title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia rozšírená komora) z 19. októbra 2005. # Freistaat Thüringen (Nemecko) proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Štátna pomoc - Zneužitie pomoci - Riziko obchádzania príkazu na vymáhanie pomoci - Vymáhanie pomoci od spoločností, ktoré nadobudli prevádzkové aktíva pôvodného príjemcu. # Vec T-318/00.

text:
      Vec T‑318/00
      Freistaat Thüringen
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev
      „Štátna pomoc – Zneužitie pomoci – Riziko obchádzania príkazu na vymáhanie pomoci – Vymáhanie pomoci od spoločností, ktoré nadobudli prevádzkové aktíva pôvodného príjemcu“
      Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia rozšírená komora) z 19. októbra 2005
      Abstrakt rozsudku
      1.     Pomoc poskytovaná štátmi – Správne konanie – Možnosť Komisie prijať rozhodnutie na základe dostupných informácií – Podmienka
            – Predchádzajúce použitie právomoci uložiť príkaz dotknutému členskému štátu – Súdne preskúmanie zistenie skutkového stavu
            – Rozsah
      (Článok 88 ods. 2 ES; nariadenie Rady č. 659/1999, článok 5 ods. 2, článok 6 ods. 1, článok 10 ods. 3 a článok 13 ods. 1)
      2.     Pomoc poskytovaná štátmi – Pomoc schválená Komisiou – Zneužitie príjemcom – Kritériá posúdenia
      [Články 87 ES a 88 ods. 2 ES; nariadenie Rady č. 659/1999, článok 1 písm. g)]
      3.     Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Poskytnutie verejnej záruky – Kvalifikácia ako pomoc odlišná od poskytnutia záruky – Podmienka
            – Vzdanie sa práv ručiteľa vedúce k zníženiu dlhu príjemcu
      (Článok 87 ES)
      4.     Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Rozhodnutie Komisie v oblasti štátnej pomoci
      (Články 87 ES a 253 ES)
      5.     Pomoc poskytovaná štátmi – Zákaz – Výnimky – Rozsah výnimky – Doslovný výklad – Činnosti Treuhandanstalt – Pojem privatizácia
      [Článok 87 ods. 1 a 2 písm. c) ES]
      6.     Pomoc poskytovaná štátmi – Rozhodnutie Komisie konštatujúce nezlučiteľnosť individuálnej pomoci poskytnutej podľa vopred schválenej
            všeobecnej schémy pomoci so spoločným trhom – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah
      (Článok 88 ods. 3 ES)
      7.     Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Skutkový omyl vyskytujúci sa v inak dostatočnom odôvodnení rozhodnutia – Neexistencia vplyvu
            na zákonnosť rozhodnutia
      (Článok 253 ES)
      8.     Pomoc poskytovaná štátmi – Existujúca pomoc a nová pomoc – Finančná podpora použitá na splatenie úveru zabezpečeného verejným
            orgánom – Kvalifikovanie novej pomoci
      (Článok 88 ES)
      9.     Pomoc poskytovaná štátmi – Vymáhanie protiprávnej pomoci – Spreneverená pomoc – Sprenevera známa Komisii – Vymáhanie od príjemcu
            pomoci – Vylúčenie
      (Článok 88 ods. 2 ES)
      10.   Pomoc poskytovaná štátmi – Vymáhanie protiprávnej pomoci – Pôsobnosť – Pomoc poskytnutá zoskupeniu podnikov uskutočňujúcich
            vnútorné prevody aktív – Vymáhanie od podniku zo skupiny, ktorý nebol príjemcom pomoci a nezískal z prevodov žiadny prospech
            – Vylúčenie
      (Článok 88 ods. 2 ES)
      11.   Pomoc poskytovaná štátmi – Vymáhanie protiprávnej pomoci – Vymáhanie od podniku, ktorý nebol príjemcom pomoci, ale ktorý odkúpil
            aktíva príjemcu a pokračoval v jeho činnosti – Podmienka – Obchádzanie vymáhajúceho rozhodnutia – Posúdenie in casu
      (Článok 88 ods. 2 ES)
      1.     V rámci správneho konania v oblasti pomoci poskytovanej štátom je Komisia oprávnená prijať rozhodnutie na základe dostupných
         informácií v prípade, ak je konfrontovaná s členským štátom, ktorý si neplní povinnosť spolupráce a neposkytne jej informácie,
         o ktoré ho Komisia požiadala na účely preskúmania zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom. Pred prijatím takéhoto rozhodnutia
         však Komisia musí dodržať určité procesné požiadavky. V prvom rade je povinná členskému štátu uložiť povinnosť poskytnúť jej
         v stanovenej lehote všetky dokumenty, informácie a údaje nevyhnutné na preskúmanie zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom.
         Iba ak členský štát opomenie, napriek príkazu Komisie, poskytnúť požadované informácie, je táto oprávnená ukončiť konanie
         a prijať rozhodnutie konštatujúce zlučiteľnosť alebo nezlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom na základe údajov, ktorými disponuje.
         Tieto požiadavky boli prevzaté a spresnené v článku 5 ods. 2, článku 10 ods. 3 a článku 13 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 o uplatňovaní
         článku 88 ES.

      V tejto súvislosti vzhľadom na to, že podľa článku 6 ods. 1 nariadenia rozhodnutím začať konať vo veci formálneho zisťovania
         a jeho zverejnením v Úradnom vestníku Európskej únie sú členský štát a iné dotknuté osoby informované o skutočnostiach, na ktorých Komisia zamýšľa založiť svoje konečné rozhodnutie,
         ak tieto strany majú dojem, že určité skutočnosti obsiahnuté v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania sú
         nesprávne, musia to Komisii oznámiť počas správneho konania, inak už nebudú mať možnosť spochybniť tieto skutočnosti počas
         súdneho konania. No v prípade absencie odlišných informácií od dotknutých osôb je Komisia oprávnená vychádzať zo skutočností,
         hoci nesprávnych, ktorými disponuje v čase prijatia konečného rozhodnutia za predpokladu, že dané skutočnosti boli predmetom
         príkazu na poskytnutie nevyhnutných informácií adresovaného Komisiou členskému štátu. Naopak, ak Komisia nevyzve členský štát
         poskytnúť jej informácie o skutočnostiach, ktoré zamýšľa zobrať do úvahy, nemôže odôvodniť prípadné skutkové pochybenia tvrdením,
         že v čase prijatia rozhodnutia o ukončení konania vo veci formálneho zisťovania vychádzala iba z informácií, ktorými disponovala.

      Komisia nepodlieha žiadnemu súdnemu preskúmaniu, pokiaľ ide o zistenie skutkového stavu. Ak totiž členský štát plne vyhovie
         povinnosti poskytnúť všetky informácie vyžiadané Komisiou, za pomoci informácií, ktoré poskytol počas konania, jednoducho
         preukáže, že nie je zodpovedný za prípadné skutkové pochybenia prítomné v napadnutom rozhodnutí. Navyše, ak Komisia založí
         rozhodnutie na dostupných informáciách o určitých skutkových okolnostiach bez toho, aby v tejto konkrétnej situácii dodržala
         procesné požiadavky stanovené judikatúrou a prevzaté v nariadení č. 659/1999, Súd prvého stupňa môže vykonať svoje preskúmanie
         v otázke, či je prihliadnutie na tieto skutkové okolnosti spôsobilé zapríčiniť pochybenie v posúdení majúce za následok nezákonnosť
         napadnutého rozhodnutia.

      (pozri body 73, 88, 89)
      2.     Z článku 88 ods. 2 prvého pododseku ES a z článku 1 písm. g) nariadenia č. 659/1999 o uplatňovaní článku 88 ES vyplýva, že
         Komisia musí na účely dokázania, že pomoc udelená v súlade so schválenou schémou pomoci bola zneužitá, preukázať, že táto
         pomoc bola použitá spôsobom porušujúcim schému schválenú Komisiou, teda spôsobom porušujúcim vnútroštátne pravidlá spravujúce
         takúto schému alebo dodatočné podmienky prijaté členským štátom v rámci schválenia schémy Komisiou.

      V tejto súvislosti, porušenie podmienky ustanovenej jednostranne poskytovateľom pomoci bez toho, aby táto podmienka bola výslovne
         stanovená vnútroštátnymi pravidlami spravujúcimi túto schému schválenými Komisiou, však nemôže byť považované za náležitosť
         dostatočne charakterizujúcu zneužitie pomoci v zmysle článku 88 ods. 2 prvého pododseku ES.

      (pozri body 113, 114, 144, 145, 149)
      3.     Tak existencia, ako aj rozsah štátnej pomoci musia byť posúdené so zreteľom na situáciu v okamihu jej udelenia. A teda skutočnosť,
         že verejná záruka bola poskytnutá v čase úpadku podniku príjemcu, nemení povahu tejto záruky v zmysle článku 87 ES a nezakladá
         vznik novej pomoci.

      V určitých prípadoch však skutočnosť, že sa verejný ručiteľ po výzve na plnenie zo záruky jednostranne vzdá svojich práv voči
         príjemcovi, môže zakladať pomoc. To je osobitne prípad, ak verejný ručiteľ nekoná ako racionálny hospodársky subjekt a neuplatní
         všetky možné spôsoby pre obdržanie úhrady čiastky, ktorú musel zaplatiť na základe záruky. Navyše, ak sa zdá, že po plnení
         na základe záruky je odpustenie pohľadávky pôvodne pokrytej zárukou na pôžičku konečné a má takto za následok priame zníženie
         zadĺženia príjemcu, takéto vzdanie sa pohľadávky je v princípe spôsobilé založiť pomoc odlišnú tým, že prináša dodatočnú ekonomickú
         výhodu vo vzťahu k záruke na pôžičku, ako aj k jej plneniu.

      (pozri body 125, 126)
      4.     Odôvodnenie požadované článkom 253 ES musí samo osebe odzrkadliť jasným a jednoznačným spôsobom úvahu orgánu Spoločenstva
         tak, aby dotknuté osoby mali možnosť spoznať odôvodnenie prijatého opatrenia na účely obhajoby svojich práv a súd Spoločenstva
         mohol vykonávať svoje preskúmanie.

      Pokiaľ ide o rozhodnutie Komisie prijaté v oblasti štátnej pomoci, požiadavka odôvodnenia musí byť posúdená predovšetkým vzhľadom
         na záujem osôb, ktorým je rozhodnutie určené, a ďalších osôb, ktoré sú napadnutým aktom priamo a osobne dotknuté v zmysle
         článku 230 ES, na obdržaní vysvetlení. Zdá sa teda, že požiadavka odôvodnenia takéhoto rozhodnutia nemôže byť determinovaná
         iba záujmom členského štátu, ktorému je rozhodnutie určené, byť informovaný, tento záujem môže byť znížený z osobitných dôvodov
         smerujúcich k spochybneniu alebo nespochybneniu určitých právnych a skutkových okolností počas správneho konania, ale rozšírený
         na všetky skutkové a právne okolnosti, na ktorých je rozhodnutie založené.

      (pozri body 127, 156)
      5.     Rámec upravujúci činnosti Treuhandanstalt, ktorý prijala Komisia, predstavuje skupinu výnimiek zo všeobecnej zásady týkajúcej
         sa nezlučiteľnosti štátnej pomoci so spoločným trhom, uvedenej v článku 87 ods. 1 ES. Komisia smerovala prijatím týchto výnimiek
         k uľahčeniu úlohy Treuhandanstalt, jedinej inštitúcii svojho druhu, ktorá spočíva v reštrukturalizácii podnikov bývalej Nemeckej
         demokratickej republiky a v zabezpečení ich prechodu z plánovanej ekonomiky na trhovú ekonomiku. Z uvedeného vyplýva, že podmienkou
         uplatnenia schémy odchyľujúcej sa od všeobecnej zásady nezlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom, uvedenej v článku 87 ods. 1 ES,
         je reštriktívny výklad pojmu „privatizácia“ v rámci schém pomoci Treuhandanstalt. V rámci takéhoto výkladu môže byť existencia
         privatizácie v zmysle uvedených schém v zásade uznaná iba vtedy, ak súkromný investor nadobudne časť základného imania už
         existujúceho verejného podniku, spôsobilého zveriť mu kontrolu nad týmto podnikom.

      Vznik nového podniku, ktorého predmetom činnosti bola nová obchodná aktivita, vo forme spoločného podniku medzi podnikom z bývalej
         Nemeckej demokratickej republiky a podniku zo Spolkovej republiky Nemecko, nemôže byť teda kvalifikovaný ako privatizácia
         v zmysle vyššie uvedených schém Treuhandanstalt. V rozpore s privatizáciou predpokladanou týmito schémami, ktorej cieľom je
         prechod podniku z plánovanej ekonomiky na trhovú ekonomiku, vytvorenie nového podniku umožnilo ex novo rozvinúť podnikový projekt s novými prostriedkami a novou obchodnou činnosťou.

      (pozri body 176, 177)
      6.     V odôvodnení rozhodnutia konštatujúceho nezlučiteľnosť štátnej pomoci poskytnutej podľa všeobecnej schémy pomoci schválenej
         Komisiou so spoločným trhom sa Komisia môže obmedziť na skutočnosť, že pomoc nie je v súlade s podmienkami uloženými počas
         schvaľovania schémy pomoci, v prípade absencie spresnení počas správneho konania, ktorých preukázanie prináleží dotknutému
         členskému štátu a ktoré by preukazovali, že na jednej strane nešlo o pomoc a že na strane druhej v každom prípade je táto
         pomoc zlučiteľná so spoločným trhom a nebola zneužitá.

      (pozri bod 180)
      7.     Aj keď niektoré odôvodnenie sporného aktu obsahuje chybný skutkový údaj, táto vada ešte nemusí viesť k zrušeniu predmetného
         aktu, ak ostatné odôvodnenia napadnutého rozhodnutia obsahujú dôvody spôsobilé preukázať jeho opodstatnenosť.

      (pozri bod 191)
      8.     Samotná skutočnosť, že finančná podpora poskytnutá podniku verejným orgánom slúžila na splatenie úveru zabezpečeného týmto
         orgánom, neumožňuje vyvodiť záver, že ide o plnenie na základe uvedenej záruky a nie o novú pomoc.

      (pozri body 247, 281)
      9.     Komisia nie je oprávnená požadovať vymáhanie protiprávnej štátnej pomoci od podniku, ktorý bol jej príjemcom, ak v čase prijatia
         dotknutého rozhodnutia vie alebo nemôže nevedieť, že tento podnik nezískal z pomoci žiadny prospech.

      V tejto súvislosti nie je rozhodnutie o vymáhaní pomoci od podniku, ktorý je jej príjemcom, v súlade so zásadami upravujúcimi
         vymáhanie protiprávnej štátnej pomoci, ak Komisia, prinajmenšom v čase vydania napadnutého rozhodnutia, disponovala súhrnom
         hodnoverných a zhodných indícií, z ktorých vyplývalo, že tento podnik nepoužil značnú časť pomoci z dôvodu jej sprenevery
         a že tieto indície umožňovali vymedziť, aspoň približne, rozsah sprenevery. Komisia sa nemôže na odôvodnenie svojho rozhodnutia
         ohradiť skutočnosťou, že orgány dotknutého členského štátu jej nepredložili presné údaje týkajúce sa časti pomoci, ktorá bola
         spreneverená, pokiaľ nevyužila svoju právomoc, aby jej tieto údaje boli oznámené.

      (pozri body 321 – 323)
      10.   Podniku, ktorý je súčasťou zoskupenia prepojených podnikov, v rámci ktorého existoval vnútorný mechanizmus prevodu aktív,
         nemôže byť uložená povinnosť vrátiť protiprávnu štátnu pomoc, hoci nebol jej príjemcom, z dôvodu, že pre svoju príslušnosť
         k tejto skupine z nej mal skutočne prospech, pokiaľ je nesporné, že uvedené mechanizmy prevodu boli použité výlučne v neprospech
         tejto spoločnosti a nie v jej prospech.

      (pozri bod 324)
      11.   Skutočnosť, že podnik odkúpil časť aktív príjemcu protiprávnej pomoci a pokračoval v jeho činnosti, nie je nevyhnutne dostatočná
         na vytvorenie záveru, že ide o obchádzanie účinkov rozhodnutia Komisie nariaďujúceho vymáhanie tejto pomoci. Je totiž potrebné
         určiť, či skutočne prišlo k obchádzaniu, zohľadniť skutočnosti ako podmienky uvedeného odkúpenia a najmä skutočne zaplatenú
         cenu, vlastníctvo určitých aktív príjemcom a ekonomickú logiku transakcie.

