title: Vec T-328/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  19. septembra 2012 — Fraas/ÚHVT (Károvaný vzor v tmavosivej, svetlosivej, béžovej a tmavočervenej farbe) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva zobrazujúcej károvaný vzor v tmavosivej, svetlosivej, béžovej a tmavočervenej farbe — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b), článok 75 a článok 76 ods. 1 nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               27.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/19

      Rozsudok Všeobecného súdu z 19. septembra 2012 — Fraas/ÚHVT (Károvaný vzor v tmavosivej, svetlosivej, béžovej a tmavočervenej farbe)
      (Vec T-328/10) (1)

      (Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva zobrazujúcej károvaný vzor v tmavosivej, svetlosivej, béžovej a tmavočervenej farbe - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b), článok 75 a článok 76 ods. 1 nariadenia (ES) č. 207/2009)
      (2012/C 331/32)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Nemecko) (v zastúpení: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne B. Schmidt, neskôr D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) zo 7. júna 2010 (vec R 188/2010-4) týkajúcemu sa prihlášky obrazovej ochrannej známky Spoločenstva zobrazujúcej károvaný vzor v tmavosivej, svetlosivej, béžovej a tmavočervenej farbe

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  V. Fraas GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 288, 23.10.2010.


title: Vec C-103/13: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  5. novembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad – Bulharsko) – Snežana Somova/Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“ (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálne zabezpečenie — Nariadenie (EHS) č. 1408/71 — Články 12, 45, 46 a 94 — Vnútroštátna právna úprava podmieňujúca priznanie dôchodku ukončením platenia príspevkov na dôchodkové poistenie — Doplatenie chýbajúcej doby poistenia formou zaplatenia príspevkov — Prekrývanie dôb poistenia vo viacerých členských štátoch — Možnosť poistenca neuplatniť pravidlo súbehu dôb prispievania a poistenia — Odňatie poskytnutého dôchodku a vrátenie preplatku — Povinnosť platiť úroky)

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/4

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 5. novembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad – Bulharsko) – Snežana Somova/Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“
   (Vec C-103/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálne zabezpečenie - Nariadenie (EHS) č. 1408/71 - Články 12, 45, 46 a 94 - Vnútroštátna právna úprava podmieňujúca priznanie dôchodku ukončením platenia príspevkov na dôchodkové poistenie - Doplatenie chýbajúcej doby poistenia formou zaplatenia príspevkov - Prekrývanie dôb poistenia vo viacerých členských štátoch - Možnosť poistenca neuplatniť pravidlo súbehu dôb prispievania a poistenia - Odňatie poskytnutého dôchodku a vrátenie preplatku - Povinnosť platiť úroky))
   (2015/C 007/05)
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen săd Sofija-grad

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Snežana Somova

      Žalovaný: Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 49 ZFEÚ bráni takej právnej úprave členského štátu, akou je článok 94 prvý odsek zákona o sociálnom poistení (Kodeks za socialnoto osigurjavane), podľa ktorého priznanie starobného dôchodku podlieha predbežnej podmienke ukončenia platenia príspevkov na sociálne poistenie v súvislosti s činnosťou vykonávanou v inom členskom štáte.

               2.

               Článok 45, článok 46 ods. 2 a článok 94 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným a doplneným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 z 18. decembra 2006, sa majú vykladať v tom zmysle, že sociálne poisteným osobám nedávajú možnosť zvoliť si, že sa na účely určenia práv získaných v členskom štáte nezohľadnia doby poistenia dosiahnuté v inom členskom štáte pred dňom začatia uplatňovania tohto nariadenia na území prvého členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 129, 4.5.2013.


title: Vec T-383/09: Žaloba podaná 28. septembra 2009 — Fuller & Thaler Asset Management/ÚHVT (BEHAVIOURAL INDEX)

text:
               21.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/60

         Žaloba podaná 28. septembra 2009 — Fuller & Thaler Asset Management/ÚHVT (BEHAVIOURAL INDEX)
   (Vec T-383/09)
   2009/C 282/112
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Fuller & Thaler Asset Management, Inc. (San Mateo, Spojené štáty) (v zastúpení: S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 11. júna 2009 vo veci R 138/2009-1 a

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „BEHAVIOURAL INDEX“ pre tovary a služby zaradené do tried 9 a 36.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie zápisu ochrannej známky Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenie Rady 207/2009, keďže odvolací senát i) sa dopustil nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o význam a syntax ochrannej známky, ako aj o jej schopnosť byť výrazom, ktorý bezprostredne a priamo opisuje dotknuté tovary a služby; ii) nepredložil z vlastného podnetu skutočnosti, ktoré by preukázali, že predmetná ochranná známka Spoločenstva je u relevantnej verejnosti opisná, aj keď správne usúdil, že relevantná verejnosť je odbornou verejnosťou; a iii) nevzal do úvahy verejný záujem, ktorý je základom tohto dôvodu pre zamietnutie, a nepreukázal, že v relevantnej špecializovanej oblasti existovala určitá pravdepodobnosť, že ostatní obchodníci v tejto oblasti by chceli v budúcnosti používať predmetnú ochrannú známku Spoločenstva.


title: Vec C-229/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Nemecko) 28. mája 2008 – Colin Wolf/Mesto Frankfurt nad Mohanom

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Nemecko) 28. mája 2008 – Colin Wolf/Mesto Frankfurt nad Mohanom
   (Vec C-229/08)
   (2008/C 223/33)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Colin Wolf

      Žalovaný: Mesto Frankfurt nad Mohanom
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Prináleží vnútroštátnemu zákonodarcovi v rámci možností poskytnutých článkom 6 ods. 1 smernice 2000/78/ES (1) široký priestor pre voľnú úvahu, alebo je tento priestor pre voľnú úvahu v každom prípade obmedzený na nevyhnutnú mieru, keď ide o stanovenie hornej vekovej hranice uchádzačov, ktorá vyplýva z nutnosti minimálnej doby služby pred odchodom do dôchodku podľa článku 6 ods. 1 druhého pododseku písm. c) smernice 2000/78/ES?

               2.

               Konkretizuje nutnosť upravená v článku 6 ods. 1 druhom pododseku písm. c) smernice 2000/78/ES primeranosť prostriedku uvedeného v článku 6 ods. 1 prvom pododseku smernice 2000/78/ES a obmedzuje tak rozsah pôsobnosti tohto všeobecného predpisu?

               3.

                           a)

                           Ide o legitímny cieľ v rámci článku 6 ods. 1 prvého pododseku smernice 2000/78/ES, keď zamestnávateľ pomocou hornej vekovej hranice uchádzačov sleduje svoj záujem na čo možno najdlhšej aktívnej dobe výkonu služby úradníkov, ktorí sa majú zamestnať?

                           b)

                           Je prebratie takéhoto cieľa neprimerané, keď sa tým sleduje zámer, aby úradníci vykonávali službu dlhšie než je nutné na nadobudnutie zákonom stanoveného vnútroštátneho minimálneho zabezpečenia pri predčasnom odchode do dôchodku po uplynutí 5 rokov výkonu služby?

                           c)

                           Je prebratie takéhoto cieľa neprimerané až vtedy, keď sa tým dosiahne, že úradníci budú vykonávať službu dlhšie než je potrebné na získanie zákonom garantovaného minimálneho zabezpečenia pri predčasnom odchode do dôchodku, momentálne 19,51 roka?

               4.

                           a)

                           Ide v zmysle článku 6 ods. 1 prvého pododseku smernice 2000/78/ES o legitímny cieľ, pokiaľ sa pomocou najnižšej možnej hornej vekovej hranice uchádzačov o zamestnanie má zachovať čo možno najnižší počet celkove prijatých úradníkov, a tým zachovať čo možno najnižší počet plnení v jednotlivých prípadoch, akými sú zabezpečenie v prípade úrazu alebo nemocenská a zdravotná starostlivosť (dávky pomoci aj pre rodinných príslušníkov)?

                           b)

                           Aký význam má okolnosť, že so zvyšujúcim sa vekom sú plnenia v prípade úrazov alebo podpory v prípade choroby (aj pre rodinných príslušníkov) vyššie než pri mladších úradníkoch, takže sa pri zamestnaní vekovo starších úradníkov alebo úradníčok pravdepodobne celkovo zvýši výška plnenia, ktorú je potrebné poskytnúť?

                           c)

                           Musia na tento účel existovať dôveryhodné prognózy alebo štatistiky alebo postačujú všeobecné pravdepodobné odhady?

               5.

                           a)

                           Ide o legitímny cieľ v zmysle článku 6 ods. 1 prvého pododseku smernice 2000/78/ES, keď chce zamestnávateľ uplatniť určitú hornú vekovú hranicu uchádzačov, aby zabezpečil „vyrovnanú vekovú štruktúru v príslušnom služobnom postupe“?

                           b)

                           Aké požiadavky prípadne musia postačovať pri úvahách o vytvorení takejto vekovej štruktúry, aby boli splnené predpoklady na jej odôvodnenie (primeranosť a potrebnosť, nevyhnutnosť)?

               6.

               Ide o legitímnu úvahu v zmysle článku 6 ods. 1 prvého pododseku smernice 2000/78/ES, keď zamestnávateľ v súvislosti s hornou vekovou hranicou pre nástup do zamestnania poukazuje na to, že do dosiahnutia takéhoto veku je spravidla možné nadobudnúť vecné predpoklady pre zamestnanie vzdelaním na úrovni stredného služobného pomeru hasičskej služby formou zodpovedajúceho akademického a odborného vzdelania?

               7.

               Podľa akých kritérií je potrebné posudzovať, či je minimálna doba výkonu služby až do odchodu do dôchodku primeraná alebo nevyhnutná?

                           a)

                           Je možné odôvodniť nevyhnutnosť minimálnej doby výkonu služby výlučne ako ekvivalent pre nadobudnutie kvalifikácie, ktorú financuje výlučne zamestnávateľ (spôsobilosť na výkon služby v strednej službe hasičov), aby sa zabezpečila v súvislosti s takouto kvalifikáciou primeraná následná doba výkonu služby u zamestnávateľa, takže si úradník postupne takýmto spôsobom odpracuje náklady na odbornú prípravu?

