registrácii vo formáte platobnej karty, ktoré boli pod i nad prahovými hodnotami platnými pre smernice 92/50/EHS a 2004/18/ES, v dobe pred i po prebratí smernice 2004/18/ES, zadávala priamo spoločnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH, a tým,

                           —

                           že zachovala vnútroštátne právne predpisy, ako predovšetkým § 2 ods. 3 Bundesgesetz zur Neuordnung der Rechtsverhältnisse der Österreichischen Staatsdruckerei (Spolkový zákon o novej právnej úprave právnych vzťahov Rakúskej štátnej tlačiarne), ktoré ukladajú verejným zadávateľom povinnosť zadávať tieto verejné zákazky na služby výlučne spoločnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH,

               2.

               zaviazať Rakúsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa toto:
   Österreichische Staatsdruckerei GmbH je súkromným podnikom.
   Rakúske právo vyžaduje, aby bola výroba všetkých dokladov, ktoré vyžadujú utajenie alebo dodržanie bezpečnostných predpisov, zadávaná výlučne spoločnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH.
   Rakúski verejní obstarávatelia preto majú povinnosť zadávať verejné zákazky na služby týkajúce sa výroby cestovných pasov s čipom, provizórnych pasov, povolení na pobyt, občianskych preukazov, vodičských preukazov vo formáte platobnej karty, dokladov o registrácii vo formáte platobnej karty a dokladov pyrotechnikov priamo spoločnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH.
   Rakúski verejní obstarávatelia mali mať naopak povinnosť zadať výrobu uvedených dokladov podnikom, ktoré boli vybrané v rámci obstarávacích konaní, ktoré spĺňajú buď požiadavky smernice 92/50/EHS a smernice 2004/18/ES, alebo ktoré vykazujú dostatočný stupeň verejnosti v zmysle ZFEÚ.
   Rakúsko si tým, že rakúski verejní obstarávatelia zadali výrobu uvedených dokladov bez uskutočnenia obstarávacieho konania spoločnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH, a tým, že na základe vnútroštátneho práva boli povinní zadať výrobu uvedených dokladov iba spoločnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH, nesplnilo povinnosti, ktoré pre neho vyplývajú z práva Únie.

      (1)  Smernica Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb, Ú. v. ES L 209, 1992, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 322.

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby, Ú. v. ES L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132.


title: Vec C-51/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein Westfalen (Nemecko) 4. februára 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               12.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein Westfalen (Nemecko) 4. februára 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Vec C-51/14)
   2014/C 142/14
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein Westfalen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Upravuje článok 14 ods. 3 nariadenia (EHS) č. 1998/78 (1) s konečnou platnosťou nahradenie cukru v oblasti kompenzácie nákladov na skladovanie cukru a nie je podľa tohto predpisu podmienkou, že cukor, ktorý sa má nahradiť, musí vyrobiť iný výrobca, ktorý má sídlo na území toho istého členského štátu?

               2.

               V prípade kladnej odpovede: Je podľa článku 14 ods. 3 nariadenia (EHS) č. 1998/78 podmienkou na získanie náhrady skladovacích nákladov, aby výrobca cukru „fyzicky nahradil“ cukor C, ktorý je určený na nahradenie?

               3.

               Pokiaľ na prípad nahradenia cukru treba uplatniť článok 2 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 2670/81 (2): Vyžaduje článok 2 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 2670/81 na účely získania náhrady skladovacích nákladov, aby výrobca „fyzicky nahradil“ cukor C, ktorý je určený na nahradenie?

               4.

               Subsidiárne: Je ustanovenie článku 2 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 2670/81 neplatné v rozsahu, v akom vyžaduje, aby bol cukor, ktorý sa má nahradiť, „vyrobený iným výrobcom usadeným na území toho istého členského štátu“?

      (1)  Nariadenie Komisie (EHS) č. 1998/78 z 18. augusta 1978, ktoré stanovuje podrobné pravidlá uplatňovania systému kompenzácie nákladov na skladovanie v sektore cukru [neoficiálny preklad]; Ú. v. ES L 231, s. 5.

      (2)  Nariadenie Komisie (EHS) č. 2670/81 zo 14. septembra 1981 ustanovujúceho podrobné vykonávacie pravidlá pre výrobu cukru, ktorá presahuje kvótu; Ú. v. ES L 262, s. 14; Mim. vyd. 03/005, s. 85.


title: Vec C-312/15 P: Odvolanie podané 24. júna 2015: SolarWorld AG proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) zo 14. apríla 2015 vo veci T-393/13, SolarWorld AG/Európska komisia

text:
               14.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 302/19

         Odvolanie podané 24. júna 2015: SolarWorld AG proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) zo 14. apríla 2015 vo veci T-393/13, SolarWorld AG/Európska komisia
   (Vec C-312/15 P)
   (2015/C 302/24)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: SolarWorld AG (v zastúpení: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Solsonica SpA

      Návrhy odvolateľa

               —

               určiť, že odvolanie je prípustné a dôvodné;

               —

               zrušiť uznesenie Všeobecného súdu vo veci T-393/13, pokiaľ ide o konštatovanie Všeobecného súdu, že už nie je potrebné rozhodnúť o žalobách o neplatnosť a náhradu škody;

               —

               vyhlásiť žalobu o neplatnosť a náhradu škody vo veci T-393/13 za prípustnú; a

               —

               vrátiť vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol vo veci samej, pokiaľ ide o žalobu o neplatnosť a náhradu škody.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospel k záveru, že už nie je potrebné rozhodnúť o ním podaných žalobách o neplatnosť a náhradu škody.


