title: Vec C-353/20: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de l’Entreprise du Hainaut, division de Charleroi – Belgicko) – Skeyes/Ryanair DAC (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Letecká doprava – Nariadenie (ES) č. 549/2004 – Nariadenie (ES) č. 550/2004 – Poskytovateľ letových prevádzkových služieb – Rozhodnutie o uzavretí vzdušného priestoru – Výkon právomocí verejného orgánu – Užívateľ vzdušného priestoru – Letecké spoločnosti – Právo podať žalobu proti rozhodnutiu o uzavretí vzdušného priestoru – Článok 58 ZFEÚ – Sloboda poskytovať služby v oblasti dopravy – Články 16 a 47 Charty základných práv Európskej únie – Sloboda podnikania – Právo na účinný prostriedok nápravy)

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/6

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de l’Entreprise du Hainaut, division de Charleroi – Belgicko) – Skeyes/Ryanair DAC
      (Vec C-353/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Letecká doprava - Nariadenie (ES) č. 549/2004 - Nariadenie (ES) č. 550/2004 - Poskytovateľ letových prevádzkových služieb - Rozhodnutie o uzavretí vzdušného priestoru - Výkon právomocí verejného orgánu - Užívateľ vzdušného priestoru - Letecké spoločnosti - Právo podať žalobu proti rozhodnutiu o uzavretí vzdušného priestoru - Článok 58 ZFEÚ - Sloboda poskytovať služby v oblasti dopravy - Články 16 a 47 Charty základných práv Európskej únie - Sloboda podnikania - Právo na účinný prostriedok nápravy)
      (2022/C 284/03)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal de l’Entreprise du Hainaut, division de Charleroi

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: Skeyes

         Odporkyňa: Ryanair DAC

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 z 10. marca 2004 o poskytovaní letových navigačných služieb v jednotnom európskom nebi, zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1070/2009 z 21. októbra 2009, v spojení s článkom 2 bodom 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 z 10. marca 2004, ktorým sa stanovuje rámec na vytvorenie jednotného európskeho neba (rámcové nariadenie), zmeneného nariadením 1070/2009, a s prihliadnutím na článok 47 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že priznáva používateľom vzdušného priestoru, akými sú letecké spoločnosti, právo na účinný prostriedok nápravy pred vnútroštátnymi súdmi proti poskytovateľovi letových prevádzkových služieb na účely toho, aby údajné porušenia povinnosti poskytovať služby, ktorú má tento poskytovateľ, podliehali súdnemu preskúmaniu.

                  2.

                  Nariadenie č. 550/2004, zmenené nariadením č. 1070/2009, v spojení s jeho odôvodnením 5, ako aj článkom 58 ods. 1 ZFEÚ a článkom 16 Charty základných práv sa má vykladať v tom zmysle, že vylučuje uplatňovanie pravidiel hospodárskej súťaže stanovených Zmluvou o FEÚ na poskytovanie letových navigačných služieb súvisiacich s výkonom právomocí verejného orgánu, ako sú stanovené týmto nariadením, ale nevylučuje uplatňovanie pravidiel Zmluvy o FEÚ a Charty týkajúcich sa práv a slobôd používateľov vzdušného priestoru, ako sú pravidlá spojené so slobodou poskytovať služby v oblasti dopravy a slobodou podnikania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 339, 12.10.2020.


title: Vec C-587/20: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret – Dánsko) – Ligebehandlingsnævnet ako zástupca A/HK/Danmark, HK/Privat (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálna politika – Rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní – Zákaz diskriminácie na základe veku – Smernica 2000/78/ES – Článok 3 ods. 1 písm. a) a d) – Pôsobnosť – Funkcia voleného predsedu organizácie zamestnancov – Stanovy tejto organizácie stanovujúce voliteľnosť za predsedu iba pre členov, ktorí ku dňu volieb nedosiahli vek 60 rokov alebo 61 rokov)

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/7

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret – Dánsko) – Ligebehandlingsnævnet ako zástupca A/HK/Danmark, HK/Privat
      (Vec C-587/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní - Zákaz diskriminácie na základe veku - Smernica 2000/78/ES - Článok 3 ods. 1 písm. a) a d) - Pôsobnosť - Funkcia voleného predsedu organizácie zamestnancov - Stanovy tejto organizácie stanovujúce voliteľnosť za predsedu iba pre členov, ktorí ku dňu volieb nedosiahli vek 60 rokov alebo 61 rokov)
      (2022/C 284/04)
      Jazyk konania: dánčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Østre Landsret

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Ligebehandlingsnævnet ako zástupca A

         Žalované: HK/Danmark, HK/Privat

         za účasti: Fagbevægelsens Hovedorganisation

         Výrok rozsudku

      Článok 3 ods. 1 písm. a) a d) smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, sa má vykladať v tom zmysle, že veková hranica stanovená v stanovách organizácie zamestnancov na účely voliteľnosti do funkcie jej predsedu patrí do pôsobnosti tejto smernice.

         (1)  Ú. v. EÚ C 44, 8.2.2021.


title: Vec C-589/20: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Korneuburg – Rakúsko) – JR/Austrian Airlines AG (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Letecká doprava – Montrealský dohovor – Článok 17 ods. 1 – Zodpovednosť leteckých dopravcov za smrť alebo telesné zranenie cestujúceho – Pojem „nehoda“, ktorá spôsobila smrť alebo zranenie – Telesné zranenie utrpené pri vystupovaní z lietadla – Článok 20 – Oslobodenie leteckého dopravcu od zodpovednosti – Pojem „nedbanlivosť, protiprávny čin alebo opomenutie zraneného cestujúceho, ktoré spôsobili úplne alebo čiastočne škodu“ – Pád cestujúceho, ktorý sa nepridržiaval zábradlia mobilných schodov na vystupovanie z lietadla)

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/7

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Korneuburg – Rakúsko) – JR/Austrian Airlines AG
      (Vec C-589/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Letecká doprava - Montrealský dohovor - Článok 17 ods. 1 - Zodpovednosť leteckých dopravcov za smrť alebo telesné zranenie cestujúceho - Pojem „nehoda“, ktorá spôsobila smrť alebo zranenie - Telesné zranenie utrpené pri vystupovaní z lietadla - Článok 20 - Oslobodenie leteckého dopravcu od zodpovednosti - Pojem „nedbanlivosť, protiprávny čin alebo opomenutie zraneného cestujúceho, ktoré spôsobili úplne alebo čiastočne škodu“ - Pád cestujúceho, ktorý sa nepridržiaval zábradlia mobilných schodov na vystupovanie z lietadla)
      (2022/C 284/05)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesgericht Korneuburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: JR

         Žalovaná: Austrian Airlines AG

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 17 ods. 1 Dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel pre medzinárodnú leteckú dopravu, uzavretého 28. mája 1999 v Montreale, podpísaného Európskym spoločenstvom 9. decembra 1999 a schváleného v jeho mene rozhodnutím Rady 2001/539/ES z 5. apríla 2001, sa má vykladať v tom zmysle, že situácia, keď cestujúci z neurčitého dôvodu spadne na mobilných schodoch pristavených na účely vystúpenia cestujúcich z lietadla a zraní sa, spadá pod pojem „nehoda“ v zmysle tohto ustanovenia, a to aj v prípade, že dotknutý letecký dopravca v tejto súvislosti neporušil svoje povinnosti týkajúce sa primeranej starostlivosti a bezpečnosti.

                  2.

                  Článok 20 prvá veta Dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel pre medzinárodnú leteckú dopravu, uzavretého 28. mája 1999 v Montreale, sa má vykladať v tom zmysle, že ak nehoda, ktorá spôsobila škodu cestujúcemu, spočíva v jeho páde z neurčitého dôvodu na mobilných schodoch pristavených na účely vystúpenia cestujúcich lietadla, dotknutý letecký dopravca môže byť zbavený svojej zodpovednosti voči tomuto cestujúcemu len vtedy, ak s ohľadom na všetky okolnosti, za ktorých táto škoda vznikla, tento dopravca preukáže v súlade s uplatniteľnými pravidlami vnútroštátneho práva a pod podmienkou dodržania zásad rovnocennosti a efektivity, že nedbanlivosť, iný protiprávny čin alebo opomenutie zo strany uvedeného cestujúceho spôsobili úplne alebo čiastočne škodu, ktorú tento cestujúci utrpel, v zmysle tohto ustanovenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 35, 1.2.2021.


title: Vec C-617/20: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Nemecko) – konanie začaté na návrh T.N., N.N. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych veciach – Opatrenia týkajúce sa dedičského práva – Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 – Články 13 a 28 – Platnosť vyhlásenia o odmietnutí dedičstva – Dedič, ktorý má bydlisko v inom členskom štáte, ako je členský štát súdu, ktorý má právomoc konať v dedičskej veci – Vyhlásenie urobené na súde členského štátu obvyklého pobytu tohto dediča)

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/8

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Nemecko) – konanie začaté na návrh T.N., N.N.
      (Vec C-617/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Opatrenia týkajúce sa dedičského práva - Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 - Články 13 a 28 - Platnosť vyhlásenia o odmietnutí dedičstva - Dedič, ktorý má bydlisko v inom členskom štáte, ako je členský štát súdu, ktorý má právomoc konať v dedičskej veci - Vyhlásenie urobené na súde členského štátu obvyklého pobytu tohto dediča)
      (2022/C 284/06)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia: T.N., N.N.

         za účasti: E.G.

         Výrok rozsudku

      Články 13 a 28 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve sa majú vykladať v tom zmysle, že vyhlásenie o odmietnutí dedičstva, ktoré dedič urobil pred súdom členského štátu svojho obvyklého pobytu, sa považuje za formálne platné, ak boli splnené formálne požiadavky uplatniteľné pred týmto súdom, pričom na účely tejto platnosti nie je potrebné, aby vyhlásenie spĺňalo formálne požiadavky vyžadované právom rozhodným pre dedičstvo.

         (1)  Ú. v. EÚ C 53, 15.2.2021.


title: Vec C-43/21: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) – FCC Česká republika, s.r.o./Ministerstvo životního prostředí, Městská část Ďáblice, Spolek pro Ďáblice (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2010/75/EÚ – Článok 3 bod 9 – Integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia – Konanie o zmene povolenia – Účasť dotknutej verejnosti – Pojem „podstatná zmena“ zariadenia – Predĺženie obdobia skládkovania odpadu)

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/9

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) – FCC Česká republika, s.r.o./Ministerstvo životního prostředí, Městská část Ďáblice, Spolek pro Ďáblice
      (Vec C-43/21) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2010/75/EÚ - Článok 3 bod 9 - Integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia - Konanie o zmene povolenia - Účasť dotknutej verejnosti - Pojem „podstatná zmena“ zariadenia - Predĺženie obdobia skládkovania odpadu)
      (2022/C 284/07)
      Jazyk konania: čeština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Nejvyšší správní soud

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: FCC Česká republika, s.r.o.