                           b)

                           Aká dlhá môže byť doba výkonu služby nasledujúca po dobe odbornej prípravy? Môže prekročiť 5 rokov, a ak áno, za akých okolností?

                           c)

                           Môže sa primeranosť alebo nevyhnutnosť minimálnej doby výkonu služby nezávisle od bodu 7 písm. a) odôvodniť úvahou, že v prípade úradníkov, ktorých dôchodkové zabezpečenie financuje výlučne zamestnávateľ, musí očakávaná doba aktívneho výkonu služby od prijatia do zamestnania až do predpokladaného odchodu do dôchodku postačovať na získanie zákonom zabezpečeného minimálneho zabezpečenia v dôchodku vďaka dobe výkonu služby v súčasnosti 19,51 rokov?

                           d)

                           Je naopak odmietnutie prijatia do zamestnania podľa článku 6 ods. 1 smernice 2000/78/ES odôvodnené len v prípade, keby bola osoba prijatá do zamestnania vo veku, ktorý by v prípade predpokladaného odchodu do dôchodku viedol k tomu, že by bolo potrebné platiť minimálne zabezpečenie, hoci táto osoba ešte nezískala nárok na zabezpečenie?

               8.

                           a)

                           Je pre posúdenie nástupu do dôchodku podľa úpravy článku 6 ods. 1 druhého pododseku písm. c) smernice 2000/78/ES potrebné zohľadniť zákonom upravenú vekovú hranicu pre odchod do dôchodku s následným právom na poberanie dôchodku alebo je potrebné zohľadniť štatisticky priemerný vek nástupu do dôchodku určitej skupiny úradníkov alebo profesie?

                           b)

                           V akom rozsahu je potrebné prípadne zohľadniť, že je u jednotlivých úradníkov možné posunúť bežný odchod do dôchodku o dva až tri roky? Vedie táto okolnosť v zodpovedajúcom rozsahu k zvýšeniu hornej vekovej hranice uchádzačov o zamestnanie?

               9.

               Je možné pri výpočte minimálnej doby výkonu služby pripočítať podľa článku 6 ods. 1 smernice 2000/78/ES odbornú prípravu, ktorú je potrebné absolvovať na začiatku služobného pomeru úradníka? Je dôležité, či je možné zohľadniť celú dobu odbornej prípravy ako dobu výkonu služby pri posudzovaní vzniku nároku na dôchodok, alebo je potrebné dobu odbornej prípravy vyňať z doby, ktorú je zamestnávateľ oprávnený požadovať podľa článku 6 ods. 1 druhého pododseku písm. c) smernice 2000/78/ES ako minimálnu dobu výkonu služby?

               10.

               Sú právne predpisy v § 15 ods. 1 druhej vete a ods. 3 všeobecného zákona o rovnakom zaobchádzaní zlučiteľné s článkom 17 smernice 2000/78/ES?

      (1)  Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.


title: Vec T-565/14: Žaloba podaná 30. júla 2014 – EEB/Komisia

text:
               10.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 395/51

      Žaloba podaná 30. júla 2014 – EEB/Komisia
      (Vec T-565/14)
      (2014/C 395/64)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: European Environmental Bureau (EEB) (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Podskalská, lawyer)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie Komisie z 12. júna 2014 (Ares [2014] 1915757),

                  —

                  zrušil druhé napadnuté rozhodnutie Komisie 2014/804/EÚ zo 17. februára 2014,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobca svojou žalobou navrhuje zrušiť rozhodnutie Komisie z 12. júna 2014 (Ares [2014] 1915757), ktorým bola ako neprípustná odmietnutá žiadosť žalobcu o vnútorné preskúmanie rozhodnutia Komisie C(2014) 804 final zo 17. februára 2014 o oznámení Poľskej republiky týkajúceho sa prechodného národného plánu podľa článku 32 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ (1) o priemyselných emisiách. Žalobca ďalej navrhuje zrušiť rozhodnutie C(2014) 804 final zo 17. februára 2014.
      Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod týkajúci sa rozhodnutia Ares (2014) 1915757 je založený na porušení nariadenia č. 1367/2006 (2) a smernice 2010/75:

                              —

                              rozhodnutie o prechodnom národnom pláne je individuálne určeným opatrením a teda správnym aktom podľa nariadenia č. 1367/2006. Podľa názoru žalobcu Komisia mala teda vyhlásiť žiadosť o vnútorné preskúmanie za prípustnú,

                              —

                              Komisia mala článok 10 nariadenia č. 1367/2006 vykladať v súlade s Aarhuským dohovorom a článok 2 ods. 1 písm. g) nariadenia č. 1367/2006 vyhlásiť za protiprávny,

                              —

                              argumentácia Komisie je založená na nesprávnom výklade relevantných ustanovení smernice 2010/75/EÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod týkajúci sa rozhodnutia C(2014) 804 final je založený na porušení článku 17 ZFEÚ, smernice 2010/75/EÚ, vykonávacieho rozhodnutia Komisie 2012/115/EÚ (3), Aarhuského dohovoru, smernice 2001/42/ES (4) a smernice 2008/50/ES (5).

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách (integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia) (Ú. v. EÚ L 334, s. 17).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, s. 13).

         (3)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie 2012/115/EÚ z 10. februára 2012, ktorým sa ustanovujú pravidlá o usmerneniach na zber údajov, vypracovanie referenčných dokumentov o BAT a zabezpečenie ich kvality podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ o priemyselných emisiách [oznámené pod číslom C(2012) 613] (Ú. v. EÚ L 52, s. 12).

         (4)  Smernica 2001/42/ES Európskeho parlamentu a Rady z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie (Ú. v. ES L 197, s. 30; Mim. vyd. 15/006, s. 157).

         (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe (Ú. v. EÚ L 152, s. 1).


title: Vec T-252/05: Žaloba podaná 4. júla 2005: Q proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               17.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 229/25

         Žaloba podaná 4. júla 2005: Q proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-252/05)
   (2005/C 229/55)
   Jazyk konania: francúzština
   Q, bydliskom v Bruseli, v zastúpení: Stéphane Rodrigues a Yola Minatchy, advokáti, podala 4. júla 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1)

               zrušil, ak to bude potrebné, rozhodnutie z 29. marca 2005, ktorým Komisia zamietla sťažnosť žalobkyne podanú 29. novembra 2004 proti implicitným rozhodnutiam Komisie zamietajúcim žiadosť z 29. apríla 2004 o poskytnutie pomoci a ochrany pred morálnym obťažovaním podľa článku 24 služobného poriadku a priznanie náhrady škody, ako aj žiadostí o prijatie preventívnych a okamžitých opatrení zo 7. mája 2004 a z 24. mája 2004,

               2)

               zrušil rozhodnutie Komisie zo 4. mája 2005 odpovedajúce na sťažnosť žalobkyne z 20. decembra 2004, ako aj hodnotenie služobného postupu žalobkyne za obdobie od 1. januára 2003 do 31. decembra 2003,

               3)

               stanovil zodpovednosť Európskeho spoločenstva založenú napadnutými rozhodnutiami a vyhotovením hodnotenia služobného postupu žalobkyne,

               4)

               priznal žalobkyni náhradu škody za utrpenú ujmu vo výške 250 000 EUR,

               5)

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa, úradníčka Komisie, tvrdí, že je obeťou morálneho obťažovania zo strany jej nadriadených, ktoré spočíva jednak v jej profesijnom izolovaní, a jednak v jej diskreditácii a ohrozovaní jej zdravia psychologickou destabilizáciou.
   Prejednávanou žalobou napáda, po prvé, implicitné rozhodnutia Komisie zamietajúce jej žiadosť o poskytnutie pomoci a ochrany pred morálnym obťažovaním podanú podľa článku 24 služobného poriadku a, po druhé, hodnotenie jej služobného postupu za obdobie od 1. januára 2003 do 31. decembra 2003.
   Žalobkyňa okrem toho uplatňuje porušenie článku 24 služobného poriadku, ako aj povinnosti poskytnutia pomoci, povinnosti správneho administratívneho postupu a náležitej starostlivosti, ktoré má Komisia.
   Pokiaľ ide o hodnotenie služobného postupu, žalobkyňa uvádza zjavne nesprávne posúdenie a porušenie pravidiel konania.


title: Vec T-210/17: Žaloba podaná 6. apríla 2017 – International Gaming Projects/EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBOT)

text:
               22.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/40

         Žaloba podaná 6. apríla 2017 – International Gaming Projects/EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBOT)
   (Vec T-210/17)
   (2017/C 161/57)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: International Gaming Projects Ltd (Quormi, Malta) (v zastúpení: M. D. Garayalde, advokátka)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Zitro IP Sàrl (Luxemburg, Luxembursko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „TRIPLE TURBOT“ – prihláška č. 13 140 207.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 08/02/2017 vo veci R 119/2016-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-7/11: Žaloba podaná 7. januára 2011 — Bank Melli Iran/Rada

text:
               26.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/30

         Žaloba podaná 7. januára 2011 — Bank Melli Iran/Rada
   (Vec T-7/11)
   2011/C 63/58
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bank Melli Iran (Teherán, Irán) (v zastúpení: L. Defalque a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť bod 5 časti B prílohy rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (1), ako aj bod 5 časti B prílohy VIII nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (2), a zrušiť rozhodnutie obsiahnuté v liste Rady z 28. októbra 2010,

               —

               vyhlásiť článok 20 ods. 1 písm. b) rozhodnutia Rady z 26. júla 2010 (3), ako aj článok 16 ods. 2 písm. a) nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 za nezákonné a nevzťahujúce sa na žalobkyňu,

               —

               zaviazať Radu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza tieto žalobné dôvody:

               1.

