title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) zo 4. mája 2005.#Chum Ltd proti Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (ochranné známky a vzory) (ÚHVT).#Vec T-359/02.

text:
      Vec T‑359/02
      Chum Ltd
      proti
      Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
      „Ochranná známka Spoločenstva – Slovná ochranná známka STAR TV – Námietka majiteľa medzinárodnej obrazovej ochrannej známky STAR TV – Zamietnutie zápisu“
      Rozsudok Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) zo 4. mája 2005
      Abstrakt rozsudku
      1.     Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka
            majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Podobnosť
            medzi dotknutými ochrannými známkami – Možnosť podobnosti medzi obrazovou ochrannou známkou a slovnou ochrannou známkou
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]
      2.     Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka
            majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Podobnosť
            medzi dotknutými ochrannými známkami – Kritériá posúdenia – Kombinovaná ochranná známka
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]
      3.     Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka
            majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť
            zámeny so skoršou ochrannou známkou – Slovná ochranná známka STAR TV a obrazová ochranná známka obsahujúca výraz „star TV“
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]
      1.     V rámci preskúmania námietky podanej majiteľom skoršej ochrannej známky, podľa článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94
         o ochrannej známke spoločenstva, nič nebráni tomu, aby bola overená existencia vizuálnej podobnosti medzi slovnou a obrazovou
         ochrannou známkou, za predpokladu, že tieto dva typy ochranných známok sú graficky vyobrazené tak, že môžu vyvolať vizuálny
         dojem.

      (pozri bod 43)
      2.     V rámci preskúmania námietky podanej majiteľom skoršej ochrannej známky, podľa článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94
         o ochrannej známke spoločenstva, kombinovaná ochranná známka, či už slovná alebo obrazová, môže byť považovaná za porovnateľnú
         s inou ochrannou známkou, ktorá je zhodná alebo porovnateľná s jednou zo zložiek kombinovanej ochrannej známky len vtedy,
         ak táto zložka tvorí dominantný prvok v rámci celkového dojmu vyvolaného kombinovanou ochrannou známkou. Ide o prípad, keď
         táto zložka môže sama osebe dominovať vyobrazeniu tejto ochrannej známky, ktoré má príslušná skupina verejnosti v pamäti,
         a to tak, že všetky ostatné zložky ochrannej známky sú v rámci celkového dojmu vyvolaného ochrannou známkou zanedbateľné.

      (pozri bod 44)
      3.     Pre nemeckých, rakúskych, francúzskych a talianskych spotrebiteľov, ako aj spotrebiteľov z Beneluxu existuje pravdepodobnosť
         zámeny medzi slovným označením STAR TV, ktoré je predmetom prihlášky ochrannej známky Spoločenstva pre „Služby televízneho
         vysielania, služby elektronického interaktívneho televízneho vysielania, predovšetkým prostredníctvom televízie, elektronickej
         pošty, internetu a iných elektronických nosičov“ a služby „Výroby, distribúcie, záznamu a vyvolávania televíznych programov,
         videa, filmov, CD, CD-ROMov a počítačových diskov“ patriace do tried 38 a 41 v zmysle Niceskej dohody, a ochrannou známkou
         pozostávajúcou z obrazového a slovného označenia, ktoré tvorila ústredná podoba päťcípej hviezdy naklonenej doľava a prekríženej
         nápisom „star TV“ napísanom v dvoch riadkoch červenou farbou veľkými písmenami a ukončenej zobrazením mesiaca obklopeného
         troma malými hviezdami, ktorých obrysy sú načrtnuté vľavo hore medzi dvoma cípmi ústrednej hviezdy, ktorá už bola zapísaná
         ako medzinárodná ochranná známka s účinkom v Nemecku, Rakúsku, krajinách Beneluxu, Francúzsku a Taliansku pre služby „televízneho
         vysielania, teda vysielania špecializovaných programov, ktoré obsahujú informácie a dokumenty o kine a filmoch“ a služby „výroby
         televíznych programov, predovšetkým programov obsahujúcich informácie a dokumenty o kine a filmoch“ patriace do tých istých
         tried, v rozsahu, v akom na jednej strane napriek rozdielom v ich označení služby, ktorých sa týka prihláška, sú sčasti zhodné
         so službami, na ktoré sa vzťahuje skoršia ochranná známka, a sčasti podobné, a na druhej strane, z vizuálneho, fonetického
         a koncepčného hľadiska sú prihlasovaná ochranná známka a skoršia ochranná známka veľmi podobné a v určitých aspektoch zhodné,
         takže jestvuje konkrétna pravdepodobnosť, že príslušná skupina verejnosti sa môže pomýliť v súvislosti s obchodným pôvodom
         týchto služieb.

      Tento záver rovnako platí pre služby spojené s distribúciou televíznych programov, ktorých sa týka prihláška, vo vzťahu ku
         ktorým je cieľová skupina verejnosti zložená z profesionálov v oblasti audiovízie, keďže vizuálne, fonetické a koncepčné podobnosti
         medzi kolidujúcimi ochrannými známkami sú takého charakteru, že aj pozornejšia verejnosť by sa mohla domnievať, že dotknuté
         služby pochádzajú od rovnakých podnikov alebo podnikov, ktoré sú hospodársky prepojené.

      (pozri body 40, 53 – 56)
ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (štvrtá komora)
      zo 4. mája 2005 (*)

      „Ochranná známka Spoločenstva – Slovná ochranná známka STAR TV – Námietka majiteľa medzinárodnej obrazovej ochrannej známky STAR TV – Zamietnutie zápisu“
      Vo veci T‑359/02,
      Chum Ltd, so sídlom v Toronte (Kanada), v zastúpení: M. J. Gilbert, advokát,

      žalobca,
      proti
      Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), v zastúpení: P. Bullock a S. Laitinen, splnomocnení zástupcovia,

      žalovanému,
      ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT:
      Star TV AG, so sídlom v Schlierene (Švajčiarsko),

      ktorej predmetom je žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 17. septembra 2002 (vec R 1146/2000-2),
         týkajúcemu sa námietkového konania medzi Chum Ltd a Star TV AG,

      SÚD PRVÉHO STUPŇA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (štvrtá komora),

      v zložení: predseda komory H. Legal, sudcovia P. Mengozzi a I. Wiszniewska-Białecka,
      tajomník: H. Jung,
      so zreteľom na žalobu podaný do kancelárie Súdu prvého stupňa 3. decembra 2002,
      so zreteľom na vyjadrenie k žalobe podané do kancelárie Súdu prvého stupňa 9. apríla 2003,
      po pojednávaní zo 17. novembra 2004,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Skutočnosti predchádzajúce sporu
      1       Dňa 28. júla 1998 podal žalobca prihlášku ochrannej známky Spoločenstva na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné
         známky a vzory) (ÚHVT) v zmysle nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES
         L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001 s. 146) v znení zmien a doplnení.

      2       Prihláška ochrannej známky bola podaná na zápis označenia STAR TV.
      3       Služby uvedené v prihláške patria do tried 38 a 41 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre
         zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú pre každú z tried tomuto opisu:

      –       trieda 38: „Služby televízneho vysielania, služby elektronického interaktívneho televízneho vysielania, predovšetkým prostredníctvom
         televízie, elektronickej pošty, internetu a iných elektronických nosičov“,

      –       trieda 41: „Výroba, distribúcia, záznam a vyvolávanie televíznych programov, videa, filmov, CD, CD-ROMov a počítačových diskov“.
      4       Prihláška bola zverejnená 31. mája 1991 vo Vestníku ochranných známok Spoločenstva č.  43/99.

      5       Dňa 30. augusta 1999 podala Star TV AG v zmysle článku 42 nariadenia č. 40/94 námietku proti prihláške žalobcu, odvolávajúc
         sa pritom na existenciu pravdepodobnosti zámeny podľa článku 8 ods. 1 písm. a) a b) tohto nariadenia. Námietka bola založená
         na obrazovej medzinárodnej ochrannej známke, ktorá je vyobrazená nižšie:

      6       Zápis tejto ochrannej známky sa vzťahoval na územie Nemecka, Rakúska, krajín Beneluxu, Francúzska a Talianska pre služby „televízneho
         vysielania, teda vysielania špecializovaných programov, ktoré obsahujú informácie a dokumenty o kine a filmoch“ patriace do
         triedy 38 a služby „výroby televíznych programov, predovšetkým programov obsahujúcich informácie a dokumenty o kine a filmoch“
         patriace do triedy 41.

      7       Rozhodnutím z 28. septembra 2000 námietkové oddelenie po tom, čo konštatovalo existenciu pravdepodobnosti zámeny medzi kolidujúcimi
         označeniami, vyhovelo námietke a zamietlo prihlášku podanú žalobcom.

      8       Žalobca podal 28. novembra 2000 odvolanie proti rozhodnutiu námietkového oddelenia.
      9       Rozhodnutím zo 17. septembra 2002 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) druhý odvolací senát ÚHVT odvolanie zamietol a potvrdil
         rozhodnutie námietkového oddelenia. Najmä v súvislosti s posúdením stupňa podobnosti služieb odvolací senát dospel, na strane
         jednej, k záveru, že služby televízneho vysielania a elektronického interaktívneho televízneho vysielania, predovšetkým prostredníctvom
         televízie, elektronickej pošty, internetu a iných elektronických nosičov, ktoré sú predmetom prihlášky ochrannej známky a patria
         do triedy 38, ako aj výroba televíznych programov patriaca do triedy 41, zahŕňajú služby namietateľa, ktoré spadajú do týchto
         tried a prekrývajú sa s nimi, a, na strane druhej, že služby „distribúcie, záznamu a výroby televíznych programov, videa,
         filmu, CD, CD-ROMu a počítačových diskov“, ktoré sú predmetom prihlášky ochrannej známky, majú doplňujúci charakter vo vzťahu
         ku službám, na ktoré sa vzťahuje ochranná známka namietateľa, alebo im slúžia ako elektronická podpora. Pokiaľ ide o porovnanie
         kolidujúcich označení, odvolací senát usúdil, po prvé, že z vizuálneho hľadiska existuje medzi oboma označeniami výrazná podobnosť,
         keďže slovný prvok skoršej ochrannej známky sa zhoduje s prihlasovanou ochrannou známkou; po druhé, že z fonetického hľadiska
         bol slovný prvok prihlasovanej ochrannej známky zhodný so skoršou ochrannou známkou a, nakoniec, že z koncepčného hľadiska
         obe ochranné známky vyvolávali rovnakú predstavu, teda predstavu hviezdy.