         Žalovaní: Ministerstvo životního prostředí, Městská část Ďáblice, Spolek pro Ďáblice

         Výrok rozsudku

      Článok 3 bod 9 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách (integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia) sa má vykladať v tom zmysle, že samotné predĺženie obdobia skládkovania odpadu bez toho, aby sa zmenili maximálne schválené rozmery zariadenia alebo jeho celková možná kapacita, nie je „podstatnou zmenou“ v zmysle tohto ustanovenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 110, 29.3.2021.


title: Vec C-112/21: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – X BV/Classic Coach Company vof, Y, Z (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Aproximácia právnych predpisov – Ochranné známky – Smernica 2008/95/ES – Článok 5 – Práva z ochrannej známky – Článok 6 ods. 2 – Obmedzenie účinkov ochrannej známky – Nemožnosť majiteľa ochrannej známky zakázať tretím osobám používať v obchodnom styku skoršie právo, ktoré sa vzťahuje len na istú oblasť – Podmienky – Pojem „skoršie právo“ – Obchodné meno – Majiteľ neskoršej ochrannej známky, ktorá má ešte skoršie právo – Relevantnosť)

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/9

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – X BV/Classic Coach Company vof, Y, Z
      (Vec C-112/21) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Aproximácia právnych predpisov - Ochranné známky - Smernica 2008/95/ES - Článok 5 - Práva z ochrannej známky - Článok 6 ods. 2 - Obmedzenie účinkov ochrannej známky - Nemožnosť majiteľa ochrannej známky zakázať tretím osobám používať v obchodnom styku skoršie právo, ktoré sa vzťahuje len na istú oblasť - Podmienky - Pojem „skoršie právo“ - Obchodné meno - Majiteľ neskoršej ochrannej známky, ktorá má ešte skoršie právo - Relevantnosť)
      (2022/C 284/08)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: X BV

         Žalovaní: Classic Coach Company vof, Y, Z

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 6 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok sa má vykladať v tom zmysle, že na účely konštatovania existencie „skoršieho práva“ v zmysle tohto ustanovenia sa nevyžaduje, aby majiteľ tohto práva mohol zakázať používanie neskoršej ochrannej známky jej majiteľom.

                  2.

                  Článok 6 ods. 2 smernice 2008/95 sa má vykladať v tom zmysle, že „skoršie právo“ v zmysle tohto ustanovenia možno uznať tretej osobe v situácii, keď má majiteľ neskoršej ochrannej známky ešte skoršie právo, uznané právnym poriadkom dotknutého členského štátu, k označeniu zapísanému ako ochranná známka, pokiaľ v zmysle tohto právneho poriadku majiteľ ochrannej známky a ešte skoršieho práva už nemôže na základe svojho ešte skoršieho práva zakázať tretej osobe využívanie jej neskoršieho práva.

         (1)  Ú. v. EÚ C 189, 17.5.2021.


title: Vec C-122/21: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Get Fresh Cosmetics Limited/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 87/357/EHS – Článok 1 ods. 2 – Pôsobnosť – Nepotravinové výrobky, ktoré je možné zameniť s potravinami – Pojem – Riziko dusenia, otravy, perforácie alebo zablokovania tráviaceho ústrojenstva – Domnienka nebezpečnosti – Neexistencia – Dôkaz)

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/10

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Get Fresh Cosmetics Limited/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
      (Vec C-122/21) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 87/357/EHS - Článok 1 ods. 2 - Pôsobnosť - Nepotravinové výrobky, ktoré je možné zameniť s potravinami - Pojem - Riziko dusenia, otravy, perforácie alebo zablokovania tráviaceho ústrojenstva - Domnienka nebezpečnosti - Neexistencia - Dôkaz)
      (2022/C 284/09)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Get Fresh Cosmetics Limited

         Žalovaný: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

         za účasti: V. U.

         Výrok rozsudku

      Článok 1 ods. 2 smernice Rady 87/357/EHS z 25. júna 1987 o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa výrobkov, ktorých vlastnosti sa javia iné, ako v skutočnosti sú, a ktoré preto ohrozujú zdravie alebo bezpečnosť spotrebiteľov, sa má vykladať v tom zmysle, že nie je potrebné na základe objektívnych a podložených údajov preukázať, že vkladanie do úst, cmúľanie alebo prehltnutie výrobkov, ktoré nie sú potravinami, ale majú tvar, vôňu, farbu, vzhľad, obal, označenie, objem alebo veľkosť, ktoré môžu spôsobiť, že spotrebitelia, najmä deti, si ich zamenia s potravinami a v dôsledku toho si ich môžu vkladať do úst, cmúľať alebo prehltnúť, by mohlo byť nebezpečné a zapríčiniť napríklad dusenie, otravu alebo perforáciu či zablokovanie tráviaceho ústrojenstva. Príslušné vnútroštátne orgány však musia v každom jednotlivom prípade posúdiť, či výrobok spĺňa podmienky vymenované v tomto ustanovení, a odôvodniť, že to tak je.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 10.5.2021.


title: Vec C-196/21: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Ilfov – Rumunsko) – SR/EW (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Justičná spolupráca v občianskych veciach – Doručovanie súdnych a mimosúdnych písomností – Nariadenie (ES) č. 1393/2007 – Článok 5 – Preklad písomnosti – Úhrada nákladov na preklad žiadateľom – Pojem „žiadateľ“ – Oznámenie súdnych písomností vedľajším účastníkom konania z podnetu súdu, na ktorom bolo začaté konanie)

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/11

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Ilfov – Rumunsko) – SR/EW
      (Vec C-196/21) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v občianskych veciach - Doručovanie súdnych a mimosúdnych písomností - Nariadenie (ES) č. 1393/2007 - Článok 5 - Preklad písomnosti - Úhrada nákladov na preklad žiadateľom - Pojem „žiadateľ“ - Oznámenie súdnych písomností vedľajším účastníkom konania z podnetu súdu, na ktorom bolo začaté konanie)
      (2022/C 284/10)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Ilfov

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: SR

         Odporca: EW

         za účasti: FB, CX, IK

         Výrok rozsudku

      Článok 5 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch („doručovanie písomností“) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000 sa má vykladať v tom zmysle, že súd, ktorý nariaďuje odosielanie súdnych písomností tretím osobám, ktoré podali návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania, sa nemá považovať za „žiadateľa“ v zmysle tohto ustanovenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 263, 5.7.2021.


title: Vec C-299/21 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 2. júna 2022 – EM/Európsky parlament (Odvolanie – Verejná služba – Európsky parlament – Dočasný zamestnanec pracujúci pre politickú skupinu – Služobný poriadok úradníkov Európskej únie – Článok 7 – Preloženie – Článok 12 a článok 12a ods. 3 – Pojem „psychické obťažovanie“ – Nepridelenie úloh – Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie – Žiadosť o pomoc – Škoda – Náhrada škody)

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/11

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 2. júna 2022 – EM/Európsky parlament
      (Vec C-299/21 P) (1)

      (Odvolanie - Verejná služba - Európsky parlament - Dočasný zamestnanec pracujúci pre politickú skupinu - Služobný poriadok úradníkov Európskej únie - Článok 7 - Preloženie - Článok 12 a článok 12a ods. 3 - Pojem „psychické obťažovanie“ - Nepridelenie úloh - Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie - Žiadosť o pomoc - Škoda - Náhrada škody)
      (2022/C 284/11)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: EM (v zastúpení: M. Casado García-Hirschfeld, avocate)

         Ďalší účastník konania: Európsky parlament (v zastúpení: D. Boytha, L. Darie a C. González Argüelles, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 3. marca 2021, EM/Parlament (T-599/19, neuverejnený, EU:T:2021:111) sa zrušuje v rozsahu, v akom Všeobecný súd zamietol žalobné návrhy na náhradu škody v rozsahu, v akom sa týkali náhrady škody, ktorú odvolateľ utrpel v dôsledku toho, že bol pozbavený úloh, ktoré mal vykonávať v období od 8. decembra 2016 do 1. júna 2018, teda do dátumu jeho odchodu do dôchodku.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa odvolanie zamieta.

                  3.

                  Európsky parlament je povinný nahradiť EM náhradu škody vo výške 7 500 eur.

                  4.

                  Európsky parlament znáša svoje vlastné trovy konania v súvislosti s prvostupňovým konaním vo veci T-599/19, ako aj odvolacím konaním, a je povinný nahradiť polovicu trov konania, ktoré vynaložil EM v súvislosti s týmito konaniami.

         (1)  Ú. v. EÚ C 431, 25.10.2021.


title: Vec C-28/22: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Warszawie (Poľsko) 12. januára 2022 – TL, WE/Getin Noble Bank S.A.

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Warszawie (Poľsko) 12. januára 2022 – TL, WE/Getin Noble Bank S.A.
      (Vec C-28/22)
      (2022/C 284/12)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: TL, WE

         Žalovaná: Getin Noble Bank S.A.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je v súlade s článkom 6 ods. 1 a článkom 7 ods. 1 smernice 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1) taký výklad vnútroštátneho práva, ktorý v prípade nemožnosti ďalšej záväznosti zmluvy po tom, čo z nej boli vypustené nekalé ustanovenia, podmieňuje začiatok plynutia premlčacej doby reštitučných nárokov podnikateľa od ktorejkoľvek z nižšie uvedených okolností:

                              a)

                              uplatnenie nárokov alebo námietok spotrebiteľom voči podnikateľovi, ktoré sa opierajú o nekalú povahu zmluvných ustanovení alebo poskytnutie informácií zo strany súdu konajúceho ex offo o možnosti uznania ustanovení zmluvy za nekalé, alebo

                              b)

                              vyhlásenie spotrebiteľa, podľa ktorého dostal vyčerpávajúce informácie o účinkoch (právnych následkoch) spojených s nemožnosťou ďalšej záväznosti zmluvy, vrátane informácií o možnosti podnikateľa uplatniť reštitučné nároky a o rozsahu týchto nárokov, alebo

                              c)

                              preverenie v súdnom konaní znalosti (vedomosti) spotrebiteľa o účinkoch (právnych následkoch) nemožnosti ďalšej záväznosti zmluvy alebo poučenia o takýchto účinkoch poskytnutého súdom, alebo

                              d)

                              vydanie právoplatného rozsudku súdu, ktorým sa rozhodlo o spore medzi podnikateľom a spotrebiteľom?

                  2.

                  Je v súlade s článkom 6 ods. 1 a článkom 7 ods. 1 smernice 93/13/EHS taký výklad vnútroštátneho práva, ktorý v prípade nemožnosti ďalšej záväznosti zmluvy po tom, čo z nej boli vypustené nekalé ustanovenia, neukladá podnikateľovi, voči ktorému spotrebiteľ uplatnil nároky súvisiace s existenciou nekalých ustanovení v zmluve, povinnosť autonómne podniknúť kroky k tomu, aby si preveril, či si je spotrebiteľ vedomý účinkov vypustenia nekalých ustanovení zo zmluvy alebo nemožnosti ďalšej záväznosti zmluvy?

