title: Vec T-635/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – Industrial Química del Nalón/Komisia („Mimozmluvná zodpovednosť – Životné prostredie – Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí – Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/44

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – Industrial Química del Nalón/Komisia
      (Vec T-635/18) (1)

      („Mimozmluvná zodpovednosť - Životné prostredie - Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí - Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)
      (2021/C 44/65)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Španielsko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno a P. Sellar, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Wilderspin, R. Lindenthal a K. Talabér-Ritz, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: L. Aguilera Ruiz, splnomocnený zástupca), Európska chemická agentúra (ECHA) (v zastúpení: M. Heikkilä a W. Broere, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela z dôvodu prijatia nariadenia Komisie (EÚ) č. 944/2013 z 2. októbra 2013, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2013, s. 5), ktorým sa smola z vysokoteplotného uhoľného dechtu klasifikovala medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Industrial Química del Nalón, SA, znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

                  3.

                  Španielske kráľovstvo a Európska chemická agentúra (ECHA) znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 16, 14.1.2019.


title: Vec T-636/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – Tokai erftcarbon/Komisia („Mimozmluvná zodpovednosť – Životné prostredie – Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí – Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/45

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – Tokai erftcarbon/Komisia
      (Vec T-636/18) (1)

      („Mimozmluvná zodpovednosť - Životné prostredie - Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí - Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)
      (2021/C 44/66)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Tokai erftcarbon GmbH (Grevenbroich, Nemecko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno a P. Sellar, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Wilderspin, R. Lindenthal a K. Talabér-Ritz, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: L. Aguilera Ruiz, splnomocnený zástupca), Európska chemická agentúra (ECHA) (v zastúpení: M. Heikkilä a W. Broere, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela z dôvodu prijatia nariadenia Komisie (EÚ) č. 944/2013 z 2. októbra 2013, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2013, s. 5), ktorým sa smola z vysokoteplotného uhoľného dechtu klasifikovala medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Tokai erftcarbon GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

                  3.

                  Španielske kráľovstvo a Európska chemická agentúra (ECHA) znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 16, 14.1.2019.


title: Vec T-637/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – Bawtry Carbon International/Komisia („Mimozmluvná zodpovednosť – Životné prostredie – Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí – Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/45

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – Bawtry Carbon International/Komisia
      (Vec T-637/18) (1)

      („Mimozmluvná zodpovednosť - Životné prostredie - Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí - Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)
      (2021/C 44/67)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno a P. Sellar, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Wilderspin, R. Lindenthal a K. Talabér-Ritz, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: L. Aguilera Ruiz, splnomocnený zástupca), Európska chemická agentúra (ECHA) (v zastúpení: M. Heikkilä, W. Broere a T. Zbihlej, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela z dôvodu prijatia nariadenia Komisie (EÚ) č. 944/2013 z 2. októbra 2013, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2013, s. 5), ktorým sa smola z vysokoteplotného uhoľného dechtu klasifikovala medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Bawtry Carbon International Ltd znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

                  3.

                  Španielske kráľovstvo a Európska chemická agentúra (ECHA) znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 16, 14.1.2019.


title: Vec T-638/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – Deza/Komisia („Mimozmluvná zodpovednosť – Životné prostredie – Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí – Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/46

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – Deza/Komisia
      (Vec T-638/18) (1)

      („Mimozmluvná zodpovednosť - Životné prostredie - Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí - Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)
      (2021/C 44/68)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika) (v zastúpení: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno a P. Sellar, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Wilderspin, R. Lindenthal a K. Talabér-Ritz, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: L. Aguilera Ruiz, splnomocnený zástupca), Európska chemická agentúra (ECHA) (v zastúpení: M. Heikkilä a W. Broere, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela z dôvodu prijatia nariadenia Komisie (EÚ) č. 944/2013 z 2. októbra 2013, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2013, s. 5), ktorým sa smola z vysokoteplotného uhoľného dechtu klasifikovala medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Deza, a.s., znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

                  3.

                  Španielske kráľovstvo a Európska chemická agentúra (ECHA) znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 16, 14.1.2019.


title: Vec T-639/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – SGL Carbon/Komisia („Mimozmluvná zodpovednosť – Životné prostredie – Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí – Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/47

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – SGL Carbon/Komisia
      (Vec T-639/18) (1)

      („Mimozmluvná zodpovednosť - Životné prostredie - Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí - Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)
      (2021/C 44/69)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: SGL Carbon SE (Wiesbaden, Nemecko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno a P. Sellar, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Wilderspin, R. Lindenthal a K. Talabér-Ritz, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: L. Aguilera Ruiz, splnomocnený zástupca), Európska chemická agentúra (ECHA) (v zastúpení: M. Heikkilä, W. Broere a T. Zbihlej, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela z dôvodu prijatia nariadenia Komisie (EÚ) č. 944/2013 z 2. októbra 2013, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2013, s. 5), ktorým sa smola z vysokoteplotného uhoľného dechtu klasifikovala medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  SGL Carbon SE znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

                  3.

                  Španielske kráľovstvo a Európska chemická agentúra (ECHA) znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 16, 14.1.2019.


title: Vec T-645/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – Bilbaína de Alquitranes/Komisia („Mimozmluvná zodpovednosť – Životné prostredie – Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí – Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/48

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2020 – Bilbaína de Alquitranes/Komisia
      (Vec T-645/18) (1)

      („Mimozmluvná zodpovednosť - Životné prostredie - Klasifikácia, označovanie a balenie látok a zmesí - Klasifikácia smoly z vysokoteplotného uhoľného dechtu medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410) - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom“)
      (2021/C 44/70)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Španielsko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, M. Grunchard, S. Saez Moreno a P. Sellar, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Wilderspin, R. Lindenthal a K. Talabér-Ritz, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: L. Aguilera Ruiz, splnomocnený zástupca), Európska chemická agentúra (ECHA) (v zastúpení: M. Heikkilä, W. Broere a T. Zbihlej, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela z dôvodu prijatia nariadenia Komisie (EÚ) č. 944/2013 z 2. októbra 2013, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2013, s. 5), ktorým sa smola z vysokoteplotného uhoľného dechtu klasifikovala medzi látky s akútnou vodnou toxicitou kategórie 1 (H400) a chronickou vodnou toxicitou kategórie 1 (H410)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Bilbaína de Alquitranes, SA, znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

                  3.

                  Španielske kráľovstvo a Európska chemická agentúra (ECHA) znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 16, 14.1.2019.


title: Vec T-571/20: Žaloba podaná 11. septembra 2020 – Luna Italia/EUIPO – Luna (LUNA SPLENDIDA)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/48

      Žaloba podaná 11. septembra 2020 – Luna Italia/EUIPO – Luna (LUNA SPLENDIDA)
      (Vec T-571/20)
      (2021/C 44/71)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Luna Italia Srl (Cantu, Taliansko) (v zastúpení: N. Papakostas, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Luna AE (Agios Stefanos, Grécko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie LUNA SPLENDIDA v zlatej farbe – ochranná známka Európskej únie č. 16 308 108

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásenie neplatnosti

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 26. júna 2020 vo veci R 1895/2019-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že táto žaloba je prípustná,

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-678/20: Žaloba podaná 12. novembra 2020 – Solar Electric a i./Komisia

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/49

      Žaloba podaná 12. novembra 2020 – Solar Electric a i./Komisia
      (Vec T-678/20)
      (2021/C 44/72)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Solar Electric Holding (Le Lamentin, Francúzsko), Solar Electric Guyane (Le Lamentin), Solar Electric Martinique (Le Lamentin), Société de production d’énergies renouvelables (Le Lamentin) (v zastúpení: S. Manna, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie SA.40349 (2020/MI3) B2/AD/MKL/D*2020/101866 z 3. septembra 2020, ktorým bola zamietnutá ich sťažnosť z 20. júna 2020 týkajúca sa štátnej pomoci vyplácanej Francúzskom pre výrobcov fotovoltaiky podľa sadzobných dekrétov z 10. júla 2006, 12. januára a 31. augusta 2010 z dôvodu, že

                              —

                              žalobkyne sú oprávnené podľa článku 24 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2015/1589 podať sťažnosť Komisii, v ktorej môžu poukázať na protiprávnu pomoc,

                              —

                              Komisia je povinná bezodkladne začať fázu predbežného preskúmania každej sťažnosti týkajúcej sa protiprávnej pomoci podľa článku 12 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2015/1589,

                              —

                              Komisia je povinná uplatňovať ustanovenia ZFEÚ o štátnej pomoci a nemôže konanie opomenúť.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na chybe v napadnutom rozhodnutí v rozsahu, v akom uvádza, že sťažnosť podaná žalobkyňami nespadá do pôsobnosti článku 24 ods. 2 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9). Žalobcovia tvrdia opak.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa údajne dopustila Komisia pri výklade rozsahu pôsobnosti článku 12 ods. 1 nariadenia 2015/1589. Žalobcovia sa domnievajú, že ich postavenie dotknutej osoby je dostatočné na to, aby vyvolalo povinnosť Komisie okamžite začať fázu predbežného preskúmania každej sťažnosti týkajúcej sa protiprávnej pomoci v súlade s týmto ustanovením.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na nesplnení povinnosti Komisiou podľa článkov 107, 108 a 109 ZFEÚ a vyššie citovaného nariadenia 2015/1589. Žalobkyne sa domnievajú, že táto inštitúcia je povinná uplatňovať ustanovenia ZFEÚ o štátnej pomoci a nemôže neposúdiť sťažnosť založenú na protiprávnej pomoci.