      (pozri body 326 – 343)
ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (tretia rozšírená komora)
      z 19. októbra 2005 (*)

      „Štátna pomoc – Zneužitie pomoci – Riziko obchádzania príkazu na vymáhanie pomoci – Vymáhanie pomoci od spoločností, ktoré nadobudli prevádzkové aktíva pôvodného príjemcu“
      Vo veci T‑318/00,
      Freistaat Thüringen (Nemecko),  v  zastúpení: M. Schütte, advokát, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

      žalobca,
      ktorého v konaní podporuje
      Spolková republika Nemecko,  v zastúpení: W.‑D. Plessing a T. Jürgensen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci R. Bierwagen, advokát,

      vedľajší účastník konania,
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: K.‑D. Borchardt a V. Kreuschitz, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci C. Koenig, s adresou na doručovanie
         v Luxemburgu,

      žalovanej,
      ktorú v konaní podporuje:
      ODS Optical Disc Service GmbH,  so sídlom v Hamburgu (Nemecko), v zastúpení: I. Brinker a U. Soltész, advokáti, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

      vedľajší účastník konania,
      ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2000/796/ES z 21. júna 2000, týkajúceho sa štátnej pomoci Nemecka
         v prospech CDA Compact Disc Albrechts GmbH (Durínsko) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 318, s. 62),

      SÚD PRVÉHO STUPŇAEURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (tretia rozšírená komora),

      v zložení: predseda komory J. Azizi, sudcovia R. García-Valdecasas, J. D. Cooke, M. Jaeger a F. Dehousse,
      tajomník: D. Christensen, referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 5. mája 2004,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Právny rámec
      1       Článok 87 ES stanovuje:
      „1. Ak nie je touto zmluvou ustanovené inak, pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov,
         ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu
         určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná so spoločným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi. …“

      2       Článok 88 ES stanovuje:
      „1. Komisia v spolupráci s členskými štátmi priebežne skúma systémy pomoci poskytovanej v týchto štátoch. Navrhuje im príslušné
         opatrenia, ktoré si vyžaduje postupný rozvoj alebo fungovanie spoločného trhu.

      2. Ak Komisia po výzve, aby príslušné strany predložili pripomienky, zistí, že pomoc poskytnutá štátom alebo zo štátnych zdrojov
         je nezlučiteľná so spoločným trhom podľa článku 87, alebo ak zistí, že táto podpora sa zneužíva, rozhodne o tom, že príslušný
         štát túto pomoc v lehote stanovenej Komisiou zruší alebo upraví…“

      3       Podľa článku 5 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [88]
         Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339):

      „1. Ak Komisia považuje informácie poskytnuté daným členským štátom… za neúplné, požiada o všetky potrebné dodatočné informácie.
         Keď členský štát odpovedá na takú žiadosť, Komisia bude informovať členský štát o obdržaní odpovede.

      2. Ak daný členský štát neposkytne požadované informácie v období predpísanom Komisiou, alebo poskytne neúplné informácie,
         Komisia zašle upomienku, ktorá poskytuje príslušné ďalšie obdobie, v ktorom sa majú informácie poskytnúť.

      …“
      4       Článok 6 nariadenia č. 659/1999 okrem iného stanovuje:
      „1. Rozhodnutie začať konať vo veci formálneho zisťovania zhrnie príslušné záležitosti faktov a práva, bude zahrnovať predbežné
         zhodnotenie Komisie, ktoré sa týka charakteru pomoci navrhovaného opatrenia a vysvetlí pochybnosti, čo sa týka jeho zlučiteľnosti
         so spoločným trhom. Rozhodnutím sa vyzve daný členský štát a iné zainteresované strany [dotknuté osoby – neoficiálny preklad], aby predložili pripomienky v rámci predpísaného obdobia, ktoré by za normálnej situácie nemalo presahovať jeden mesiac.
         V riadne odôvodnených prípadoch Komisia môže predĺžiť predpísané obdobie.

      …“
      5       Podľa článku 10 nariadenia č. 659/1999:
      „1. Ak Komisia vlastní informácie z akéhokoľvek zdroja týkajúce sa údajnej protiprávnej pomoci, preskúma tieto informácie
         bez meškania.

      2. Podľa potreby požiada o informácie od daného členského štátu. … článok 5(1) a (2) sa primerane uplatnia s nevyhnutnými
         zmenami v podrobnostiach.

      3. Ak napriek upomienke, podľa článku 5(2), daný členský štát neposkytne požadované informácie v období predpísanom Komisiou,
         alebo ak poskytne neúplné informácie, Komisia rozhodnutím bude požadovať poskytnutie informácií (ďalej sa označuje len ako
         ‚príkaz na poskytnutie informácie‘). Rozhodnutie bude špecifikovať, aké informácie sa požadujú a predpíše príslušné obdobie,
         v ktorom sa tieto poskytnú.“

      6       Článok 13 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 stanovuje:
      „1. Výsledkom preskúmania možnej protiprávnej pomoci bude rozhodnutie podľa článku 4(2), (3) alebo (4). V prípade rozhodnutí
         na začatie konania vo veci formálneho zisťovania, konanie bude ukončené prostredníctvom rozhodnutia podľa článku 7. Ak členský
         štát nepostupuje v súlade s príkazom na poskytnutie informácie, toto rozhodnutie sa vykoná na základe dostupných informácií.“

      7       Článok 14 toho istého nariadenia je formulovaný takto:
      „1. Kde sa prijímajú záporné rozhodnutia v prípadoch protiprávnej pomoci, Komisia rozhodne, že daný členský štát podnikne
         všetky potrebné opatrenia, aby vymohol pomoc od príjemcu (ďalej sa označuje len ako ‚rozhodnutie o vymáhaní‘). Komisia nebude
         vyžadovať vymáhanie pomoci, ak by to bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva spoločenstva.

      2. Pomoc, ktorá sa má vymáhať podľa rozhodnutia o vymáhaní, bude zahŕňať úrok s príslušnou sadzbou stanovenou Komisiou. Úrok
         bude splatný od dátumu, kedy protiprávna pomoc bola k dispozícii príjemcovi, do dátumu jej vymáhania.

      3. Bez toho, aby bolo dotknuté akékoľvek nariadenie Súdneho dvora Európskych spoločenstiev podľa článku [242] Zmluvy, vymáhanie
         sa bude realizovať bez meškania a v súlade s postupmi podľa vnútroštátneho práva daného členského štátu za predpokladu, že
         umožnia okamžité a účinné vykonanie rozhodnutia Komisie. Na tento účel a v prípade konania na národných súdoch dané členské
         štáty podniknú všetky potrebné kroky, ktoré sú k dispozícii v ich príslušných právnych systémoch, vrátane predbežných opatrení,
         bez dopadu na právo spoločenstva.“

      8       Článok 16 nariadenia č. 659/1999 s názvom „Zneužitie pomoci“ navyše uvádza:
      „Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 23, Komisia môže v prípade zneužitia pomoci začať konať vo veci formálneho
         zisťovania podľa článku 4(4). Články 6, 7, 9 a 10, článok 11(1), články 12, 13, 14 a 15 sa uplatnia mutatis mutandis.“

      9       Nakoniec, Komisia prijala roku 1994 usmernenia Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach
         [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 368, s. 12), zmenené a doplnené roku 1997 (Ú. v. ES C 283, s. 2) (ďalej len „usmernenia o pomoci na záchranu
         a reštrukturalizáciu“).

       Skutkové okolnosti
      10     Rozhodnutím 2000/796/ES z 21. júna 2000, týkajúcim sa štátnej pomoci Nemecka v prospech CDA Compact Disc Albrechts GmbH (Durínsko)
         (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) Komisia rozhodovala o zákonnosti finančnej podpory udelenej rôznymi nemeckými orgánmi
         verejnej moci počas rokov 1991 až 1995 v prospech továrne na výrobu kompaktných diskov (ďalej len „CD“) a príslušenstva k CD,
         so sídlom v Albrechts, v spolkovej krajine Durínsko (ďalej len „továreň na CD v Albrechts“).

      A –  Všeobecný kontext
      11     V napadnutom rozhodnutí Komisia rozlíšila tri fázy, konkrétne, po prvé, fázu etablovania podniku, po druhé, fázu reštrukturalizácie
         podniku a nakoniec odkúpenie určitých aktív podniku spoločnosťou MediaTec Datenträger GmbH (ďalej len „MTDA“).

      1.     Fáza etablovania podniku (od roku 1990 do roku 1992)
      12     Z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že továreň na CD v Albrechts bola vytvorená na základe zmluvy o spoločnom podniku uzavretej
         20. februára 1990 medzi kombinátom VEB (v štátnom vlastníctve) Robotron so sídlom v Drážďanoch v spolkovej krajine Sasko (ďalej
         len „Robotron“) a spoločnosťou R. E. Pilz GmbH & Co. Beteiligungs KG (ďalej len „PBK“), ktorá je súčasťou skupiny Pilz so
         sídlom v Kranzbergu v spolkovej krajine Bavorsko (ďalej len „skupina Pilz“). Dve tretiny základného imania spoločného podniku
         s obchodným menom „Pilz & Robotron GmbH & Co. Beteiligungs KG“ (ďalej len „spoločný podnik“) vlastnil Robotron a jednu tretinu
         PBK. Predmetom činnosti spoločného podniku bola výroba CD, obalov na CD a príslušenstva. Pán Reiner Pilz, konateľ skupiny
         Pilz, zabezpečoval tiež riadenie (odôvodnenie č. 11 napadnutého rozhodnutia).

      13     Na účely realizácie svojho predmetu činnosti uzavrel spoločný podnik 29. augusta 1990 zmluvu o dielo so spoločnosťou Pilz
         GmbH & Co. Construction KG, patriacou do skupiny Pilz (ďalej len „Pilz Construction“) týkajúcu sa výstavby na kľúč továrne
         na výrobu CD za paušálnu cenu 235,525 miliónov nemeckých mariek (DEM). K týmto výdavkom sa pridali aj náklady na vybavenie
         pozemku odhadnuté na 7,5 milióna DEM (odôvodnenia č. 12 a č. 20 napadnutého rozhodnutia).

      14     Okrem iného dodatkom z 26. mája 1992 uzavreli dvaja spoločníci spoločného podniku zmluvu ustanovujúcu zvýšenie kapacity výroby
         CD a obalov na CD. Celková výška plnení a dodávok požiadaných na tento účel dosiahla 39 miliónov DEM (odôvodnenie č. 22 napadnutého
         rozhodnutia).

      15     Na účely financovania uvedených investícií si spoločný podnik, Robotron a PBK požičali potrebné sumy od konzorcia bánk. Bankové
         úvery boli čiastočne alebo úplne kryté zárukami Treuhandanstalt, verejnej agentúry poverenej financovaním privatizácie podnikov
         v bývalej Nemeckej demokratickej republike (ďalej len „THA“) a spolkovej krajiny Bavorsko. Okrem toho spolková krajina Durínsko
         a spolková krajina Bavorsko, posledne menovaná prostredníctvom Bayerische Landesanstalt für Aufbaufinanzierung, agentúry spolkovej
         krajiny Bavorsko pre financovanie infraštruktúr (ďalej len „LfA“), udelili spoločnému podniku dotácie a investičné úľavy.

      16     Počas fázy etablovania továrne na CD v Albrechts bolo vlastníctvo obchodných podielov predstavujúcich základné imanie spoločného
         podniku viackrát prevedené. Najskôr, v dôsledku likvidácie spoločnosti Robotron prostredníctvom THA, boli roku 1992 obchodné
         podiely v spoločnom podniku patriace tejto spoločnosti predané PBK. PBK následne previedla takmer všetky svoje obchodné podiely
         v spoločnom podniku na spoločnosť Pilz GmbH & Co. Compact Disc KG, inú spoločnosť patriacu do skupiny Pilz (ďalej len „Pilz
         Compact Disc“), pričom spoločný podnik sa tak stal jej dcérskou spoločnosťou. Nakoniec, 24. novembra 1992, v nadväznosti na
         uvedený prevod a premiestnenie svojho sídla do Albrechts, zmenil spoločný podnik svoje obchodné meno na Pilz Albrechts GmbH
         (ďalej len „PA“). Okamžite po tomto prevode bol integrovaný do systému centralizovaného riadenia financií skupiny Pilz (odôvodnenia
         č. 13 a č. 14 napadnutého rozhodnutia).

      2.     Fáza reštrukturalizácie (od roku 1993 do roku 1998)
      17     Továreň na výrobu CD začala svoju činnosť roku 1993. Od začiatku prevádzkovania mala vážne ťažkosti a vysoko sa zadĺžila (odôvodnenie
         č. 15 napadnutého rozhodnutia).

      18     S cieľom napraviť túto situáciu bola 7. marca 1994 uzavretá dohoda o ozdravení medzi skupinou Pilz (vrátane PA), bankami a verejnými
         subjektmi [THA, LfA, Thüringer Industriebeteiligungsgesellschaft (ďalej len „TIB“) a Thüringer Aufbaubank (ďalej len „TAB“)],
         ktoré participovali na financovaní výstavby továrne na CD v Albrechts. V rámci uvedenej dohody bola sčasti alebo celkom splatená
         veľká časť bankových úverov poskytnutých na účely výstavby továrne na výrobu CD. Okrem iného, na základe dohody o ozdravení
         nadobudol TIB základné imanie PA – vo výške 98 % obchodného podielu – a TAB – vo výške 2 % obchodného podielu – s retroaktívnym
         účinkom k 1. januáru 1994, v dôsledku čoho PA prestala byť súčasťou skupiny Pilz. Od októbra 1994 uvedená spoločnosť zmenila
         svoje obchodné meno na CDA Compact Disc Albrechts GmbH (ďalej len „CD Albrechts“) (odôvodnenia č. 15 a č. 17 napadnutého rozhodnutia).
         TAB a LfA poskytli v rokoch 1994 a 1995 CD Albrechts viacero úverov.

      19     V tom istom roku 1994 si nemecké orgány uvedomili, že veľká časť finančnej podpory poskytnutej na financovanie výstavby továrne
         na CD v Albrechts bola spreneverená, predovšetkým v rámci systému centralizovaného riadenia financií existujúcom v skupine
         Pilz v prospech iných spoločností skupiny. Okrem iného 25. júla 1995 začalo konkurzné konanie na majetok všetkých spoločností
         skupiny Pilz. Následne bol pán Reiner Pilz odsúdený za podvodný úpadok a ďalšie trestné činy a bol mu uložený trest odňatia
         slobody (odôvodnenie č. 16 napadnutého rozhodnutia).

      3.     Odkúpenie niektorých aktív spoločnosťou MTDA
      20     MTDA, 100 % dcérska spoločnosť TIB, ktorá vykonáva svoju činnosť hlavne v oblasti výroby vysokovýkonných nosičov dát, predovšetkým
         napaľovacích CD (CD-ROM) a DVD, odkúpila s účinkom od 1. januára 1998 časť aktív patriacich CD Albrechts, konkrétne viazaný
         kapitál, prevádzkové aktíva, likvidné aktíva, ako aj technické know-how a distribúciu (odôvodnenie č. 18 napadnutého rozhodnutia).

      21     Paralelne s predmetným odkúpením bolo zmenené obchodné meno CD Albrechts na LCA Logistik Center Albrechts GmbH (ďalej len
         „LCA“) a obchodné meno MTDA na CDA Datenträger Albrechts GmbH (ďalej len „CDA“). LCA však zostal vlastníkom pozemku potrebného
         na prevádzku budov, ktoré sa na ňom nachádzajú, technickej infraštruktúry a logistiky. LCA a CDA navyše uzavreli zmluvu o vzájomných
         plneniach, ktorej súčasťou je na jednej strane zmluva o nájme a správe s ročným nájomným vo výške 800 000 DEM a na druhej
         strane zmluva o poskytovaní služieb v objeme za približne 3 milióny DEM ročne, ktorý závisí od objemu predajov (odôvodnenie
         č. 19 napadnutého rozhodnutia).

      22     Nakoniec 22. septembra 2000 požiadala LCA o likvidáciu v rámci konkurzného konania.
      B –  Priebeh správneho konania
      23     Keďže sa Komisia prostredníctvom tlače dozvedela, že nemecké orgány pridelili pomoc na výstavbu továrne na CD v Albrechts,
         požiadala v októbri 1994 Spolkovú republiku Nemecko, aby jej poskytla informácie o tejto pomoci. Následne sa medzi nemeckými
         orgánmi a Komisiou uskutočnili rôzne stretnutia a nastala intenzívna výmena korešpondencie (odôvodnenia č. 1 až č. 3 napadnutého
         rozhodnutia).

      24     Listom zo 17. júla 1998 (ďalej len „rozhodnutie o začatí konania“) informovala Komisia Spolkovú republiku Nemecko o svojom
         rozhodnutí začať v súvislosti s uvedenou pomocou konanie vo veci formálneho zisťovania ustanovené v článku 88 ods. 2 ES. K listu
         bol priložený zoznam otázok adresovaných nemeckým orgánom. Rozhodnutie o začatí konania bolo zverejnené v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev z 15. decembra 1998 [Oznámenie Komisie adresované na základe článku [88 ods. 2] ES ostatným členským štátom a ostatným dotknutým
         osobám o pomoci poskytnutej nemeckou vládou na účely vytvorenia CD Albrechts GmbH v Durínsku (predtým skupina Pilz, Bavorsko),
         [neoficiálny preklad], Ú. v. ES C 390, s. 7].

      25     Nemecké orgány reagovali na rozhodnutie o začatí konania zaslaním rôznej korešpondencie obsahujúcej dodatočné informácie.
         Medzi uvedenými orgánmi a zástupcami Komisie sa ešte uskutočnili rôzne stretnutia.

      26     Keďže Komisia nepovažovala informácie obdržané od nemeckých orgánov za dostačujúcu odpoveď na svoje otázky, listom z 22. júla
         1999 ich vyzvala, aby odpovedali najneskôr do 31. augusta 1999. Po vyžiadaní si predĺženia uvedenej lehoty listom z 28. júla
         1999 a po novom pohovore so zástupcami Komisie 23. septembra 1999 v Bruseli poskytli nemecké orgány dodatočné informácie.

