title: Vec T-72/12: Žaloba podaná 17. februára 2012 — Bank Mellat/Rada

text:
               14.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 109/28

         Žaloba podaná 17. februára 2012 — Bank Mellat/Rada
   (Vec T-72/12)
   2012/C 109/58
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bank Mellat (Teherán, Irán) (v zastúpení: S. Zaiwalla, P. Reddy a F. Zaiwalla, solicitors, M. Brindle, QC (Queen’s Counsel), a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady 2011/783/SZBP (1) a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1245/2011 (2) v rozsahu, v akom sa jej týkajú,

               —

               vyhlásil, že článok 19 ods. 1 písm. b) a článok 20 ods. 1 písm. b) rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP (3), ako aj článok 16 ods. 2 nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 (4) sa na ňu neuplatnia,

               —

               nariadil, že článok 60 druhý odsek Štatútu Súdneho dvora Európskej únie sa na zrušenie jej zaradenia na zoznam neuplatní, a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že hmotnoprávne kritériá na zaradenie na zoznam podľa rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP a nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 nie sú vo vzťahu k nej splnené a/alebo že sa žalovaná dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri určovaní toho, či boli alebo neboli tieto kritéria splnené, keď opätovne skúmala jej zaradenie na zoznam.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že tým, že je naďalej zaradená na zoznam, sú porušené jej vlastnícke práva, ako aj zásada proporcionality.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná tým, že ju naďalej uvádza na zozname, porušuje viacero procesných povinností, a to i) povinnosť poskytnúť dostatočné odôvodnenie a ii) dodržanie práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že Všeobecný súd musí vyhovieť tejto žalobe, pokiaľ by vyhovel žalobe, ktorú podala vo veci T-496/10, Bank Mellat/Rada.

      (1)  Rozhodnutie Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 319, 2011, s. 71).

      (2)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 961/2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 319, 2011, s. 11).

      (3)  Rozhodnutie Rady z 26. júla 2010, o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39).

      (4)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010, o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 281, s. 1).


title: Vec T-197/12: Žaloba podaná 9. mája 2012 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones/ÚHVT — MIP Metro (METRO)

text:
               14.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/9

         Žaloba podaná 9. mája 2012 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones/ÚHVT — MIP Metro (METRO)
   (Vec T-197/12)
   2012/C 209/15
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemecko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zmenil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 1. marca 2012 vo veci R 2440/2010-1,

               —

               subsidiárne a iba v prípade, že by prvý žalobný návrh bol zamietnutý, zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 1. marca 2012 vo veci R 2440/2010-1,

               —

               zaviazal žalovaného a ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: farebná obrazová ochranná známka „METRO“ pre, okrem iného, služby triedy 36 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 7585045.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobca.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: zápis ochrannej známky Spoločenstva č. 7111974 týkajúci sa farebnej obrazovej ochrannej známky „GRUPOMETROPOLIS“ pre služby triedy 36.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd; porušenie článkov 75 a 76 nariadenia Rady č. 207/2009 a porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia rady č. 207/2009.


title: Vec T-307/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  12. decembra 2007 – Pagliacci/Komisia ( Úradníci — Verejné výberové konanie — Nezaradenie na zoznam úspešných uchádzačov — Porušenie oznámenia o vyhlásení výberového konania — Spôsobilosť a požadovaná odborná prax )

text:
               26.1.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/40

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. decembra 2007 – Pagliacci/Komisia
   (Vec T-307/04) (1)

   („Úradníci - Verejné výberové konanie - Nezaradenie na zoznam úspešných uchádzačov - Porušenie oznámenia o vyhlásení výberového konania - Spôsobilosť a požadovaná odborná prax“)
   (2008/C 22/72)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Carlo Pagliacci (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: pôvodne S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, neskôr F. Schiaudone, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. Berardis-Kayser a H. Tserepa-Lacombe, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Žaloba o zrušenie rozhodnutia výberovej komisie výberového konania COM/A/1/02, ktorým bolo žalobcovi udelené hodnotenie vykonanej skúšky, ktoré nestačilo na to, aby bol zaradený na zoznam úspešných uchádzačov
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie výberovej komisie výberového konania COM/A/1/02, ktorým bolo žalobcovi udelené hodnotenie vykonanej skúšky, ktoré nestačilo na to, aby bol zaradený na zoznam úspešných uchádzačov, sa zrušuje.

               2.

               Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 262, 14.5.2005.


title: Vec T-55/08: Žaloba podaná 5. februára 2008 – UEFA/Komisia

text:
               26.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 107/28

         Žaloba podaná 5. februára 2008 – UEFA/Komisia
   (Vec T-55/08)
   (2008/C 107/48)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Union des associations européennes de football (UEFA) (Nyon, Švajčiarsko) (v zastúpení: A. Bell a K. Learoyd, Solicitors)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom ako otázku práva Spoločenstva schvaľuje zahrnutie do zoznamu [podujatí veľkého významu pre spoločnosť] v Spojenom kráľovstve celé EURO, a

               —

               zaviazať Komisiu na znášanie svojich vlastných trov konania a na náhradu trov konania UEFA.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Podľa článku 3a smernice Rady 98/552/EHS (1) môže členský štát vypracovať zoznam športových alebo iných udalostí, ktoré považuje za udalosti „veľkého významu pre spoločnosť“. Udalosti uvedené na zozname nemôžu byť predmetom výhradného vysielacieho práva, ktoré by zbavilo podstatnú časť verejnosti v tomto členskom štáte možnosti sledovať takéto udalosti prostredníctvom priameho prenosu (naživo) alebo prostredníctvom nepriameho prenosu (zo záznamu) vo voľne dostupnej televízii.
   Žalobkyňa sa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie 2007/730/ES zo 16. októbra 2007 (2), v ktorom Komisia vyhlásila zoznam vypracovaný Spojeným kráľovstvom podľa článku 3a ods. 1 smernice Rady 98/552/EHS, zahrňujúci celý finálový turnaj Majstrovstiev Európy vo futbale UEFA – EURO, za zlučiteľný s právom Spoločenstva.
   Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza, že rozhodnutie Komisie:

               —

               nebolo prijaté na základe zrozumiteľného a prehľadného postupu, ktorý sa vyžaduje podľa článku 3a ods. 1 smernice 89/52/EHS,

               —

               nie je dostatočne odôvodnené,

               —

               sa zakladá na zjavne nesprávnom skutkovom posúdení, keď Komisia rozhodla, že zápasy EURO, ktoré sa netýkajú žiadneho z tímov Spojeného kráľovstva, je možné považovať za udalosti veľkého významu pre spoločnosť Spojeného kráľovstva,

               —

               neobsahuje správne posúdenie súťažného práva ani slobodného poskytovania služieb, pričom vedie k neproporcionálnemu a neprimeranému skresleniu hospodárskej súťaže na relevantnom trhu a k obmedzeniam slobodného poskytovania služieb televízneho vysielania,

               —

               porušuje vlastnícke práva žalobkyne, pretože jeho dôsledkom je obmedzenie spôsobu, akým môže žalobkyňa obchodovať s vysielacími právami EURO,

               —

               porušuje zásadu proporcionality, pretože nie je vhodné ani potrebné na dosiahnutie cieľov, ktoré sleduje, a

               —

               porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania, keďže znevýhodňuje žalobkyňu vo vzťahu k ostatným držiteľom práv.

      (1)  Smernica Rady 89/552/EHS z 3. októbra 1989 o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (Ú. v. ES L 298, 17.10.1989, s. 23; Mim. vyd. 06/001, s. 224).

      (2)  Rozhodnutie Komisie zo 16. októbra 2007 o zlučiteľnosti opatrení, ktoré má prijať Spojené kráľovstvo podľa článku 3a ods. 1 smernice Rady 89/552/EHS o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania, s právnymi predpismi Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 295, s. 12).


title: Vec T-529/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. decembra 2016 – Intesa Sanpaolo/EUIPO (START UP INITIATIVE) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európske únie START UP INITIATIVE — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 nariadenia č. 207/2009“)

text:
               6.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/32

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. decembra 2016 – Intesa Sanpaolo/EUIPO (START UP INITIATIVE)
   (Vec T-529/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európske únie START UP INITIATIVE - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009“))
   (2017/C 038/43)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Intesa Sanpaolo SpA (Turín, Taliansko) (v zastúpení: P. Pozzi a F. Braga, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: pôvodne P. Bullock, neskôr L. Rampini, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 29. júna 2015 (vec R 2777/2014-1) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia START UP INITIATIVE ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Intesa Sanpaolo SpA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 371, 9.11.2015.


title: Vec F-68/09: Žaloba podaná 24. júla 2009 — Barbin/Parlament

text:
               12.9.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/43

         Žaloba podaná 24. júla 2009 — Barbin/Parlament
   (Vec F-68/09)
   2009/C 220/91
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Florence Barbin (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia menovacieho orgánu z 10. novembra 2008, ktorým rozhodol nepovýšiť žalobkyňu do triedy AD 12 v rámci povyšovania za rok 2006

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Európskeho parlamentu nepovýšiť žalobkyňu do triedy AD 12 v rámci povyšovania za rok 2006,

               —

               zaviazať Európsky parlament na náhradu trov konania.


title: Vec T-131/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  30. apríla 2008 – Rykiel création et diffusion de modèles/ÚHVT – Cuadrado (SONIA SONIA RYKIEL) ( Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva SONIA SONIA RYKIEL — Skoršia národná slovná ochranná známka SONIA — Relatívne dôvody zamietnutia — Riadne používanie ochrannej známky — Článok 43 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               21.6.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 158/16

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. apríla 2008 – Rykiel création et diffusion de modèles/ÚHVT – Cuadrado (SONIA SONIA RYKIEL)
   (Vec T-131/06) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva SONIA SONIA RYKIEL - Skoršia národná slovná ochranná známka SONIA - Relatívne dôvody zamietnutia - Riadne používanie ochrannej známky - Článok 43 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 158/24)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sonia Rykiel création et diffusion de modèles (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: E. Baud a S. Strittmatter, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Cuadrado, SA (Sevilla, Španielsko)
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 30. januára 2006 (vec R 329/2005-1) týkajúcemu sa námietkového konania proti Cuadrado, SA a Sonia Rykiel création et diffusion de modèles
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 30. januára 2006 (vec R 329/2005-1) sa zrušuje.