                  3.

                  Je v súlade s článkom 6 ods. 1 a článkom 7 ods. 1 smernice 93/13/EHS taký výklad vnútroštátneho práva, ktorý v prípade nemožnosti ďalšej záväznosti zmluvy po tom, čo z nej boli vypustené nekalé ustanovenia, stanovuje, že doba premlčania reštitučného nároku spotrebiteľa začína plynúť pred začatím plynutia premlčacej doby reštitučného nároku podnikateľa?

                  4.

                  Je v súlade s článkom 7 ods. 1 smernice 93/13/EHS taký výklad vnútroštátneho práva, ktorý v prípade nemožnosti ďalšej záväznosti zmluvy po tom, čo z nej boli vypustené nekalé ustanovenia, stanovuje, že podnikateľ má právo podmieniť vrátenie plnení poskytnutých spotrebiteľom tým, že spotrebiteľ zároveň ponúkne vrátenie plnení poskytnutých podnikateľom alebo spotrebiteľ zaručí uskutočnenie takéhoto vrátenia, pričom pri určení výšky plnenia dlžného spotrebiteľom sa nezohľadnia sumy, pri ktorých sa nárok na vrátenie premlčal?

                  5.

                  Je v súlade s článkom 7 ods. 1 smernice 93/13/EHS taký výklad vnútroštátneho práva, ktorý v prípade nemožnosti ďalšej záväznosti zmluvy po tom, čo z nej boli vypustené nekalé ustanovenia, stanovuje, že spotrebiteľ nebude mať právo na všetky úroky z omeškania alebo ich časť za obdobie od doručenia výzvy podnikateľovi na vrátenie plnení, vrátane prípadu, keď podnikateľ uplatní právo uvedené vo štvrtej otázke?

         (1)  Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


title: Vec C-108/22: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 16. februára 2022 – C. Sp. z o.o. (v súčasnosti v likvidácii)/Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 16. februára 2022 – C. Sp. z o.o. (v súčasnosti v likvidácii)/Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (Vec C-108/22)
      (2022/C 284/13)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: C. Sp. z o.o. (v súčasnosti v likvidácii)

         Žalovaný: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 306 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) vykladať v tom zmysle, že sa môže vzťahovať na zdaniteľnú osobu, ktorá je konsolidátorom hotelových služieb a nakupuje a ďalej predáva ubytovacie služby iným hospodárskym subjektom, ak tieto transakcie nie sú sprevádzané žiadnymi inými doplnkovými službami?

         (1)  Ú. v. ÉU L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-114/22: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 18. februára 2022 – Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie/W. Sp. z o.o.

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 18. februára 2022 – Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie/W. Sp. z o.o.
      (Vec C-114/22)
      (2022/C 284/14)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie

         Odporkyňa: W. Sp. z o.o.

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 167, článok 168 písm. a), článok 178 písm. a) a článok 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1) v spojení so zásadami neutrality a proporcionality vykladať tak, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, akou je článok 88 ods. 3a bod 4 písm. c) ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (zákon o dani z tovarov a služieb z 11. marca 2004) (Dz. U. z roku 2011, č. 177, položka 1054 v znení zmien), ktorý pozbavuje zdaniteľnú osobu práva na odpočítanie DPH z dôvodu nadobudnutia práva (veci), ktoré sa podľa vnútroštátnych ustanovení považuje za nadobudnuté simulovane bez ohľadu na to, či sledovaným cieľom transakcie bolo získanie daňovej výhody, ktorej priznanie by bolo v rozpore s jedným alebo viacerými cieľmi smernice a na to, či predstavuje hlavný cieľ prijatého zmluvného riešenia?

         (1)  Ú. v. EÚ, L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-140/22: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawi (Poľsko) 25. februára 2022 – SM, KM/mBank S.A.

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawi (Poľsko) 25. februára 2022 – SM, KM/mBank S.A.
      (Vec C-140/22)
      (2022/C 284/15)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawi

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: SM, KM

         Žalovaná: mBank S.A..

         Prejudiciálne otázky

      Majú sa článok 6 ods. 1 a článok 7 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1) a zásady efektivity a ekvivalencie vykladať v tom zmysle, že bránia súdnemu výkladu vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá stanovuje, že ak zmluva obsahuje je nekalú podmienku, bez ktorej nie je možné zmluvu plniť:

                  1.

                  zmluva sa stáva trvalo neplatnou (neúčinnou) so spätnou účinnosťou od okamihu jej uzavretia až po tom, ako spotrebiteľ urobí vyhlásenie, že nesúhlasí so zachovaním platnosti nekalej podmienky, je si vedomý následkov neplatnosti zmluvy a súhlasí s neplatnosťou zmluvy;

                  2.

                  premlčacia lehota týkajúca sa práva podnikateľa na vrátenie neoprávnene vyplatených plnení zo zmluvy začína plynúť až odo dňa, keď spotrebiteľ urobil vyhlásenie uvedené v bode 1, a to aj vtedy, ak spotrebiteľ predtým požiadal podnikateľa o zaplatenie, a podnikateľ mohol vopred predpokladať, že ním sformulovaná zmluva obsahuje nekalé podmienky;

                  3.

                  spotrebiteľ sa môže domáhať zaplatenia zákonných úrokov z omeškania až odo dňa, keď urobil vyhlásenie uvedené v bode 1, a to aj v prípade, že predtým požiadal podnikateľa o zaplatenie;

                  4.

                  nárok spotrebiteľa na vrátenie plnení, ktoré poskytol na základe neplatnej zmluvy o úvere (splátky úveru, poplatky, provízie a poistné), musí byť znížený o ekvivalent kapitálových úrokov, na ktoré by mala banka nárok, ak by bola zmluva o úvere platná, zatiaľ čo banka môže požadovať vrátenie plnenia, ktoré poskytla na základe tej istej neplatnej zmluvy o úvere (úverový kapitál), v plnej výške?

         (1)  Ú. v. ES L 95, 1993, L 95, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


title: Vec C-146/22: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poľsko) 1. marca 2022 – YD/Dyrektorowi Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               25.7.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poľsko) 1. marca 2022 – YD/Dyrektorowi Krajowej Informacji Skarbowej
      (Vec C-146/22)
      (2022/C 284/16)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: YD

         Žalovaný: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bránia článok 2 ods. 1 písm. a) a c), článok 14 ods. 1, článok 24 ods. 1 a článok 98 ods. 1 až 3 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) v spojení s článkom 6 ods. 1 a 2 vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 282/2011 z 15. marca 2011, ktorým sa ustanovujú vykonávacie opatrenia smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (2), v spojení s bodmi 1 a 12a prílohy III tejto smernice a odôvodneniami 4 a 7 smernice o DPH, ako aj so zásada lojálnej spolupráce, zásada daňovej neutrality, zásada zákonnosti dane a zásada právnej istoty takým vnútroštátnym právnym ustanoveniam, o aké ide v tejto veci, ktoré stanovujú zníženú sadzbu DPH vo výške 5 % na potraviny, okrem iného na nápoje obsahujúce mlieko s odkazom na kód kombinovanej nomenklatúry 2202 KN, pričom z tejto sadzby vylučujú také potraviny, ako sú okrem iného nápoje obsahujúce mlieko, ktoré podľa poľskej štatistickej klasifikácie (PKWiU 56) patria pod stravovacie a pohostinské služby, a uplatňujú na tieto tovary (ich dodania alebo služby) zníženú sadzbu DPH vo výške 8 % v prípade, keď priemerný spotrebiteľ pri kúpe týchto tovarov alebo služieb považuje tieto dodania (služby) za uspokojujúce rovnakú potrebu?

                  2.

                  Je správna prax, ktorá uplatňuje dve rôzne znížené sadzby DPH na tovary s rovnakými objektívnymi znakmi a vlastnosťami v závislosti od služieb prípravy a servírovania takéhoto tovaru, pričom sa medzi takýmito tovarmi rozlišuje z hľadiska subjektu a nie z hľadiska objektu, v súlade so zásadou daňovej neutrality a zásadou právnej istoty?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.

         (2)  Ú. v. EÚ L 7, 2011, s. 1.


Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 4. októbra 2017.#PP Gappol Marzena Porczyńska v. Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo.#Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie GAPPOL – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie GAP – Vzájomná žaloba – Relatívne dôvody zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] – Dobré meno – Neoprávnený zisk vyplývajúci z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena – Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 5 nariadenia 2017/1001) – Povinnosť odôvodnenia – Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001).#Vec T-411/15.


title: Rozsudok Všeobecného súdu (druhá komora) z 5. júna 2013. # Recombined Dairy System A/S proti Európskej komisii. # Colná únia - Dovoz koncentrátov laktoglobulínu z Nového Zélandu - Dodatočné vyberanie dovozného cla - Žiadosť o odpustenie dovozného cla - Článok 220 ods. 2 písm. b) a článok 236 nariadenia (EHS) č. 2913/92. # Vec T-65/11.

text:
               Účastníci konania
               Odôvodnenie
               Výrok

            Účastníci konania
            Vo veci T-65/11,
            Recombined Dairy System A/S,  so sídlom v Horsens (Dánsko), v zastúpení: T. Kristjánsson a T. Gønge, advokáti,
            žalobkyňa,
            proti
            Európskej komisii,  v zastúpení: A.-M. Caeiros, L. Keppenne a B.-R. Killmann, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P. Dyrberg, advokát,
            žalovanej,
            ktorej predmetom je návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 7692 v konečnom znení z 12. novembra 2010, ktorým sa rozhodlo o dôvodnosti dodatočného zapísania niektorých dovozných ciel do účtovnej evidencie a o tom, že odpustenie týchto ciel nebolo dôvodné (spis REC 03/08),
            VŠEOBECNÝ SÚD (druhá komora),
            v zložení: predseda komory N. J. Forwood, sudcovia F. Dehousse (spravodajca) a J. Schwarcz,
            tajomník: C. Kristensen, referentka,
            so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 6. decembra 2012,
            vyhlásil tento
            Rozsudok

