title: Vec T-716/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 20. septembra 2019 – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic Compass Greatest care in getting it there) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Idealogistic Compass Greatest care in getting it there – Staršia medzinárodná obrazová ochranná známka IDÉA – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/32

      Rozsudok Všeobecného súdu z 20. septembra 2019 – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic Compass Greatest care in getting it there)
      (Vec T-716/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Idealogistic Compass Greatest care in getting it there - Staršia medzinárodná obrazová ochranná známka IDÉA - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 406/42)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: The Logistical Approach BV (Uden, Holandsko) (v zastúpení: R. Milchior a S. Charbonnel, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: V. Ruzek, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Francúzsko) (v zastúpení: P. Langlais a C. Guyot, avocats)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 21. septembra 2018 (vec R 2062/2017-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Idea Groupe a The Logistical Approach

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 21. septembra 2018 (vec R 2062/2017-4) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO a Idea Groupe znášajú svoje vlastné trovy konania a každý z nich nahradí jednu polovicu trov konania vynaložených spoločnosťou The Logistical Approach BV.

         (1)  Ú. v. EÚ C 44, 4.2.2019.


title: Vec T-67/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 20. septembra 2019 – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Dokkio (DOKKIO) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia – Slovná ochranná známka DOKKIO – Staršia obrazová ochranná známka Európskej únie vyobrazujúca dve diagonálne čiary nasledované vertikálnou čiarou a kruhom – Relatívny dôvod zamietnutia – Neexistencia pravdepodobnosti zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/33

      Rozsudok Všeobecného súdu z 20. septembra 2019 – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Dokkio (DOKKIO)
      (Vec T-67/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia - Slovná ochranná známka DOKKIO - Staršia obrazová ochranná známka Európskej únie vyobrazujúca dve diagonálne čiary nasledované vertikálnou čiarou a kruhom - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 406/43)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (Mexiko, Mexiko) (v zastúpení: C. Casas Feu, advokátka)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Śliwińska, J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Dokkio, Inc. (San Mateo, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Kylhammar a L. Morin, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 21. novembra 2018 (vec R 1187/2018-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Sixsigma Networks Mexico a Dokkio

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Sixsigma Networks Mexico, SA de CV je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 25.3.2019.


title: Vec T-632/19: Žaloba podaná 23. septembra 2019 – DD/FRA

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/34

      Žaloba podaná 23. septembra 2019 – DD/FRA
      (Vec T-632/19)
      (2019/C 406/44)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: DD (v zastúpení: L. Levi a M. Vandenbussche, lawyers)

         Žalovaná: Agentúra Európskej únie pre základné práva (FRA)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  priznal žalobcovi náhradu vzniknutej nemajetkovej ujmy, ako sa podrobne uvádza v prejednávanej žalobe, ktorá sa ex aequo et bono odhaduje na 100 000 eur,

                  —

                  zrušil rozhodnutie riaditeľa Agentúry Európskej únie pre základné práva (FRA) z 19. novembra 2018, ktorým bola zamietnutá žiadosť žalobcu podľa článku 90 ods. 1 služobného poriadku,

                  —

                  v prípade potreby zrušil rozhodnutie riaditeľa FRA z 12. júna 2019, ktorým bola zamietnutá sťažnosť žalobcu podľa článku 90 ods. 2 služobného poriadku, ktorú žalobca podal proti vyššie uvedenému rozhodnutiu z 19. novembra 2018,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že žalovaná nevypočula žalobcu a neprijala rozhodnutie podľa článku 3 prílohy IX služobného poriadku v nadväznosti na rozsudok vydaný 8. októbra 2015 Súdom pre verejnú službu v spojených veciach F-106/13 a F-25/14, DD/Agentúra Európskej únie pre základné práva (EU:F:2015:118).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že správne vyšetrovanie a pôvodné disciplinárne konanie boli začaté neštandardný spôsobom.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že žalovaná neposkytla žalobcovi náhradu nemajetkovej ujmy spôsobenej rozhodnutím o udelení pokarhania, ktoré bolo zrušené Súdom pre verejnú službu vo vyššie uvedenom rozsudku.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že žalovaná nevykonala vyššie uvedený rozsudok Súdu pre verejnú službu a prípravné disciplinárne konanie neprebehlo v primeranej lehote a s náležitou starostlivosťou.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že správne vyšetrovanie bolo začaté a vykonané v rozpore s nariadením (ES) č. 45/2001 (1), služobným poriadkom EÚ a právom na súkromný život (článok 7 Charty základných práv Európskej únie).

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že žalovaná opakovane uvádzala nepodložené, ohováračské a urážlivé vyhlásenia o žalobcovi, čo predstavuje porušenie zásady res judicata, zásady prezumpcie neviny a povinnosti náležitej starostlivosti.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 2001, s. 1; Mim. vyd. 13/026, s. 102).


title: Vec T-640/19: Žaloba podaná 25. septembra 2019 – Sasol Germany a iní/ECHA

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/35

      Žaloba podaná 25. septembra 2019 – Sasol Germany a iní/ECHA
      (Vec T-640/19)
      (2019/C 406/45)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Sasol Germany GmbH (Hamburg, Nemecko), SI Group - Béthune (Béthune, Francúzsko), BASF SE (Ludwigshafen nad Rýnom, Nemecko) (v zastúpení: C. Mereu, P. Sellar a S. Saez Moreno, lawyers)

         Žalovaná: Európska chemická agentúra (ECHA)

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

                  —

                  čiastočne zrušil napadnutý akt v rozsahu, v akom zaraďuje 4-terc-butylfenol ako látku vzbudzujúcu veľmi veľké obavy na zoznam látok pre prípadné zahrnutie do prílohy XIV nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (1),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení kritérií endokrinnej disrupcie a prístupu založeného na váhe dôkazov, keďže žalovaná nepreukázala, že existujú vedecké dôkazy o možných závažných účinkoch na zdravie ľudí alebo životné prostredie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 57 písm. f) nariadenia (ES) č. 1907/2006, pokiaľ ide o „rovnakú úroveň obáv“, pretože

                              —

                              po prvé posúdenie „rovnakej úrovne obáv“ vyžadované nariadením (ES) č. 1907/2006 nezohľadnilo iné faktory než tie, ktoré sa týkajú nebezpečenstiev vyplývajúcich z vnútorných vlastností látky, a nezohľadnilo faktory, ako je biodegradovateľnosť látky 4-terc-butylfenol, ktoré boli nevyhnutné pre posúdenie (alebo boli založené iba na domnienkach);

                              —

                              po druhé navrhujúci členský štát, Nemecko, vychádzal z nespoľahlivých údajov a neodôvodnene prevzal údaje o vlastnostiach inej látky;

                              —

                              po tretie napadnuté rozhodnutie uvádza, že látka 4-terc-butylfenol bola rovnaká ako látka CMR, čo nie je odôvodnené žiadnym vedeckým posúdením.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že zjavne neboli správne posúdené alebo náležite zvážené všetky relevantné informácie a najmä údaje o expozícii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality či nezvolení najmenej zaťažujúcich možností.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality či neuskutočnení riadnej analýzy možností manažmentu rizík, ktorá by zohľadňovala už zavedené opatrenia manažmentu rizík.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, 2006, s. 1).


title: Vec T-661/19: Žaloba podaná 27. septembra 2019 – Sasol Germany a iní/Komisia

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/36

      Žaloba podaná 27. septembra 2019 – Sasol Germany a iní/Komisia
      (Vec T-661/19)
      (2019/C 406/46)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Sasol Germany GmbH (Hamburg, Nemecko), SI Group - Béthune (Béthune, Francúzsko), BASF SE (Ludwigshafen nad Rýnom, Nemecko) (v zastúpení: C. Mereu, P. Sellar a S. Saez Moreno, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1194 z 5. júla 2019 o identifikácii 4-terc-butylfenolu ako látky vzbudzujúcej veľmi veľké obavy v zmysle článku 57 písm. f) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (Ú. v. EÚ L 187, 2019, s. 41),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu žaloby žalobkyne uvádzajú päť žalobných dôvodov, ktoré sú v podstate totožné alebo podobné žalobným dôvodom, ktoré boli vznesené vo veci T-640/19, Sasol Germany a iní/ECHA.


title: Vec T-684/19: Žaloba podaná 7. októbra 2019 – Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal/ACER

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/37

      Žaloba podaná 7. októbra 2019 – Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal/ACER
      (Vec T-684/19)
      (2019/C 406/47)
      Jazyk konania: maďarčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: G. Stanka, G. Szikla a J.M. Burai-Kovács, advokáti)

         Žalovaná: Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  v prvom rade:

                              —

                              zrušil napadnuté rozhodnutie na základe článku 263 ZFEÚ,

                              —

                              určil, že kapitola V nariadenia Komisie (EÚ) 2017/459 (1), na ktorom je založené napadnuté rozhodnutie, je neuplatniteľné podľa článku 277 ZFEÚ,

                              —

                              uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania,

                  —

                  subsidiárne:

                              —

                              v prípade, ak by sa Všeobecný súd domnieval, že nie je dôvodné vyhlásiť nariadenie 2017/459, na ktorom je založené napadnuté rozhodnutie, za neuplatniteľné, zrušil uvedené rozhodnutie i) po prvé pre nedostatok právomoci; ii) po druhé pre podstatné poručenie procesných pravidiel a iii) po tretie pre nedostatok hmotnoprávneho základu,