               2.

               ÚHVT je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 165, 15.7.2006.


title: Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 7. júna 2004 vo veci T-230/02, X proti Komisii Európskych spoločenstiev (Žaloba o náhradu škody — Predbežná administratívna sťažnosť — Žaloba čiastočne bezprávneho opodstatnenia a čiastočne neprípustná)

text:
               25.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/23

      UZNESENIE SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   zo 7. júna 2004
   vo veci T-230/02, X proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Žaloba o náhradu škody - Predbežná administratívna sťažnosť - Žaloba čiastočne bezprávneho opodstatnenia a čiastočne neprípustná)
   (2004/C 239/49)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci T-230/02, X, bývalý úradník Komisie Európskych spoločenstiev, bydliskom v Hellerup (Dánsko), v zastúpení: G. Bouneou a F. Frabetti, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: C. Berardis-Kayser a D. Martin, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu), predmetom ktorej je žiadosť o náhradu morálnej škody, ktorú žalobca údajne utrpel tým, že Komisia nevykonala rozsudky Súdu prvého stupňa a v dôsledku správania jeho hierarchického nadriadeného, Súd prvého stupňa (tretia komora), v zložení: predseda J. Azizi, sudcovia M. Jaeger a F. Dehousse, tajomník: H. Jung, vydal dňa 7. júna 2004 uznesenie, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník konania znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 247 z 12.10.2002


title: Vec C-582/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Salerno (Taliansko) 16. novembra 2016 – trestné konanie proti Alfonsovi Consalvovi

text:
               19.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 195/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Salerno (Taliansko) 16. novembra 2016 – trestné konanie proti Alfonsovi Consalvovi
   (Vec C-582/16)
   (2017/C 195/11)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Salerno

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Alfonso Consalvo
   Súdny dvor (siedma komora) uznesením zo 4. apríla 2017 rozhodol:

               1.

               Články 49 a 56 ZFEÚ ako aj zásady rovnosti zaobchádzania a efektivity sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave týkajúcej sa hazardných hier, akou je právna úprava vo veci samej, ktorá z dôvodu reorganizácie systému prostredníctvom zjednotenia dátumu uplynutia platnosti koncesií stanovuje vyhlásenie nového verejného obstarávania týkajúceho sa udelenia koncesií platných kratšie ako predchádzajúce koncesie.

               2.

               Články 49 ZFEÚ a 56 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnemu reštriktívnemu ustanoveniu, akým je ustanovenie dotknuté vo veci samej, ktoré ukladá koncesionárovi hazardných hier, aby pri ukončení činnosti z dôvodu uplynutia platnosti koncesie bezodplatne postúpil užívanie vlastneného hmotného a nehmotného majetku, ktorý tvorí sieť prevádzkovania a zberu hier, pokiaľ toto obmedzenie ide nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie skutočne sledovaného cieľa týmto ustanovením, čo prináleží posúdiť všeobecnému súdu.


title: Vec T-155/17: Žaloba podaná 9. marca 2017 – Van Haren Schoenen/Komisia

text:
               24.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/37

         Žaloba podaná 9. marca 2017 – Van Haren Schoenen/Komisia
   (Vec T-155/17)
   (2017/C 129/56)
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Van Haren Schoenen BV (Waalwijk, Holandsko) (v zastúpení: A. Willems, S. De Knop a M. Meulenbelt, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú,

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2016/2257 zo 14. decembra 2016, ktorým sa opätovne ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá predbežné clo uložené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vyrobenej spoločnosťami Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd. a Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd. a ktorým sa vykonáva rozsudok Súdneho dvora v spojených veciach C-659/13 a C-34/14,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov. Uvádzané dôvody sú zhodné s dôvodmi vo veci T-154/17, Deichmann/Komisia.


title: Vec T-231/00: Uznesenie Všeobecného súdu z  12. decembra 2012 — Adriatica di Navigazione a Comitato „Venezia Vuole Vivere“ /Komisia ( „Žaloba o neplatnosť — Štátna pomoc — Úľavy na sociálnych odvodoch v prospech podnikov so sídlom na území Benátok a Chioggie — Rozhodnutie, ktorým sa systém štátnej pomoci vyhlasuje za nezlučiteľný so spoločným trhom a nariaďuje sa vrátenie poskytnutej pomoci — Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu“ )

text:
               9.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/21

         Uznesenie Všeobecného súdu z 12. decembra 2012 — Adriatica di Navigazione a Comitato „Venezia Vuole Vivere“/Komisia
   (Vec T-231/00) (1)

   (Žaloba o neplatnosť - Štátna pomoc - Úľavy na sociálnych odvodoch v prospech podnikov so sídlom na území Benátok a Chioggie - Rozhodnutie, ktorým sa systém štátnej pomoci vyhlasuje za nezlučiteľný so spoločným trhom a nariaďuje sa vrátenie poskytnutej pomoci - Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu)
   2013/C 38/37
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Adriatica di Navigazione SpA (Benátky, Taliansko) a Comitato „Venezia vuole vivere“ (Benátky) (v zastúpení: M. Siragusa a F. Moretti, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci A. Dal Ferro, advokát)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobcov: Talianska republika (v zastúpení: pôvodne U. Leanza, neskôr I. Braguglia, neskôr R. Adam, a napokon I. Bruni, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Aiello a P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Predmet veci

   Žaloba o neplatnosť rozhodnutia Komisie 2000/394/ES z 25. novembra 1999 týkajúceho sa štátnej pomoci v prospech podnikov so sídlom na území Benátok a Chioggie podľa zákonov č. 30/1997 a 206/1995 o úľavách na sociálnych odvodoch (Ú. v. ES L 150, 2000, s. 50)

      Výrok

               1.

               Námietka neprípustnosti, ktorú vzniesla Európska komisia, sa spája s vecou samou.

               2.

               Žaloba sa zamieta ako čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu.

               3.

               Adriatica di Navigazione SpA a Comitato „Venezia vuole vivere“ znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania Komisie.

               4.

               Talianska republika znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 316, 4.11.2000.


title: Vec T-203/11: Žaloba podaná 28. marca 2011 — Transports Schiocchet — Excursions/Rada a Komisia

text:
               25.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 186/27

         Žaloba podaná 28. marca 2011 — Transports Schiocchet — Excursions/Rada a Komisia
   (Vec T-203/11)
   2011/C 186/51
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Transports Schiocchet — Excursions (Beuvillers, Francúzsko) (v zastúpení: É. Deshoulières, advokát)

      Žalované: Rada Európskej únie a Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zaviazal spoločne a nerozdielne Radu Európskej únie a Európsku komisiu, aby spoločnosti SARL Transport Schiocchet — Excursions nahradili vzniknutú škodu vo výške 8 372 483 eur,

               —

               rozhodol, že takto priznané sumy sa majú zvýšiť o úroky z omeškania v zákonnej výške odo dňa predbežného oznámenia žaloby o náhradu škody Európskej komisii,

               —

               zaviazal na základe článku 87 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu Radu Európskej únie a Európsku komisiu na náhradu trov konania vynaložených žalobkyňou.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení práva byť vypočutý pred súdom a predovšetkým povinnosti orgánov Európskej únie poučiť o možnosti účinného opravného prostriedku v prípade porušenia práv, ktoré právna úprava Európskej únie priznáva jednotlivcom. Žalobkyňa uvádza, že jednak neexistuje možnosť sankcionovať členské štáty a dopravcov, ktorí sa nechcú podriadiť povoľovaciemu konaniu zavedenému nariadením Rady (EHS) č. 684/92 (1), a jednak neexistuje režim odškodňovania dopravcov, ktorí sa tomuto povoľovaciemu konaniu podriadia.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článkov 94 až 96 ZFEÚ, keďže Komisia bola povinná preveriť správne uplatňovanie nariadenia Rady (EHS) č. 684/92, účinne zistiť, ktorí operátori sa nepodriadili režimu povoľovania stanovenému nariadením, a ukončiť diskrimináciu vyplývajúcu z uplatňovania nariadenia. Žalobkyňa poukazuje na to, že Komisia neprijala potrebné opatrenia na vykonanie predmetného nariadenia napriek viacerým sťažnostiam podaným žalobkyňou, ktoré potvrdzujú vedomosť Komisie. Táto nečinnosť žalovanej, hoci mala o situácii, ktorá poškodzuje žalobkyňu, účinnú vedomosť, predstavuje závažné a zjavné neplnenie povinnosti, ktoré vedie k dostatočne závažnému porušeniu článkov 94 až 96 ZFEÚ.

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 684/92 zo 16. marca 1992 o spoločných pravidlách pre medzinárodnú prepravu osôb autokarmi a autobusmi (Ú. v. ES L 74, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 306).


title: Vec C-176/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Liège (Belgicko) 20. apríla 2015 – Guy Riskin, Geneviève Timmermans/Belgické kráľovstvo

text:
               6.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/2

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Liège (Belgicko) 20. apríla 2015 – Guy Riskin, Geneviève Timmermans/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-176/15)
   (2015/C 221/02)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Guy Riskin, Geneviève Timmermans

      Žalované: Belgické kráľovstvo

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je pravidlo stanovené v článku 285 Zákonníka o daniach z príjmov z roku 1992, implicitne potvrdzujúce dvojité zdanenie zahraničných dividend, pokiaľ ide o fyzickú osobu s bydliskom v Belgicku, v súlade so zásadami práva Spoločenstva zakotvenými v článku 63 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v spojení s článkom 4 Zmluvy o Európskej únii, keď umožňuje Belgicku, aby zvýhodnilo investície v tretích krajinách (USA) na úkor tých, ktoré môžu byť uskutočnené v členských štátoch Európskej únie (Poľsku), podľa svojej úvahy, na základe ustanovení belgického práva, na ktoré odkazuje dohoda o zamedzení dvojitého zdanenia podpísaná Belgickom, a síce podľa toho, či odkazuje na článok 285, ktorý stanovuje podmienky započítania dane, alebo na článok 286, ktorý stanovuje iba výšku započítania paušálnej časti dane?