       Návrhy účastníkov konania
      10     Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
      –       zrušil napadnuté rozhodnutie,
      –       zaviazal ÚHVT, aby vyhovel prihláške, ktorá mu bola predložená,
      –       rozhodol, aby mu boli nahradené trovy konania pred odvolacím senátom a pred námietkovým oddelením ÚHVT,
      –       zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.
      11     ÚHVT navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
      –       zamietol žalobu,
      –       zaviazal žalovaného na náhradu trov.
       Právny stav
      12     Na úvod je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdu prvého stupňa neprináleží adresovať ÚHVT príkazy [rozsudky
         Súdu prvého stupňa z 31. januára 2001, Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/ÚHVT (Giroform), T‑331/99, Zb. s. II‑433, bod 33,
         a z 27. februára 2002, Streamserve/ÚHVT (STREAMSERVE), T‑106/00, Zb. s. II‑723, bod 18]. Návrhy obsiahnuté v žalobe, ktorými
         sa navrhuje, aby bol ÚHVT zaviazaný vyhovieť prihláške predloženej žalobcom, musia byť preto vyhlásené za neprípustné.

      13     Na podporu svojho návrhu na zrušenie napadnutého rozhodnutia sa žalobca dovoláva jediného dôvodu, ktorý vyplýva z porušenia
         článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.

       Tvrdenia účastníkov konania
      14     Žalobca napáda posúdenie odvolacieho senátu, ktoré sa týka jednak existencie výraznej podobnosti alebo zhodnosti medzi dotknutými
         službami, jednak údajne podobného charakteru kolidujúcich označení z vizuálneho a koncepčného hľadiska, ako aj ich zhodnosti
         z hľadiska fonetického.

      15     Pokiaľ ide, po prvé, o podobnosť medzi dotknutými službami, žalobca predovšetkým tvrdí, že paleta služieb, ktoré patria do
         tried 38 a 41 a ktorých sa týka prihláška ochrannej známky, je širšia ako paleta služieb patriacich do rovnakých tried, ktorých
         sa týka skoršia ochranná známka. Pokiaľ ide o triedu 38, skoršia ochranná známka pokrýva len služby televízneho vysielania
         špecializovaných programov, ktoré obsahovali informácie a dokumenty o kine a filmoch, kým služby, ktoré boli predmetom prihlášky,
         zahŕňali služby televízneho vysielania a služby elektronického interaktívneho televízneho vysielania, predovšetkým prostredníctvom
         televízie, elektronickej pošty, internetu a iných elektronických nosičov. Pokiaľ ide o služby, ktoré patria do triedy 41,
         skoršia ochranná známka sa vzťahuje len na výrobu špecializovaných programov, ktoré obsahujú informácie a dokumenty o kine
         a filmoch, kým služby označené v prihláške ochrannej známky zahŕňajú okrem výroby aj distribúciu, záznam a vyvolávanie televíznych
         programov, videa, filmov, CD, CD-ROMov a počítačových diskov.

      16     Žalobca ďalej poukazuje na to, že služby, ktoré sú predmetom prihlášky, sa vzťahujú na širokú verejnosť, kým služby pokryté
         skoršou známkou smerujú k užšej a viac špecializovanej verejnosti, ktorá pozostáva z milovníkov kina.

      17     Na záver žalobca zdôrazňuje, že služby, ktoré patria do triedy 41 a ktoré sú predmetom prihlášky, sa neobmedzujú len na výrobu
         a vysielanie televíznych programov, ale zahŕňajú aj distribúciu týchto programov tretím osobám. Ide o dôležitý rozdiel medzi
         oblasťami činnosti žalobcu a namietateľa, pokiaľ ide o služby patriace do triedy 41, teda o rozdiel, na základe ktorého nemožno
         tvrdiť, že služby zahrnuté v prihláške sú len doplňujúcimi službami vo vzťahu k službám namietateľa.

      18     Po druhé, pokiaľ ide o posúdenie podobnosti kolidujúcich označení, žalobca poukazuje predovšetkým na to, že skoršia ochranná
         známka je najmä obrazovou ochrannou známkou, ktorá pozostáva z rôznych prvkov, kým prihlasovaná ochranná známka je výlučne
         slovnou ochrannou známkou. Tento dôležitý rozdiel vylučuje akékoľvek porovnanie týchto ochranných známok z vizuálneho hľadiska.

      19     Naviac, nie je možné zistiť žiadnu podobnosť medzi označeniami z fonetického hľadiska. Keďže skoršia ochranná známka je obrazová,
         môže byť vnímaná len na základe svojho grafického vyobrazenia. Naopak, pri prihlasovanej známke prevláda fonetický aspekt.

      20     Nakoniec, podľa žalobcu sa obe kolidujúce ochranné známky tiež odlišujú z hľadiska koncepčného. Z tohto pohľadu prihlasovaná
         ochranná známka vyvoláva predstavu „filmových hviezd, populárnych osobností a všeobecne zábavy, ako aj televíznych programov,
         ktoré sa ich týkajú“, zatiaľ čo skoršia ochranná známka evokuje najmä „astronómiu… a televízne programy, ktoré sa jej týkajú“.

      21     Okrem toho, žalobca poukazuje na to, že slovo „star“, ktoré sa nachádza na oboch kolidujúcich označeniach, sa bežne používa
         v súvislosti so službami, ktoré patria do tried 38 a 41. Z toho vyplýva, že podľa žalobcu by rozsah ochrany poskytnutej skoršej
         ochrannej známke nemal jej majiteľovi zabezpečiť monopol na používanie tohto slova.

      22     Žalobca ďalej zdôrazňuje, že už je majiteľom ochrannej známky Spoločenstva STAR TELEVISION, ktorá je zapísaná pre služby patriace
         do tried 38 a 41, ako aj iných slovných a obrazových medzinárodných ochranných známok, ktoré obsahujú slovo „star“ a/alebo
         podobu hviezdy. V tejto súvislosti žalobca tvrdí, že namietateľ nenamietal proti zápisu ochrannej známky STAR TELEVISION.
         Ďalej tvrdí, že by bolo zjavne nelogické nepovoliť zápis ochrannej známky STAR TV, keďže mohol zapísať ochrannú známku STAR
         TELEVISION, ktorá je v podstate identická. Nakoniec, žalobca poukazuje na to, že prihlasovaná ochranná známka umožňuje bez
         pochybností rozlíšiť jeho služby od služieb, ktoré ponúkajú iné podniky, keďže táto ochranná známka je súčasťou radu ochranných
         známok, ktorých je majiteľom a ktoré obsahujú slovo „star“ a/alebo vyobrazenie hviezdy.

      23     ÚHVT súhlasí s analýzou odvolacieho senátu.
       Posúdenie Súdom prvého stupňa
      24     Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č 40/94 stanovuje, že „na základe námietky majiteľa skoršej ochrannej známky, ochranná
         známka, o zápis ktorej sa žiada, nebude zapísaná, ak kvôli jej zhodnosti alebo podobnosti so skoršou ochrannou známkou a zhodnosti
         alebo podobnosti tovarov alebo služieb, na ktoré sa vzťahujú tieto ochranné známky, existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany
         verejnosti, pokiaľ ide o územie, na ktorom je skoršia ochranná známka chránená; pravdepodobnosť zámeny zahŕňa aj pravdepodobnosť
         asociácie so skoršou ochrannou známkou“.

      25     Podľa ustálenej judikatúry pravdepodobnosť zámeny spočíva v tom, že verejnosť sa môže domnievať, že dotknuté výrobky alebo
         služby pochádzajú z rovnakého podniku alebo prípadne z podnikov, ktoré sú hospodársky prepojené.

      26     Podľa tejto judikatúry sa musí pravdepodobnosť zámeny posudzovať celkovo podľa toho, ako vníma príslušná skupina verejnosti
         označenia a predmetné tovary alebo služby, so zohľadnením všetkých rozhodujúcich okolností prejednávanej veci, najmä vzájomnej
         závislosti medzi podobnosťou označení a podobnosťou označených tovarov alebo služieb [pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 9. júla
         2003, Laboratorios RTB/ÚHVT – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), T‑162/01, Zb. s. II‑2821, body 31 až 33 a tam
         citovanú judikatúru].

      27     V tomto prípade, berúc do úvahy povahu dotknutých služieb, ktoré sú opísané v bodoch 3 a 6 tohto rozsudku, cieľová skupina
         verejnosti, v súvislosti s ktorou sa musí vykonať analýza pravdepodobnosti zámeny, je pre všetky dotknuté služby, ktorých
         sa týka prihláška, s výnimkou distribúcie televíznych programov, zložená z priemerných spotrebiteľov členských štátov, v ktorých
         je chránená medzinárodná ochranná známka namietateľa, teda v Nemecku, Rakúsku, krajinách Beneluxu, vo Francúzsku a v Taliansku.

      28     Na strane jednej, aj keď je pravdou, že niektoré služby, ktoré ponúka žalobca a ktoré patria do triedy 38, ako aj do triedy
         41, sa týkajú verejnosti, ktorá má znalosti informatiky a vie používať elektronický materiál, v súčasnosti platí, že ponuka
         a spotreba audiovizuálnych výrobkov a služieb a ich vysielanie pre širokú verejnosť tvorenú najmä mladými ľuďmi sú takej povahy,
         že tieto výrobky a služby nemožno považovať za vyhradené pre obmedzený a špecializovaný okruh spotrebiteľov. Na strane druhej,
         v rozpore s tvrdením žalobcu, služby, ktoré patria do tried 38 a 41 a sú chránené skoršou ochrannou známkou, nemôžu byť, hoci
         patria do špecifickej oblasti kinematografie, považované za služby, ktoré sú zamerané na inú skupinu verejnosti, akou je široká
         verejnosť, ktorá sa vo všeobecnosti zaujíma o televíznu zábavu.

      29     Je však vhodné pripustiť, že služby spojené s distribúciou televíznych programov, na ktoré sa vzťahuje prihláška a ktoré patria
         do triedy 41, nie sú určené pre priemerného spotrebiteľa, ale pre verejnosť pozostávajúcu z profesionálov činných v audiovizuálnej
         oblasti a v oblasti vysielania, ktorá sa môže výrazne zaujímať o voľbu poskytovateľa služieb a byť pri nej pozorná.