title: Vec T-714/20: Žaloba podaná 3. decembra 2020 – OL/Rada

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/50

      Žaloba podaná 3. decembra 2020 – OL/Rada
      (Vec T-714/20)
      (2021/C 44/73)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobca: OL (v zastúpení: J. Viñals Camallonga, J. Iriarte Ángel a E. Delage González, abogados)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Rady 2014/145/SZBP zo 17. marca 2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny, v jeho aktuálnom znení, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobcu,

                  —

                  zrušil nariadenie Rady (EÚ) č. 269/2014 zo 17. marca 2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny, v jeho aktuálnom znení, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobcu.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení skutkových okolností, z ktorých vychádzajú sporné reštriktívne opatrenia v čase, keď bola ich platnosť predĺžená, pretože čo sa týka žalobcu, bola táto platnosť predĺžená bez akéhokoľvek faktického základu a skutočných dôkazov.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia, pretože napadnutá právna úprava nie je, pokiaľ ide o žalobcu, náležite odôvodnená, čo bráni náležitej príprave obhajoby.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení základného ľudského práva týkajúceho sa slobody prejavu, pretože na údajné vyhlásenia, výzvy a prejavy, ktoré sa pripisujú žalobcovi, sa vzťahuje uvedené ľudské právo.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení práva na účinný prostriedok nápravy, pokiaľ ide o odôvodnenie aktov, na absencii skutočného faktického základu odôvodnenia uvádzaného Radou a na porušení práva na slobodu prejavu a obhajobu, ako aj vlastníckeho práva, keďže v čase predĺženia platnosti právnej úpravy nebola dodržaná potreba predložiť skutočné dôkazy a bola porušená povinnosť odôvodnenia, čo má vplyv aj na ďalšie práva.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení vlastníckeho práva z hľadiska zásady proporcionality, keďže došlo k neprimeranému obmedzeniu tohto vlastníckeho práva.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania, pretože žalobcovi bola bezdôvodne spôsobená ujma, pokiaľ ide o jeho porovnateľné postavenie.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci, pretože existujú objektívne, presné a zhodujúce sa indície, na základe ktorých možno tvrdiť, že pri ukladaní a predĺžení platnosti sankčných opatrení boli uvádzané iné ciele než tie, ktoré uvádzala Rada.


title: Vec T-720/20: Žaloba podaná 9. decembra 2020 – Perry Street Software/EUIPO – Toolstream (SCRUFFS)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/51

      Žaloba podaná 9. decembra 2020 – Perry Street Software/EUIPO – Toolstream (SCRUFFS)
      (Vec T-720/20)
      (2021/C 44/74)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Perry Street Software, Inc. (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Hawkins, solicitor a T. Dolde, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Toolstream Ltd (Yeovil, Spojené kráľovstvo)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: zápis slovnej ochrannej známky SCRUFFS označujúci Európsku úniu – medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 171 590

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásenie neplatnosti

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 29. septembra 2020 vo veci R 550/2020-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  nevykonanie úplného preskúmania a skreslenia skutočností a dôkazov podľa článku 72 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 59 ods. 1 písm. a) v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 59 ods. 1 písm. a) v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-723/20: Žaloba podaná 11. decembra 2020 – Prigožin/Rada

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/52

      Žaloba podaná 11. decembra 2020 – Prigožin/Rada
      (Vec T-723/20)
      (2021/C 44/75)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Evgeni Viktorovič Prigožin (Petrohrad, Rusko) (v zastúpení: M. Lewis, solicitor)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2020/1481 zo 14. októbra 2020, ktorým sa vykonáva článok 21 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2016/44 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (1) a Vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2020/1483 zo 14. októbra 2020, ktorým sa vykonáva rozhodnutie (SZBP) 2015/1333 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (2),

                  —

                  uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza 7 žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, že v prípade žalobcu bolo splnené ktorékoľvek z kritérií na zaradenie mena žalobcu do zoznamu osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia s ohľadom na situáciu v Líbyi. Žalobca uvádza, že Rada neidentifikovala subjekt označený ako skupina Wagner, tvrdí, že nemá žiadne vedomosti o subjekte s názvom skupina Wagner, že s takýmto subjektom nemal žiadne väzby, že s ním nebol v kontakte a nepodporoval ho.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Rada porušila svoju povinnosť odôvodniť rozhodnutie. Žalobca tvrdí, že odôvodnenie nie je primerané reštriktívnym opatreniam, neuvádza skutkové a právne okolnosti a neodkazuje faktickým a konkrétnym spôsobom na presné informácie uvedené v relevantnom spise, z ktorých vyplýva, že toto rozhodnutie sa týka žalobcu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Rada neposkytla primerané a opodstatnené dôvody a dopustila sa zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla o prijatí rozhodnutia.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že v dôsledku zjavne nesprávnych posúdení Rada pri prijímaní rozhodnutia zneužila svoje právomoci. Žalobca tvrdí, že rozhodnutie o uložení reštriktívnych opatrení voči nemu bolo prijaté s výlučným alebo prinajmenšom rozhodujúcim účelom dosiahnuť politické ciele a nie z dôvodov, ktoré boli uvedené.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Rada porušila práva žalobcu na obranu a na účinnú súdnu ochranu. Vzhľadom na to, že žalobca tvrdí, že účelom rozhodnutia bolo, v rozpore s uvedenými dôvodmi, dosiahnutie politických cieľov, uvádza, že má nárok na všetky dokumenty týkajúce sa prijatia Rozhodnutia, ale že mu tieto dokumenty neboli poskytnuté.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že Rada bezdôvodne a neprimerane porušila ľudské práva žalobcu, vrátane práv na ochranu majetku, obchodu a pohybu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Rada porušila zásadu predvídateľnosti aktov Únie. Žalobca uvádza, že vágnosť údajného konania žalobcu, ako je vymedzené v odôvodnení, znemožňuje osobe zistiť, ktorých činov by sa mala zdržať, aby sa vyhla uloženiu reštriktívnych opatrení.

         (1)  Ú. v. EÚ L 341, 2020, s. 7.

         (2)  Ú. v. EÚ L 341, 2020, s. 16.


title: Vec T-724/20: Žaloba podaná 14. decembra 2020 – Senseon Tech/EUIPO – Accuride International (SENSEON)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/53

      Žaloba podaná 14. decembra 2020 – Senseon Tech/EUIPO – Accuride International (SENSEON)
      (Vec T-724/20)
      (2021/C 44/76)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Senseon Tech Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: P. Andreottola a M. Li Trenta, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Accuride International Inc. (Santa Fe Springs, Kalifornia, Spojené štáty)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie SENSEON – prihláška č. 17 758 831

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 30. septembra 2020 vo veci R 2736/2019-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  vyhovel odvolaniu podanému žalobkyňou proti napadnutému rozhodnutiu v celom rozsahu,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  nesprávne určenie relevantnej skupiny verejnosti,

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 v súvislosti s určením podobnosti tovarov a služieb,

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 v súvislosti s celkovým posúdením.


title: Vec T-725/20: Žaloba podaná 14. decembra 2020 – Guangdong Haomei New Materials a Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Komisia

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/54

      Žaloba podaná 14. decembra 2020 – Guangdong Haomei New Materials a Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Komisia
      (Vec T-725/20)
      (2021/C 44/77)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd (Qingyuan, Čína), Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd (Yuan Tan Town, Čína) (v zastúpení: M. Maresca, C. Malinconico, D. Guardamagna, M. Guardamagna, D. Maresca, A. Cerruti, A. Malinconico, G. La Malfa Ribolla, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2020/1428 z 12. októbra 2020, ktorým sa ukladá predbežné antidumpingové clo na dovoz hliníkových výliskov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, zverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie 13. októbra 2020 a subsidiárne základné nariadenie (2016/1036) a uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú osem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení ZFEÚ a právnych pravidiel týkajúcich sa uplatňovania Zmluvy, porušení článkov základného nariadenia týkajúcich sa povinnosti konkrétneho skúmania podmienok dumpingu, porušení zásad spravodlivého správneho konania a kontradiktórnosti a práva na dobrú správu vecí verejných zakotvených v článku 41 Charty základných práv Európskej únie, zásady použitia najlepšie dostupných informácií, porušení podstatných procesných náležitostí, zneužití právomoci z dôvodu všeobecnosti výhrad a skutočného neoverenia informácií poskytnutých v duchu spolupráce.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyne tvrdia, že napadnuté nariadenie je protiprávne v tom, že Komisia konkrétne nezistila podmienky na predmetných trhoch a že žalobkyniam nebolo fakticky umožnené vykonať právo na obhajobu. Možno teda zhrnúť, že spoločnosti HaoMei a King Metal boli považované za zodpovedné za dumping a preto im bolo uložené antidumpingové vyrovnávacie clo, a to tohto nie z dôvodu ich konania pri vývoze z Číny, ale z dôvodu celkového priaznivého hodnotenia čínskej ekonomiky, a to úplne nejasným spôsobom. Keďže bola Komisia o tom presvedčená, nevykonala žiadne konkrétne skúmanie dokumentov predložených žalujúcimi podnikmi.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení ZFEÚ a právnych pravidiel týkajúcich sa uplatňovania Zmluvy, na neexistencii dumpingu vzhľadom na kritériá základného nariadenia, na porušení článkov základného nariadenia o určení dumpingového rozpätia (článok 2 a konkrétne ods. 6a), na nesprávnom určení „bežnej“ ceny výrobku, ktorého sa skúmanie týkalo, na uplatnení predbežného cla, a to nie z dôvodu osobnej zodpovednosti vývozcov (ktorá ani nebola konštatovaná), ale z dôvodu averzie k celkovej štruktúre čínskej ekonomiky, zneužitia právomoci, nedostatku preskúmania a odôvodnenia.