               2.

               Je článok 285 Zákonníka o daniach z príjmov z roku 1992 v rozpore s článkami 49, 56 a 58 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, keď podmieňuje možnosť započítať zahraničnú daň do belgickej dane tým, že kapitál a majetok, ktorý je zdrojom príjmov, musí byť určený na výkon pracovnej činnosti v Belgicku?


title: Vec T-151/04: Žaloba podaná dňa 16. apríla 2004 Bernard Nonat proti Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               26.6.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 168/10

         Žaloba podaná dňa 16. apríla 2004 Bernard Nonat proti Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-151/04)
   (2004/C 168/19)
   Jazyk konania: francúzsky
   Bernard Nonat, bytom Bruxelles, zastúpený Sébatien Orlandi, Albert Coolen, Jean Noël Louis a Eteienne Marchal, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 16. apríla 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisia Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               Zrušil rozhodnutie obsahujúce konečnú verziu správy o služobnom postupe žalobcu vzťahujúcu sa na obdobie od 1. júla do 31. decembra 2002;

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné argumenty
   Žalobca v tejto právnej veci napáda správu o svojom služobnom postupe vypracovanú za obdobie od 1. júla do 31. decembra 2002.
   Na podporu svojich návrhov žalobca uvádza nasledujúce:

               —

               porušenie povinnosti odôvodniť rozhodnutie;

               —

               porušenie článku 43 Štatútu ako aj prechodných opatrení uplatniteľných na posudzované obdobie 2001-2002;

               —

               porušenie článku 5 odsek 5 písm. c) Všeobecných vykonávajúcich ustanovení článku 43 Štatútu;

               —

               zjavný omyl pokiaľ sa týka posúdenia veci;

               —

               porušenie princípu rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie;

               —

               nesúlad medzi poznámkami a pridelenými známkami.


title: Vec F-133/07: Žaloba podaná 9. novembra 2007 – Hecq/Komisia

text:
               12.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 92/48

         Žaloba podaná 9. novembra 2007 – Hecq/Komisia
   (Vec F-133/07)
   (2008/C 92/97)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgicko) (v zastúpení: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Predmet a opis sporu
   Jednak zrušenie rozhodnutia prijatého menovacím orgánom 12. júla 2007 v rozsahu, v akom sa ním zamieta sťažnosť podaná žalobcom proti rozhodnutiu menovacieho orgánu, ktorým mu boli zamietnuté určité príspevky, jednak zaviazanie žalovanej na náhradu škody spolu s úrokmi z omeškania
   Návrhy žalobcu

               —

               čiastočne zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu z 12. júla 2007 v rozsahu, v akom sa ním zamieta žiadosť o príspevky, ktorú žalobca podal v zmysle svojej sťažnosti z 19. marca 2007, a v akom toto rozhodnutie odmieta samotný princíp úrokov z omeškania vypočítaných z príspevkov, ktoré mohli byť žalobcovi priznané na základe článku 73 služobného poriadku od 29. apríla 2003,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu škody vo výške 2 000 eur spolu s úrokmi vo výške 6 % počítanými od 19. marca 2007, výslovne s výhradou ďalšieho možného zvýšenia, zníženia alebo upresnenia,

               —

               zaviazať žalovanú, aby žalobcovi zaplatila úroky z omeškania s ročnou sadzbou 6 % zo všetkých príspevkov, ktoré mu mohli byť neskôr priznané na základe článku 73 služobného poriadku,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.


title: Vec C-264/04: Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením Amtsgericht Breisach zo dňa 7. júna 2004 vo veci Badischer Winzerkeller eG proti Land Baden-Württemberg (Spolková krajina Bádensko-Württembergsko)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/21

         Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením Amtsgericht Breisach zo dňa 7. júna 2004 vo veci Badischer Winzerkeller eG proti Land Baden-Württemberg (Spolková krajina Bádensko-Württembergsko)
   (Vec C-264/04)
   (2004/C 228/42)
   Amtsgericht Breisach (Nemecko) uznesením zo 7. júna 2004 podal na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke vo veci Badischer Winzerkeller eG proti Land Baden-Württemberg, ktorý bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 22. júna 2004.
   Amtsgericht Breisach žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Má sa smernica Rady 69/335/EHS (1) zo 17. júla 1969 v znení smernice Rady 73/79/EHS (2) z 9. apríla 1973, ktorou sa mení oblasť pôsobnosti zníženej sadzby dane zo základného kapitálu, ktorá sa vzťahuje na určité reorganizácie spoločností podľa článku 7 odsek 1 písm. b) smernice o nepriamych daniach z kapitálových vkladov, smernice Rady 73/80/EHS (3) z 9. apríla 1973 o spoločných sadzbách dane zo základného kapitálu, smernice Rady 74/553/EHS (4) zo 7. novembra 1974, ktorou sa mení článok 5 odsek 2 smernice 69/335/EHS o nepriamych daniach z kapitálových vkladov, a smernice Rady 85/303/EHS (5) z 10. júna 1985, ktorou sa mení smernica 69/335/EHS o nepriamych daniach z navŕšeného kapitálu (ďalej „smernica“) vykladať v tom zmysle, že pod zákaz uvedený v článku 10 písm. c) smernice patria nezávisle od predpokladov článku 4 smernice všetky operácie, ktoré sú uvedené v čl. 10 písm. c) smernice?

               2.

               Má sa pri aplikácii smernice nerozlišovať medzi poplatkami za službu poskytnutú štátom a daňami, tak aby sa „poplatky“ podľa Kostenordnungu dávali na roveň daniam z prechodu majetku?

               3.

               V prípade, že Súdny dvor na otázku položenú v bode 2. odpovie kladne, tak je potrebné zodpovedať aj na nasledovnú otázku: Má sa článok 12 odsek 2 posledná veta smernice vykladať tak, že je tu daná výnimočná skutková podstata tým, že sa podľa § 60 nemeckého Kostenordnungu – zákona o poplatkoch (Gesetz über die Kosten in Angelegenheiten der freiwillingen Gerichtsbarkeit, v znení z 26. júla 1957, Bundesgesetzblatt I, s. 960) nevyberá napríklad poplatok za vykonanie zmeny v pozemkovej knihe v prípade dedičstva, ak je návrh na vykonanie zmeny podaný behom dvoch rokov od momentu dedenia?

      (1)  Ú. v. EHS L 249, s. 25

      (2)  Ú. v. EHS L 103, s. 13

      (3)  Ú. v. EHS L 103, s. 15

      (4)  Ú. v. EHS L 303, s. 9

      (5)  Ú. v. EHS L 156, s. 23


title: Vec C-478/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Cluj (Rumunsko) 9. augusta 2017 – IQ/JP

text:
               16.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Cluj (Rumunsko) 9. augusta 2017 – IQ/JP
   (Vec C-478/17)
   (2017/C 347/22)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunalul Cluj

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: IQ

      Odporca: JP

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vzťahuje sa výraz „súdy členského štátu, ktoré majú právomoc vo veci samej“, uvedený v článku 15, tak na súdy, ktoré rozhodujú vo veci na prvom stupni, ako aj na súdy rozhodujúce o opravnom prostriedku? Je potrebné vedieť, či môže byť na základe článku 15 nariadenia Brusel II (1) vec postúpená súdu, ktorý je vo vhodnejšej situácii, v prípade, že súdom s právomocou, požiadaným o postúpenie veci na súd, ktorý je vo vhodnejšej situácii, je odvolací súd, zatiaľ čo súdom, ktorý je vo vhodnejšej situácii na prejednanie veci, je súd prvého stupňa.

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, ako by sa mal súd s právomocou, postupujúci vec súdu, ktorý je vo vhodnejšej situácii, vysporiadať s rozhodnutím vydaným na prvom stupni?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000 (Ú. v. EÚ L 338, 2003, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 243).


title: Vec C-216/09 P: Odvolanie podané 15. júna 2009 : Komisia Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa (siedma komora) z  31. marca 2009 vo veci T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg a i./Komisia

text:
               29.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/22

         Odvolanie podané 15. júna 2009: Komisia Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa (siedma komora) z 31. marca 2009 vo veci T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg a i./Komisia
   (Vec C-216/09 P)
   2009/C 205/38
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: F. Castillo de la Torre a X. Lewis, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: ArcelorMittal Luxembourg SA, predtým Arcelor Luxembourg SA, ArcelorMittal Belval & Differdange, predtým Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International, predtým Arcelor International SA

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok z 31. marca 2009 vyhlásený vo veci T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg SA a i./Komisia v rozsahu, v akom zrušuje pokuty uložené rozhodnutím Komisie K(2006) 5342 v konečnom znení z 8. novembra 2006 (1) spoločnostiam ArcelorMittal Belval & Differdange SA (predtým ProfilARBED) a ArcelorMittal International SA (predtým TradeARBED),

               —

               zamietnuť žalobu ArcelorMittal Belval & Differdange SA a ArcelorMittal International SA,

               —

               zaviazať ďalších účastníkov konania na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka na podporu svojho odvolania predkladá len jeden odvolací dôvod založený na tom, že Súd prvého stupňa porušil pravidlá týkajúce sa premlčania stíhania.
   Podľa Komisie sa rozsudok Súdu prvého stupňa zakladá na doslovnom a nadmerne zužujúcom výklade rozhodnutia 715/78/ESUO (2) a najmä jeho článku 2 ods. 3 a článku 3, keďže zaviedol rozdiel medzi prerušením a zastavením premlčania. Na rozdiel od článku 2 ods.2, ktorý výslovne stanovuje účinok prerušenia premlčania erga omnes, totiž článok 3 neupravuje otázku účinkov zastavenia premlčania. Rozsudok Súdu prvého stupňa je poznačený nesprávnym právnym posúdením v rozsahu, v akom sa v ňom dospelo k záveru, že zastavenie premlčania vyplývajúce zo začatia konania pred súdom Spoločenstva na podnet účastníka konania má účinok len voči žalujúcemu podniku a že premlčacia doba sa voči ostatným účastníkom konania považuje za uplynutú.
   Komisia uvádza, že v rozpore s rozsudkom Súdu prvého stupňa sa účinok týkajúci sa zastavenia nemôže vyvodiť z legislatívneho vákua a článok 3 rozhodnutia 715/78/ESUO by sa mal vykladať vo svetle cieľa dotknutej právnej úpravy týkajúcej sa možnosti Komisie stíhať a sankcionovať porušenia práva hospodárskej súťaže.