               Prvým žalobným dôvodom žalobkyňa poukazuje na porušenie článku 215 ods. 2 a 3 ZFEÚ, ako aj článku 40 ZEÚ, čo predstavuje porušenie podstatnej formálnej náležitosti, pretože:

                           —

                           Rada SZBP prijala reštriktívne opatrenia, pričom Rade nenechala žiadny priestor na voľnú úvahu,

                           —

                           rozhodnutie 2010/413/SZBP, ktoré je základom nariadenia č. 961/2010, sa nesprávne zakladá na článku 29 ZEÚ, lebo toto rozhodnutie nedefinuje pozíciu Únie k určitej osobitnej otázke geografickej alebo vecnej povahy, ako to požaduje článok 29 ZEÚ, ale ukladá členským štátom a osobám, ktoré podliehajú právomoci ich súdov konkrétne povinnosti,

                           —

                           nariadenie č. 961/2010 v rozpore s článkom 215 ods. 3 ZFEÚ neobsahuje potrebné ustanovenia o právnych zárukách.

               2.

               Druhým žalobným dôvodom žalobkyňa poukazuje na pochybenie normotvorcu Únie pri výbere právneho základu napadnutého rozhodnutia a nariadenia, pretože sankcie boli prijaté proti žalobkyni a jej pobočkám, čiže proti právnickým osobám a neštátnym subjektom, ktoré Rada bezpečnosti OSN necitovala. V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí:

                           —

                           aj keby bol výber právneho základu článku 29 ZEÚ a článku 215 ZFEÚ odôvodnený, lebo inštitúcie Únie vykonávajú rezolúciu Organizácie Spojených národov, tento výber nie je odôvodnený vzhľadom k tomu, že boli prijaté správne opatrenia, akými je zmrazenie finančných prostriedkov právnických osôb a neštátnych subjektov,

                           —

                           napadnuté akty sa mali prijať na základe článku 75 ZFEÚ a to za účasti Európskeho parlamentu v súlade s postupom spolurozhodovania.

               3.

               Tretím žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie a nariadenie boli prijaté v rozpore so zásadou rovnosti a nediskriminácie, lebo podobné rozhodnutia boli prijaté na inom právnom základe, napríklad na základe článku 75 ZFEÚ, a teda spôsobom obsahujúcim právne záruky prijaté Európskym parlamentom a Radou, pričom v prípade napadnutých aktov týkajúcich sa žalobkyne to tak nebolo.

               4.

               Štvrtým žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že napadnuté akty boli prijaté porušením jej práva na obhajobu a osobitne jej práva na spravodlivý proces, pretože:

                           —

                           žalobkyňa nezískala žiaden dôkaz alebo dokument potvrdzujúci tvrdenia Rady, keďže dodatočné tvrdenia vyjadrené v roku 2009 v súvislosti s rozhodnutím z roku 2008, a potvrdené v roku 2010, sú veľmi nejasné, nejednoznačné a pre žalobkyňu je pravdepodobne nemožné na ne odpovedať,

                           —

                           žalobkyni bol zamietnutý prístup k dokumentom, ako aj právo byť vypočutý,

                           —

                           napadnuté akty nie sú dostatočne odôvodnené, čím je porušené právo žalobkyne na účinnú súdnu ochranu.

               5.

               Piatym žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že napadnuté akty sú z tých istých dôvodov, ako sú uvedené vo štvrtom žalobnom dôvode, v rozpore so zásadou riadnej správy veci verejných a legitímnej dôvery.

               6.

               Šiestym žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že Rada jej nedoručila svoje rozhodnutie, vrátane dôvodov, pre ktoré bola žalobkyňa zaradená do zoznamu, čím porušila článok 36 ods. 3, ako aj článok 36 ods. 4 nariadenia č. 961/2010, ktoré stanovujú, že Rada v prípade, že sú predložené pripomienky, preskúma svoje rozhodnutie.

               7.

               Siedmym žalobným dôvodom žalobkyňa poukazuje na zjavne nesprávne posúdenie, ako aj prekročenie právomoci prijatím rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 proti žalobkyni, keďže Rada urobila nesprávny výklad článku 20 ods. 1 písm. b) uvedeného rozhodnutia, keď rozhodla, že činnosti žalobkyne, ako sú opísané v napadnutých aktoch, spĺňajú podmienky požadované na to, aby bolo možné ich považovať za činnosti, ktoré treba postihnúť.

               8.

               Ôsmym žalobným dôvodom žalobkyňa poukazuje na porušenie zásady proporcionality a jej vlastníckeho práva, lebo Rada nezohľadnila rozhodnutie Rady bezpečnosti OSN, v dôsledku čoho sa nemal článok 20 ods. 1 písm. b) rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 uplatniť.

      (1)  Ú. v. EÚ L 281, s. 81.

      (2)  Ú. v. EÚ L 281, s. 1.

      (3)  Rozhodnutie Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39).


title: Vec C-291/09: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. apríla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van koophandel Brussel — Belgicko) — Francesco Guarinieri & Cie/Vandevelde Eddy VOF (Voľný pohyb tovaru — Článok 34 ZFEÚ — Cautio iudicatum solvi — Spoločnosť založená podľa monackého práva — Článok 18 prvý odsek ZFEÚ)

text:
               28.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 160/7

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. apríla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van koophandel Brussel — Belgicko) — Francesco Guarinieri & Cie/Vandevelde Eddy VOF
   (Vec C-291/09) (1)

   (Voľný pohyb tovaru - Článok 34 ZFEÚ - Cautio iudicatum solvi - Spoločnosť založená podľa monackého práva - Článok 18 prvý odsek ZFEÚ)
   2011/C 160/04
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank van koophandel Brussel

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Francesco Guarinieri & Cie

      Žalovaná: Vandevelde Eddy VOF

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Rechtbank van koophandel te Brussel — Výklad článkov 28 ES, 29 ES a 30 ES — „Cautio iudicatum solvi“ — Porušenie právnych predpisov Spoločenstva týkajúcich sa voľného pohybu tovaru?

      Výrok rozsudku

   Článok 34 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby právna úprava členského štátu požadovala, aby navrhovateľ s monackou štátnou príslušnosťou, ktorý podal na občianskoprávny súd tohto štátu žalobu proti štátnemu príslušníkovi posledného uvedeného členského štátu, ktorou sa domáha zaplatenia faktúr za dodávku tovaru, ktorý je považovaný za tovar Spoločenstva, zložil cautio iudicatum solvi, zatiaľ čo takáto povinnosť nie je uložená štátnym príslušníkom tohto členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.


title: Vec T-21/16: Žaloba podaná 19. januára 2016 – Karl Conzelmann/ÚHVT (LIKE IT)

text:
               14.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/55

         Žaloba podaná 19. januára 2016 – Karl Conzelmann/ÚHVT (LIKE IT)
   (Vec T-21/16)
   (2016/C 098/71)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Karl Conzelmann GmbH & Co. KG (Albstadt, Nemecko) (v zastúpení: J. Klink, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Dotknutá sporná ochranná známka: Slovná ochranná známka Spoločenstva „LIKE IT“ – prihláška č. 13 180 104.

      Napadnuté rozhodnutie: Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. novembra 2015 vo veci R 223/2015-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov, ktoré vznikli v odvolacom konaní.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) v spojení s článkom 7 ods. 2 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec F-43/15: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 30. júna 2015 – Centurione/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Sociálne zabezpečenie — Úraz — Článok 73 služobného poriadku — Spoločné pravidlá poistenia pre prípad úrazu a choroby z povolania — Stanovenie stupňa čiastočnej trvalej invalidity — Správa lekárskej komisie — Článok 82 rokovacieho poriadku — Prekážka konania z dôvodu verejného záujmu — Zhoda medzi žalobou a námietkou — Neexistencia — Neprípustnosť)

text:
               10.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/41

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 30. júna 2015 – Centurione/Komisia
   (Vec F-43/15) (1)

   ((Verejná služba - Úradníci - Sociálne zabezpečenie - Úraz - Článok 73 služobného poriadku - Spoločné pravidlá poistenia pre prípad úrazu a choroby z povolania - Stanovenie stupňa čiastočnej trvalej invalidity - Správa lekárskej komisie - Článok 82 rokovacieho poriadku - Prekážka konania z dôvodu verejného záujmu - Zhoda medzi žalobou a námietkou - Neexistencia - Neprípustnosť))
   (2015/C 262/56)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Fernando Centurione (Nivelles, Belgicko) (v zastúpení: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a T. S. Bohr, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie o priznaní stupňa invalidity v rozsahu 2 % po pracovnom úraze, ktorý utrpel žalobca

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Účastníci konania znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 178, 1.6.2015, s. 29.


title: Vec T-37/13: Žaloba podaná 22. januára 2013 — Exakt Advanced Technologies/ÚHVT — Exakt Precision Tools (EXAKT)

text:
               23.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/23

         Žaloba podaná 22. januára 2013 — Exakt Advanced Technologies/ÚHVT — Exakt Precision Tools (EXAKT)
   (Vec T-37/13)
   2013/C 86/38
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Exakt Advanced Technologies GmbH (Norderstedt, Nemecko) (v zastúpení: A. von Bismarck, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Exakt Precision Tools Ltd (Aberdeen, Spojené kráľovstvo)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 29. októbra 2012 vo veci R 1764/2011-1,

               —

               zaviazal ďalšieho účastníka konania na náhradu trov vrátane trov, ktoré vznikli v priebehu odvolacieho konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: obrazová ochranná známka, ktorá obsahuje slovný prvok „EXAKT“ pre tovary a služby zaradené do tried 7, 9 a 37 — ochranná známka Spoločenstva č. 3 996 592.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: Exakt Precision Tools Ltd.

      Odôvodnenie návrhu na vyhlásenie neplatnosti: obrazová ochranná známka, ktorá obsahuje slovný prvok „EXAKT“ pre tovary a služby zaradené do tried 7, 8 a 9.