                              —

                              uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Predmetom tejto žaloby je rozhodnutie ACER č. 05/2019 z 9. apríla 2019 potvrdené odvolacím senátom ACER 6. augusta 2019.
      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že celá kapitola V nariadenia 2017/459, na ktorom je založené napadnuté rozhodnutie, je neplatná z dôvodu nedostatku legislatívnej právomoci.
                  Nariadenie 2017/459, na ktorom je založené napadnuté rozhodnutie, bolo prijaté pri výkone právomoci harmonizovať pravidlá delegované nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 (2).
                  Na základe poverenia nariadením č. 715/2009 mala Komisia právomoc vypracovať sieťový predpis, ktorý pre prepravné siete pre zemný plyn stanoví mechanizmy pre prideľovania kapacity pre existujúcu a prírastkovú kapacitu.
                  Naopak kapitola V prekračuje hranice oblasti, ktorú mala upravovať a nestanovuje normatívny rámec pre rozdelenie – z hľadiska neutrálnej právomoci – kapacity prepravy plynu, ale úplne mimo pôsobnosti kódexu siete podrobne upravuje otázky investovania v súvislosti s prírastkovou kapacitou.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že poverenie ACER na prijatie individuálneho rozhodnutia s obsahom napadnutého rozhodnutia je neplatné pre nedostatok primeraného právneho základu
                  ACER si v napadnutom rozhodnutí privlastňuje právomoc súvisiacu s rozhodnutím s uvedeným obsahom, ktorého delegovanie na ACER bolo v rozpore s požiadavkami stanovenými Všeobecným súdom Európskej únie vo veciach 9/56 (Meroni/Alta Autoridad) a C-270/12 (Spojené kráľovstvo/Rada a Parlament) a s článkom 114 ZFEÚ. V dôsledku toho sa v súlade s článkom 277 ZFEÚ vo veci samej neuplatňuje na žalobkyňu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na protiprávnosti napadnutého rozhodnutia pre nedostatok právomoci
                  Okrem otázky platnosti nariadenia prijatého Komisiou, ktoré predstavuje právny základ rozhodnutia ACER z hľadiska verejného práva, uvedená agentúra nebola oprávnená na prijatie napadnutého rozhodnutia ani na základe právnych ustanovení uvedených ako právny základ jej rozhodnutia, keďže

                              i)

                              v rámci nariadenia 2017/459 môže vykonávať len a výlučne rozhodovacie právomoci a uvedené expressis verbis v článku 28 ods. 2 uvedeného nariadenia, a

                              ii)

                              na základe článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 713/2009 (3), ktorý upravuje postavenie ACER a ktoré bolo účinné v čase prijatia napadnutého rozhodnutia, ACER mohla prijať len individuálne rozhodnutie, ktoré

                                          a)

                                          patrí do právomoci národných regulačných orgánov

                                          b)

                                          sa týka prístupu a prevádzkovej bezpečnosti, a

                                          c)

                                          sa týka regulačných otázok.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na protiprávnosti napadnutého rozhodnutia pre porušenie podstatných procesných náležitostí
                  V konaní vedenom ACER došlo k porušeniu článku 41 ods. 1 a článku 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie, keďže táto agentúra nesplnila svoju povinnosť odôvodnenia, ani požiadavky nestranného a spravodlivého procesu.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na protiprávnosti napadnutého rozhodnutia z dôvodu nedostatku hmotnoprávneho základu
                  Vzhľadom na to, že ACER vôbec neskúmala „nepriaznivé účinky na hospodársku súťaž alebo efektívne fungovanie vnútorného trhu s plynom v súvislosti s príslušným projektom“ podľa článku 22 nariadenia 2017/459, nemožno napadnuté rozhodnutie považovať za dôvodené ani z hmotnoprávneho hľadiska.

         (1)  Nariadenie Komisie (EÚ) 2017/459 zo 16. marca 2017, ktorým sa stanovuje sieťový predpis o mechanizmoch prideľovania kapacity v plynárenských prepravných sieťach a ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 984/2013 (Ú. v. EÚ L 72, 2017, s. 1).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 z 13. júla 2009 o podmienkach prístupu do prepravných sietí pre zemný plyn, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1775/2005 (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 36).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 713/2009 z 13. júla 2009, ktorým sa zriaďuje Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 1).


title: Vec T-695/19: Žaloba podaná 11. októbra 2019 – Falqui/Parlament

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/39

      Žaloba podaná 11. októbra 2019 – Falqui/Parlament
      (Vec T-695/19)
      (2019/C 406/48)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: Enrico Falqui (Florencia, Taliansko) (v zastúpení: F. Sorrentino a A. Sandulli, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd zrušil napadnuté akty a uložil povinnosť Európskemu parlamentu, aby mu zaplatil neoprávnene zrazené sumy pred skončením konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Táto žaloba bola podaná proti oznámeniam Generálneho riaditeľstva Európskeho parlamentu pre financie D309417 z 8. júla 2019 a D (2019) 14406 z 11. apríla 2019 týkajúcim sa nového výpočtu dôchodku, na ktorý má žalobca nárok ako bývalý poslanec Európskeho parlamentu, ako aj prípadne proti stanovisku právnej služby Európskeho parlamentu z 11. januára 2019.
      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú totožné so žalobnými dôvodmi a hlavnými tvrdeniami vo veci T-347/19, Falqui/Parlament.


title: Vec T-698/19: Žaloba podaná 11. októbra 2019 – FJ a i./ESVČ

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/39

      Žaloba podaná 11. októbra 2019 – FJ a i./ESVČ
      (Vec T-698/19)
      (2019/C 406/49)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: FJ a ďalších osem žalobcov (v zastúpení: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie, na základe ktorého bola vystavená výplatná listina žalobcov za december 2018 v rozsahu, v akom prvý krát uplatňuje nové opravné koeficienty uplatniteľné na ich odmenu so spätným účinkom k 1. februáru 2018,

                  —

                  uložil ESVČ povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článkov 64 a 65 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“), zásady rovnosti zaobchádzania a na zjavne nesprávnom posúdení. Žalobcovia tvrdia, že opravné koeficienty uplatnené na ich odmenu, ktoré sú okrem iného v rozpore s koeficientmi stanovenými Organizáciou Spojených národov, nezaručovali rovnocennosť ich kúpnej sily.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 85 služobného poriadku, zásady právnej istoty a povinnosti starostlivosti. Žalobcovia v tejto súvislosti usudzujú, že nemohli vedieť o nezrovnalosti v odmene, ktorá im bola vyplatená na základe platných opravných koeficientov.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 13 prílohy X služobného poriadku, ktorý stanovuje priebežnú aktualizáciu opravných koeficientov, keď sa v prípade danej krajiny zistí, že zmena životných nákladov meraná na základe opravného koeficientu a príslušného výmenného kurzu presiahla od poslednej aktualizácie 5 %.


title: Vec T-699/19: Žaloba podaná 11. októbra 2019 – FT a i./Komisia

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/40

      Žaloba podaná 11. októbra 2019 – FT a i./Komisia
      (Vec T-699/19)
      (2019/C 406/50)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: FT a 25 ďalších žalobcov (v zastúpení: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie, ktorým sa vydávajú výplatné pásky žalobcov za mesiac december 2018 v rozsahu, v akom sa v ňom pri ich odmeňovaní po prvýkrát so spätnou účinnosťou od 1. februára 2018 uplatňujú nové opravné koeficienty,

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 64 a 65 Služobného poriadku úradníkov Európskej Únie (ďalej len „služobný poriadok“), zásady rovnosti zaobchádzania a na zjavne nesprávnom posúdení. Žalobcovia tvrdia, že opravné koeficienty použité pri ich odmeňovaní okrem toho, že sú v rozpore s koeficientmi stanovenými Organizáciou spojených národov, nezaistili ich kúpnu silu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 85 služobného poriadku, zásady právnej istoty a povinnosti starostlivosti. Žalobcovia v tomto ohľade usudzujú, že nemohli vedieť o tom, že odmeny, ktoré im boli vyplatené na základe platných opravných koeficientov, boli neštandardné.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 13 prílohy X služobného poriadku, ktorý stanovuje povinnosť predbežnej aktualizácie odmien, pokiaľ zmena životných nákladov meraná pomocou opravného koeficientu a príslušného výmenného kurzu presiahla od poslednej aktualizácie 5 %.


title: Vec T-700/19: Žaloba podaná 11. októbra 2019 – Al-Gaoud/Rada

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/41

      Žaloba podaná 11. októbra 2019 – Al-Gaoud/Rada
      (Vec T-700/19)
      (2019/C 406/51)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Abdel Majid Al-Gaoud (Gíza, Egypt) (v zastúpení: S. Bafadhel, barrister)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/1299 z 31. júla 2019, ktorým sa vykonáva rozhodnutie (SZBP) 2015/1333 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi v rozsahu, v akom ponecháva meno žalobcu na zoznamoch v prílohách II a IV rozhodnutia Rady 2015/1333/SZBP z 31. júla 2015 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi,

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2019/1292 z 31. júla 2019, ktorým sa vykonáva článok 21 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2016/44 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi v rozsahu, v akom ponecháva meno žalobcu na zozname v Prílohe III nariadenia Rady (EÚ) 2016/44 z 18. januára 2016 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania, ktoré vznikli v súvislosti s konaním na Všeobecnom súde v súlade s rokovacím poriadkom Všeobecného súdu.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/1299 z 31. júla 2019, ktorým sa vykonáva rozhodnutie (SZBP) 2015/1333 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2019/1292 z 31. júla 2019, ktorým sa vykonáva článok 21 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2016/44 neuvádzajú právny základ pre ponechanie žalobcu na zozname, a to bez ohľadu na podstatnú zmenu okolností v Líbyi. Rada údajne neposkytla individuálne, osobitné a konkrétne dôvody pre napadnuté opatrenia, ktoré nie sú dostatočne odôvodnené v žiadnych podporných materiáloch.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté opatrenia zasahujú do základných práv žalobcu vrátane práva na zdravie, práva na rodinu, práva vlastniť majetok a práva účinne sa brániť, ako ich chráni Charta základných práv Európskej Únie. Napadnuté opatrenia nie sú ani nevyhnutné, ani primerané pre žiadny oprávnený cieľ a zakladajú neurčitý a neprimeraný zásah do základných práv žalobcu.