                              —

                              Žalobkyne v tejto súvislosti tvrdia protiprávnosť vyplývajúcu zo skutočnosti, že Komisia vykonala neúplné preskúmanie, a v každom prípade s chybným výsledkom, ktorý je zaťažený protiprávnosťou v nariadení o colnej evidencii výrobkov, ktoré je už predmetom žalôb na Všeobecnom súde, keďže do skúmania nezahrnula kódy výrobkov (7610 90 90), ktoré, ako sama uznáva, by nemali byť zahrnuté, keďže ide o iné výrobky, ako sú výrobky, ktorých sa týka skúmanie. Toto nesprávne posúdenie (ktoré umožnilo zahrnúť iné výrobky) má za následok zánik tak podmienok dumpingu (keďže tak veľmi nízka cena nevyhnutne a umelo znižuje priemernú cenu), ako aj škody vzniknuté priemyslu Únie, keďže ide o značné množstvo vo vzťahu k celkovému objemu dotknutých výrobkov, takže dopad zostávajúcej časti výrobku dovezeného do Európskej únie je zanedbateľný.

                              —

                              Po druhé absencia konkrétneho zistenia situácie žalobkýň je nezlučiteľná so Zmluvou (a uvedenými pravidlami), keďže zavádza režim objektívnej zodpovednosti alebo zodpovednosti za konanie tretích osôb, ktorý je v rozpore so základnými zásadami právnej istoty a legitímnej dôvery (rozsudok z 3. decembra 1998, Belgocodex, C-381/97, EU:C:1998:589, rozsudok z 26. apríla 2005, „Goed Wonen“, C-376/02, EU:C:2005:251) z dôvodu trhových cien a štruktúry nákladov, ktoré sú zjavne trhové, ktorú žalobkyne niekoľkokrát predložili Komisii, ktorá ju ponechala celkom bez povšimnutia (rovnako ako ponechala bez povšimnutia postoj čínskej vlády k otázke trhovej ekonomiky). To malo za následok zjavnú protiprávnosť tak vecnej (čo sa týka pojmov bežnej hodnoty, významného narušenia, prístupu k úverom, daňového režimu, konkurzného konania, reprezentatívnej krajiny a jej výberu), ako aj procesnej povahy, ako je podrobne opísaná v tomto žalobnom dôvode a ktoré mali zjavný a diskriminačný účinok.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na neexistencii škody, porušení základného nariadenia [články 1 a 2, článok 7 ods. 1 písm. c)], nedostatku preskúmania, zjavne nesprávnom posúdení a skreslení skutkových okolností v porovnaní s podielmi na trhu, neexistencii príčinnej súvislosti a na nezohľadnení neexistencie zmien v celkom toku dovozu.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyne tvrdia, že napadnuté nariadenie je protiprávne, pretože tým, že skresľuje účel antidumpingu, nachádza v čínskej konkurenčnej spoločnosti HaoMei a King Metal škodu pre priemysel Únie v kontexte významného rastu spotreby a ziskovosti hliníkového priemyslu. Naopak nebolo zistené žiadne cenové podhodnotenie alebo predaj pod cenu, ktoré judikatúra vyžaduje ako nevyhnutné k vzniku škody. V prípade žalobkýň je neexistencia cenového podnodnotenia a predaja pod cenu preukázaná (v rôznych dokumentoch predložených v rámci tohto žalobného dôvodu) cenami výrobkov zo závodov spoločností HaoMei a King Metal, ktoré sú porovnateľné s európskymi cenami (dokument 3, správa bauxit).

                              —

                              Okrem toho Únia nemá žiadny záujem na uložení cla, ale len sťažovatelia, ktorý Komisia len „prijala“ ako svoje odôvodnenie a rozšírila ho bez vykonania analýzy na celú Úniu. V tomto kontexte Komisia opäť vôbec nezohľadnila informácie predložené žalobkyňami počas konania, ktoré neboli skúmané kontradiktórnym spôsobom (ani ústnou ani písomnou formou) počas konania, a ani v naradení.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na neexistencii príčinnej súvislosti medzi dumpingom a škodou, na porušení článkov 1 a 2 a článku 7 ods. 1 písm. c) základného nariadenia, neposúdení dopadu Covid-19 na obchodné toky, účel antidumpingového konania a prijatia predbežného cla, na nedostatočnom a nesprávnom posúdení účinkov iných faktorov a na neposúdení pripomienok žalobkýň.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyne tvrdia, že napriek závažnosti a relevantnosti pandémie pre medzinárodný obchod, ktorá už spôsobila bezprecedentné ekonomické udalosti (napríklad predaj ropy za záporné ceny), nepovažovala Komisia za vhodné vypracovať – nielen štúdiu, ale – aspoň dokumentovanú analýzu účinkov Covid-19 na medzinárodný obchod a zahrnúť ju do svojho skúmania.

                              —

                              Navyše Komisia nevykonala žiadne posúdenie iných faktorov, ktoré zjavne ovplyvňujú analýzu: jednak rast, aj keď mierny, dovozu k iných krajín, ako je Rusko; jednak nárast európskeho vývozu hliníka do sveta (bod 284 a nasl.) Tieto okolnosti majú jednoznačne za následok prerušenie príčinnej súvislosti medzi dumpingom a škodou.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na protiprávnosti vyplývajúcej z nariadenia o colnej evidencii.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že Komisia jasne neurčila predmet dovozu, ktorého sa týka skúmanie, a aby to odôvodnila, odkázala na stále prebiehajúcu výmenu informácií s GR TAXUD a prebiehajúce skúmanie niektorých informácií TARIC na účely stanovenia, či sú tieto skutočnosti relevantné pre analýzu.

                              —

                              Potreba opatrenia však musí byť preukázaná na základe nesporných technických poznatkov. Nevykonanie takejto analýzy, alebo jej neprimeranosť, vedie tiež k priamemu porušeniu voľného pohybu tovaru, keďže colná evidencia následne ovplyvňuje obchodovateľnosť dovážaných výrobkov, a to aj po ich vstupe na územie Únie.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení pri stanovení úrovne opatrení, na porušení článku 14 ods. 5 základného nariadenia z iného hľadiska, na nesprávnom a svojvoľnom určení výšky cla, na nedostatku skúmania, na zjavne nesprávnom posúdení a zneužití právomoci.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že stanovenie úrovne opatrení (bod 330 a nasl.) obsahuje nesprávne posúdenie. Sadzba vo výške 30,4 % pre spoločnosti HaoMei a King Metal je svojvoľne odvodená z antidumpingovej sťažnosti spoločnosti EA v dôvernom znení. Komisia, ktorá preto vyhlasuje, že z informácií obsiahnutých v oznámení o začatí konania a v sťažnosti vyvodila dostatočné dôkazy, svojvoľne stanoví jediné dumpingové rozpätie pre všetky výlisky. Zneužitie právomoci vo vzťahu k účelu ochrany pred škodou, ktorá by mohla vzniknúť priemyslu Únie, je zjavné.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení Všeobecnej dohody o clách a obchode (GATT) a subsidiárne na protiprávnosti základného nariadenia, pokiaľ nie je vykladané v súlade s medzinárodnými dohodami.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyne tvrdia, že nariadenie 2020/1428 prijaté Komisiou na právnom základe článku 207 ZFEÚ sa odlišuje od pojmov stanovených v medzinárodnom práve v tejto oblasti. Keby to tak nebolo, inými slovami keby neexistovala protiprávnosť týkajúca sa priamo nariadenia 2020/1428, bolo by protiprávne základné nariadenie.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na porušení Európskeho dohovoru o ľudských právach, pokiaľ ide o konanie o uložení sankcie rovnocenné trestnej sankcii, z dôvodu účinkov na vyvážajúce podniky.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyne tvrdia, že pre žalujúce spoločnosti predstavuje uloženie predmetného cla prekážku výkonu ich činnosti, čo vedie k nenapraviteľnej škode porovnateľnej s trestnou sankciou, ako o tom niekoľkokrát rozhodol Európsky súd pre ľudské práva.


title: Vec T-729/20: Žaloba podaná 15. decembra 2020 – Aurubis/Komisia

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/56

      Žaloba podaná 15. decembra 2020 – Aurubis/Komisia
      (Vec T-729/20)
      (2021/C 44/78)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Aurubis AG (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: S. Altenschmidt a J. Hoss, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 8. decembra 2020, Ares (2020)7439507 – 08/12/2020, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Svojou žalobou sa žalobkyňa domáha zrušenia rozhodnutia z 8. decembra 2020, ktorým Komisia v kontexte konania o nariadení predbežného opatrenia na Verwaltungsgericht Berlin (Správny súd Berlín, Nemecko) a súvisiaceho návrhu Umweltbundesamt (Spolkový úrad pre životné prostredie, Nemecko) odmietla poskytnúť súčinnosť na prevod emisných kvót, pokiaľ ide o predbežné zabezpečenie nároku žalobkyne na bezodplatné pridelenie emisných kvót v rámci zabezpečenia potrebného účinku rozsudku Súdneho dvora v prejudiciálnom konaní vo veci C-271/20.
      Žaloba je založená na týchto žalobných dôvodoch:

                  1.