      30     Na základe článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 a vo svetle predchádzajúcich úvah je namieste pristúpiť k porovnaniu
         dotknutých služieb na strane jednej a kolidujúcich označení na strane druhej.

       O dotknutých službách
      31     V zmysle ustálenej judikatúry je pri posudzovaní podobnosti medzi predmetnými tovarmi alebo službami potrebné zohľadniť všetky
         rozhodujúce okolnosti, ktorými sa vyznačuje vzťah medzi tovarmi alebo službami. Tieto okolnosti zahŕňajú predovšetkým ich
         povahu, určenie, používanie, ako aj konkurenčný alebo doplňujúci charakter [rozsudok Súdu prvého stupňa z 23. októbra 2002,
         Institut für Lernsysteme/ÚHVT – Educational Services (ELS), T‑388/00, Zb. s. II‑4301, bod 51].

      32     V tomto prípade je námietka založená na skoršej zapísanej ochrannej známke pre služby, ktoré patria do tried 38 a 41, a smeruje
         proti zápisu prihlasovanej ochrannej známky pre služby, ktoré patria do tých istých tried.

      33     Odvolací senát rozhodol, že služby televízneho vysielania, elektronického interaktívneho televízneho vysielania, predovšetkým
         prostredníctvom televízie, elektronickej pošty, internetu a iných elektronických nosičov na strane jednej a výroba televíznych
         programov na strane druhej, na ktoré sa vzťahuje prihláška a ktoré patria do tried 38 a 41, zahŕňajú služby označené skoršou
         ochrannou známkou, ktoré patria do rovnakých tried a prekrývajú sa s nimi. Pokiaľ ide o ostatné služby, ktorých sa týka prihláška
         a patria do triedy 41 (výroba, záznam a vyvolávanie televíznych programov, videa, filmu, CD, CD-ROMov a informačných diskov),
         odvolací senát rozhodol, že ide o doplňujúce služby, alebo o služby, ktoré podporujú služby chránené skoršou ochrannou známkou
         patriace do rovnakej triedy.

      34     Z porovnania opisov dotknutých služieb, ktoré patria do triedy 38, postupne uvedených v bode 3 prvej zarážke a v bode 6 vyššie,
         vyplýva jednak to, že služby televízneho vysielania pokryté skoršou ochrannou známkou sú obmedzené na špecifickú oblasť, ktorou
         je vysielanie programov týkajúcich sa kinematografie, kým pre opis služieb, ktorých sa týka prihláška, sa používa širšia formulácia,
         jednak to, že tieto služby výslovne zahŕňajú „služby elektronického interaktívneho televízneho vysielania“, zatiaľ čo služby,
         ktorých sa domáha namietateľ, nie sú takto presne vyjadrené.

      35     V tejto súvislosti je vhodné konštatovať, že napriek rozdielom v ich opise, služby, ktorých sa týka prihláška pre triedu 38,
         sú sčasti zhodné so službami pokrytými skoršou ochrannou známkou, ktoré spadajú do rovnakej triedy a sčasti podobné.

      36     Na strane jednej, ako správne uviedol tak odvolací senát v napadnutom rozhodnutí, ako aj ÚHVT vo svojom vyjadrení k odvolaniu,
         žalobca a namietateľ poskytujú služby rovnakej povahy, teda služby televízneho vysielania, a to nezávisle od osobitnej povahy
         vysielania šíreného namietateľom. Služby, ktorých sa týka prihláška, zahŕňajú teda tiež služby chránené skoršou ochrannou
         známkou.

      37     Na strane druhej, interaktívne televízne vysielanie, ktoré využíva elektronické nosiče, akými je digitálna televízia alebo
         internet umožňujúce príjemcom využívanie služby, ktorá prekračuje jednoduché pasívne prijímanie vizuálneho obsahu, musí byť
         považované za špecifický spôsob vysielania. V tomto zmysle ho nemožno vylúčiť z opisu služieb pokrytých skoršou ochrannou
         známkou, hoci tam nie je výslovne uvedené. Preto „služby elektronického interaktívneho televízneho vysielania“, ktorých sa
         týka prihláška, a služby televízneho vysielania chránené skoršou ochrannou známkou musia byť považované prinajmenšom za podobné.

      38     Podobný záver sa ponúka v súvislosti s činnosťami „výroby televíznych programov“, ktoré patria do triedy 41 a sú uvedené tak
         v opise služieb, ktorých sa týka prihláška, ako aj v opise služieb, ktoré sú pokryté skoršou ochrannou známkou. Rovnako, v tomto
         prípade sa širšia formulácia prijatá žalobcom vzťahuje aj na televízne programy vytvorené pod skoršou ochrannou známkou, ktoré
         sa dotýkajú špecifickej oblasti kinematografie.

      39     Čo sa týka ostatných služieb patriacich do triedy 41, ktoré žalobca ponúka v rámci svojich činností, teda „výroby, distribúcie,
         záznamu a vyvolávania televíznych programov, videa, filmov, CD, CD-ROMov a počítačových diskov“, je vhodné pripomenúť, že
         podľa ustálenej judikatúry k faktorom, ktoré je potrebné brať do úvahy pri posudzovaní podobnosti medzi výrobkami a službami,
         patrí aj ich určenie, ako aj konkurenčný alebo doplňujúci charakter (pozri judikatúru citovanú v bode 31 vyššie). V tomto
         prípade, ako to správne potvrdil odvolací senát, výroba, záznam a vývoj televíznych programov, videa, filmu, CD, CD-ROMu a počítačových
         diskov, ktorých sa týka prihláška, musia byť považované za porovnateľné s výrobou televíznych programov, ktorá je pokrytá
         skoršou ochrannou známkou, v rozsahu, v akom buď majú doplňujúci charakter vo vzťahu k nim, pretože zahŕňajú výrobu audiovizuálnych
         alebo multimediálnych výrobkov umožňujúcich vytvoriť osobitný spôsob vysielania výrobkov namietateľa, alebo poskytujú elektronickú
         podporu pri takomto vysielaní.

      40     Na záver je potrebné konštatovať, že aj napriek rozdielom v ich opise, služby, ktorých sa týka prihláška, sú sčasti zhodné
         so službami, na ktoré sa vzťahuje skoršia ochranná známka, a sčasti podobné.

       O dotknutých označeniach
      41     Z ustálenej judikatúry vyplýva, že celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny, ktoré je potrebné vykonať s prihliadnutím na
         všetky rozhodujúce okolnosti, musí byť vo vzťahu k vizuálnej, fonetickej alebo koncepčnej podobnosti dotknutých ochranných
         známok, založené na celkovom dojme, ktorý tieto ochranné známky vytvárajú, so zohľadnením najmä ich rozlišujúcich a prevládajúcich
         prvkov (rozsudok Súdneho dvora z 11. novembra 1997, SABEL, C‑251/95, Zb. s. I‑6191, bod 23, a rozsudok ELS, už citovaný, bod
         62). Priemerný spotrebiteľ dotknutého typu výrobkov alebo služieb, ktorého vnímanie ochranných známok hrá rozhodujúcu úlohu
         pri celkovom posúdení pravdepodobnosti zámeny, totiž obvykle vníma ochrannú známku ako celok a neskúma jednotlivé detaily
         (rozsudok SABEL, už citovaný, bod 23).

      42     V tomto prípade pozostáva skoršia ochranná známka z obrazového a slovného označenia, ktoré tvorila ústredná podoba päťcípej
         hviezdy naklonenej doľava a prekríženej nápisom „star TV“ napísanom v dvoch riadkoch červenou farbou veľkými písmenami a ukončenej
         zobrazením mesiaca obklopeného troma malými hviezdami, ktorých obrysy sú načrtnuté vľavo hore medzi dvoma cípmi ústrednej
         hviezdy. Prihlasovaná ochranná známka pozostáva zo slov „star TV“.

      43     Pokiaľ ide o porovnanie týchto dvoch dotknutých ochranných známok z vizuálneho hľadiska, je potrebné na úvod pripomenúť, že
         Súd prvého stupňa už upresnil, že nič nebráni tomu, aby bola overená existencia vizuálnej podobnosti medzi slovnou a obrazovou
         ochrannou známkou, „za predpokladu, že tieto dva typy ochranných známok sú graficky vyobrazené tak, že môžu vyvolať vizuálny
         dojem“ [pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. decembra 2002, Vedial/ÚHVT – France Distribution (HUBERT), T‑110/01, Zb. s. II‑5275,
         bod 51].

      44     V tejto súvislosti je predovšetkým vhodné zdôrazniť, že slová „star TV“ tvoria súčasne prihlasovanú ochrannú známku a slovný
         prvok skoršej ochrannej známky. Za porovnateľných okolností Súd prvého stupňa rozhodol, že kombinovaná ochranná známka, či
         už slovná alebo obrazová, môže byť považovaná za porovnateľnú s inou ochrannou známkou, ktorá je zhodná alebo porovnateľná
         s jednou zo zložiek kombinovanej ochrannej známky len vtedy, ak táto zložka tvorí dominantný prvok v rámci celkového dojmu
         vyvolaného kombinovanou ochrannou známkou. Ide o prípad, keď táto zložka môže sama osebe dominovať vyobrazeniu tejto ochrannej
         známky, ktoré má príslušná skupina verejnosti v pamäti, a to tak, že všetky ostatné zložky ochrannej známky sú v rámci celkového
         dojmu vyvolaného ochrannou známkou zanedbateľné [rozsudok Súdu prvého stupňa z 23. októbra 2002, Matratzen Concord/ÚHVT –
         Hukla Germany (MATRATZEN), T‑6/01, Zb. s. II‑4335, bod 33].

      45     V tomto prípade, pokiaľ ide o vizuálne porovnanie dotknutých označení, odvolací senát rozhodol, že slová „star TV“ tvoria
         dominantný prvok skoršej ochrannej známky.

      46     Takéto posúdenie neobsahuje žiadnu vadu. V súvislosti s celkovým vizuálnym dojmom, ktorý vyvoláva skoršia ochranná známka,
         slovný prvok „star TV“ môže nepochybne pritiahnuť viac pozornosti ako ostatné obrazové prvky označenia, a to jednak z dôvodu
         svojich rozmerov, pretože slová „star“ a „TV“ sú uložené na ústrednom vyobrazení hviezdy a prekračujú jeho kontúry, jednak
         z dôvodu jeho chromatického dopadu, keďže tieto slová sú napísané červenou farbou na čiernobielom pozadí.

