title: Vec C-625/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 3. novembra 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 3. novembra 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG
   (Vec C-625/17)
   (2018/C 112/08)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

      Odporca: Finanzamt Feldkirch

      Prejudiciálna otázka

   Je právna úprava, ktorá stanovuje poplatok z bilančnej sumy úverových inštitúcií, v rozpore so slobodou poskytovať služby podľa článku 56 a nasl. ZFEÚ a/alebo s voľným pohybom kapitálu a platieb podľa článku 63 ZFEÚ, keď sa od úverovej inštitúcie so sídlom v Rakúsku požaduje uhradenie poplatku za bankové transakcie s klientmi v ostatných štátoch Európskej únie, zatiaľ čo v prípade úverovej inštitúcie so sídlom v Rakúsku, ktorá také transakcie vykonáva ako vedenie skupiny úverových inštitúcií prostredníctvom úverovej inštitúcie, ktorá je súčasťou skupiny, má sídlo v inom štáte Európskej únie a jej bilancia sa z dôvodu členstva v skupine konsoliduje bilanciou úverovej inštitúcie, ktorá pôsobí ako vedenie skupiny, to neplatí, pretože poplatok má byť uhradený z nekonsolidovanej bilančnej sumy (nezahrnutej do účtovnej závierky skupiny)?


title: Vec C-702/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 14. decembra 2017 – Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico a i.

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 14. decembra 2017 – Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico a i.
   (Vec C-702/17)
   (2018/C 112/20)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Unareti SpA

      Odporcovia: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico – Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie, Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

      Prejudiciálna otázka

   Konkrétne sa od Súdneho dvora žiada, aby rozhodol, či uvedené zásady a predpisy bránia vyššie uvedenej vnútroštátnej právnej úprave stanovujúcej spätné uplatnenie kritérií týkajúcich sa určenia výšky náhrad, ktoré sa majú zaplatiť bývalým koncesionárom, a to s dosahom na predchádzajúce zmluvné vzťahy, alebo či je toto spätné uplatnenie, aj s ohľadom na zásadu proporcionality, opodstatnené vzhľadom na požiadavku ochrany ostatných verejných záujmov európskeho významu súvisiacich s potrebou umožniť vyššiu úroveň ochrany konkurenčného usporiadania referenčného trhu, spolu s väčšou ochranou užívateľov služby, ktorí by mohli nepriamo znášať účinky prípadného zvýšenia súm, ktoré sa majú zaplatiť bývalým koncesionárom.


title: Vec T-265/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 1. februára 2018 – ExpressVPN/EUIPO (EXPRESSVPN) („Ochranná známka Európskej únie — Medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu — Obrazová ochranná známka EXPRESSVPN — Absolútny dôvod zamietnutia — Žiadosť o zmenu — Jediný žalobný dôvod — Neprípustnosť“)

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/32

         Uznesenie Všeobecného súdu z 1. februára 2018 – ExpressVPN/EUIPO (EXPRESSVPN)
   (Vec T-265/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu - Obrazová ochranná známka EXPRESSVPN - Absolútny dôvod zamietnutia - Žiadosť o zmenu - Jediný žalobný dôvod - Neprípustnosť“))
   (2018/C 112/41)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ExpressVPN Ltd (Glen Vine, ostrov Man) (v zastúpení: A. Muir Wood, barrister)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 16. februára 2017 (vec R 1352/2016-5) týkajúcemu sa medzinárodného zápisu označujúceho Európsku úniu č. 1265562 obrazovej ochrannej známky EXPRESSVPN

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               ExpressVPN Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 202, 26.6.2017.


title: Vec C-51/18: Žaloba podaná 29. januára 2018 – Európska komisia/Rakúska republika

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/25

         Žaloba podaná 29. januára 2018 – Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-51/18)
   (2018/C 112/32)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: N. Gossement, B.-R. Killmann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               rozhodol, že Rakúska republika si tým, že na odmenu získanú autorom originálu umeleckého diela v rámci uplatnenia práva na ďalší predaj uplatňuje daň z pridanej hodnoty, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2 smernice o DPH,

               —

               zaviazal Rakúsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa tieto žalobné dôvody:
   Rakúsko podriadilo dani z pridanej hodnoty odmenu získanú autorom originálu výtvarného diela alebo plastiky pri jeho predaji v rámci práva na ďalší predaj, zavedeného v Rakúsku v rámci prebratia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/84/ES z 27. septembra 2001 o práve ďalšieho predaja v prospech autora pôvodného umeleckého diela (1). Tým Rakúsko porušilo článok 2 smernice o DPH.
   V rámci práva na ďalší predaj nevzniká žiadny vzťah založený na výmene služieb medzi autorom a stranou, ktorá má povinnosť platiť. Podiel z výťažku, ktorý má byť uhradený autorovi v súvislosti s právom na ďalší predaj, je stanovený zákonom a je koncipovaný tak, že predajca – alebo akákoľvek iná osoba, ktorá je stranou predaja – je povinný autorovi zaplatiť odmenu, ale bez toho, aby mu tento poskytol akékoľvek plnenie. To totiž autor uskutočnil už pred ďalším predajom, keď po prvý krát umiestnil svoj originál umeleckého diela na trh.
   Odmena vyplývajúca z práva na ďalší predaj, na ktorú má autor nárok, nie je protihodnotou akéhokoľvek plnenia autora, ale je odvodená iba z ceny ďalšieho predaja, na ktorej výšku nemá autor žiadny vplyv. Na odmenu má autor nárok, bez toho, aby musel, alebo dokonca mohol, poskytnúť určité plnenie, či už vo forme povinnosti konať, alebo zdržať sa konania. Na základe toho odmena z titulu práva na ďalší predaj nepredstavuje platbu za dodanie tovaru alebo poskytnutie služby v zmysle článku 2 smernice o DPH.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/84/ES z 27. septembra 2001 o práve ďalšieho predaja v prospech autora pôvodného umeleckého diela (Ú. v. EÚ L 272, 2001, s. 32; Mim. vyd. 17/001, s. 240).


title: Vec T-14/18: Žaloba podaná 16. januára 2018 – Helénska republika/Komisia

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/32

         Žaloba podaná 16. januára 2018 – Helénska republika/Komisia
   (Vec T-14/18)
   (2018/C 112/42)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Helénska republika (v zastúpení: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou a E. Chroni)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrh

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v časti, v ktorej sa vylučujú z financovania Európskou úniou výdavky vynaložené Helénskou republikou v oblasti pomoci na plochu za rok podania žiadosti 2014 a zodpovedajúcej 5 % celkových výdavkov vynaložených na pomoc na pasienky v hrubej sume 18 583 893,42 eura (čistá suma 12 482 555,68 eura),

               —

               uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že sporná finančná oprava vo výške 5 % na pomoc na plochu týkajúcu sa pasienkov bola uložená bezdôvodne na základe nesprávneho posúdenia a v rozpore so zásadou proporcionality.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení ustanovení článkov 31 ods.1 a 2 nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 209, 2005, s. 1) a článku 52 ods. 2 a 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/1013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky… (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549) v spojení s ustanoveniami článku 12 ods. 1 až 6 a článku 8 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 907/2014 z 11. marca 2014, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013, pokiaľ ide o platobné agentúry a ostatné orgány, finančné hospodárenie, schvaľovanie účtovných závierok, zábezpeky a používanie eura (Ú. v. EÚ L 255, 2014, s. 18), ako aj na porušení usmernení obsiahnutých v dokumentoch Komisie VI533097 a K(2015) 3675 final z 8. júna 2015. Helénska republika okrem toho uplatňuje bezdôvodné zdvojenie opráv z toho istého dôvodu, ako aj porušenie zásady proporcionality.


title: Vec C-709/17 P: Odvolanie podané 18. decembra 2017: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 10. októbra 2017 vo veci T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Európska komisia

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/16

         Odvolanie podané 18. decembra 2017: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 10. októbra 2017 vo veci T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Európska komisia
   (Vec C-709/17 P)
   (2018/C 112/21)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland, A. Demeneix, M. França, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Kolachi Raj Industrial (Private) Ldt, European Bicycle Manufacturers Association

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 10. októbra 2017 vo veci T-435/15, Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd/Komisia, zamietol žalobu v prvostupňovom konaní a uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania
               alebo subsidiárne

               —

               vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie a rozhodol, že o trovách prvostupňového konania a odvolacieho konania sa rozhodne neskôr.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolanie podané Komisiou sa týka rozsudku Všeobecného súdu z 10. októbra 2017 vo veci T-435/15. V uvedenom rozsudku Všeobecný súd zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2015/776 (1) z 18. mája 2015, ktorým sa konečné antidumpingové clo uložené vykonávacím nariadením (EÚ) č. 502/2013 na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike rozširuje na dovoz bicyklov odosielaných z Kambodže, Pakistanu a Filipín bez ohľadu na to, či majú alebo nemajú deklarovaný pôvod v Kambodži, Pakistane a na Filipínach, a to v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Kolachi Raj.
   Komisia na podporu svojho odvolania uvádza jediný odvolací dôvod.
   Komisia tvrdí, že Všeobecný súd podal nesprávny výklad článku 13 ods. 2 písm. b) základného antidumpingového nariadenia. Po prvé v napadnutom rozsudku Všeobecný súd nesprávne použil pravidlo pôvodu v rámci uplatnenia článku 13 základného nariadenia a podal nesprávny výklad výrazu „z“ použitého v článku 13 ods. 2 písm. b). Po druhé Všeobecný súd nesprávne obmedzil dôkazné prostriedky, ktoré mohla Komisia použiť na preukázanie, že diely pochádzajú „z“ krajiny, na ktorú sa vzťahujú antidumpingové opatrenia. Komisia sa domnieva, že výklad podaný Všeobecným súdom je v rozpore tak so znením, s kontextom a účelom článku 13 základného nariadenia, ako aj s judikatúrou Súdneho dvora v oblasti opatrení proti obchádzaniu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 122, 2015, s. 4.


title: Vec T-71/18: Žaloba podaná 8. februára 2018 – Taliansko/Komisia

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/45

         Žaloba podaná 8. februára 2018 – Taliansko/Komisia
   (Vec T-71/18)
   (2018/C 112/58)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa a P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil oznámenie o verejnom výberovom konaní – EPSO/AD/339/17 – Administrátori (AD 7) v týchto odboroch: 1. Finančná ekonómia 2. Makroekonómia, uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie č. 386 A zo 16. novembra 2017,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článkov 263, 264 a 266 ZFEÚ, v rozsahu, v akom Komisia nedodržala rozsudok Súdneho dvora vo veci C-566/10 P a rozsudok Všeobecného súdu v spojených veciach T-124/13 a T-191/13, ktoré konštatovali nezákonnosť oznámení o verejnom výberovom konaní obmedzujúcich jazyky, ktoré môžu uchádzači verejných výberových konaní uviesť ako 2. jazyk, na angličtinu, francúzštinu a nemčinu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článkov 342 ZFEÚ a článkov 1 a 6 nariadenia [(EHS)] č. 1[/58] o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve (Ú. v. ES 17, 1958, s. 385; Mim. vyd. 01/001, s. 3).