title: Vec T-704/19: Žaloba podaná 15. októbra 2019 – FGSZ/ACER

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/42

      Žaloba podaná 15. októbra 2019 – FGSZ/ACER
      (Vec T-704/19)
      (2019/C 406/52)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Földgázszállító Zártkörűen Működő Részvénytársaság (FGSZ) (Siófok, Maďarsko) (v zastúpení: M. Horányi, N. Niejahr a S. Zakka, advokáti)

         Žalovaná: Agentúra Európskej únie pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie ACER č. 5/2019 z 9. apríla 2019 týkajúce sa prírastkovej kapacity návrhu projektu pre miesto prepojenia Mosonmagyaróvár (ďalej len „projekt HUAT“), ktoré bolo potvrdené rozhodnutím odvolacej rady Agentúry zo 6. augusta 2019 vo veci A-004-2019 (ďalej len „rozhodnutie odvolacej rady“),

                  —

                  subsidiárne zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom bolo potvrdené rozhodnutím odvolacej rady, a zrušil článok 1 ods. 1 a 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom má žalobkyňa povinnosť uskutočniť záväznú fázu na účely obchodovania s prírastkovou kapacitou na úrovni ponuky I a II projektu HUAT, ako aj článok 2 ods. 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom ukladá žalobkyni povinnosť realizovať projekt HUAT v prípade pozitívneho výsledku ekonomického testu, ktorý sa má vykonať,

                  —

                  subsidiárne zrušil rozhodnutie odvolacej rady,

                  —

                  uložil ACER povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila žalobkyňa v súvislosti s týmto konaním.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza desať žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že ACER nemá právomoc prijať napadnuté rozhodnutie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že ACER porušila článok 8 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 713/2009 (1) tým, že žalobkyni uložila povinnosť realizovať projekt HUAT.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že ACER porušila článok 28 ods. 1 písm. d) a článok 22 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2017/459 (2) tým, že zmenila parametre ekonomického testu vyžadované podľa článku 22 ods. 1 uvedeného nariadenia.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že ACER porušila článok 22 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/459 tým, že nezahrnula aktuálnu hodnotu odhadovaného zvýšenia povoleného alebo cieľového výnosu žalobkyne s prírastkovou kapacitou.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že ACER porušila článok 28 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/459 tým, že náležitým spôsobom nepreskúmala a nezohľadnila akýkoľvek prípadný nepriaznivý vplyv projektu HUAT na hospodársku súťaž a na efektívne fungovanie vnútorného trhu s plynom.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že ACER porušila článok 194 ods. 1 ZFEÚ tým, že nezohľadnila zásadu energetickej solidarity, z ktorej vyplýva pre ACER povinnosť prihliadnuť k záujmom iných aktérov a vyhnúť sa prijímaniu opatrení, ktoré by mohli ovplyvniť záujmy Únie alebo členského štátu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že ACER porušila články 17, 18 a 51 Charty základných práv, pričom tým, že prijala napadnuté rozhodnutie, porušila slobodu podnikania a vlastnícke právo žalobkyne.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že ACER porušila článok 41 Charty základných práv tým, že sa začala zaoberať vecou ešte skôr, než bol dostatočne pripravený spisový materiál, a nezistila všetky relevantné skutočnosti a neprihliadla k nim.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že odvolacia rada porušila právo žalobkyne na obranu tým, že žalobkyni neposkytla dostatočný čas na odpoveď na repliku a na preskúmanie dupliky pred ústnym vypočutím.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie odvolacej rady vychádza zo zjavného pochybenia pri výklade práva Únie, keďže neobsahuje úplné preskúmanie zákonnosti napadnutého rozhodnutia.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 713/2009 z 13. júla 2009, ktorým sa zriaďuje Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 1).

         (2)  Nariadenie Komisie (EÚ) 2017/459 zo 16. marca 2017, ktorým sa stanovuje sieťový predpis o mechanizmoch prideľovania kapacity v plynárenských prepravných sieťach a ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 984/2013 (Ú. v. EÚ L 72, 2017, s. 1).


title: Korigendum k oznámeniu v Úradnom vestníku vo veci T-279/19 (Ú. v. EÚ C 220 z 1. júla 2019)

text:
               2.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/44

      Korigendum k oznámeniu v Úradnom vestníku vo veci T 279/19

         (Úradný vestník Európskej únie C 220 z 1. júla 2019)

      (2019/C 406/53)
      Na strane 41 oznámenie Komisie v Ú. v. EÚ vo veci T 279/19 Front Polisario/Rada má znieť takto:

               Žaloba podaná 27. apríla 2018 – Front Polisario/Rada

               (vec T-275/18)

            (2019/C 406/53)
            Jazyk konania: francúzština

               Stranki

               Tožeča stranka: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (zastopnik: G. Devers, odvetnik)

               Tožena stranka: Svet Evropske unije

               Predlogi

            Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:

                        —

                        ugotovi, da je njena tožba dopustna;

                        —

                        izpodbijani sklep razglasi za ničen;

                        —

                        Svetu naloži plačilo stroškov.

               Tožbeni razlogi in bistvene trditve

            Tožeča stranka v utemeljitev tožbe zoper Sklep Sveta (EU) 2019/217 z dne 28. januarja 2019 o sklenitvi sporazuma v obliki izmenjave pisem med Evropsko unijo in Kraljevino Maroko o spremembi protokolov št. 1 in št. 4 k Evro-mediteranskemu pridružitvenemu sporazumu med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Kraljevino Maroko na drugi strani (UL 2019, L 34, str. 1) navaja deset tožbenih razlogov.

                        1.

                        Prvi tožbeni razlog: nepristojnost Sveta za sprejetje izpodbijanega sklepa, ker naj Evropska unija in Kraljevina Maroko ne bi bili pristojni za sprejetje mednarodnega sporazuma, ki se uporablja za Zahodno Saharo, namesto prebivalcev tega ozemlja, ki jih zastopa Front Polisario.

                        2.

                        Drugi tožbeni razlog: neizpolnitev obveznosti preučitve vprašanja glede spoštovanja temeljnih pravic in mednarodnega humanitarnega prava, ker naj Svet ne bi preučil tega vprašanja pred sprejetjem izpodbijanega sklepa.

                        3.

                        Tretji tožbeni razlog: Svet naj bi kršil svojo obveznost izvrševanja sodb Sodišča, kajti v izpodbijanem sklepu naj ne bi bila upoštevana obrazložitev sodbe z dne 21. decembra 2016, Svet/Front Polisario (C-104/16 P, EU:C:2016:973).

                        4.

                        Četrti tožbeni razlog: kršitev temeljnih načel in vrednot, ki vodijo delovanje Unije na mednarodnem prizorišču, prvič, ker naj bi bil z izpodbijanim sklepom zanikan obstoj zahodnosaharskega ljudstva kot pravnega subjekta s tem, ko je zanj uporabljen pojem „zadevno prebivalstvo“; drugič, ker naj bi bil ob kršitvi pravice ljudstev do prostega razpolaganja z lastnimi naravnimi viri z izpodbijanim sklepom sklenjen mednarodni sporazum, ki brez soglasja zahodnosaharskega ljudstva določa organizacijo izvoza njegovih naravnih virov v Unijo, pri čemer te vire opredeljuje kot vire maroškega porekla; in tretjič, ker naj bi bil z izpodbijanim sklepom sklenjen mednarodni sporazum, ki se uporablja za okupirano Zahodno Saharo, s Kraljevino Maroko v okviru njene politike priključitve tega ozemlja, in ker gre za sistematične kršitve temeljnih pravic, nujnih za nadaljevanje te politike.

                        5.

                        Peti tožbeni razlog: kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj, ker je izpodbijani sklep v nasprotju z izjavami Unije, ki nenehno ponavlja nujnost spoštovanja načel samoodločbe in relativnega učinka Pogodb.

                        6.

                        Šesti tožbeni razlog: napačna uporaba načela sorazmernosti, ker Svet glede na ločen status Zahodne Sahare, neodtujljivost pravice do samoodločbe in status tretje osebe, ki ga ima zahodnosaharsko ljudstvo, ni bil pristojen za ugotavljanje sorazmernosti med domnevnimi „koristmi za gospodarstvo Zahodne Sahare“ in njihovimi posledicami za naravne vire Zahodne Sahare.

                        7.

                        Sedmi tožbeni razlog: kršitev pravice do samoodločbe, prvič, ker je z izpodbijanim sklepom s tem, da je v njem za zahodnosaharsko ljudstvo uporabljen pojem „zadevno prebivalstvo“, zanikana nacionalna enotnost tega ljudstva kot subjekta s pravico do samoodločbe; drugič, ker naj bi bila z izpodbijanim sklepom ob kršitvi pravice zahodnosaharskega ljudstva do prostega razpolaganja z lastnimi naravnimi viri brez njegovega soglasja določena organizacija izvoza njegovih naravnih virov v Unijo, pri čemer so ti viri opredeljeni kot viri maroškega porekla; in tretjič, ker naj bi bila z izpodbijanim sklepom ob kršitvi ločenega in posebnega statusa zahodnosaharskega ozemlja sklenjen mednarodni sporazum, ki se uporablja za okupirano Zahodno Saharo, in prikrita resnična država porekla proizvodov, ki izvirajo iz tega ozemlja, pri čemer so ti opredeljeni kot proizvodi maroškega porekla.

                        8.

                        Osmi tožbeni razlog: kršitev načela relativnega učinka Pogodb, ker je z izpodbijanim sklepom zahodnosaharskemu ljudstvu zanikan status tretje osebe v odnosih EU-Maroko ter so mu naložene mednarodne obveznosti v zvezi z njegovim nacionalnim ozemljem in njegovimi naravnimi viri, in to brez njegovega soglasja.

                        9.