      47     Za týchto okolností, berúc do úvahy zhodu prihlasovanej ochrannej známky s dominantným slovným prvkom skoršej ochrannej známky,
         sa odvolací senát nedopustil nesprávneho posúdenia, keď dospel k názoru, že medzi oboma ochrannými známkami jestvuje výrazná
         podobnosť.

      48     Odvolací senát tiež správne usúdil, že z fonetického hľadiska sú obe ochranné známky zhodné.
      49     Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobca, je potrebné pripustiť, že tak ako prihlasovaná ochranná známka, aj skoršia ochranná
         známka môže byť reprodukovaná foneticky, pokiaľ obsahuje slovný prvok. V tomto prípade, keďže fonetické vyjadrenie skoršej
         ochrannej známky sa zhoduje s fonetickým vyjadrením jej jediného slovného prvku, teda výrazu „star TV“, ktorý korešponduje
         s prihlasovanou ochrannou známkou, je nutné konštatovať, že z fonetického hľadiska jestvuje medzi oboma kolidujúcimi označeniami
         zhoda.

      50     Nakoniec, z hľadiska koncepčného, odvolací senát usúdil, že obe kolidujúce označenia vyvolávajú predstavu hviezdy.
      51     V tejto súvislosti, je namieste upresniť, že pokiaľ vizuálny dojem skoršej ochrannej známky vyvoláva bezpochyby a okamžite
         predstavu hviezdy, berúc do úvahy, že jeden z prvkov, z ktorých sa skladá, je tvorený grafickým znázornením hviezdy, to isté
         platí pre prihlasovanú ochrannú známku len vtedy, ak možno rozumne predpokladať, že cieľová skupina verejnosti pozná význam
         anglického slova „star“.

      52     Aj v prípade, že by priemerný spotrebiteľ, ktorý reprezentuje príslušnú skupinu verejnosti pre väčšinu dotknutých výrobkov
         a služieb, nepoznal význam anglického slova „star“, toto slovo sa bežne používa v nemeckom, francúzskom, talianskom a holandskom
         jazyku na označenie filmovej hviezdy. Preto prihlasovaná ochranná známka, v ktorej sa nachádza slovo „star“, ako aj skoršia
         ochranná známka, ktorej dominantný slovný prvok je slovo „star“, môžu vyvolávať predstavu „filmovej hviezdy“. Spôsobilosť
         oboch označení vyvolať takúto predstavu je okrem toho ešte vyššia s prihliadnutím na skutočnosť, že v oboch prípadoch je slovo
         „star“ kombinované s písmenami „TV“, ktoré ako skratka slova „televízia“ môžu zdôrazniť predstavu filmovej hviezdy, známeho
         herca alebo herečky. Z toho vyplýva, že z koncepčného hľadiska môžu obe kolidujúce ochranné známky vyvolať rovnakú predstavu.

      53     Z už uvedeného vyplýva, že z vizuálneho, fonetického a koncepčného hľadiska sú prihlasovaná ochranná známka a skoršia ochranná
         známka veľmi podobné a v určitých aspektoch zhodné.

       O existencii pravdepodobnosti zámeny
      54     Za uvedených okolností, berúc do úvahy zhodu alebo podobnosť kolidujúcich označení a služieb, ktoré opisujú, je potrebné dospieť
         k záveru, že jestvuje konkrétna pravdepodobnosť, že príslušná skupina verejnosti sa môže pomýliť v súvislosti s obchodným
         pôvodom týchto služieb.

      55     Tento záver rovnako platí pre služby spojené s distribúciou televíznych programov, ktorých sa týka prihláška, vo vzťahu ku
         ktorým je cieľová skupina verejnosti zložená, ako to už bolo uvedené, z profesionálov v oblasti audiovízie. Je potrebné usúdiť,
         že vizuálne, fonetické a koncepčné podobnosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami sú takého charakteru, že aj pozornejšia
         verejnosť by sa mohla domnievať, že dotknuté služby pochádzajú od rovnakých podnikov alebo podnikov, ktoré sú hospodársky
         prepojené. Okolnosť, že namietateľ nepôsobí priamo v oblasti distribúcie, nemôže vyvrátiť takýto názor, berúc do úvahy, že
         vo všeobecnosti môžu byť činnosti spojené s výrobou a distribúciou televíznych programov vykonávané a často aj sú vykonávané
         rovnakými podnikmi.

      56     Je preto namieste dospieť k záveru, že odvolací senát sa nedopustil nesprávneho posúdenia, keď zistil, že existuje pravdepodobnosť
         zámeny medzi prihlasovanou ochrannou známkou STAR TV a skoršou ochrannou známkou.

      57     Pokiaľ ide o tvrdenia, ktoré žalobca zakladá na svojich rôznych vnútroštátnych a medzinárodných zápisoch alebo zápisoch Spoločenstva,
         ktorých predmetom sú ochranné známky obsahujúce slovo „star“ alebo vyobrazenie hviezdy, ako aj na údajne bežnom používaní
         slova „star“ na opis predmetných služieb v tomto prípade, postačí konštatovať, že neboli prednesené ani pred námietkovým oddelením,
         ani pred odvolacím senátom. Podľa judikatúry však skutočnosti uplatnené pred Súdom prvého stupňa, bez toho, aby boli predtým
         prednesené v rámci štruktúr ÚHVT, môžu mať vplyv na zákonnosť takéhoto rozhodnutia len vtedy, ak ich ÚHVT muselo vziať do
         úvahy z úradnej moci [rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. júla 2004, Samar/ÚHVT – Grotto (GAS STATION), T‑115/03, Zb. s. I‑2939,
         bod 13]. V tejto súvislosti z článku 74 ods. 1 in fine nariadenia č. 40/94, podľa ktorého sa v konaní týkajúcom sa relatívnych dôvodov zamietnutia zápisu obmedzuje preskúmanie
         ÚHVT na uplatnené dôvody a na návrhy prednesené účastníkmi konania, vyplýva, že ÚHVT nie je povinný brať do úvahy z úradnej
         moci skutočnosti, ktoré neboli predložené účastníkmi konania. Tieto skutočnosti teda nemôžu ovplyvniť zákonnosť rozhodnutia
         odvolacieho senátu (rozsudok GAS STATION, už citovaný, bod 13).

      58     Vo svetle uvedeného sa musia návrhy žalobcu na zrušenie zamietnuť.
       O trovách konania
      59     Podľa článku 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť
         trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobca nemal vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu
         trov konania v súlade s návrhom ÚHVT.

      60     V zmysle článku 136 ods. 2 rokovacieho poriadku sú nutné výdavky vynaložené účastníkmi konania v súvislosti s konaním pred
         odvolacím senátom považované za trovy konania, ktoré sa nahrádzajú. To neplatí pre náklady vynaložené v súvislosti s konaním
         pred námietkovým oddelením a návrh žalobcu smerujúci k tomu, aby mu boli tieto náklady nahradené, je z tohto dôvodu potrebné
         zamietnuť. Takisto musí byť zamietnutý aj návrh žalobcu smerujúci k tomu, aby mu boli nahradené náklady vynaložené v súvislosti
         s konaním pred odvolacím senátom, keďže jeho návrhy na zrušenie boli zamietnuté.

      Z týchto dôvodov
      SÚD PRVÉHO STUPŇA (štvrtá komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Žaloba sa zamieta.
      2.      Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

               Legal

               Mengozzi

               Wiszniewska-Białecka

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 4. mája 2005.

               Tajomník

                     Predseda komory

               H. Jung

                     H. Legal

         * Jazyk konania: angličtina.


Rozsudok Súdneho dvora z 13. novembra 1975. # General Motors Continental NV proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Vec 26-75.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) z 22. januára 2009. # Commercy AG proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT). # Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Spoločenstva easyHotel - Skoršia národná slovná ochranná známka EASYHOTEL - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia podobnosti výrobkov a služieb - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 40/94 - Právna pomoc - Prihláška podaná správcom obchodnej spoločnosti v úpadku - Článok 94 ods. 2 rokovacieho poriadku. # Vec T-316/07.

text:
      Vec T‑316/07
      Commercy AG
      proti
      Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
      „Ochranná známka Spoločenstva – Konanie o vyhlásenie neplatnosti – Slovná ochranná známka Spoločenstva easyHotel – Skoršia národná slovná ochranná známka EASYHOTEL – Relatívny dôvod zamietnutia – Neexistencia podobnosti tovarov a služieb − Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 40/94
         – Právna pomoc – Prihláška podaná správcom obchodnej spoločnosti v konkurze – Článok 94 ods. 2 rokovacieho poriadku“

      Abstrakt rozsudku
      1.      Ochranná známka Spoločenstva – Vzdanie sa, výmaz a neplatnosť – Relatívne dôvody neplatnosti
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]
      2.      Ochranná známka Spoločenstva – Vzdanie sa, výmaz a neplatnosť – Osoby oprávnené predložiť návrh na vyhlásenie neplatnosti
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 42 ods. 1, článok 52 ods. 1, článok 55 ods. 1 písm. b), článok 58 a článok 64 ods. 4]
      3.      Konanie – Žiadosť o bezplatnú právnu pomoc – Podmienky poskytnutia
      (Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 94 ods. 2)
      4.      Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka
            majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Podobnosť
            medzi dotknutými tovarmi alebo službami
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]
      1.      Pre širokú verejnosť neexistuje pravdepodobnosť zámeny podľa článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke
         spoločenstva medzi slovným označením easyHotel, ktorého prihláška na zápis ako ochrannej známky Spoločenstva bola podaná pre
         „informačné služby týkajúce sa všetkých prepravných služieb, vrátane informačných on‑line poskytovaných služieb, prostredníctvom
         počítačových údajov alebo internetu; cestovné rezervačné a objednávacie služby poskytované prostredníctvom celosvetovej internetovej
         siete (World Wide Web)“ a „Informatizované rezervačné služby hotelových izieb“ patriace do tried 39 a 42 v zmysle Niceskej
         dohody, ako aj pre výrobky a služby patriace do tried 16, 25, 32, 33, 35, 36 a 41, a slovnou ochrannou známkou EASYHOTEL skôr
         zapísanou v Nemecku pre „počítačové softvéry na vytváranie on‑line obchodov nezávislé od akejkoľvek platformy a autorských
         systémov na internete určených najmä na rezerváciu, objednávku a platbu hotelových izieb“ a „rozvoj a navrhovanie počítačových
         systémov najmä pre on‑line obchody a autorské systémy na internete, najmä na rezerváciu, objednávku a platbu hotelových izieb“
         patriace do tried 9 a 42 v zmysle tejto dohody.