      (1)  Rozhodnutie Komisie K(2006) 5342 v konečnom znení z 8. novembra 2006 o konaní podľa článku 65 [UO] týkajúcom sa dohôd a zosúladených postupov vzťahujúcich sa na európskych výrobcov trámov (vec COMP/F/38.907 — Oceľové trámy).

      (2)  Rozhodnutia Komisie č. 715/78/ESUO zo 6. apríla 1978 o premlčacej dobe pri stíhaní a výkone v oblasti uplatňovania Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva uhlia a ocele [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 94, s. 22).


title: Vec C-648/11: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 6. júna 2013 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené kráľovstvo] — The Queen, na žiadosť: MA, BT, DA/Secretary of State for the Home Department [Nariadenie (ES) č. 343/2003 — Určenie zodpovedného členského štátu — Maloletý bez sprievodu — Žiadosti o azyl podané postupne v dvoch členských štátoch — Neexistencia rodinného príslušníka maloletého na území členského štátu — Článok 6 druhý odsek nariadenia č. 343/2003 — Odovzdanie maloletého do členského štátu, v ktorom tento maloletý podal svoju prvú žiadosť — Zlučiteľnosť — Najlepší záujem maloletého — Článok 24 ods. 2 Charty]

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/18

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 6. júna 2013 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené kráľovstvo] — The Queen, na žiadosť: MA, BT, DA/Secretary of State for the Home Department
   (Vec C-648/11) (1)

   (Nariadenie (ES) č. 343/2003 - Určenie zodpovedného členského štátu - Maloletý bez sprievodu - Žiadosti o azyl podané postupne v dvoch členských štátoch - Neexistencia rodinného príslušníka maloletého na území členského štátu - Článok 6 druhý odsek nariadenia č. 343/2003 - Odovzdanie maloletého do členského štátu, v ktorom tento maloletý podal svoju prvú žiadosť - Zlučiteľnosť - Najlepší záujem maloletého - Článok 24 ods. 2 Charty)
   2013/C 225/29
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: The Queen, na žiadosť: MA, BT, DA

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Za účasti: The AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (UK)

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad článku 6 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 343/2003 z 18. februára 2003 ustanovujúceho kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov (Ú. v. ES L 50, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 109) — Postup určenia členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadostí o azyl podaných maloletými osobami bez sprievodu, ktoré sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín

      Výrok rozsudku

   Článok 6 druhý odsek nariadenia Rady (ES) č. 343/2003 z 18. februára 2003 ustanovujúci kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov sa má vykladať v tom zmysle, že za takých okolností, akými sú okolnosti konania vo veci samej, keď maloletá osoba bez sprievodu, ktorá nemá žiadneho rodinného príslušníka oprávnene sa zdržiavajúceho na území členského štátu, podala žiadosti o azyl vo viacerých členských štátoch, sa za „zodpovedný členský štát“ označuje členský štát, v ktorom sa tento maloletý nachádza po tom, ako v ňom podal žiadosť o azyl.

      (1)  Ú. v. EÚ C 65, 3.3.2012.


title: Vec C-277/04: Žaloba podaná dňa 29. júna 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/24

         Žaloba podaná dňa 29. júna 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko
   (Vec C-277/04)
   (2004/C 228/48)
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: splnomocnení zástupcovia Gerald Braun a Arnaud Bordes, členovia právnej služby Komisie, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala dňa 29. júna 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Spolkovej republike Nemecko.
   Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               vyslovil, že Spolková republika Nemecko si tým, že v predpísanej lehote neprijala zákony, predpisy a správne opatrenia potrebné na prebratie smernice 2001/46/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. júla 2001, ktorá mení a dopĺňa smernicu Rady 95/53/ES stanovujúcu princípy upravujúce organizovanie úradnej kontroly v oblasti výživy zvierat a smernicu 70/524/EHS, 96/25/ES a 1999/29/ES vzhľadom na výživu zvierat (1), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo zmluvy o ES a z tejto smernice;

               2.

               zaviazal Spolkovú republiku Nemecko na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prijatie opatrení na prebratie smernice uplynula 1. septembra 2002.

      (1)  Ú. v. ES L 234, s. 55


title: Vec C-20/13: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 9. septembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin – Nemecko) – Daniel Unland/Land Berlin (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálna politika — Smernica 2000/78/ES — Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní a povolaní — Článok 2, článok 3 ods. 1 písm. c) a článok 6 ods. 1 — Priama diskriminácia na základe veku — Základný plat sudcov — Prechodný režim — Preradenie a ďalší postup — Pokračovanie v rozdielnom zaobchádzaní — Odôvodnenia)

text:
               3.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 363/2

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 9. septembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin – Nemecko) – Daniel Unland/Land Berlin
   (Vec C-20/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Smernica 2000/78/ES - Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní a povolaní - Článok 2, článok 3 ods. 1 písm. c) a článok 6 ods. 1 - Priama diskriminácia na základe veku - Základný plat sudcov - Prechodný režim - Preradenie a ďalší postup - Pokračovanie v rozdielnom zaobchádzaní - Odôvodnenia))
   (2015/C 363/02)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Daniel Unland

      Žalovaný: Land Berlin

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 3 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, sa má vykladať v tom zmysle, že podmienky odmeňovania sudcov patria do pôsobnosti tejto smernice.

               2.

               Článok 2 a článok 6 ods. 1 smernice 2000/78 sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnemu právneho predpisu, o aký ide vo veci samej, na základe ktorého je základný plat sudcu stanovený pri jeho nástupe do funkcie len v závislosti od veku tohto sudcu.

               3.

               Článok 2 a článok 6 ods. 1 smernice 2000/78 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnemu právnemu predpisu, o aký ide vo veci samej, ktorý určuje v rámci nového systému odmeňovania spôsoby preradenia sudcov vo funkcii už pred nadobudnutím účinnosti tohto predpisu a stanovuje, že platový stupeň, do ktorého sú odteraz zaradení, sa určuje len na základe výšky základného platu poberaného podľa skoršieho systému odmeňovania, aj keď bol tento systém založený na diskriminácii na základe veku sudcu, pokiaľ rozdielne zaobchádzanie, ktoré tento právny predpis obsahuje, možno odôvodniť cieľom ochrany nadobudnutých práv.

               4.

               Článok 2 a článok 6 ods. 1 smernice 2000/78 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnemu právnemu predpisu, o aký ide vo veci samej, ktorý vymedzuje spôsoby platového postupu sudcov vo funkcii už pred nadobudnutím účinnosti tohto predpisu v rámci nového systému odmeňovania a stanovuje, že sudcovia, ktorí ku dňu prevodu do nového systému dosiahli určitý vek, majú od určitého platového stupňa rýchlejší rast platu ako sudcovia, ktorí sú k rozhodujúcemu dňu prevodu do nového systému mladší, pokiaľ rozdielne zaobchádzanie, ktoré tento právny predpis obsahuje, môže byť z hľadiska článku 6 ods. 1 tejto smernice odôvodnené.

               5.

               Za okolností, o aké ide vo veci samej, právo Únie nestanovuje povinnosť poskytnúť diskriminovaným sudcom so spätnou účinnosťou odmenu zodpovedajúcu rozdielu medzi platom, ktorý im bol skutočne vyplatený, a platom, ktorý zodpovedá najvyššiemu platovému stupňu ich platovej triedy.
               Vnútroštátnemu súdu prináleží, aby podľa práva Únie preskúmal, či sú splnené všetky podmienky stanovené v judikatúre Súdneho dvora pre vznik zodpovednosti Spolkovej republiky Nemecko.

               6.

               Právo Únie nebráni vnútroštátnej norme, o akú ide vo veci samej, ktorá ukladá vnútroštátnemu súdu povinnosť uplatniť nárok na peňažné plnenie, ktorý priamo nevyplýva zo zákona, v relatívne krátkej lehote, t. j. pred skončením aktuálneho rozpočtového obdobia, ak táto norma nie je v rozpore so zásadou ekvivalencie ani so zásadou efektivity. Je úlohou vnútroštátneho súdu preveriť, či sú tieto podmienky splnené vo veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 86, 23.3.2013.


title: Vec F-92/14: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 24. septembra 2015 – Weissenfels/Parlament (Verejná služba — Úradníci — Žaloba o náhradu škody — Mimozmluvná zodpovednosť Únie — Obsah emailu zaslaného administratívou úradníkovi v dôchodku — Ujma na cti žalobcu — Absencia — Odovzdanie osobných údajov žalobcu jeho advokátovi v rámci konania pred Všeobecným súdom zamestnancami zastupujúcimi inštitúciu — Nepravdivé faktické informácie)

text:
               3.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 363/49

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 24. septembra 2015 – Weissenfels/Parlament
   (Vec F-92/14) (1)

   ((Verejná služba - Úradníci - Žaloba o náhradu škody - Mimozmluvná zodpovednosť Únie - Obsah emailu zaslaného administratívou úradníkovi v dôchodku - Ujma na cti žalobcu - Absencia - Odovzdanie osobných údajov žalobcu jeho advokátovi v rámci konania pred Všeobecným súdom zamestnancami zastupujúcimi inštitúciu - Nepravdivé faktické informácie))
   (2015/C 363/58)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Roderich Weissenfels (Fribourg-en-Brisgau, Nemecko) (v zastúpení: G. Maximini, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: J. Steele a S. Seyr, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh, na jednej strane, na zrušenie rozhodnutia Európskeho parlamentu, ktorým bola zamietnutá žiadosť žalobcu na náhradu škody vzniknutej porušením práva na rešpektovanie jeho súkromného života a ustanovenia nariadenia č. 45/2001 pri prejednaní skorších vecí, a na strane druhej na náhradu škody za údajne utrpenú nemajetkovú ujmu

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Weissenfels znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Európsky parlament.