      Rozhodnutie zrušovacieho oddelenia: vyhovenie návrhu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 53 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-104/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Pitești (Rumunsko) 27. februára 2017 – SC Cali Esprou SRL/Administraţia Fondului pentru Mediu

text:
               29.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 168/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Pitești (Rumunsko) 27. februára 2017 – SC Cali Esprou SRL/Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Vec C-104/17)
   (2017/C 168/29)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Pitești

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: SC Cali Esprou SRL

      Žalovaná: Administraţia Fondului pentru Mediu

      Prejudiciálna otázka

   Možno článok 15 smernice Európskeho Parlamentu a Rady 94/62/ES z 20. decembra 1994 o obaloch a odpadoch z obalov (1) vykladať v tom zmysle, že bráni členskému štátu Európskej únie, aby prijal právny predpis zavádzajúci príspevok zaťažujúci hospodársky subjekt, ktorý uvádza na vnútroštátny trh balený tovar a obaly, do tohto tovaru a obalov však nijakým spôsobom nezasahuje, ale v nezmenenej podobe ho prevádza na iný hospodársky subjekt, ktorý ho predáva konečnému spotrebiteľovi, pričom výška tohto príspevku sa určuje za kilogram (kg), na základe rozdielu medzi množstvom odpadov z obalov zodpovedajúcim minimálnym cieľom zhodnocovania alebo spaľovania v spaľovniach s energetickým zhodnotením a zhodnocovania prostredníctvom recyklácie, na jednej strane, a na strane druhej množstvom odpadov z obalov, ktoré sa skutočne zhodnotilo alebo spálilo v spaľovniach s energetickým zhodnotením a zhodnotením prostredníctvom recyklácie?

      (1)  Smernica Európskeho Parlamentu a Rady 94/62/ES z 20. decembra 1994 o obaloch a odpadoch z obalov (Ú. v. ES L 365, 1994, s. 10, Mim. vyd. 13/013, s. 349).


title: Vec C-270/09: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 16. decembra 2010 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Session (Scotland), Edinburgh — Spojené kráľovstvo] — Macdonald Resorts Limited/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (DPH — Šiesta smernica 77/388/EHS — Oslobodenia od dane — Článok 13 B písm. b) — Prenájom nehnuteľného majetku — Predaj zmluvných práv zameniteľných za právo časovo obmedzeného užívania dovolenkového ubytovania)

text:
               19.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/9

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 16. decembra 2010 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Session (Scotland), Edinburgh — Spojené kráľovstvo] — Macdonald Resorts Limited/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Vec C-270/09) (1)

   (DPH - Šiesta smernica 77/388/EHS - Oslobodenia od dane - Článok 13 B písm. b) - Prenájom nehnuteľného majetku - Predaj zmluvných práv zameniteľných za právo časovo obmedzeného užívania dovolenkového ubytovania)
   2011/C 55/14
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Court of Session (Scotland), Edinburgh

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: Macdonald Resorts Limited

      Odporca: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Court of Session (Scotland), Edinburgh — Výklad článku 9 ods. 2 písm. a) a článku 13 B písm. b) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) — Pojem oslobodenia prenajímania nehnuteľného majetku od dane — Predaj bodov, oprávňujúcich po určitý čas používať dovolenkové ubytovanie počas daného roku, zo strany dovolenkového klubu

      Výrok rozsudku

               1.

               Poskytovanie služieb vykonávaných podnikateľským subjektom, akým je odvolateľ vo veci samej, v rámci systému, ako je program „možností“ sporný vo veci samej, musí byť kvalifikované v okamihu, keď zákazník zúčastňujúci sa na takomto systéme zamieňa práva, ktoré predtým nadobudol, za službu ponúkanú týmto podnikateľským subjektom. Keď sú tieto práva zamenené za ubytovanie v hoteli alebo za právo dočasného užívania nehnuteľnosti, tieto plnenia predstavujú poskytovanie služieb súvisiacich s nehnuteľným majetkom v zmysle článku 9 ods. 2 písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2001/115/ES z 20. decembra 2001, ktoré sú vykonávané v mieste, kde sa nachádza tento hotel alebo nehnuteľnosť.

               2.

               V systéme, akým je program „možností“ sporný vo veci samej, ak zákazník mení práva nadobudnuté predtým na právo dočasného užívania nehnuteľnosti, poskytovanie predmetných služieb predstavuje prenajímanie nehnuteľného majetku v zmysle článku 13 B písm. b) šiestej smernice 77/388, zmenenej a doplnenej smernicou 2001/115/ES [ktorému teraz zodpovedá článok 135 ods. 1 písm. l) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty]. Toto ustanovenie však členským štátom nebráni vylúčiť toto plnenie z oslobodenia od dane.

      (1)  Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.


title: Vec T-680/13: Žaloba podaná 20. decembra 2013 – K. Chrysostomides & Co. a i./Rada a i.

text:
               24.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 194/25

         Žaloba podaná 20. decembra 2013 – K. Chrysostomides & Co. a i./Rada a i.
   (Vec T-680/13)
   2014/C 194/33
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC (Nikózia, Cyprus) a 50 ďalších žalobcov (v zastúpení: P. Tridimas, barrister)

      Žalovaní: Rada Európskej únie, Európska komisia, Európska únia zastúpená Európskou komisiou, Euroskupina zastúpená Radou Európskej únie, Európska centrálna banka

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               uložil žalovaným povinnosť zaplatiť sumy uvedené v prílohe žaloby s úrokom od 26. marca 2013 do vyhlásenia rozsudku,

               —

               uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

         Subsidiárne žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol, že Európskej únii a/alebo žalovaným inštitúciám vznikla mimozmluvná zodpovednosť,

               —

               rozhodol o tom, aké konanie sa má uskutočniť na stanovenie nahraditeľnej ujmy, ktorú žalobcovia utrpeli,

               —

               uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobcovia (spolu 51) sú vkladateľmi alebo akcionármi Bank of Cyprus Public Company Ltd a/alebo Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd. Domáhajú sa náhrady škody podľa článku 268 ZFEÚ a článku 340 ods. 2 a 3 ZFEÚ, ktoré upravujú mimozmluvnú zodpovednosť EÚ, za stratu, ktorú utrpeli v dôsledku opatrení vykonaných žalovanými inštitúciami v rámci preklenovacej schémy pomoci Cyperskej republike.
   Žalobcovia tvrdia, že žalované inštitúcie prijali preklenovaciu schému pomoci pre Cyperskú republiku, ktorá viedla priamo k strate ich vkladov a akcií. Podľa žalobcov boli preklenovacie opatrenia prijaté Cyperskou republikou zavedené iba na vykonanie opatrení, ktoré prijali žalobcovia, a takisto boli schválené žalovanými inštitúciami.
   Žalobcovia tvrdia, že preklenovacia schéma pomoci porušuje právo vlastniť majetok, ktoré je chránené článkom 17 ods. 1 Charty základných práv EÚ a článkom 1 protokolu 1 Európskeho dohovoru o ochrane základných práv a slobôd. Žalobcovia sa takisto domnievajú, že preklenovacia schéma pomoci porušuje zásady proporcionality, ochrany legitímnych očakávaní a zákazu diskriminácie.


title: Vec C-197/12: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z  21. marca 2013 — Európska komisia/Francúzska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Dane — DPH — Smernica 2006/112/ES — Článok 148 — Oslobodenie niektorých transakcií určených pre plavidlá prepravujúce cestujúcich za odplatu alebo pre plavidlá, ktoré sa používajú na obchodnú činnosť — Podmienka používania plavidiel na plavbu na otvorenom mori)

text:
               1.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/14

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 21. marca 2013 — Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-197/12) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Dane - DPH - Smernica 2006/112/ES - Článok 148 - Oslobodenie niektorých transakcií určených pre plavidlá prepravujúce cestujúcich za odplatu alebo pre plavidlá, ktoré sa používajú na obchodnú činnosť - Podmienka používania plavidiel na plavbu na otvorenom mori)
   2013/C 156/22
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: F. Dintilhac a C. Soulay, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues, J.-S. Pilczer a D. Colas, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 148 bodov a), c) a d) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1) — Oslobodenie niektorých transakcií určených pre plavidlá prepravujúce cestujúcich za odplatu alebo pre plavidlá, ktoré sa používajú na obchodnú činnosť — Podmienka používania plavidiel na plavbu na otvorenom mori — Zlučiteľnosť vnútroštátneho predpisu, ktorým sa protiprávne rozširujú oslobodenia upravené smernicou

      Výrok rozsudku

               1.

               Francúzska republika si tým, že oslobodenie od dane z pridanej hodnoty z transakcií uvedených v článku 262, II, bodoch 2, 3, 6 a 7 Code général des impôts (všeobecný daňový zákonník) nepodrobila požiadavke, aby plavidlá prepravujúce cestujúcich za odplatu alebo používané na obchodnú činnosť boli používané na plavbu na otvorenom mori, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, najmä z jej článku 148 písm. a), c) a d).

               2.

               Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 21.7.2012.


title: Spojené veci C-497/09, C-499/09, C-501/09 a C-502/09: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  10. marca 2011 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Bundesfinanzhof — Nemecko) — Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, predtým Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-499/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09)/Manfred Bog (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-501/09), Finanzamt Detmold (C-502/09) [Dane — DPH — Šiesta smernica 77/388/EHS — Články 5 a 6 — Kvalifikácia obchodnej činnosti ako „dodávky tovaru“ alebo „poskytovania služieb“ — Poskytovanie jedál alebo potravín pripravených na priamu konzumáciu v stánkoch s občerstvením alebo mobilných stánkoch s občerstvením — Poskytovanie pukancov a tortillových čipsov ( „nachos“ ) na priamu konzumáciu v kine — Párty servis — Príloha H kategória 1 — Výklad pojmu „potraviny“ ]

text:
               30.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 130/6

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 10. marca 2011 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Bundesfinanzhof — Nemecko) — Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, predtým Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-499/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09)/Manfred Bog (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-501/09), Finanzamt Detmold (C-502/09)
   (Spojené veci C-497/09, C-499/09, C-501/09 a C-502/09) (1)

   (Dane - DPH - Šiesta smernica 77/388/EHS - Články 5 a 6 - Kvalifikácia obchodnej činnosti ako „dodávky tovaru“ alebo „poskytovania služieb“ - Poskytovanie jedál alebo potravín pripravených na priamu konzumáciu v stánkoch s občerstvením alebo mobilných stánkoch s občerstvením - Poskytovanie pukancov a tortillových čipsov („nachos“) na priamu konzumáciu v kine - Párty servis - Príloha H kategória 1 - Výklad pojmu „potraviny“)
   2011/C 130/10
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, predtým Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-499/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09)

      Žalovaní: Manfred Bog (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-501/09), Finanzamt Detmold (C-502/09)

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Bundesfinanzhof — Výklad článku 5 smernice 77/388/EHS: šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23), ako aj pojmu „potraviny“ obsiahnutého v prílohe H tejto smernice — Klasifikácia určitej obchodnej činnosti ako „dodávky tovarov“ alebo „poskytnutia služieb“ — Predaj jedál (párkov, hranoliek atď.) z vozidla na priamu konzumáciu

      Výrok rozsudku

               1.