            Odôvodnenie
            Okolnosti predchádzajúce sporu
            1. Žalobkyňa Recombined Dairy System A/S doviezla do Európskej únie koncentráty laktoglobulínu (ďalej len „LGC“) z Nového Zélandu. Jednotlivé druhy LGC sa vyznačujú rôznym obsahom srvátkových proteínov.
            2. V rokoch 1993 a 1994 žalobkyňa podala na dánske colné orgány žiadosti o záväzné informácie o nomenklatúrnom zaradení (ďalej len „ZINZT“) pre desať LGC, medzi ktorými boli LGC 312, 392 a 472. ZINZT pre tieto tri výrobky boli vydané na žiadosť žalobkyne na základe poskytnutých informácií a bez analýzy výrobkov. Z informácií poskytnutých žalobkyňou a uvedených v ZINZT vyplýval najmä obsah srvátkových proteínov počítaných ako sušina vyšší ako 80 % hmotnosti a zloženie 75 % beta-laktoglobulínu a imunoglobulínu a 25 % iných srvátkových proteínov. Dotknuté LGC boli zaradené do položky 3504 kombinovanej nomenklatúry uvedenej v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. ES L 256, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382) v znení zmien a doplnení (ďalej len „nomenklatúra“). Položka sadzobníka 3504 nomenklatúry sa týka najmä „koncentrovaných mliečnych proteínov“. ZINZT pre tieto tri výrobky platili od 13. apríla 1994 do 12. apríla 2000.
            3. V roku 1995 podala žalobkyňa na dánske colné orgány žiadosť o ZINZT pre LGC 450. Tieto orgány jej oznámili, že vydanie novej ZINZT nie je nevyhnutné, pretože LGC 450 je do veľkej miery totožný s LGC 472, s ohľadom na ktorý ZINZT už bola vydaná. Žalobkyňa vzala svoju žiadosť späť. V dôsledku toho jej ZINZT pre LGC 450 nebola vydaná.
            4. Pre ostatné druhy výrobkov, t. j. LGC 131 a 8471, žalobkyňa žiadosť o ZINZT nepodala.
            5. Po vykonaní analýzy na vzorke, z ktorej vyplýval nižší ako pôvodne deklarovaný obsah srvátkových proteínov (teda obsah srvátkových proteínov nižší ako 80 %), dánske colné orgány podrobili analýze všetky LGC, ktoré žalobkyňa doviezla. Na základe toho 27. novembra 2000 rozhodli o zaradení LGC 131, 312, 392, 450 a 8471 do položky sadzobníka 0404 nomenklatúry a o dodatočnom zapísaní dovozných ciel z týchto výrobkov do účtovnej evidencie. Daná položka sadzobníka sa týkala najmä „srvátky, tiež zahustenej“. V tomto rozhodnutí tiež uviedli, že ak by obsah srvátkových proteínov, ktoré pôvodne deklarovala žalobkyňa, bol správny (t. j. obsah srvátkových proteínov vyšší ako 80 %), zaradili by dotknuté výrobky do položky sadzobníka 3502 nomenklatúry. Uvedená položka sadzobníka sa týkala najmä „koncentrátov viacerých srvátkových proteínov obsahujúcich viac ako 80 % hmotnosti srvátkových proteínov počítaných ako sušina“. Upustili teda od zaradenia dotknutých výrobkov do položky 3504 nomenklatúry.
            6. Po tom, ako žalobkyňa namietala proti colnému zaradeniu a použitému spôsobu analýzy, dánske colné orgány zmenili svoj spôsob analýzy a napokon dospeli k záveru, že obsah proteínov v LGC, ktoré žalobkyňa pôvodne deklarovala, bol správny (t. j. obsah srvátkových proteínov počítaných ako sušina vyšší ako 80 % hmotnosti). Tieto orgány rozhodli opätovne preskúmať vykonané colné zaradenie a zmenili svoje rozhodnutie tak, že zaradili LGC 131, 312, 392, 450 a 8471 do položky sadzobníka 3502 nomenklatúry. Táto zmena colného zaradenia nemala vplyv na ich rozhodnutie o dodatočnom zapísaní dovozných ciel na dotknuté výrobky do účtovnej evidencie.
            7. Dňa 13. júna 2005 žalobkyňa podala na dánske colné orgány žiadosť o odpustenie dovozného cla na základe článku 220 ods. 2 písm. b) v spojení s článkom 236, ako aj na základe článku 239 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307, ďalej len „colný kódex“). Jej žiadosť sa vzťahovala na dovoz LGC v období od 1. septembra 1997 do 2. augusta 2000, pre ktoré buď nikdy nebola vydaná ZINZT, alebo platnosť predtým vydanej ZINZT v čase dovozu uplynula. Dánske colné orgány túto žiadosť zamietli rozhodnutím z 1. augusta 2005.
            8. Dňa 22. septembra 2005 podala žalobkyňa žalobu proti tomuto rozhodnutiu na Landsskatteretten (vnútroštátny súd pre colné záležitosti, Dánsko).
            9. Dňa 13. septembra 2007 Landsskatteretten nariadil dánskym colným orgánom predložiť žiadosť žalobkyne na posúdenie Komisii Európskych spoločenstiev. Landsskatteretten sa najmä domnieval, že vzhľadom na okolnosti v prejednávanej veci nemožno vylúčiť, že boli splnené podmienky stanovené v článku 220 ods. 2 písm. b) alebo v článku 239 colného kódexu.
            10. Dňa 6. októbra 2008 sa dánske colné orgány obrátili na Komisiu so žiadosťou, aby rozhodla podľa článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu, či je dôvodné nepristúpiť k dodatočnému zapísaniu dovozného cla do účtovnej evidencie, a subsidiárne, či je dôvodné odpustenie tohto cla podľa článku 239 colného kódexu.
            11. Rozhodnutím K(2010) 7692 v konečnom znení z 12. novembra 2010, konštatujúcim, že dodatočné zapísanie niektorých dovozných ciel do účtovnej evidencie bolo dôvodné a že odpustenie týchto ciel dôvodné nebolo (spis REC 03/08) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) dospela Komisia k záveru, že podľa článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu bolo dôvodné nepristúpiť k dodatočnému zapísaniu dovozného cla z LGC 450 dovezeného pred 13. aprílom 2000 do účtovnej evidencie. S ohľadom na ostatné výrobky, t. j. LGC 131, 312, 392 a 8471, ako aj LGC 450 dovezené od 13. apríla 2000, dospela Komisia k záveru, že bolo dôvodné pristúpiť k dodatočnému zapísaniu dovozného cla do účtovnej evidencie. Ďalej dospela k záveru, že podľa článku 239 colného kódexu bolo odpustenie cla odôvodnené pre dovoz LGC 312 a 392, ako aj pre dovoz LGC 450 vykonané od 13. apríla 2000. Naproti tomu rozhodla, že nijaké odpustenie dovozného cla nie je dôvodné pre dovoz LGC 131 a 8471. V tejto súvislosti uviedla, že nedošlo k nijakému výnimočnému prípadu v zmysle článku 239 colného kódexu, pretože žalobkyňa nikdy nepožiadala o ZINZT pre tieto výrobky.
            Konanie a návrhy účastníkov konania
            12. Žalobkyňa návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 28. januára 2011 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.
            13. Na základe správy sudcu spravodajcu Všeobecný súd (druhá komora) rozhodol o začatí ústnej časti konania.
            14. Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky, ktoré im položil Všeobecný súd, boli vypočuté na pojednávaní 6. decembra 2012.
            15. Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
            – zrušil článok 1 ods. 2 a 4 napadnutého rozhodnutia,
            – zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
            16. Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:
            – zamietol žalobu,
            – zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
            Právny stav
            17. Na úvod treba uviesť, ako to tiež potvrdila žalobkyňa na pojednávaní, že prejednávanou žalobou navrhuje zrušiť článok 1 ods. 2 a 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka dovozov LGC 131 a 8471.
            18. Žalobkyňa uviedla na podporu svojej žaloby dva žalobné dôvody. Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 220 ods. 2 písm. b) a článku 236 colného kódexu. Druhý žalobný dôvod, predložený subsidiárne, je založený na porušení článku 239 colného kódexu.
            19. Všeobecný súd považuje za vhodné preskúmať najskôr prvý žalobný dôvod predložený žalobkyňou.
            20. Žalobkyňa v podstate tvrdí, že zaradenie dotknutých LGC do položky sadzobníka 3504 nomenklatúry predstavuje chybu, ktorá je pripísateľná dánskym colným orgánom bez ohľadu na to, či pre dané LGC boli vydané ZINZT alebo nie.
            21. Komisia spochybňuje tvrdenia žalobkyne. Uvádza najmä, že nie všetky LGC sú z tarifného hľadiska v zásade rovnaké. Okrem toho tvrdí, že pre výrobky, o ktoré ide v prejednávanej veci, nebola vydaná žiadna ZINZT. Navyše podľa nej počet dovozov LGC 131 a 8471 nebol veľký. Napokon nebola predložená ani žiadna dokumentácia, z ktorej by vyplývalo, že opis tovaru v colných vyhláseniach zodpovedal špecifikáciám nomenklatúry.
            22. Na úvod treba pripomenúť, že konania upravené v článkoch 220 a 239 colného kódexu sledujú rovnaký cieľ, a to obmedziť dodatočné zaplatenie dovozného alebo vývozného cla len na tie prípady, v ktorých je zaplatenie cla odôvodnené a je v súlade s takou základnou zásadou, akou je zásada ochrany legitímnej dôvery. Navyše vrátenie alebo odpustenie dovozného alebo vývozného cla, ktoré možno priznať iba za určitých podmienok a vo vopred stanovených osobitných prípadoch, predstavuje výnimku z obvyklého režimu dovozov a vývozov a v dôsledku toho sa ustanovenia upravujúce takéto vrátenie alebo odpustenie vykladajú reštriktívne (pozri uznesenie Súdneho dvora z 1. októbra 2009, Agrar-Invest-Tatschl/Komisia, C-552/08 P, Zb. s. I-9265, body 52 a 53 a tam citovanú judikatúru).
            23. Pokiaľ ide o článok 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu, treba pripomenúť, že podľa tohto ustanovenia príslušné orgány nevykonajú dodatočné zapísanie dovozného cla do účtovnej evidencie, len ak sú splnené tri kumulatívne podmienky. V prvom rade je potrebné, aby clo nebolo vybraté v dôsledku chyby, ktorej sa dopustili samotné príslušné orgány, potom musí mať chyba, ktorej sa dopustili, taký charakter, že osoba zodpovedná za zaplatenie cla, ktorá konala v dobrej viere, ju za normálnych okolností nemohla odhaliť, a nakoniec sa vyžaduje, aby osoba zodpovedná za zaplatenie cla dodržala všetky ustanovenia vyplývajúce z platnej právnej úpravy týkajúce sa colného vyhlásenia. V prípade splnenia týchto podmienok má osoba zodpovedná za zaplatenie cla právo, aby sa dodatočné vybratie cla neuskutočnilo (pozri rozsudok Súdneho dvora z 18. októbra 2007, Agrover, C-173/06, Zb. s. I-8783, bod 30 a tam citovanú judikatúru).
            24. Pokiaľ ide o prvú z týchto podmienok, treba uviesť, že článok 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu má za cieľ ochranu legitímnej dôvery osoby zodpovednej za zaplatenie cla, pokiaľ ide o opodstatnenosť všetkých prvkov, ktoré ovplyvnili alebo neovplyvnili rozhodnutie o vymeraní cla. Legitímna dôvera osoby zodpovednej za zaplatenie cla je hodná ochrany poskytnutej týmto článkom iba vtedy, ak sú to „samotné“ príslušné orgány, ktoré vytvorili základ, na ktorom sa táto dôvera zakladá. Právo vyhnúť sa dodatočnému vybratiu cla teda vzniká iba pri chybách pripísateľných aktívnemu konaniu príslušných orgánov (pozri rozsudok Agrover, už citovaný v bode 23 vyššie, bod 31 a tam citovanú judikatúru).