      (1)  Ú. v. EÚ C 448, 15.12.2014, s. 40.


title: Vec T-295/10: Žaloba podaná 7. júla 2010 — Camara/Rada

text:
               28.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 234/51

         Žaloba podaná 7. júla 2010 — Camara/Rada
   (Vec T-295/10)
   ()
   2010/C 234/91
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Kerfalla Person Camara (v zastúpení: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť nariadenie Rady (EÚ) č. 1284/2009 z 22. decembra 2009, ktorým sa zavádzajú určité osobitné reštriktívne opatrenia voči Guinejskej republike, v rozsahu, v akom sa týka žalobcu,

               —

               zaviazať Radu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobca požaduje zrušiť nariadenie Rady (EÚ) č. 1284/2009 z 22. decembra 2009, ktorým sa zavádzajú určité osobitné reštriktívne opatrenia voči Guinejskej republike (1), v rozsahu, v akom je žalobca uvedený na zozname fyzických a právnických osôb, subjektov alebo orgánov, ktorých finančné prostriedky a hospodárske zdroje sú zmrazené podľa článku 6 uvedeného nariadenia.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody:

               —

               zjavne nesprávne posúdenie pri uvedení žalobcu na zoznam fyzických a právnických osôb, subjektov alebo orgánov, ktorých finančné prostriedky a hospodárske zdroje sú zmrazené,

               —

               porušenie článku 215 ods. 3 ZFEÚ, pretože napadnuté nariadenie neobsahuje potrebné ustanovenia o právnych zárukách, najmä procesných,

               —

               porušenie Charty základných práv Európskej únie v rozsahu, v akom napadnuté nariadenie porušuje i) zásadu zákazu diskriminácie tým, že ponecháva meno žalobcu na zozname sankcionovaných osôb z dôvodu sociálnej príslušnosti; ii) práva na obranu tým, že nestanovuje postup, akým by sa žalobcovi oznámili skutočnosti použité v jeho neprospech; iii) právo na účinné súdne preskúmanie tým, že Rada neinformovala žalobcu o opravných prostriedkoch; a iv) právo žalobcu vlastniť majetok.

      (1)  Ú. v. EÚ L 346, s. 26.


title: Vec C-270/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 18. mája 2017 – Openbaar Ministerie/Tadas Tupikas

text:
               21.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 277/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 18. mája 2017 – Openbaar Ministerie/Tadas Tupikas
   (Vec C-270/17)
   (2017/C 277/34)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Openbaar Ministerie

      Odporca: Tadas Tupikas

      Prejudiciálna otázka

   Je odvolacie konanie,

               —

               v ktorom bola preskúmaná samotná vec a

               —

               dotknutá osoba bola (opätovne) odsúdená a/alebo bolo potvrdené odsúdenie vydané v prvostupňovom konaní,

               —

               vzhľadom na to, že európsky zatykač je určený na zabezpečenie výkonu tohto odsúdenia,

         „konaním, ktoré viedlo k vydaniu rozhodnutia“ v zmysle článku 4a ods. 1 rámcového rozhodnutia 2002/584/JAI (1)?

      (1)  Rámcové rozhodnutie Rady z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, 2002, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 34).


title: Vec T-494/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  5. februára 2013 — Bank Saderat Iran/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Povinnosť odôvodnenia — Právo na obhajobu — Právo na účinnú súdnu ochranu — Zjavne nesprávne posúdenie“ )

text:
               16.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 79/12

         Rozsudok Všeobecného súdu z 5. februára 2013 — Bank Saderat Iran/Rada
   (Vec T-494/10) (1)

   (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obhajobu - Právo na účinnú súdnu ochranu - Zjavne nesprávne posúdenie)
   2013/C 79/20
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bank Saderat Iran (Teherán, Irán) (v zastúpení: pôvodne S. Gadhia a S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, a R. Blakeley, barrister, neskôr S. Gadhia, S. Ashley, R. Blakeley a D. Wyatt, QC, a napokon S. Ashley, R. Blakeley, D. Wyatt, S. Jeffrey a A. Irvine, solicitors)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: S. Boelaert a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 668/2010 z 26. júla 2010, ktorým sa vykonáva článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 423/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 195, s. 25), rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413 (Ú. v. EÚ L 281, s. 81), nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 281, s. 1), rozhodnutie Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413 (Ú. v. EÚ L 319, s. 71), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 319, s. 11) a nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1) v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobkyne

      Výrok rozsudku

               1.

               V rozsahu, v akom sa týkajú Bank Saderat Iran, sa zrušujú:

                           —

                           bod 7 tabuľky B v prílohe II rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP,

                           —

                           bod 5 tabuľky B v prílohe vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 668/2010 z 26. júla 2010, ktorým sa vykonáva článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 423/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu,

                           —

                           bod 7 tabuľky B v hlave I prílohy rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413,

                           —

                           bod 7 tabuľky B v prílohe VIII nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 423/2007,

                           —

                           rozhodnutie Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413,

                           —

                           vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 961/2010,

                           —

                           bod 7 tabuľky B v hlave I prílohy IX nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 961/2010.

               2.

               Pokiaľ ide o Bank Saderat Iran, účinky rozhodnutia 2010/413, zmeneného a doplneného rozhodnutím 2010/644 a rozhodnutím 2011/783, sú zachované až do účinnosti zrušenia nariadenia č. 267/2012.

               3.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Bank Saderat Iran.

               5.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 328, 4.12.2010.


title: Vec C-242/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) 27. apríla 2016 – José Rui Garrett Pontes Pedroso/Netjets Management Limited

text:
               11.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) 27. apríla 2016 – José Rui Garrett Pontes Pedroso/Netjets Management Limited
   (Vec C-242/16)
   (2016/C 251/17)
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: José Rui Garrett Pontes Pedroso

      Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Netjets Management Limited

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni v skutkovom kontexte sporu – zamestnanec je pilotom civilného letectva a činnosť, ktorú vykonáva, sa podľa jeho pracovnej zmluvy vzťahuje na celý európsky vzdušný priestor – niečo určeniu „miesta, kde zamestnanec obvykle vykonáva svoju prácu“, a/alebo „miesta, kde naposledy prácu vykonával“, v zmysle článku 19 ods. 2 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 (1) z 22. decembra 2000?

               2.

               V prípade zápornej odpovede, teda ak nič nebráni takému určeniu:

                           i)

                           Má/môže sa „miesto, kde zamestnanec obvykle vykonáva svoju prácu“, v zmysle uvedeného ustanovenia práva Spoločenstva vykladať ako letisko, na ktorom je zaparkované lietadlo, ktoré má zamestnanec riadiť a na ktorom sa začína prvý let jeho pracovnej doby?
                           A/alebo sa má/môže vykladať ako miesto, ktoré zmluvné strany označili ako gateway airport (vstupné letisko), z ktorého bol zamestnanec prepravený na letisko, kde bolo zaparkované lietadlo, ktoré mal riadiť, a na ktoré sa potom vrátil?
                           A/alebo to má/môže byť miesto registrácie lietadiel, ktoré zamestnanec riadil?
                           A/alebo to má/môže byť miesto, z ktorého zamestnanec dostával pokyny, oznámenia a informácie o letoch, rôznych aspektoch jeho pracovného pomeru so žalovanou a o postupe, ktorý viedol k zániku jeho pracovného pomeru?

                           ii)

                           Má/môže sa „miesto, kde naposledy prácu vykonával“, v zmysle uvedeného ustanovenia práva Spoločenstva vykladať ako letisko, na ktorom bolo zaparkované posledné lietadlo, ktoré zamestnanec riadil pred zánikom jeho pracovného pomeru?
                           A/alebo sa má/môže vykladať ako miesto, ktoré zmluvné strany označili ako gateway airport (vstupné letisko), z ktorého bol zamestnanec naposledy prepravený pred zánikom jeho pracovného pomeru na letisko, na ktorom bolo zaparkované lietadlo, ktoré mal riadiť, a na ktoré sa potom vrátil?

               3.

               Možno v skutkovom kontexte sporu vykladať slovné spojenie „prevádzkareň, ktorá zamestnanca najala“, v zmysle článku 19 ods. 2 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 ako „prevádzkové ústredie“ podniku, ktorý je uvedený ako zamestnávateľ v pracovnej zmluve uzavretej so zamestnancom, kde dochádza k prijímaniu pilotov do zamestnania (na základe prijatia a spracovania príslušných žiadostí) a kde piloti absolvujú úvodné a doplnkové školenia, aj keď toto „prevádzkové ústredie“ vykonáva svoju činnosť a má sídlo [v] inom podniku, ktorý je právne nezávislý od prvého uvedeného podniku, hoci oba podniky patria do tej istej ekonomickej skupiny?

               4.