      27     Po uplynutí lehoty stanovenej v rozhodnutí o začatí konania sa spoločnosť CDA a spoločnosť Point Group Ltd, konkurent CDA,
         označili za dotknuté osoby a predložili Komisii svoje pripomienky.

      28     Nakoniec 21. júna 2000 Komisia ukončila konanie prijatím napadnutého rozhodnutia.
      C –  Zistenie skutkového stavu a právne posúdenie
      29     Komisia posudzovala finančnú podporu poskytnutú Spolkovou republikou Nemecko osobitne počas fázy etablovania, reštrukturalizácie
         a nakoniec v rámci odkúpenia určitých aktív CD Albrechts spoločnosťou MTDA.

      1.     Finančná podpora udelená Spolkovou republikou Nemecko počas fázy etablovania
      30     Komisia identifikovala v napadnutom rozhodnutí päť druhov finančnej podpory udelenej počas fázy etablovania. V synoptickej
         tabuľke uvedenej v odôvodnení č. 32 napadnutého rozhodnutia sú opísané takto:

               Povaha podpory

               Suma v miliónoch DEM

               Príjemca

               Subjekt poskytujúci podporu

               Dátum

               Právny základ

               1

               Záruka za riadne splnenie vo výške 100 % (pôvodne 80 %) zabezpečujúca 52,7 miliónov DEM

               54,7

               PBK

               LfA

               1991

               Zákon o vzniku záruk a verejných zabezpečení Slobodného štátu Bavorsko

               2

               Dotácie a investičné daňové úľavy

               19,42

               Spoločný podnik

               LfA

               1991/1992

               Úloha spoločného záujmu „Zlepšenie regionálnej ekonomickej štruktúry“, zákon o investičných daňových úľavách

               3

               Odpustenie pohľadávky

               3,0

               PBK

               LfA

               1994

               –

               4

               Zabezpečenie vo výške 100 %

               190,0

               Robotron, spoločný podnik

               THA

               1992

               Schéma THA

               5

               Dotácie a investičné daňové úľavy

               63,45

               Spoločný podnik; od 24.11.1992, PA

               Durínsko

               1991
               až
               1993

               Úloha spoločného záujmu „Zlepšenie regionálnej ekonomickej štruktúry“, zákon o investičných daňových úľavách

               Celkovo

               330,57

      31     Z tabuľky po prvé vyplýva, že roku 1992 poskytla THA na sumu 190 miliónov DEM záruku vo výške 100 %, ktorá pokrývala väčšiu
         časť bankových úverov udelených Robotronu a spoločnému podniku. Podľa Komisie musí byť uvedená záruka považovaná za štátnu
         pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom, pretože nebola udelená v súlade s podmienkami uvedenými v schémach pomoci schválených
         Komisiou listom SG(91) D/17825 z 26. septembra 1991 (ďalej len „prvá schéma THA“) a listom SG(92) D/17613 z 8. decembra 1992
         (ďalej len „druhá schéma THA“). Domnieva sa však, že vzhľadom na to, že z pôvodne garantovaných 190 miliónov DEM bola v skutočnosti
         na základe záruky uhradená THA len suma 120 miliónov DEM, jedine táto suma by mala byť vrátená.

      32     Po druhé Komisia skonštatovala, že do 31. decembra 1993 spolková krajina Durínsko poskytla spoločnému podniku a následne PA
         na základe „Investitionszulagengesetz“ (zákon o investičných daňových úľavách) a dvadsiateho a dvadsiateho prvého „Rahmenpläne
         der Gemeinschaftsaufgabe ‚Verbesserung der regionalen Wirtschaftstruktur‘“ (rámcové programy prijaté pre roky 1992 a 1993
         na základe zákona zo 6. októbra 1969 o úlohách spoločného záujmu „Zlepšenie regionálnych ekonomických štruktúr“, ďalej len
         „režim ÚSZ“) dotácie a investičné úľavy v celkovej výške 63,45 miliónov DEM. Podľa Komisie bola táto regionálna pomoc nesprávne
         poskytnutá na základe úlohy spoločného záujmu a zákona o investičných daňových úľavách a teda musí byť vrátená pre nezlučiteľnosť
         so spoločným trhom. S prihliadnutím na rozhodnutie prijaté spolkovou krajinou Durínsko o nariadení vrátenia sumy 32,5 miliónov
         DEM sa Komisia domnieva, že ešte by sa mala vymôcť suma 30,95 miliónov DEM.

      33     Po tretie Komisia skonštatovala, že v rokoch 1991 a 1992 udelila spolková krajina Bavorsko prostredníctvom LfA spoločnému
         podniku dotácie a investičné úľavy na sumu v celkovej výške 19,42 miliónov DEM. Vzhľadom na to, že tieto dotácie a úľavy boli
         spreneverené v prospech spoločností zo skupiny Pilz, Komisia zastáva názor, že boli nesprávne poskytnuté na základe režimu
         ÚSZ a zákona o investičných daňových úľavách. Podľa Komisie ide preto o pomoc nezlučiteľnú so Zmluvou ES.

      34     Po štvrté Komisia skonštatovala, že spolková krajina Bavorsko poskytla na základe „Richtlinien für die Übernahme von Staatsbürgschaften
         im Bereich der gewerblichen Wirtschaft“ (smernice upravujúce prevzatie štátnych záruk v oblasti priemyslu, zverejnené oznámením
         L 6811‑1/7 – 43358 bavorského Ministerstva financií zo 7. augusta 1973, ďalej len „právna úprava o poskytnutí záruk spolkovou
         krajinou Bavorsko“) záruku v rozsahu 80 až 100 % na bankové úvery v celkovej výške 54,7 miliónov, ktoré nakoniec obdržal PBK.
         Podľa Komisie nemecké orgány napriek žiadosti o informácie uvedenej v rozhodnutí o začatí konania neposkytli v dostatočnej
         miere podrobné údaje, ktoré by umožnili odstrániť pochybnosti Komisie o zákonnosti úkonov súvisiacich so zárukou poskytnutou
         spolkovou krajinou Bavorsko (LfA). Okrem iného, vzhľadom na skutočnosť, že predmetná pomoc neslúžila na financovanie investovania,
         ale bola spreneverená, zastáva názor, že uvedená záruka musí byť považovaná za nezlučiteľnú pomoc.

      35     Po piate sa Komisia domnieva, že odpustenie pohľadávky LfA vo výške 3 milióny DEM, ktorá vznikla voči PBK v dôsledku zaplatenia
         uvedenej sumy bankám na základe záruky spomenutej v bode 34, predstavuje štátnu pomoc. Podľa Komisie je táto pomoc nezlučiteľná
         so spoločným trhom z dôvodu, že bola udelená bez právneho základu.

      36     Vzhľadom na uvedené úvahy dospela Komisia k záveru, že vo fáze etablovania továrne na CD v Albrechts poskytla Spolková republika
         Nemecko štátnu pomoc v celkovej výške 260,57 miliónov DEM, pričom porušila článok 88 ods. 3 ES. Uvedená pomoc pozostáva z podpory
         spolkovej krajiny Durínsko vo výške 63,45 miliónov DEM, LfA vo výške 77,12 miliónov DEM (54,7 miliónov DEM vo forme záruky,
         19,42 miliónov DEM vo forme investičných úľav a 3 milióny DEM vo forme odpustenia pohľadávky) a THA vo výške 120 miliónov
         DEM.

      37     Podľa Komisie je uvedená pomoc nezlučiteľná hlavne v dôsledku skutočnosti, že zvýhodňovala spoločnosti patriace do skupiny
         Pilz a z tohto dôvodu bola zneužitá v zmysle článku 88 ods. 2 ES.

      2.     Finančná podpora udelená počas fázy reštrukturalizácie
      38     V napadnutom rozhodnutí Komisia identifikovala a kvalifikovala ako pomoc dvanásť druhov finančnej podpory pridelenej počas
         fázy reštrukturalizácie podniku. V synoptickej tabuľke uvedenej v odôvodnení č. 39 napadnutého rozhodnutia je týchto dvanásť
         podpôr opísaných takto:

               Povaha podpory

               Suma v miliónoch DEM

               Príjemca

               Subjekt poskytujúci podporu

               Dátum

               Právny základ

               1

               Úver

               25,0

               PA

               TAB

               Október 1993

               –

               2

               Úver

               20,0

               PA

               TAB

               Marec 1994

               –

               3

               Kúpna cena

               3,0

               PBK

               TIB

               Marec 1994

               –

               4

               Dotácia

               12,0

               PA

               TIB

               Marec 1994

               –

               5

               Základné imanie

               33,0

               PA

               TIB (98 %)
               TAB (2 %)

               Marec 1994

               –

               6

               Úver

               2,0

               PA

               LfA

               Marec 1994

               –

               7

               Pôžička od spoločníka

               3,5

               PA

               TIB

               Apríl 1994

               –

               8

               Úver

               15,0

               Skupina Pilz

               LfA

               Jún 1994

               –

               9

               Úver

               15,0

               CD Albrechts

               TAB

               Október 1994

               –

               10

               Úver

               7,0

               CD Albrechts

               LfA

               December 1994

               –

               11

               Úver

               9,5

               CD Albrechts

               TAB

               Január 1995

               –

               12

               Úroky

               21,3

               Od konca roku 1993

               Celkovo

               166,3

      39     Po prvé Komisia skonštatovala, že v októbri 1993 TAB poskytol PA úver vo výške 25 miliónov DEM s cieľom pokryť nedostatky
         zdrojov tejto spoločnosti, tieto fondy však prostredníctvom systému centralizovaného riadenia financií skupiny Pilz priamo
         získali ostatné spoločnosti skupiny.

      40     Po druhé Komisia skonštatovala, že v marci 1994 TAB poskytol PA úver vo výške 20 miliónov DEM na účely splatenia bankových
         úverov zabezpečených THA, ale uvedené fondy boli tiež priamo získané spoločnosťami patriacimi do skupiny Pilz prostredníctvom
         systému centralizovaného riadenia financií.

      41     Po tretie Komisia skonštatovala, že v marci 1994 TIB uhradil PBK sumu 3 milióny DEM na účely nadobudnutia obchodných podielov
         PA patriacich tejto spoločnosti.

      42     Po štvrté Komisia skonštatovala, že v marci 1994 TIB udelil dotáciu vo forme zvýšenia základného imania PA v celkovej výške
         12 miliónov DEM.

      43     Po piate Komisia skonštatovala, že v marci 1994 TIB a TAB nadobudli 98 % a 2 % základného imania PA, zodpovedajúceho sume
         33 miliónov DEM.

      44     Po šieste Komisia skonštatovala, že v marci 1994 spolková krajina Bavorsko poskytla prostredníctvom LfA spoločnosti PA úver
         vo výške 2 milióny DEM.

      45     Po siedme Komisia skonštatovala, že v apríli 1994 TIB poskytol spoločnosti PA pôžičku od spoločníka vo výške 3,5 miliónov
         DEM.

      46     Po ôsme Komisia skonštatovala, že v júni 1994 LfA poskytla skupine Pilz prevádzkový úver vo výške 15 miliónov DEM, ktorý mal
         slúžiť na prekonanie obdobia hľadania nového nadobúdateľa továrne na CD v Albrechts.

      47     Po deviate Komisia skonštatovala, že v októbri 1994 TAB poskytol CD Albrechts úver vo výške 15 miliónov DEM. Zistila, že aj
         keď uvedené prostriedky boli vyplatené CD Albrechts, boli použité na poskytovanie služieb spoločnostiam skupiny Pilz, pričom
         išlo o plnenia, ktoré tieto nikdy neuhradili, a teda jedine tieto spoločnosti boli zvýhodnené.

      48     Po desiate Komisia skonštatovala, že v decembri 1994 spolková krajina Bavorsko poskytla CD Albrechts prostredníctvom LfA nový
         úver vo výške 7 miliónov DEM.

      49     Po jedenáste Komisia skonštatovala, že v januári 1995 TAB poskytol CD Albrechts úver vo výške 9,5 miliónov DEM.
      50     Po dvanáste Komisia skonštatovala, že podľa informácií od nemeckých orgánov, PA a CD Albrechts získali výhodu vo forme úrokov
         v celkovej sume 21,3 milióny DEM počas obdobia od konca roka 1993 až do 1998.

      51     Podľa Komisie dvanásť vyššie opísaných finančných podpôr v celkovej výške 166,3 milióny DEM musí byť považovaných za protiprávnu
         štátnu pomoc, nezlučiteľnú so spoločným trhom. Keďže tieto podpory zvýhodnili TIB a TAB po tom, ako uvedené spoločnosti prevzali
         ekonomickú zodpovednosť za továreň na CD v Albrechts, mohli byť schválené výlučne Komisiou na základe článku 87 ods. 3 písm. c) ES
         a v súlade s usmerneniami o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu. Podľa Komisie je však zjavné, že uvedené podpory nie
         sú v súlade s týmito usmerneniami, keďže informácie, ktorými disponuje neumožňujú preukázať, že boli poskytnuté v rámci životaschopného
         reštrukturalizačného plánu vybaveného konkrétnymi vnútornými opatreniami umožňujúcimi Komisii skonštatovať obnovenie rentability
         a dlhodobej životaschopnosti podniku v primeranej dobe. Okrem iného sa nenašiel žiaden súkromný investor so záujmom kúpiť
         terajšie spoločnosti LCA a CDA, a teda vzhľadom na absenciu účasti súkromného sektora nie je možné určiť, či je pomoc primeraná
         k nákladom reštrukturalizácie.

      3.     O vymáhaní pomoci
      52     Na základe článku 14 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 Komisia rozhodla, že Spolková republika Nemecko je povinná požadovať vrátenie
         protiprávnej pomoci nezlučiteľnej so spoločným trhom, ktorá bola vyplatená tak počas fázy etablovania, ako aj počas fázy reštrukturalizácie
         továrne na CD v Albrechts.

      53     Okrem toho Komisia zdôraznila, že na zaistenie dodržania svojho rozhodnutia a vylúčenia akéhokoľvek narušenia hospodárskej
         súťaže bola v prípade potreby povinná vyžadovať, aby proces vymáhania pomoci nebol obmedzený len na pôvodného príjemcu pomoci,
         ale bol rozšírený aj na podnik, ktorý ďalej vykonával jeho činnosti za pomoci prevedených výrobných prostriedkov. Uviedla,
         že pre posúdenie, či podnik skutočne naďalej vykonáva činnosti pôvodného príjemcu pomoci, zobrala do úvahy viaceré faktory,
         akými sú predmet prevodu, nadobúdacia cena, totožnosť spoločníkov a vlastníkov predchádzajúceho podniku a totožnosť nového
         nadobúdateľa, dátum realizácie prevodu a jeho obchodný charakter. Domnievala sa, že LCA a CDA v tomto prípade určite získali
         prospech z pomoci, ktorá bola predtým poskytnutá PBK, spoločnému podniku a PA, pretože používali na pokračovanie vo výkone
         činnosti aktíva a infraštruktúru týchto podnikov. V dôsledku toho rozhodla, že uvedená pomoc musí byť vrátená spoločnosťami
         LCA, CDA a všetkými ostatnými podnikmi, na ktoré boli alebo budú prevedené aktíva spoločného podniku, PA alebo PBK, pričom
         tieto musia byť považované za „príjemcov“ uvedenej pomoci.

      4.     Výrok napadnutého rozhodnutia
      54     Vzhľadom na tieto úvahy vyhlásila Komisia výrok, ktorý znie:
      „Článok 1
      1. Štátna pomoc poskytnutá [Spolkovou republikou] Nemecko [PBK, spoločnému podniku a PA] na účely výstavby, prevádzkovania
         a konsolidácie továrne na CD v Albrechts (Durínsko) bola použitá v ostatných odvetviach skupiny Pilz vo výške 260,57 miliónov
         DEM.

      Pomoc pozostáva z podpory [spolkovej krajiny] Durínsko vo výške 63,45 miliónov DEM, [LfA] vo výške 77,12 miliónov DEM a [THA]
         vo výške 120 miliónov DEM.

      Nesprávnosť poskytnutia spočíva v zneužití pomoci v zmysle článku 88 ods. 2… ES. V dôsledku toho je pomoc nezlučiteľná so
         Zmluvou ES.

      2. V súlade s článkom 87 ods. 1… ES pomoc v celkovej výške 166,3 milióny DEM určená na reštrukturalizáciu [CD Albrechts] nie
         je zlučiteľná s ustanoveniami Zmluvy ES.

      Článok 2
      1. [Spolková republika] Nemecko prijme všetky nevyhnutné opatrenia, aby od príjemcu vymohla vrátenie pomoci opísanej v článku
         1, ktorá mu bola poskytnutá protiprávne.

      2. Vymáhanie sa uskutoční v súlade s vnútroštátnym konaním. Sumy, ktoré sa majú vymôcť, budú zvýšené o úroky od dátumu poskytnutia
         pomoci príjemcovi až do jej úplného zaplatenia. Tieto úroky sa vypočítajú na základe referenčnej sadzby uplatniteľnej na výpočet
         dotačného ekvivalentu regionálnej pomoci.