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 12 ES a článku 18 ZFEÚ; článku 22 Charty základných práv Únie; článku 6 ods. 3 EÚ; článku 1 ods. 2 a 3 prílohy III Služobného poriadku úradníkov; článkov 1 a 6 nariadenia č. 1/58; článku 1d ods. 1 a 6, článku 27 ods. 2, článku 28 písm. f) Služobného poriadku úradníkov, v rozsahu, v akom uvedené ustanovenia zakazujú ukladať európskym občanom a samotným úradníkom inštitúcií jazykové obmedzenia, ktoré nie sú všeobecne a objektívne stanovené vnútornými predpismi inštitúcií podľa článku 6 nariadenia č. 1/58 a v súčasnosti zatiaľ neprijatými, a tiež zakazujú zavádzať takéto obmedzenie v prípade neexistencie osobitného a odôvodneného záujmu služby.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení článku 6 ods. 3 EÚ v rozsahu, v akom zakotvuje zásadu ochrany legitímnej dôvery ako základnú zásadu vyplývajúcu zo spoločných ústavných tradícií členských štátov.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na zneužití právomoci a porušení hmotnoprávnych ustanovení týkajúcich sa povahy a účelu oznámení o verejnom výberovom konaní v rozsahu, v akom predchádzajúcim a všeobecným obmedzením na tri jazyky, ktoré sa môžu vybrať ako 2. jazyk, Komisia v skutočnosti predčasne v štádiu oznámenia a podmienok účasti pristúpila k overeniu jazykových znalostí uchádzačov, ku ktorým malo naopak dôjsť až vo výberovom konaní. V dôsledku toho sa jazykové znalosti stávajú rozhodujúce v porovnaní s odbornými znalosťami.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na porušení článku 18a článku 24 štvrtého odseku ZFEÚ, článku 22 Charty základných práv Európskej únie, článku 2 nariadenia č. 1/58 a článku 1d ods. 1 a 6 Služobného poriadku úradníkov v rozsahu, v akom tým, že sa stanovilo, že žiadosti o účasť sa musia povinne zasielať v angličtine, francúzštine alebo nemčine, a že EPSO zasiela v tomto istom jazyku uchádzačom oznámenia týkajúce sa priebehu výberového konania, bolo porušené právo občanov Európskej únie komunikovať s inštitúciami v ich vlastnom jazyku a zaviedla sa ďalšia diskriminácia na úkor osôb, ktoré nemajú dôkladnú znalosť týchto troch jazykov.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod založený na porušení článkov 1 a 6 nariadenia č. 1/58, článku 1d ods. 1 a 6 a článku 28 písm. f) Služobného poriadku úradníkov, článku 1 ods. 1 písm. f) prílohy III Služobného poriadku úradníkov a článku 296 druhého odseku ZFEÚ (nedostatok odôvodnenia), ako aj na porušení zásady proporcionality a skreslení skutkových okolností.

         Žalobkyňa v tomto ohľade tvrdí, že odôvodnenie Komisie skresľuje skutkové okolnosti, keďže sa nezdá, že by tri dotknuté jazyky boli najviac používanými jazykmi pri preklade dokumentov v inštitúciách; toto odôvodnenie je navyše neprimerané vzhľadom na obmedzenie základného práva, akým je právo na zákaz jazykovej diskriminácie. V každom prípade na zabezpečenie rýchlej komunikácie v rámci inštitúcií existujú menej reštriktívne riešenia.


title: Vec T-19/18: Žaloba podaná 19. januára 2018 – Litovská republika/Európska komisia

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/33

         Žaloba podaná 19. januára 2018 – Litovská republika/Európska komisia
   (Vec T-19/18)
   (2018/C 112/43)
   Jazyk konania: litovčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Litovská republika (v zastúpení: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, R. Dzikovič, G. Taluntytė, V. Vasiliauskienė, M. Palionis a A. Dapkuvienė)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

               —

               zrušiť vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/2014 z 8. novembra 2017, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), a to v rozsahu, v akom sa ním vo vzťahu k Litve stanovuje finančná oprava vo výške 9 745 705,88 eura, pokiaľ ide o výdavky v súvislosti s financovaním z Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka;

               —

               zrušiť vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/2014 z 8. novembra 2017, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), a to v rozsahu, v akom sa ním vo vzťahu k Litve stanovuje finančná oprava vo výške 546 351,91 eura, pokiaľ ide o výdavky v súvislosti s financovaním z Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka;

               —

               uložiť Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu žaloby žalobkyňa uvádza tieto žalobné dôvody.

               I.

               Vzhľadom na stanovenie opravy vo výške 9 745 705,88 eura v súvislosti s nedostatkom v kľúčových kontrolách Európska komisia (ďalej len „Komisia“) porušila článok 52 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1306/2013, keďže pri rozhodovaní o závažnosti nesúladu, povahe porušení a finančnej ujme spôsobenej Európskej únii a:

                           1.

                           uplatňujúc nesprávny výklad článku 24 ods. 1 a článku 24 ods. 2 písm. a) nariadenia (EÚ) č. 65/2011 nesprávne konštatovala, že posúdenia oprávnenosti žiadateľov vykonané v Litve sú nedostatočné, pretože:

                                       1.1

                                       kontroly vykonané litovskými orgánmi, pokiaľ ide o príbuznosť podniku a prepojeného podniku alebo partnerského podniku v zahraničí, neboli dôkladné na účely potvrdenia postavenia žiadateľov ako malých alebo stredných podnikov;

                                       1.2

                                       v Litve je monitorovanie projektov uznaných za rizikové z dôvodu údajných umelo vytvorených podmienok neúčinné;

                           2.

                           uplatňujúc nesprávny výklad článku 24 ods. 2 písm. d) nariadenia (EÚ) č. 65/2011 nesprávne konštatovala, že kvalita kontrol vykonaných v Litve, pokiaľ ide o primeranosť nákladov, je nedostatočná;

                           3.

                           uplatňujúc nesprávny výklad článku 26 ods. 1 písm. d) a článku 26 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 65/2011 nesprávne konštatovala, že systém kontrol na mieste uplatňovaný v Litve je nedostatočný;

                           4.

                           uplatňujúc nesprávny výklad článku 24 ods. 2 písm. a) nariadenia (EÚ) č. 65/2011 nesprávne konštatovala, že tovar získaný v rámci jedného z kontrolovaných projektov bol v podstate použitý na iné účely než na účely projektu.

               II.

               Vzhľadom na stanovenie opravy vo výške 546 351,91 eura v súvislosti s nedostatkom v kľúčových a vedľajších kontrolách Komisia porušila článok 52 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1306/2013, keďže pri rozhodovaní o závažnosti nesúladu, povahe porušení a finančnej ujme spôsobenej Európskej únii:

                           1.

                           nezohľadnila výpočty príslušných orgánov Litovskej republiky, pokiaľ ide o finančnú ujmu spôsobenú Európskej únii v súvislosti s rozdielmi v systéme sankcií, ktoré sa vzťahujú na porušenia v súvislosti s identifikáciou a registráciou zvierat a ktoré nie sú upravené v relevantných predpisoch práva EÚ s ohľadom na rok podávania žiadostí 2014;

                           2.

                           nezohľadnila výpočty príslušných orgánov Litovskej republiky, pokiaľ ide o finančnú ujmu spôsobenú Európskej únii v súvislosti s príliš zhovievavým posúdením nedodržania požiadaviek týkajúcich sa identifikácie a registrácie zvierat s ohľadom na rok podávania žiadostí 2014;

                           3.

                           a tiež uplatňujúc nesprávny výklad článku 51 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1122/2009 nesprávne konštatovala, že v Litve nebola analýza rizika v súlade s týmto nariadením, pretože do nej neboli zahrnuté rizikové faktory súvisiace so zvieratami;

                           4.