            25. Túto podmienku v zásade nemožno považovať za splnenú, keď boli príslušné orgány uvedené do omylu nepresnými vyhláseniami vývozcu, ktoré tieto orgány nemusia overovať ani posudzovať ich platnosť. V takom prípade riziko spojené s obchodným dokumentom, ktorý sa počas neskoršej kontroly ukáže ako nepravdivý, znáša osoba zodpovedná za zaplatenie cla (pozri rozsudok Súdneho dvora zo 14. novembra 2002, Ilumitrónica, C-251/00, Zb. s. I-10433, body 43 a 44 a tam citovanú judikatúru). Naproti tomu podľa ustálenej judikatúry sa možno domnievať, že príslušné orgány sa dopustili chyby, ak nepredložili nijakú námietku proti colnému zaradeniu tovarov, ktoré vykonal hospodársky subjekt vo svojich colných vyhláseniach, ktoré pritom obsahovali všetky vecné údaje potrebné na uplatnenie predmetnej právnej úpravy, takže neskoršia kontrola, ktorú môžu vykonať príslušné orgány, nemôže odhaliť novú skutočnosť. O taký prípad ide najmä vtedy, ak boli všetky colné vyhlásenia predložené hospodárskym subjektom úplné v tom zmysle, že vedľa deklarovanej položky sadzobníka uvádzali najmä opis tovaru podľa špecifikácií nomenklatúry, a ak predmetné dovozy mali určitý rozsah a došlo k nim počas relatívne dlhého obdobia bez toho, aby bola tarifná položka spochybnená (pozri rozsudok Súdneho dvora z 1. apríla 1993, Hewlett Packard France, C-250/91, Zb. s. I-1819, body 19 a 20 a tam citovanú judikatúru).
            26. V prejednávanom prípade Komisia dospela v napadnutom rozhodnutí s ohľadom na dovozy LGC 131 a 8471 k záveru, že dánske colné orgány sa nedopustili žiadnej chyby, pretože žalobkyni nebola pre tieto výrobky vydaná nijaká ZINZT (odôvodnenie 31 napadnutého rozhodnutia). Komisia ďalej uviedla, že žalobkyňa konala v dobrej viere a dodržala všetky ustanovenia vyplývajúce z platnej právnej úpravy týkajúce sa colného vyhlásenia (odôvodnenie 39 napadnutého rozhodnutia).
            27. Po prvé treba najskôr zamietnuť tvrdenia Komisie uvedené v napadnutom rozhodnutí a zopakované pred Všeobecným súdom, ktorými sa snaží preukázať, že vzhľadom na to, že ZINZT nebola vydaná, nemožno konštatovať ani chybu colných orgánov. Okolnosť, že žalobkyňa nepožiadala o ZINZT pre dotknuté výrobky, totiž neznamená, že sa colné orgány nedopustili chyby. Akýkoľvek iný výklad by zbavil článok 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu zmyslu. V judikatúre sa navyše už uznalo, že colné orgány sa mohli dopustiť chyby aj v prípadoch, keď žalobkyňa ZINZT nemala k dispozícii alebo o ňu nepožiadala (rozsudok Súdneho dvora z 22. októbra 1987, Foto-Frost, 314/85, Zb. s. 4199).
            28. Po druhé treba uviesť, že ako vyplýva z napadnutého rozhodnutia, dánske colné orgány sa pri vydaní ZINZT dopustili nesprávneho colného zaradenia (odôvodnenia 24 a 33 napadnutého rozhodnutia).
            29. Po tretie Komisia v odôvodnení 45 napadnutého rozhodnutia uviedla, že od novembra 1999, t. j. ešte pred skončením obdobia sporných dovozov LGC 131 a 8471, ktoré trvalo od 1. septembra 1997 do 2. augusta 2000, dánske colné orgány vedeli, že colná položka výrobkov, ktorým bola priznaná ZINZT, bola nesprávna, napriek tomu však uvedenú ZINZT nezrušili. Z napadnutého rozhodnutia tiež vyplýva, že analýzy vykonané dánskymi colnými orgánmi sa nevzťahovali len na výrobky, pre ktoré bola vydaná ZINZT, ale aj na LGC 131, pre ktorú ZINZT vydaná nebola (odôvodnenia 9 a 10 napadnutého rozhodnutia). Preto dánske colné orgány od novembra 1999 vedeli, že položka sadzobníka jedného z dvoch výrobkov, ktorých sa toto konanie týka, bola nesprávna. So začatím konania o vybratí cla však čakali až do 27. novembra 2000 (odôvodnenie 13 napadnutého rozhodnutia). Nezrušili ani platnú ZINZT, ktorej platnosť trvala až do 12. apríla 2000, napriek tomu, že ju mohli zrušiť. Okrem toho treba uviesť, že žalobkyňa v období od novembra 1999 do novembra 2000 doviezla pod položkou sadzobníka 3504 nomenklatúry približne 240 ton LGC 131 v 13 dovozných operáciách a 40 ton LGC 8471 v dvoch dovozoch, hoci dánske colné orgány vedeli, že colné zaradenie LGC v širšom zmysle a presnejšie LGC 131 bolo nesprávne. Napokon, čo sa týka konkrétne LGC 131, treba uviesť, že na rozdiel od tvrdení Komisie uvedených v jej písomných vyjadreniach boli dovozy tohto výrobku, ktoré žalobkyňa vykonala počas pred metného obdobia, veľkého rozsahu, pretože išlo o niekoľko stoviek ton a 45 dovozných operácií. Treba dodať, že účastníci konania sa zhodujú, ako bolo potvrdené aj na pojednávaní, v tom, že dotknuté výrobky v rozsahu, v akom ich tvorili srvátkové proteíny, nemali byť zaradené do položky sadzobníka 3504 nomenklatúry, hoci ich tak zaradili colné orgány v ZINZT. Dánske colné orgány navyše túto skutočnosť uznali, pretože v rozhodnutí z 27. novembra 2000 o dodatočnom zapísaní dovozného cla do účtovnej evidencie uviedli, že „zaradenie tovaru do položky 3504 [bolo] vylúčené, pretože ne[šlo] o mliečne proteíny, ale o srvátkové proteíny“. Z toho vyplýva, že vzhľadom na opis predmetných výrobkov v dovozných vyhláseniach, v ktorých boli konkrétne uvedené srvátkové proteíny, t. j. „laktoglobulín“, colné orgány museli byť schopné odhaliť chybu v colnom zaradení.
            30. Po štvrté treba uviesť, že dánske colné orgány ani Komisia v napadnutom rozhodnutí nespochybnili úplnosť všetkých colných vyhlásení predložených žalobkyňou. Konkrétne Komisia v napadnutom rozhodnutí uviedla, že „zo žiadosti vyplýva[lo], že dotknutú osobu [bolo] treba považovať za konajúcu v dobrej viere a dodržujúcu všetky ustanovenia vyplývajúce z platnej právnej úpravy týkajúce sa colného vyhlásenia“ (odôvodnenie 39 napadnutého rozhodnutia). Tvrdenie Komisie v jej písomných vyjadreniach, že „opis tovaru vo vyhlásení nebol úplný“, teda nemá žiadnu oporu v napadnutom rozhodnutí. Komisia navyše ani na pojednávaní neuviedla právny základ umožňujúci dospieť k záveru, že colné vyhlásenia žalobkyne neboli úplné. Okrem toho, čo sa týka tvrdenia Komisie, že žalobkyňa nepredložila nijakú technickú dokumentáciu týkajúcu sa LGC 131 a 8471, na základe ktorej by bolo možné určiť colné zaradenie, treba pripomenúť, že LGC 131 bolo súčasťou výrobkov, ktoré boli v roku 1999 podrobené technickej analýze colných orgánov (odôvodnenie 9 napadnutého rozhodnutia). Navyše je nesporné, že LGC 131 a 8471 boli dánskymi orgánmi po analýze zaradené do rovnakej položky sadzobníka ako ostatné LGC, a to vrátane LGC, pre ktoré bola vydaná ZINZT. Napokon treba zopakovať, že účastníci konania sa zhodujú v tom, že dotknuté výrobky v rozsahu, v akom ich tvorili srvátkové proteíny, nemali byť zaradené do položky sadzobníka 3504 nomenklatúry. Preto treba konštatovať, že opis tovaru v dovozných vyhláseniach žalobkyne ako „laktoglobulín“, teda srvátkový proteín, bol dostatočne presný na to, aby colné orgány mohli aspoň určiť, že predmetné výrobky sa nemajú zaradiť do danej colnej položky.
            31. Po piate dánske colné orgány počas telefonického hovoru so žalobkyňou 2. novembra 1995 spresnili, že nebolo nevyhnutné získať ZINZT pre jeden výrobok, konkrétne LGC 450, ktorý – ako vyplýva zo žiadosti žalobkyne – bol „do veľkej miery totožný“ s výrobkom, pre ktorý bola ZINZT vydaná, konkrétne LGC 472. Tento telefonický hovor bol potvrdený listom zaslaným žalobkyňou dánskym colným orgánom 3. novembra 1995, pričom obsah tohto listu nebol neskôr spochybnený, čo uvádza Komisia v odôvodnení 35 napadnutého rozhodnutia. Samotné colné orgány zopakovali v tejto časti tvrdenia žalobkyne, ktoré im predložila, pričom spomenuli existenciu a obsah tohto telefonického hovoru vo svojej žiadosti zaslanej Komisii. Vzhľadom na túto skutkovú situáciu Komisia navyše dospela v tom istom bode odôvodnenia napadnutého rozhodnutia k záveru, že dánske colné orgány sa dopustili chyby, pokiaľ ide o dovozy LGC 450 uskutočnené do 13. apríla 2000.
            32. Čo sa týka výrobkov, o ktoré ide v prejednávanej veci, Komisia v odôvodnení 24 napadnutého rozhodnutia uviedla, že podľa žiadosti zaslanej dánskymi colnými orgánmi nezapísanie dovozného cla do účtovnej evidencie a jeho odpustenie bolo dôvodné, pretože „výrobky, na ktoré sa ZINZT nevzťahovala, boli z hľadiska colného zaradenia zhodné s výrobkami, pre ktoré bola ZINZT vydaná“. Komisia toto konštatovanie v napadnutom rozhodnutí nespochybnila.
            33. Okrem toho treba zdôrazniť, že bez ohľadu na to, aká by bola položka sadzobníka určená dánskymi colnými orgánmi v ich platobnom výmere, všetky dotknuté LGC by boli vždy zaradené do tej istej položky sadzobníka. Z toho vyplýva, že z pohľadu dánskych colných orgánov boli LGC 131 a 8471 z tarifného hľadiska rovnakými výrobkami ako ostatné dovezené LGC, a to aj tie, pre ktoré bola vydaná ZINZT. Takéto posúdenie podporuje aj žiadosť dánskych colných orgánov zaslaná Komisii, v ktorej bolo spresnené, že „všetky vzorky mali celkový obsah proteínov počítaných ako sušina minimálne 80 % hmotnosti“ alebo že predmetné výrobky boli „zložené z koncentrátov viacerých srvátkových proteínov obsahujúcich viac ako 80 % hmotnosti srvátkových proteínov počítaných ako sušina“. Toto konštatovanie uviedol aj Landsskatteretten vo svojom rozhodnutí z 13. septembra 2007. Čo sa týka týchto vysvetlení poskytnutých účastníkmi konania v ich písomnostiach, na účely colného zaradenia dotknutých tovarov sa rozlišuje výlučne medzi výrobkami, ktoré majú obsah srvátkových proteínov vyšší ako 80 % hmotnosti, a tými, ktoré majú obsah týchto proteínov nižší ako 80 %. Z toho vyplýva, že podľa vysvetlení, ktoré poskytli dánske colné orgány, boli dotknuté výrobky z hľadiska colného zaradenia skutočne rovnaké, čo uznala aj Komisia na pojednávaní. Konkrétne Komisia na pojednávaní nedokázala označiť relevantné prvky, ktoré by dotknuté LGC navzájom odlišovali a na základe ktorých by sa dalo dospieť k záveru, že dané LGC nepredstavovali rovnaký druh tovaru v zmysle colnej právnej úpravy (rozsudok Súdneho dvora z 2. decembra 2010, Schenker, C-199/09, Zb. s. I-12311, bod 24). Komisia navyše nikdy nespochybnila tvrdenie dánskych colných orgánov, pokiaľ ide o zhodnosť dotknutých výrobkov z tarifného hľadiska, ani nepredložila žiadosti o doplňujúce informácie. V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že z článku 871 ods. 5 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3), vyplýva, že ak sa zistí, že informácie dodané členským štátom nie sú dostačujúce na to, aby umožnili prijať rozhodnutie v konkrétnom prípade pri plnej znalosti skutkového stavu, Komisia môže tento členský štát alebo ktorýkoľvek iný členský štát požiadať o dodanie doplňujúcich informácií. Z vyššie uvedeného vyplýva, že v prejednávanom prípade sa žalobkyňa mohla domnievať, že hoci pre LGC 131 a 8471 nebola vydaná ZINZT, mali byť zaradené do tej istej položky sadzobníka ako tovary, pre ktoré bola ZINZT platná alebo pre ktoré bola ZINZT vydaná.
            34. S prihliadnutím na všetky tieto skutočnosti treba konštatovať, že dánske colné orgány sa dopustili chyby v zmysle článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu, pokiaľ ide o colné zaradenie LGC 131 a 8471. Napadnuté rozhodnutie teda v tomto ohľade obsahuje vady, pretože sa zakladá na tom, že k takej chybe nedošlo.
            35. Prvému žalobnému dôvodu preto treba vyhovieť, pričom nie je nevyhnutné skúmať druhý žalobný dôvod, predložený žalobkyňou subsidiárne, a v dôsledku toho treba zrušiť článok 1 ods. 2 a 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka dovozov LGC 131 a 8471.
            O trovách
            36. Podľa článku 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania v súlade s návrhom žalobkyne.