      3. Na účely tohto článku pojem ‚príjemca‘ označuje [CDA] a [LCA], ako aj všetky ostatné podniky, na ktoré boli alebo budú
         prevedené aktíva a/alebo infraštruktúra [PBK], [spoločného podniku] alebo [PA] takým spôsobom, ktorým sa vylúčia účinky tohto
         rozhodnutia…“ [neoficiálny preklad]

       Konanie a návrhy účastníkov konania
      55     Návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 10. októbra 2000 podala spolková krajina Durínsko žalobu smerujúcu k zrušeniu
         napadnutého rozhodnutia. Táto žaloba bola zapísaná do registra pod číslom T‑318/00.

      56     Uznesením predsedu tretej rozšírenej komory Súdu prvého stupňa z 28. mája 2001 sa povolilo, aby Spolková republika Nemecko
         vstúpila do konania na podporu návrhov spolkovej krajiny Durínsko a aby ODS Optical Disc Service GmbH (ďalej len „ODS“), spoločnosť
         konkurujúca CDA, vstúpila do konania na podporu návrhov Komisie.

      57     ODS a Spolková republika Nemecko predložili svoje vyjadrenia postupne 29. augusta a 3. septembra 2001. Dňa 24. októbra 2001
         spolková krajina Durínsko a Komisia predložili svoje pripomienky k vyjadreniam ODS a Spolkovej republiky Nemecko.

      58     Uznesením z 30. septembra 2002 Súd prvého stupňa (tretia rozšírená komora) rozhodol o prerušení konania až do vyhlásenia rozsudku
         Súdneho dvora vo veciach C‑328/99, Taliansko/Komisia, a C‑399/00, SIM 2 Multimedia/Komisia. Vzhľadom na rozsudok vyhlásený
         8. mája 2003 v týchto spojených veciach požiadal Súd prvého stupňa účastníkov konania o vyjadrenie sa k následkom vyplývajúcim
         pre túto žalobu. Uvedené vyjadrenia boli predložené 23. a 24. júna 2003.

      59     Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa vyzval účastníkov konania, aby sa vyjadrili k možnosti prípadného spojenia
         tejto žaloby so žalobou podanou CDA zapísanou do registra kancelárie Súdu prvého stupňa pod číslom T‑324/00, ktorá má ten
         istý predmet. Po obdržaní vyjadrení účastníkov konania uznesením z 8. marca 2004 boli veci spojené na účely konania a vyhlásenie
         rozsudku.

      60     Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa rozhodol o začatí ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie
         priebehu konania stanovených v článku 64 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa vyzval účastníkov konania, aby mu predložili
         určité dokumenty a písomne im položil otázky.

      61     Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky Súdu prvého stupňa boli vypočuté na pojednávaní uskutočnenom 5. mája
         2004.

      62     Uznesením z 23. júla 2004 boli veci T‑318/00 a T‑324/00 vylúčené na samostatné konanie na účely vyhlásenia rozsudku.
      63     Spolková krajina Durínsko navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
      –       zrušil napadnuté rozhodnutie,
      –       subsidiárne zrušil článok 1 ods. 1 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom stanovuje pomoc poskytnutú spoločnému podniku
         a PA za nezlučiteľnú so spoločným trhom a zrušil článok 1 ods. 2 a článok 2 ods. 3 napadnutého rozhodnutia,

      –       zaviazal Komisiu nahradiť trovy konania.
      64     Spolková republika Nemecko, vedľajší účastník konania, navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
      –       zrušil napadnuté rozhodnutie.
      65     Komisia, ktorú v konaní podporuje ODS, navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
      –       zamietol žalobu,
      –       zaviazal spolkovú krajinu Durínsko nahradiť trovy konania.
       Právny stav
      I –  Úvodné pripomienky
      66     Na podporu svojej žaloby spolková krajina Durínsko uvádza viaceré žalobné dôvody založené na porušení zásady dodržiavania
         práva na obhajobu, nesprávnom zistení určitých skutkových okolností, porušení povinnosti odôvodnenia, porušení článkov 87 ES
         a 88 ES, ako aj ich vykonávacích ustanovení, porušení zásady proporcionality a nakoniec porušení zásady právnej istoty a „zásady
         určitosti“.

      67     Súd prvého stupňa rozhodol najskôr preskúmať žalobné dôvody uvedené na podporu návrhov smerujúcich k zrušeniu článku 1 napadnutého
         rozhodnutia. Preskúmanie Súdom prvého dvora sa ďalej bude týkať žalobných dôvodov súvisiacich s príkazom na vymáhanie pomoci
         uvedenom v článku 2 napadnutého rozhodnutia.

      II –  O zákonnosti článku 1 napadnutého rozhodnutia
      68     Spolková krajina Durínsko v podstate tvrdí, že článok 1 napadnutého rozhodnutia je protiprávny z dôvodu, že posúdenie jednotlivých
         finančných podpôr udelených v rámci projektu továrne na CD v Albrechts Komisiou spočíva na nesprávnych skutkových okolnostiach,
         je v rozpore s článkom 87 ods. 1 ES a článkom 88 ods. 2 ES a nenapĺňa povinnosť odôvodnenia.

      69     Treba preto postupne preskúmať žalobné dôvody uvedené spolkovou krajinou Durínsko pre každú finančnú podporu identifikovanú
         v tabuľkách vo vyššie uvedených bodoch 30 a 38.

      70     Súd prvého stupňa však považuje za potrebné najskôr preskúmať tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého Komisia nebola
         oprávnená vychádzať z informácií, ktorými disponovala v čase prijatia napadnutého rozhodnutia.

      A –  O oprávnení založiť napadnuté rozhodnutie na dostupných informáciách
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      71     Spolková krajina Durínsko sa domnieva, že Komisia v prejednávanej veci nebola oprávnená založiť napadnuté rozhodnutie na informáciách,
         ktorými disponovala v čase prijatia napadnutého rozhodnutia. Predovšetkým zdôrazňuje, že ako vyplýva z článku 13 ods. 1 druhej
         vety nariadenia č. 659/1999 a z ustálenej judikatúry, Komisia môže založiť rozhodnutie na dostupných informáciách iba v prípade,
         ak členský štát neodpovie alebo odpovie neúplne na príkaz na poskytnutie informácií, ktorý mu Komisia na tento účel adresovala
         (rozsudky Súdneho dvora zo 14. februára 1990, Francúzsko/Komisia, nazývaný „Boussac“, C‑301/87, Zb. s. I‑307, body 19 a 22,
         a z 13. apríla 1994, Nemecko a Pleuger Worthington/Komisia, C‑324/90 a C‑342/90, Zb. s. I‑1173, bod 26). Tiež pripomína, že
         ak aj vnútroštátne orgány majú povinnosť poskytnúť Komisii všetky podstatné informácie, aby sa zaistila jej úloha kontroly
         štátnej pomoci, Komisia má povinnosť v čo najväčšej možnej miere prispievať k objasneniu skutkových okolností. Podľa žalobcu
         to znamená, že Komisia je povinná jasným a presným spôsobom informovať vnútroštátne orgány o všetkých údajoch, ktoré potrebuje
         v rámci plnenia svojho poslania a že pristúpi k prijatiu rozhodnutia na základe dostupných informácií iba v extrémnych prípadoch,
         alebo ak aj napriek výzvam neobdrží potrebné objasňujúce informácie. Podľa spolkovej krajiny Durínsko v prejednávanej veci
         nemecké orgány odpovedali na rôzne žiadosti o informácie Komisie a osobitne na otázky uvedené v prílohe rozhodnutia o začatí
         konania. Poznamenáva, že okrem niektorých výnimiek otázky uvedené vo výzve z 22. júla 1999 nezodpovedajú otázkam uvedeným
         v prílohe k rozhodnutiu o začatí konania, čo podľa jej názoru poukazuje na vývoj konania v danom časovom úseku. Podľa nej,
         ak sa Komisia domnievala, že odpovede na otázky uvedené v rozhodnutí o začatí konania boli nedostatočné, mala na to upozorniť
         v liste z 22. júla 1999. V dôsledku toho spolková krajina Durínsko zastáva názor, že vzhľadom na skutočnosť, že Komisia si
         nevyžiadala od nemeckých orgánov takéto spresnenia, nebola oprávnená založiť napadnuté rozhodnutie na dostupných informáciách.

      72     Komisia, ktorú podporuje ODS, spochybňuje tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko.
      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      73     Z judikatúry vyplýva, že Komisia je oprávnená prijať rozhodnutie na základe dostupných informácií v prípade, ak je konfrontovaná
         s členským štátom, ktorý si neplní povinnosť spolupráce a neposkytne jej informácie, o ktoré ho Komisia požiadala na účely
         preskúmania zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom (rozsudky Boussac, už citovaný v bode 71 vyššie, bod 22, a Nemecko a Pleuger
         Worthington/Komisia, už citovaný v bode 71 vyššie, bod 26). Pred prijatím takéhoto rozhodnutia však Komisia musí dodržať určité
         procesné požiadavky. V prvom rade je povinná členskému štátu uložiť povinnosť poskytnúť jej v stanovenej lehote všetky dokumenty,
         informácie a údaje nevyhnutné na preskúmanie zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom. Iba ak členský štát opomenie, napriek
         príkazu Komisie, poskytnúť požadované informácie, je táto oprávnená ukončiť konanie a prijať rozhodnutie konštatujúce zlučiteľnosť
         alebo nezlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom na základe údajov, ktorými disponuje (rozsudok Boussac, už citovaný v bode
         71 vyššie, body 19 a 22). Tieto požiadavky boli prevzaté a spresnené v článku 5 ods. 2, článku 10 ods. 3 a článku 13 ods. 1
         nariadenia č. 659/1999.

      74     Práve vo svetle uvedených zásad treba zisťovať, či bola Komisia v prejednávanej veci oprávnená prijať napadnuté rozhodnutie
         a prihliadnuť pritom len na informácie, ktorými disponovala v júni 2000.

      75     Predovšetkým je opodstatnené pripomenúť priebeh správneho konania v tejto veci.
      76     Toto konanie je dôsledkom zaslania listu nemeckým orgánom v októbri 1994. V uvedenom liste Komisia požiadala nemecké orgány,
         aby jej poskytli informácie o štátnej pomoci poskytnutej na výstavbu továrne na CD v Albrechts. Nemecké orgány odpoveďou listom
         z 9. novembra 1994 oznámili pomoc spolkovej krajiny Durínsko a spolkovej krajiny Bavorsko v prospech spoločného podniku a skupiny
         Pilz. Listom z 15. novembra 1994 požiadala Komisia o presnejšie informácie o tejto pomoci. Nemecké orgány odpovedali listom
         z 3. marca 1995, pričom doplnili oznámenie o informácie o novej pomoci poskytnutej od THA, ako aj spolkovej krajiny Durínsko
         a spolkovej krajiny Bavorsko. Keďže uvedená pomoc už bola udelená, Komisia ju zaregistrovala pod číslom NN 54/95 (odôvodnenie
         č. 2 napadnutého rozhodnutia). Listami z 1. augusta, zo 16. októbra 1995 a z 25. novembra 1996 položila Komisia doplňujúce
         otázky, na ktoré nemecké orgány odpovedali listami z 22. augusta 1995, 25. augusta 1995, 18. januára 1996 a zo 17. apríla
         1997. V dňoch 3. februára a 22. a 23. septembra 1997 sa konali v Bruseli a v Erfurte stretnutia zástupcov Komisie a nemeckých
         orgánov. Listom z 20. januára 1998 nemecké orgány na základe stretnutia so zástupcami Komisie zaslali svoje zhrňujúce pripomienky
         (odôvodnenie č. 3 napadnutého rozhodnutia).

      77     Keďže po predbežnom preskúmaní informácií poskytnutých nemeckými orgánmi sa Komisia domnievala, že sporné opatrenia vzbudzujú
         pochybnosti, pokiaľ ide o ich zlučiteľnosť so spoločným trhom, 17. júla 1998 prijala rozhodnutie o začatí konania.

      78     Týmto rozhodnutím okrem iného uložila Spolkovej republike Nemecko „poskytnúť jej v lehote jedného mesiaca od doručenia [tohto
         rozhodnutia] všetky dokumenty, informácie a údaje nevyhnutné pre posúdenie súladu pomoci s článkom [87 ES]“. K rozhodnutiu
         o začatí konania bola pripojená príloha obsahujúca sedem otázok.

      79     Listom z 26. augusta 1998 Spolková republika Nemecko odpovedala na rozhodnutie o začatí konania. Dňa 15. októbra 1998 sa v Bruseli
         konalo ďalšie stretnutie zástupcov Komisie a nemeckých orgánov. Listom z 11. novembra 1998 poskytli nemecké orgány doplňujúce
         informácie.

      80     Keďže Komisia považovala zaslané informácie za nedostatočné, opätovne listom zo 4. marca 1999 požiadala nemecké orgány, aby
         jej poskytli potrebné informácie a osobitne odpovedali na otázky priložené k rozhodnutiu o začatí konania.

      81     Odpovedajúc na tento ďalší príkaz, nemecké orgány listami z 30. marca, 1. apríla a 16. apríla 1999 poskytli dodatočné informácie.
      82     Komisia sa však domnievala, že tieto informácie stále nepredstavujú dostatočnú odpoveď na otázky uvedené v prílohe k rozhodnutiu
         o začatí konania (najmä otázky č. 3 až č. 7 prílohy). Listom z 22. júla 1999 preto požiadala o odpoveď najneskôr do 31. augusta
         1999. Okrem iného vyzvala Spolkovú republiku Nemecko, aby jej poskytla doplňujúce informácie a dokumenty.

      83     Po tom, ako si nemecké orgány vyžiadali listom z 28. júla 1999 predĺženie lehoty stanovenej Komisiou a po uskutočnení ďalšieho
         stretnutia s jej zástupcami 23. septembra 1999 v Bruseli, odovzdali nemecké orgány 28. septembra a 19. októbra 1999 doplňujúce
         informácie.

      84     Komisia nakoniec prijala 21. júna 2000 napadnuté rozhodnutie.
      85     Pokiaľ ide o tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého nemecké orgány poskytli všetky požadované informácie, a Komisia
         teda nebola oprávnená vychádzať z dostupných informácií, treba skonštatovať, že z priebehu správneho konania jasne vyplýva,
         že Komisia dodržala procesné požiadavky zavedené judikatúrou a ustanovené nariadením č. 659/1999. Trikrát totiž formálne vyzvala
         Spolkovú republiku Nemecko, aby jej poskytla informácie nevyhnutné pre posúdenie zlučiteľnosti spornej pomoci so spoločným
         trhom.

      86     Okrem iného, v rozpore s tvrdením spolkovej krajiny Durínsko, z listu Komisie z 22. júla 1999 nevyplýva, že nemecké orgány
         by odpovedali s výnimkou jednej na všetky otázky. V tomto liste Komisia práve naopak dôrazne žiadala nemecké orgány, aby odpovedali
         na otázky č. 3 až č. 7 uvedené v prílohe k rozhodnutiu o začatí konania.

      87     Spolková krajina Durínsko tiež nepreukázala, že by nemecké orgány vyčerpávajúco odpovedali na všetky otázky formulované Komisiou
         v prílohe k rozhodnutiu o začatí konania. Predovšetkým nepreukázala, že by tieto orgány vypracovali podrobný zoznam jednotlivých
         pomocí udelených od roku 1991, ktorý bol opakovane požadovaný Komisiou. Tiež nepredložila dôkaz, že by tieto orgány odpovedali
         na otázku týkajúcu sa prípadných reštrukturalizačných plánov. Zo spisu okrem iného vyplýva, že uvedené orgány iba vágne odpovedali
         na otázku týkajúcu sa opisu transakcií, ktoré sa uzavreli v rámci prevzatia spoločného podniku TAB a TIB, ako aj na otázku
         týkajúcu sa opisu okolností a podmienok odpustenia úverov súkromnými bankami roku 1994.

      88     V tejto súvislosti tiež treba pripomenúť, že podľa článku 6 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 „Rozhodnutie začať konať vo veci
         formálneho zisťovania zhrnie príslušné záležitosti faktov a práva, bude zahrňovať predbežné zhodnotenie Komisie, ktoré sa
         týka charakteru pomoci navrhovaného opatrenia, a vysvetlí pochybnosti, čo sa týka jeho zlučiteľnosti so spoločným trhom.“
         Týmto rozhodnutím a jeho zverejnením v Úradnom vestníku Európskej únie sú členský štát a iné dotknuté osoby informované o skutočnostiach, na ktorých Komisia zamýšľa založiť svoje rozhodnutie.
         Z uvedeného vyplýva, že ak tieto strany majú dojem, že určité skutočnosti obsiahnuté v rozhodnutí o začatí konania vo veci
         formálneho zisťovania sú nesprávne, musia to Komisii oznámiť počas správneho konania, inak už nebudú mať možnosť spochybniť
         tieto skutočnosti počas súdneho konania (pozri v tomto zmysle, pokiaľ ide o členský štát, rozsudok Súdneho dvora zo 14. septembra
         1994, Španielsko/Komisia, C‑278/92 až C‑280/92, Zb. s. I‑4103, bod 31). No v súlade so zásadami uvedenými v bode 73 vyššie,
         vyplývajúcimi z judikatúry a z nariadenia, v prípade absencie odlišných informácií od dotknutých osôb je Komisia oprávnená
         vychádzať zo skutočností, hoci nesprávnych, ktorými disponuje v čase prijatia konečného rozhodnutia za predpokladu, že dané
         skutočnosti boli predmetom príkazu na poskytnutie nevyhnutných informácií adresovaného Komisiou členskému štátu. Naopak, ak
         nevyzve členský štát poskytnúť jej informácie o skutočnostiach, ktoré zamýšľa zobrať do úvahy, nemôže odôvodniť prípadné skutkové
         pochybenia tvrdením, že v čase prijatia rozhodnutia o ukončení konania vo veci formálneho zisťovania vychádzala iba z informácií,
         ktorými disponovala.