                        Deveti tožbeni razlog: kršitev mednarodnega humanitarnega prava in mednarodnega kazenskega prava, prvič, ker se z izpodbijanim sklepom sklepa mednarodni sporazum, ki se uporablja za Zahodno Saharo, čeprav maroške okupatorske sile nimajo jus tractatus v zvezi s tem ozemljem in jim je prepovedano, da na njem izkoriščajo naravne vire, in drugič, navedeni sklep z uporabo pojma „zadevno prebivalstvo“ podpira nezakonit prehod okupiranega ozemlja Zahodne Sahare s strani maroških naseljencev.

                        10.

                        Deseti tožbeni razlog: kršitev obveznosti Unije iz naslova prava mednarodne odgovornosti, ker izpodbijani sklep s sklenitvijo mednarodnega sporazuma s Kraljevino Maroko, ki se uporablja za Zahodno Saharo, pomeni hudo kršitev mednarodnega prava s strani maroških okupacijskih sil nad zahodnosaharskim ljudstvom ter zagotavlja pomoč in podporo za ohranitev položaja, nastalega s temi kršitvami.


title: Vec C-791/19: Žaloba podaná 25. októbra 2019 – Európska komisia/Poľská republika

text:
               9.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 413/36

      Žaloba podaná 25. októbra 2019 – Európska komisia/Poľská republika
      (Vec C-791/19)
      (2019/C 413/44)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: K. Banks, H. Krämer, S. L. Kalėda, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Poľská republika

         Návrhy žalobkyne

                  1.

                  Rozhodnúť, že Poľská republika tým, že

                              —

                              umožnila, aby boli súdne rozhodnutia kvalifikované ako disciplinárne priestupky sudcov všeobecných súdov [článok 107 ods. 1 ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon o organizácii všeobecných súdov) a článok 97 ods. 1 a 3 ustawy o Sądzie Najwyższym (zákon o Najvyššom súde)],

                              —

                              nezaistila nezávislosť a nestrannosť disciplinárnej komory Najvyššieho súdu, ktorej prináleží preskúmavať rozhodnutia vydané v disciplinárnych konaniach vedených proti sudcom [článok 3 bod 5, článok 27 a článok 73 ods. 1 ustawy o Sądzie Najwyższym (zákon o Najvyššom súde), v spojení s článkom 9a ustawy o Krajowej Radzie Sądownictwa (zákon o Národnej rade súdnictva)],

                              —

                              priznala predsedovi disciplinárnej komory Najvyššieho súdu diskrečnú právomoc určiť príslušný disciplinárny súd na prvom stupni vo veciach týkajúcich sa sudcov všeobecných súdov [článok 110 ods. 3 a článok 114 ods. 7 ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon o organizácii všeobecných súdov)] a v dôsledku toho nezabezpečila, že disciplinárne veci budú preskúmané súdom „zriadeným zákonom“, a

                              —

                              priznala ministrovi spravodlivosti právomoc vymenovať disciplinárneho zmocnenca ministerstva spravodlivosti [článok 112b ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon o organizácii všeobecných súdov)] a v dôsledku toho nezabezpečila, že disciplinárne veci týkajúce sa sudcov všeobecných súdov budú preskúmané v primeranej lehote a tým, že stanovila, že akty súvisiace s ustanovením právneho zástupcu a ujatím sa obhajoby týmto právnym zástupcom nemajú odkladný účinok na priebeh disciplinárneho konania [článok 113a ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon o organizácii všeobecných súdov)] a disciplinárny súd vedie konanie aj v prípade odôvodnenej neprítomnosti obvineného sudcu alebo jeho právneho zástupcu [článok 115a ods. 3 ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon o organizácii všeobecných súdov)], a v dôsledku toho nezaistila právo obvinených sudcov všeobecných súdov na obhajobu,

                        porušila povinnosti, ktoré jej prináležia podľa článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ, a tým, že

                              —

                              umožnila, aby právo súdov podať Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania bolo obmedzené možnosťou začatie disciplinárneho konania,

                        porušila povinnosti, ktoré jej prináležia podľa článku 267 druhého a tretieho odseku ZFEÚ.

                  2)

                  Uložiť Poľskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Po prvé Komisia v súvislosti s porušením článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ tvrdí, že sporné ustanovenia i) umožňujú, aby obsah súdnych rozhodnutí mohol byť kvalifikovaný ako disciplinárny priestupok, ii) nezaručujú nezávislosť a nestrannosť disciplinárnej komory Najvyššieho súdu, ktorej prináleží preskúmanie rozhodnutí vydaných v disciplinárnych konaniach, iii) udeľujú predsedovi disciplinárnej komory Najvyššieho súdu diskrečnú právomoc pri vymenovaní príslušného prvostupňového disciplinárneho súdu vo veciach týkajúcich sa sudcov všeobecných súdov, a teda nezaručujú, aby disciplinárne veci boli prejednané súdom „zriadeným zákonom“, iv) nezaručujú, aby disciplinárne veci týkajúce sa sudcov všeobecných súdov boli prejednané v primeranej lehote a nezaručujú ani právo na obhajobu sudcu obvineného z disciplinárneho priestupku.
      Po druhé Komisia v súvislosti s porušením článku 267 druhého a tretieho pododseku ZFEÚ tvrdí, že sporné vnútroštátne ustanovenia umožňujú, aby bolo právo súdov predkladať Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania obmedzené možnosťou začatia disciplinárneho konania.


title: Vec C-176/18: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 19. decembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Club de Variedades Vegetales Protegidas/Adolfo Juan Martínez Sanchís (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Práva Spoločenstva k odrodám rastlín – Nariadenie (ES) č. 2100/94 – Článok 13 ods. 2 a 3 – Účinky práva – Viacstupňový systém práv – Pestovanie množiteľského materiálu odrody a zber jeho plodov – Rozdiel medzi činnosťami vykonanými v súvislosti s množiteľským materiálom a činnosťami vykonanými v súvislosti so zozbieraným materiálom – Pojem „nepovolené použitie množiteľského materiálu odrody“ – Článok 95 – Predbežná ochrana)

text:
               24.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/4

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 19. decembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Club de Variedades Vegetales Protegidas/Adolfo Juan Martínez Sanchís
      (Vec C-176/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Práva Spoločenstva k odrodám rastlín - Nariadenie (ES) č. 2100/94 - Článok 13 ods. 2 a 3 - Účinky práva - Viacstupňový systém práv - Pestovanie množiteľského materiálu odrody a zber jeho plodov - Rozdiel medzi činnosťami vykonanými v súvislosti s množiteľským materiálom a činnosťami vykonanými v súvislosti so zozbieraným materiálom - Pojem „nepovolené použitie množiteľského materiálu odrody“ - Článok 95 - Predbežná ochrana)
      (2020/C 61/04)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Supremo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Club de Variedades Vegetales Protegidas

         Žalovaný: Adolfo Juan Martínez Sanchís

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 13 ods. 2 písm. a) a článok 13 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 2100/94 z 27. júla 1994 o právach spoločenstva k odrodám rastlín sa majú vykladať v tom zmysle, že činnosť pestovania chránenej odrody a zberu jej plodov, ktoré nemožno použiť ako materiál na množenie, si vyžaduje povolenie majiteľa práv Spoločenstva k odrodám rastlín týkajúcich sa tejto rastlinnej odrody, pokiaľ sú splnené podmienky stanovené v článku 13 ods. 3 uvedeného nariadenia.

                  2.

                  Článok 13 ods. 3 nariadenia č. 2100/94 sa má vykladať v tom zmysle, že plody rastlinnej odrody, ktoré nemožno použiť ako materiál na množenie, sa nemôžu považovať za získané „nepovoleným použitím množiteľského materiálu odrody“ tejto rastlinnej odrody v zmysle tohto ustanovenia, ak tento množiteľský materiál odrody bol rozmnožený a predaný poľnohospodárskemu podniku v záhradkárstve v čase medzi zverejnením žiadosti o udelenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín k tejto odrode a udelením tohto práva. Ak bol po udelení tohto práva množiteľský materiál odrody rozmnožený a predaný bez súhlasu majiteľa tohto práva, tento majiteľ sa môže dovolávať práva, ktoré mu priznávajú článok 13 ods. 2 písm. a) a článok 13 ods. 3 tohto nariadenia, pokiaľ ide o uvedené plody, okrem prípadu, ak mal primeranú možnosť vykonávať svoje právo vzhľadom na tento samotný množiteľský materiál odrody.

         (1)  Ú. v. EÚ C 211, 18.6.2018.


title: Vec C-590/19 P: Odvolanie podané 1. augusta 2019: L’Oréal proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 19. júna 2019 vo veci T-183/16 RENV, L’Oréal/EUIPO – Guinot

text:
               9.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 77/17

      Odvolanie podané 1. augusta 2019: L’Oréal proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 19. júna 2019 vo veci T-183/16 RENV, L’Oréal/EUIPO – Guinot
      (Vec C-590/19 P)
      (2020/C 77/25)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: L’Oréal (v zastúpení: T. de Haan, P. Péters, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Guinot
      Uznesením zo 7. októbra 2019 Súdny dvor (komora príslušná prijímať odvolania) rozhodol o neprijatí odvolania.


title: Vec C-825/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Thüringer Finanzgericht (Nemecko) 12. novembra 2019 – Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH/Hauptzollamt Erfurt

text:
               9.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 77/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Thüringer Finanzgericht (Nemecko) 12. novembra 2019 – Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH/Hauptzollamt Erfurt
      (Vec C-825/19)
      (2020/C 77/31)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Thüringer Finanzgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH

         Žalovaný: Hauptzollamt Erfurt

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 211 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013 z 9. októbra 2013, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Únie (ďalej len „CKÚ“) (1), vykladať v tom zmysle, že sa uplatní len na také žiadosti, v prípade ktorých by doba platnosti povolenia s retroaktívnym účinkom začala plynúť 1. mája 2016?

                  2.

                  V prípade, ak je odpoveď na prvú otázku záporná, má sa článok 211 CKÚ uplatniť na žiadosti o povolenie s retroaktívnym účinkom, v prípade ktorých by doba platnosti povolenia začala plynúť pred 1. májom 2016, len vtedy, ak žiadosť o povolenie s retroaktívnym účinkom síce bola podaná pred nadobudnutím účinnosti novej právnej úpravy, ale colné orgány také žiadosti zamietli po prvý raz po 1. máji 2016?