               Články 5 a 6 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 92/111/EHS zo 14. decembra 1992, sa majú vykladať v tom zmysle, že:

                           —

                           dodávka čerstvo pripravených jedál alebo potravín určených na priamu konzumáciu v stánkoch s občerstvením, mobilných stánkoch alebo vo foyer kín je dodávkou tovarov v zmysle tohto článku 5, ak z kvalitatívneho preskúmania plnenia ako celku vyplynie, že neprevládajú prvky poskytovania služieb, ktoré predchádzajú dodávke potravín alebo ju súčasne dopĺňajú,

                           —

                           s výnimkou prípadu, keď sa podnik ponúkajúci párty servis obmedzí na dodávku štandardných jedál bez iného prvku poskytnutia dodatočnej služby alebo ak iné osobitné okolnosti preukážu, že dodávka jedál je prevažujúcim prvkom plnenia, činnosti podniku ponúkajúceho párty servis sú poskytovaním služieb v zmysle tohto článku 6.

               2.

               V prípade dodávky tovarov sa má pojem „potraviny“ uvedený v prílohe H kategórii 1 šiestej smernice 77/388, zmenenej a doplnenej smernicou 92/111, vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje aj na jedlá a pokrmy, ktoré sú uvarené, upečené, vypražené alebo iným spôsobom pripravené na priamu konzumáciu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 13.3.2010.


title: Vec C-17/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 16. januára 2012 — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública

text:
               31.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 16. januára 2012 — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública
   (Vec C-17/12)
   2012/C 98/18
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: TVI Televisão Independente SA

      Odporkyňa: Fazenda Pública

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Patrí poplatok za vysielanie, ktorý odvolateľka vyčíslila inzerentom ako daňový zástupca podľa článku 50 ods. 1 zákonného dekrétu 227/2006 pod pojem základu dane na účely DPH v zmysle článku 11 časti A ods. 1 písm. a) smernice 77/388/ES (1) [teraz článok 79 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES (2) z 28. novembra 2006], najmä preto, že predstavuje „protihodnotu, ktorú získal alebo získa dodávateľ od kupujúceho, od zákazníka alebo od tretej strany“ za predaj tovaru alebo poskytnutie služby?

               2.

               Má sa poplatok za vysielanie, ktorý odvolateľka vyčíslila inzerentom ako daňový zástupca a ktorý sa v jej účtovníctve vedie na osobitných účtoch tretích osôb, považovať za čiastky získané zdaniteľnou osobou od svojho kupujúceho alebo zákazníka vo forme spätných splátok za výdavky zaplatené v mene a na účet kupujúceho alebo zákazníka, ktoré boli zapísané do jej účtovných kníh na pozastavenom účte [na samostatnom účte — neoficiálny preklad] v zmysle článku 11 časti A ods. 3 písm. c) smernice 77/388/ES [teraz článok 79 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006]?

               3.

               Majú sa v dôsledku toho tieto sumy vyčíslené odvolateľkou ako poplatok za vysielanie zahrnúť do základu dane na účely DPH?

      (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).

      (2)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1).


title: Vec F-5/08: Žaloba podaná 10. januára 2008 – Brune/Komisia

text:
               8.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 64/69

         Žaloba podaná 10. januára 2008 – Brune/Komisia
   (Vec F-5/08)
   (2008/C 64/113)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Markus Brune (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: H. Mannes, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Predmet a opis sporu
   Zrušenie rozhodnutia žalovanej o nezapísaní žalobcu kvôli nedosiahnutému počtu bodov do zoznamu úspešných kandidátov výberového konania EPSO AD/26/05
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie žalovanej z 10. mája 2007 a rozhodnutie o sťažnosti z 2. októbra 2007 o zrušení zoznamu úspešných kandidátov v konaní EPSO AD/26/05,

               —

               subsidiárne zrušiť rozhodnutie žalovanej z 10. mája 2007 a rozhodnutie o sťažnosti z 2. októbra 2007 a uložiť žalovanej povinnosť zapísať žalobcu do zoznamu úspešných kandidátov EPSO AD/26/05,

               —

               v krajnom prípade subsidiárne zrušiť rozhodnutie žalovanej z 10. mája 2007 a rozhodnutie o sťažnosti z 2. októbra 2007 a uložiť žalovanej povinnosť stanoviť žalobcovi nový dátum pre ústnu časť výberového konania s primeraným časom na prípravu a posúdiť možnosť zapísania žalobcu do zoznamu úspešných kandidátov podľa primeraných hodnotiacich kritérií,

               —

               uložiť žalovanej povinnosť odôvodniť rozhodnutie z 10. mája 2007 a umožniť nahliadnuť do protokolu o ústnej časti výberového konania zo 6. marca 2007,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania,

               —

               preventívne vydať rozsudok pre zmeškanie.


title: Vec C-554/08 P: Odvolanie podané 17. decembra 2008 : Le Carbone Lorraine proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z  8. októbra 2008 vo veci T-73/04, Carbone Lorraine/Komisia

text:
               21.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/35

         Odvolanie podané 17. decembra 2008: Le Carbone Lorraine proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z 8. októbra 2008 vo veci T-73/04, Carbone Lorraine/Komisia
   (Vec C-554/08 P)
   (2009/C 44/59)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Le Carbone Lorraine (v zastúpení: A. Winckler a H. Kanellopoulos, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľa

               —

               čiastočne zrušiť na základe článku 225 ods. 1 a ES a článku 61 štatútu rozsudok vyhlásený Súdom prvého stupňa 8. októbra 2008 vo veci T-73/04, Carbone Lorraine/Komisia,

               —

               vyhovieť návrhom predloženým Le Carbone Lorraine v prvostupňovom konaní a v dôsledku toho na základe článku 229 ES, článku 61 Štatútu Súdneho dvora a článku 17 nariadenia Rady č. 17/62 (1), teraz článku 31 nariadenia Rady č. 1/2003 (2), znížiť pokutu uloženú Carbone Lorraine Komisiou v rozhodnutí z 3. decembra 2003 vo veci C.38.359 – Výrobky na báze uhlíka a grafitu pre elektrické a mechanické aplikácie (3),

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ uvádza štyri odvolacie dôvodu na podporu svojho odvolania.
   Svojím prvým odvolacím dôvodom odvolateľ tvrdí, že Súd prvého stupňa porušil zásadu osobnosti trestov tým, že rozhodol, že Komisia nebola povinná analyzovať samostatne rôzne zložky porušenia, pretože existovalo jedno porušenie a jedna spoločná stratégia, ktorú zdieľali všetci členovia kartelu. Takáto celková analýza porušenia bez vymedzenia relevantných trhov výrobkov a kategórií dotknutých výrobkov viedla k stanoveniu výšky pokuty bez ohľadu na skutočné porušenie konkrétne spôsobené jednotlivými členmi kartelu.
   Svojím druhým odvolacím dôvodom spoločnosť odvolateľa tvrdí, že Súd prvého stupňa skreslil rozhodnutie Komisie tým, že sa domnieval, že Komisia pri určovaní výšky pokuty správne zohľadnila skutočný dopad kartelu na relevantný trh, hoci Komisia samotná sa v rozhodnutí z 3. decembra 2003, ako aj na pojednávaní na Súde prvého stupňa domnievala, že tento dopad nemožno presne merať. Porušenie bolo totiž kvalifikované ako „veľmi závažné“ len na základe svojej povahy a geografického rozsahu.
   Svojím tretím odvolacím dôvodom odvolateľ poukazuje na porušenie zásady rovnosti zaobchádzania Súdom prvého stupňa, pretože potvrdil zamietnutie Komisie priznať mu dodatočné zníženie pokuty na základe oznámenia o zhovievavosti, hoci toto zníženie bolo priznané dvom iným konkurenčným spoločnostiam odvolateľa. Úzka a stála spolupráca odvolateľa v rámci konania teda nebola dostatočne zvážená a zohľadnená Súdom prvého stupňa.
   Svojím štvrtým a posledným odvolacím dôvodom Carbone Lorraine namieta proti porušeniu zásad proporcionality a rovnosti zaobchádzania Súdom prvého stupňa tým, že sa domnieval, že odvolateľovi nemožno znížiť pokutu z dôvodu vážnych finančných ťažkostí, ktorými prechádza, hoci táto okolnosť bola uznaná za dostatočnú na zníženie pokuty uloženej inej konkurenčnej spoločnosti.

      (1)  Nariadenie Rady č. 17/62 zo 6. februára 1962: Prvé nariadenie implementujúce články 85 a 86 Zmluvy (Ú. v. ES 1962, 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).