      Predmetné výrobky a služby sú odlišné, čo sa týka ich povahy, určenia a používania, ako aj tým, že nepredstavujú konkurenčný
         ani doplňujúci charakter. Treba najprv konštatovať, že predmetné výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou majú
         počítačový charakter, zatiaľ čo informačné, objednávacie a rezervačné služby označené prihlasovanou ochrannou známkou majú
         odlišnú povahu a používajú informatiku len ako zariadenie na šírenie informácií alebo na rezerváciu hotelových izieb alebo
         ciest.

      Predmetné výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou sú určené najmä podnikom z oblasti hotelových služieb a cestovného
         ruchu a informačné, objednávacie a rezervačné služby označené prihlasovanou ochrannou známkou sú určené širokej verejnosti.

      Okrem toho sa predmetné výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou využívajú, aby umožnili počítačovému systému a osobitne
         on‑line obchodu fungovať, zatiaľ čo informačné, objednávacie a rezervačné služby označené prihlasovanou ochrannou známkou
         sa využívajú na rezerváciu hotelových izieb alebo ciest.

      Samotná skutočnosť, že informačné, objednávacie a rezervačné služby označené prihlasovanou ochrannou známkou sú výlučne ponúkané
         na internete, a teda potrebujú počítačové zariadenie, ako je to, ktoré poskytujú výrobky a služby označené skoršou ochrannou
         známkou, nepostačuje na vylúčenie základných rozdielov, ktoré existujú medzi predmetnými výrobkami a službami, čo sa týka
         ich povahy, určenia a používania.

      (pozri body 51 – 54)
      2.      Z článku 55 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva v spojení s článkom 42 ods. 1 a článkom 52
         ods. 1 tohto nariadenia vyplýva, že návrh na vyhlásenie neplatnosti, ktorý sa zakladá na článku 8 ods. 1 toho istého nariadenia,
         môže byť podaný len majiteľmi skorších ochranných známok uvedených na podporu tohto návrhu alebo užívateľmi licencií na tieto
         ochranné známky. Postavenie správcu v konkurznom konaní obchodnej spoločnosti, ktorý je majiteľom sporných skorších ochranných
         známok, však nezodpovedá žiadnej z týchto dvoch kategórií. Návrh na vyhlásenie neplatnosti podaný týmto správcom v jeho vlastnom
         mene musí byť preto považovaný za neprípustný.

      Ak návrh na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva podala dotknutá spoločnosť a odvolávala sa pritom na skoršie
         ochranné známky, ktorých je majiteľkou, je to tá istá spoločnosť, prípadne zastúpená správcom konkurznej podstaty, ktorá je
         oprávnená konať proti rozhodnutiam výmazového oddelenia a odvolacieho senátu. Naopak odvolanie podané na odvolací senát a žaloba
         na Súde prvého stupňa, ktoré podal správca konkurznej podstaty tej istej spoločnosti vo svojom vlastnom mene, musia byť zamietnuté
         z dôvodu, že v rozpore s tým, čo je uvedené v článku 58 a článku 63 ods. 4 nariadenia č. 40/94, boli podané osobou neoprávnenou
         konať proti rozhodnutiam uvedeným v týchto podaniach.

      (pozri body 20, 21, 23)
      3.      Vyhovenie žiadosti o právnu pomoc v rámci žaloby podanej na Súde prvého stupňa v mene právnickej osoby jej zástupcom ako správcom
         v konkurznom konaní začatom vo veci majetku tejto právnickej osoby, by za týchto podmienok v skutočnosti viedlo k priznaniu
         tohto práva právnickej osobe v rozpore s článkom 94 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa, podľa ktorého každá fyzická
         osoba, ktorá vzhľadom na svoju ekonomickú situáciu nie je schopná úplne alebo sčasti znášať trovy konania uvedené v odseku
         1, má právo na právnu pomoc. Toto ustanovenie výslovne stanovuje, že právnu pomoc možno poskytnúť len fyzickým osobám.

      (pozri body 16, 18, 19, 27, 29)
      4.      Výrobky alebo služby sa dopĺňajú, ak medzi nimi existuje úzky vzťah v tom zmysle, že jeden je nevyhnutný alebo dôležitý na
         použitie druhého tak, že spotrebitelia si môžu myslieť, že zodpovednosť za výrobu týchto výrobkov alebo poskytovanie týchto
         služieb pripadá rovnakému podniku.

      Táto z judikatúry vyplývajúca definícia uvádza, že výrobky alebo služby, ktoré sa dopĺňajú, sa môžu použiť spoločne, čo znamená,
         že sú určené rovnakej verejnosti. Z toho vyplýva, že doplňujúci vzťah by nemohol existovať medzi na jednej strane výrobkami
         alebo službami, ktoré sú potrebné na fungovanie obchodného podniku, a na druhej strane výrobkami a službami, ktoré tento podnik
         vyrába alebo ponúka. Tieto dve kategórie výrobkov alebo služieb sa nepoužívajú spoločne, pretože výrobky a služby prvej kategórie
         používa samotný podnik, zatiaľ čo tie druhej kategórie využívajú zákazníci uvedeného podniku.

      (pozri body 57, 58)
ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (piata komora)
      z 22. januára 2009 (*)

      „Ochranná známka Spoločenstva – Konanie o vyhlásenie neplatnosti – Slovná ochranná známka Spoločenstva easyHotel – Skoršia národná slovná ochranná známka EASYHOTEL – Relatívny dôvod zamietnutia – Neexistencia podobnosti tovarov a služieb – Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 40/94 – Právna pomoc – Prihláška podaná správcom obchodnej spoločnosti v konkurze – Článok 94 ods. 2 rokovacieho poriadku“
      Vo veci T‑316/07
      Commercy AG, so sídlom vo Weimare (Nemecko), v zastúpení: pôvodne F. Jaschke, neskôr S. Grosse a I. Müller, advokáti,

      žalobkyňa,
      proti
      Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), v zastúpení: S. Schäffner, splnomocnený zástupca,

      žalovanému,
      ďalšia účastníčka konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajšia účastníčka v konaní pred Súdom prvého stupňa:
      easyGroup IP Licensing Ltd, so sídlom v Londýne (Spojené kráľovstvo), v zastúpení: T. Koerl a S. Möbus, advokáti,

      ktorej predmetom je žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 19. júna 2007 (vec R 1295/2006‑2), týkajúcemu
         sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Commercy AG a easyGroup IP Licensing Ltd,

      SÚD PRVÉHO STUPŇAEURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (piata komora),

      v zložení: predseda M. Vilaras (spravodajca), sudcovia M. Prek a V. Ciucǎ,
      tajomník: C. Kantza, referentka,
      so zreteľom na žalobu podanú do kancelárie Súdu prvého stupňa 20. augusta 2007,
      so zreteľom na vyjadrenie ÚHVT k žalobe podané do kancelárie Súdu prvého stupňa 7. januára 2008,
      so zreteľom na vyjadrenie vedľajšej účastníčky konania k žalobe podané do kancelárie Súdu prvého stupňa 21. decembra 2007,
      so zreteľom na žiadosť žalobkyne o poskytnutie právnej pomoci podanú 18. septembra 2008,
      po pojednávaní z 18. septembra 2008,
      so zreteľom na písomné pripomienky ÚHVT a vedľajšej účastníčky konania k žiadosti žalobkyne o poskytnutie právnej pomoci podané
         2. októbra 2008,

      so zreteľom na rozhodnutie predsedu z 9. októbra 2008 o ukončení ústnej časti konania,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Okolnosti predchádzajúce sporu
      1        Vedľajšia účastníčka konania spoločnosť easyGroup IP Licensing Ltd podala 21. septembra 2000 na Úrad pre harmonizáciu vnútorného
         trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) prihlášku ochrannej známky Spoločenstva podľa nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra
         1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146) v znení zmien a doplnení.

      2        Prihláška ochrannej známky bola podaná na zápis slovného označenia easyHotel.

      3        Výrobky a služby uvedené v prihláške patria do tried 9, 16, 25, 32, 33, 35, 36, 38, 39, 41 a 42 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom
         triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení.

      4        Ochranná známka Spoločenstva bola 30. júna 2004 zapísaná pod číslom 1 866 706 pre všetky výrobky a služby uvedené v prihláške.

      5        Žalobkyňa spoločnosť Commercy AG podala 11. februára 2005 návrh na vyhlásenie neplatnosti dotknutej ochrannej známky na základe
         článku 55 nariadenia č. 40/94. Ako dôvody uviedla tie, ktoré sú uvedené v článku 52 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia v spojení
         s článkom 8 ods. 1 toho istého nariadenia.

      6        Návrh na vyhlásenie neplatnosti sa týkal skoršej národnej slovnej ochrannej známky EASYHOTEL zapísanej v Nemecku pre rôzne
         výrobky a služby patriace najmä do tried 9 a 42 a zodpovedajúce pre každú z týchto tried tomuto opisu:

      –        trieda 9: „Počítačové softvéry na vytváranie on‑line obchodov nezávislé od akejkoľvek platformy a autorských systémov na internete
         určených najmä na rezerváciu, objednávku a platbu hotelových izieb“,

      –        trieda 42: „Rozvoj a navrhovanie počítačových systémov najmä pre on‑line obchody a autorské systémy na internete, najmä na
         rezerváciu, objednávku a platbu hotelových izieb“.

      7        Návrh na vyhlásenie neplatnosti sa týkal všetkých výrobkov a služieb označených spornou ochrannou známkou.

      8        Dňa 12. februára 2005 sa vedľajšia účastníčka konania podľa článku 49 nariadenia č. 40/94 vzdala spornej ochrannej známky
         pre všetky výrobky a služby patriace do tried 9 a 38, ako aj pre časť služieb patriacich do triedy 42, pre ktoré bola táto
         ochranná známka zapísaná. Toto vzdanie bolo zaregistrované na ÚHVT 28. júna 2005.