                           a tiež uplatňujúc nesprávny výklad článku 84 nariadenia (ES) č. 1122/2009 nesprávne konštatovala, že monitorovanie výsledkov kontrol vykonané v Litve nebolo v súlade s týmto nariadením, pretože štatistiky boli poskytnuté bez toho, aby boli v celom rozsahu dodržané vzory Komisie.


title: Vec C-645/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Frankfurt am Main (Nemecko) 20. novembra 2017 – Emirates Airlines – Direktion für Deutschland/Aylin Wüst, Peter Wüst

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Frankfurt am Main (Nemecko) 20. novembra 2017 – Emirates Airlines – Direktion für Deutschland/Aylin Wüst, Peter Wüst
   (Vec C-645/17)
   (2018/C 112/10)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Frankfurt am Main

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalovaná a odvolateľka: Emirates Airlines – Direktion für Deutschland

      Žalobcovia a odporcovia: Aylin Wüst, Peter Wüst

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) z 11. februára 2004 vykladať v tom zmysle, že dočasné uzavretie letiska v dôsledku nehody lietadla pri pristávaní predstavuje mimoriadnu okolnosť?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:
               Má sa článok 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004 vykladať v tom zmysle, že dočasné uzavretie letiska predstavuje mimoriadnu okolnosť aj vtedy, keď lietadlo, ktoré havarovalo, patrilo do letky leteckého dopravcu, ktorý sa v súvislosti s meškaním letu v dôsledku uzavretia letiska odvoláva na mimoriadnu okolnosť?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na druhú otázku:
               Má sa článok 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004 vykladať v tom zmysle, že aj v prípade, keď havarované lietadlo patrilo do letky leteckého dopravcu, ktorý sa v súvislosti s meškaním letu v dôsledku uzavretia letiska odvoláva na mimoriadnu okolnosť, je meškanie pri prílete viac ako tri hodiny „spôsobené“ touto mimoriadnou okolnosťou?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-61/18: Žaloba podaná 31. januára 2018 – Európska komisia/Bulharská republika

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/25

         Žaloba podaná 31. januára 2018 – Európska komisia/Bulharská republika
   (Vec C-61/18)
   (2018/C 112/33)
   Jazyk konania: bulharčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. von Rintelen, K. Walkerová, G. Koleva, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Bulharská republika

      Návrhy žalobkyne

   Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               určil, že Bulharská republika si tým, že najneskôr do 18. septembra 2016 neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/89/EU (1) z 23. júla 2014, ktorou sa ustanovuje rámec pre námorné priestorové plánovanie alebo v každom prípade tieto predpisy neoznámila Komisii, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               uložil Bulharskej republike podľa článku 260 ods. 3 ZFEÚ penále vo výške 14 089,60 eura za každý deň omeškania odo dňa vyhlásenia rozsudku, ktorým sa určí, že došlo k nesplneniu povinnosti zo strany Bulharskej republiky.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Podľa článku 15 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/89/EU z 23. júla 2014, ktorou sa ustanovuje rámec pre námorné priestorové plánovanie, členské štáty majú zabezpečiť, aby do 18. septembra 2016 nadobudli účinnosť zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. O týchto predpisoch mali bezodkladne upovedomiť Komisiu. Vzhľadom nato, že Komisii neboli oznámené vnútroštátne opatrenia prijaté na prebratie smernice, rozhodla sa predložiť vec Súdnemu dvoru.

               2.

               Vo svojej žalobe Komisia navrhuje, aby bolo Bulharskej republike uložené penále vo výške 14 089,60 eur za deň. Výška penále bola stanovená vzhľadom na závažnosť a dobu, počas ktorej pretrvávalo porušenie práva, ako aj vzhľadom na odradzujúci účinok a platobnú schopnosť tohto členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 257, 2014, s. 135.


title: Vec T-74/18: Žaloba podaná 6. februára 2018 – Visi/one/EUIPO – EasyFix (Informačné tabule pre vozidlá)

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/47

         Žaloba podaná 6. februára 2018 – Visi/one/EUIPO – EasyFix (Informačné tabule pre vozidlá)
   (Vec T-74/18)
   (2018/C 112/59)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Visi/one GmbH (Remscheid, Nemecko) (v zastúpení: H. Bourree a M. Bartz, Rechtsanwalte)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: EasyFix GmbH (Viedeň, Rakúsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ sporného dizajnu: žalobkyňa.

      Sporný dizajn: dizajn Spoločenstva č. 1391114–0001.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu EUIPO zo 4. decembra 2017 vo veci R 1424/2016-3.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov vzniknutých v konaní pred odvolacím senátom.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 62 ods. 2 nariadenia č. 6/2002,

               —

               porušenie článku 62 ods. 1 nariadenia č. 6/2002,

               —

               porušenie článku 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002.


title: Vec T-20/18: Žaloba podaná 17. januára 2018 – CV/Komisia

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/34

         Žaloba podaná 17. januára 2018 – CV/Komisia
   (Vec T-20/18)
   (2018/C 112/44)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: CV (v zastúpení: F. Moyse, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutia z 15. marca 2017, 20. marca 2017 a z 18. októbra 2017,

               —

               priznal žalobcovi sumu vo výške 1 475 eur za majetkovú ujmu spolu so zákonnými úrokmi vo výške 2,25 % vypočítanými odo dňa vrátenia uvedenej sumy, prípadne odo dňa podania sťažnosti, alebo prípadne odo dňa podania žaloby, ako aj sumu 1 eura za nemajetkovú ujmu,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na vadách správneho konania, ktoré predchádzalo prijatiu sporných rozhodnutí, vrátane konania pred lekárskou komisiou, na základe ktorých bola zamietnutá žiadosť žalobcu o uznanie jeho choroby ako choroby z povolania a bola mu uložená povinnosť nahradiť niektoré náklady a poplatky členov lekárskej komisie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení, ktorého sa dopustil lekár vo svojich správach.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na nedostatočnom odôvodnení napadnutých rozhodnutí.


title: Vec C-712/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia (Taliansko) 20. decembra 2017 – EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia (Taliansko) 20. decembra 2017 – EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
   (Vec C-712/17)
   (2018/C 112/23)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: EN.SA. Srl

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

      Prejudiciálna otázka

   Je vnútroštátna právna úprava vyplývajúca z uplatnenia čl. 19 (Odpočet) a čl. 21 ods. 7 (Fakturovanie transakcií) dekrétu prezidenta republiky č. 633 z 26.10.1972 a čl. 6 ods. 6 legislatívneho dekrétu č. 471 z 18.12.1997 (Porušenie povinností týkajúcich sa dokladov, evidencie a identifikovania transakcií) v súlade so zásadami Spoločenstva v oblasti DPH vyvodenými Súdnym dvorom, v prípade transakcií považovaných za fiktívne, na základe ktorých nevznikla škoda v štátnej pokladnici a ktoré nepriniesli žiadnu daňovú výhodu daňovníkovi, ak súčasné uplatnenie vnútroštátnych predpisov spôsobí:

               a)

               následnú a opakovanú nemožnosť odpočítať daň na vstupe zaplatenú nadobúdateľom pre každú namietnutú transakciu, ktorá sa týka rovnakého subjektu a rovnakého daňového základu;

               b)

               uplatnenie dane a jej zaplatenie dodávateľom (a premlčanie práva na vrátenia neoprávnene vybratých súm) za príslušné a špekulatívne transakcie predaja, ktoré sa taktiež považujú za fiktívne;

               c)

               uloženie sankcie vo výške dane na vstupe, ktorá sa považuje za neodpočítateľnú.


title: Vec T-26/18: Žaloba podaná 19. januára 2018 – Francúzsko/Komisia

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/35

         Žaloba podaná 19. januára 2018 – Francúzsko/Komisia
   (Vec T-26/18)
   (2018/C 112/45)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères a S. Horrenberger, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               čiastočne zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie K(2017) 7263 final z 8. novembra 2017, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), oznámené francúzskej vláde 9. novembra 2017, a to v rozsahu, v akom:

                           —

                           zahŕňa opravu vo výške 2 246 700 eur z dôvodu zohľadnenia krajinných prvkov v rámci GAEC, ktoré sa vyznačovalo nesúladom, pokiaľ ide o „Nedostatky v systéme LPIS“ v súvislosti s rokmi podávania žiadostí 2013 a 2014;

                           —

                           zahŕňa paušálnu opravu týkajúcu sa všetkých území, ktoré zahŕňajú aspoň jednu plochu kvalifikovanú ako „landes et parcours“ (vresoviská vhodné na spásanie), a nielen plôch kvalifikovaných ako „neoprávnené územia (‚landes et parcours‘) [vresoviská vhodné na spásanie]“ v súvislosti s rokmi podávania žiadostí 2013 a 2014;

                           —

                           sa týka „Najpravdepodobnejš[ej] chyb[y] – FEADER SIGC – 2014 – 2020“ v rámci vyšetrovania CEB/2016/047; a

                           —

                           uplatňuje paušálnu opravu vo výške 100 % na departement Haute-Corse (Horná Korzika) v súvislosti s rokmi podávania žiadostí 2013 – 2014, pokiaľ ide o „Kontrolný systém s vážnymi nedostatkami, Korzika“;

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 6 ods. 1 a prílohy III nariadenia Rady č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov.
               Podľa žalobkyne sa Komisia takéhoto porušenia dopustila, keď jednak konštatovala, že také prvky ako skalnaté výbežky, bažiny alebo háje, uvedené vo francúzskej právnej úprave, nespadajú pod dobrý poľnohospodársky a ekologický stav (GAEC), a jednak, že tieto ustanovenia stanovujú povinnosť individuálnej ochrany každého krajinného prvku, a že v dôsledku toho tieto prvky nemožno začleniť do celkovej plochy poľnohospodárskych území.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality. V tomto ohľade sa žalobkyňa domnieva, že aj keď sa spor týka len území kvalifikovaných ako „landes et parcours“ (vresoviská vhodné na spásanie), Komisia prijala opravu založenú na všetkých územiach uvádzaných v spisoch, ktoré zahŕňajú také plochy, teda aj na časti území, ktoré nie sú takými plochami, a v každom prípade neprihliadla na skutočnosti týkajúce sa vyčíslenia, ktoré predložili francúzske orgány.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, podľa ktorého Komisia na účely vykonania finančnej opravy vo výške 13 127 243,30 eura, pokiaľ ide o programovacie obdobie EPFRV 2014 – 2020 („RDR 3“), vychádzala z údajov, ktoré získala v rozpore s článkom 6 ods. 1 a prílohou III citovaného nariadenia č. 73/2009.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality a porušení povinnosti odôvodnenia v napadnutom rozhodnutí, pokiaľ ide o „Kontrolný systém s vážnymi nedostatkami, Korzika“ v súvislosti s rokmi podávania žiadostí 2013 a 2014, a to v rozsahu, v akom Komisia uplatňuje paušálnu opravu vo výške 100 % na departement Haute-Corse (Horná Korzika).


title: Vec C-649/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 21. novembra 2017 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 21. novembra 2017 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl
   (Vec C-649/17)
   (2018/C 112/11)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovatelia v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Amazon EU Sàrl

      Prejudiciálne otázky

   Predkladá sa návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorého predmetom sú nasledujúce otázky týkajúce sa výkladu článku 6 ods. 1 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov (1):

               1.