      (3)  Ú. v. EÚ, L 125, 2004, s. 45.


title: Spojené veci C-514/11 P a C-605/11 P: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 14. novembra 2013 — Liga para a Protecção da Natureza (LPN), Fínska republika/Európska komisia [Odvolanie — Prístup k dokumentom inštitúcií — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Článok 4 ods. 2 tretia zarážka — Výnimka vzťahujúca sa na ochranu účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly — Informácie o životnom prostredí — Nariadenie (ES) č. 1367/2006 — Článok 6 ods. 1 — Dokumenty týkajúce sa konania o nesplnení povinnosti v štádiu pred podaním žaloby — Zamietnutie prístupu — Povinnosť vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie obsahu dokumentov uvedených v žiadosti o prístup — Prevažujúci verejný záujem]

text:
               11.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/3

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 14. novembra 2013 — Liga para a Protecção da Natureza (LPN), Fínska republika/Európska komisia
   (Spojené veci C-514/11 P a C-605/11 P) (1)

   (Odvolanie - Prístup k dokumentom inštitúcií - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Článok 4 ods. 2 tretia zarážka - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly - Informácie o životnom prostredí - Nariadenie (ES) č. 1367/2006 - Článok 6 ods. 1 - Dokumenty týkajúce sa konania o nesplnení povinnosti v štádiu pred podaním žaloby - Zamietnutie prístupu - Povinnosť vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie obsahu dokumentov uvedených v žiadosti o prístup - Prevažujúci verejný záujem)
   2014/C 9/04
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: P. Vinagre e Silva a L. Rossi, advogadas), Fínska republika (v zastúpení: J. Heliskoski, M. Pere a J. Leppo, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje odvolateľky: Estónska republika (v zastúpení: M. Linntam, splnomocnená zástupkyňa)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: P. Costa de Oliveira a D. Recchia, splnomocnené zástupkyne), Dánske kráľovstvo (v zastúpení: V. Pasternak Jørgensen a C. Thorning, splnomocnení zástupcovia), Švédske kráľovstvo (v zastúpení: A. Falk a C. Meyer-Seitz, splnomocnené zástupkyne)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje Európsku komisiu: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: T. Henze a A. Wiedmann, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolania podané proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 9. septembra 2011, LPN/Komisia (T-29/08), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu podanú zo strany LPN v rozsahu, v akom sa týkala dokumentov a častí dokumentov, ku ktorým bol Liga para a Protecção da Natureza (LPN) odoprený prístup v rozhodnutí Komisie SG.E.3/MIB/psi D (2008) 8639 z 24. októbra 2008

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolania sa zamietajú.

               2.

               Liga para a Protecção da Natureza a Fínska republika sú povinné nahradiť trovy konania rovnakým dielom.

               3.

               Dánske kráľovstvo, Spolková republika Nemecko, Estónska republika a Švédske kráľovstvo znášajú vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 58, 25.2.2012.


               10.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 413/8

         Žaloba Dozorného úradu EZVO podaná 3. augusta 2016 proti Nórskemu kráľovstvu
   (Vec E-9/16)
   (2016/C 413/08)
   Dozorný úrad EZVO, ktorý zastupujú Carsten Zatschler a Auður Ýr Steinarsdóttir, splnomocnení zástupcovia Dozorného úradu EZVO, 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, podal 3. augusta 2016 na Súd EZVO žalobu proti Nórskemu kráľovstvu.
   Dozorný úrad EZVO žiada, aby Súd EZVO rozhodol, že:

               1.

               Tým, že Nórsko ponechalo v platnosti ustanovenia vnútroštátneho práva, ako je § 2 ods. 32 nórskeho nariadenia o výrobkoch, ktorým sa zakazuje výroba, dovoz, vývoz a predaj spotrebiteľských výrobkov obsahujúcich určité koncentrácie kyseliny perfluóroktánovej (PFOA), si nesplnilo svoje povinnosti vyplývajúce z aktu uvedeného v kapitole XV bode 12zc prílohy II k Dohode o EHP [nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES v znení zmien], a najmä z jeho článku 128 ods. 1 v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode.

               2.

               Okrem toho tým, že Nórsko ponechalo v platnosti vnútroštátne ustanovenie, ako je uvedené ustanovenie, napriek tomu, že sa začal postup obmedzovania podľa hlavy VIII aktu uvedeného v kapitole XV bode 12zc prílohy II k Dohode o EHP, si nesplnilo svoje povinnosti vyplývajúce z článku 3 Dohody o EHP v spojení s článkom 128 ods. 1 uvedeného aktu.

               3.

               Tým, že Nórsko ponechalo v platnosti vnútroštátne ustanovenie, ako je vyššie uvedené ustanovenie, si nesplnilo svoje povinnosti vyplývajúce z článku 11 Dohody o EHP.

               4.

               Nórske kráľovstvo má povinnosť zaplatiť trovy konania.

      Právna a skutková podstata veci a právny základ žaloby:

               —

               Dozorný úrad EZVO tvrdí, že Nórske kráľovstvo porušilo povinnosti podľa nariadenia REACH a/alebo povinnosti vyplývajúce z Dohody o EHP tým, že ponechalo v platnosti vnútroštátne nariadenie, ktorým sa zakazuje výroba, dovoz, vývoz a predaj spotrebiteľských výrobkov obsahujúcich 0,001 hmotnostných % alebo viac látky všeobecne označovanej ako „PFOA“.

               —

               Dozorný úrad EZVO žiada objasnenie, že hneď ako sa zistí, že určitá látka predstavuje nekontrolované riziko pre životné prostredie a ľudské zdravie, jednostranná vnútroštátna regulácia látok, na ktoré sa vzťahuje REACH, je povolená len v prípade úzko vymedzených okolností stanovených podľa nariadenia REACH.

               —

               Táto žaloba sa týka vnútroštátnych právnych predpisov prijatých v Nórsku s cieľom obmedziť PFOA. Touto žalobou sa Dozorný úrad EZVO v žiadnom prípade neusiluje spochybniť potrebu regulácie PFOA ako látky. Túto žalobu týkajúcu sa porušenia povinnosti podal Dozorný úrad EZVO skôr s ohľadom na skutočnosť, že ide o dôležitú procedurálnu otázku: ak štát EHP zistí, že z látky, na ktorú sa vzťahuje nariadenie REACH, vyplýva riziko pre zdravie alebo životné prostredie, je na fungovanie systému vytvoreného nariadením REACH nevyhnutné, aby sa tieto otázky riešili v rámci tohto systému, a nie na základe jednostranných opatrení.

               —

               Dňa 27. augusta 2013 nórska vláda informovala Dozorný úrad EZVO, že 27. mája 2013 bolo prijaté nariadenie, ktorým sa mení nórske nariadenie o výrobkoch prostredníctvom zavedenia obmedzení na výrobu, dovoz, vývoz a predaj spotrebných výrobkov obsahujúcich PFOA a určité soli a estery kyseliny PFOA.

               —

               Dňa 8. júla 2015 vydal Dozorný úrad EZVO k veci odôvodnené stanovisko. Podľa článku 31 druhého odseku Dohody o dozore a súde, Dozorný úrad EZVO vyzval Nórsko, aby prijalo opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s uvedeným odôvodneným stanoviskom v lehote dvoch mesiacov od oznámenia, t. j. najneskôr do 8. septembra 2015.

               —

               Listom zo 16. októbra 2015 Nórsko odpovedalo na uvedené odôvodnené stanovisko, pričom trvalo na svojom názore a uviedlo niekoľko ďalších pripomienok. Keďže Nórsko ku dňu uplynutia lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku ponechalo v platnosti dotknuté vnútroštátne ustanovenia, Dozorný úrad EZVO sa rozhodol obrátiť sa na Súd EZVO podľa článku 31 ods. 2 Dohody o dozore a súde.


title: Vec C-29/15 P: Odvolanie podané faxom 26. januára 2015: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln e.V. proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 25. novembra 2014 vo veci T-556/13, Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller e.V./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/21

         Odvolanie podané faxom 26. januára 2015: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln e.V. proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 25. novembra 2014 vo veci T-556/13, Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller e.V./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-29/15 P)
   (2016/C 038/30)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln e.V. (v zastúpení: T. Schulte-Beckhausen, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Súdny dvor Európskej únie (ôsma komora) uznesením z 3. decembra 2015 odvolanie zamietol a rozhodol, že odvolateľ musí znášať svoje vlastné trovy konania.


title: Vec T-451/11: Žaloba podaná 8. augusta 2011 — Giga-Byte Technology/ÚHVT — Haskins (Gigabyte)

text:
               8.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 298/26

         Žaloba podaná 8. augusta 2011 — Giga-Byte Technology/ÚHVT — Haskins (Gigabyte)
   (Vec T-451/11)
   2011/C 298/48
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Giga-Byte Technology Co., Ltd (Taipei, Taiwan) (v zastúpení: F. Schwerbrock, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Robert A. Haskins (Pensylvánia, Spojené štáty)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 20. mája 2011 vo veci R 2047/2010-2, ako aj rozhodnutie námietkového oddelenia

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „Gigabyte“ pre tovary a služby zaradené v triedach 9, 35, 37 a 42 (prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 5550009).

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: slovná ochranná známka Spoločenstva „GIGABITER“ č. 4954095 pre tovary a služby zaradené v triedach 39, 40 a 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke vo vzťahu k sporným službám.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 9 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, keďže odvolací senát dospel nesprávne k záveru, že sporné služby zaradené v triedach 37 a 42 sú podobné so službami namietateľa zaradenými v triede 42.


title: Vec C-58/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) 3. februára 2017 – INEOS Köln GmbH/Spolková republika Nemecko

text:
               8.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 144/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) 3. februára 2017 – INEOS Köln GmbH/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-58/17)
   (2017/C 144/29)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: INEOS Köln GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Prejudiciálna otázka

   Má sa rozhodnutie Komisie z 27. apríla 2011, ktorým sa ustanovujú prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót podľa článku 10a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES, platné v celej Únii (2011/278/EÚ) (1), vykladať v tom zmysle, že vymedzenie pojmu „podzariadenie spojené s emisiami z procesov“ podľa článku 3 písm. h) rozhodnutia 2011/278/EÚ predpokladá plynné skupenstvo neúplne oxidovaného uhlíka alebo zahŕňa aj neúplne oxidovaný uhlík v tekutom stave?