               Možno v skutkovom kontexte sporu vykladať slovné spojenia „ústredie riadenia“ alebo „hlavná prevádzkareň“ v zmysle článku 60 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 ako „prevádzkové ústredie“ podniku, ktorý je uvedený ako zamestnávateľ v pracovnej zmluve uzavretej so zamestnancom, kde sa monitorujú všetky aspekty jeho činnosti (od monitoringu údržby, letov a plánovania až po prevádzku, údržbu a obsluhu lietadiel a pozemné činnosti a catering) a z ktorého sa pilotom poskytujú všetky pokyny, kde piloti absolvujú úvodné a doplnkové školenia, kde sa riešia otázky týkajúce sa ľudských zdrojov a konajú disciplinárne zasadnutia a podávajú sťažnosti, aj keď toto „prevádzkové ústredie“ vykonáva svoju činnosť a má sídlo [v] inom podniku, ktorý je právne nezávislý od prvého uvedeného podniku, hoci oba podniky patria do tej istej ekonomickej skupiny?

               5.

               Má sa citovaný článok 19 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 s prihliadnutím na znenie odôvodnenia 13 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000, v ktorom sa uvádza, že v oblasti poistenia, spotrebiteľských zmlúv a pracovnoprávnych vzťahov by slabší účastník mal byť chránený normami právomoci, ktoré lepšie chránia jeho záujmy než všeobecné normy právomoci, vykladať priaznivejšie pre zamestnanca?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42).


title: Vec T-675/16: Žaloba podaná 22. septembra 2016 – Wirecard/EUIPO (mycard2go)

text:
               7.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 410/28

         Žaloba podaná 22. septembra 2016 – Wirecard/EUIPO (mycard2go)
   (Vec T-675/16)
   (2016/C 410/39)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Wirecard AG (Aschheim, Nemecko) (v zastúpení: A. Bayer, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: ochranná známka Európskej únie „mycard2go“ – prihláška č. 14 303 416.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 21. júla 2016 vo veci R 282/2016–4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie a vrátil vec žalovanému na účely uskutočnenia konania o zápise týkajúceho sa UM 014303416,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov konania vynaložených v rámci konania pred odvolacím senátom EUIPO.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009 a článku 7 ods. 2 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-46/09: Žaloba podaná 30. januára 2009 – Komisia Európskych spoločenstiev/Estónska republika

text:
               18.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 90/12

         Žaloba podaná 30. januára 2009 – Komisia Európskych spoločenstiev/Estónska republika
   (Vec C-46/09)
   2009/C 90/18
   Jazyk konania: estónčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Randvere a K. Simonsson)

      Žalovaná: Estónska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že nesprávnym prebratím ustanovení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/59/ES (1) z 27. novembra 2000 o prístavných zberných zariadeniach na lodný odpad a zvyšky nákladu, si Estónska republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 11 smernice 2000/59/ES,

               —

               zaviazať Estónsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Z článku 11 ods. 2 písm. a) smernice 2000/59 vyplýva, že Estónska republika má povinnosť stanoviť kritériá s cieľom výberu lodí, iných než sú rybárske a rekreačné lode, oprávnené prepravovať maximálne 12 cestujúcich, ktoré majú byť predmetom inšpekcie.
   Článok 11 ods. 2 písm. c) smernice 2000/59, stanovuje, že ak príslušný orgán nie je spokojný s výsledkami inšpekcie, zabezpečí, aby loď neopustila prístav, až kým nevyloží svoj lodný odpad a zvyšky nákladu do prístavného zberného zariadenia v súlade s článkami 7 a 10.
   Estónska republika oznámila svoj úmysel doplniť estónsku legislatívu s cieľom správneho prebratia týchto ustanovení smernice. Komisia nedisponuje informáciami týkajúcimi sa prijatia takýchto zmien.

      (1)  Ú. v. ES L 332, s. 81; Mim. vyd. 07/005, s. 358.


title: Vec C-281/15: Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 12. mája 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht München – Nemecko) – Soha Sahyouni/Raja Mamisch (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Nariadenie (EÚ) č. 1259/2010 — Pôsobnosť — Uznanie rozhodnutia o súkromnom rozvode vyhláseného cirkevnou inštanciou v treťom štáte — Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)

text:
               1.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/5

         Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 12. mája 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht München – Nemecko) – Soha Sahyouni/Raja Mamisch
   (Vec C-281/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (EÚ) č. 1259/2010 - Pôsobnosť - Uznanie rozhodnutia o súkromnom rozvode vyhláseného cirkevnou inštanciou v treťom štáte - Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora))
   (2016/C 279/08)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberlandesgericht München

      Účastníci konania

      Navrhovateľka: Soha Sahyouni

      Odporca: Raja Mamisch

      Výrok

   Súdny dvor Európskej únie zjavne nemá právomoc odpovedať na otázky, ktoré položil Oberlandesgericht München (Najvyšší krajinský súd v Mníchove, Nemecko) rozhodnutím z 2. júna 2015.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 7.9.2015.


title: Vec T-712/15: Žaloba podaná 3. decembra 2015 – Crédit Mutuel Arkéa/ECB

text:
               15.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 59/33

         Žaloba podaná 3. decembra 2015 – Crédit Mutuel Arkéa/ECB
   (Vec T-712/15)
   (2016/C 059/38)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Crédit Mutuel Arkéa (Le Relecq-Kerhuon, Francúzsko) (v zastúpení: H. Savoie, advokát)

      Žalovaná: Európska centrálna banka (ECB)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej centrálnej banky z 5. októbra 2015 (ECB/SSM/2015 – 9695000CG7B8NLR5984/28) stanovujúce prudenciálne požiadavky uplatniteľné na Groupe Crédit Mutuel.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že rozhodnutie Európskej centrálnej banky z 5. októbra 2015 (ďalej len „rozhodnutie“) je protiprávne z dôvodu, že porušuje ustanovenia európskeho práva obmedzovaním právomoci ECB v oblasti prudenciálneho dohľadu len na úverové inštitúcie. Tento žalobný dôvod pozostáva zo štyroch častí.

                           —

                           Prvá časť, podľa ktorej právo uplatniteľné na ECB v oblasti bankového dohľadu striktne obmedzuje jej právomoc len na úverové inštitúcie a iné finančné inštitúcie.

                           —

                           Druhá časť, podľa ktorej Confédération nationale du Crédit Mutuel (CNCM) nie je úverovou inštitúciou a dohľad ECB nad Crédit Mutuel by sa jej nemal týkať.

                           —

                           Tretia časť, podľa ktorej je nemožnosť ECB vykonávať nad CNCM prudenciálny dohľad, potvrdená skutočnosťou, že ako uznala ECB, nedisponuje žiadnou sankčnou právomocou.

                           —

                           Štvrtá časť, podľa ktorej pri nemožnosti uloženia akéhokoľvek opatrenia CNCM, bude rozhodnutie zbytočne a z právneho hľadiska nesprávne ukladať nápravné opatrenia skupine Crédit Mutuel, ktorá nemá právnu existenciu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že rozhodnutie musí byť zrušené aj z dôvodu, že sa v ňom protiprávne domnievalo, že celá Crédit Mutuel predstavuje skupinu v zmysle európskych ustanovení uplatniteľných na oblasť obozretného dohľadu. Tento žalobný dôvod pozostáva z troch častí:

                           —

                           Prvá časť, podľa ktorej je všeobecnou zásadou zakotvenou európskou právnou úpravou jednak prudenciálny dohľad úverových inštitúcií na individuálnom základe a jednak konsolidovaný dohľad na úrovni skupín vzájomných poisťovní, pokiaľ sa môžu považovať za jeden subjekt.

                           —

                           Druhá časť, podľa ktorej nie sú splnené právne podmienky stanovené európskou právnou úpravou, ktoré umožňujú konsolidovaný prudenciálny dohľad na úrovni bankových skupín.

                           —

                           Tretia časť, podľa ktorej v prejednávanom prípade nie je splnená žiadna z troch podmienok umožňujúcich konsolidovaný dohľad na úrovni celej Crédit Mutuel.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na skutočnosti, že rozhodnutie musí byť zrušené taktiež z dôvodu, že protiprávne zvyšuje požiadavku na vlastný kapitál Tier 1 pre skupinu Crédit Mutuel Arkéa z 8 % na 11 %. Tento žalobný dôvod pozostáva z dvoch častí:

                           —

                           Prvá časť, podľa ktorej je rozhodnutie zaťažené nesprávnym právnym posúdením.

                           —

                           Druhá časť, podľa ktorej je rozhodnutie zaťažené aj nesprávnymi posúdeniami.


title: Vec T-187/13: Žaloba podaná 2. apríla 2013 — Jannatian/Rada

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/29

         Žaloba podaná 2. apríla 2013 — Jannatian/Rada
   (Vec T-187/13)
   2013/C 171/56
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Mahmoud Jannatian (Teherán, Irán) (v zastúpení: E. Rosenfeld a S. Monnerville, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil nasledujúce akty v rozsahu, v ktorom sa ho týkajú: (i) spoločná pozícia Rady 2008/479/SZBP z 23. júna 2008, ktorou sa vykonáva spoločná pozícia 2007/140/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (1), (ii) rozhodnutie Rady 2008/475/ES z 23. júna 2008, ktorým sa vykonáva článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 423/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (2), (iii) spoločná pozícia Rady 2008/652/SZBP zo 7. augusta 2008, ktorou sa mení spoločná pozícia 2007/140/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (3), (iv) rozhodnutie Rady 2009/840/SZBP zo 17. novembra 2009, ktorým sa vykonáva spoločná pozícia 2007/140/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (4), (v) rozhodnutie Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (5), (vi) rozhodnutie Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (6), (vii) nariadenie Rady (ES) č. 1100/2009 zo 17. novembra 2009, ktorým sa vykonáva článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 423/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a zrušuje sa rozhodnutie 2008/475/ES (7), (viii) nariadenie Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení nariadenia (ES) č. 423/2007 (8) a (ix) nariadenie (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení nariadenia (EÚ) č. 961/2010 (9) a

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na neexistencii právomoci Rady