               Môžu členské štáty prijať ustanovenie, ktoré – tak ako ustanovenie článku 246a § 1 ods. 1 prvej vety bodu 2 Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch (zákon, ktorým sa zavádza Občiansky zákonník) – ukladá obchodníkovi povinnosť, aby v rámci uzavierania zmlúv na diaľku poskytol spotrebiteľovi predtým, ako prejaví svoj súhlas s uzatvorením zmluvy (tzv. Vertragserklärung), [nielen ak je k dispozícii, ale] vždy svoje telefónne číslo?

               2.

               Znamená výraz „gegebenenfalls“ použitý v nemeckej jazykovej verzii [„ak je k dispozícii“ v slovenskej verzii] článku 6 ods. 1 písm. c) smernice 2011/83/EÚ, že obchodník musí informácie poskytnúť iba prostredníctvom komunikačných prostriedkov, ktoré naozaj existujú v jeho podniku, to znamená, že nie je povinný zriadiť si novú telefónnu alebo faxovú prípojku, resp. emailový účet, keď sa rozhodne, že vo svojom podniku bude uzatvárať aj zmluvy na diaľku?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na druhú otázku:
               Znamená výraz „gegebenenfalls“ použitý v nemeckej jazykovej verzii [„ak je k dispozícii“ v slovenskej verzii] článku 6 ods. 1 písm. c) smernice 2011/83/EÚ, že ku komunikačným prostriedkom, ktoré v podniku už existujú, patria iba také komunikačné prostriedky, ktoré obchodník v každom prípade naozaj používa na kontakt so spotrebiteľmi v rámci uzatvárania zmlúv na diaľku, alebo sem patria aj také v podniku už existujúce komunikačné prostriedky, ktoré obchodník doposiaľ používal výlučne na iné účely, napríklad na komunikáciu s obchodníkmi alebo úradmi?

               4.

               Je výpočet komunikačných prostriedkov, a to telefón, fax a e-mail, obsiahnutý v článku 6 ods. 1 písm. c) smernice 2011/83/EÚ taxatívny, alebo môže obchodník použiť aj iné komunikačné prostriedky, ktoré tam nie sú uvedené, ako napríklad internetový chat alebo telefonický systém spätného volania, keď sa tým zabezpečí rýchle nadviazanie kontaktu a účinná komunikácia?

               5.

               Je pri použití zásady transparentnosti stanovenej v článku 6 ods. 1 smernice 2011/83/EÚ, podľa ktorej musí obchodník informovať spotrebiteľa jasným a zrozumiteľným spôsobom o komunikačných prostriedkoch uvedených v článku 6 ods. 1 písm. c) smernice 2011/83/EÚ, rozhodujúce rýchle a účinné poskytnutie danej informácie?

      (1)  Ú. v. EÚ L 304, 2011, s. 64.


title: Vec C-76/18: Žaloba podaná 6. februára 2018 – Európska komisia/Rakúska republika

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/26

         Žaloba podaná 6. februára 2018 – Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-76/18)
   (2018/C 112/34)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. von Rintelen, P. Ondrůšek, M. Noll-Ehlers, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               určil, že Rakúska republika si tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na prebratie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/25/EÚ z 26. februára 2014 o obstarávaní vykonávanom subjektmi pôsobiacimi v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb a o zrušení smernice 2004/17/ES (1), do vnútroštátneho práva alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               uložil Rakúskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa článku 106 ods. 1 smernice 2014/25/EÚ uvedú členské štáty do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 18. apríla 2016. Vzhľadom na to, že Rakúska republika neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na prebratie tejto smernice resp. o nich neinformovala Komisiu, rozhodla sa Komisia podať na Súdny dvor žalobu.
   Komisia svojou žalobou navrhuje, aby sa Rakúskej republike uložilo denné penále vo výške 42 377 eur. Jeho výška sa vypočítala s prihliadnutím na závažnosť a dĺžku porušenia, ako aj na odstrašujúci účinok po zohľadnení ekonomickej sily tohto členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 243.


title: Vec C-666/17 P: Odvolanie podané 27. novembra 2017: AlzChem AG proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 7. septembra 2017 vo veci T-451/15, AlzChem AG/Komisia

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/8

         Odvolanie podané 27. novembra 2017: AlzChem AG proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 7. septembra 2017 vo veci T-451/15, AlzChem AG/Komisia
   (Vec C-666/17 P)
   (2018/C 112/12)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: AlzChem AG (v zastúpení: A. Borsos, avocat, J. A. Guerrero Pérez, abogado)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               zrušil napadnutý rozsudok,

               —

               zrušil sporné rozhodnutie a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Prvý dôvod: nesprávne právne posúdenie a zjavne nesprávne posúdenie pri uplatnení všeobecnej domnienky vychádzajúcej z výnimky týkajúcej sa ochrany účelu vyšetrovania vedeného Úniou:

                           —

                           nesprávne právne posúdenie Komisie pri uplatnení všeobecnej domnienky vychádzajúcej z výnimky z práva na prístup k už existujúcim a jednoznačne identifikovaným dokumentom,

                           —

                           nesprávne právne posúdenie Komisie týkajúce sa ochrany účelu prebiehajúcich vyšetrovania v rámci žiadostí o prístup k už existujúcim a jednoznačne identifikovaným dokumentom,

                           —

                           nesprávne právne posúdenie a zjavne nesprávne posúdenie Komisie pri posudzovaní prevažujúceho verejného záujmu spočívajúceho v ochrane práva na účinné súdne preskúmanie (článok 47 Charty základných práv),

                           —

                           nesprávne právne posúdenie Komisie týkajúce sa uplatnenia základného práva na prístup k dokumentom (článok 42 Charty základných práv).

               2.

               Druhý dôvod: porušenie povinnosti odôvodnenia pri zamietnutí prístupu k dokumentom v nedôvernom znení v priestoroch Komisie.


title: Vec C-77/18: Žaloba podaná 6. februára 2018 – Európska komisia/Rakúska republika

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/27

         Žaloba podaná 6. februára 2018 – Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-77/18)
   (2018/C 112/35)
   Jazyk konania: Nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Noll-Ehlers, P. Ondrůšek a G. von Rintelen, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               určil, že Rakúska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (1), alebo ich neoznámila Komisii, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               uložil Rakúskej republike povinnosť zaplatiť pokutu vo výške 42 377 eur za každý deň z dôvodu, že si nesplnila svoju povinnosť oznámiť opatrenia na prebratie smernice,

               —

               uložil Rakúskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa článku 90 ods. 1 smernice 2014/24/EÚ členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 18. apríla 2016. Keďže Rakúska republika neprijala všetky potrebné zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou, ani ich neoznámila Komisii, Komisia rozhodla podať žalobu na Súdny dvor.
   Komisia sa svojou žalobou domáha, aby bola Rakúskej republike uložená povinnosť zaplatiť pokutu vo výške 42 377 eur za každý deň. Výška pokuty bola vypočítaná s prihliadnutím na závažnosť a dĺžku porušenia, ako aj na odstrašujúci účinok z hľadiska platobnej schopnosti toto členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65.


title: Vec C-715/17: Žaloba podaná 21. decembra 2017 – Európska komisia/Poľská republika

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/18

         Žaloba podaná 21. decembra 2017 – Európska komisia/Poľská republika
   (Vec C-715/17)
   (2018/C 112/24)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Stobiecka-Kuik, G. Wils; splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Poľská republika

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               určil, že Poľská republika si tým, že pravidelne a minimálne každé tri mesiace neinformovala o príslušnom počte žiadateľov, ktorí by mohli byť urýchlene premiestnení na jej územie, nesplnila od 16. marca 2016 svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 5 ods. 2 rozhodnutia Rady (EÚ) 2015/1523 a článku 5 ods. 2 rozhodnutia Rady (EÚ) 2015/1601, ako aj v dôsledku toho ďalšie povinnosti týkajúce sa premiestnenia, ktoré stanovuje článok 5 ods. 4 až 11 týchto dvoch vyššie uvedených rozhodnutí Rady,

               —

               uložil Poľsku povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Dočasný mechanizmus núdzového premiestnenia bol zavedený doma rozhodnutiami Rady prijatými v septembri 2015, a to rozhodnutím (EÚ) 2015/1523 (1) a rozhodnutím (EÚ) 2015/1601 (2), na základe ktorých sa členské štáty zaväzujú z Talianska a Grécka premiestniť osoby, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu.
   Rozhodnutia Rady ukladajú členským štátom povinnosť navrhnúť každé tri mesiace miesta pre potreby premiestnenia, aby sa zabezpečilo riadne fungovanie procesu premiestnenia, a to regulovaným spôsobom. A hoci takmer všetky členské štáty prijali opatrenia na splnenie svojich záväzkov v tejto veci, vrátane na účely premiestnenia, Poľsko neuskutočnilo nijaké premiestnenie a od decembra 2015 nenavrhlo nijaké miesto dostupné na účely premiestnenia.
   Dňa 16. júna 2017 Komisia začala proti Poľskej republike konanie o porušení povinnosti.
   Keďže Komisia považovala odpoveď Poľska za nedostatočnú, rozhodla pristúpiť k nasledujúcej fáze konania o porušení povinnosti, a preto tomuto štátu zaslala odôvodnené stanovisko datované z 26. júla 2017.
   Vzhľadom na to, že Komisia považovala aj odpoveď na odôvodnené stanovisko za nedostatočnú, rozhodla podať proti Poľsku žalobu na Súdny dvor Európskej únie z dôvodu, že si tento štát nesplnil svoje právne povinnosti v oblasti premiestnenia.