      9        Medzi službami patriacimi do tried 39 a 42 označenými spornou ochrannou známkou sa po tomto vzdaní nachádzajú najmä tie, ktoré
         zodpovedajú, čo sa týka tried 39 a 42, tomuto opisu:

      –        trieda 39: „Informačné služby týkajúce sa všetkých prepravných služieb, vrátane informačných on‑line poskytovaných služieb,
         prostredníctvom počítačových údajov alebo internetu; cestovné rezervačné a objednávacie služby poskytované prostredníctvom
         celosvetovej internetovej siete (World Wide Web)“,

      –        trieda 42: „Informatizované rezervačné služby hotelových izieb“.
      10      Výmazové oddelenie rozhodnutím z 31. júla 2006 zamietlo návrh na vyhlásenie neplatnosti, odôvodňujúc, že jedna z podmienok
         potrebných na uplatnenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 nebola splnená, a to zhodnosť alebo podobnosť výrobkov
         alebo služieb označených kolidujúcimi ochrannými známkami.

      11      Dňa 29. septembra 2006 podala žalobkyňa na základe článkov 57 až 62 nariadenia č. 40/94 odvolanie proti rozhodnutiu výmazového
         oddelenia v rozsahu, v akom toto oddelenie odmietlo návrh na vyhlásenie neplatnosti dotknutej ochrannej známky pre služby
         patriace do tried 39 a 42 z dôvodu, že výrobky a služby patriace do tried 9 a 42, ktoré sú označené skoršou ochrannou známkou
         a uvedené vo vyššie uvedenom bode 6, a služby patriace do tried 39 a 42, ktoré sú označené dotknutou ochrannou známkou a uvedené
         vo vyššie uvedenom bode 9, sú si podobné.

      12      Rozhodnutím z 19. júna 2007 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), ktoré bolo žalobkyni doručené v nasledujúci deň, druhý odvolací
         senát zamietol odvolanie žalobkyne a potvrdil rozhodnutie výmazového oddelenia.

      13      Odvolací senát v podstate rozhodol, že dotknuté výrobky a služby nie sú ani zhodné, ani podobné, a preto článok 8 ods. 1 písm. b)
         nariadenia č. 40/94 nemožno uplatniť.

       Návrhy účastníkov konania
      14      Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa zrušil spornú ochrannú známku.

      15      ÚHVT a vedľajšia účastníčka konania navrhujú, aby Súd prvého stupňa:

      –        zamietol žalobu,
      –        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
       Právny stav
       O návrhu na poskytnutie právnej pomoci
      16      Podľa článku 94 ods. 1 druhého pododseku Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa právna pomoc pokrýva úplne alebo sčasti trovy
         právnej pomoci a trovy právneho zastúpenia v konaní pred Súdom prvého stupňa. Tieto trovy sú hradené pokladnicou Súdu prvého
         stupňa. Odsek 2 dopĺňa, že každá fyzická osoba, ktorá vzhľadom na svoju ekonomickú situáciu nie je schopná úplne alebo sčasti
         znášať trovy konania uvedené v odseku 1, má právo na právnu pomoc.

      17      Z týchto ustanovení vyplýva, že právnická osoba, akou je spoločnosť Commercy, nemá nárok na poskytnutie právnej pomoci.

      18      Počas pojednávania však právny zástupca žalobkyne uviedol, že advokát B., ktorý žalobu podal ako správca v konkurznom konaní
         začatom vo veci majetku spoločnosti Commercy, sa má považovať za žalobcu v tejto veci. Advokát B. má preto ako fyzická osoba
         nárok na poskytnutie právnej pomoci.

      19      Toto tvrdenie nemožno prijať. Zo spisu v konaní na ÚHVT, ktorý bol doručený Súdu prvého stupňa podľa článku 133 ods. 3 rokovacieho
         poriadku, vyplýva, že sporný návrh na vyhlásenie neplatnosti bol podaný advokátom B. v postavení, ako je uvedené vyššie. ÚHVT
         však správne analyzoval tento návrh ako návrh podaný v mene spoločnosti Commercy, ktorá je majiteľom skoršej ochrannej známky.

      20      Návrh na vyhlásenie neplatnosti podaný advokátom B. v jeho vlastnom mene by totiž ÚHVT považoval za neprípustný. Z článku
         55 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 v spojení s článkom 42 ods. 1 a článkom 52 ods. 1 tohto nariadenia vyplýva, že návrh
         na vyhlásenie neplatnosti, ktorý sa zakladá na článku 8 ods. 1 toho istého nariadenia, môže byť podaný len majiteľmi skorších
         ochranných známok uvedených na podporu tohto návrhu alebo užívateľmi licencií na tieto ochranné známky. Postavenie správcu
         v konkurznom konaní obchodnej spoločnosti však nezodpovedá žiadnej z týchto dvoch kategórií.

      21      Tak odvolanie pred odvolacím senátom, ako aj žaloba pred Súdom prvého stupňa musia byť rovnako považované za podané spoločnosťou
         Commercy. Vzhľadom na to, že návrh na vyhlásenie neplatnosti bol analyzovaný ako podaný spoločnosťou Commercy, musí výklad
         týchto dvoch podaní v zmysle, že boli podané advokátom B., nevyhnutne viesť k ich zamietnutiu z dôvodu, že v rozpore s tým,
         čo je uvedené v článku 58 a článku 63 ods. 4 nariadenia č. 40/94, boli podané osobou neoprávnenou konať proti rozhodnutiam
         uvedeným v týchto podaniach, a to proti rozhodnutiu výmazového oddelenia a proti rozhodnutiu odvolacieho senátu.

      22      Žalobkyňa však tvrdí, že nemecké procesné pravidlá stanovujú, že správca v konkurznom konaní má procesnú spôsobilosť konať
         vo svojom mene ako „Partei kraft Amtes“, a nie v mene fyzickej alebo právnickej osoby, ktorej sa týka predmetné konkurzné
         konanie.

      23      Toto tvrdenie nemožno prijať. Vzhľadom na to, že nemecké procesné pravidlá nie sú v predmetnej veci relevantné, keďže konanie
         pred Súdom prvého stupňa sa riadi rokovacím poriadkom, postačuje uviesť, že uvedené tvrdenie, ktoré odkazuje len na súdne
         konania, nespochybňuje záver, podľa ktorého na to, aby bol návrh na vyhlásenie neplatnosti prípustný, musel by byť podaný
         v mene spoločnosti Commercy. Preto, ako bolo uvedené aj vyššie, táto posledná uvedená spoločnosť, ktorá podala návrh na vyhlásenie
         neplatnosti, je tou istou spoločnosťou, prípadne zastúpenou správcom konkurznej podstaty, ktorá je oprávnená konať proti rozhodnutiam
         výmazového oddelenia a odvolacieho senátu.

      24      Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že vzhľadom na to, že v predmetnej veci je žalobkyňou spoločnosť Commercy, t. j. právnická
         osoba, nemožno jej priznať právo na poskytnutie právnej pomoci.

      25      V každom prípade, aj keby bol advokát B. považovaný za žalobcu v predmetnej veci, aj tak mu nemožno poskytnúť právnu pomoc.

      26      V prípade žiadosti o poskytnutie právnej pomoci totiž žalobkyňa tvrdí, že na účely posúdenia dôvodnosti tejto žaloby treba
         zohľadniť ekonomickú situáciu spoločnosti Commercy, a nie osobnú ekonomickú situáciu správcu konkurznej podstaty tejto spoločnosti.
         Ako uviedol aj vo svojich písomných pripomienkach ÚHVT k tejto žiadosti, táto téza žalobkyne má svoj pôvod v článku 116 ods. 1
         Zivilprozessordnung (nemecký občiansky súdny poriadok), ktorý stanovuje, že právna pomoc môže byť poskytnutá „Partei kraft
         Amtes“, pokiaľ celkový majetok spravovaný touto osobou nepostačuje na pokrytie nákladov súdneho konania.

      27      Preto v tejto súvislosti postačuje uviesť, že rokovací poriadok neobsahuje nijaké ustanovenie podobné článku 116 ods. 1 Zivilprozessordnung
         a výslovne stanovuje, že právnu pomoc možno poskytnúť len fyzickým osobám vzhľadom na ich osobnú ekonomickú situáciu.

      28      Okrem toho treba uviesť, že žalobkyňa na pojednávaní v rámci odpovede na otázku Súdu prvého stupňa vyhlásila, že za predpokladu,
         že by bola žaloba zamietnutá a žalobkyňa by bola zaviazaná na náhradu trov konania, budú tieto trovy hradené z majetku spoločnosti
         Commercy, a nie z osobného majetku advokáta B. Toto vyhlásenie bolo zaznamenané v zápisnici z pojednávania.

      29      Vyhovieť predmetnej žiadosti o poskytnutie právnej pomoci by za týchto podmienok v skutočnosti viedlo k priznaniu tohto práva
         právnickej osobe v rozpore s článkom 94 ods. 2 rokovacieho poriadku.

      30      Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy musí byť žiadosť o poskytnutie právnej pomoci zamietnutá.

       O žalobe
      31      Žalobkyňa navrhuje zrušenie predmetnej ochrannej známky. Na podporu tohto návrhu vo svojej žalobe uviedla jediný žalobný dôvod
         založený na porušení článku 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 40/94 v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. a) toho istého nariadenia.
         Tvrdí, že vzhľadom na zhodnosť kolidujúcich ochranných známok existuje pravdepodobnosť zámeny, pretože na rozdiel od toho,
         ako rozhodol odvolací senát v napadnutom rozhodnutí, predmetné výrobky a služby majú prinajmenšom nízku podobnosť.

      32      Na pojednávaní však právny zástupca žalobkyne spresnil, že v dôsledku redakčnej chyby malo byť ustanovením relevantným v predmetnej
         veci, uvedeným v jedinom žalobnom dôvode, ustanovenie článku 8 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 40/94, a nie ustanovenie odseku
         1 písm. b) toho istého článku. Ostatní účastníci konania vyhlásili, že nemajú námietky v súvislosti s týmto spresnením. Tieto
         vyhlásenia boli zaznamenané v zápisnici z pojednávania.

      33      ÚHVT a vedľajšia účastníčka konania predovšetkým namietajú neprípustnosť jediného návrhu žalobkyne z dôvodu, že Súd prvého
         stupňa nemá podľa článku 63 ods. 3 nariadenia č. 40/94 právomoc rozhodovať o zrušení spornej ochrannej známky alebo to v tejto
         súvislosti nariadiť ÚHVT.