                  Rozhodnutie Komisie z 8. decembra 2020 sa žalobkyne týka priamo a osobne. Má teda aktívnu legitimáciu.

                  2.

                  Komisia je v kontexte nariadenia predbežného opatrenia vo vnútroštátnom súdnom konaní povinná na základe zásady zabezpečenia účinnej právnej ochrany zakotvenej v práve Únie poskytnúť súčinnosť pri zabezpečení, aby nedošlo k zániku prípadného nároku na pridelenie emisných kvót.

                  3.

                  Právny rámec takejto súčinnosti a prevodu emisných kvót na vnútroštátne účty tvoria smernica 2003/87/ES (1) a nariadenie (EÚ) č. 389/2013 (2).

         (1)  Smernica 2003/87/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (Ú. v. EÚ L 275, 2003, s. 32; Mim. vyd. 15/007, s. 631).

         (2)  Nariadenie Komisie (EÚ) č. 389/2013 z 2. mája 2013, ktorým sa zriaďuje register Únie podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES a rozhodnutí Európskeho parlamentu a Rady č. 280/2004/ES a č. 406/2009/ES a ktorým sa zrušujú nariadenia Komisie (EÚ) č. 920/2010 a č. 1193/2011 (Ú. v. EÚ L 122, 2013, s. 1).


title: Vec T-730/20: Žaloba podaná 16. decembra 2020 – ON/Komisia

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/57

      Žaloba podaná 16. decembra 2020 – ON/Komisia
      (Vec T-730/20)
      (2021/C 44/79)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: ON (v zastúpení: N. Montigny, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie PMO.1 z 12. marca 2020 o vymáhaní neoprávnene vyplatených súm v súlade s článkom 85 služobného poriadku od 1. februára 2015,

                  —

                  v prípade potreby zrušil rozhodnutie o zamietnutí jeho sťažnosti z 3. septembra 2020,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť nemajetkovú ujmu, ktorá vznikla žalobcovi, ohodnotenú ex aequo et bono na 10 000 eur,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobca uvádza na podporu svojej žaloby tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 85 služobného poriadku, pretože nie sú splnené podmienky na jeho uplatnenie. V tejto súvislosti sa žalobca osobitne domnieva, že správny orgán nepreukázal, že vedel alebo mal vedieť, že nemá nárok na príspevok na expatriáciu od jeho jediného predchádzajúceho vymenovania, konkrétne roku 2009.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady primeranej lehoty. Žalobca sa v tejto súvislosti odvoláva na skutočnosť, že toto nedodržanie primeranej lehoty malo za následok tiež stratu šance preukázať existenciu hlavného obvyklého pobytu mimo Spojeného kráľovstva v príslušnom období, s tým, že archivačné povinnosti spravidla nepresahujú obdobie desiatich rokov.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na nesprávnom služobnom postupe, ktorého sa údajne dopustil správny orgán a ktorý má za následok povinnosť náhrady škody. Podľa žalobcu nesprávny postup spočíva v chybe, ktorej sa dopustil správny orgán pri stanovení jeho peňažných práv pri nástupe do funkcie.


title: Vec T-731/20: Žaloba podaná 17. decembra 2020 – ExxonMobil Production Deutschland/Komisia

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/58

      Žaloba podaná 17. decembra 2020 – ExxonMobil Production Deutschland/Komisia
      (Vec T-731/20)
      (2021/C 44/80)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ExxonMobil Production Deutschland GmbH (Hannover, Nemecko) (v zastúpení: S. Altenschmidt a J. Hoss, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 8. decembra 2020, Ares (2020)7439507 – 08/12/2020, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Svojou žalobou sa žalobkyňa domáha zrušenia rozhodnutia z 8. decembra 2020, ktorým Komisia v kontexte konania o nariadení predbežného opatrenia na Verwaltungsgericht Berlin (Správny súd Berlín, Nemecko) a súvisiaceho návrhu Umweltbundesamt (Spolkový úrad pre životné prostredie, Nemecko) odmietla poskytnúť súčinnosť na prevod emisných kvót, pokiaľ ide o predbežné zabezpečenie nároku žalobkyne na bezodplatné pridelenie emisných kvót v rámci zabezpečenia potrebného účinku rozsudku Súdneho dvora v prejudiciálnom konaní vo veci C-126/20.
      Žaloba je založená na týchto žalobných dôvodoch:

                  1.

                  Rozhodnutie Komisie z 8. decembra 2020 sa žalobkyne týka priamo a osobne. Má teda aktívnu legitimáciu.

                  2.

                  Komisia je v kontexte nariadenia predbežného opatrenia vo vnútroštátnom súdnom konaní povinná na základe zásady zabezpečenia účinnej právnej ochrany zakotvenej v práve Únie poskytnúť súčinnosť pri zabezpečení, aby nedošlo k zániku prípadného nároku na pridelenie emisných kvót.

                  3.

                  Právny rámec takejto súčinnosti a prevodu emisných kvót na vnútroštátne účty tvoria smernica 2003/87/ES (1) a nariadenie (EÚ) č. 389/2013 (2).

         (1)  Smernica 2003/87/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (Ú. v. EÚ L 275, 2003, s. 32; Mim. vyd. 15/007, s. 631).

         (2)  Nariadenie Komisie (EÚ) č. 389/2013 z 2. mája 2013, ktorým sa zriaďuje register Únie podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES a rozhodnutí Európskeho parlamentu a Rady č. 280/2004/ES a č. 406/2009/ES a ktorým sa zrušujú nariadenia Komisie (EÚ) č. 920/2010 a č. 1193/2011 (Ú. v. EÚ L 122, 2013, s. 1).


title: Vec T-732/20: Žaloba podaná 16. decembra 2020 – Freundlieb/EUIPO (CRYSTAL)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/59

      Žaloba podaná 16. decembra 2020 – Freundlieb/EUIPO (CRYSTAL)
      (Vec T-732/20)
      (2021/C 44/81)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Andreas Freundlieb (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: J. Vogtmeier, Rechtsanwältin)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie CRYSTAL – ochranná známka Európskej únie č. 8 372 591.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 1. októbra 2020 vo veci R 1056/2020-5.

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie a obnovil jeho práva k ochrannej známke Európskej únie č. 8 372 591 v súlade s návrhom,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť v plnom rozsahu trovy konania, vrátane trov, ktoré vznikli v konaní pred odvolacím senátom.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 104 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-733/20: Žaloba podaná 16. decembra 2020 – Freundlieb/EUIPO (BANDIT)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/59

      Žaloba podaná 16. decembra 2020 – Freundlieb/EUIPO (BANDIT)
      (Vec T-733/20)
      (2021/C 44/82)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Andreas Freundlieb (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: J. Vogtmeier, Rechtsanwältin)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie BANDIT – ochranná známka Európskej únie č. 1 205 061.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 1. októbra 2020 veci R 730/2020-5.

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie a obnovil jeho práva k ochrannej známke Európskej únie č. 1 205 061 v súlade s jeho návrhom,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania v plnom rozsahu, ako aj trovy vzniknuté v konaní pred odvolacím senátom.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 104 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-740/20: Žaloba podaná 16. decembra 2020 – Arnautu/Parlament

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/60

      Žaloba podaná 16. decembra 2020 – Arnautu/Parlament
      (Vec T-740/20)
      (2021/C 44/83)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Marie-Christine Arnautu (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: F. Wagner, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil námietku nezákonnosti za prípustnú a vyhlásil za nezákonný článok 33 prvý a druhý odsek MASD,

                  —

                  v dôsledku toho konštatoval nedostatok právneho základu pre rozhodnutie generálneho tajomníka z 21. septembra 2020 a zrušil ho,
                  v prvom rade

                  —

                  konštatoval, že Marie-Christine Arnautu poskytla dôkaz o práci svojho asistenta v súlade s článkom 33 prvým a druhým odsekom MASD a s judikatúrou Súdneho dvora Európskej únie,
                  v dôsledku toho

                  —

                  zrušil rozhodnutie generálneho tajomníka Európskeho parlamentu z 21. septembra 2020, doručené elektronicky 23. októbra 2020, prijaté podľa článku 68 rozhodnutia predsedníctva Európskeho parlamentu 2009/C 159/01 z 19. mája a 9. júla 2008, „ktorým sa uplatňujú vykonávacie pravidlá k štatútu poslancov Európskeho parlamentu“, zmeneného, konštatujúce pohľadávku voči žalobcovi vo výške 87 203,46 eura z titulu súm neoprávnene vyplatených v súvislosti s asistentskou parlamentnou výpomocou a odôvodňujúce jej vymáhanie,