      (1)  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/1523 zo 14. septembra 2015 o zavedení dočasných opatrení v oblasti medzinárodnej ochrany v prospech Talianska a Grécka (Ú. v. EÚ L 239, 2015, s. 146).

      (2)  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/1601 z 22. septembra 2015 o zavedení dočasných opatrení v oblasti medzinárodnej ochrany v prospech Talianska a Grécka (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 80).


title: Vec T-75/18: Žaloba podaná 6. februára 2018 – MPM-Quality/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/47

         Žaloba podaná 6. februára 2018 – MPM-Quality/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
   (Vec T-75/18)
   (2018/C 112/60)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: čeština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: MPM-Quality v.o.s. (Frýdek-Místek, Česká republika) (v zastúpení: M. Kyjovský, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Česká republika)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „Manufacture PRIM 1949“ – ochranná známka Európskej únie č. 3 531 662.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 5. decembra 2017 vo veci R 556/2017-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článkov 18 a 58 nariadenia 1001/2017,

               —

               porušenie článku 10 ods. 3 a nasl. a článku 19 ods. 1 nariadenia 1430/2017.


title: Vec T-29/18: Žaloba podaná 19. januára 2018 – Planet/Komisia

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/36

         Žaloba podaná 19. januára 2018 – Planet/Komisia
   (Vec T-29/18)
   (2018/C 112/46)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Planet (Atény, Grécko) (v zastúpení: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie o zamietnutí, ktorým konkludentne zamietla žiadosť žalobkyne o prístup k dokumentom o verejnom obstarávaní týkajúcim sa projektu EuropeAid/137681/IH/SER/ROC/4 a

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť žalobkyni všetky trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Planet v tejto žalobe navrhuje zrušenie konkludentného rozhodnutia Komisie, ktorým zamietla žiadosť spoločnosti Planet o prístup k dokumentom podľa nariadenia č. 1049/2001 týkajúcim sa verejného obstarávania č. EuropeAid/137681/IH/SER/ROC/4.
   Planet tvrdí, že rozhodnutie Komisie o konkludentnom zamietnutí sa má zrušiť z dôvodu, že neobsahuje žiadne odôvodnenie, ktoré musí byť v práve Únie podľa článku 296 ZFEÚ povinne uvedené a predstavuje podstatnú formálnu náležitosť aktov Únie.


title: Vec T-78/18: Žaloba podaná 9. februára 2018 – AB Mauri Italy/EUIPO – Lesaffre et Compagnie (FERMIN)

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/48

         Žaloba podaná 9. februára 2018 – AB Mauri Italy/EUIPO – Lesaffre et Compagnie (FERMIN)
   (Vec T-78/18)
   (2018/C 112/61)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: AB Mauri Italy SpA (Casteggio, Taliansko) (v zastúpení: B. Brandreth, barrister, a G. Hussey, solicitor)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Lesaffre et Compagnie (Paríž, Francúzsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie FERMIN – prihláška č. 10 999 613.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. decembra 2017 v spojených veciach R 2027/2016-4 a R 2254/2016-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               čiastočne zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec C-79/18: Žaloba podaná 6. februára 2018 – Európska komisia/Rakúska republika

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/28

         Žaloba podaná 6. februára 2018 – Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-79/18)
   (2018/C 112/36)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. von Rintelen, P. Ondrůšek, M. Noll-Ehlers, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa žiada, aby Súdny dvor:

               —

               určil, že žalovaná nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (1) tým, že – s výnimkou článkov 46 a 47 v spolkových krajinách Viedeň, Štajersko a Korutánsko – neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnutné na vykonanie tejto smernice, prípadne Komisii tieto predpisy neoznámila,

               —

               uložil žalovanej podľa článku 260 ods. 3 ZFEÚ povinnosť zaplatiť penále vo výške 52 972 eur na deň z dôvodu nesplnenia povinnosť oznámiť vykonávacie opatrenia,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa článku 51 ods. 1 smernice 2014/23/EÚ boli členské štáty povinné najneskôr do 18. apríla 2016 prijať vnútroštátne opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu so záväzkami vyplývajúcimi zo smernice. Vzhľadom na to že Rakúska republika neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnutné na vykonanie smernice, prípadne Komisii tieto opatrenia neoznámila, Komisia sa rozhodla obrátiť sa na Súdny dvor.
   Komisia vo svojej žalobe navrhuje, aby sa Rakúskej republike uložila povinnosť zaplatiť penále vo výške 52 972 eur denne. Výška penále sa vypočítala s prihliadnutím na závažnosť a dobu trvania porušenia, ako aj odstrašujúci účinok na základe efektívnosti tohto členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1.


title: Vec T-31/18: Žaloba podaná 20. januára 2018 – Izuzquiza a Semsrott/Frontex

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/36

         Žaloba podaná 20. januára 2018 – Izuzquiza a Semsrott/Frontex
   (Vec T-31/18)
   (2018/C 112/47)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Luisa Izuzquiza (Madrid, Španielsko) a Arne Semsrott (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: S. Hilbrans a R. Callsen, lawyers)

      Žalovaná: Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie agentúry Frontex z 10. novembra 2017 (ref: CGO/LAU/18911 c/2017), ktorým sa žalobcom odoprel prístup k názvu, vlajke a každému druhu plavidiel, ktoré Frontex použil v Stredozemnom mori v rámci spoločnej operácie Triton v období od 1. júna 2017 do 30. augusta 2017,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobcov vrátane nákladov prípadného vedľajšieho účastníctva, a to aj v prípade zamietnutia žaloby.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú šesť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že agentúra Frontex porušila nariadenie (ES) č. 1049/2001 (1), pretože nevykonala individuálne preskúmanie každého požadovaného dokumentu s cieľom posúdiť, či je použitá výnimka uplatniteľná.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Frontex porušil prvú zarážku článku 4 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia, ktorá sa týka verejnej bezpečnosti, pretože dôvody uvedené na podporu použitia výnimky sú rozhodujúcej časti skutkovo nesprávne: plavidlá použité v rámci operácie nemožno sledovať verejne dostupnými prostriedkami.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Frontex porušil prvú zarážku článku 4 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia, ktorá sa týka verejnej bezpečnosti, pretože dôvody uvedené na podporu použitia výnimky nezohľadňujú skutočnosť, že žalobcovia žiadali informácie len o plavidlách, ktoré sa použili v minulosti.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Frontex porušil prvú zarážku článku 4 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia, ktorá sa týka verejnej bezpečnosti, pretože nevzal do úvahy – a neodpovedal na toto tvrdenie, ktoré predniesli žalobcovia – že časť požadovaných informácií už bola zverejnená na Twitteri, pokiaľ ide o niektoré plavidlá použité v rámci spoločnej operácie Triton v roku 2017, a že porovnateľné informácie už boli zverejnené, pokiaľ ide o plavidlá použité v rámci operácie Triton v roku 2016.

               5.

               Piaty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Frontex porušil článok 4 ods. 6 tohto nariadenia, pretože aj keby bolo pravdepodobné v skutočnosti neexistujúce nebezpečenstvo, že by sa zločinecké kruhy snažili vyhnúť hraničným kontrolám, mohlo by to odôvodniť len odopretie informácií o názve použitých plavidiel, ale nie o druhu a vlajke.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Frontex porušil článok 4 ods. 6 tohto nariadenia, pretože nezvážil poskytnutie čiastočného prístupu k požadovaným informáciám, hoci informácie o niektorých plavidlách už boli zverejnené.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).


title: Vec T-33/18: Žaloba podaná 23. januára 2018 – Pracsis a Conceptexpo Project/Komisia a EACEA

text:
               26.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/37

         Žaloba podaná 23. januára 2018 – Pracsis a Conceptexpo Project/Komisia a EACEA
   (Vec T-33/18)
   (2018/C 112/48)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Pracsis SPRL (Brusel, Belgicko) a Conceptexpo Project (Wavre, Belgicko) (v zastúpení: J.-N. Louis, advokát)

      Žalované: Európska komisia a Výkonná agentúra pre vzdelávanie, audiovíziu a kultúru

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutia v rozsahu, v akom označujú spoločnosť Cecoforma ako úspešného uchádzača rámcovej dohody v rámci verejného obstarávania EACEA/2017/01, ako aj zmluvy podpísanej medzi EACEA a spoločnosťou Cecoforma,

               —

               uložil Európskej komisii a EACEA povinnosť zaplatiť žalobkyniam spoločne a nerozdielne sumu 1 000 000 eur,

               —

               uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania a povinnosti transparentnosti.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení práva byť vypočutý.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na povinnosti odôvodenia a na zjavne nesprávnom posúdení.


title: Vec C-711/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hamburg (Nemecko) 19. decembra 2017 – Anke Hartog/Airways plc

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hamburg (Nemecko) 19. decembra 2017 – Anke Hartog/Airways plc
   (Vec C-711/17)
   (2018/C 134/18)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Hamburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Anke Hartog

      Žalovaná: Airways plc

      Prejudiciálna otázka

   Má sa podmienka podľa článku 3 ods. 2 písm. a) na účely uplatnenia nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (1), vykladať v tom zmysle, že cestujúci, ktorí majú potvrdenú rezerváciu, „sa dostavia na odbavenie“, keď v prípade, že nebol uvedený žiadny čas, sa najneskôr 45 minút pred uverejneným časom odletu postavia do radu pri odbavovacom pulte určenom leteckým dopravcom?