                           —

                           Žalobca tvrdí, že podľa článku 215 Zmluvy o fungovaní európskej únie sa reštriktívne opatrenia môžu prijať len na základe spoločného návrhu Komisie a vysokého predstaviteľa. Napadnuté rozhodnutia a nariadenia prijala samotná Rada. Preto sú postihnuté nedostatkom právomoci.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia

                           —

                           Žalobca tvrdí, že dôvod jeho zaradenia na zoznam v prílohe II je príliš nepresný na to, aby spĺňal požiadavky stanovené judikatúrou v súvislosti s povinnosťou odôvodnenia. Na splnenie povinnosti odôvodnenia mala Rada predložiť konkrétne a špecifické dôkazy o existencii skutočnej podpory iránskej vlády zo strany žalobcu alebo iránskych činností v oblasti šírenia jadrových zbraní. Napadnuté rozhodnutia a nariadenia sú preto sú postihnuté nedostatkom odôvodnenia.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení základných práv žalobcu

                           —

                           Žalobca tvrdí, že: po prvé, vzhľadom na to, že napadnuté rozhodnutia a nariadenia nie sú odôvodnené, porušujú právo žalobcu na obhajobu; po druhé, že nezákonnosť napadnutých rozhodnutí a nariadení má vplyv na toto konanie, pretože na jednej strane bráni žalobcovi v tom, aby sa obhajoval a na druhej strane bráni Súdnemu dvoru, aby preskúmal zákonnosť napadnutých rozhodnutí a nariadení. Z toho vyplýva, že sú porušené práva žalobcu na účinný prostriedok nápravy. Napokon, vzhľadom na to, že žalobca prišiel o právo na obhajobu a možnosť Súdneho dvora preskúmať zákonnosť napadnutých rozhodnutí a nariadení týkajúcich sa opatrení na zmrazenie finančných prostriedkov — ktoré sú už samé osebe „mimoriadne represívne“ — je narušená, žalobcove vlastnícke právo bolo bezdôvodne obmedzené.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na nedostatku dôkazov svedčiacich proti žalobcovi

                           —

                           Žalobca tvrdí, že Rada nepredložila dôkazy a informácie, z ktorých pri prijímaní napadnutých rozhodnutí a nariadení vychádzala.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na nesprávnych skutkových zisteniach

                           —

                           Žalobca tvrdí, že na rozdiel od toho, čo sa uvádza v napadnutých rozhodnutiach a nariadeniach, v čase jeho zaradenia na zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahovali reštriktívne opatrenia, už nebol zástupcom vedúceho Organizácie pre atómovú energiu. Rada sa preto dopustila nesprávneho skutkového zistenia, keď ho na zoznam zaradila len z toho dôvodu, že v čase jednotlivých napadnutých rozhodnutí a nariadení bol zástupcom vedúceho Organizácie pre atómovú energiu.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení

                           —

                           Žalobca tvrdí, že ustanovenie písmena b) článku 20 sa nemá uplatniť na osoby, ktoré majú vedúce postavenie v rámci subjektu, ktorý je uvedený na zozname v prílohe VIII. Okrem toho článok 20 písm. b) stanovuje, že na tento zoznam budú zaradené osoby, ktoré sa podieľajú na iránskych jadrových činnostiach, sú s nimi priamo spojené alebo ich podporujú
                              . Rada sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď žalobcu zaradila na zoznam v prílohe II bez uvedenia akýchkoľvek dôkazov o jeho aktívnej a skutočnej podpore iránskych jadrových činností v čase tohto zaradenia.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom skutkovom posúdení a porušení zásady proporcionality

                           —

                           Žalobca tvrdí, že v prejednávanej veci neexistuje žiadny všeobecný záujem, ktorý by odôvodňoval také prísne opatrenia voči jednotlivcom, ktorí mali čo i len krátky čas vedúce postavenie v Organizácii pre atómovú energiu. Okrem toho, aj keby tieto opatrenia bolo možné odôvodniť cieľom všeobecného záujmu, aj tak by ich bolo možné kritizovať z dôvodu, že nerešpektujú vzťah primeranosti medzi použitými prostriedkami a sledovaným cieľom.

      (1)  Ú. v. EÚ L 163, 24.6.2008, s. 43.

      (2)  Ú. v. EÚ L 163, 24.6.2008, s. 29.

      (3)  Ú. v. EÚ L 213, 8.8.2008, s. 58.

      (4)  Ú. v. EÚ L 303, 18.11.2009, s. 64.

      (5)  Ú. v. EÚ L 195, 27.7.2010, s. 39.

      (6)  Ú. v. EÚ L 281, 27.10.2010, s. 81.

      (7)  Ú. v. EÚ L 303, 18.11.2009, s. 31.

      (8)  Ú. v. EÚ L 281, 27.10.2010, s. 1.

      (9)  Ú. v. EÚ L 88, 24.3.2012, s. 1.


title: Vec T-191/09: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2010 — HIT Trading a Berkman Forwarding/Komisia [ „Colná únia — Dovoz integrovaných elektronických kompaktných žiariviek (CFL-i) pochádzajúcich z Pakistanu — Dodatočné vyberanie dovozného cla — Žiadosť o odpustenie dovozného cla — Článok 220 ods. 2 písm. b) a článok 239 nariadenia (EHS) č. 2913/92“ ]

text:
               5.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/13

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2010 — HIT Trading a Berkman Forwarding/Komisia
   (Vec T-191/09) (1)

   (Colná únia - Dovoz integrovaných elektronických kompaktných žiariviek (CFL-i) pochádzajúcich z Pakistanu - Dodatočné vyberanie dovozného cla - Žiadosť o odpustenie dovozného cla - Článok 220 ods. 2 písm. b) a článok 239 nariadenia (EHS) č. 2913/92)
   2011/C 38/21
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: HIT Trading BV (Lelystad, Holandsko) a Berkman Forwarding BV (Barendrecht, Holandsko) (v zastúpení: A. T. M. Jansen, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Bouyon a H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci Y. van Gerven, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2009) 747 v konečnom znení z 12. februára 2009 konštatujúceho, že dodatočné vyberanie niektorých dovozných ciel bolo dôvodné a že odpustenie týchto ciel bolo nedôvodné (spis REC 01/08)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               HIT Trading BV a Berkman Forwarding BV sú povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 180, 1.8.2009.


title: Vec C-184/14: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. júla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – A/B (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v občianskych a obchodných veciach — Právomoc vo veciach vyživovacej povinnosti — Nariadenie (ES) č. 4/2009 — Článok 3 písm. c) a d) — Návrh týkajúci sa vyživovacej povinnosti k maloletým deťom, ktorý bol súčasne podaný v rámci konania o rozluke v inom členskom štáte, ako je členský štát, kde majú deti obvyklý pobyt)

text:
               14.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 302/8

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. júla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – A/B
   (Vec C-184/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych a obchodných veciach - Právomoc vo veciach vyživovacej povinnosti - Nariadenie (ES) č. 4/2009 - Článok 3 písm. c) a d) - Návrh týkajúci sa vyživovacej povinnosti k maloletým deťom, ktorý bol súčasne podaný v rámci konania o rozluke v inom členskom štáte, ako je členský štát, kde majú deti obvyklý pobyt))
   (2015/C 302/10)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: A

      Žalovaný: B

      Výrok rozsudku

   Článok 3 písm. c) a d) nariadenia Rady (ES) č. 4/2009 z 18. decembra 2008 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a o spolupráci vo veciach vyživovacej povinnosti sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ bol na súd v členskom štáte podaný návrh na rozluku alebo rozvod manželstva rodičov maloletého dieťaťa a na súd iného členského štátu návrh týkajúci sa rodičovských práv a povinností k tomuto dieťaťu, návrh týkajúci sa vyživovacej povinnosti k tomuto istému dieťaťu je vedľajším návrhom výlučne v konaní o rodičovských právach a povinnostiach v zmysle článku 3 písm. d) tohto nariadenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 194, 24.6.2014.


title: Vec C-382/13: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 23. apríla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep – Holandsko) – C. E. Franzen, H. D. Giesen, F. van den Berg/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov — Nariadenie (EHS) č. 1408/71 — Článok 13 ods. 2 a článok 17 — Výpomoc v inom členskom štáte, než je štát bydliska — Uplatniteľná právna úprava — Odmietnutie priznať nárok na prídavky na deti a zníženie starobného dôchodku štátom bydliska)

text:
               22.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/4

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 23. apríla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep – Holandsko) – C. E. Franzen, H. D. Giesen, F. van den Berg/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   (Vec C-382/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov - Nariadenie (EHS) č. 1408/71 - Článok 13 ods. 2 a článok 17 - Výpomoc v inom členskom štáte, než je štát bydliska - Uplatniteľná právna úprava - Odmietnutie priznať nárok na prídavky na deti a zníženie starobného dôchodku štátom bydliska))
   (2015/C 205/05)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: C. E. Franzen, H. D. Giesen, F. van den Berg

      Žalovaná: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 13 ods. 2 písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 z 18. decembra 2006, sa má vykladať v tom zmysle, že na rezidenta členského štátu, ktorý patrí do pôsobnosti tohto nariadenia v znení zmien a doplnení a na základe zmluvy o výpomoci pracuje niekoľko dní mesačne na území iného členského štátu, sa vzťahujú právne predpisy štátu výkonu práce, a to tak v dňoch, keď vykonáva činnosť v rámci zamestnania, ako aj v dňoch, keď túto činnosť nevykonáva.

               2.

               Článok 13 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1408/71 v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97, zmeneného a doplneného nariadením č. 1992/2006, v spojení s odsekom 1 toho istého článku sa má vykladať v tom zmysle, že za takých okolností, o aké ide vo veci samej, nebráni tomu, aby migrujúci pracovník, na ktorého sa vzťahujú právne predpisy členského štátu výkonu práce, poberal podľa vnútroštátnej právnej úpravy členského štátu bydliska dávky zo systému starobného poistenia a prídavky na deti od štátu bydliska.