                  —

                  zrušil oznámenie o dlhu č. 7000001577 z 22. októbra 2020, konštatujúce pohľadávku proti Marie-Christine Arnautu v nadväznosti na rozhodnutie generálneho tajomníka vymáhať neoprávnenú platbu z 21. septembra 2020 a prijaté na základe článku 68 vykonávacích pravidiel k štatútu poslancov (MASD), týkajúce sa nákladov na asistentskú parlamentnú výpomoc,

                  —

                  uložiť Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na námietke nezákonnosti pre porušenie zásad právnej istoty a legitímnej dôvery podľa článku 33 vykonávacích pravidiel k štatútu poslancov (ďalej len „vykonávacie pravidlá“) prijatých rozhodnutím Predsedníctva Európskeho parlamentu z 19. mája a 9. júla 2008, najmä z dôvodu ich nejasnosti a nepresnosti. Žalobkyňa tvrdí, že nepresnosť napadnutých ustanovení vedie k pretoriánskemu vymedzeniu právneho pravidla vykonávacích pravidiel. Podrobnosti o dôkaze o práci asistenta poslanca však judikatúra Bilde a Montel vypracovala až v novembri 2017, pričom judikatúra Gorostiaga z roku 2005 sa týka iba dôkazu o výplatách platov uskutočnených tretími osobami. Od roku 2008 teda napadnuté ustanovenia vykazovali prvky neistoty a nejasnosti. Žalobkyňa dodáva, že napriek rizikám právnej neistoty Európsky parlament jasne a presne neupravil postup kontroly parlamentnej asistencie a neformalizoval povinnosť poslanca týkajúcu sa vytvárania a uchovávania záznamov, a dokonca ani režim prípustných, identifikovateľných a datovaných dôkazov.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení podstatnej procesnej náležitosti a práva na obhajobu. Žalobkyňa tvrdí, že generálny tajomník upustil od akéhokoľvek osobného vypočutia v rozpore s článkom 68 vykonávacích pravidiel. Dodáva, že generálny tajomník ju týmto zbavuje základného práva, priamej debaty s orgánom, ktorý má v úmysle rozhodnúť, a kontradiktórnej diskusie o dôkazoch.


title: Vec T-749/20: Žaloba podaná 22. decembra 2020 – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (VERONESE)

text:
               8.2.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/61

      Žaloba podaná 22. decembra 2020 – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (VERONESE)
      (Vec T-749/20)
      (2021/C 44/84)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Veronese (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: S. Herrburger, advokátka)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Veronese Design Company Ltd (Kowloon, Hong Kong)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie VERONESE – ochranná známka Európskej únie č. 8 831 844

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 26. októbra 2020 vo veci R 1951/2020-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  Vyhlásil túto žalobu a jej prílohy za prípustné,

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 72 ods. 6 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 72 ods. 6, v spojení s článkom 94 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 60 ods. 1 písm. b), v spojení s článkom 8 ods. 1 a 2, a článku 1 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec C-635/18: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 3. júna 2021 – Európska komisia/Spolková republika Nemecko (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Životné prostredie – Smernica 2008/50/ES – Kvalita okolitého ovzdušia – Článok 13 ods. 1 a príloha XI – Systematické a pretrvávajúce prekračovanie limitných hodnôt oxidu dusičitého (NO2) v niektorých zónach a aglomeráciách Nemecka – Článok 23 ods. 1 – Príloha XV – „Čo najviac skrátené“ obdobie prekročenia – Vhodné opatrenia)

text:
               19.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 289/2

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 3. júna 2021 – Európska komisia/Spolková republika Nemecko
      (Vec C-635/18) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Smernica 2008/50/ES - Kvalita okolitého ovzdušia - Článok 13 ods. 1 a príloha XI - Systematické a pretrvávajúce prekračovanie limitných hodnôt oxidu dusičitého (NO2) v niektorých zónach a aglomeráciách Nemecka - Článok 23 ods. 1 - Príloha XV - „Čo najviac skrátené“ obdobie prekročenia - Vhodné opatrenia)
      (2021/C 289/02)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes, E. Manhaeve a A. C. Becker, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: pôvodne T. Henze a S. Eisenberg, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci U. Karpenstein, F. Fellenberg a K. Dingemann, Rechtsanwälte, neskôr J. Möller a S. Eisenberg, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci U. Karpenstein, F. Fellenberg a K. Dingemann, Rechtsanwälte)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: F. Shibli, splnomocnený zástupca)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Spolková republika Nemecko

                              —

                              si tým, že od 1. januára 2010 do roku 2016 vrátane systematicky a trvale prekračovala jednak ročné limitné hodnoty stanovené pre oxid uhličitý (NO2) v 26 zónach a aglomeráciách nachádzajúcich sa na územiach Nemecka, a to zóny DEZBXX0001A (aglomerácia Berlin), DEZCXX0007A (aglomerácia Stuttgart), DEZCXX0043S (krajinský okrsok Tübingen), DEZCXX0063S [krajinský okrsok Stuttgart (bez aglomerácie)], DEZCXX0004A (aglomerácia Fribourg), DEZCXX0041S [krajinský okrsok Karlsruhe (bez aglomerácií)], DEZCXX0006A (aglomerácia Mannheim/Heidelberg), DEZDXX0001A (aglomerácia Mníchov), DEZDXX0003A (aglomerácia Nuremberg/Fürth/Erlangen), DEZFXX0005S (zóna III centrum a severné Hesensko), DEZFXX0001A [aglomerácia I (Rýn-Mohan)], DEZFXX0002A [aglomerácia II (Kassel)], DEZGLX0001A (aglomerácia Hamburg), DEZJXX0015A [Grevenbroich (Lignitové povodie Rýnu)], DEZJXX0004A (Kolín), DEZJXX0009A (Düsseldorf), DEZJXX0006A (Essen), DEZJXX0017A (Duisbourg, Oberhausen, Mülheim), DEZJXX0005A (Hagen), DEZJXX0008A (Dortmund), DEZJXX0002A (Wuppertal), DEZJXX0011A (Aix-la-Chapelle), DEZJXX0016S (mestské zóny a vidiek Severného Porýnia-Vestfálska), DEZKXX0006S (Mayence), DEZKXX0007S (Worms/Frankenthal/Ludwigshafen), DEZKXX0004S (Coblence/Neuwied), a jednak hodinovú limitnú hodnotu stanovenú pre NO2 v dvoch z týchto zón, a to aglomerácie DEZCXX0007A (aglomerácia Stuttgart), ako aj DEZFXX0001A [aglomerácia I (Rýn-Mohan)], nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z ustanovení článku 13 ods. 1 v spojení s prílohou XI smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe,
                              a

                              —

                              tým, že od 11. júna 2010 neprijala vhodné opatrenia na zabezpečenie dodržania limitných hodnôt stanovených pre NO2 vo všetkých týchto zónach, si nesplnila povinnosti uložené článkom 23 ods. 1 samostatne a v spojení s prílohou XV oddielom A smernice 2008/50, a najmä povinnosť stanovenú v článku 23 ods. 1 druhom pododseku tejto smernice dbať na to, aby plány kvality ovzdušia stanovovali vhodné opatrenia na to, aby sa obdobie, keď sú limitné hodnoty prekročené, čo najviac skrátilo.

                  2.

                  Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

                  3.

                  Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 436, 3.12.2018.


title: Vec C-243/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Warszawie (Poľsko) 14. apríla 2021 – „TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               19.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 289/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Warszawie (Poľsko) 14. apríla 2021 – „TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
      (Vec C-243/21)
      (2021/C 289/35)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa:„TOYA“ sp. z o.o., Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji

         Žalovaný: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 8 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/19/ES zo 7. marca 2002 o prístupe a prepojení elektronických komunikačných sietí a príslušných zariadení (1) v spojení s článkom 3 ods. 5 a článkom 1 ods. 3 a ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/61/EÚ z 15. mája 2014 o opatreniach na zníženie nákladov na zavedenie vysokorýchlostných elektronických komunikačných sietí (2), vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby národný regulačný orgán mohol uložiť operátorovi disponujúcemu fyzickou infraštruktúrou, ktorý je súčasne poskytovateľom verejne dostupných služieb alebo elektronickej komunikačnej siete, ale ktorý nemá na trhu významný vplyv, povinnosť uplatňovať podmienky stanovené ex ante týmto orgánom a upravujúce zásady prístupu k fyzickej infraštruktúre tohto operátora, vrátane zásad a postupov uzatvárania zmlúv a príslušných platieb za prístup, a to bez ohľadu na to, či existuje spor o prístup k fyzickej infraštruktúre tohto operátora a či existuje efektívna hospodárska súťaž na trhu?
                  Subsidiárne (variant II)

                  2.