      89     V rozpore s tvrdením spolkovej krajiny Durínsko nie je pravda, že Komisia nepodlieha žiadnemu súdnemu preskúmaniu, pokiaľ
         ide o zistenie skutkového stavu. Ak totiž členský štát plne vyhovie povinnosti poskytnúť všetky informácie vyžiadané Komisiou,
         za pomoci informácií, ktoré poskytol počas konania, jednoducho preukáže, že nie je zodpovedný za prípadné skutkové pochybenia
         prítomné v napadnutom rozhodnutí. Navyše, ak Komisia založí rozhodnutie na dostupných informáciách o určitých skutkových okolnostiach
         bez toho, aby v tejto konkrétnej situácii dodržala procesné požiadavky stanovené judikatúrou a prevzaté v nariadení č. 659/1999,
         Súd prvého stupňa môže vykonať svoje preskúmanie v otázke, či je prihliadnutie na tieto skutkové okolnosti spôsobilé zapríčiniť
         pochybenie v posúdení majúce za následok nezákonnosť napadnutého rozhodnutia.

      90     Za podmienok uvedených v bodoch 85 až 88 vyššie a najmä vzhľadom na tri príkazy, ktoré Komisia adresovala spolkovej krajine
         Durínsko počas správneho konania, však spolková krajina Durínsko nepreukázala, že Komisia v napadnutom rozhodnutí zobrala
         do úvahy skutkové okolnosti bez toho, aby dodržala procesné požiadavky vyžadované v tejto súvislosti. V dôsledku toho bola
         Komisia oprávnená vychádzať pri prijímaní napadnutého rozhodnutia z informácií, ktorými disponovala.

      91     Vzhľadom na vyššie uvedené sa táto námietka musí zamietnuť.
      B –  O záruke poskytnutej spolkovou krajinou Bavorsko (LfA) spoločnosti PBK
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      92     Spolková krajina Durínsko v prvom rade tvrdí, že pokiaľ ide o túto podporu, Komisia vykonala nesprávne zistenie skutkového
         stavu. Zdôrazňuje, že na rozdiel od tvrdenia Komisie v odôvodnení č. 30 napadnutého rozhodnutia záruka spolkovej krajiny Bavorsko,
         ktorá pôvodne pokrývala 80 % bankového úveru poskytnutého PBK, nebola zmenená na záruku pokrývajúcu 100 % úverov v celkovej
         výške 54,7 miliónov DEM. Osobitne zdôrazňuje, že suma 54,7 miliónov DEM, na ktorú sa Komisia odvoláva, zodpovedá účtovnej
         hodnote úverov (bez úrokov), ktoré boli v okamihu uzavretia dohody o ozdravení v marci 1994 zabezpečené spolkovou krajinou
         Bavorsko vo výške 80 %. Podľa nej v rozpore s konštatovaním Komisie v napadnutom rozhodnutí spolková krajina Bavorsko nesúhlasila
         so zabezpečením tejto sumy vo výške 100 %. Naopak v rámci dohody o ozdravení bola celková výška úverov zabezpečených spolkovou
         krajinou Bavorsko znížená na jednej strane v nadväznosti na skutočnosť, že banky sa vzdali splatenia zabezpečených úverov
         do výšky 12 miliónov DEM a na strane druhej v nadväznosti na rôzne intervencie spolkovej krajiny Bavorsko. Podčiarkuje, že
         spolková krajina Bavorsko (LfA) v rámci dohody o ozdravení súhlasila so zabezpečením vo výške 100 % jedine zostatkovej sumy,
         konkrétne 41,4 milióna DEM, a že roku 1995 LfA musela plniť záruku v celom rozsahu zaplatením zodpovedajúcej sumy bankám.
         Okrem iného spresňuje, že pohľadávka spolkovej krajiny Bavorsko voči spoločnému podniku vo výške 41,4 milióna DEM vyplývajúca
         z uvedenej platby, ako aj ďalšie pohľadávky spolkovej krajiny Bavorsko voči tejto spoločnosti vo výške 9 miliónov DEM boli
         nakoniec odkúpené TAB 7. novembra 1995 za sumu 15 miliónov DEM. Podľa nej bola uvedená pohľadávka TAB voči spoločnému podniku
         splatená v celom rozsahu spoločnosťou CDA po tom, ako nadobudla aktíva LCA.

      93     Spolková krajina Durínsko podčiarkuje, že uvedené informácie poskytli Komisii nemecké orgány v rámci správneho konania. Zdôrazňuje,
         že z listov z 18. januára 1996 a 30. marca 1999 jasne vyplýva, že záruka spolkovej krajiny Bavorsko pokrývajúca pôvodne 80 %
         bankových úverov poskytnutých PBK nebola zmenená na záruku pokrývajúcu 100 % úverov v celkovej výške 54,7 miliónov DEM. Podľa
         nej poskytnutie tejto údajnej záruky vo výške 100 % bolo v skutočnosti plnenie vykonané na základe pôvodnej záruky a pokrývalo
         okrem iného iba zostatkovú cenu 41,4 milióna DEM. Podľa nej sa Komisia v tejto súvislosti nesprávne zdržala vyjadrenia, hoci
         táto okolnosť bola určujúca, pretože umožňovala preukázať, že poskytnutie 100 % záruky spolkovou krajinou Bavorsko v rámci
         dohody o ozdravení nepredstavuje novú pomoc, ale plnenie vykonané na základe existujúcej pomoci, poskytnutej v rámci povolenej
         schémy pomoci.

      94     Spolková krajina Durínsko okrem iného podčiarkuje, že z týchto informácií vyplýva, že v rozpore s konštatovaním Komisie v odôvodnení
         č. 30 napadnutého rozhodnutia LfA nevyplatila sumu 54,7 miliónov DEM zvýšenú o 7 miliónov DEM v rámci plnenia uskutočneného
         na základe záruky. Podľa spolkovej krajiny Durínsko LfA okrem toho vyplatila sumu 48,4 milióna DEM, pretože v marci 1994 zaplatila
         3 milióny DEM bankám a poskytla PA dve pôžičky, každú vo výške 2 milióny DEM – jednu na splatenie zabezpečených úverov a druhú
         na zabezpečenie platby budúcich úrokov z týchto úverov – a že roku 1995 zaplatila 41,4 milióna DEM bankám. Domnieva sa, že
         rozdiel medzi sumou 48,4 milióna DEM a sumou 54,7 miliónov DEM uvedenou v odôvodnení č. 30 napadnutého rozhodnutia vysvetľuje
         predovšetkým skutočnosť, že Komisia zobrala niektoré sumy do úvahy dvakrát, konkrétne raz ako sumu zabezpečenú spolkovou krajinou
         Bavorsko a druhýkrát ako sumu vyplatenú prostredníctvom LfA na základe tejto záruky.

      95     Spolková krajina Durínsko po druhé tvrdí, že Komisia porušila článok 87 ods. 1 ES tým, že nesprávne v odôvodneniach č. 89
         až č. 93 napadnutého rozhodnutia určila, že sporná záruka v dôsledku zmeny na záruku vo výške 100 % viac nenapĺňa podmienky
         stanovené právnou úpravou o poskytnutí záruk spolkovou krajinou Bavorsko.

      96     Nakoniec sa spolková krajina Durínsko domnieva, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia tým, že neuviedla odôvodnenie na
         podporu svojho tvrdenia, podľa ktorého záruka spolkovej krajiny Bavorsko nebola v súlade s platnou úpravou.

      97     Komisia, ktorú podporuje ODS, sa domnieva, že všetky tvrdenia spolkovej krajiny Durínsko, pokiaľ ide o záruku spolkovej krajiny
         Bavorsko, musia byť zamietnuté ako nedôvodné.

      98     Na jednej strane spochybňuje, že sa dopustila nesprávneho zistenia skutkového stavu, pokiaľ ide o túto záruku. Predovšetkým
         zdôrazňuje, že napriek príkazu adresovanému nemeckým orgánom tieto neobjasnili skutočnosti týkajúce sa uvedenej podpory. Pripomína,
         že v liste z 30. marca 1999 sa nemecké orgány uspokojili s tým, že označili zvýšenie záruky z 80 na 100 % za „logické“, ale
         neposkytli v tejto súvislosti žiadne vysvetlenie. Domnieva sa preto, že v súlade s rozsudkom Súdneho dvora z 30. júna 1992,
         Taliansko/Komisia, nazývaného „Italgrani“ (C‑47/91, Zb. s. I‑4145) prijala oprávnene svoje rozhodnutie so zreteľom na dostupné
         informácie. Podľa Komisie z uvedených informácií vyplývalo, že poskytnutie záruky v dôsledku jej zmeny v skutočnosti nezodpovedalo
         podmienkam stanoveným v právnej úprave o poskytnutí záruk spolkovou krajinou Bavorsko. Poznamenáva, že keďže schéma pomoci
         predbežne schválená Komisiou ustanovovala, že záruka môže pokryť najviac 80 % úverov, záruka spolkovej krajiny Bavorsko mala
         byť znížená v dôsledku vzdania sa bánk splatenia úverov vo výške 12 miliónov DEM. Okrem iného tvrdí, že ani nemecké orgány,
         ani spolková krajina Durínsko neboli spôsobilé vysvetliť zvýšenie zabezpečenej sumy z 52,72 na 54,72 miliónov DEM. Nakoniec
         Komisia uvádza, že aj za predpokladu, že by spolková krajina Durínsko mala pravdu v tvrdení, že zabezpečené riziko sa realizovalo
         v okamihu, kedy sa spolková krajina Bavorsko zaviazala zabezpečiť zostatkovú sumu vo výške 100 %, vôbec z uvedeného nevyplýva,
         že spolková krajina Bavorsko by nemala zabezpečiť novú splatnú sumu iba do výšky 80 %.

      99     Na druhej strane sa domnieva, že je nesprávne tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého porušila článok 87 ods. 1 ES
         a povinnosť odôvodnenia, pokiaľ ide o právne posúdenie záruky spolkovej krajiny Bavorsko.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      100   Spolková krajina Durínsko spochybňuje zákonnosť článku 1 napadnutého rozhodnutia z dôvodu, že finančnú podporu udelenú LfA
         vo forme zabezpečenia pôžičky do výšky 54,7 miliónov DEM kvalifikuje ako štátnu pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom, ďalej
         pre odôvodnenia založené na nesprávnom zistení skutkového stavu, porušení článku 87 ods. 1 ES a porušení povinnosti odôvodnenia.

      101   V tejto súvislosti treba najskôr preskúmať, či Komisia vykonala nesprávne zistenie skutkového stavu tým, že v odôvodnení č. 30
         napadnutého rozhodnutia skonštatovala, že „v dôsledku udelenia tak významnej regionálnej pomoci bola účtovná hodnota úveru
         skupiny bánk, teda 65,85 miliónov DEM, nakoniec stanovená iba na 54,7 miliónov DEM“ a že „LfA poskytla záruku za riadne splnenie
         zabezpečujúcu 100 % tejto sumy namiesto pôvodne stanovených 80 %“.

      102   Ako bolo zdôraznené v bode 88 vyššie, tento prípad by mohol nastať iba vtedy, ak by spolková krajina Durínsko bola spôsobilá
         preukázať, že Komisia v rámci správneho konania obdržala všetky potrebné informácie, ktoré by jej umožnili opraviť prípadné
         nepresnosti skutočností zrekapitulovaných v rozhodnutí o začatí konania.

      103   V tejto súvislosti je opodstatnené pripomenúť, že v bode 2.2.1 treťom odseku rozhodnutia o začatí konania Komisia uviedla,
         že „spolková krajina Bavorsko zriadila pre tento úver záruku za riadne splnenie na základe povolenej schémy pomoci“ a že „táto
         záruka pokrývala 80 % jej výšky, teda 52,72 miliónov [DEM]“. V piatom odseku toho istého bodu rozhodnutia o začatí konania
         je uvedené toto:

      „Vzhľadom na to, že PBK malo v skutočnosti prospech z dotácií a investičných úľav vyšších ako sa predpokladalo, úver vo výške
         65,85 miliónov [DEM] poskytnutých konzorciom bánk bol uhradený len do výšky 54,7 miliónov [DEM]. Preto roku 1994 spolková
         krajina Bavorsko zmenila svoju záruku týkajúcu sa pôvodne 80 % sumy úverov (52,72 miliónov [DEM]) na 100 % záruku (54,7 miliónov
         [DEM])…“

      104   Nakoniec, v rámci predbežného posúdenia pomoci, rozhodnutie o začatí konania uvádza, že „Komisia má tiež vážne pochybnosti
         v otázke, či opatrenia prijaté v rámci tejto záruky, teda jej zmena na 100 % záruku za riadne splnenie a zvýšenie zabezpečenej
         sumy z 52,72 miliónov [DEM] na 54,7 miliónov [DEM] spadá [pod povolenú schému pomoci]“ (bod 3.1.1 prvý odsek rozhodnutia o začatí
         konania).

      105   Z týchto úvah jasne vyplýva, že v čase začatia konania Komisia odvodila z informácií, ktorými disponovala, na strane jednej,
         že roku 1994 bola záruka spolkovej krajiny Bavorsko pokrývajúca pôvodne 80 % úverov zmenená na záruku vo výške 100 % a na
         strane druhej, že zabezpečená suma bola zvýšená z 52,72 na 54,7 miliónov DEM.

      106   Je potrebné zdôrazniť, že v liste z 30. marca 1999 zaujali nemecké orgány stanovisko vo vzťahu k takejto prezentácii skutočností
         týkajúcich sa záruky spolkovej krajiny Bavorsko. Podčiarkli, že v rámci dohody o ozdravení banky akceptovali vzdanie sa sumy
         12 miliónov DEM z úverov pokrytých touto zárukou a že v dôsledku takéhoto vzdania sa bolo ich čisté riziko v súvislosti s týmito
         úvermi úplne pokryté tak, že „zostatková suma úverov v dôsledku toho zostala pokrytá vo výške 100 % zárukou spolkovej krajiny
         Bavorsko“. Okrem iného pripomenuli vývoj vo veci úverov pokrytých touto zárukou. Z tohto opisu vyplýva, že pred vzdaním sa
         príslušnej sumy bankami v rámci dohody o ozdravení bola celková výška úverov krytých zárukou spolkovej krajiny Bavorsko 58,4
         milióna DEM. V nadväznosti na vzdanie sa bánk sumy 12 miliónov DEM plnenie spolkovej krajiny Bavorsko na základe jej záruky
         vo výške 3 milióny DEM a poskytnutie pôžičky vo výške 2 milióny DEM udelených LfA spoločnosti PA na splatenie jej pôžičiek,
         výška záruky bola znížená na 41,4 milióny DEM.

      107   Vzhľadom na tieto informácie, ktoré nie sú Komisiou detailne spochybnené a žiaden dokument zo spisu ich nepopiera, je potrebné
         vyvodiť záver, že Komisia nesprávne skonštatovala, v podstate veci, v odôvodnení č. 30 napadnutého rozhodnutia, že zabezpečená
         suma bola zvýšená z 52,72 na 54,7 miliónov DEM.

      108   Pokiaľ ide o dôsledky tohto pochybenia, v zistení skutkového stavu treba zdôrazniť, že práve na základe tvrdenia uvedeného
         v odôvodnení č. 30 napadnutého rozhodnutia sa Komisia domnievala, že výška pomoci, ktorá sa má vymôcť z dôvodu záruky spolkovej
         krajiny Bavorsko sa zvýšila na 54,7 miliónov DEM (odôvodnenia č. 89 až č. 93 a č. 123 napadnutého rozhodnutia). Z uvedeného
         vyplýva, že v dôsledku vyššie uvedeného nesprávneho zistenia skutkového stavu Komisia chybne stanovila výšku pomoci, ktorá
         sa má vymôcť.