                  3.

                  V prípade, ak je odpoveď na druhú otázku záporná, má sa článok 211 CKÚ uplatniť na žiadosti o povolenie s retroaktívnym účinkom, v prípade ktorých by doba platnosti povolenia začala plynúť pred 1. májom 2016, aj vtedy, ak colné orgány zamietli také žiadosti už pred 1. májom 2016 a aj neskôr (s iným odôvodnením)?

                  4.

                  V prípade, ak je odpoveď na prvú a druhú otázku kladná a odpoveď na tretiu otázku je záporná, má sa článok 294 ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (2), vykladať v tom zmysle, že

                              a)

                              povolenie so spätnou účinnosťou sa mohlo udeliť do okamihu straty účinnosti pôvodného povolenia, ako sa uvádza v odseku 3 uvedeného článku, najviac na dobu spätnej účinnosti jedného roka predo dňom, kedy bola žiadosť predložená,

                              b)

                              vyžaduje sa preukázanie ekonomickej potreby a vylúčenie pokusu o podvod alebo zjavného zanedbania v zmysle odseku 3 uvedeného článku aj v prípade nadväzujúceho povolenia podľa odseku 2?

         (1)  Ú. v. EÚ L 269, 2013, s. 1,

         (2)  Ú. v. ES L 253, 1993, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3.


title: Vec C-844/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 15. novembra 2019 – CS, Finanzamt Graz-Stadt

text:
               9.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 77/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 15. novembra 2019 – CS, Finanzamt Graz-Stadt
      (Vec C-844/19)
      (2020/C 77/33)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: CS, Finanzamt Graz-Stadt

         Ďalší účastníci konania: Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vyplýva z práva Únie priamo uplatniteľná úprava, ktorá zdaniteľnej osobe, ktorej finančný úrad v situácii, o akú ide v konaní vo veci samej, včas nevrátil preplatok na dani z pridanej hodnoty, priznáva nárok na úroky z omeškania, pričom si tento nárok môže uplatniť na finančnom úrade, resp. v konaní pred správnymi súdmi, aj napriek tomu, že vnútroštátne právo takúto právnu úpravu úrokov nepozná?
                  V prípade kladnej odpovede na 1. prejudiciálnu otázku:

                  2.

                  Je aj v prípade pohľadávky zdaniteľnej osoby na daň z pridanej hodnoty, ktorá vyplynula z dodatočného zníženia odplaty podľa článku 90 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) prípustné, aby sa úroky začali počítať až po uplynutí primeranej doby, ktorú má finančný úrad na účely kontroly správnosti nároku, ktorý si zdaniteľná osoba uplatnila?

                  3.

                  Má okolnosť, že vnútroštátne právo členského štátu neobsahuje právnu úpravu úrokov v prípade oneskoreného pripísania preplatku dane z pridanej hodnoty za následok, že vnútroštátne súdy sú povinné pri určovaní výšky úrokov uplatniť právnu postupnosť upravenú v článku 27 ods. 2 druhej zarážke smernice Rady z 12. februára 2008, ktorou sa ustanovujú podrobné pravidlá pre vrátenie dane z pridanej hodnoty ustanovené v smernici 2006/112/ES zdaniteľným osobám, ktoré nie sú usadené v členskom štáte vrátenia dane, ale ktoré sú usadené v inom členskom štáte (2), aj v tom prípade, ak konania vo veci samej nepatria do pôsobnosti tejto smernice?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.

         (2)  Ú. v. EÚ L 44, 2008, s. 23.


title: Vec C-905/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Darmstadt (Nemecko) 11. decembra 2019 – EP/Kreis Groß-Gerau

text:
               9.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 77/28

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Darmstadt (Nemecko) 11. decembra 2019 – EP/Kreis Groß-Gerau
      (Vec C-905/19)
      (2020/C 77/39)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Darmstadt

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: EP

         Žalovaný: Kreis Groß-Gerau

         Prejudiciálna otázka

      Možno zo zákazu diskriminácie zakotveného v článku 64 Európsko – stredomorskej dohody s Tuniskom (1) vyvodiť zákaz skrátenia doby platnosti povolenia na pobyt z dôvodu dodatočného zániku podmienok na udelenie tohto povolenia na pobyt, ak

                  —

                  tuniský štátny príslušník bol v čase oznámenia dodatočného skrátenia doby platnosti povolenia na pobyt zamestnaný,

                  —

                  rozhodnutie o skrátení nie je založené na dôvodoch, ktoré súvisia s ochranou legitímneho záujmu štátu, akými sú dôvody verejného poriadku, verejnej bezpečnosti a verejného zdravia, a

                  —

                  tuniský štátny príslušník nebol držiteľom povolenia na výkon zamestnania (pracovného povolenia) nezávislého od povolenia na pobyt, ale na základe zákona bol počas doby platnosti povolenia na pobyt oprávnený vykonávať zamestnanie?

            Je podmienkou právneho postavenia cudzinca vyplývajúceho zo zákazu diskriminácie podľa článku 64 Európsko – stredomorskej dohody s Tuniskom popri povolení na pobyt aj udelenie povolenia správneho orgánu na výkon zamestnania?
      Ktorý okamih je pri posudzovaní právneho postavenia z hľadiska práva na pobyt a práva na pracovné povolenie rozhodujúci? Je smerodajný okamih vydania rozhodnutia správneho orgánu o odňatí práva na pobyt, alebo okamih vydania súdneho rozhodnutia?

         (1)  Európsko-stredomorská dohoda, ktorou sa zakladá pridruženie medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Tuniskou republikou na strane druhej, podpísanej 17. júla 1995 (Ú. v. EÚ L 278, 2005, s. 9).


title: Vec C-927/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 18. decembra 2019 – „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“UAB, other parties: „Ecoservice Klaipėda“UAB, „Klaipėdos autobusų parkas“UAB, „Parsekas“ UAB,„Klaipėdos transportas“ UAB

text:
               9.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 77/28

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 18. decembra 2019 – „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“UAB, other parties: „Ecoservice Klaipėda“UAB, „Klaipėdos autobusų parkas“UAB, „Parsekas“ UAB,„Klaipėdos transportas“ UAB
      (Vec C-927/19)
      (2020/C 77/40)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Dovolateľka:„Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“UAB

         Ostatní účastníci konania: „Ecoservice Klaipėda“UAB, „Klaipėdos autobusų parkas“UAB, „Parsekas“UAB,„Klaipėdos transportas“ UAB

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Patrí podmienka verejnej súťaže, podľa ktorej musia dodávatelia preukázať určitú úroveň priemerných ročných prevádzkových príjmov z činností, ktoré súvisia len s konkrétnymi službami (nakladanie so zmiešaným komunálnym odpadom), do pôsobnosti článku 58 ods. 3 alebo 4 smernice 2014/24 (1)?

                  2.

                  Závisí spôsob posudzovania spôsobilosti dodávateľa, ktorý Súdny dvor stanovil v rozsudku zo 4. mája 2017, Esaprojekt (C-387/14) (2), od odpovede na prvú otázku?

                  3.

                  Patrí podmienka verejnej súťaže, podľa ktorej musia dodávatelia preukázať, že vozidlá potrebné na poskytovanie služieb [odpadového hospodárstva] spĺňajú špecifické technické požiadavky vrátane znečisťujúcich emisií (EURO 5), inštalácie vysielača GPS, primeranej kapacity atď., do pôsobnosti a) článku 58 ods. 4, b) článku 42 v spojení s ustanoveniami prílohy VII, c) článku 70 smernice 2014/24?

                  4.

                  Má sa článok 1 ods. 1 tretí pododsek smernice 89/665 (3), ktorý stanovuje zásadu efektivity postupov preskúmavania, článok 1 ods. 3 a 5 tejto smernice, článok 21 smernice 2014/24 a smernica 2016/943 (4), najmä jej odôvodnenie 18 a článok 9 ods. 2 tretí pododsek (spolu alebo zvlášť, pričom tento výpočet nie je taxatívny), vykladať v tom zmysle, že pokiaľ vnútroštátne ustanovenia upravujúce verejné obstarávanie stanovujú povinný postup na urovnanie sporu pred podaním žaloby:

                              a)

                              verejný obstarávateľ musí dodávateľovi, ktorý podal návrh na preskúmanie, poskytnúť všetky podrobnosti o ponuke iného dodávateľa (bez ohľadu na ich dôvernú povahu), ak je predmetom uvedeného konania konkrétne zákonnosť hodnotenia ponuky iného dodávateľa a dodávateľ, ktorý podal návrh na preskúmanie, verejného obstarávateľa výslovne vopred požiadal o ich poskytnutie;

                              b)

                              keď verejný obstarávateľ bez ohľadu na odpoveď na predchádzajúcu otázku zamietne námietku dodávateľa, ktorá sa týka zákonnosti hodnotenia ponuky jeho konkurenta, musí v každom prípade uviesť jasnú, zrozumiteľnú a konkrétnu odpoveď bez ohľadu na riziko sprístupnenia dôverných informácií, ktoré mu boli zverené v ponuke?

                  5.

                  Má sa článok 1 ods. 1 tretí pododsek, článok 1 ods. 3 a 5 a článok 2 ods. 1 písm. b) smernice 89/665, článok 21 smernice 2014/24 a smernica 2016/943, najmä jej odôvodnenie 18 (spolu alebo zvlášť, pričom tento výpočet nie je taxatívny), vykladať v tom zmysle, že rozhodnutie verejného obstarávateľa neumožniť dodávateľovi prístup k dôverným podrobnostiam ponuky iného účastníka je rozhodnutím, ktoré je možné osobitne napadnúť na súde?

                  6.

                  Má sa v prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku článok 1 ods. 5 smernice 89/665 vykladať v tom zmysle, že dodávateľ musí verejnému obstarávateľovi predložiť námietku voči takému rozhodnutiu a v prípade potreby podať žalobu na súd?