                  Má sa článok 67 ods. 1 a 3 v spojení s článkom 68 ods. 2 a 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1972 z 11. decembra 2018, ktorou sa stanovuje európsky kódex elektronických komunikácií (3) a v spojení s článkom 3 ods. 5 a článkom 1 ods. 3 a ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/61/EÚ z 15. mája 2014 o opatreniach na zníženie nákladov na zavedenie vysokorýchlostných elektronických komunikačných sietí, vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby národný regulačný orgán mohol uložiť operátorovi disponujúcemu fyzickou infraštruktúrou, ktorý je súčasne poskytovateľom verejne dostupných služieb alebo elektronickej komunikačnej siete, ale ktorý nemá na trhu významný vplyv, povinnosť uplatňovať podmienky stanovené ex ante týmto orgánom a upravujúce zásady prístupu k fyzickej infraštruktúre tohto operátora, vrátane zásad a postupov uzatvárania zmlúv a príslušných platieb za prístup, a to bez ohľadu na to, či existuje spor o prístup k fyzickej infraštruktúre tohto operátora a či existuje efektívna hospodárska súťaž na trhu?

         (1)  Ú. v. EÚ L 108, 2002, s. 7; Mim. vyd. 13/029, s. 323.

         (2)  Ú. v. EÚ L 155, 2014, s. 1.

         (3)  Ú. v. EÚ L 321, 2018, s. 36.


title: Vec T-282/21: Žaloba podaná 21. mája 2021 – SS a ST/Frontex

text:
               19.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 289/40

      Žaloba podaná 21. mája 2021 – SS a ST/Frontex
      (Vec T-282/21)
      (2021/C 289/57)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: SS, ST (v zastúpení: M. Van den Broeck a L. Lambert, advokáti)

         Žalovaná: Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž (Frontex)

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  prijal vec na posúdenie a rozhodol vo veci samej,

                  —

                  rozhodol, že agentúra Frontex po tom, čo bola v súlade s postupom stanoveným v článku 265 ZFEÚ vyzvaná konať, nekonala ani tým spôsobom, že by čiastočne alebo úplne zrušila financovanie svojich činností v oblasti Egejského mora, pozastavila ich alebo ich ukončila (článok 46 ods. 4 nariadenia o EPPS (1)), ani tým spôsobom, že by podľa článku 46 ods. 6 poskytla riadne opodstatnené dôvody, prečo neaktivovala relevantné opatrenie, alebo inak vymedzila svoje stanovisko v odpovedi na predbežnú žiadosť žalobcov,

                  —

                  rozhodol, že táto nečinnosť je porušením Zmlúv v zmysle článku 265 ZFEÚ.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobcovia uvádzajú tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na existencii závažných alebo pretrvávajúcich porušení základných práv a povinností medzinárodnej ochrany v oblasti Egejského mora v súvislosti s činnosťami agentúry Frontex, v dôsledku ktorých bol výkonný riaditeľ povinný pozastaviť alebo ukončiť uvedené činnosti v zmysle článku 46 nariadenia o EPPS. Žalobcovia tvrdia, že zozbierané dôkazy preukazujú, že „nové taktiky“ v rámci operácií na vykonávanie kontroly hraníc v regióne Egejského mora, ktoré boli zavedené v marci 2020, predstavujú štátnu (Grécko) a organizačnú (Frontex) politiku systematických a rozšírených útokov namierených proti civilnému obyvateľstvu snažiacemu sa o získanie azylu v EÚ, čo je okrem iného porušením práva na život, zákazu kolektívneho vyhostenia, zásady zákazu vyhostenia a vrátenia a práva na azyl.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Frontex si v rámci svojich operácií nesplnil svoje pozitívne povinnosti vyplývajúce z Charty základných práv, pokiaľ ide o predchádzanie predvídateľným porušeniam vyššie uvedených základných práv, ku ktorým dochádza v oblasti Egejského mora. Frontex nekonal v prípadoch konkrétnych prejavov svojich pozitívnych povinností, výslovne stanovených v iných článkoch než v článku 46 nariadenia o EPPS, ako sú povinnosti monitorovania a informovania, a sú spojené, či sa dokonca prelínajú s uplatňovaním článku 46.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že skutočnosť, že agentúra v zmysle článku 265 ZFEÚ nekonala, sa priamo a osobne týka žalobcov, pretože ich situácia už bola opakovane zhoršená novou štátnou a organizačnou politikou systematických a rozšírených postupov, spočívajúcich buď v únose na území EÚ a násilnom prevoze späť na more, alebo v zadržaní na mori; opustení na mori na nevyhovujúcich plavidlách, čo spôsobuje vážne nebezpečenstvo pre život; nezákonnom vyhostení a vrátení, kolektívnom vyhostení a zabránení prístupu k azylu. Pretrvávajúca nečinnosť agentúry Frontex, pokiaľ ide o prijatie vhodných opatrení s cieľom predchádzať týmto porušeniam – vrátane pozastavenia alebo ukončenia svojich činností, ako to ukladá článok 46 – značne zvýšilo riziko, že sa žalobcovia opäť, po šiestykrát, stanú obeťami rovnakých porušení Zmlúv a medzinárodného a európskeho obyčajového a zmluvného práva.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1896 z 13. novembra 2019 o európskej pohraničnej a pobrežnej stráži a zrušení nariadení (EÚ) č. 1052/2013 a (EÚ) 2016/1624 (Ú. v. EÚ L 295, 2019, s. 1).


title: Spojené veci C-682/18 a C-683/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Frank Peterson/Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18) a Elsevier Inc./Cyando AG (C-683/18) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Duševné vlastníctvo – Autorské právo a s ním súvisiace práva – Sprístupnenie a správa platformy na zdieľanie videí alebo platformy na ukladanie a zdieľanie súborov – Zodpovednosť prevádzkovateľa za porušenia práv duševného vlastníctva, ktorých sa dopustili používatelia jeho platformy – Smernica 2001/29/ES – Článok 3 a článok 8 ods. 3 – Pojem „verejný prenos“ – Smernica 2000/31/ES – Články 14 a 15 – Podmienky na priznanie oslobodenia od zodpovednosti – Nevedomosť o konkrétnych porušeniach – Oznámenie takých porušení ako podmienka na dosiahnutie vydania súdneho príkazu)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/2

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Frank Peterson/Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18) a Elsevier Inc./Cyando AG (C-683/18)
      (Spojené veci C-682/18 a C-683/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Duševné vlastníctvo - Autorské právo a s ním súvisiace práva - Sprístupnenie a správa platformy na zdieľanie videí alebo platformy na ukladanie a zdieľanie súborov - Zodpovednosť prevádzkovateľa za porušenia práv duševného vlastníctva, ktorých sa dopustili používatelia jeho platformy - Smernica 2001/29/ES - Článok 3 a článok 8 ods. 3 - Pojem „verejný prenos“ - Smernica 2000/31/ES - Články 14 a 15 - Podmienky na priznanie oslobodenia od zodpovednosti - Nevedomosť o konkrétnych porušeniach - Oznámenie takých porušení ako podmienka na dosiahnutie vydania súdneho príkazu)
      (2021/C 320/02)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Frank Peterson (C-682/18), Elsevier Inc. (C-683/18)

         Žalované: Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18), Cyando AG (C-683/18)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti sa má vykladať v tom zmysle, že prevádzkovateľ platformy na zdieľanie videí alebo platformy na ukladanie a zdieľanie súborov, na ktorých používatelia môžu nezákonne sprístupňovať verejnosti chránený obsah, uskutočňuje „verejný prenos“ tohto obsahu iba vtedy, ak nad rámec samotného poskytovania platformy prispieva k tomu, že verejnosť má v rozpore s autorským právom prístup k takému obsahu. Tak je to najmä v prípade, keď tento prevádzkovateľ má konkrétnu vedomosť o nezákonnom sprístupnení chráneného obsahu na svojej platforme a urýchlene ho neodstráni alebo neznemožní k nemu prístup, alebo keď tento prevádzkovateľ, hoci vedel alebo mal vedieť, že vo všeobecnosti používatelia tejto platformy sprístupňujú verejnosti chránený obsah prostredníctvom jeho platformy, nezaviedol primerané technické opatrenia, ktoré možno v jeho situácii očakávať ako od prevádzkovateľa, ktorý je primerane starostlivý, aby dôveryhodne a účinne čelil porušovaniu autorského práva na tejto platforme, alebo tiež, keď sa podieľal na výbere chráneného obsahu, ktorý je nezákonne predmetom verejného prenosu, poskytoval na svojej platforme nástroje osobitne určené na nezákonné zdieľanie takéhoto obsahu alebo vedome podporoval takéto zdieľanie, o čom môže svedčiť okolnosť, že uvedený prevádzkovateľ zaviedol obchodný model podnecujúci používateľov jeho platformy, aby na nej nezákonne uskutočňovali verejný prenos chráneného obsahu.

                  2.

                  Článok 14 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/31/ES z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica o elektronickom obchode), sa má vykladať v tom zmysle, že do pôsobnosti tohto ustanovenia patrí činnosť prevádzkovateľa platformy na zdieľanie videí alebo platformy na ukladanie a zdieľanie súborov, pokiaľ tento prevádzkovateľ nezohráva aktívnu úlohu takej povahy, že by vďaka nej poznal obsah nahrávaný na jeho platformu alebo mal nad ním kontrolu.
                  Článok 14 ods. 1 písm. a) smernice 2000/31 sa má vykladať v tom zmysle, že na to, aby bol na základe tohto ustanovenia takýto prevádzkovateľ vylúčený z oslobodenia od zodpovednosti stanoveného v tomto článku 14 ods. 1, musí si byť tento prevádzkovateľ vedomý konkrétnych nezákonných činností svojich používateľov týkajúcich sa chráneného obsahu, ktorý bol nahraný na jeho platformu.