      109   V tejto súvislosti sa tiež Súd prvého stupňa domnieva, že nedisponuje všetkými údajmi, ktoré by mu umožnili vykonať kontrolu
         nad dôvodnosťou napadnutého rozhodnutia, a musí preto z úradnej moci prihliadnuť na žalobný dôvod založený na nedostatku odôvodnenia
         napadnutého rozhodnutia v tejto otázke (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 20. februára 1997 Komisia/Daffix, C‑166/95 P,
         Zb. s. I‑983, bod 24; rozsudky Súdu prvého stupňa z 2. júla 1992, Dansk Pelsdyravlerforening/Komisia, T‑61/89, Zb. s. II‑1931,
         bod 129, a z 8. júla 2004, Mannesmannröhren-Werke/Komisia, T‑44/00, Zb. s. II‑2223, bod 210). Odôvodnenie prítomné v odôvodneniach
         č. 30, č. 32 a č. 89 napadnutého rozhodnutia prekáža výkonu preskúmania Súdom prvého stupňa tým, že presne a koherentne nevysvetľuje
         spôsob, akým Komisia dospela k prepojeniu medzi, po prvé, výškou bankových úverov zníženou zo 65,58 na 54,7 miliónov DEM (odôvodnenie
         č. 30 napadnutého rozhodnutia), po druhé, výškou záruky poskytnutou LfA najskôr vo výške 80 % úverov, potom 100 % úverov (odôvodnenia
         č. 30 a č. 32 napadnutého rozhodnutia) a po tretie, výškou poskytnutej záruky rozšírenej z 52,72 na 54,7 miliónov DEM (odôvodnenia
         č. 30 a č. 89 napadnutého rozhodnutia), aby odôvodnila výpočet hodnoty jednotlivých pomocí a dospela k svojmu chybnému záveru
         uvedenému v bode 108 vyššie. Okrem iného v napadnutom rozhodnutí Komisia ani neodpovedala na tvrdenie Spolkovej republiky
         Nemecko uvedené v listoch z 18. januára 1996 a 30. marca 1999, podľa ktorého pohľadávky spolkovej krajiny Bavorsko boli nakoniec
         odkúpené TAB vo výške 15 miliónov DEM, ani neodôvodnila svoje posúdenie v súvislosti s prípadným dosahom tejto transakcie
         na hodnotu a splatenie predmetnej pomoci. Za týchto okolností treba skonštatovať, že z týchto viacerých dôvodov Komisia tiež
         porušila povinnosť odôvodnenia ustanovenú v článku 253 ES.

      110   Ďalej treba skúmať, či Komisia tiež porušila článok 87 ods. 1 a 2 ES v rámci právneho posúdenia predmetnej finančnej podpory.
         V tejto súvislosti treba pripomenúť, že spolková krajina Durínsko tvrdí, že Komisia nesprávne určila, že podmienky uvedené
         v právnej úprave o poskytnutí záruk spolkovou krajinou Bavorsko neboli dodržané, pretože, na strane jednej, pôvodná záruka
         sa zmenila na záruku vo výške 100 % a na strane druhej úvery kryté touto zárukou boli spreneverené v prospech skupiny Pilz.
         Podľa spolkovej krajiny Durínsko teda Komisia bez opodstatnenia vyvodila, že záruka spolkovej krajiny Bavorsko bola od počiatku
         nezlučiteľná so spoločným trhom.

      111   V prvom rade treba pripomenúť, že v odôvodneniach č. 89 až č. 93 napadnutého rozhodnutia Komisia uviedla dôvody, ktoré ju
         viedli k vyžadovaniu vymáhania pomoci vo výške predstavujúcej záruku spolkovej krajiny Bavorsko. Po tom, ako Komisia zdôraznila
         v odôvodnení č. 89, že neúplné informácie zo strany nemeckých orgánov jej neumožnili odstrániť pochybnosti súvisiace so zmenou
         pôvodnej záruky, Komisia skonštatovala, že v rozpore s požiadavkami právnej úpravy o poskytnutí záruk spolkovou krajinou Bavorsko
         „predmetná pomoc zjavne neslúžila na financovanie investície, ktorá bola predmetom žiadosti o podporu a investor neparticipoval
         primeraným podielom zo svojich vlastných zdrojov na finančných nákladoch investície“ (odôvodnenia č. 90 a č. 91). Okrem iného
         zdôraznila, že vyhlásenia nemeckých orgánov, podľa ktorých zabezpečené úvery zväčša zvýhodňovali jedine spoločnosti skupiny
         Pilz, umožňujú vyvodiť zneužitie pomoci (odôvodnenie č. 92). Dospela preto k záveru, že „pomoc neprispela na investičný projekt
         na výstavbu továrne na CD, ale slúžila na podporu celej skupiny Pilz, a teda bola zneužitá v zmysle článku 88 ods. 2 Zmluvy
         ES“ a že „v dôsledku toho nie je pomoc v súlade s ustanoveniami Zmluvy ES a musí byť zrušená a nemecké orgány musia požadovať
         jej vrátenie“ (odôvodnenie č. 93).

      112   Po prvé z týchto dôvodov jasne vyplýva, že Komisia práve v dôsledku zneužitia pomoci udelenej v rámci záruky spolkovej krajiny
         Bavorsko zastávala názor, že táto pomoc má byť vymáhaná. Ako správne zdôrazňuje Komisia, otázka zmeny záruky na záruku vo
         výške 100 % bola uvedená iba subsidiárne a v žiadnom prípade nepredstavuje v tomto kontexte základ pre posúdenie Komisie.

      113   Po druhé je potrebné podčiarknuť, že pojem zneužitie vyplýva priamo z článku 88 ods. 2 prvého pododseku ES, ktorý uvádza,
         že „ak Komisia po výzve, aby príslušné strany predložili pripomienky zistí, že pomoc poskytnutá štátom alebo zo štátnych zdrojov…
         sa zneužíva, rozhodne o tom, že príslušný štát túto pomoc v lehote stanovenej Komisiou zruší alebo upraví“. Okrem iného článok
         1 písm. g) nariadenia č. 659/1999 definuje pojem „nesprávne uplatnená pomoc“ [zneužitie pomoci – neoficiálny preklad] ako „pomoc uplatnenú príjemcom v rozpore s rozhodnutím vykonaným podľa článku 4(3) alebo článku 7(3) alebo (4) tohto nariadenia“.

      114   Z týchto ustanovení vyplýva, že Komisia musí na účely dokázania, že pomoc udelená v súlade so schválenou schémou pomoci bola
         zneužitá, preukázať, že táto pomoc bola použitá spôsobom porušujúcim schému schválenú Komisiou, teda spôsobom porušujúcim
         vnútroštátne pravidlá spravujúce takúto schému alebo dodatočné podmienky prijaté členským štátom v rámci schválenia schémy
         Komisiou.

      115   Treba skonštatovať, že v prejednávanej veci Komisia jasne preukázala, že záruka spolkovej krajiny Bavorsko bola použitá spôsobom
         porušujúcim právnu úpravu o poskytnutí záruk spolkovou krajinou Bavorsko. Najskôr pripomenula v odôvodnení č. 90 napadnutého
         rozhodnutia, že na základe tejto schémy poskytuje spolková krajina Bavorsko záruky na účely pokrytia úverov určených na financovanie
         investícií (výstavba, rozširovanie, atď.) a že získať takúto záruku je možné iba vtedy, ak oprávnený podnik participuje primeraným
         podielom zo svojich vlastných zdrojov na financovaní projektu a zaručením financovania projektu v celom rozsahu dbá na platbu
         úrokov a splatenie úverov v primeraných lehotách. Ďalej skonštatovala, že na jednej strane „podstatná časť predmetnej pomoci
         zjavne neslúžila na financovanie investície, ktorá bola predmetom žiadosti o podporu a investor neparticipoval primeraným
         podielom zo svojich vlastných zdrojov na finančných nákladoch investície“ (odôvodnenie č. 91) a na druhej strane „tieto úvery
         zabezpečené verejnou zárukou… zväčša zvýhodňovali jedine spoločnosti skupiny Pilz“ (odôvodnenie č. 92).

      116   Vzhľadom na vyššie uvedené nie je podstatná skutočnosť, že záruka bola pôvodne udelená v súlade so schémou pomoci. Ako správne
         zdôrazňuje Komisia, nie pôvodné udelenie pomoci, ale práve jej následné použitie spôsobom porušujúcim ustanovenia povolenej
         schémy pomoci predstavuje zneužitie. Z článku 88 ods. 2 prvého pododseku ES jasne vyplýva, že zistenie zneužitia predstavuje
         odlišné a nezávislé kritérium od kritéria zlučiteľnosti so spoločným trhom a teda už samotné odôvodňuje rozhodnutie Komisie
         nariaďujúce zrušenie alebo zmenu pomoci. V rozpore s tvrdením spolkovej krajiny Durínsko preto Komisia v súlade s právom nezahrnula
         do napadnutého rozhodnutia dôvody smerujúce k preukázaniu nezlučiteľnosti záruky spolkovej krajiny Bavorsko so spoločným trhom.
         Z uvedeného vyplýva, že Komisia v tejto súvislosti dodržala povinnosť odôvodnenia na základe článku 253 ES.

      117   Tvrdenia spolkovej krajiny Durínsko týkajúce sa údajného porušenia článku 87 ES musia byť preto zamietnuté ako nedôvodné.
      118   Vzhľadom na všetko vyššie uvedené musí byť článok 1 napadnutého rozhodnutia zrušený, pretože Komisia sa v ňom domnievala,
         že štátna pomoc udelená v rámci výstavby továrne na CD v Albrechts zahŕňa sumu 54,7 miliónov DEM ako záruku spolkovej krajiny
         Bavorsko.

      C –  O odpustení pohľadávky vo výške 3 milióny DEM odsúhlasenom spolkovou krajinou Bavorsko (LfA) spoločnosti PBK
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      119   Spolková krajina Durínsko tvrdí, že Komisia chybne v odôvodnení č. 96 napadnutého rozhodnutia určila, že PBK mala z pomoci
         prospech, pretože LfA odpustila tomuto podniku svoju pohľadávku vo výške 3 milióny DEM. Zdôrazňuje, že uvedeným konštatovaním
         Komisia neprihliadla na to, že túto sumu už zobrala do úvahy ako pomoc v rámci posúdenia záruky poskytnutej spolkovou krajinou
         Bavorsko – konkrétne sumu 54,72 miliónov DEM. Ako nemecké orgány informovali Komisiu počas konania listami z 3. marca 1999
         a z 30. marca 1999, táto pohľadávka vznikla voči PBK z dôvodu zaplatenia príslušnej sumy bankám preto, aby sa znížila výška
         úverov pokrytých pôvodnou zárukou.

      120   Ďalej tvrdí, že Komisia vykonala nesprávne posúdenie tým, že sa v napadnutom rozhodnutí domnievala, že odpustenie pohľadávky
         vo výške 3 milióny DEM LfA predstavuje novú pomoc. Zdôrazňuje, ako je podčiarknuté v predchádzajúcom bode, že táto podpora
         slúžila na splatenie bankových úverov, ktoré boli poskytnuté na účely výstavby továrne na CD v Albrechts a ktorá bola krytá
         zárukou spolkovej krajiny Bavorsko. V každom prípade zastáva názor, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia v tom, že neuviedla
         dôvody, pre ktoré sa domnievala, že odpustenie pohľadávky LfA vo výške 3 milióny DEM v prospech PBK predstavuje pomoc nezlučiteľnú
         so spoločným trhom.

      121   Komisia, ktorú podporuje ODS, spochybňuje všetky tvrdenia spolkovej krajiny Durínsko týkajúce sa odpustenia pohľadávky vo
         výške 3 milióny DEM. Najskôr zdôrazňuje, že nevykonala nesprávne zistenie skutkových alebo právnych okolností týkajúcich sa
         tejto podpory, pretože nekvalifikovala ako dodatočnú pomoc plnenie na základe záruky, ale práve odpustenie pohľadávky, ktorá
         vznikla z tohto plnenia. Okrem iného podčiarkuje, že hoci bolo toto odpustenie pohľadávky kvalifikované ako pomoc už pri začatí
         konania vo veci formálneho zisťovania, najmä v tabuľke uvedenej na strane 9 rozhodnutia o začatí konania, nemecké orgány proti
         tomu neprotestovali. Okrem iného sa Komisia domnieva, že pokiaľ ide o túto pomoc, dodržala povinnosť odôvodnenia. Zdôrazňuje,
         že v odôvodnení č. 96 napadnutého rozhodnutia skonštatovala, opierajúc sa o neúplné informácie poskytnuté nemeckými orgánmi,
         že išlo o pomoc udelenú bez právneho základu, ktorá je preto nezlučiteľná so spoločným trhom.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      122   Spolková krajina Durínsko namieta v súvislosti s odpustením pohľadávky LfA vo výške 3 milióny DEM voči spoločnosti PBK nesprávne
         zistenie skutkového stavu, zjavne nesprávne posúdenie a porušenie povinnosti odôvodnenia.

      123   Najskôr je opodstatnené pripomenúť, že v odôvodnení č. 96 napadnutého rozhodnutia Komisia skonštatovala, že „vzdanie sa uhradenia
         úveru vo výške 3 milióny DEM… musí byť tiež považované za nezlučiteľnú pomoc, ktorá musí byť vrátená, pretože bola udelená
         bez právneho základu“ [neoficiálny preklad].

      124   Podľa spolkovej krajiny Durínsko toto konštatovanie spočíva na nesprávnom zistení skutkového stavu a nesprávnom právnom posúdení,
         pretože tým, že Komisia prihliadla na celkovú výšku záruky spolkovej krajiny Bavorsko (54,7 miliónov DEM), ako aj na pohľadávku,
         ktorú sa táto rozhodla od PBK nevymáhať (3 milióny DEM) Komisia zobrala tú istú pomoc do úvahy dvakrát. V každom prípade Komisia
         porušila povinnosť odôvodnenia tým, že neuviedla dôvody, pre ktoré považovala odpustenie pohľadávky za pomoc nezlučiteľnú
         so spoločným trhom.

      125   V tejto súvislosti treba pripomenúť, že tak existencia, ako aj rozsah pomoci musia byť posúdené so zreteľom na situáciu v okamihu
         jej udelenia. A teda skutočnosť, že verejná záruka bola poskytnutá v čase úpadku podniku príjemcu, nemení povahu tejto záruky
         v zmysle článku 87 ES a nezakladá vznik novej pomoci.

      126   Je pravda, že v určitých prípadoch skutočnosť, že sa verejný ručiteľ po výzve na plnenie zo záruky jednostranne vzdá svojich
         práv voči príjemcovi, môže zakladať pomoc. To je osobitne prípad, ak verejný ručiteľ nekoná ako racionálny hospodársky subjekt
         a neuplatní všetky možné spôsoby pre obdržanie úhrady sumy, ktorú musel zaplatiť na základe záruky. Navyše, ak sa zdá, že
         po plnení na základe záruky je odpustenie pohľadávky pôvodne pokrytej zárukou na pôžičku konečné a má takto za následok priame
         zníženie zadĺženia príjemcu, takéto vzdanie sa pohľadávky je v princípe spôsobilé založiť pomoc odlišnú tým, že prináša dodatočnú
         ekonomickú výhodu vo vzťahu k záruke na pôžičku, ako aj k jej plneniu.

      127   Je ale potrebné zdôrazniť, že Komisia až v priebehu tohto konania uviedla, že ako dodatočnú pomoc nekvalifikovala plnenie
         na základe záruky, ale práve odpustenie pohľadávky vzniknutej z tohto plnenia. Treba skonštatovať, že odôvodnenia č. 31 a č. 96
         napadnutého rozhodnutia neumožňujú ani účastníkom konania, ani Súdu prvého stupňa z právneho hľadiska dostatočne porozumieť
         úvahám vysloveným v tejto súvislosti a následne preskúmanie dôvodov, prostredníctvom Súdom prvého stupňa, na základe ktorých
         sa Komisia domnievala, pri prijímaní tohto rozhodnutia, že odpustenie pohľadávky predstavuje novú pomoc odlišnú od pomoci
         zohľadnenej na základe záruky spolkovej krajiny Bavorsko alebo jej plnenia. Okrem toho, podľa ustálenej judikatúry vysvetlenia
         uvedené Komisiou počas sporového konania pred Súdom prvého stupňa v zásade nemôžu napraviť nedostatok odôvodnenia napadnutého
         rozhodnutia (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 24. októbra 1996, Nemecko a i./Komisia, C‑329/93, C‑62/95 a C‑63/95,
         Zb. s. I‑5151, body 47 a 48; rozsudky Súdu prvého stupňa z 25. júna 1998, British Airways a i. a British Midland Airways/Komisia,
         T‑371/94 a T‑394/94, Zb. s. II‑2405, body 116 až 119, a z 18. januára 2005, Confédération nationale du Crédit mutuel/Komisia,
         T‑93/02, Zb. s. II‑143, body 123 až 126).

      128   A preto bez potreby skúmať otázku, či Komisia skutočne zobrala do úvahy dvakrát tú istú pomoc sa Súd prvého stupňa domnieva,
         že Komisia sa v každom prípade nemohla uspokojiť v odôvodnení č. 96 s konštatovaním, že vzdanie sa uhradenia úveru predstavuje
         pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom, pretože bola „udelená bez právneho základu“.

      129   Bez potreby skúmať ďalšie námietky uvedené v tejto súvislosti spolkovou krajinou Durínsko je preto správne jej tvrdenie, že
         Komisia porušila povinnosť odôvodnenia na základe článku 253 ES v súvislosti s kvalifikáciou odpustenia pohľadávky LfA vo
         výške 3 milióny DEM spoločnosti PBK ako pomoc.

      130   Vzhľadom na vyššie uvedené musí byť článok 1 ods. 1 napadnutého rozhodnutia zrušený z dôvodu, že Komisia sa domnievala, že
         štátna pomoc udelená na účely výstavby, prevádzky a konsolidácie továrne na CD v Albrechts zahŕňa sumu 3 milióny DEM z dôvodu
         odpustenia pohľadávky v prospech PBK.