                  7.

                  Má sa v prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku článok 1 ods. 1 tretí pododsek a článok 2 ods. 1 písm. b) smernice 89/665 vykladať v tom zmysle, že v závislosti od rozsahu dostupných informácií o obsahu ponuky iného dodávateľa môže dodávateľ podať na súd žalobu, ktorej predmetom bude výlučne skutočnosť, že mu boli odopreté informácie, pričom nesmie samostatným návrhom napadnúť zákonnosť ďalších rozhodnutí verejného obstarávateľa?

                  8.

                  Má sa bez ohľadu na odpoveď na predchádzajúce otázky článok 9 ods. 2 tretí pododsek smernice 2016/943 vykladať v tom zmysle, že súd, na ktorý je doručená žiadosť žalobcu, aby bolo protistrane nariadené predloženie dôkazov a aby súd tieto dôkazy sprístupnil žalobcovi, musí takej žiadosti vyhovieť bez ohľadu na kroky, ktoré podnikne verejný obstarávateľ počas postupu obstarávania alebo preskúmavania?

                  9.

                  Má sa článok 9 ods. 2 tretí pododsek smernice 2016/943 vykladať v tom zmysle, že keď súd zamietne žiadosť žalobcu o sprístupnenie dôverných informácií druhého účastníka konania, musí aj bez návrhu posúdiť význam údajov, ktorých strata dôvernosti sa požaduje, a účinky údajov na zákonnosť postupu verejného obstarávania?

                  10.

                  Môže sa dôvod na vylúčenie dodávateľov, ktorý je upravený v článku 57 ods. 4 písm. h) smernice 2014/24, vzhľadom na rozsudok Súdneho dvora z 3. októbra 2019, Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 (5), uplatniť takým spôsobom, že keď súd prejednáva spor medzi dodávateľom a verejným obstarávateľom, môže bez ohľadu na posúdenie verejného obstarávateľa bez návrhu rozhodnúť, že dotknutý uchádzač úmyselne alebo z nedbanlivosti poskytol verejnému obstarávateľovi zavádzajúce, vecne nepresné informácie, a preto ho treba vylúčiť z postupov verejného obstarávania?

                  11.

                  Má sa článok 57 ods. 4 písm. h) smernice 2014/24 v spojení so zásadou proporcionality stanovenou v článku 18 ods. 1 smernice vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že ak vnútroštátne právo stanovuje dodatočné sankcie (okrem vylúčenia z postupov obstarávania) za poskytnutie nepravdivých informácií, tieto sankcie sa môžu uplatniť iba na základe osobnej zodpovednosti, najmä pokiaľ vecne nepresné informácie predstavujú len určitý podiel z informácií poskytnutých spoluuchádzačmi v postupe verejného obstarávania (napríklad jedným z viacerých partnerov)?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65).

         (2)  ECLI:EU:C:2017:338.

         (3)  Smernica Rady z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác (Ú. v. ES L 398, 1989, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 246).

         (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/943 z 8. júna 2016 o ochrane nesprístupneného know-how a obchodných informácií (obchodného tajomstva) pred ich neoprávneným získaním, využitím a sprístupnením (Ú. v. EÚ L 157, 2016, s. 1).

         (5)  C-267/18, ECLI:EU:C:2019:826.


title: Vec T-336/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 30. januára 2020 – BZ/Komisia („Verejná služba – Zmluvní zamestnanci – Prepustenie z dôvodu zjavnej neschopnosti – Proporcionalita – Článok 84 PZOZ – Zodpovednosť“)

text:
               9.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 77/47

      Rozsudok Všeobecného súdu z 30. januára 2020 – BZ/Komisia
      (Vec T-336/19) (1)

      („Verejná služba - Zmluvní zamestnanci - Prepustenie z dôvodu zjavnej neschopnosti - Proporcionalita - Článok 84 PZOZ - Zodpovednosť“)
      (2020/C 77/67)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: BZ (v zastúpení: C. Mourato, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: G. Berscheid, B. Mongin a M. Brauhoff, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia Komisie z 25. júla 2018, ktorého predmetom je prepustenie žalobkyne zo služobného pomeru z dôvodu zjavnej neschopnosti po vypracovaní predčasnej správy o skúšobnej lehote a jednak žiadosť o náhradu vecnej škody a nehmotnej ujmy, ktorá bola údajne spôsobená žalobkyni v dôsledku tohto rozhodnutia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej komisie z 25. júla 2018 o prepustení BZ zo služobného pomeru sa zrušuje.

                  2.

                  Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 255, 29.7.2019.


title: Vec T-671/19: Žaloba podaná 1. októbra 2019 – Qualcomm/Komisia

text:
               9.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 77/53

      Žaloba podaná 1. októbra 2019 – Qualcomm/Komisia
      (Vec T-671/19)
      (2020/C 77/74)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Qualcomm, Inc. (San Diego, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Davilla, M. Pinto de Lemos Fermiano Rato a M. English, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie C(2019) 5361 final Komisie,

                  —

                  zrušil pokutu, alebo subsidiárne, zásadne znížil jej výšku,

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza pätnásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie je výsledkom závažných procesných pochybení, ktoré nenapraviteľne porušili právo spoločnosti Qualcomm na obhajobu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že pokiaľ ide o obranu relevantného trhu a určenie, že Qualcomm má dominantné postavenie, rozhodnutie je zaťažené zjavne nesprávnymi posúdeniami a zjavne nesprávnymi právnymi posúdeniami a neuvádza dostatočné odôvodnenie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že v rozhodnutí sa neuplatňuje správny právny štandard, čím dochádza k zjavne nesprávnym právnym posúdeniam.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že predátorská teória uvedená v rozhodnutí je nelogická a nie je podporená dôkazmi.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že z dôvodu rekonštrukcie údajných „skutočne zaplatených“ cien je rozhodnutie zaťažené zjavne nesprávnymi posúdeniami a neuvádza dostatočné odôvodnenie.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že to, ako rozhodnutie pričítava neopakujúce sa inžinierske náklady je zjavne nesprávne.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie zjavne nestanovuje primeranú cenovú referenčnú hodnotu.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že analýza cien a nákladov v rozhodnutí je zjavne nesprávna.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie je z dôvodu záveru, že ceny spoločnosti Qualcomm vylúčili spoločnosť Icera z trhu a spôsobili poškodenie spotrebiteľa zaťažené zjavne nesprávnymi právnymi posúdeniami a zjavne nesprávnymi posúdeniami.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie obsahuje zjavne nesprávne posúdenie v závere, že Qualcomm stanovila ceny v rámci vykonania plánu na vylúčenie spoločnosti Icera.

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že z dôvodu zamietnutia objektívneho odôvodnenia je rozhodnutie zaťažené zjavne nesprávnym posúdením a neuvádza dostatočné odôvodnenie.

                  12.

                  Dvanásty žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie nie je dostatočne odôvodnené.

                  13.

                  Trinásty žalobný dôvod je založený na tom, závery rozhodnutia týkajúce sa dĺžky trvania údajného porušenia sú zjavne nesprávne.

                  14.

                  Štrnásty žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie je zaťažené zjavne nesprávnym posúdením, pokiaľ ide o uloženie a vypočítanie pokuty.

                  15.

                  Pätnásty žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie je z toho dôvodu, že zakladá právomoc Komisie a údajný vplyv na obchod zaťažené zjavne nesprávnymi právnymi posúdeniami a zjavne nesprávnymi posúdeniami a neuvádza dostatočné odôvodnenie.


title: Vec T-32/20: Žaloba podaná 14. januára 2020 – Buxadé Villalba a i./Parlament

text:
               9.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 77/56

      Žaloba podaná 14. januára 2020 – Buxadé Villalba a i./Parlament
      (Vec T-32/20)
      (2020/C 77/78)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Jorge Buxadé Villalba, María Esperanza Araceli Aguilar Pinar a Hermann Tertsch Del Valle-Lersundi (v zastúpení: M. Castro Fuertes, advokátka)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie, ktorým sa pánom Carlesovi Puigdemont i Casamajóovi a Antoniovi Comín i Oliveresovi priznáva postavenie členov Európskeho parlamentu,

                  —

                  nariadil pozastavenie akýchkoľvek účinkov takéhoto postavenia a zrušenie účinkov, ktoré už nastali,

                  —

                  nariadil zrušenie všetkých zmlúv o poskytovaní služieb už podpísaných Carlesom Puigdemont i Casamajóom a Antoniom Comín i Oliveresom s asistentmi, poradcami, stážistami alebo inými osobami,

                  —

                  nariadil Carlesovi Puigdemont i Casamajóovi a Antoniovi Comín i Oliveresovi vrátenie všetkých súm, ktoré dostali od Európskeho parlamentu na základe ich neoprávneného postavenia poslancov Európskeho parlamentu z akéhokoľvek titulu a v akejkoľvek výške, a súm vyplatených Európskym parlamentom tretím osobám na základe akejkoľvek zmluvy o poskytovaní služieb uzatvorenej s asistentmi, poradcami, stážistami alebo inými osobami,

                  —

                  subsidiárne vyhlásil mandát poslanca Európskeho parlamentu za nezlučiteľný s mandátom člena Asamblea legislativa de la CCAA (zákonodarné zhromaždenie autonómneho spoločenstva) a určil, že nemajú nárok na nijakú odmenu od 2. júla 2019 do dňa prevzatia funkcie a nariadil ich vrátenie vrátane úrokov z omeškania, pokiaľ obdŕžali akúkoľvek čiastku,