      (1)  Ú. v. EÚ C 274, 21.9.2013.


title: Vec C-126/06: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z  19. januára 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Dioikitiko Protodikeio Tripolis – Grécko) – Carrefour – Marinopoulos AE/Nomarchiaki aftodioikisi Tripolis (Voľný pohyb tovaru — Článok 28 ES — Množstevné obmedzenia — Opatrenia s rovnakým účinkom — Obchodovanie s mrazenými pekárenskými výrobkami)

text:
               14.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/10

         Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 19. januára 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Dioikitiko Protodikeio Tripolis – Grécko) – Carrefour – Marinopoulos AE/Nomarchiaki aftodioikisi Tripolis
   (Vec C-126/06) (1)

   (Voľný pohyb tovaru - Článok 28 ES - Množstevné obmedzenia - Opatrenia s rovnakým účinkom - Obchodovanie s mrazenými pekárenskými výrobkami)
   (2007/C 82/19)
   Jazyk konania: gréčtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Dioikitiko Protodikeio Tripolis
   Účastníci konania

      Žalobca: Carrefour – Marinopoulos AE

      Žalovaný: Nomarchiaki aftodioikisi Tripolis
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dioikitiko Protodikeio Tripolis – Výklad článku 28 ES – Obchodovanie s mrazenými pekárenskými výrobkami (výrobky „bake-off“) – Požiadavka súhlasu
   Výrok uznesenia
   Článok 28 ES musí byť vykladaný v tom zmysle, že sú s ním v rozpore vnútroštátne právne predpisy, ktoré uplatňujú na predaj výrobkov „bake-off “tie isté požiadavky ako na úplnú výrobu a obchodovanie chleba a tradičných pekárenských výrobkov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 108, 6.5.2006.


title: Vec T-74/06: Žaloba podaná  3. marca 2006  – Fox Racing/ÚHVT

text:
               6.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/24

         Žaloba podaná 3. marca 2006 – Fox Racing/ÚHVT
   (Vec T-74/06)
   (2006/C 108/44)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Fox Racing Inc. (Morgan Hill, USA) (v zastúpení: P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Lloyd IP Limited (Penrith, Spojené kráľovstvo)
   Návrhy žalobcu

               —

               čiastočne zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 8. decembra 2005 (vec R 1180/2004-1) v rozsahu, v akom zamietlo prihlášku v súvislosti s motocyklovými a bezpečnostnými prilbami a ochranným oblečením pre motocyklistov a cyklistov (trieda 9) a oblečením, konkrétne bundami, pršiplášťami, teplákovými bundami, svetrami, košeľami, spodkami, blúzkami, pančuchovými nohavicami, krátkymi nohavicami, klobúkmi, čiapkami, potítkami, čelenkami, rukavicami, opaskami, topánkami, čižmami, ponožkami a zásterami (trieda 25),

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca

      Prihlasovaná ochranná známka: slovná ochranná známka „SHIFT“ pre tovary v triedach 9, 16, 18 a 25 – prihláška č. 2 419 349

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Lloyd Lifestyle Limited

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: obrazová ochranná známka Spoločenstva a skoršia nezapísaná slovná ochranná známka „Swift“ a národná obrazová ochranná známka „Swift leathers“ pre tovary v triedach 9 a 25

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: prihláška sa zamieta

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: napadnuté rozhodnutie sa zrušuje v rozsahu, v akom zamietlo prihlášku „tlakomerov“ a tovarov v triedach 16 a 18; v ostatnej časti sa napadnuté rozhodnutie potvrdzuje.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94


title: Vec C-89/12: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  25. apríla 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie van België — Belgicko) — Rose Marie Bark/Galileo Joint Undertaking, v likvidácii [Spoločné podniky — Pracovné zmluvy uzatvárané so zamestnancami — Podmienky zamestnávania — Nariadenie (ES) č. 876/2002]

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/9

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 25. apríla 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie van België — Belgicko) — Rose Marie Bark/Galileo Joint Undertaking, v likvidácii
   (Vec C-89/12) (1)

   (Spoločné podniky - Pracovné zmluvy uzatvárané so zamestnancami - Podmienky zamestnávania - Nariadenie (ES) č. 876/2002)
   2013/C 171/15
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hof van Cassatie van België

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Rose Marie Bark

      Žalovaný: Galileo Joint Undertaking, v likvidácii

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hof van Cassatie van België — Výklad článku 11 ods. 2 stanov spoločného podniku Galileo, ktoré sú prílohou nariadenia Rady (ES) č. 876/2002 z 21. mája 2002, ktorým sa zakladá spoločný podnik Galileo (Ú. v. ES L 138, s. 1; Mim. vyd. 13/029, s. 477) — Pracovné zmluvy uzatvorené so zamestnancami na dobu určitú — Zmluvy, na ktoré sa uplatňujú „podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie“ — Obligatórne uplatňovanie ustanovení služobného poriadku úradníkov týkajúcich sa mzdových podmienok

      Výrok rozsudku

   Článok 11 ods. 2 stanov spoločného podniku Galileo, ktoré sú prílohou nariadenia Rady (ES) č. 876/2002 z 21. mája 2002, ktorým sa zakladá spoločný podnik Galileo, zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 1943/2006 z 12. decembra 2006, sa má vykladať v tom zmysle, že podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev a konkrétne mzdové podmienky, ktoré sú súčasťou týchto podmienok, sa neuplatnia na zamestnancov spoločného podniku Galileo, ktorí majú pracovnú zmluvu na dobu určitú.

      (1)  Ú. v. EÚ C 133, 5.5.2012.


title: Vec C-203/13: Žaloba podaná 17. apríla 2013 — Európska komisia/Bulharská republika

text:
               8.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/12

         Žaloba podaná 17. apríla 2013 — Európska komisia/Bulharská republika
   (Vec C-203/13)
   2013/C 164/23
   Jazyk konania: bulharčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: O. Beynet, M. Heller a P. Mihaylova, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Bulharská republika

      Návrhy žalobkyne

   Komisia navrhuje

               —

               určiť, že Bulharská republika si tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkom 3 ods. 7 a prílohou I ods. 1 písm. a) druhý pododsek, ako aj písm. b), c), d), f), h) a i) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 49 ods. 1 tejto smernice,

               —

               uložiť Bulharskej republike podľa článku 260 ods. 3 ZFEÚ z dôvodu nesplnenia povinnosti oznámiť Komisii opatrenia na prebratie smernice 2009/72/ES, aby zaplatila penále vo výške 8 448 eur denne odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci,

               —

               zaviazať Bulharskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice uplynula 3. marca 2011.

      (1)  Ú. v. EÚ L 211, s. 55.


title: Vec F-77/11: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  12. decembra 2012 — Van Neyghem/Rada (Verejná služba — Úradníci — Povýšenie — Povyšovanie za rok 2007 — Odmietnutie povýšenia — Zrušenie — Vykonávacie opatrenie — Nové porovnávacie hodnotenie zásluh)

text:
               9.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/31

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 12. decembra 2012 — Van Neyghem/Rada
   (Vec F-77/11) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Povýšenie - Povyšovanie za rok 2007 - Odmietnutie povýšenia - Zrušenie - Vykonávacie opatrenie - Nové porovnávacie hodnotenie zásluh)
   2013/C 38/59
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Kris Van Neyghem (Tienen, Belgicko) (v zastúpení: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Rada Európske únie (v zastúpení: M. Bauer a J. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia, ktoré bolo prijaté v nadväznosti na rozsudok F-53/08 a ktorým bola zamietnutá kandidatúra žalobcu na povýšenie do platovej triedy AST 7 na základe povyšovania za rok 2007, ako aj návrh na náhradu škody údajne spôsobenej žalobcovi

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť štvrtinu trov konania Krisa Van Neyghema.

               3.

               Kris Van Neyghem znáša tri štvrtiny svojich vlastných trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 340, 19.11.2011, s. 40.


title: Vec T-218/10: Žaloba podaná 12. mája 2010 — DHL International/ÚHVT — Service Point Solutions (SERVICEPOINT)

text:
               17.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 195/26

         Žaloba podaná 12. mája 2010 — DHL International/ÚHVT — Service Point Solutions (SERVICEPOINT)
   (Vec T-218/10)
   2010/C 195/41
   Jazyk žaloby: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: DHL International GmbH (Bonn, Nemecko) (v zastúpení: K.-U. Jonas, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Service Point Solutions, SA (Barcelona, Španielsko)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 25. februára 2010 vo veci R 62/2009-2,

               —

               zaviazať žalovaného a prípade aj ďalších účastníkov konania na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka, ktorá obsahuje slovný prvok „SERVICEPOINT“, pre tovary a služby zaradené do tried 16, 20, 35 a 39.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Service Point Solutions S.A..

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: obrazová ochranná známka, ktorá obsahuje slovné prvky „Service Point“, pre tovary a služby zaradené do tried 8, 9, 16, 20, 35, 38, 39 a 42, obrazová ochranná známka, ktorá obsahuje slovné prvky „service point“, pre tovary a služby zaradené do triedy 16 a obrazová ochranná známka, ktorá obsahuje slovné prvky „service point“, pre tovary a služby zaradené do tried 9 a 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1), keďže medzi kolidujúcimi ochrannými známkami neexistuje pravdepodobnosť zámeny, ako aj porušenie článku 76 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 207/2009, keďže odvolací senát neprávom nezohľadnil rôzne podklady.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec T-318/07: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  3. marca 2008 – National Association of Licensed Opencast Operators/Komisia

text:
               26.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 107/43

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 3. marca 2008 – National Association of Licensed Opencast Operators/Komisia
   (Vec T-318/07) (1)

   (2008/C 107/75)

      Jazyk konania: angličtina

   Predseda šiestej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 20.10.2007.