title: Vec T-324/12: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. júla 2015 – Knauf Insulation Technology/ÚHVT – Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY) („Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačené Európske spoločenstvo — Slovná ochranná známka ECOSE TECHNOLOGY — Skoršia národná slovná ochranná známka ECOSEC FACHADAS — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               14.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 302/42

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. júla 2015 – Knauf Insulation Technology/ÚHVT – Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY)
   (Vec T-324/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačené Európske spoločenstvo - Slovná ochranná známka ECOSE TECHNOLOGY - Skoršia národná slovná ochranná známka ECOSEC FACHADAS - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2015/C 302/53)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Knauf Insulation Technology (Visé, Belgicko) (v zastúpení: K. Manhaeve, avocat)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Geroulakos, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Saint Gobain Cristalería, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: M. Montañá, S. Sebé a I. Carulla, avocats)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu ÚHVT zo 4. mája 2012 (veci R 1193/2011-5 a R 1426/2011-5), týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Saint Gobain Cristalería, SL a Knauf Insulation Technologies

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie piateho odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) zo 4. mája 2012 (veci R 1193/2011-5 a R 1426/2011-5) sa zrušuje v rozsahu, v akom odvolací senát jednak zamietol žalobu, ktorú podala Knauf Insulation Technology, a jednak zrušil rozhodnutie námietkového oddelenia.

               2.

               ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania, ktoré vznikli spoločnosti Knauf Insulation Technology.

               3.

               Saint Gobain Cristalería, SL znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania, ktoré vznikli spoločnosti Knauf Insulation Technology.

      (1)  Ú. v. EÚ C 295, 29.9.2012.


title: Vec F-49/14: Žaloba podaná 22. mája 2014 – ZZ a i./Parlament

text:
               1.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 292/62

         Žaloba podaná 22. mája 2014 – ZZ a i./Parlament
   (Vec F-49/14)
   2014/C 292/80
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: ZZ a i. (v zastúpení: M. C. García-Hirschfeld, avocat)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Predmet a opis sporu

   Návrh na zrušenie rozhodnutia o určení prvého hodnotiteľa žalobcov pre hodnotenie za rok 2013

      Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutie zo 4. marca 2014 potvrdené listom z 8. apríla 2014, ktorým boli žalobcovia informovaní o vymenovaní pána X. za prvého hodnotiteľa,

               —

               v prípade potreby prerušiť konanie týkajúce sa hodnotiacich správ za rok 2013,

               —

               okamžite pozastaviť výkon všetkých funkcií pani X.,

               —

               zaviazať Parlament na náhradu trov konania.


title: Vec C-26/15 P: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 3. marca 2016 – Španielske kráľovstvo/Európska komisia (Odvolanie — Nariadenie (ES) č. 1234/2007 — Spoločná organizácia poľnohospodárskych trhov — Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 543/2011 — Príloha I časť B 2, bod VI, D piata zarážka — Sektory zeleniny a ovocia a spracovanej zeleniny a spracovaného ovocia — Citrusové ovocie — Obchodné normy — Ustanovenia týkajúce sa označovania — Uvádzanie konzervačných látok alebo iných chemických látok používaných v pozberovej fáze)

text:
               2.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/12

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 3. marca 2016 – Španielske kráľovstvo/Európska komisia
   (Vec C-26/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Nariadenie (ES) č. 1234/2007 - Spoločná organizácia poľnohospodárskych trhov - Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 543/2011 - Príloha I časť B 2, bod VI, D piata zarážka - Sektory zeleniny a ovocia a spracovanej zeleniny a spracovaného ovocia - Citrusové ovocie - Obchodné normy - Ustanovenia týkajúce sa označovania - Uvádzanie konzervačných látok alebo iných chemických látok používaných v pozberovej fáze))
   (2016/C 156/16)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: A. Rubio González, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: B. Schima, I. Galindo Martín a K. Skelly, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 89, 16.3.2015.


title: Vec T-578/12: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. júla 2014 – National Iranian Oil Company/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Obmedzujúce opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Žaloba o neplatnosť — Entita pôsobiaca pod úrovňou štátu — Aktívna legitimácia a záujem na konaní — Prípustnosť — Povinnosť odôvodenia — Uvedenie a voľba právneho základu — Právomoc Rady — Zásada predvídateľnosti aktov Únie — Pojem podpora šírenia jadrových zbraní — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo na obranu a právo na účinnú súdnu ochranu — Proporcionalita — Právo vlastniť majetok“ )

text:
               1.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 292/39

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. júla 2014 – National Iranian Oil Company/Rada
   (Vec T-578/12) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Obmedzujúce opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Žaloba o neplatnosť - Entita pôsobiaca pod úrovňou štátu - Aktívna legitimácia a záujem na konaní - Prípustnosť - Povinnosť odôvodenia - Uvedenie a voľba právneho základu - Právomoc Rady - Zásada predvídateľnosti aktov Únie - Pojem podpora šírenia jadrových zbraní - Zjavne nesprávne posúdenie - Právo na obranu a právo na účinnú súdnu ochranu - Proporcionalita - Právo vlastniť majetok“))
   2014/C 292/47
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: National Iranian Oil Company (Teherán, Irán) (v zastúpení: J.-M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Európske únie (v zastúpení: V. Piessevaux a M. Bishop, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: A. Aresu a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie jednak rozhodnutia Rady 2012/635/SZBP z 15. októbra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 282, s. 58), a jednak vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 945/2012 z 15. októbra 2012, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 282, s. 16)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zrušuje.

               2.

               National Iranian Oil Company znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 79, 16.3.2013.