            Výrok
            Z týchto dôvodov
            VŠEOBECNÝ SÚD (druhá komora)
            rozhodol a vyhlásil:
            1. Článok 1 ods. 2 a 4 rozhodnutia Komisie K(2010) 7692 v konečnom znení z 12. novembra 2010, ktorým sa rozhodlo o dôvodnosti dodatočného zapísania niektorých dovozných ciel do účtovnej evidencie a o tom, že odpustenie tohto cla nebolo dôvodné (spis REC 03/08), sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka dovozov koncentrátov laktoglobulínu LGC 131 a 8471.
            2. Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Recombined Dairy System A/S.

    ---documentbreak---

         ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (druhá komora)
      z 5. júna 2013 (
            *1
         )
      „Colná únia — Dovoz koncentrátov laktoglobulínu z Nového Zélandu — Dodatočné vyberanie dovozného cla — Žiadosť o odpustenie dovozného cla — Článok 220 ods. 2 písm. b) a článok 236 nariadenia (EHS) č. 2913/92“
      Vo veci T-65/11,

         Recombined Dairy System A/S, so sídlom v Horsens (Dánsko), v zastúpení: T. Kristjánsson a T. Gønge, advokáti,
      žalobkyňa,
      proti

         Európskej komisii, v zastúpení: A.-M. Caeiros, L. Keppenne a B.-R. Killmann, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P. Dyrberg, advokát,
      žalovanej,
      ktorej predmetom je návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 7692 v konečnom znení z 12. novembra 2010, ktorým sa rozhodlo o dôvodnosti dodatočného zapísania niektorých dovozných ciel do účtovnej evidencie a o tom, že odpustenie týchto ciel nebolo dôvodné (spis REC 03/08),
      VŠEOBECNÝ SÚD (druhá komora),
      v zložení: predseda komory N. J. Forwood, sudcovia F. Dehousse (spravodajca) a J. Schwarcz,
      tajomník: C. Kristensen, referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 6. decembra 2012,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

         Okolnosti predchádzajúce sporu

               1

               Žalobkyňa Recombined Dairy System A/S doviezla do Európskej únie koncentráty laktoglobulínu (ďalej len „LGC“) z Nového Zélandu. Jednotlivé druhy LGC sa vyznačujú rôznym obsahom srvátkových proteínov.

               2

               V rokoch 1993 a 1994 žalobkyňa podala na dánske colné orgány žiadosti o záväzné informácie o nomenklatúrnom zaradení (ďalej len „ZINZT“) pre desať LGC, medzi ktorými boli LGC 312, 392 a 472. ZINZT pre tieto tri výrobky boli vydané na žiadosť žalobkyne na základe poskytnutých informácií a bez analýzy výrobkov. Z informácií poskytnutých žalobkyňou a uvedených v ZINZT vyplýval najmä obsah srvátkových proteínov počítaných ako sušina vyšší ako 80 % hmotnosti a zloženie 75 % beta-laktoglobulínu a imunoglobulínu a 25 % iných srvátkových proteínov. Dotknuté LGC boli zaradené do položky 3504 kombinovanej nomenklatúry uvedenej v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. ES L 256, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382) v znení zmien a doplnení (ďalej len „nomenklatúra“). Položka sadzobníka 3504 nomenklatúry sa týka najmä „koncentrovaných mliečnych proteínov“. ZINZT pre tieto tri výrobky platili od 13. apríla 1994 do 12. apríla 2000.

               3

               V roku 1995 podala žalobkyňa na dánske colné orgány žiadosť o ZINZT pre LGC 450. Tieto orgány jej oznámili, že vydanie novej ZINZT nie je nevyhnutné, pretože LGC 450 je do veľkej miery totožný s LGC 472, s ohľadom na ktorý ZINZT už bola vydaná. Žalobkyňa vzala svoju žiadosť späť. V dôsledku toho jej ZINZT pre LGC 450 nebola vydaná.

               4

               Pre ostatné druhy výrobkov, t. j. LGC 131 a 8471, žalobkyňa žiadosť o ZINZT nepodala.

               5

               Po vykonaní analýzy na vzorke, z ktorej vyplýval nižší ako pôvodne deklarovaný obsah srvátkových proteínov (teda obsah srvátkových proteínov nižší ako 80 %), dánske colné orgány podrobili analýze všetky LGC, ktoré žalobkyňa doviezla. Na základe toho 27. novembra 2000 rozhodli o zaradení LGC 131, 312, 392, 450 a 8471 do položky sadzobníka 0404 nomenklatúry a o dodatočnom zapísaní dovozných ciel z týchto výrobkov do účtovnej evidencie. Daná položka sadzobníka sa týkala najmä „srvátky, tiež zahustenej“. V tomto rozhodnutí tiež uviedli, že ak by obsah srvátkových proteínov, ktoré pôvodne deklarovala žalobkyňa, bol správny (t. j. obsah srvátkových proteínov vyšší ako 80 %), zaradili by dotknuté výrobky do položky sadzobníka 3502 nomenklatúry. Uvedená položka sadzobníka sa týkala najmä „koncentrátov viacerých srvátkových proteínov obsahujúcich viac ako 80 % hmotnosti srvátkových proteínov počítaných ako sušina“. Upustili teda od zaradenia dotknutých výrobkov do položky 3504 nomenklatúry.

               6

               Po tom, ako žalobkyňa namietala proti colnému zaradeniu a použitému spôsobu analýzy, dánske colné orgány zmenili svoj spôsob analýzy a napokon dospeli k záveru, že obsah proteínov v LGC, ktoré žalobkyňa pôvodne deklarovala, bol správny (t. j. obsah srvátkových proteínov počítaných ako sušina vyšší ako 80 % hmotnosti). Tieto orgány rozhodli opätovne preskúmať vykonané colné zaradenie a zmenili svoje rozhodnutie tak, že zaradili LGC 131, 312, 392, 450 a 8471 do položky sadzobníka 3502 nomenklatúry. Táto zmena colného zaradenia nemala vplyv na ich rozhodnutie o dodatočnom zapísaní dovozných ciel na dotknuté výrobky do účtovnej evidencie.

               7

               Dňa 13. júna 2005 žalobkyňa podala na dánske colné orgány žiadosť o odpustenie dovozného cla na základe článku 220 ods. 2 písm. b) v spojení s článkom 236, ako aj na základe článku 239 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307, ďalej len „colný kódex“). Jej žiadosť sa vzťahovala na dovoz LGC v období od 1. septembra 1997 do 2. augusta 2000, pre ktoré buď nikdy nebola vydaná ZINZT, alebo platnosť predtým vydanej ZINZT v čase dovozu uplynula. Dánske colné orgány túto žiadosť zamietli rozhodnutím z 1. augusta 2005.

               8

               Dňa 22. septembra 2005 podala žalobkyňa žalobu proti tomuto rozhodnutiu na Landsskatteretten (vnútroštátny súd pre colné záležitosti, Dánsko).

               9

               Dňa 13. septembra 2007 Landsskatteretten nariadil dánskym colným orgánom predložiť žiadosť žalobkyne na posúdenie Komisii Európskych spoločenstiev. Landsskatteretten sa najmä domnieval, že vzhľadom na okolnosti v prejednávanej veci nemožno vylúčiť, že boli splnené podmienky stanovené v článku 220 ods. 2 písm. b) alebo v článku 239 colného kódexu.