      (1)  Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.


title: Vec T-105/18: Žaloba podaná 22. februára 2018 – Deray/EUIPO – Charles Claire (LILI LA TIGRESSE)

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/37

         Žaloba podaná 22. februára 2018 – Deray/EUIPO – Charles Claire (LILI LA TIGRESSE)
   (Vec T-105/18)
   (2018/C 134/53)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: André Deray (Bry-sur-Marne, Francúzsko) (v zastúpení: S. Santos Rodríguez, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Charles Claire LLP (Weybridge Surrey, Spojené kráľovstvo)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ: žalobca.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „LILI LA TIGRESSE“ – prihláška č. 015 064 462.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 13. decembra 2017 vo veci R 1244/2017-2.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania,

               —

               uložil EUIPO a spoločnosti Charles Claire LLP povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vznikli žalobcovi v správnom konaní pred EUIPO.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec C-644/16: Uznesenie predsedu štvrtej komory Súdneho dvora z 23. januára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Synthon BV/Astellas Pharma Inc.

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/18

         Uznesenie predsedu štvrtej komory Súdneho dvora z 23. januára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Synthon BV/Astellas Pharma Inc.
   (Vec C-644/16) (1)

   (2018/C 190/28)
   Jazyk konania: holandčina
   Predseda štvrtej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 86, 20.3.2017.


201805250281897282018/C 200/135802016CJC20020180611SK01SKINFO_JUDICIAL20180419111111Vec C-580/16: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 19. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – Firma Hans Bühler KG/Finanzamt Graz-Stadt (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Miesto nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva — Článok 42 — Nadobudnutie tovaru v rámci Spoločenstva, ktorý je predmetom následného dodania — Článok 141 — Oslobodenie od dane — Trojstranná transakcia — Zjednodušujúce opatrenia — Článok 265 — Oprava súhrnného výkazu)
 ---documentbreak--- C2002018SK1110120180419SK0013111111Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 19. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – Firma Hans Bühler KG/Finanzamt Graz-Stadt
   (Vec C-580/16) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Miesto nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva — Článok 42 — Nadobudnutie tovaru v rámci Spoločenstva, ktorý je predmetom následného dodania — Článok 141 — Oslobodenie od dane — Trojstranná transakcia — Zjednodušujúce opatrenia — Článok 265 — Oprava súhrnného výkazu)“2018/C 200/13Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Firma Hans Bühler KG

      Žalovaný: Finanzamt Graz-Stadt

      Výrok rozsudku

            1.

            Článok 141 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zmenenej smernicou Rady 2010/45/EÚ z 13. júla 2010, sa má vykladať v tom zmysle, že podmienka, ktorá je tam uvedená, je splnená, keď je zdaniteľná osoba usadená a identifikovaná pre daň z pridanej hodnoty (DPH) v tom členskom štáte, z ktorého odosiela alebo prepravuje tovar, aj keď táto zdaniteľná osoba na predmetné nadobudnutie tovaru v rámci Spoločenstva používa identifikačné číslo DPH iného členského štátu.

            2.

            Články 42 a 265 smernice 2006/112, zmenenej smernicou 2010/45, v spojení s článkom 263 smernice 2006/112, zmenenej smernicou 2010/45, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby daňová správa členského štátu uplatnila článok 41 prvý odsek smernice 2006/112, zmenenej smernicou 2010/45, iba z dôvodu, že v prípade nadobudnutia v rámci Spoločenstva uskutočneného na účely následného dodania na území členského štátu zdaniteľná osoba identifikovaná pre daň z pridanej hodnoty (DPH) v tomto členskom štáte včas nepodala súhrnný výkaz uvedený v článku 265 smernice 2006/112, zmenenej smernicou 2010/45.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 78, 13.3.2017.


201806010221917442018/C 211/151772018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180307121321Vec C-177/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Španielsko) 7. marca 2018 – Almudena Baldonedo Martín/Ayuntamiento de Madrid
 ---documentbreak--- C2112018SK1210120180307SK0015121132Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Španielsko) 7. marca 2018 – Almudena Baldonedo Martín/Ayuntamiento de Madrid
   (Vec C-177/18)2018/C 211/15Jazyk konania: španielčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Almudena Baldonedo Martín

      Žalovaná: Ayuntamiento de Madrid

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Je správny výklad doložky 4 rámcovej dohody, podľa ktorého situácia, o akú ide v prejednávanom prípade, kedy dočasný úradník vykonáva rovnakú prácu ako stály úradník (stály úradník, ktorý nemá nárok na odstupné z dôvodu jeho odlišného právneho režimu neupravujúceho taký prípad), nespadá pod situáciu, ktorá je v predmetnej doložke uvedená?

            2.

            Je v súlade s rámcovou dohodou, ktorá tvorí prílohu smernice 1999/70/ES (
                  1
               ), taký výklad zameraný na dosiahnutie jej cieľov, podľa ktorého nárok na odstupné dočasného úradníka možno dosiahnuť buď porovnaním so zmluvným zamestnancom na dobu určitú, keďže jeho postavenie (služobné alebo zmluvné) závisí len od zamestnávateľa vo verejnom sektore alebo prostredníctvom vertikálneho, predvídateľného, priameho uplatnenia európskeho primárneho práva, vzhľadom na to, že ide o právo na rovnaké zaobchádzanie a zákaz diskriminácie, ktoré sú ako všeobecné zásady EÚ premietnuté do smernice (články 20 a 21 Charty základných práv EÚ) a článku 23 Všeobecnej deklarácie ľudských práv, a ktoré sa považujú za základné sociálne práva v zmysle článkov 151 a 153 ZFEÚ?

            3.

            Bolo by odstupné, ako opatrenie na zabránenie nezákonného konania a odstránenie následkov porušenia práva Únie, v súlade s cieľmi sledovanými smernicou 1990/70/ES v prípade, ak zamestnávateľ neposkytne zamestnancovi stálosť v zamestnaní, porovnateľné s nezákonným prepustením a považované za náležitú, primeranú, účinnú a odstrašujúcu sankciu, s prihliadnutím na existenciu nezákonného konania pri uzatváraní zmlúv na dobu určitú s cieľom uspokojiť trvalé potreby, a to bez existencie objektívneho dôvodu, mimo naliehavej a neodkladnej potreby, ktorá by ho odôvodňovala, a bez existencie sankcie alebo účinných obmedzení vo vnútroštátnom práve?

      (
         1
      )	Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).


201806010341917452018/C 211/222702018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180419181811Vec C-270/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 19. apríla 2018 – UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics
 ---documentbreak--- C2112018SK1810120180419SK0022181181Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 19. apríla 2018 – UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (Vec C-270/18)2018/C 211/22Jazyk konania: francúzština
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: UPM France

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Majú sa ustanovenia článku 21 ods. 5 tretieho pododseku smernice (
                  1
               ) vykladať v tom zmysle, že oslobodenie od dane, ktoré členské štáty na základe týchto ustanovení priznávajú malým výrobcom elektriny za podmienky, že zdaňujú energetické výrobky používané na výrobu uvedenej elektriny, môže viesť k situácii, akou je situácia opísaná v bode 7 tohto rozhodnutia, v období pred 1. januárom 2011, počas ktorého Francúzsko, ako to umožňovala smernica, ešte nezaviedlo vnútroštátnu daň z konečnej spotreby elektriny a v dôsledku toho ani oslobodenie od tejto dane v prospech malých výrobcov?

            2.

            V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, ako sa majú vykladať ustanovenia článku 14 ods. 1 písm. a) smernice v spojení s ustanoveniami článku 21 ods. 5 tretieho pododseku z pohľadu malých výrobcov, ktorí spotrebúvajú elektrinu, ktorú vyrábajú na účely svojej činnosti? Zahŕňajú tieto ustanovenia predovšetkým minimálne sadzby zdanenia vyplývajúce buď zo zdanenia vyrobenej elektriny s oslobodením použitého zemného plynu od dane alebo z oslobodenia výroby elektriny od dane, pričom štát je tak povinný zdaniť použitý zemný plyn?

      (
         1
      )	Smernica Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (Ú. v. EÚ L 283, 2003, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405).


201806010391917342018/C 211/08912017CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL201804266722Spojené veci C-91/17 P a C-92/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 26. apríla 2018 – Cellnex Telecom SA, predtým Abertis Telecom SA, Telecom Castilla-La Mancha SA/Európska komisia, SES Astra (Odvolanie — Štátna pomoc — Pomoc na rozvoj digitálneho terestriálneho televízneho vysielania vo vzdialených a menej urbanizovaných oblastiach Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha (Autonómne spoločenstvo Kastília-La Mancha — Podpora v prospech prevádzkovateľov terestriálnych digitálnych televíznych platforiem — Rozhodnutie, ktorým sa opatrenia pomoci vyhlasujú za čiastočne nezlučiteľné so spoločným trhom — Pojem „štátna pomoc“ — Výhoda — Služby všeobecného hospodárskeho záujmu — Definícia — Miera voľnej úvahy členských štátov)
 ---documentbreak--- C2112018SK620120180426SK00086272Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 26. apríla 2018 – Cellnex Telecom SA, predtým Abertis Telecom SA, Telecom Castilla-La Mancha SA/Európska komisia, SES Astra
   (Spojené veci C-91/17 P a C-92/17 P) (
         1
      )
   „(Odvolanie — Štátna pomoc — Pomoc na rozvoj digitálneho terestriálneho televízneho vysielania vo vzdialených a menej urbanizovaných oblastiach Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha (Autonómne spoločenstvo Kastília-La Mancha — Podpora v prospech prevádzkovateľov terestriálnych digitálnych televíznych platforiem — Rozhodnutie, ktorým sa opatrenia pomoci vyhlasujú za čiastočne nezlučiteľné so spoločným trhom — Pojem „štátna pomoc“ — Výhoda — Služby všeobecného hospodárskeho záujmu — Definícia — Miera voľnej úvahy členských štátov)“2018/C 211/08Jazyk konania: španielčina
      Účastníci konania

      Odvolateľky: Cellnex Telecom SA, predtým Abertis Telecom SA, a Telecom Castilla-La Mancha SA (v zastúpení: J. Buendía Sierra a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: E. Gippini Fournier, B. Stromsky a P. Němečková, splnomocnení zástupcovia) a SES Astra (v zastúpení: F. González Díaz a V. Romero Algarra, abogados)

      Výrok rozsudku

            1.