      34      Subsidiárne ÚHVT a vedľajšia účastníčka konania tvrdia, že odvolací senát správne rozhodol, že predmetné výrobky a služby
         nie sú zhodné ani podobné, a preto článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 nemožno v tejto veci uplatniť.

      35      Súd prvého stupňa považuje za vhodné predtým, ako sa prípadne preskúma prípustnosť žaloby, ktorú namieta ÚHVT a vedľajšia
         účastníčka konania, najprv preskúmať podstatu veci, t. j. zákonnosť napadnutých rozhodnutí, vo svetle tvrdení uvedených žalobkyňou
         v rámci jej jediného žalobného dôvodu.

      36      Článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 40/94 stanovuje, že ochranná známka Spoločenstva sa vyhlási za neplatnú na základe
         návrhu podaného ÚHVT, ak existuje skoršia ochranná známka, ako je uvedené v článku 8 ods. 2, a ak sú podmienky stanovené v odseku
         1 alebo odseku 5 uvedeného článku splnené.

      37      Článok 8 ods. 1 písm. b) na svoje uplatnenie predpokladá existenciu pravdepodobnosti zámeny vo vnímaní verejnosťou na území,
         na ktorom je skoršia ochranná známka chránená, z dôvodu zhodnosti alebo podobnosti tejto ochrannej známky s dotknutou ochrannou
         známkou a z dôvodu zhodnosti alebo podobnosti výrobkov alebo služieb, ktoré tieto dve ochranné známky označujú.

      38      Podľa článku 8 ods. 2 písm. a) bod ii) toho istého nariadenia sa pod skoršími ochrannými známkami rozumejú najmä ochranné
         známky zapísané v členskom štáte s dátumom podania prihlášky, ktorý je skorší ako dátum podania prihlášky ochrannej známky
         Spoločenstva.

      39      V predmetnej veci tak výmazové oddelenie, ako aj odvolací senát pripustili zhodnosť kolidujúcich ochranných známok. Usúdili
         však, že predmetné výrobky a služby nie sú zhodné ani podobné, a preto zápis spornej ochrannej známky nenaráža na článok 8
         ods. 1 nariadenia č. 40/94.

      40      Na podporu svojho jediného žalobného dôvodu žalobkyňa nesúhlasí s týmto záverom a uvádza, že ide o veľmi zúžený výklad článku
         8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94. Žalobkyňa tvrdí, že podľa judikatúry má byť toto ustanovenie vykladané v tom zmysle,
         že ak sú, ako v predmetnej veci, kolidujúce ochranné známky zhodné, rozdiel medzi predmetnými výrobkami alebo službami musí
         byť vysoký, aby sa vyhlo akejkoľvek pravdepodobnosti zámeny.

      41      Podľa judikatúry musí byť existencia pravdepodobnosti zámeny vo vnímaní verejnosťou podľa článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia
         č. 40/94 posúdená vo všeobecnosti s prihliadnutím na všetky skutočnosti relevantné v konkrétnom prípade. Toto všeobecné posúdenie
         predstavuje určitú vzájomnú závislosť medzi zohľadnenými skutočnosťami tak, že nízky stupeň podobnosti medzi označenými výrobkami
         alebo službami môže byť vyvážený vysokým stupňom podobnosti medzi ochrannými známkami a naopak (pozri rozsudok Súdneho dvora
         zo 17. apríla 2008, Ferrero Deutschland/ÚHVT a Cornu, C‑108/07 P, neuverejnený v Zbierke, body 44 a 45 a tam citovanú judikatúru).

      42      Tiež už bolo rozhodnuté, že na účely uplatnenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 pravdepodobnosť zámeny predpokladá
         súčasne zhodnosť alebo podobnosť kolidujúcich ochranných známok, ako aj zhodnosť alebo podobnosť výrobkov alebo služieb, ktoré
         označujú. Ide o kumulatívne podmienky (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. októbra 2004, Vedial/ÚHVT, C‑106/03 P, Zb. s. I‑9573,
         bod 51, a z 13. septembra 2007, Il Ponte Finanziaria/ÚHVT, C‑234/06 P, Zb. s. I‑7333, bod 48).

      43      Preto na účely uplatnenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 je naďalej potrebné preukázať, aj za predpokladu, že
         by existovala zhodnosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, že existuje podobnosť medzi výrobkami alebo službami, ktoré
         označujú [pozri v tomto zmysle uznesenie Súdneho dvora z 9. marca 2007, Alecansan/ÚHVT, C‑196/06 P, neuverejnené v Zbierke,
         bod 24, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. júla 2007, Mülhens/ÚHVT – Minoronzoni (TOSCA BLU), T‑150/04, Zb. s. II‑2353, bod
         27].

      44      Vzhľadom na tieto úvahy a neexistenciu spochybnenia zhodnosti kolidujúcich ochranných známok treba na účely odpovede na jediný
         žalobný dôvod žalobkyne overiť správnosť záveru odvolacieho senátu v napadnutom rozhodnutí, podľa ktorého predmetné výrobky
         a služby nie sú podobné, a v tomto kontexte preskúmať argumentáciu žalobkyne založenú v podstate na tom, že tieto výrobky
         a služby majú prinajmenšom nízku podobnosť.

      45      Podľa ustálenej judikatúry pri posudzovaní podobnosti medzi výrobkami a službami je potrebné zohľadniť všetky rozhodujúce
         okolnosti, ktorými sa vyznačuje vzťah medzi týmito výrobkami alebo týmito službami. Tieto okolnosti zahŕňajú predovšetkým
         ich povahu, určenie a používanie, ako aj konkurenčný alebo doplňujúci charakter (rozsudok Súdneho dvora z 11. mája 2006, Sunrider/ÚHVT,
         C‑416/04 P, Zb. s. I‑4237, bod 85, a uznesenie Alecansan/ÚHVT, už citované v bode 43 vyššie, bod 28).

      46      Odvolací senát v tejto veci vykonal v bodoch 18 až 21 napadnutého rozhodnutia porovnanie medzi predmetnými výrobkami a službami.
         Zistil, že predmetné výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou predstavujú zložky internetovej stránky alebo slúžia
         na vytvorenie rezervačného, objednávacieho a platobného systému hotelových izieb v rámci takejto stránky, ako aj dovoľujú
         podniku zriadiť si na internete takýto systém. Podľa odvolacieho senátu sa odlišujú od predmetných služieb označených spornou
         ochrannou známkou, ktoré sú predovšetkým službami poskytujúcimi cestovné informačné, rezervačné a objednávacie služby, ktorých
         cieľom je dovoliť širokej verejnosti rezervovať na pracovné účely, rekreáciu alebo na iné účely hotelovú izbu alebo cestu.

      47      Odvolací senát tiež zdôraznil skutočnosť, že výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou spadajú do špecializovanej
         oblasti, konkrétne do oblasti výrobkov a služieb týkajúcich sa riadenia a fungovania počítačových systémov, a sú určené vymedzenej
         verejnosti tak, že umožňujú podnikom z oblasti hotelových služieb alebo cestovného ruchu vytvoriť systém rezervácií on‑line
         dostupný cez internet. Vymedzená skupina verejnosti zložená z týchto podnikov sa odlišuje najmä od širokej verejnosti, ktorej
         sú určené predmetné služby označené spornou ochrannou známkou.

      48      Vzhľadom na to, že predmetné výrobky a služby sa predávajú rozdielnym skupinám verejnosti, odvolací senát urobil záver, že
         tieto skupiny nie sú ani v konkurenčnom vzťahu.

      49      Okrem toho odvolací senát preskúmal prípadný doplňujúci charakter predmetných výrobkov a služieb. Podľa neho treba takýto
         charakter v predmetnej veci vylúčiť, keďže široká verejnosť, ktorej sú určené služby označené spornou ochrannou známkou, si
         nezaobstaráva predmetné výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou určené výlučne podnikom, ktoré následne poskytujú
         služby tejto širokej verejnosti.

      50      Nakoniec odvolací senát v tomto istom kontexte uviedol, že užívatelia internetu, ktorí nakupujú cestovné služby on‑line, pravdepodobne
         nevedia, kto poskytol softvér umožňujúci on‑line obchodu fungovať, a sú v každom prípade schopní rozlišovať medzi podnikom,
         ktorý poskytuje celú technológiu, a podnikom, ktorý na internete predáva cestovné služby.

      51      Tieto úvahy musia byť potvrdené. Dostatočne právne podloženým spôsobom preukazujú, že predmetné výrobky a služby sú odlišné,
         čo sa týka ich povahy, určenia a používania, ako aj tým, že nepredstavujú konkurenčný ani doplňujúci charakter. Treba najprv
         konštatovať, že predmetné výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou majú počítačový charakter, zatiaľ čo informačné,
         objednávacie a rezervačné služby označené dotknutou ochrannou známkou majú odlišnú povahu a používajú informatiku len ako
         zariadenie na šírenie informácií alebo na rezerváciu hotelových izieb alebo ciest.

      52      Treba tiež uviesť, že predmetné výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou sú určené najmä podnikom z oblasti hotelových
         služieb a cestovného ruchu a že informačné, objednávacie a rezervačné služby označené dotknutou ochrannou známkou sú určené
         širokej verejnosti.

      53      Okrem toho treba poznamenať, že predmetné výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou sa využívajú, aby umožnili počítačovému
         systému a osobitne on‑line obchodu fungovať, zatiaľ čo informačné, objednávacie a rezervačné služby označené dotknutou ochrannou
         známkou sa využívajú na rezerváciu hotelových izieb alebo ciest.

      54      Samotná skutočnosť, že informačné, objednávacie a rezervačné služby označené dotknutou ochrannou známkou sú výlučne ponúkané
         na internete, a teda potrebujú počítačové zariadenie, ako je to, ktoré poskytujú výrobky a služby označené skoršou ochrannou
         známkou, nepostačuje na vylúčenie základných rozdielov, ktoré existujú medzi predmetnými výrobkami a službami, čo sa týka
         ich povahy, určenia a používania.