                  3.

                  Článok 8 ods. 3 smernice 2001/29 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby nositeľovi autorského práva mohol byť na základe žiadosti podľa vnútroštátneho práva vydaný súdny príkaz proti sprostredkovateľovi, ktorého službu využila tretia osoba na porušenie jeho práva bez toho, aby o tom tento sprostredkovateľ vedel, v zmysle článku 14 ods. 1 písm. a) smernice 2000/31, len ak bolo danému sprostredkovateľovi pred začatím súdneho konania formálne oznámené toto porušenie a tento nekonal urýchlene po danom oznámení, aby uvedený obsah odstránil alebo znemožnil k nemu prístup a zabezpečil, aby sa takéto porušenia neopakovali. Vnútroštátnym súdom však prislúcha, aby sa pri uplatňovaní takejto podmienky ubezpečili, že táto podmienka nepovedie k tomu, že účinné ukončenie porušovania práv bude oneskorené tak, že by nositeľovi práv mohla vzniknúť neprimeraná škoda.

         (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.3.2019.


title: Vec C-439/19: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Satversmes tiesa – Lotyšsko) – Konanie začaté na podnet B (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov – Nariadenie (EÚ) 2016/679 – Články 5, 6 a 10 – Vnútroštátna právna úprava stanovujúca prístup verejnosti k osobným údajom týkajúcim sa pokutových bodov uložených za dopravné priestupky – Prípustnosť – Pojem „osobné údaje týkajúce sa uznania viny za trestné činy a priestupky“ – Sprístupnenie na účely zvýšenia bezpečnosti cestnej premávky – Právo verejnosti na prístup k úradným dokumentom – Sloboda informácií – Zosúladenie so základným právom na rešpektovanie súkromného života a ochranu osobných údajov – Opakované použitie údajov – Článok 267 ZFEÚ – Časové účinky prejudiciálneho rozhodnutia – Možnosť Ústavného súdu členského štátu zachovať právne účinky vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá nie je zlučiteľná s právom Únie – Zásada prednosti práva Únie a právnej istoty)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/3

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Satversmes tiesa – Lotyšsko) – Konanie začaté na podnet B
      (Vec C-439/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov - Nariadenie (EÚ) 2016/679 - Články 5, 6 a 10 - Vnútroštátna právna úprava stanovujúca prístup verejnosti k osobným údajom týkajúcim sa pokutových bodov uložených za dopravné priestupky - Prípustnosť - Pojem „osobné údaje týkajúce sa uznania viny za trestné činy a priestupky“ - Sprístupnenie na účely zvýšenia bezpečnosti cestnej premávky - Právo verejnosti na prístup k úradným dokumentom - Sloboda informácií - Zosúladenie so základným právom na rešpektovanie súkromného života a ochranu osobných údajov - Opakované použitie údajov - Článok 267 ZFEÚ - Časové účinky prejudiciálneho rozhodnutia - Možnosť Ústavného súdu členského štátu zachovať právne účinky vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá nie je zlučiteľná s právom Únie - Zásada prednosti práva Únie a právnej istoty)
      (2021/C 320/03)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Satversmes tiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Sťažovateľ: B

         Odporca: Latvijas Republikas Saeima

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 10 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov), sa má vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje na spracúvanie osobných údajov týkajúcich sa pokutových bodov uložených vodičom vozidiel za dopravné priestupky.

                  2.

                  Ustanovenia nariadenia (EÚ) 2016/679, najmä článok 5 ods. 1, článok 6 ods. 1 písm. e) a článok 10 tohto nariadenia sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá ukladá orgánu verejnej moci zodpovednému za register, v ktorom sú zapísané pokutové body uložené vodičom vozidiel za dopravné priestupky, povinnosť sprístupniť tieto údaje verejnosti bez toho, aby osoba, ktorá žiada o prístup, mala povinnosť odôvodniť osobitný záujem na získaní uvedených údajov.

                  3.

                  Ustanovenia nariadenia (EÚ) 2016/679, najmä článok 5 ods. 1, článok 6 ods. 1 písm. e) a článok 10 tohto nariadenia sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá oprávňuje orgán verejnej moci zodpovedný za register, v ktorom sú zapísané pokutové body uložené vodičom vozidiel za dopravné priestupky, oznámiť tieto údaje hospodárskym subjektom na účely opakovaného použitia.

                  4.

                  Zásada prednosti práva Únie sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby Ústavný súd členského štátu, na ktorý bol podaný návrh na preskúmanie vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá sa vzhľadom na rozhodnutie Súdneho dvora vydané v prejudiciálnom konaní ukáže byť nezlučiteľná s právom Únie, rozhodol pri uplatnení zásady právnej istoty, že právne účinky tejto právnej úpravy budú zachované až do dátumu vyhlásenia rozsudku, ktorým s konečnou platnosťou rozhodne o tejto ústavnej sťažnosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 280, 19.8.2019.


title: Vec C-550/19: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 24. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social n° 14 de Madrid – Španielsko) – EV/Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálna politika – Smernica 1999/70/ES – Rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP – Doložka 5 – Opatrenia na zabránenie zneužívania vyplývajúceho z opakovaného uzatvárania pracovných zmlúv alebo pracovnoprávnych vzťahov na dobu určitú – Opakované pracovné zmluvy na dobu určitú v odvetví stavebníctva nazývané fijos de obra – Pojem „objektívne dôvody“ odôvodňujúci obnovovanie takýchto zmlúv – Smernica 2001/23/ES – Článok 1 ods. 1 – Prevod podniku – Článok 3 ods. 1 – Zachovanie práv pracovníkov – Prechod práv a povinností vyplývajúcich z pracovných zmlúv, uskutočnený na základe ustanovení kolektívnej zmluvy – Kolektívna zmluva obmedzujúca práva a povinnosti prevádzaných pracovníkov na práva a povinnosti vyplývajúce z poslednej zmluvy uzatvorenej s odstupujúcim podnikom)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/4

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 24. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social no 14 de Madrid – Španielsko) – EV/Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A.
      (Vec C-550/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Smernica 1999/70/ES - Rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP - Doložka 5 - Opatrenia na zabránenie zneužívania vyplývajúceho z opakovaného uzatvárania pracovných zmlúv alebo pracovnoprávnych vzťahov na dobu určitú - Opakované pracovné zmluvy na dobu určitú v odvetví stavebníctva nazývané fijos de obra - Pojem „objektívne dôvody“ odôvodňujúci obnovovanie takýchto zmlúv - Smernica 2001/23/ES - Článok 1 ods. 1 - Prevod podniku - Článok 3 ods. 1 - Zachovanie práv pracovníkov - Prechod práv a povinností vyplývajúcich z pracovných zmlúv, uskutočnený na základe ustanovení kolektívnej zmluvy - Kolektívna zmluva obmedzujúca práva a povinnosti prevádzaných pracovníkov na práva a povinnosti vyplývajúce z poslednej zmluvy uzatvorenej s odstupujúcim podnikom)
      (2021/C 320/04)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de lo Social no 14 de Madrid

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: EV

         Žalované: Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Doložka 5 bod 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, uzatvorenej 18. marca 1999, ktorá sa nachádza v prílohe smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, sa má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátnemu súdu prináleží, aby v súlade so všetkými uplatniteľnými právnymi predpismi vnútroštátneho práva posúdil, či jednak obmedzenie na tri po sebe idúce roky, s výnimkou osobitných podmienok, zamestnávania pracovníkov na dobu určitú na základe zmlúv nazývaných fijos de obra tým istým podnikom na rôznych pracovných miestach v tej istej provincii a jednak poskytovanie odstupného týmto pracovníkom, za predpokladu, že tento vnútroštátny súd konštatuje, že tieto opatrenia sú v skutočnosti prijaté vo vzťahu k uvedeným pracovníkom, predstavujú primerané opatrenia na zabránenie zneužívaniu vyplývajúcemu z opakovaného uzatvárania pracovných zmlúv alebo pracovnoprávnych vzťahov na dobu určitú, a prípadne na jeho sankcionovanie, alebo „ekvivalentné zákonné opatrenia“ v zmysle tejto doložky 5 bodu 1. V každom prípade takáto vnútroštátna právna úprava nemôže byť uplatňovaná orgánmi dotknutého členského štátu takým spôsobom, že obnovovanie opakovane uzatváraných pracovných zmlúv na dobu určitú nazývaných fijos de obra sa považuje za odôvodnené „objektívnymi dôvodmi“ v zmysle doložky 5 bodu 1 písm. a) tejto rámcovej dohody len z dôvodu, že každá z týchto zmlúv sa vo všeobecnosti uzatvára na jeden stavebný projekt, a to bez ohľadu na dĺžku jeho trvania, pokiaľ takáto vnútroštátna právna úprava v praxi nebráni dotknutému zamestnávateľovi takýmto obnovovaním uspokojovať trvalé a dlhodobé potreby v personálnej oblasti.

                  2.