               10

               Dňa 6. októbra 2008 sa dánske colné orgány obrátili na Komisiu so žiadosťou, aby rozhodla podľa článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu, či je dôvodné nepristúpiť k dodatočnému zapísaniu dovozného cla do účtovnej evidencie, a subsidiárne, či je dôvodné odpustenie tohto cla podľa článku 239 colného kódexu.

               11

               Rozhodnutím K(2010) 7692 v konečnom znení z 12. novembra 2010, konštatujúcim, že dodatočné zapísanie niektorých dovozných ciel do účtovnej evidencie bolo dôvodné a že odpustenie týchto ciel dôvodné nebolo (spis REC 03/08) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) dospela Komisia k záveru, že podľa článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu bolo dôvodné nepristúpiť k dodatočnému zapísaniu dovozného cla z LGC 450 dovezeného pred 13. aprílom 2000 do účtovnej evidencie. S ohľadom na ostatné výrobky, t. j. LGC 131, 312, 392 a 8471, ako aj LGC 450 dovezené od 13. apríla 2000, dospela Komisia k záveru, že bolo dôvodné pristúpiť k dodatočnému zapísaniu dovozného cla do účtovnej evidencie. Ďalej dospela k záveru, že podľa článku 239 colného kódexu bolo odpustenie cla odôvodnené pre dovoz LGC 312 a 392, ako aj pre dovoz LGC 450 vykonané od 13. apríla 2000. Naproti tomu rozhodla, že nijaké odpustenie dovozného cla nie je dôvodné pre dovoz LGC 131 a 8471. V tejto súvislosti uviedla, že nedošlo k nijakému výnimočnému prípadu v zmysle článku 239 colného kódexu, pretože žalobkyňa nikdy nepožiadala o ZINZT pre tieto výrobky.

         Konanie a návrhy účastníkov konania

               12

               Žalobkyňa návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 28. januára 2011 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

               13

               Na základe správy sudcu spravodajcu Všeobecný súd (druhá komora) rozhodol o začatí ústnej časti konania.

               14

               Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky, ktoré im položil Všeobecný súd, boli vypočuté na pojednávaní 6. decembra 2012.

               15

               Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                        —

                        zrušil článok 1 ods. 2 a 4 napadnutého rozhodnutia,

                        —

                        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

               16

               Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:

                        —

                        zamietol žalobu,

                        —

                        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.

         Právny stav

               17

               Na úvod treba uviesť, ako to tiež potvrdila žalobkyňa na pojednávaní, že prejednávanou žalobou navrhuje zrušiť článok 1 ods. 2 a 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka dovozov LGC 131 a 8471.

               18

               Žalobkyňa uviedla na podporu svojej žaloby dva žalobné dôvody. Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 220 ods. 2 písm. b) a článku 236 colného kódexu. Druhý žalobný dôvod, predložený subsidiárne, je založený na porušení článku 239 colného kódexu.

               19

               Všeobecný súd považuje za vhodné preskúmať najskôr prvý žalobný dôvod predložený žalobkyňou.

               20

               Žalobkyňa v podstate tvrdí, že zaradenie dotknutých LGC do položky sadzobníka 3504 nomenklatúry predstavuje chybu, ktorá je pripísateľná dánskym colným orgánom bez ohľadu na to, či pre dané LGC boli vydané ZINZT alebo nie.

               21

               Komisia spochybňuje tvrdenia žalobkyne. Uvádza najmä, že nie všetky LGC sú z tarifného hľadiska v zásade rovnaké. Okrem toho tvrdí, že pre výrobky, o ktoré ide v prejednávanej veci, nebola vydaná žiadna ZINZT. Navyše podľa nej počet dovozov LGC 131 a 8471 nebol veľký. Napokon nebola predložená ani žiadna dokumentácia, z ktorej by vyplývalo, že opis tovaru v colných vyhláseniach zodpovedal špecifikáciám nomenklatúry.

               22

               Na úvod treba pripomenúť, že konania upravené v článkoch 220 a 239 colného kódexu sledujú rovnaký cieľ, a to obmedziť dodatočné zaplatenie dovozného alebo vývozného cla len na tie prípady, v ktorých je zaplatenie cla odôvodnené a je v súlade s takou základnou zásadou, akou je zásada ochrany legitímnej dôvery. Navyše vrátenie alebo odpustenie dovozného alebo vývozného cla, ktoré možno priznať iba za určitých podmienok a vo vopred stanovených osobitných prípadoch, predstavuje výnimku z obvyklého režimu dovozov a vývozov a v dôsledku toho sa ustanovenia upravujúce takéto vrátenie alebo odpustenie vykladajú reštriktívne (pozri uznesenie Súdneho dvora z 1. októbra 2009, Agrar-Invest-Tatschl/Komisia, C-552/08 P, Zb. s. I-9265, body 52 a 53 a tam citovanú judikatúru).

               23

               Pokiaľ ide o článok 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu, treba pripomenúť, že podľa tohto ustanovenia príslušné orgány nevykonajú dodatočné zapísanie dovozného cla do účtovnej evidencie, len ak sú splnené tri kumulatívne podmienky. V prvom rade je potrebné, aby clo nebolo vybraté v dôsledku chyby, ktorej sa dopustili samotné príslušné orgány, potom musí mať chyba, ktorej sa dopustili, taký charakter, že osoba zodpovedná za zaplatenie cla, ktorá konala v dobrej viere, ju za normálnych okolností nemohla odhaliť, a nakoniec sa vyžaduje, aby osoba zodpovedná za zaplatenie cla dodržala všetky ustanovenia vyplývajúce z platnej právnej úpravy týkajúce sa colného vyhlásenia. V prípade splnenia týchto podmienok má osoba zodpovedná za zaplatenie cla právo, aby sa dodatočné vybratie cla neuskutočnilo (pozri rozsudok Súdneho dvora z 18. októbra 2007, Agrover, C-173/06, Zb. s. I-8783, bod 30 a tam citovanú judikatúru).

               24

               Pokiaľ ide o prvú z týchto podmienok, treba uviesť, že článok 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu má za cieľ ochranu legitímnej dôvery osoby zodpovednej za zaplatenie cla, pokiaľ ide o opodstatnenosť všetkých prvkov, ktoré ovplyvnili alebo neovplyvnili rozhodnutie o vymeraní cla. Legitímna dôvera osoby zodpovednej za zaplatenie cla je hodná ochrany poskytnutej týmto článkom iba vtedy, ak sú to „samotné“ príslušné orgány, ktoré vytvorili základ, na ktorom sa táto dôvera zakladá. Právo vyhnúť sa dodatočnému vybratiu cla teda vzniká iba pri chybách pripísateľných aktívnemu konaniu príslušných orgánov (pozri rozsudok Agrover, už citovaný v bode 23 vyššie, bod 31 a tam citovanú judikatúru).

               25

               Túto podmienku v zásade nemožno považovať za splnenú, keď boli príslušné orgány uvedené do omylu nepresnými vyhláseniami vývozcu, ktoré tieto orgány nemusia overovať ani posudzovať ich platnosť. V takom prípade riziko spojené s obchodným dokumentom, ktorý sa počas neskoršej kontroly ukáže ako nepravdivý, znáša osoba zodpovedná za zaplatenie cla (pozri rozsudok Súdneho dvora zo14. novembra 2002, Ilumitrónica, C-251/00, Zb. s. I-10433, body 43 a 44 a tam citovanú judikatúru). Naproti tomu podľa ustálenej judikatúry sa možno domnievať, že príslušné orgány sa dopustili chyby, ak nepredložili nijakú námietku proti colnému zaradeniu tovarov, ktoré vykonal hospodársky subjekt vo svojich colných vyhláseniach, ktoré pritom obsahovali všetky vecné údaje potrebné na uplatnenie predmetnej právnej úpravy, takže neskoršia kontrola, ktorú môžu vykonať príslušné orgány, nemôže odhaliť novú skutočnosť. O taký prípad ide najmä vtedy, ak boli všetky colné vyhlásenia predložené hospodárskym subjektom úplné v tom zmysle, že vedľa deklarovanej položky sadzobníka uvádzali najmä opis tovaru podľa špecifikácií nomenklatúry, a ak predmetné dovozy mali určitý rozsah a došlo k nim počas relatívne dlhého obdobia bez toho, aby bola tarifná položka spochybnená (pozri rozsudok Súdneho dvora z 1. apríla 1993, Hewlett Packard France, C-250/91, Zb. s. I-1819, body 19 a 20 a tam citovanú judikatúru).

               26

               V prejednávanom prípade Komisia dospela v napadnutom rozhodnutí s ohľadom na dovozy LGC 131 a 8471 k záveru, že dánske colné orgány sa nedopustili žiadnej chyby, pretože žalobkyni nebola pre tieto výrobky vydaná nijaká ZINZT (odôvodnenie 31 napadnutého rozhodnutia). Komisia ďalej uviedla, že žalobkyňa konala v dobrej viere a dodržala všetky ustanovenia vyplývajúce z platnej právnej úpravy týkajúce sa colného vyhlásenia (odôvodnenie 39 napadnutého rozhodnutia).

               27

               Po prvé treba najskôr zamietnuť tvrdenia Komisie uvedené v napadnutom rozhodnutí a zopakované pred Všeobecným súdom, ktorými sa snaží preukázať, že vzhľadom na to, že ZINZT nebola vydaná, nemožno konštatovať ani chybu colných orgánov. Okolnosť, že žalobkyňa nepožiadala o ZINZT pre dotknuté výrobky, totiž neznamená, že sa colné orgány nedopustili chyby. Akýkoľvek iný výklad by zbavil článok 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu zmyslu. V judikatúre sa navyše už uznalo, že colné orgány sa mohli dopustiť chyby aj v prípadoch, keď žalobkyňa ZINZT nemala k dispozícii alebo o ňu nepožiadala (rozsudok Súdneho dvora z 22. októbra 1987, Foto-Frost, 314/85, Zb. s. 4199).

               28

               Po druhé treba uviesť, že ako vyplýva z napadnutého rozhodnutia, dánske colné orgány sa pri vydaní ZINZT dopustili nesprávneho colného zaradenia (odôvodnenia 24 a 33 napadnutého rozhodnutia).