            Odvolania sa zamietajú.

            2.

            Spoločnosti Cellnex Telecom SA a Telecom Castilla-La Mancha SA sú povinné nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 129, 24.4.2017.


201806010241917422018/C 211/161862018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180309131421Vec C-186/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 9. marca 2018 – José Cánovas Pardo S.L./Club de Variedades Vegetales Protegidas
 ---documentbreak--- C2112018SK1310120180309SK0016131142Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 9. marca 2018 – José Cánovas Pardo S.L./Club de Variedades Vegetales Protegidas
   (Vec C-186/18)2018/C 211/16Jazyk konania: španielčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: José Cánovas Pardo S.L.

      Odporkyňa: Club de Variedades Vegetales Protegidas

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Je v rozpore s článkom 96 nariadenia (ES) č. 2100/94 (
                  1
               ) výklad tohto ustanovenia, podľa ktorého by boli vždy po uplynutí lehoty troch rokov odo dňa, keď sa majiteľ po udelení práva spoločenstva k odrodám rastlín dozvedel o činnosti a totožnosti zodpovednej osoby, žaloby stanovené v článkoch 94 a 95 nariadenia premlčané, a to aj v prípade, ak by porušenie práv pokračovalo až do okamihu podania žaloby?

            2.

            V prípade zápornej odpovede na prvú otázku je možné sa domnievať, že sa v súlade s článkom 96 naradenia (ES) č. 2100/94 premlčanie vzťahuje výlučne na konkrétne porušenia práv, ku ktorým došlo mimo lehoty troch rokov, ale nie na porušenia, ku ktorým došlo počas posledných troch rokov?

            3.

            V prípade kladnej odpovede na druhú otázku, mohla by byť, v takom prípade, žaloba o zdržanie sa konania a žaloba o náhradu škody úspešná len v súvislosti s tými porušeniami práv, ku ktorým došlo počas posledných troch rokoch?

      (
         1
      )	Nariadenie Rady (ES) č. 2100/94 z 27. júla 1994 o právach spoločenstva k odrodám rastlín (Ú. v. ES L 227, 1994, s. 1; Mim. vyd. 03/016, s. 390).


201806010061915562018/C 211/292002018TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180320232311Vec T-200/18: Žaloba podaná 20. marca 2018 – Fersher Developments a Lisin/Komisia a ECB
 ---documentbreak--- C2112018SK2310120180320SK0029231231Žaloba podaná 20. marca 2018 – Fersher Developments a Lisin/Komisia a ECB
   (Vec T-200/18)2018/C 211/29Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobcovia: Fersher Developments LTD (Nikózia, Cyprus) a Vladimir Lisin (v zastúpení: R. Nowinski, barrister)

      Žalované: Európska komisia a Európska centrálna banka

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            uložil Európskej únii povinnosť nahradiť škodu, ktorá žalobcom vznikla v dôsledku prijatia a uplatňovania Memoranda o porozumení týkajúceho sa podmienenosti osobitnej hospodárskej politiky, a to vo výške uvedenej v žalobe alebo vo výške, ktorú bude Všeobecný súd považovať za primeranú,

            —

            uložil Európskej únii povinnosť nahradiť trovy konania súvisiace s podaním tejto žaloby.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú tri žalobné dôvody, ktoré sú v podstate totožné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými vo veci T-161/15, Brinkmann (Steel Trading) a i./Komisia a ECB.


201806010401917412018/C 211/09972017CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL201804267711Vec C-97/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 26. apríla 2018 – Európska komisia/Bulharská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Ochrana prírody — Smernica 2009/147/ES — Ochrana voľne žijúceho vtáctva — Osobitne chránené územie (OCHÚ) — Klasifikácia území, ktoré sú podľa počtu a veľkosti najvhodnejšie na zachovanie druhov vtákov uvedených v prílohe I smernice 2009/147, ako OCHÚ — Významné vtáčie územie (VVÚ) — VVÚ Rila — Čiastočná klasifikácia VVÚ Rila ako OCHÚ)
 ---documentbreak--- C2112018SK710120180426SK00097171Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 26. apríla 2018 – Európska komisia/Bulharská republika
   (Vec C-97/17) (
         1
      )
   „(Nesplnenie povinnosti členským štátom — Ochrana prírody — Smernica 2009/147/ES — Ochrana voľne žijúceho vtáctva — Osobitne chránené územie (OCHÚ) — Klasifikácia území, ktoré sú podľa počtu a veľkosti najvhodnejšie na zachovanie druhov vtákov uvedených v prílohe I smernice 2009/147, ako OCHÚ — Významné vtáčie územie (VVÚ) — VVÚ Rila — Čiastočná klasifikácia VVÚ Rila ako OCHÚ)“2018/C 211/09Jazyk konania: bulharčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Mihajlova a C. Hermes, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Bulharská republika (v zastúpení: E. Petranova a L. Zaharieva, splnomocnené zástupkyne)

      Výrok rozsudku

            1.

            Bulharská republika tým, že nezahrnula celé významné vtáčie územie pokrývajúce pohorie Rila ako osobitne chránené územie, neklasifikovala územia, ktoré sú najvhodnejšie podľa počtu a veľkosti na zachovanie druhov uvedených v prílohe I smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva, a v dôsledku toho si tento členský štát nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 1 tejto smernice.

            2.

            Bulharská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 121, 18.4.2017.


201806010371917332018/C 211/171932018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180319141521Vec C-193/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemecko) 19. marca 2018 – Google LLC/Spolková republika Nemecko
 ---documentbreak--- C2112018SK1410120180319SK0017141152Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemecko) 19. marca 2018 – Google LLC/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-193/18)2018/C 211/17Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Google LLC

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Má sa charakteristika „služb[a]…, ktorá pozostáva úplne alebo prevažne z prenosu signálov v elektronických komunikačných sieťach“ uvedená v článku 2 písm. c) rámcovej smernice 2002/21/ES (
                  1
               ) vykladať tak, že zahŕňa alebo môže zahŕňať aj e-mailové služby na internete, ktoré sú ponúkané na otvorenom internete a samé neumožňujú prístup na internet?

                     a)

                     Má sa táto charakteristika konkrétne vykladať tak, že už informačno-technické spracovanie, ktoré zabezpečuje poskytovateľ e-mailovej služby prostredníctvom svojich e-mailových serverov tým, že e-mailovým adresám priradí IP adresy zúčastnených fyzických pripojení a e-maily rozdelené do dátových balíkov v otvorenom internete odosiela, resp. naopak ich prijíma prostredníctvom rôznych balíkov internetových protokolov, sa považuje za „prenos signálov“, alebo „prenos signálov“ predstavuje až prenos týchto dátových balíkov internetom zabezpečovaný internetovými (access) providermi?

                     b)

                     Má sa táto charakteristika vykladať predovšetkým tak, že prenos e-mailov rozdelených do dátových balíkov prostredníctvom otvoreného internetu, ktorý je vykonávaný internetovými (access) providermi, môže byť pričítaný poskytovateľovi takejto e-mailovej služby, takže aj tento poskytovateľ poskytuje službu, ktorá spočíva v „prenose signálov“? Za akých podmienok je prípadne takéto pričítanie možné?

                     c)

                     Pre prípad, že poskytovateľ takejto e-mailovej služby prenáša signály buď sám alebo mu v každom prípade môže byť prenos signálov internetového (access) providera pričítaný: má sa táto charakteristika vykladať konkrétne tak, že takáto e-mailová služba bez ohľadu na prípadné dodatočné funkcie služby, ako sú editovanie, ukladanie a usporadúvanie e-mailov alebo spravovanie kontaktných údajov, a bez ohľadu na technické úsilie vynaložené poskytovateľom s ohľadom na jednotlivé služby, spočíva tiež „celkom alebo prevažne“ v prenose signálov, pretože pri funkčnom posúdení je z pohľadu používateľov relevantná komunikačná funkcia služby?

            2.

            Pre prípad, že charakteristika uvedená v bode 1 sa má vykladať tak, že v zásade nezahŕňa e-mailové služby ponúkané na internete, ktoré sú poskytované prostredníctvom otvoreného internetu a samy neumožňujú prístup na internet: môže byť táto charakteristika predsa len výnimočne naplnená, ak poskytovateľ takejto služby prevádzkuje zároveň niekoľko vlastných elektronických komunikačných sietí spojených s internetom, ktoré môžu byť v každom prípade používané aj na účely e-mailovej služby? Za akých podmienok je to prípadne možné?

            3.

            Ako sa má vykladať charakteristika uvedená v článku 2 písm. c) rámcovej smernice 2002/21/ES „bežne poskytovanú za úhradu“?

                     a)

                     Vyžaduje si táto charakteristika najmä zaplatenie úhrady zo strany používateľa alebo môže úhrada spočívať aj v poskytnutí iného protiplnenia používateľa, ktoré je v ekonomickom záujme poskytovateľa služby, napríklad v aktívnom poskytnutí osobných alebo ostatných údajov používateľov alebo v získavaní týchto údajov poskytovateľom služby iným spôsobom pri používaní služby?

                     b)

                     Vyžaduje si charakteristika predovšetkým, aby bola úhrada povinne zaplatená tým subjektom, v koho prospech je služba poskytnutá alebo je postačujúce aj čiastočné alebo úplné financovanie služby tretími osobami, napríklad prostredníctvom reklamy zobrazenej na webovej stránke poskytovateľa služby?

                     c)

                     Vzťahuje sa predovšetkým pojem „bežne“ v tejto súvislosti na okolnosti, za ktorých poskytovateľ konkrétnej služby túto službu poskytuje, alebo na okolnosti, za ktorých sa poskytujú identické alebo porovnateľné služby vo všeobecnosti?

      (
         1
      )	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (Ú. v. ES L 108, 2002, s. 33; Mim. vyd. 13/029, s. 349).