                  Článok 3 ods. 1 prvý pododsek smernice Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa pri prevode zamestnancov v rámci verejných zmlúv práva a povinnosti prevádzaného pracovníka, ktoré je nástupnícky podnik povinný dodržiavať, obmedzujú výlučne na práva a povinnosti vyplývajúce z poslednej zmluvy, ktorú tento pracovník uzatvoril s odstupujúcim podnikom, pokiaľ uplatnenie tejto právnej úpravy nebude mať za následok, že uvedený pracovník bude v menej výhodnom postavení iba preto, že došlo k tomuto prevodu, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 77, 9.3.2020.


title: Vec C-559/19: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 24. júna 2021 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Článok 258 ZFEÚ – Chránená prírodná zóna Doñana (Španielsko) – Smernica 2000/60/ES – Rámec pre politiku Európskej únie v oblasti vodného hospodárstva – Článok 4 ods. 1 písm. b) bod i), článok 5, článok 11 ods. 1, článok 11 ods. 3 písm. a), c) a e), ako aj článok 11 ods. 4 – Zhoršenie stavu útvarov podzemnej vody – Neexistencia ďalšieho popisu útvarov podzemnej vody, ktoré boli identifikované ako rizikové – Primerané základné a doplnkové opatrenia – Smernica 92/43/EHS – Článok 6 ods. 2 – Zhoršenie prirodzených biotopov a biotopov druhov)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/5

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 24. júna 2021 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo
      (Vec C-559/19) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 258 ZFEÚ - Chránená prírodná zóna Doñana (Španielsko) - Smernica 2000/60/ES - Rámec pre politiku Európskej únie v oblasti vodného hospodárstva - Článok 4 ods. 1 písm. b) bod i), článok 5, článok 11 ods. 1, článok 11 ods. 3 písm. a), c) a e), ako aj článok 11 ods. 4 - Zhoršenie stavu útvarov podzemnej vody - Neexistencia ďalšieho popisu útvarov podzemnej vody, ktoré boli identifikované ako rizikové - Primerané základné a doplnkové opatrenia - Smernica 92/43/EHS - Článok 6 ods. 2 - Zhoršenie prirodzených biotopov a biotopov druhov)
      (2021/C 320/05)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne C. Hermes, E. Manhaeve a E. Sanfrutos Cano, neskôr C. Hermes, E. Manhaeve a M. Jáuregui Gómez, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne L. Aguilera Ruiz, neskôr J. Rodríguez de la Rúa Puig a M.-J. Ruiz Sánchez, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Španielske kráľovstvo si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú:

                              —

                              podľa článku 5 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva, zmenenej smernicou Rady 2013/64/EÚ zo 17. decembra 2013, v spojení s bodom 2.2 prílohy II tejto smernice tým, že nezohľadnilo nezákonný odber vody a odber vody určený na mestské zásobovanie pri odhade odberu podzemných vôd regiónu Doñana (Španielsko) v rámci ďalšieho popisu Plan Hidrológico del Guadalquivir 2015 – 2021 (hydrologický plán povodia Guadalquivir 2015 – 2021), schváleného Real Decreto 1/2016 por el que se aprueba la revisión de los Planes Hidrológicos de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Occidental, Guadalquivir, Ceuta, Melilla, Segura y Júcar, y de la parte española de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Oriental, Miño-Sil, Duero, Tajo, Guadiana y Ebro (kráľovský dekrét č. 1/2016, ktorým sa schvaľuje revízia hydrologických plánov správnych území povodí riek v západnej Kantábrii, Guadalquivir, Ceuta, Melilla, Segura a Júcar, ako aj španielskych častí správnych území povodí riek vo východnej Kantábrii, Miño-Sil, Duero, Tajo, Guadiana a Ebro) z 8. januára 2016,

                              —

                              podľa článku 11 smernice 2000/60 v spojení s článkom 4 ods. 1 písm. c) tejto smernice tým, že v programe opatrení stanovenom v rámci hydrologického plánu povodia Guadalquivir 2015 – 2021 nestanovilo žiadne opatrenie na zabránenie rušeniu chránených typov biotopov nachádzajúcich sa na chránenom území „Doñana“ s kódom ZEPA/LIC ES0000024 odberom podzemných vôd pre potreby turistickej oblasti Matalascañas (Španielsko) a

                              —

                              podľa článku 6 ods. 2 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín tým, že neprijalo vhodné opatrenia na zabránenie závažnému rušeniu chránených typov biotopov nachádzajúcich sa na chránenom území „Doñana“ s kódom ZEPA/LIC ES0000024, na chránenom území „Doñana Norte y Oeste“ s kódom ZEPA/LIC ES6150009 a na chránenom území „Dehesa del Estero y Montes de Moguer“ s kódom ZEPA/LIC ES6150012 v dôsledku odberu podzemných vôd chránenej prírodnej zóny Doñana od 19. júla 2006.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Európska komisia a Španielske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 348, 14.10.2019.


title: Vec C-719/19: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State – Holandsko) – FS/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Občianstvo Únie – Smernica 2004/38/ES – Právo občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov – Článok 15 – Ukončenie prechodného pobytu občana Únie na území hostiteľského členského štátu – Rozhodnutie o vyhostení – Fyzický odchod tohto občana Únie z tohto územia – Časové účinky tohto rozhodnutia o vyhostení – Článok 6 – Možnosť uvedeného občana Únie získať nové právo na pobyt po svojom návrate na uvedené územie)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/6

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State – Holandsko) – FS/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Vec C-719/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Občianstvo Únie - Smernica 2004/38/ES - Právo občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov - Článok 15 - Ukončenie prechodného pobytu občana Únie na území hostiteľského členského štátu - Rozhodnutie o vyhostení - Fyzický odchod tohto občana Únie z tohto územia - Časové účinky tohto rozhodnutia o vyhostení - Článok 6 - Možnosť uvedeného občana Únie získať nové právo na pobyt po svojom návrate na uvedené územie)
      (2021/C 320/06)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Raad van State

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: FS

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Výrok rozsudku

      Článok 15 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, sa má vykladať v tom zmysle, že rozhodnutie o vyhostení občana Únie z územia hostiteľského členského štátu, ktoré bolo prijaté na základe tohto ustanovenia z dôvodu, že tento občan Únie už nemá právo prechodného pobytu na tomto území podľa tejto smernice, nie je v plnom rozsahu vykonané samotnou skutočnosťou, že uvedený občan Únie fyzicky opustil uvedené územie v lehote stanovenej uvedeným rozhodnutím pre jeho dobrovoľný odchod. Na to, aby mohol občan Únie, voči ktorému bolo vydané takéto rozhodnutie o vyhostení, získať nové právo na pobyt podľa článku 6 ods. 1 uvedenej smernice na tom istom území, musí nielen fyzicky opustiť územie hostiteľského členského štátu, ale musí tiež skutočne a účinne ukončiť svoj pobyt na tomto území, takže pri jeho návrate na uvedené územie nebude možné domnievať sa, že jeho pobyt v skutočnosti zapadá do kontinuity jeho predchádzajúceho pobytu na tomto území. Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či ide o takýto prípad, pričom zohľadní všetky konkrétne okolnosti charakterizujúce špecifickú situáciu dotknutého občana Únie. Ak z takéhoto overenia vyplynie, že občan Únie skutočne a účinne neskončil svoj prechodný pobyt na území hostiteľského členského štátu, tento členský štát nie je povinný prijať nové rozhodnutie o vyhostení na základe tých istých skutočností, ktoré viedli k vydaniu rozhodnutia o vyhostení, ktoré už bolo prijaté voči tomuto občanovi Únie, ale môže sa odvolať na toto posledné uvedené rozhodnutie s cieľom prinútiť ho opustiť svoje územie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 19, 20.1.2020.


title: Vec C-872/19 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. júna 2021 – Venezuelská bolívarovská republika/Rada Európskej únie (Odvolanie – Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika (SZBP) – Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu vo Venezuele – Žaloba o neplatnosť podaná tretím štátom – Prípustnosť – Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ – Aktívna legitimácia – Podmienka, podľa ktorej musí byť žalobca priamo dotknutý opatrením, ktoré je predmetom jeho žaloby – Pojem „právnická osoba“ – Záujem na konaní – Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia)

text:
               9.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/7

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. júna 2021 – Venezuelská bolívarovská republika/Rada Európskej únie
      (Vec C-872/19 P) (1)

      (Odvolanie - Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika (SZBP) - Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu vo Venezuele - Žaloba o neplatnosť podaná tretím štátom - Prípustnosť - Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ - Aktívna legitimácia - Podmienka, podľa ktorej musí byť žalobca priamo dotknutý opatrením, ktoré je predmetom jeho žaloby - Pojem „právnická osoba“ - Záujem na konaní - Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia)
      (2021/C 320/07)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Venezuelská bolívarovská republika (v zastúpení: L. Giuliano a F. Di Gianni, avvocati)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: P. Mahnič a A. Antoniadis, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 20. septembra 2019, Venezuela/Rada (T-65/18, EU:T:2019:649), sa zrušuje v rozsahu, v akom ním bola zamietnutá žaloba Venezuelskej bolívarovskej republiky smerujúca k zrušeniu článkov 2, 3, 6 a 7 nariadenia Rady (EÚ) 2017/2063 z 13. novembra 2017 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na situáciu vo Venezuele.

                  2.

                  Vec sa vracia na ďalšie konanie Všeobecnému súdu Európskej únie, aby rozhodol vo veci samej.

                  3.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.

         (1)  Ú. v. EÚ C 45, 10.2.2020.