                  —

                  v prípade vyhovenia žalobe uložil Európskemu parlamentu náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 8 a 12 aktu o priamych a všeobecných voľbách poslancov Európskeho parlamentu z 20. septembra 1976 vo vzťahu k španielskym volebným predpisom.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobcovia uvádzajú, že podľa tohto aktu sa európsky volebný postup v každom členskom štáte riadi vnútroštátnymi predpismi a že sa teda uplatňujú články 219 až 224 Ley Orgánica del Régimen Electoral General (zákon o všeobecnom volebnom systéme). Konkrétne, posledné uvedené ustanovenie stanovuje, že zvolení kandidáti musia do piatich dní od vyhlásenia výsledkov volieb zložiť prísahu alebo sľub zachovávať ústavu, pričom v opačnom prípade budú poslanecké mandáty vyhlásené za uvoľnené. Carles Puigdemont a Antonio Comín sa však nedostavili na Junta Electoral Central (centrálna volebná komisia), aby zložili prísahu alebo sľub zachovávať ústavu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 3 ods. 3 Rokovacieho poriadku Európskeho parlamentu.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobcovia uvádzajú, že príslušný španielsky orgán nepredložil žiadne potvrdenie o tom, že Carles Puigdemont a Antonio Comín zložili prísahu alebo sľub zachovávať ústavu, čo je odkladná podmienka ich postavenia zvolených zástupcov. Postup Európskeho parlamentu preto podľa žalobcov porušuje akt o európskych voľbách, zasahuje do zvrchovaných právomocí členského štátu a môže akékoľvek rozhodnutie prijaté na plenárnom zasadaní Európskeho parlamentu alebo výbormi, v ktorých sa Carles Puigdemont a Antonio Comín môžu zúčastňovať, ohroziť z dôvodu protiprávnosti a neplatnosti.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že na účely neplatnosti aktu Európskeho parlamentu nie je relevantným rozsudok Súdneho dvora Európskej únie z 19. decembra 2019, vydaný vo veci C-502/19, Junqueras Vies.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobcovia uvádzajú, že Carles Puigdemont a Antonio Comín sa nikdy nenachádzali vo väzbe a že uvedení majú imunitu iba vďaka tomu, že boli vyhlásení za zvolených zástupcov, ale nemajú plné postavenie členov Európskeho parlamentu, keďže nesplnili všetky požiadavky španielskeho volebného postupu.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod, uvádzaný subsidiárne, je založený na porušení článku 7 ods. 3 a 4 aktu o európskych voľbách, keďže existuje dôvod nezlučiteľnosti podľa španielskych volebných predpisov [článok 211 ods. 2 písm. d) zákona o všeobecnom volebnom systéme].

                              —

                              V tejto súvislosti žalobcovia uvádzajú, že v súlade s právom Únie môže každý členský štát rozšíriť prípady nezlučiteľnosti stanovené na vnútroštátnej úrovni na voľby do Európskeho parlamentu, že vyššie uvedené ustanovenie vnútroštátnych volebných predpisov stanovuje nezlučiteľnosť funkcie člena Asambleas Legislativas de las Comunidades Autónomas (zákonodarné zhromaždenie autonómneho spoločenstva), a že Carles Puigdemont a Antonio Comín prestali byť členmi katalánskeho parlamentu od 7. januára 2020.


title: Vec C-921/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Holandsko) 16. decembra 2019 – LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               30.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Holandsko) 16. decembra 2019 – LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Vec C-921/19)
      (2020/C 103/15)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: LH

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je v súlade s článkom 40 ods. 2 smernice o konaní (1) v spojení s článkom 4 ods. 2 smernice o oprávnení (2), ako aj s článkami 47 a 52 Charty základných práv Európskej únie, ak rozhodujúci orgán členského štátu stanoví, že originálne dokumenty nikdy nemôžu predstavovať nové skutočnosti alebo zistenia, pokiaľ pravosť týchto dokumentov nemožno určiť? Ak to nie je v súlade s uvedenými ustanoveniami, má v tomto prípade význam skutočnosť, že žiadateľ v rámci následnej žiadosti predloží kópie dokumentov alebo dokumenty, ktoré pochádzajú zo zdroja, ktorý nemožno objektívne preskúmať?

                  2.

                  Má sa článok 40 smernice o konaní v spojení s článkom 4 ods. 2 smernice o oprávnení vykladať v tom zmysle, že rozhodujúci orgán členského štátu je oprávnený pri skúmaní dokumentov a priznávaní dôkaznej hodnoty dokumentom rozlišovať podľa toho, či sa tieto dokumenty predložia v rámci prvej žiadosti alebo následnej žiadosti? Je členský štát v prípade predloženia dokumentov v rámci následnej žiadosti oprávnený ďalej si neplniť povinnosť spolupráce, ak pravosť týchto dokumentov nemožno určiť?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 60).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011 o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany (Ú. v. EÚ L 337, 2011, s. 9).


title: Vec C-35/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 24. januára 2020 – Syyttäjä/A

text:
               30.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 24. januára 2020 – Syyttäjä/A
      (Vec C-35/20)
      (2020/C 103/21)
      Jazyk konania: fínčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Korkein oikeus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Syyttäjä

         Žalovaný: A

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni právo Únie, najmä článok 4 ods. 1 smernice 2004/38/ES (1), článok 21 nariadenia (ES) č. 562/2006 (2) (Kódex schengenských hraníc) alebo právo občanov Únie voľne sa pohybovať na území Únie, uplatneniu ustanovenia vnútroštátneho práva, ktorým sa osobe (bez ohľadu na to, či je občanom Únie) pod hrozbou trestu ukladá povinnosť mať pri sebe platný cestovný pas alebo iný platný cestovný doklad, keď športovým člnom cestuje cez medzinárodné vody z jedného členského štátu do iného členského štátu bez toho, aby vstúpila na územie tretieho štátu?

                  2.

                  Bráni právo Únie, najmä článok 5 ods. 1 smernice 2004/38/ES, článok 21 nariadenia (ES) č. 562/2006 (Kódex schengenských hraníc) alebo právo občanov Únie voľne sa pohybovať na území Únie, uplatneniu ustanovenia vnútroštátneho práva, ktorým sa osobe (bez ohľadu na to, či je občanom Únie) pod hrozbou trestu ukladá povinnosť mať pri sebe platný cestovný pas alebo iný platný cestovný doklad, keď do dotknutého členského štátu vstúpila z iného členského štátu cez medzinárodné vody bez toho, aby predtým vstúpila na územie tretieho štátu?

                  3.

                  Pokiaľ z práva Únie nevyplýva prekážka v zmysle otázok 1 a 2: Je sankcia za prekročenie fínskej štátnej hranice bez toho, aby osoba mala pri sebe platný cestovný doklad, ktorá sa vo Fínsku zvyčajne ukladá v denných sadzbách, zlučiteľná so zásadou proporcionality vyplývajúcou z článku 27 ods. 2 smernice 2004/38/ES?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. ES L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/05, s. 46).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 z 15. marca 2006, ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc) (Ú. v. EÚ L 105, 2006, s. 1).


title: Vec T-166/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2020 – Ilunga Luyoyo/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike – Zmrazenie finančných prostriedkov – Ponechanie mena žalobcu na zozname dotknutých osôb – Povinnosť odôvodnenia – Právo na obranu – Povinnosť Rady oznámiť nové skutočnosti odôvodňujúce predĺženie reštriktívnych opatrení – Nesprávne právne posúdenie – Zjavne nesprávne posúdenie – Vlastnícke právo – Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života – Proporcionalita – Prezumpcia neviny – Námietka protiprávnosti“)

text:
               30.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/20

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2020 – Ilunga Luyoyo/Rada
      (Vec T-166/18) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike - Zmrazenie finančných prostriedkov - Ponechanie mena žalobcu na zozname dotknutých osôb - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obranu - Povinnosť Rady oznámiť nové skutočnosti odôvodňujúce predĺženie reštriktívnych opatrení - Nesprávne právne posúdenie - Zjavne nesprávne posúdenie - Vlastnícke právo - Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života - Proporcionalita - Prezumpcia neviny - Námietka protiprávnosti“)
      (2020/C 103/27)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile a S. Van Overmeire, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/2282 z 11. decembra 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 328, 2017, s. 19) v rozsahu, v akom sa týka žalobcu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Ferdinand Ilunga Luyoyo je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 7.5.2018.


title: Vec T-167/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2020 – Kanyama/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike – Zmrazenie finančných prostriedkov – Ponechanie mena žalobcu na zozname dotknutých osôb – Povinnosť odôvodnenia – Právo na obranu – Povinnosť Rady oznámiť nové skutočnosti odôvodňujúce predĺženie reštriktívnych opatrení – Nesprávne právne posúdenie – Zjavne nesprávne posúdenie – Vlastnícke právo – Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života – Proporcionalita – Prezumpcia neviny – Námietka protiprávnosti“)

text:
               30.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/20

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2020 – Kanyama/Rada
      (Vec T-167/18) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike - Zmrazenie finančných prostriedkov - Ponechanie mena žalobcu na zozname dotknutých osôb - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obranu - Povinnosť Rady oznámiť nové skutočnosti odôvodňujúce predĺženie reštriktívnych opatrení - Nesprávne právne posúdenie - Zjavne nesprávne posúdenie - Vlastnícke právo - Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života - Proporcionalita - Prezumpcia neviny - Námietka protiprávnosti“)
      (2020/C 103/28)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Célestin Kanyama (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile a S. Van Overmeire, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/2282 z 11. decembra 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 328, 2017, s. 19) v rozsahu, v akom sa týka žalobcu.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Célestin Kanyama je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 7.5.2018.