               29

               Po tretie Komisia v odôvodnení 45 napadnutého rozhodnutia uviedla, že od novembra 1999, t. j. ešte pred skončením obdobia sporných dovozov LGC 131 a 8471, ktoré trvalo od 1. septembra 1997 do 2. augusta 2000, dánske colné orgány vedeli, že colná položka výrobkov, ktorým bola priznaná ZINZT, bola nesprávna, napriek tomu však uvedenú ZINZT nezrušili. Z napadnutého rozhodnutia tiež vyplýva, že analýzy vykonané dánskymi colnými orgánmi sa nevzťahovali len na výrobky, pre ktoré bola vydaná ZINZT, ale aj na LGC 131, pre ktorú ZINZT vydaná nebola (odôvodnenia 9 a 10 napadnutého rozhodnutia). Preto dánske colné orgány od novembra 1999 vedeli, že položka sadzobníka jedného z dvoch výrobkov, ktorých sa toto konanie týka, bola nesprávna. So začatím konania o vybratí cla však čakali až do 27. novembra 2000 (odôvodnenie 13 napadnutého rozhodnutia). Nezrušili ani platnú ZINZT, ktorej platnosť trvala až do 12. apríla 2000, napriek tomu, že ju mohli zrušiť. Okrem toho treba uviesť, že žalobkyňa v období od novembra 1999 do novembra 2000 doviezla pod položkou sadzobníka 3504 nomenklatúry približne 240 ton LGC 131 v 13 dovozných operáciách a 40 ton LGC 8471 v dvoch dovozoch, hoci dánske colné orgány vedeli, že colné zaradenie LGC v širšom zmysle a presnejšie LGC 131 bolo nesprávne. Napokon, čo sa týka konkrétne LGC 131, treba uviesť, že na rozdiel od tvrdení Komisie uvedených v jej písomných vyjadreniach boli dovozy tohto výrobku, ktoré žalobkyňa vykonala počas predmetného obdobia, veľkého rozsahu, pretože išlo o niekoľko stoviek ton a 45 dovozných operácií. Treba dodať, že účastníci konania sa zhodujú, ako bolo potvrdené aj na pojednávaní, v tom, že dotknuté výrobky v rozsahu, v akom ich tvorili srvátkové proteíny, nemali byť zaradené do položky sadzobníka 3504 nomenklatúry, hoci ich tak zaradili colné orgány v ZINZT. Dánske colné orgány navyše túto skutočnosť uznali, pretože v rozhodnutí z 27. novembra 2000 o dodatočnom zapísaní dovozného cla do účtovnej evidencie uviedli, že „zaradenie tovaru do položky 3504 [bolo] vylúčené, pretože ne[šlo] o mliečne proteíny, ale o srvátkové proteíny“. Z toho vyplýva, že vzhľadom na opis predmetných výrobkov v dovozných vyhláseniach, v ktorých boli konkrétne uvedené srvátkové proteíny, t. j. „laktoglobulín“, colné orgány museli byť schopné odhaliť chybu v colnom zaradení.

               30

               Po štvrté treba uviesť, že dánske colné orgány ani Komisia v napadnutom rozhodnutí nespochybnili úplnosť všetkých colných vyhlásení predložených žalobkyňou. Konkrétne Komisia v napadnutom rozhodnutí uviedla, že „zo žiadosti vyplýva[lo], že dotknutú osobu [bolo] treba považovať za konajúcu v dobrej viere a dodržujúcu všetky ustanovenia vyplývajúce z platnej právnej úpravy týkajúce sa colného vyhlásenia“ (odôvodnenie 39 napadnutého rozhodnutia). Tvrdenie Komisie v jej písomných vyjadreniach, že „opis tovaru vo vyhlásení nebol úplný“, teda nemá žiadnu oporu v napadnutom rozhodnutí. Komisia navyše ani na pojednávaní neuviedla právny základ umožňujúci dospieť k záveru, že colné vyhlásenia žalobkyne neboli úplné. Okrem toho, čo sa týka tvrdenia Komisie, že žalobkyňa nepredložila nijakú technickú dokumentáciu týkajúcu sa LGC 131 a 8471, na základe ktorej by bolo možné určiť colné zaradenie, treba pripomenúť, že LGC 131 bolo súčasťou výrobkov, ktoré boli v roku 1999 podrobené technickej analýze colných orgánov (odôvodnenie 9 napadnutého rozhodnutia). Navyše je nesporné, že LGC 131 a 8471 boli dánskymi orgánmi po analýze zaradené do rovnakej položky sadzobníka ako ostatné LGC, a to vrátane LGC, pre ktoré bola vydaná ZINZT. Napokon treba zopakovať, že účastníci konania sa zhodujú v tom, že dotknuté výrobky v rozsahu, v akom ich tvorili srvátkové proteíny, nemali byť zaradené do položky sadzobníka 3504 nomenklatúry. Preto treba konštatovať, že opis tovaru v dovozných vyhláseniach žalobkyne ako „laktoglobulín“, teda srvátkový proteín, bol dostatočne presný na to, aby colné orgány mohli aspoň určiť, že predmetné výrobky sa nemajú zaradiť do danej colnej položky.

               31

               Po piate dánske colné orgány počas telefonického hovoru so žalobkyňou 2. novembra 1995 spresnili, že nebolo nevyhnutné získať ZINZT pre jeden výrobok, konkrétne LGC 450, ktorý – ako vyplýva zo žiadosti žalobkyne – bol „do veľkej miery totožný“ s výrobkom, pre ktorý bola ZINZT vydaná, konkrétne LGC 472. Tento telefonický hovor bol potvrdený listom zaslaným žalobkyňou dánskym colným orgánom 3. novembra 1995, pričom obsah tohto listu nebol neskôr spochybnený, čo uvádza Komisia v odôvodnení 35 napadnutého rozhodnutia. Samotné colné orgány zopakovali v tejto časti tvrdenia žalobkyne, ktoré im predložila, pričom spomenuli existenciu a obsah tohto telefonického hovoru vo svojej žiadosti zaslanej Komisii. Vzhľadom na túto skutkovú situáciu Komisia navyše dospela v tom istom bode odôvodnenia napadnutého rozhodnutia k záveru, že dánske colné orgány sa dopustili chyby, pokiaľ ide o dovozy LGC 450 uskutočnené do 13. apríla 2000.

               32

               Čo sa týka výrobkov, o ktoré ide v prejednávanej veci, Komisia v odôvodnení 24 napadnutého rozhodnutia uviedla, že podľa žiadosti zaslanej dánskymi colnými orgánmi nezapísanie dovozného cla do účtovnej evidencie a jeho odpustenie bolo dôvodné, pretože „výrobky, na ktoré sa ZINZT nevzťahovala, boli z hľadiska colného zaradenia zhodné s výrobkami, pre ktoré bola ZINZT vydaná“. Komisia toto konštatovanie v napadnutom rozhodnutí nespochybnila.

               33

               Okrem toho treba zdôrazniť, že bez ohľadu na to, aká by bola položka sadzobníka určená dánskymi colnými orgánmi v ich platobnom výmere, všetky dotknuté LGC by boli vždy zaradené do tej istej položky sadzobníka. Z toho vyplýva, že z pohľadu dánskych colných orgánov boli LGC 131 a 8471 z tarifného hľadiska rovnakými výrobkami ako ostatné dovezené LGC, a to aj tie, pre ktoré bola vydaná ZINZT. Takéto posúdenie podporuje aj žiadosť dánskych colných orgánov zaslaná Komisii, v ktorej bolo spresnené, že „všetky vzorky mali celkový obsah proteínov počítaných ako sušina minimálne 80 % hmotnosti“ alebo že predmetné výrobky boli „zložené z koncentrátov viacerých srvátkových proteínov obsahujúcich viac ako 80 % hmotnosti srvátkových proteínov počítaných ako sušina“. Toto konštatovanie uviedol aj Landsskatteretten vo svojom rozhodnutí z 13. septembra 2007. Čo sa týka týchto vysvetlení poskytnutých účastníkmi konania v ich písomnostiach, na účely colného zaradenia dotknutých tovarov sa rozlišuje výlučne medzi výrobkami, ktoré majú obsah srvátkových proteínov vyšší ako 80 % hmotnosti, a tými, ktoré majú obsah týchto proteínov nižší ako 80 %. Z toho vyplýva, že podľa vysvetlení, ktoré poskytli dánske colné orgány, boli dotknuté výrobky z hľadiska colného zaradenia skutočne rovnaké, čo uznala aj Komisia na pojednávaní. Konkrétne Komisia na pojednávaní nedokázala označiť relevantné prvky, ktoré by dotknuté LGC navzájom odlišovali a na základe ktorých by sa dalo dospieť k záveru, že dané LGC nepredstavovali rovnaký druh tovaru v zmysle colnej právnej úpravy (rozsudok Súdneho dvora z 2. decembra 2010, Schenker, C-199/09, Zb. s. I-12311, bod 24). Komisia navyše nikdy nespochybnila tvrdenie dánskych colných orgánov, pokiaľ ide o zhodnosť dotknutých výrobkov z tarifného hľadiska, ani nepredložila žiadosti o doplňujúce informácie. V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že z článku 871 ods. 5 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3), vyplýva, že ak sa zistí, že informácie dodané členským štátom nie sú dostačujúce na to, aby umožnili prijať rozhodnutie v konkrétnom prípade pri plnej znalosti skutkového stavu, Komisia môže tento členský štát alebo ktorýkoľvek iný členský štát požiadať o dodanie doplňujúcich informácií. Z vyššie uvedeného vyplýva, že v prejednávanom prípade sa žalobkyňa mohla domnievať, že hoci pre LGC 131 a 8471 nebola vydaná ZINZT, mali byť zaradené do tej istej položky sadzobníka ako tovary, pre ktoré bola ZINZT platná alebo pre ktoré bola ZINZT vydaná.

               34

               S prihliadnutím na všetky tieto skutočnosti treba konštatovať, že dánske colné orgány sa dopustili chyby v zmysle článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu, pokiaľ ide o colné zaradenie LGC 131 a 8471. Napadnuté rozhodnutie teda v tomto ohľade obsahuje vady, pretože sa zakladá na tom, že k takej chybe nedošlo.

               35

               Prvému žalobnému dôvodu preto treba vyhovieť, pričom nie je nevyhnutné skúmať druhý žalobný dôvod, predložený žalobkyňou subsidiárne, a v dôsledku toho treba zrušiť článok 1 ods. 2 a 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka dovozov LGC 131 a 8471.

         O trovách

               36

               Podľa článku 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania v súlade s návrhom žalobkyne.

               Z týchto dôvodov
               VŠEOBECNÝ SÚD (druhá komora)
               rozhodol a vyhlásil:

                           1.

                           Článok 1 ods. 2 a 4 rozhodnutia Komisie K(2010) 7692 v konečnom znení z 12. novembra 2010, ktorým sa rozhodlo o dôvodnosti dodatočného zapísania niektorých dovozných ciel do účtovnej evidencie a o tom, že odpustenie tohto cla nebolo dôvodné (spis REC 03/08), sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka dovozov koncentrátov laktoglobulínu LGC 131 a 8471.

                           2.

                           Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Recombined Dairy System A/S.

                           Forwood

                           Dehousse

                           Schwarcz

                     Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 5. júna 2013.
                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: dánčina.