201806010071915472018/C 211/302082018TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180323232422Vec T-208/18: Žaloba podaná 23. marca 2018 – Nessim Daoud a iní/Rada a iní
 ---documentbreak--- C2112018SK2320120180323SK0030232242Žaloba podaná 23. marca 2018 – Nessim Daoud a iní/Rada a iní
   (Vec T-208/18)2018/C 211/30Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobcovia: Magdy Milad Nessim Daoud (Blainville, Kanada), Larsennar Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy) a Maxim Zakharchenko (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris a C. Velaris, lawyers, A. Robertson, QC a G. Rothschild, barrister)

      Žalované: Rada Európskej únie, Európska komisia, Európska centrálna banka, Eurogroup (zastúpená Radou Európskej únie) a Európska únia (zastúpená Európskou komisiou)

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            uložil žalovaným povinnosť zaplatiť žalobcom sumy uvedené v tabuľke, ktorá tvorí prílohu k žalobe, spolu s úrokmi od 26. marca 2016 až do vyhlásenia rozsudku Všeobecného súdu,

      alebo:

            —

            určil, že žalovaným vznikla mimozmluvná zodpovednosť a stanovil postup, na základe ktorého sa určí skutočne nahraditeľná škoda, ktorá vznikla žalobcom,

      a v každom prípade

            —

            uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy tohto konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú dva žalobné dôvody, ktoré sú v podstate totožné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými vo veci T–147/18, APG Intercon a i./Rada a i.


201806010261917492018/C 211/182052018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180320151511Vec C-205/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Piteşti (Rumunsko) 20. marca 2018 – Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă/Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea
 ---documentbreak--- C2112018SK1510120180320SK0018151151Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Piteşti (Rumunsko) 20. marca 2018 – Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă/Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea
   (Vec C-205/18)2018/C 211/18Jazyk konania: rumunčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Piteşti

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă

      Odporca: Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa článok 114 ods. 3 ZFEÚ, článok 151 ZFEÚ a článok 153 ZFEÚ, ako aj ustanovenia rámcovej smernice 89/391/EHS (
         1
      ) a neskôr prijatých osobitných smerníc vykladať tak, že bránia členskému štátu, aby stanovil lehoty a postupy, ktorými sa obmedzuje prístup k spravodlivosti, pokiaľ ide o klasifikáciu pracovísk ako pracovísk so špeciálnymi podmienkami, s tým dôsledkom, že novoprijatým zamestnancom sa odoprie priznanie práva na zabezpečenie bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci, ktoré vyplýva z overenia vyššie uvedených podmienok v súlade s vnútroštátnym právom?
   (
         1
      )	Smernica Rady 89/391 z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci (Ú. v. ES L 183, 1989, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 349).


201806010131915522018/C 211/23472016TC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180503191911Vec T-47/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Sigma Orionis/REA („Rozhodcovská doložka — Rámcový program pre výskum a inovácie ‚Horizon 2020‘ — Pozastavenie platieb a vypovedanie zmluvy v dôsledku finančného auditu — Návrh na náhradu súm, ktoré dlží REA v rámci realizácie grantových zmlúv“)
 ---documentbreak--- C2112018SK1910120180503SK0023191191Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Sigma Orionis/REA
   (Vec T-47/16) (
         1
      )
   „(„Rozhodcovská doložka — Rámcový program pre výskum a inovácie ‚Horizon 2020‘ — Pozastavenie platieb a vypovedanie zmluvy v dôsledku finančného auditu — Návrh na náhradu súm, ktoré dlží REA v rámci realizácie grantových zmlúv“)“2018/C 211/23Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francúzsko) (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentúra pre výskum (REA) (v zastúpení: S. Payan-Lagrou a V. Canetti, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh na základe článku 272 ZFEÚ na to, aby REA zaplatila dlžné čiastky žalobkyni na základe grantovej zmluvy uzavretej v rámci rámcového programu pre výskum a inovácie, Horizon 2020‘

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Sigma Orionis SA je povinná nahradiť trovy konania vrátane trov konania o predbežnom opatrení.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 98, 14.3.2016.


201806010301917522018/C 211/192332018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL20180329161611Vec C-233/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeidshof te Brussel (Belgicko) 29. marca 2018 – Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers
 ---documentbreak--- C2112018SK1610120180329SK0019161161Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeidshof te Brussel (Belgicko) 29. marca 2018 – Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers
   (Vec C-233/18)2018/C 211/19Jazyk konania: holandčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Arbeidshof te Brussel

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Zubair Haqbin

      Odporkyňa: Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Má sa článok 20 ods. 1 až 3 smernice (
                  1
               ) vykladať v tom zmysle, že vyčerpávajúcim spôsobom stanovuje prípady, v ktorých materiálne podmienky prijímania možno obmedziť alebo odňať, alebo z článku 20 ods. 4 a 5 vyplýva, že právo na tieto podmienky môže byť odňaté aj vo forme sankcie za závažné porušenia vnútorného poriadku ubytovacích táborov a obzvlášť násilné správanie?

            2.

            Má sa článok 20 ods. 5 a 6 vykladať v tom zmysle, že členské štáty musia pred vydaním rozhodnutia o obmedzení alebo odňatí materiálnych podmienok prijímania alebo rozhodnutia o sankciách a v rámci týchto rozhodnutí prijať nevyhnutné opatrenia na zabezpečenie práva na dôstojnú životnú úroveň počas doby vylúčenia, alebo možno tieto ustanovenia splniť tým, že po vydaní rozhodnutia o obmedzení alebo odňatí materiálnej podmienky prijímania sa bude posudzovať, či osoba, o ktorej sa rozhoduje, má zabezpečenú dôstojnú životnú úroveň a prípadne, či boli v tomto čase prijaté nápravné opatrenia?

            3.

            Má sa článok 20 ods. 4 až 6 v spojení s článkami 14, 21, 22, 23 a 24 smernice ako aj článkami 1, 3, 4 a 24 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, či je alebo nie je možné voči maloletej osobe, osobitne maloletej osobe bez sprievodu, uložiť opatrenie alebo sankciu spočívajúce v dočasnom (alebo konečnom) vylúčení z práva na materiálne podmienky prijímania?

      (
         1
      )	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 96).


201806010361917382018/C 211/10662018CJC21120180618SK01SKINFO_JUDICIAL201802017822Vec C-66/18: Žaloba podaná 1. februára 2018 – Európska komisia/Maďarsko
 ---documentbreak--- C2112018SK720120180201SK00107282Žaloba podaná 1. februára 2018 – Európska komisia/Maďarsko
   (Vec C-66/18)2018/C 211/10Jazyk konania: maďarčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci, L. Malferrari, B. De Meester a K. Talabér-Ritz, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Maďarsko

      Návrhy žalobkyne

   Komisia navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Maďarsko si

            —

            tým, že voči zahraničným inštitúciám vysokoškolského vzdelávania so sídlom mimo EHP uplatňovalo na základe § 76 ods. 1 písm. a) zákona č. CCIV z roku 2011, v znení neskorších predpisov, ako požiadavku na poskytovanie služieb v oblasti vysokoškolského vzdelávania nutnosť uzavrieť medzinárodnú dohodu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku XVII GATS [Všeobecná dohoda o obchode so službami],

            —

            tým, že od zahraničných inštitúcií vysokoškolského vzdelávania vyžadovalo na základe § 76 ods. 1 písm. b) zákona č. CCIV z roku 2011, v znení neskorších predpisov, aby poskytovali vysokoškolské vzdelávanie v krajine svojho pôvodu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 16 smernice 2006/123/ES (
                  1
               ) a v každom prípade z článkov 49 a 56 ZFEÚ, ako aj z článku XVII GATS,

            —

            v súvislosti s vyššie uvedenými obmedzeniami nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 13, článku 14 ods. 3 a článku 16 Charty základných práv Európskej únie, a

            —

            zaviazal Maďarsko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Právnym základom na poskytovanie služieb v oblasti vysokoškolského vzdelávania v Maďarsku je zákon č. CCIV z roku 2011 o národnom vysokoškolskom vzdelávaní, ktorého § 76 ods. 1 písm. a) stanovuje, že zahraničná inštitúcia vysokoškolského vzdelávania môže na území Maďarska poskytovať vzdelávanie ukončené udelením diplomu len vtedy, ak maďarská vláda uzavrela s vládou štátu, v ktorom má táto inštitúcia vysokoškolského vzdelávania svoje sídlo, záväznú medzinárodnú dohodu, ktorá sa v podstate týka podpory tejto inštitúcie v jej pôsobení v Maďarsku a ktorá v prípade federálneho štátu vychádza z predchádzajúcej dohody uzavretej s ústrednou vládou, pokiaľ táto nemá právomoc uzatvárať záväzné medzinárodné dohody.
   Okrem toho § 76 ods. 1 písm. b) zákona č. CCIV z roku 2011 stanovuje, že zahraničné inštitúcie vysokoškolského vzdelávania pôsobiace v Maďarsku nielen že musia mať postavenie štátom uznanej inštitúcie vysokoškolského vzdelávania v krajine, v ktorej majú svoje sídlo, ale musia v uvedenej krajine skutočne poskytovať vysokoškolské vzdelávanie.
   Dňa 27. apríla 2017 začala Komisia proti Maďarsku v súvislosti so zákonom č. CCIV z roku 2011 v znení neskorších predpisov konanie o nesplnení povinnosti.
   Vzhľadom na to, že nepovažovala odpoveď Maďarska za postačujúcu, poslala Komisia Maďarsku 14. júla 2017 odôvodnené stanovisko, čím postúpila do ďalšej fázy konania o nesplnení povinnosti.
   Vzhľadom na to, že ani odpoveď na odôvodnené stanovisko nepovažovala Komisia za postačujúcu, rozhodla, že vec bude predložená Súdnemu dvoru, aby určil že Maďarsko si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku XVII GATS, z článku 16 smernice 2006/123/ES, z článkov 49 a 56 ZFEÚ, ako aj z článku 13, článku 14 ods. 3 a článku 16 Charty základných práv Európskej únie.
   (
         1
      )	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 36).