title: Vec T-170/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2020 – Kande Mupompa/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike – Zmrazenie finančných prostriedkov – Ponechanie mena žalobcu na zozname dotknutých osôb – Povinnosť odôvodnenia – Právo na obranu – Povinnosť Rady oznámiť nové skutočnosti odôvodňujúce predĺženie reštriktívnych opatrení – Nesprávne právne posúdenie – Zjavne nesprávne posúdenie – Vlastnícke právo – Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života – Proporcionalita – Prezumpcia neviny – Námietka protiprávnosti – Prispôsobenie návrhov“)

text:
               30.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/22

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2020 – Kande Mupompa/Rada
      (Vec T-170/18) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike - Zmrazenie finančných prostriedkov - Ponechanie mena žalobcu na zozname dotknutých osôb - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obranu - Povinnosť Rady oznámiť nové skutočnosti odôvodňujúce predĺženie reštriktívnych opatrení - Nesprávne právne posúdenie - Zjavne nesprávne posúdenie - Vlastnícke právo - Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života - Proporcionalita - Prezumpcia neviny - Námietka protiprávnosti - Prispôsobenie návrhov“)
      (2020/C 103/31)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Alex Kande Mupompa (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix, S. Lejeune a H. Marcos Fraile, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/2282 z 11. decembra 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 328, 2017, s. 19), vykonávacieho rozhodnutia Rady (SZBP) 2018/569 z 12. apríla 2018, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 95, 2018, s. 21) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2018/566 z 12. apríla 2018, ktorým sa vykonáva článok 9 nariadenia (ES) č. 1183/2005, ktorým sa zavádzajú určité osobitné reštriktívne opatrenia namierené proti osobám, ktoré porušujú zbrojné embargo voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 95, 2018, s. 9) v rozsahu, v akom sa tieto právne akty týkajú žalobcu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Alex Kande Mupompa je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 7.5.2018.


title: Vec C-156/17: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 30. januára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Köln-Aktienfonds Deka/Staatssecretaris van Financiën (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Voľný pohyb kapitálu a sloboda platieb – Obmedzenia – Zdanenie dividend vyplatených podnikom kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) – Vrátenie dane zrazenej z dividend – Podmienky – Objektívne rozlišovacie kritériá – Kritériá, ktoré sú na základe svojej povahy alebo fakticky priaznivé pre daňovníkov rezidentov)

text:
               27.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 137/2

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 30. januára 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Köln-Aktienfonds Deka/Staatssecretaris van Financiën
      (Vec C-156/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb kapitálu a sloboda platieb - Obmedzenia - Zdanenie dividend vyplatených podnikom kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) - Vrátenie dane zrazenej z dividend - Podmienky - Objektívne rozlišovacie kritériá - Kritériá, ktoré sú na základe svojej povahy alebo fakticky priaznivé pre daňovníkov rezidentov)
      (2020/C 137/02)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Köln-Aktienfonds Deka

         Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

         za účasti: Nederlandse Orde van Belastingadviseurs, Loyens en Loeff NV

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 63 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, ktorá stanovuje, že investičnému fondu nerezidentovi nemožno priznať vrátenie dane z dividend, ktorá bola zrazená z dividend, ktoré získal od subjektov usadených v tomto členskom štáte, z dôvodu, že nepreukáže, že jeho akcionári alebo majitelia podielov spĺňajú podmienky stanovené touto právnou úpravou, a to za predpokladu, že tieto podmienky fakticky nediskriminujú investičné fondy nerezidentov a daňové orgány vyžadujú, aby dôkaz o splnení uvedených podmienok predložili aj investičné fondy rezidenti, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

                  2.

                  Článok 63 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá stanovuje, že investičnému fondu nerezidentovi sa neprizná vrátenie dane z dividend, ktorú musel zaplatiť v tomto členskom štáte, z dôvodu, že nespĺňa zákonné podmienky, ktorým podlieha toto vrátenie, t. j. že svojim akcionárom alebo majiteľom podielov nevypláca každoročne v plnej výške výnosy zo svojich investícií do ôsmich mesiacov od skončenia účtovného obdobia, pokiaľ v členskom štáte, v ktorom je usadený, sa výnosy z jeho investícií, ktoré neboli vyplatené, považujú za vyplatené alebo sú zahrnuté do dane, ktorú vyberá tento členský štát od akcionárov alebo majiteľov podielov, ako keby došlo k vyplateniu tohto zisku, a pokiaľ sa takýto fond vzhľadom na cieľ, z ktorého tieto podmienky vychádzajú, nachádza v situácii, ktorá je porovnateľná so situáciou fondu rezidenta, ktorý má nárok na vrátenie tejto dane, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 168, 29.5.2017.


title: Spojené veci C-515/17 P a C-561/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 4. februára 2020 – Uniwersytet Wrocławski/Výkonná agentúra pre výskum (REA) (C-515/17 P), Poľská republika/Uniwersytet Wrocławski, Výkonná agentúra pre výskum (REA) (C-561/17 P) (Odvolanie – Žaloba o neplatnosť – Článok 19 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie – Zastupovanie účastníkov konania v konaniach o priamych žalobách na súdoch Únie – Advokát, ktorý má postavenie tretej osoby vo vzťahu k žalobcovi – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie)

text:
               27.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 137/3

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 4. februára 2020 – Uniwersytet Wrocławski/Výkonná agentúra pre výskum (REA) (C-515/17 P), Poľská republika/Uniwersytet Wrocławski, Výkonná agentúra pre výskum (REA) (C-561/17 P)
      (Spojené veci C-515/17 P a C-561/17 P) (1)

      (Odvolanie - Žaloba o neplatnosť - Článok 19 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie - Zastupovanie účastníkov konania v konaniach o priamych žalobách na súdoch Únie - Advokát, ktorý má postavenie tretej osoby vo vzťahu k žalobcovi - Článok 47 Charty základných práv Európskej únie)
      (2020/C 137/03)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         (Vec C-515/17 P)

         Odvolateľka: Uniwersytet Wrocławski (v zastúpení: A. Krawczyk Giehsmann, K. Szarek, adwokaci, a K. Słomka, radca prawny)

         Ďalší účastník konania: Výkonná agentúra pre výskum (REA) (v zastúpení: S. Payan-Lagrou a V. Canetti, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Le Berre, avocat, a G. Materna, radca prawny)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, J. Vláčil a A. Kasalická, splnomocnení zástupcovia)

         (Vec C-561/17 P)

         Odvolateľka: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, D. Lutostańska a A. Siwek-Slusarek, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Uniwersytet Wrocławski (v zastúpení: A. Krawczyk Giehsmann, K. Szarek, adwokaci, a K. Słomka, radca prawny), Výkonná agentúra pre výskum (REA) (v zastúpení: S. Payan-Lagrou a V. Canetti, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Le Berre, avocat, a G. Materna, radca prawny)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobkyňu: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, J. Vláčil a A. Kasalická, splnomocnení zástupcovia), Krajowa Izba Radców Prawnych (v zastúpení: P. K. Rosiak a S. Patyra, radcowie prawni)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie z 13. júna 2017, Uniwersytet Wrocławski/REA (T-137/16, neuverejnené, EU:T:2017:407), sa zrušuje.

                  2.

                  Vec T-137/16 sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie na ďalšie konanie.

                  3.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.

         (1)  Ú. v. EÚ C 5, 8.1.2018.


title: Vec C-75/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 3. marca 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sloboda usadiť sa – Daň z obratu telekomunikačných operátorov – Progresívna daň, ktorá zaťažuje viac podniky vlastnené fyzickými alebo právnickými osobami z iných členských štátov než domáce podniky – Pásma progresívnej dane uplatňujúce sa na všetkých daňovníkov – Neutralita výšky obratu ako rozlišovacie kritérium – Zdanenie podľa výkonnosti daňovníkov – Štátna pomoc – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) – Dane z obratu – Pojem)

text:
               27.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 137/4

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 3. marca 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Vec C-75/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sloboda usadiť sa - Daň z obratu telekomunikačných operátorov - Progresívna daň, ktorá zaťažuje viac podniky vlastnené fyzickými alebo právnickými osobami z iných členských štátov než domáce podniky - Pásma progresívnej dane uplatňujúce sa na všetkých daňovníkov - Neutralita výšky obratu ako rozlišovacie kritérium - Zdanenie podľa výkonnosti daňovníkov - Štátna pomoc - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Dane z obratu - Pojem)
      (2020/C 137/04)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Články 49 a 54 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia právnej úprave členského štátu zavádzajúcej výrazne progresívnu daň z obratu, ktorá v skutočnosti zaťažuje najmä podniky priamo alebo nepriamo kontrolované štátnymi príslušníkmi z iných členských štátov alebo spoločnosťami, ktoré sídlia v inom členskom štáte, keďže tieto podniky dosahujú na dotknutom trhu najvyššie obraty.

                  2.

                  Článok 401 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni zavedeniu dane, ktorej základom je celkový obrat daňovníka a ktorá sa vyberá pravidelne, a nie v každom štádiu výrobného a distribučného procesu, pričom neexistuje právo na odpočet dane uhradenej v predchádzajúcom štádiu tohto procesu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 221, 25.6.2018.


title: Vec C-122/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 28. januára 2020 – Európska komisia/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Smernica 2011/7/EÚ – Boj proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách – Obchodné transakcie, pri ktorých je dlžník orgánom verejnej moci – Povinnosť členských štátov zabezpečiť, aby lehota splatnosti vzťahujúca sa na orgány verejnej moci nepresiahla 30 alebo 60 dní – Povinnosť dosiahnuť výsledok)

text:
               27.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 137/4

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 28. januára 2020 – Európska komisia/Talianska republika
      (Vec C-122/18) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2011/7/EÚ - Boj proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách - Obchodné transakcie, pri ktorých je dlžník orgánom verejnej moci - Povinnosť členských štátov zabezpečiť, aby lehota splatnosti vzťahujúca sa na orgány verejnej moci nepresiahla 30 alebo 60 dní - Povinnosť dosiahnuť výsledok)
      (2020/C 137/05)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. Gattinara a C. Zadra, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci: S. Fiorentino a F. De Luca, avvocati dello Stato)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Talianska republika si tým, že nezabezpečila, aby jej orgány verejnej moci skutočne dodržiavali lehoty splatnosti stanovené v článku 4 ods. 3 a 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/7/EÚ zo 16. februára 2011 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z týchto ustanovení.

                  2.

                  Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 123, 9.4.2018.