      D –  O dotáciách a investičných úľavách vo výške 63,45 miliónov DEM a 19,42 miliónov DEM udelených spolkovou krajinou Durínsko
            a spolkovou krajinou Bavorsko (LfA) spoločnému podniku a PA
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      131   Spolková krajina Durínsko tvrdí, že Komisia sa dopustila viacerých nesprávnych zistení skutkového stavu, nesprávneho posúdenia
         a porušila povinnosť odôvodnenia v súvislosti s dotáciami a investičnými úľavami poskytnutými spolkovou krajinou Durínsko
         a spolkovou krajinou Bavorsko (LfA).

      132   Predovšetkým tvrdí, že ak Komisia v odôvodnení č. 88 napadnutého rozhodnutia skonštatovala, že voči CD Albrechts bolo prijaté
         rozhodnutie požadujúce vrátenie sumy 32,45 miliónov DEM z dôvodu investičných dotácií, ktoré mu boli udelené, Komisia potom
         nesprávne v článku 2 napadnutého rozhodnutia požaduje uhradenie celkovej výšky týchto dotácií, teda 63,45 miliónov DEM.

      133   Ďalej tvrdí, že v rozpore s konštatovaním Komisie v odôvodneniach č. 87 a č. 88 napadnutého rozhodnutia, dotácie a investičné
         úľavy, ktoré boli udelené v rámci etablovania sa továrne na CD v Albrechts, predstavujú existujúcu pomoc, ktorá je v súlade
         s predbežne schválenými schémami pomoci Komisiou a nie novú pomoc, ktorá by bola nezlučiteľná s vnútorným trhom v dôsledku
         skutočnosti, že bola udelená spôsobom porušujúcim údajný zákaz podporovať zariadenia v rámci prepojených podnikov. Zdôrazňuje,
         že vo všeobecnosti ani zákon o investičných daňových úľavách, ani schéma TIC, ani právo Spoločenstva neobsahujú zákaz takéhoto
         rozsahu. Ďalej pripomína, že aj za predpokladu, že schéma TIC stanovuje zákaz podpory zariadení v rámci prepojených podnikov,
         tento zákaz bol v predmetnej veci dodržaný, pretože pred uhradením dotácie sa od spoločného podniku vždy požadovalo potvrdenie,
         že dotácie nebudú použité na podporu zariadení v rámci prepojených podnikov. Podľa nej tieto okolnosti jasne vyplývajú z obžalovacieho
         spisu štátneho zástupcu pri Landgericht Mühlhausen z 9. apríla 1998, ktorý bol Komisii poskytnutý v prílohe k listu z 28. septembra
         1999. Okrem iného podľa jej názoru v čase uzavretia zmluvy na výstavbu továrne na CD v Albrechts sa nebolo možné domnievať,
         že vzťahy medzi spoločným podnikom a Pilz Construction boli vzťahmi medzi „prepojenými podnikmi“, pretože v tom čase skupina
         Pilz bola iba minoritným akcionárom spoločného podniku. Domnieva sa preto, že udelenie dotácie bolo v súlade s podmienkami
         stanovenými schémou TIC, spadajúc takto pod povolenú schému pomoci a následne bolo zlučiteľné so spoločným trhom. Podľa nej
         sa časť dotácií dostala do nesúladu so schémou TIC a následne sa stala nezlučiteľná so spoločným trhom jedine v dôsledku jej
         spreneverenia v prospech skupiny Pilz. V tejto súvislosti okrem iného spochybňuje tvrdenie Komisie, podľa ktorého počas konania
         vo veci formálneho zisťovania nepredložili nemecké orgány dôkaz, že časť dotácií by bola použitá riadnym spôsobom. Zdôrazňuje,
         že predmetná informácia bola uvedená v obžalovacom spise štátneho zástupcu pri Landgericht Mühlhausen z 9. apríla 1998 (s. 10
         až 12).

      134   Okrem iného v súvislosti s udelením investičných úľav spolková krajina Durínsko tvrdí, že Komisia zanedbala stanovenie podmienok
         pre ich udelenie a následne dospela k nesprávnemu názoru, podľa ktorého mal údajný zákaz podpory v rámci prepojených podnikov
         zabrániť udeleniu takýchto úľav. Zdôrazňuje, že zákon o investičných daňových úľavách nestanovuje takýto zákaz a že naopak
         priznáva investorovi právo na poskytnutie uvedených úľav bez ohľadu na to, kto bude dodávateľ zariadenia. Navyše podľa nej
         Komisia nezohľadnila skutočnosť, že časť investičných úľav, konkrétne suma vo výške 6,137 miliónov DEM, bola predmetom žiadosti
         o vrátenie a že pre zvyšnú sumu boli podmienky stanovené zákonom nepochybne naplnené.

      135   Nakoniec spolková krajina Durínsko spochybňuje tvrdenie ODS, podľa ktorého dotácie a investičné úľavy nemali byť poskytnuté,
         pretože investičný projekt začal 29. augusta 1989, teda pred zjednotením Nemecka. Podľa nej je potrebné zdôrazniť, okrem toho,
         že uvedené konštatovanie je chybné, že nariadenie o plánovaní z 25. januára 1991 stanovujúce podrobnosti o spôsoboch udelenia
         pomoci podľa schémy TIC umožnilo podporiť tiež projekty, ktoré začali po 1. júli 1990, a teda pred 3. októbrom 1990 (Bundestag,
         oznámenie č. 12/895, príloha 4). Okrem iného zdôrazňuje, že pokiaľ ide o investičné úľavy, príslušná právna úprava bola účinná
         na území Nemeckej demokratickej republiky už pred zjednotením a v počiatočnom období bola po zjednotení zachovaná na základe
         zmluvy uzavretej 31. augusta 1990 medzi Spolkovou republikou Nemecko a Nemeckou demokratickou republikou o zjednotení Nemecka
         (BGBl. II, 1990, s. 889).

      136   Komisia popiera, že sa dopustila nesprávneho posúdenia skutkových okolností a nesprávneho posúdenia v súvislosti s dotáciami
         a investičnými úľavami.

      137   Zdôrazňuje, že tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého nezobrala do úvahy ňou výslovne stanovenú podmienku na udeľovanie
         investičných dotácií na základe schémy TIC je nepochopiteľné, pretože práve so zreteľom na túto podmienku Komisia založila
         svoje právne posúdenie uvedenej pomoci (odôvodnenia č. 87 a č. 88 napadnutého rozhodnutia). Domnieva sa, že doplnenie takejto
         podmienky bolo logické, pretože aj keď neexistuje všeobecný zákaz, pokiaľ ide o dotácie prepojeným podnikom, je vhodné aspoň
         zakázať poskytovanie verejných zdrojov, ak sú tieto fondy v rámci systému centralizovaného riadenia financií automaticky pozbavené
         svojho účelu a v dôsledku toho ich získajú ostatné podniky skupiny, ktoré nenapĺňajú podmienky pre udelenie predmetných dotácií
         (v tomto prípade spoločnosti skupiny Pilz). Podotýka, že ak sú dotácie povolené na základe článku 87 ods. 3 ES vyplatené podniku,
         ktorý sa zúčastňuje systému centralizovaného riadenia financií, takéto dotácie musia byť výnimočne hneď považované za protiprávne
         a následne vymáhané. Podľa Komisie takýto systém od počiatku bráni tomu, aby boli dotácie použité v súlade s ich účelom. Okrem
         iného podľa nej žiadosť o vrátenie investičných dotácií spolkovej krajiny Durínsko predstavuje uznanie, že predmetná pomoc
         bola spoločným podnikom nesprávne použitá. Navyše sa domnieva, že ak spolková krajina Durínsko tvrdí, že zvyšok dotácií bol
         použitý riadne, musí o tom predložiť dôkaz. Pripomína však, že počas správneho konania ani nemecké spolkové orgány ani spolková
         krajina Durínsko ani žiaden účastník konania nebol spôsobilý dokázať, že aspoň časť dotácií slúžila na výstavbu, rozšírenie
         alebo racionalizáciu podniku.

      138   Ďalej zdôrazňuje, že keďže jej nemecké orgány neposkytli rozhodnutie spolkovej krajiny Durínsko požadujúce vrátenie pomoci,
         nemala inú voľbu ako založiť svoje rozhodnutie jedine na informáciách, ktorými disponovala v čase prijatia rozhodnutia, konkrétne
         obžalovacím spisom štátneho zástupcu pri Landgericht Mühlhausen z 9. apríla 1998. Podľa nej z tohto dokumentu vyplýva, že
         orgány Durínska pri výpočte výšky pomoci, ktorú požadovali vrátiť, nesprávne vychádzali z hypotézy, že zneužitá suma bola
         nižšia, pretože v čase vymedzenia súm, ktoré mali byť vrátené, ešte nevedeli, že zákaz poskytovať dotácie prepojeným podnikom
         bol porušený pre celý projekt, a preto žiadna dotácia nemala byť poskytnutá. Zastáva preto názor, že v napadnutom rozhodnutí
         sa v súlade s právom domnievala, že všetky udelené dotácie musia byť kvalifikované ako protiprávne a v dôsledku toho musia
         byť vrátené. Podľa nej je uvedený záver o to presvedčivejší, že v čase prijatia napadnutého rozhodnutia nedisponovala informáciami,
         z ktorých by vyplývalo, že suma vo výške 32,45 miliónov DEM požadovaná spolkovou krajinou Durínsko bola skutočne vrátená.

      139   Okrem iného Komisia ako odpoveď na tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého nezobrala do úvahy možnosť, že továreň
         na CD v Albrechts bola dotovaná v rámci regionálnych schém pomoci, pripomína, že pri posúdení dotácií a investičných úľav
         vychádzala z usmernení o regionálnej štátnej pomoci [Oznámenie Komisie o usmernení o národnej regionálnej pomoci (Ú. v. ES
         C 74, 1998, s. 9; Mim. vyd. 08/001, s. 226), naposledy zmenené oznámením o zmenách a doplnkoch k usmerneniam o štátnej pomoci
         s regionálnym zameraním (Ú. v. ES C 258, 2000, s. 5; Mim. vyd. 08/001, s. 377), ďalej len „usmernenia o regionálnej pomoci“],
         takže nie je opodstatnené rozoberať túto otázku.

      140   Nakoniec sa domnieva, že ak je na jednej strane nepochybné, že investičné úľavy boli spreneverené v rámci systému centrálneho
         riadenia financií a na druhej strane nebol predložený dôkaz o riadnom použití časti úľav, je opodstatnené vyžadovať vrátenie
         všetkých úľav, pretože tieto úľavy sa od ich udelenia musia považovať za nezlučiteľné so spoločným trhom. Pripomína, že hoci
         už bolo požadované vrátenie sumy vo výške 6,4 milióna DEM zvýšenej o 2,2 milióna DEM (odôvodnenie č. 79 napadnutého rozhodnutia),
         nedisponuje informáciami o skutočnom zaplatení tejto sumy, a teda požadovala zaplatenie celkovej sumy, konkrétne 19,42 miliónov
         DEM. Tiež zastáva názor, že tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého sa Komisia k investičným úľavám nevyjadrila,
         nezodpovedá skutočnosti. Poznamenáva, že sa k tejto otázke vyjadrila, pretože odvolajúc sa na predchádzajúce odôvodnenia preukázala
         v odôvodnení č. 94 napadnutého rozhodnutia nezlučiteľnosť týchto úľav, pričom vychádzala z vyhlásení nemeckých orgánov, na
         základe ktorých je možné sa domnievať, že zdroje neboli použité na investičný projekt, ale slúžili na podporovanie činnosti
         celej skupiny Pilz, a teda boli zneužité.

      141   Pokiaľ ide o dotácie a investičné úľavy, ODS sa pripája k prednesu Komisie. Zdôrazňuje okrem iného, že ešte existuje ďalší
         argument v prospech stanoviska Komisie, na základe ktorého dotácie a investičné úľavy poskytnuté spoločnému podniku a neskôr
         PA neboli v súlade so schémou pomoci stanovenou zákonom o daňových investičných úľavách a schémou TIC schválenou Komisiou.
         Podotýka, že podľa tvrdení samotnej spolkovej krajiny Durínsko bola uvedená pomoc poskytnutá pred zjednotením, teda v čase,
         kedy schémy pomoci ešte neboli pre spolkovú krajiny Durínsko účinné (body 1.2, 3.2 a 2.9.2 schémy pomoci TIC a usmernenia
         o regionálnej pomoci, bod 4.2).

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      142   V rámci tohto žalobného dôvodu je opodstatnené preskúmať oddelene tvrdenia spolkovej krajiny Durínsko týkajúce sa dotácií
         a investičných úľav udelených spolkovou krajinou Durínsko a tvrdenie týkajúce sa dotácií a investičných úľav udelených spolkovou
         krajinou Bavorsko (LfA). Aj v napadnutom rozhodnutí Komisia tieto dve podpory odôvodnila odlišne.

      a)     Dotácie a investičné úľavy udelené spolkovou krajinou Durínsko
      143   Podľa článku 1 ods. 1 napadnutého rozhodnutia dotácie a investičné úľavy udelené spolkovou krajinou Durínsko sú nezlučiteľné
         so Zmluvou o ES v tom, že boli predmetom zneužitia v zmysle článku 88 ods. 2 ES.

      144   Pojem zneužitie vyplýva priamo z článku 88 ods. 2 ES ktorý uvádza, že „ak Komisia po výzve, aby príslušné strany predložili
         pripomienky, zistí, že pomoc poskytnutá štátom alebo zo štátnych zdrojov… sa zneužíva, rozhodne o tom, že príslušný štát túto
         pomoc v lehote stanovenej Komisiou zruší alebo upraví“. Podľa článku 1 písm. g) nariadenia č. 659/1999 pomoc je zneužitá,
         ak je „uplatnen[á] príjemcom v rozpore s rozhodnutím vykonaným podľa článku 4(3) alebo článku 7(3) alebo (4) tohto nariadenia“.

      145   Z ustanovení vyplýva, že na účely preukázania, že pomoc udelená v rámci povolenej schémy pomoci bola zneužitá, musí Komisia
         dokázať, že pomoc bola použitá spôsobom porušujúcim vnútroštátne pravidlá spravujúce túto schému alebo dodatočné podmienky
         odsúhlasené členským štátom v čase schvaľovania schémy Komisiou.

      146   V prejednávanej veci v odôvodnení č. 87 napadnutého rozhodnutia odôvodnila Komisia svoje posúdenie, že dotácie a úľavy udelené
         spolkovou krajinou Durínsko boli zneužité takto:

      „Podľa šetrenia nemeckých súdnych orgánov prebiehala v rámci skupiny medzi príslušnými podnikmi skupiny Pilz výmena výrobkov
         a služieb vo výške 109 miliónov DEM. Investičný projekt v celom rozsahu nemohol mať teda z podpory prospech, keďže bol porušený
         zákaz podpory zariadení v rámci prepojených podnikov. V dôsledku toho predmetná investičná dotácia, ktorá bola nesprávne poskytnutá
         na základe [schémy TIC a] zákona o investičných daňových úľavách pre roky 1991 a 1992 nie je v súlade s programom v sume 63,45
         miliónov DEM a nesmie sa preto považovať za krytú [povolenými schémami].“ [neoficiálny preklad]

      Komisia preto dospela k záveru, že uvedená pomoc, obdržaná prostredníctvom systému centralizovaného riadenia financií skupiny
         Pilz musí byť považovaná za nezlučiteľnú so spoločným trhom a musí byť vrátená. Okrem iného zdôraznila, že spolková krajina
         Durínsko rozhodnutím z 27. júla 1995 požadovala iba vrátenie sumy 32,5 miliónov DEM, a teda ešte zostáva vymôcť sumu vo výške
         30,95 miliónov DEM (odôvodnenie č. 88 napadnutého rozhodnutia).

      147   Z uvedených dôvodov vyplýva, že Komisia sa na základe existencie výmeny výrobkov a služieb v rámci skupiny Pilz a spreneverenia
         zdrojov prostredníctvom systému centralizovaného riadenia financií v napadnutom rozhodnutí domnievala, že došlo k porušeniu
         zákazu podpory na zariadenia v rámci prepojených podnikov a následne zneužitiu v zmysle článku 88 ods. 2 ES.

      148   Je opodstatnené zdôrazniť, že vo svojich písomných vyjadreniach spolková krajina Durínsko tvrdila, bez toho, aby to Komisia
         osobitne spochybnila, že tento zákaz nebol uvedený ani v schéme TIC, ani v zákone o investičných daňových úľavách, ktoré Komisia
         schválila ako schémy pomoci, ale že ide o dodatočnú podmienku, ktorou spolková krajina Durínsko v prejednávanom prípade podriadila
         uhradenie každej časti dotácií a úľav, aby vylúčila, že budú použité na podporu ostatných podnikov skupiny Pilz. Obžalovací
         spis štátneho zástupcu pri Landgericht Mühlhausen, ktorý bol Komisii poskytnutý v rámci správneho konania, tiež predstavuje
         v tomto zmysle indíciu.