      (1)  Ú. v. EÚ L 130, s. 1.


title: Vec T-190/06: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2011 — Total a Elf Aquitaine/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Peroxid vodíka a perboritan sodný — Rozhodnutie, v ktorom sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Pripísateľnosť protiprávneho správania — Právo na obhajobu — Prezumpcia neviny — Povinnosť odôvodnenia — Rovnosť zaobchádzania — Zásada individuálnosti trestov a sankcií — Zásada zákonnosti deliktov a trestov — Zásada riadnej správy vecí verejných — Právna istota — Zneužitie právomoci — Pokuty“ )

text:
               10.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/40

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2011 — Total a Elf Aquitaine/Komisia
   (Vec T-190/06) (1)

   (Hospodárska súťaž - Kartely - Peroxid vodíka a perboritan sodný - Rozhodnutie, v ktorom sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Pripísateľnosť protiprávneho správania - Právo na obhajobu - Prezumpcia neviny - Povinnosť odôvodnenia - Rovnosť zaobchádzania - Zásada individuálnosti trestov a sankcií - Zásada zákonnosti deliktov a trestov - Zásada riadnej správy vecí verejných - Právna istota - Zneužitie právomoci - Pokuty)
   2011/C 269/88
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Total SA (Courbevoie, Francúzsko) a Elf Aquitaine SA (Courbevoie) (v zastúpení: É. Morgan de Rivery, A. Noël-Baron, E. Lagathu, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne F. Arbault a O. Beynet, neskôr V. Bottka, P. J. Van Nuffel a B. Gencarelli, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 1766 v konečnom znení z 3. mája 2006, týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 Zmluvy ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/F/38.620 — Peroxid vodíka a perboritan sodný) a subsidiárne návrh na reformuláciu článku 2 písm. i) uvedeného rozhodnutia

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Total SA a Elf Aquitaine SA sú povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 212, 2.9.2006.


title: Vec T-294/14 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 4. septembra 2014 – Klemme/Komisia („Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Štátna pomoc — Národná podpora výroby elektriny z obnoviteľných zdrojov — Rozhodnutie Komisie začať konanie vo veci formálneho zisťovania v oblasti štátnej pomoci — Návrh na odklad výkonu — Fumus boni juris“)

text:
               1.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 431/25

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 4. septembra 2014 – Klemme/Komisia
   (Vec T-294/14 R)
   ((„Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Štátna pomoc - Národná podpora výroby elektriny z obnoviteľných zdrojov - Rozhodnutie Komisie začať konanie vo veci formálneho zisťovania v oblasti štátnej pomoci - Návrh na odklad výkonu - Fumus boni juris“))
   (2014/C 431/43)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Klemme AG (Lutherstadt Eisleben, Nemecko) (v zastúpení: T. Volz a B. Wißmann, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Maxian Rusche a R. Sauer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na prerušenie právnych účinkov rozhodnutia, ktorým Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania v oblasti štátnej pomoci, pokiaľ ide o nemecký zákon o obnoviteľných zdrojoch

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-427/07: Rozsudok Všeobecného súdu z  19. marca 2010 — Mirto Corporación Empresarial/ÚHVT — Maglificio Barbara (Mirtillino) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Mirtillino — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva MIRTO — Relatívny dôvod zamietnutia — Nebezpečenstvo zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 (teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)“ ]

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/30

         Rozsudok Všeobecného súdu z 19. marca 2010 — Mirto Corporación Empresarial/ÚHVT — Maglificio Barbara (Mirtillino)
   (Vec T-427/07) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Mirtillino - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva MIRTO - Relatívny dôvod zamietnutia - Nebezpečenstvo zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 (teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 134/50
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Mirto Corporación Empresarial, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (v zastúpení: Ó. Mondéjar Ortuño, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Maglificio Barbara Srl (Busto Arsizio, Taliansko)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 29. augusta 2007 (vec R 875/2006-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Creaciones Mirto SA a Maglificio Barbara Srl

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Mirto Corporación Empresarial, SL je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 22, 26.1.2008.


title: Vec C-401/06: Žaloba podaná 26. septembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spolková republika Nemecko

text:
               2.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/31

         Žaloba podaná 26. septembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-401/06)
   (2006/C 294/55)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: D. Triantafyllou, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Spolková republika Nemecko si nesplnila povinnosti vyplývajúce jej z článku 9 ods. 2 písm. e) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 (1) o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia tým, že v prípade činnosti vykonávateľa závetu miesto poskytovania služieb nie je stanovené podľa článku 9 ods. 2 písm. e) šiestej smernice, keď sa služba poskytuje zákazníkom usadeným mimo Spoločenstva, alebo daňovníkom usadeným v Spoločenstve, avšak mimo krajiny dodávateľa,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Podľa článku 9 ods. 2 písm. e) tretej zarážky šiestej smernice sa za miesto poskytovania určitých služieb, ktoré sa poskytujú zákazníkom usadeným mimo Spoločenstva, alebo daňovníkom usadeným v Spoločenstve, avšak mimo krajiny dodávateľa, považuje miesto, kde zákazník založil svoj podnik, alebo kde má trvalé pôsobisko, kde sa služby poskytujú, alebo v prípade neexistencie žiadneho z uvedených miest, miesto, kde má trvalé bydlisko alebo kde sa väčšinou zdržiava. Týmito službami sú služby poradcov, technikov, konzultačných agentúr, právnikov, účtovníkov a iné podobné služby. Toto ustanovenie smernice je kolíznou normou, ktorá určuje miesto zdanenia služieb a vymedzuje príslušnosť členských štátov.
   Podľa nemeckých právnych predpisov a z nich vychádzajúcej správnej praxe daňových orgánov je miestom poskytovania služby vykonávateľa závetu miesto, z ktorého podnikateľ poskytuje svoje služby. Miesto sa v prípade týchto služieb neurčuje podľa článku 9 ods. 2 písm. e) smernice, keď sa poskytujú zákazníkom usadeným mimo Spoločenstva, alebo daňovníkom usadeným v Spoločenstve, avšak mimo krajiny dodávateľa.
   Tato právna úprava a správna prax nie je v súlade s ustanoveniami článku 9 šiestej smernice. V prípade služieb poskytovaných vykonávateľom závetu zákazníkom usadeným mimo Spoločenstva, alebo daňovníkom usadeným v Spoločenstve, avšak mimo krajiny dodávateľa, ide o služby, ktorých miesto poskytovania sa má určiť podľa článku 9 ods. 2 písm. e) šiestej smernice.
   Komisia zastáva na rozdiel od argumentácie nemeckej vlády názor, že činnosti vykonávateľa závetu patria aj k činnostiam, ktoré vykonáva hlavne a obvykle právnik. Pri posúdení nemožno vychádzať z názvu povolania, ale z činnosti ako takej: rozhodujúca je povaha poskytovanej služby.
   Pojem „iné podobné služby“ sa nevzťahuje na jeden prvok, ktorý je spoločný pre činnosti uvedené v článku 9 ods. 2 písm. e) tretej zarážke šiestej smernice. Stačí, ak posudzovaná služba je podobná niektorej z činností výslovne uvedenej v tomto predpise. To platí vtedy, ak obe činnosti slúžia tomu istému účelu. Podľa rozhodnutia Súdneho dvora je predmetom hlavnej a obvyklej činnosti právnika zastupovanie a obhajoba záujmov klienta. Pokiaľ Súdny dvor vychádza zo „zastupovania a obhajoby záujmov klienta“, táto podmienka je splnená aj v prípade činnosti vykonávateľa závetu: vykonávateľ závetu totiž zastupuje a obhajuje záujmy poručiteľa. Jeho činnosť zodpovedá činnosti povolaného nezávislého zástupcu a poradcu. Z okolnosti, že výkon závetu nie je činnosťou vyhradenou právnikovi, nemožno vyvodiť záver, že tieto dve činnosti neslúžia rovnakému účelu.

      (1)  Ú. v. ES L 145, s.1; Mim. vyd. 09/001, s. 23.


title: Vec T-409/10: Žaloba podaná 13. septembra 2010 — Bottega Veneta International/ÚHVT (Tvar kabelky)

text:
               6.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/56

         Žaloba podaná 13. septembra 2010 — Bottega Veneta International/ÚHVT (Tvar kabelky)
   (Vec T-409/10)
   ()
   2010/C 301/89
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Bottega Veneta International Sàrl (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto a E. Gavuzzi, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie R 1247/2009-1 prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 16. júna 2010,

               —

               zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) na náhradu trov tohto konania, ako aj odvolacieho konania pred prvým odvolacím senátom.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: ochranná známka, ktorej predmetom je trojrozmerné rozlišujúce označenie známe ako taška „veneta“ (prihláška č. 6 632 608) pre výrobky zaradené do triedy 18 („tašky a kabelky“).

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 9 ods. 3 písm. a) nariadenia Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. ES L 303, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 189) a článku 7 ods. 1 písm. b), ako aj článku 3 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec C-313/10: Uznesenie predsedu druhej komory Súdneho dvora z  25. októbra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesarbeitsgericht Köln — Nemecko) — Land Nordrhein-Westfalen/Sylvia Jansen

text:
               10.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/25

         Uznesenie predsedu druhej komory Súdneho dvora z 25. októbra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesarbeitsgericht Köln — Nemecko) — Land Nordrhein-Westfalen/Sylvia Jansen
   (Vec C-313/10) (1)

   2012/C 73/44
   Jazyk konania: nemčina
   Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 274, 9.10.2010.


title: Vec T-370/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  29. júna 2012 — GDF Suez/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Nemecký a francúzsky trh so zemným plynom — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Rozdelenie trhu — Dĺžka trvania porušenia — Pokuty“ )

text:
               11.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/16

         Rozsudok Všeobecného súdu z 29. júna 2012 — GDF Suez/Komisia
   (Vec T-370/09) (1)

   (Hospodárska súťaž - Kartely - Nemecký a francúzsky trh so zemným plynom - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Rozdelenie trhu - Dĺžka trvania porušenia - Pokuty)
   2012/C 243/29
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: GDF Suez (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: J.-P. Gunther a C. Breuvart, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci, A. Bouquet a R. Sauer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2009) 5355 v konečnom znení z 8. júla 2009 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 [ES] (vec COMP/39.401 — E.ON/GDF), a subsidiárne návrh na zrušenie alebo zníženie pokuty uloženej žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 rozhodnutia Komisie K(2009) 5355 v konečnom znení z 8. júla 2009 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 [ES] (vec COMP/39.401 — E.ON/GDF) sa zrušuje v rozsahu, v akom konštatuje, že porušenie trvalo od 1. januára 1980 prinajmenšom do 24. apríla 1998, pokiaľ ide o porušenie v Nemecku, a v rozsahu, v akom konštatuje existenciu porušenia vo Francúzsku od 13. augusta 2004 do 30. septembra 2005.

               2.