      55      Výrobky a služby počítačovej siete sa totiž využívajú takmer vo všetkých oblastiach. Často sa tie isté výrobky a služby, ako
         napríklad určitý typ softvéru alebo operačného systému, môžu použiť na veľmi rôzne účely bez toho, aby to znamenalo, že sú
         rozdielnymi a odlišnými výrobkami alebo službami. Naopak, služby cestovných kancelárií nemenia povahu, určenie ani používanie
         len preto, že sú ponúkané na internete, a to najmä preto, lebo používanie počítačových zariadení, ktoré ponúkajú takéto služby,
         je takmer nevyhnutné aj v prípade, ak nie sú tieto služby ponúkané prostredníctvom on‑line obchodu.

      56      Okrem toho predmetné výrobky a služby nie sú zameniteľné, keďže sú určené odlišným skupinám verejnosti. Odvolací senát preto
         správne urobil záver, že uvedené výrobky a služby nemajú konkurenčný charakter.

      57      Nakoniec tieto isté výrobky a služby nemajú ani doplňujúci charakter. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že výrobky alebo
         služby sa dopĺňajú, ak medzi nimi existuje úzky vzťah v tom zmysle, že jeden je nevyhnutný alebo dôležitý na použitie druhého
         tak, že spotrebitelia si môžu myslieť, že zodpovednosť za výrobu týchto výrobkov alebo poskytovanie týchto služieb pripadá
         rovnakému podniku [rozsudky Súdu prvého stupňa z 1. marca 2005, Sergio Rossi/ÚHVT – Sissi Rossi (SISSI ROSSI), T‑169/03, Zb.
         s. II‑685, bod 60; z 15. marca 2006, Eurodrive Services and Distribution/ÚHVT – Gómez Frías (euroMASTER), T‑31/04, Zb. s. II‑27,
         bod 35, a zo 17. júna 2008, El Corte Inglés/ÚHVT – Abril Sánchez a Ricote Saugar (Boomerang TV), T–420/03, Zb. s II‑837, bod
         98].

      58      Táto z judikatúry vyplývajúca definícia uvádza, že výrobky alebo služby, ktoré sa dopĺňajú, sa môžu použiť spoločne, čo znamená,
         že sú určené rovnakej verejnosti. Z toho vyplýva, že doplňujúci vzťah by nemohol existovať medzi na jednej strane výrobkami
         alebo službami, ktoré sú potrebné na fungovanie obchodného podniku, a na druhej strane výrobkami a službami, ktoré tento podnik
         vyrába alebo ponúka. Tieto dve kategórie výrobkov alebo služieb sa nepoužívajú spoločne, pretože výrobky a služby prvej kategórie
         používa samotný podnik, zatiaľ čo tie druhej kategórie využívajú zákazníci uvedeného podniku.

      59      Hoci žalobkyňa pripúšťa rozdiel medzi konečnými užívateľmi predmetných výrobkov a služieb, tvrdí, že pravdepodobnosť zámeny
         nemožno v predmetnej veci vylúčiť vzhľadom na to, že predmetné výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou majú za
         cieľ len umožniť poskytovanie informačných, objednávacích a rezervačných služieb označených dotknutou ochrannou známkou. Vo
         všeobecnosti nebude verejnosť, ktorá má o tieto služby záujem, vedieť, kto vypracoval potrebný softvér, a nebude ani vedieť
         odlíšiť informácie, ktoré sa nachádzajú na internetovej stránke vedľajšej účastníčky konania, pochádzajúce od samotnej vedľajšej
         účastníčky, od tých, ktoré majú svoj pôvod v softvéri alebo službách poskytnutých špecializovaným podnikom v oblasti informatiky,
         akým je žalobkyňa. Nakoniec na internetovej stránke vedľajšej účastníčky konania by sa služby označené spornou ochrannou známkou
         zamieňali s predmetnými výrobkami a službami označenými skoršou ochrannou známkou.

      60      Túto argumentáciu nemožno prijať. V tejto súvislosti treba uviesť, že obchodný pôvod softvéru a počítačových služieb, ktoré
         dovoľujú internetovej stránke vedľajšej účastníčky fungovať, nemá ani najmenší význam pre verejnosť, ktorej sú určené služby
         označené dotknutou ochrannou známkou ponúkané prostredníctvom tejto internetovej stránky. Pre túto verejnosť je internetová
         stránka vedľajšej účastníčky konania jednoduchým nástrojom na on‑line rezerváciu ciest a hotelových izieb. Dôležité je, že
         funguje dobre, a nie kto poskytol softvér a počítačové služby, ktoré umožňujú jej fungovanie.

      61      Ak by však niektorých zákazníkov vedľajšej účastníčky konania zaujímal obchodný pôvod softvérov a služieb rozvoja a navrhovania
         uvedených softvérov, ktoré sú nevyhnutné na fungovanie jej internetovej stránky, môžu, ako správne uviedol odvolací senát,
         rozlišovať medzi špecializovaným podnikom, ktorý poskytol tieto výrobky a služby, a vedľajšou účastníčkou konania, ktorá poskytuje
         služby v oblasti turizmu a cestovného ruchu na internete. Vzhľadom na to, že služby označené dotknutou ochrannou známkou sú
         podľa definície ponúkané výlučne na internete, treba sa domnievať, že zákazníci vedľajšej účastníčky konania majú aspoň nejaké
         základné počítačové znalosti. Sú si tak vedomí, že uvedenie rezervačného systému on‑line nemôže byť urobené jednoduchým užívateľom
         počítača a že vyžaduje softvéry a služby rozvoja a navrhovania uvedených softvérov, ktoré poskytuje špecializovaný podnik.

      62      Tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého zákazníci vedľajšej účastníčky konania nemôžu odlíšiť informácie pochádzajúce od samotnej
         vedľajšej účastníčky konania od informácií, ktoré majú svoj pôvod v softvéri a počítačových službách, akými sú tie, ktoré
         označuje skoršia ochranná známka, tiež nie je správne. Informácie, o ktoré sa môžu zaujímať zákazníci vedľajšej účastníčky
         konania, sú informácie o spôsoboch cestovania, o dostupnosti hotelových izieb, ako aj o ich cenách. Poskytnutie týchto informácií
         presne predstavuje služby označené dotknutou ochrannou známkou. Výrobky a služby označené skoršou ochrannou známkou slúžia
         len na šírenie týchto informácií a samy osebe nešíria iné, odlišné informácie dotknutým osobám.

      63      Nakoniec žalobkyňa v napadnutom rozhodnutí nesúhlasí s odkazom na rozsudok z 12. mája 2006 Oberlandesgericht Dresden (krajský
         vyšší súd v Drážďanoch), na ktorý sa pred odvolacím senátom odvolávala vedľajšia účastníčka konania. V tomto rozsudku Oberlandesgericht
         Dresden, ktorý rozhodoval o žalobe pre porušenie práv ochranných známok medzi žalobkyňou a vedľajšou účastníčkou konania,
         urobil záver, že softvéry a služby rozvoja a navrhovania softvérov a služby, ktoré používajú tieto softvéry, nie sú podobné
         vzhľadom na to, že verejnosť vie, že služby v mnohých odvetviach sú poskytované vďaka elektronickým zariadeniam. V bode 22
         napadnutého rozhodnutia sa odvolací senát úplne stotožnil s odôvodnením a so záverom spomenutého rozsudku.

      64      Žalobkyňa však tvrdí, že tento odkaz potvrdzuje chybný charakter záveru odvolacieho senátu, podľa ktorého nie sú predmetné
         výrobky a služby podobné. Podľa žalobkyne rozsudok Bundesgerichtshof (nemecký Spolkový súdny dvor) z 13. novembra 2003 (I ZR 103/01,
         GRUR 2004, s. 241), ktorý Oberlandesgericht Dresden cituje v odôvodnení svojho už citovaného rozsudku, sa týka veci, v ktorej
         spôsob prenosu určitých informácií a objednávok, t. j. ich prenos systémom počítačových sietí alebo inými spôsobmi, akými
         je bežná pošta, bol posúdený ako irelevantný pre vyriešenie sporu. Predmetná vec je odlišná vzhľadom na to, že predmetné služby
         označené dotknutou ochrannou známkou sú ponúkané výlučne na internete.

      65      Preto, ako už bolo uvedené vyššie, samotná skutočnosť, že predmetné služby vedľajšej účastníčky konania, ktoré sú označené
         spornou ochrannou známkou, sú ponúkané len na internete, nepostačuje na vyvodenie záveru o podobnosti medzi týmito službami
         a výrobkami a službami označenými skoršou ochrannou známkou. Teda na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, odkaz napadnutého
         rozhodnutia na už citovaný rozsudok Oberlandesgericht Dresden nijako nepreukazuje chybný charakter záveru v súvislosti s neexistenciou
         podobnosti medzi výrobkami a službami označenými jednou a druhou kolidujúcou ochrannou známkou v tom zmysle, že by bolo potrebné
         preskúmať, či tento posledný uvedený rozsudok predstavuje správne uplatnenú judikatúru Bundesgerichtshof, lebo táto otázka
         presahuje právomoc Súdu prvého stupňa, a preto je irelevantná pre daný spor.

      66      Zo všetkého, čo bolo uvedené, vyplýva, že jediný žalobný dôvod žalobkyne musí byť zamietnutý ako nedôvodný.

      67      Vzhľadom na to, že jediný žalobný dôvod uvedený žalobkyňou na podporu jej žaloby sa zamieta, musí byť táto žaloba vyhlásená
         za nedôvodnú bez toho, aby bolo potrebné rozhodovať o neprípustnosti, ktorú namietali ÚHVT a vedľajšia účastníčka konania
         vo svojich vyjadreniach k žalobe (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora z 26. februára 2002, Rada/Boehringer, C‑23/00 P,
         Zb. s. I‑1873, bod 52, a z 23. marca 2004, Francúzsko/Komisia, C‑233/02, Zb. s. I‑2759, bod 26).

       O trovách
      68      Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
         ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobkyňa nemala vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania
         ÚHVT a vedľajšej účastníčky konania v súlade s ich návrhmi.

      Z týchto dôvodov
      SÚD PRVÉHO STUPŇA (piata komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Žiadosť o poskytnutie právnej pomoci sa zamieta.
      2.      Žaloba sa zamieta.
      3.      Spoločnosť Commercy AG je povinná nahradiť trovy konania.

               Vilaras

               Prek

               Ciucǎ

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 21. januára 2009.
      Podpisy
      * Jazyk konania: nemčina.