               Výška pokuty uložená GDF Suez SA v článku 2 písm. b) rozhodnutia K(2009) 5355 v konečnom znení sa stanovuje na 320 miliónov eur.

               3.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 282, 21.11.2009.


title: Vec C-202/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg (Nemecko) 26. apríla 2010 — Vion Trading GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               31.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg (Nemecko) 26. apríla 2010 — Vion Trading GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Vec C-202/10)
   ()
   2010/C 209/19
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Vion Trading GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Porušuje analogické uplatnenie § 195 BGB (nemecký občiansky zákonník) o premlčaní, v znení platnom do konca roku 2001, na nároky na vrátenie nezákonne poskytnutej vývoznej náhrady zásadu právnej istoty ako zásadu práva Európskej únie?

               2.

               Porušuje uplatnenie tridsaťročnej premlčacej doby podľa § 195 BGB v súvislosti s vymáhaním nezákonne poskytnutej vývoznej náhrady zásadu proporcionality ako zásadu práva Európskej únie?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na otázku č. 2 porušuje uplatnenie dlhšej vnútroštátnej premlčacej doby, v zmysle článku 3 ods. 3 nariadenia Rady (ES, EURATOM) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev (1), stanovenej sudcovským právom na základe predpokladanej núdzovej právomoci („Notkompetenz“) v individuálnom prípade zásadu právnej istoty ako zásadu práva Európskej únie?

      (1)  Ú. v. ES L 312, s. 1, Mim. vyd. 01/001, s. 340.


title: Vec T-343/17: Žaloba podaná 31. mája 2017 – Cathay Pacific Airways/Komisia

text:
               24.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/64

         Žaloba podaná 31. mája 2017 – Cathay Pacific Airways/Komisia
   (Vec T-343/17)
   (2017/C 239/76)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Cathay Pacific Airways Ltd (Hongkong, Čína) (v zastúpení: R. Kreisberger a N. Grubeck, barristers, M. Rees, solicitor a E. Estellon, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil konštatovania porušenia uvedené v článku 1 ods. 1 až 4 rozhodnutia Komisie C(2017) 1742 final zo 17. marca 2017 týkajúceho sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave (Vec AT.39258 – Nákladná letecká doprava) v rozsahu v akom sa týkajú žalobkyne,

               —

               zrušil článok 3 napadnutého rozhodnutia v rozsahu v akom ukladá pokutu 57 120 000 eur žalobkyni alebo subsidiárne znížil sumu pokuty, a

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho skutkového a/alebo právneho posúdenia, keď zahrnula žalobkyňu do článku 1 ods. 1 a 4 výroku napadnutého rozhodnutia a keď konštatovala, že sa zúčastnila na údajnom jedinom a pokračujúcom porušení a/alebo na tom, že Komisia nepreukázala tieto konštatovania z právneho hľadiska dostatočne.

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že žiadny právny základ neumožňuje zahrnúť ju do vnútro-európskych porušení.

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že neexistuje žiadny skutkový základ, ktorý by umožňoval zahrnúť ju do vnútro-európskych porušení.

                           —

                           Žalobkyňa takisto tvrdí, že to, že Komisia vychádzala z nových dôvodov predstavuje porušenie jej práv na obhajobu.

                           —

                           Žalobkyňa nakoniec tvrdí, že to, že Komisia ju neoprávnene zahrnula do článku 1 ods. 1 až 4 marí jej pokus preukázať, že sa zúčastnila na jedinom a pokračujúcom porušení.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia tým, že prijala druhé rozhodnutie proti žalobkyni, ktorým jej pripísala nové porušenie, porušila článok 25 nariadenia č. 1/2003, ako aj zásady právnej istoty, spravodlivosti a riadneho výkonu spravodlivosti.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nepreukázala dostatočne z právneho hľadiska, že žalobkyňa môže byť považovaná za zodpovednú za účasť na údajnom jedinom a pokračujúcom porušení.

                           —

                           Podľa žalobkyne Komisia neskúmala osobitnú situáciu žalobkyne a nepreukázala jednotlivé zložky jediného a pokračujúceho porušenia voči nej.

                           —

                           Žalobkyňa takisto tvrdí, že Komisia nepreukázala celkový plán sledujúci spoločný cieľ.

                           —

                           Žalobkyňa takisto tvrdí, že Komisia nepreukázala, že sa podieľala na jedinom a pokračujúcom porušení alebo mala vyžadovaný zámer zúčastniť sa na ňom.

                           —

                           Žalobkyňa nakoniec tvrdí, že neexistuje žiadne konštatovanie v tomto zmysle, že by vedela o porušení.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia neodôvodnila dostatočne svoje konštatovanie podľa ktorého sa žalobkyňa zúčastnila na údajnom jedinom a pokračujúcom porušení.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď vychádzala z činností žalobkyne v regulovaných jurisdikciách tretích krajín ako dôkaz jej účasti na údajnom jedinom a pokračujúcom porušení a v tejto súvislosti jej rozhodnutie neodôvodňuje.

                           —

                           Podľa žalobkyne Komisia nedodržala uplatniteľný dôkazný štandard, pokiaľ ide o správanie žalobkyne v Hongkongu a/alebo dostatočne neodôvodnila svoje rozhodnutie.

                           —

                           Žalobkyňa takisto tvrdí, že Komisia nepreukázala, že jej správanie v Hongkongu malo protisúťažný cieľ.

                           —

                           Žalobkyňa takisto tvrdí, že právna úprava v Hongkongu ju núti predkladať kolektívne návrhy.

                           —

                           Žalobkyňa nakoniec tvrdí, že došlo k porušeniu zásad slušnosti a nezasahovania.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nie je oprávnená uplatňovať článok 101 ZFEÚ na správanie týkajúce sa prichádzajúcich letov, teda na služby leteckej nákladnej dopravy pochádzajúcej z tretej krajiny s cieľovým určením v Európe.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri výpočte pokuty uloženej žalobkyni.


title: Vec C-449/06: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 14. februára 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail de Bruxelles – Belgicko) – Sophiane Gysen/Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants (Úradníci — Odmena — Služobný poriadok — Rodinné prídavky — Stanovenie výšky vnútroštátnych rodinných prídavkov — Určenie poradia detí — Dieťa, ktoré zakladá nárok na služobné rodinné prídavky)

text:
               29.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 79/5

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 14. februára 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail de Bruxelles – Belgicko) – Sophiane Gysen/Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants
   (Vec C-449/06) (1)

   (Úradníci - Odmena - Služobný poriadok - Rodinné prídavky - Stanovenie výšky vnútroštátnych rodinných prídavkov - Určenie poradia detí - Dieťa, ktoré zakladá nárok na služobné rodinné prídavky)
   (2008/C 79/08)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunal du travail de Bruxelles
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Sophiane Gysen

      Žalovaná: Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Tribunal du travail de Bruxelles – Výklad článku 67 nariadenia Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 z 29. februára 1968, ktorým sa ustanovuje Služobný poriadok úradníkov a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev (služobný poriadok úradníkov) (Ú. v. ES L 56, 4.3.1968; Mim. vyd. 01/002, s. 5) – Rodinné prídavky – Prípustnosť vnútroštátneho režimu rodinných prídavkov, ktorý vylučuje za účelom výpočtu poradia detí, ktorým vzniká nárok na rodinné prídavky, deti ktoré zakladajú nárok na služobné rodinné prídavky – Právna kvalifikácia služobného poriadku úradníkov vnútroštátnym právom
   Výrok rozsudku
   Nariadenie Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 z 29. februára 1968, ktorým sa ustanovuje Služobný poriadok úradníkov a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev, zmenené a doplnené nariadením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 2074/83 z 21. júla 1983 má všeobecné záväzný charakter, je záväzné v celom rozsahu a je priamo uplatniteľné v každom členskom štáte. Vzhľadom na priamu uplatniteľnosť uvedeného nariadenia v právnom poriadku členských štátov, dieťa, ktorému vznikol nárok na rodinné prídavky na základe Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev musí byť prirovnané k dieťaťu, ktorému vznikol nárok na takéto prídavky na základe vnútroštátneho práva alebo medzinárodnej zmluvy o sociálnom zabezpečení, ktorá je platná v dotknutom členskom štáte.

      (1)  Ú. v. EÚ C 326, 30.12.2006.


title: Vec C-405/05: Žaloba podaná  18. novembra 2005  Komisiou Európskych spoločenstiev proti Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska

text:
               25.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/11

         Žaloba podaná 18. novembra 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska
   (Vec C-405/05)
   (2006/C 48/22)
   Jazyk konania: angličtina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Sara Pardo Quintillan, Xavier Lewis a Hubert van Vliet. splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 18. novembra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               určil, že Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska si tým, že nezabezpečilo poskytnutie primeraného čistenia komunálnych odpadových vôd z aglomerácií Bangor, Brighton, Broadstairs, Carrickfergus, Coleraine, Donaghadee, Larne, Lerwick, Londonderry, Margate, Newtonabbey, Omagh a Portrush najneskôr k 31. decembru 2000, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 1 a 3 smernice Rady 91/271/EHS (1);

               2.

               zaviazal Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Komisia usudzuje, že skutočnosť, že Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska nezabezpečilo poskytnutie primeraného čistenia všetkých komunálnych odpadových vôd pochádzajúcich z aglomerácií Bangor, Broadstairs, Carrickfergus, Coleraine, Londonderry, Larne, Lerwick, Margate, Newtonabbey, Omagh, Brighton, Portrush, Donaghadee a Bideford/Northam, je porušením článku 4 ods. 1 a 3 smernice. Navyše, skutočnosť, že nové podstatné výstavby v aglomeráciách Portrush, Newtonabbey, Bangor, Londonderry a Larne neboli kontrolované, alebo že sa nezabezpečilo, aby bolo ich povolenie spojené so zmierňujúcimi opatreniami, zvyšuje závažnosť porušení uvedených článkov smernice v týchto piatich aglomeráciách.

      (1)  Smernica Rady 91/271/EHS z 21. mája 1991 o čistení komunálnych odpadových vôd (Ú. v ES L 135, 30.5.1991, s. 40; Mim. vyd. 15/002, s. 26.