      149   Keďže zákaz podpory nie je uvedený ani v príslušných schémach pomoci, ani v rozhodnutiach o schválení týchto schém, Komisia
         sa pre vyvodenie záveru, že došlo k zneužitiu, nemohla v prejednávanej veci oprieť jedine o porušenie uvedeného zákazu. Ako
         je zdôraznené v bode 145 vyššie, aby Komisia preukázala, že pomoc udelená v rámci povolenej schémy pomoci bola zneužitá, musí
         dokázať, že uvedená pomoc bola použitá spôsobom porušujúcim vnútroštátne pravidlá spravujúce túto schému alebo dodatočné podmienky
         prijaté členským štátom v čase schvaľovania schémy. Porušenie podmienky ustanovenej jednostranne poskytovateľom pomoci bez
         toho, aby táto podmienka bola výslovne stanovená vnútroštátnymi pravidlami schválenými Komisiou, však nemôže byť považované
         za náležitosť dostatočne charakterizujúcu zneužitie pomoci v zmysle článku 88 ods. 2 prvého pododseku ES.

      150   Je pravda, že vo všeobecnosti sa môže zdať užitočné v prípade, akým je tento, kde je príjemca pomoci integrovaný do skupiny
         spoločností, v ktorej sa uplatňuje systém centralizovaného riadenia financií, podriadiť udelenie dotácií a inej pomoci prísnemu
         zákazu použitia pomoci na podporu ostatných podnikov skupiny, ku ktorej príjemca patrí. Z obžalovacieho spisu štátneho zástupcu
         pri Landgericht Mühlhausen okrem iného vyplýva, že práve z tohto dôvodu podmienila spolková krajina Durínsko v prejednávanom
         prípade udelenie dotácií takémuto zákazu. Samotná skutočnosť, že by bolo vhodné stanoviť nejakú klauzulu v schéme pomoci,
         nemôže prekryť fakt, že v tomto prípade takéto ustanovenie nebolo uvedené ani v príslušných schémach, ani v rozhodnutí Komisie,
         a teda jeho nedodržanie nemôže založiť zneužitie pomoci v zmysle článku 88 ods. 2 prvého pododseku ES bez toho, aby nebola
         porušená predvídateľnosť kontroly vykonávanej Komisiou na základe uvedeného ustanovenia.

      151   Spolková krajina Durínsko teda v súlade s právom tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, zastávajúc názor,
         že dotácie a investičné úľavy poskytnuté spolkovou krajinou Durínsko boli predmetom zneužitia v zmysle článku 88 ods. 2 prvého
         pododseku ES jedine z dôvodu porušenia zákazu stanoveného pri ich udelení.

      152   So zreteľom na vyššie uvedené, bez potreby skúmať ostatné námietky uvedené v tejto súvislosti spolkovou krajinou Durínsko,
         článok 1 napadnutého rozhodnutia musí byť zrušený z dôvodu, že Komisia sa domnievala, že štátna pomoc určená ako nezlučiteľná
         so spoločným trhom zahŕňa sumu vo výške 63,45 miliónov DEM ako dotácie a investičné úľavy udelené spolkovou krajinou Durínsko.

      b)     O dotáciách a investičných úľavách udelených spolkovou krajinou Bavorsko (LfA)
      153   Z odôvodnení č. 93 až č. 95 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že v súvislosti s dotáciami a investičnými úľavami udelenými
         spolkovou krajinou Bavorsko (LfA) Komisia dospela k týmto zisteniam:

      „Pomoc nebola použitá na investičný projekt výstavby továrne na CD, ale slúžila na podporu celej skupiny Pilz, a teda bola
         zneužitá v zmysle článku 88 ods. 2… ES…

      Uvedené sa vzťahuje aj na celkovú sumu vo výške 19,42 miliónov DEM, ktorá bola poskytnutá na základe zákona o investičných
         úľavách alebo ustanovení týkajúcich sa podpôr TIC.

      Nemecké orgány informovali Komisiu, že prijali opatrenia stanovené nemeckým právom na vrátenie pomoci v rámci konkurzného
         konania skupiny Pilz.“

      154   V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že spolková krajina Durínsko správne tvrdí, že takéto vágne a málo podrobné odôvodnenie
         porušuje článok 253 ES, pretože neprináša žiadnu zmienku o dôvodoch, na základe ktorých sa Komisia domnievala, že dotácie
         a investičné úľavy udelené spolkovou krajinou Bavorsko boli použité spôsobom porušujúcim schému TIC a zákon o investičných
         úľavách.

      155   Nestačí totiž skonštatovať, ako vyplýva z odôvodnenia č. 95 napadnutého rozhodnutia, že nemecké orgány informovali Komisiu,
         že prijali opatrenia stanovené nemeckým právom a požadujú vrátenie tejto pomoci. Nezávisle od otázky, či takáto žiadosť mohla
         byť Komisiou platne interpretovaná ako uznanie neregulárneho použitia príslušnej pomoci týmito orgánmi, táto skutočnosť nemôže
         zbaviť Komisiu jej povinnosti odôvodnenia na základe článku 253 ES, pokiaľ ide o nezlučiteľnosť príslušnej pomoci so spoločným
         trhom.

      156   Z ustálenej judikatúry vyplýva, že odôvodnenie požadované článkom 253 ES musí odzrkadliť jasným a jednoznačným spôsobom úvahu
         orgánu Spoločenstva tak, aby dotknuté osoby mali možnosť spoznať odôvodnenie prijatého opatrenia na účely obhajoby svojich
         práv a súd Spoločenstva mohol vykonávať preskúmanie (pozri rozsudok Súdneho dvora zo 14. februára 1990, Delacre a i./Komisia,
         C‑350/88, Zb. s. I‑395, bod 15 a tam citovanú judikatúru). Pokiaľ ide o pojem dotknuté osoby v zmysle už citovanej judikatúry,
         Súdny dvor rozhodol, že požiadavka odôvodnenia musí byť posúdená predovšetkým vzhľadom na záujem osôb, ktorým je rozhodnutie
         určené, a ďalších osôb, ktoré sú napadnutým aktom priamo a osobne dotknuté v zmysle článku 230 ES, na obdržaní vysvetlenia
         (rozsudok Súdneho dvora z 13. marca 1985, Holandsko a Leeuwarder Papierwarenfabriek/Komisia, 296/82 a 318/82, Zb. s. 809,
         bod 19; rozsudok Confédération nationale du Crédit mutuel/Komisia, už citovaný v bode 127 vyššie, bod 68). Zdá sa teda, že
         požiadavka odôvodnenia rozhodnutia prijatého v oblasti štátnej pomoci nemôže byť determinovaná iba záujmom členského štátu,
         ktorému je rozhodnutie určené, byť informovaný, tento záujem môže byť znížený z osobitných dôvodov smerujúcich k spochybneniu
         alebo nespochybneniu určitých právnych a skutkových okolností počas správneho konania (pozri v tomto zmysle rozsudok British
         Airways a i. a British Midland Airways/Komisia, už citovaný v bode 127 vyššie, bod 92). Hneď ako sa preto napadnuté rozhodnutie
         v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES priamo a osobne dotýka žalobcu, ktorým je v tomto prípade spolková krajina Durínsko,
         tento žalobca má právo požadovať, aby odôvodnenie predmetného rozhodnutia, na účely naplnenia požiadaviek článku 253 CE, odzrkadlilo
         všetky skutkové a právne okolnosti, na ktorých je založené.

      157   Z uvedeného vyplýva, že Komisia porušila svoju povinnosť vyplývajúcu z článku 253 ES tým, že neuviedla dôvody, na základe
         ktorých sa domnievala, že dotácie a investičné úľavy udelené spolkovou krajinou Bavorsko boli použité spôsobom porušujúcim
         schému TIC a zákon o investičných úľavách.

      158   So zreteľom na vyššie uvedené, bez potreby skúmať ostatné námietky uvedené v tomto kontexte spolkovou krajinou Durínsko, článok
         1 ods. 1 napadnutého rozhodnutia musí byť zrušený v rozsahu, v akom sa týka dotácií a investičných úľav udelených spolkovou
         krajinou Bavorsko.

      E –  O záruke poskytnutej THA spoločnosti Robotron a spoločnému podniku
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      159   Spolková krajina Durínsko tvrdí, že Komisia sa nesprávne v odôvodneniach č. 97 až č. 99 napadnutého rozhodnutia domnievala,
         že poskytnutie záruky THA a následné plnenie na základe tejto záruky nepredstavuje existujúcu pomoc, ktorá je v súlade so
         schémou pomoci predbežne schválenou Komisiou, ale novú pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom. Po prvé zdôrazňuje, že THA zriadila
         záruku v prospech spoločného podniku na účely uľahčenia privatizácie tohto podniku, pričom uvedená záruka bola samozrejme
         poskytnutá v súlade s prvou a druhou schémou THA (schválenými listami Komisie z 26. septembra 1991 a 8. decembra 1992), a teda
         predstavuje existujúcu pomoc a nie novú pomoc. Pripomína, že znenie prvej schémy THA jasne stanovovalo, že THA mala právo
         zriadiť záruky pokrývajúce záväzky podnikov, v ktorých vlastnila podiely, pričom pod pojmom „podniky“ treba tiež rozumieť
         účasť v dcérskych spoločnostiach a spoločných podnikoch. Podľa nej to bol práve tento prípad, pretože zriadenie záruky v prospech
         spoločného podniku umožnilo prevod podielov patriacich z väčšej časti Robotronu – verejnej spoločnosti – na PBK – súkromnú
         spoločnosť –, vylúčiac takto prípadné žiadosti o odškodnenie voči prvej spoločnosti. Z uvedeného okrem iného vyplýva, že vyhlásenia
         predsedu predstavenstva Robotron, na ktoré sa Komisia odvoláva v odôvodnení č. 98 napadnutého rozhodnutia, aby preukázala,
         že cieľom THA bola od začiatku likvidácia a nie privatizácia Robotronu, nie sú relevantné z dôvodu, že neboli urobené v čase,
         v ktorom sa plánovala likvidácia Robotronu. Podľa spolkovej krajiny Durínsko všetky zmluvy o vzniku spoločného podniku boli
         uzavreté a záruka bola poskytnutá ešte pred zjednotením Nemecka, teda v čase, kedy Robotron ešte reálne dúfal, že sa zúčastní
         trhovej ekonomiky – prostredníctvom spoločného podniku – a stane sa lídrom vo výrobe CD v bývalej Nemeckej demokratickej republike
         a zároveň prípadná likvidácia nebola aktuálna.

      160   Po druhé spolková krajina Durínsko spochybňuje tvrdenie Komisie, podľa ktorého schémy THA, vrátane podmienok udelenia rôznych
         pomocí uvedených v týchto schémach, musia byť vykladané reštriktívne. Domnieva sa, že okrem preukázaného faktu, že poskytnutie
         záruky Robotronu a spoločnému podniku bezpochyby spĺňalo podmienky pre poskytnutie pomoci uvedené v schémach THA, aj keby
         boli vykladané najreštriktívnejším spôsobom, uvedené stanovisko Komisie nezohľadňuje skutočnosť, že v čase schválenia týchto
         schém Komisiou sa všetky strany – vrátane Komisie –dohodli na tom, že nezvyčajná úloha THA si vyžaduje veľkorysé uplatňovanie
         režimu kontroly pomoci Spoločenstva (pozri VAN MIERT, K.: Markt, Macht, Wettbewerb. Meine Erfahrungen als Kommissar in Brüssel. Deutsche Verlaganstalt Stuttgart/München, 2000, s. 243 a nasl.). Podľa nej sa Komisia nemôže jednostranne znovu touto dohodou
         zaoberať.

      161   Po tretie spolková krajina Durínsko zdôrazňuje, že záruka bola zriadená pred zjednotením Nemecka, a preto ju treba buď nepovažovať
         za štátnu pomoc, alebo považovať za štátnu pomoc existujúcu už pred zjednotením, ktoré rozšírilo uplatňovanie ustanovení Zmluvy
         na územie bývalej Nemeckej demokratickej republiky.

      162   Po štvrté, pokiaľ ide o plnenie na základe záruky, spolková krajina Durínsko sa domnieva, že zaplatenie sumy 120 miliónov
         DEM prostredníctvom THA v rámci dohody o ozdravení nepredstavuje štátnu pomoc, pretože THA sa takto konajúc správala tak,
         akoby sa správal v porovnateľnej situácii súkromný investor v trhovej ekonomike. Spolková krajina Durínsko pripomína, že táto
         platba jej umožnila zbaviť sa s konečnou platnosťou svojej povinnosti za záruky, ktorá sa týkala sumy viac ako 160 miliónov
         DEM, a teda ušetriť 40 miliónov DEM.

      163   Po piate spolková krajina Durínsko sa domnieva, že spreneverenie úverov, ktoré boli kryté zárukou THA v prospech skupiny Pilz
         nespochybnilo zlučiteľnosť tejto záruky so spoločným trhom. Podľa spolkovej krajiny Durínsko jedine tým, že tieto zdroje neboli
         skupinou Pilz použité na účely výstavby továrne na CD v Albrechts, boli zneužité a stali sa v dôsledku tejto skutočnosti nezlučiteľné
         so spoločným trhom. Navyše poznamenáva, že z tejto časti zdrojov nemal prospech spoločný podnik, ale skupina Pilz, a preto
         musí byť vrátená výhradne touto skupinou.

      164   Po šieste spolková krajina Durínsko pripomína, že v rozpore s tvrdením ODS Komisia nevyhlásila vo svojom tlačovom vyhlásení
         z 18. septembra 1991, že spoločné podniky sú vylúčené z pôsobnosti schémy THA a že bude pravidlá uplatňované v schéme THA
         vykladať reštriktívnym spôsobom. Spolková krajina Durínsko sa tiež domnieva, že článok napísaný pánom Schütte, na ktorý sa
         ODS odvoláva, nepreukazuje, že sa treba pridŕžať reštriktívneho výkladu tejto schémy, pretože autor iba tvrdí, že THA môže
         byť ručiteľom pre podniky, ktoré vlastní – čo bol prípad spoločného podniku. Podľa spolkovej krajiny Durínsko uvedené znemená,
         že THA tiež môže byť ručiteľom na základe činností, na ktorých má účasť.

      165   Nakoniec spolková krajina Durínsko tvrdí, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia v tom, že neuviedla dôvody, pre ktoré
         plnenie THA na základe záruky predstavuje štátnu pomoc. Podľa nej takéto odôvodnenie je o to potrebnejšie, že THA konala v súlade
         s trhovými podmienkami. Tiež sa domnieva, že rozhodnutie porušuje povinnosť odôvodnenia v tom, že neuvádza, prečo Komisia
         zastáva názor, že záruka nebola v súlade so schémou THA a prečo sa na ňu vzťahuje režim kontroly štátnej pomoci Spoločenstva,
         keď uvedený záväzok vznikol pred uplatňovaním uvedeného režimu na území bývalej Nemeckej demokratickej republiky.

      166   Komisia, ktorú podporuje ODS, spochybňuje, že sa dopustila nesprávneho posúdenia a porušila povinnosť odôvodnenia, domnievajúc
         sa, v odôvodneniach č. 97 až č. 99 napadnutého rozhodnutia, že záruka THA je nezlučiteľná so spoločným trhom.

      167   Po prvé tvrdí, že spolková krajina Durínsko sa nesprávne domnieva, že záruka v prospech spoločného podniku bola v súlade so
         schémami THA. Zdôrazňuje, že schémy THA predstavujú výnimky so všeobecného princípu, podľa ktorého štátne dotácie umožňujúce
         privatizáciu podniku predstavujú štátnu pomoc, ktorá je v zásade nezlučiteľná so spoločným trhom.

      168   Podľa Komisie sa spolková krajina Durínsko neprispôsobila takémuto reštriktívnemu výkladu pojmu „privatizácia“, keď tvrdí,
         že aj opatrenia v prospech spoločného podniku smerujúce k privatizácii verejného podniku, ktorý je jeho súčasťou spadajú pod
         režim THA. Zdôrazňuje, že režimy THA nestanovujú žiadnu výnimku pre privatizáciu v rámci spoločného podniku (bod 3.1.1 rozhodnutia
         o začatí konania). Podľa Komisie je táto skutočnosť vysvetlená tým, že situácia spoločného podniku je citeľne odlišná od situácie
         verejného podniku, ktorý nemá prístup na trh súkromného kapitálu bez verejnej záruky, pretože solventnosť spoločného podniku
         nezávisí výlučne od verejného podniku, ktorý sa na ňom zúčastňuje, ale tiež od jeho súkromných akcionárov. V dôsledku toho
         Komisia zastáva názor, že determinujúca podmienka pre uplatnenie schém pomoci THA nie je naplnená v prípade privatizácie prostredníctvom
         spoločného podniku, pretože udelenie dotácie takémuto podniku zvýhodňuje aj zúčastnených súkromných akcionárov, hoci sa títo
         akcionári nenachádzajú v špecifickej situácii podnikov, ktoré patria THA. Podľa Komisie je uvedený záver o to presvedčivejší
         v prípade, ako je tento, keď existencia systému centralizovaného riadenia financií zvyšuje riziko, že štátne dotácie budú
         spreneverené v prospech súkromných akcionárov.

      169   Po druhé sa Komisia domnieva, že úvahy spolkovej krajiny Durínsko týkajúce sa ekonomickej potreby vytvoriť spoločný podnik
         nie sú relevantné. Zdôrazňuje, že aj za predpokladu, že fúzia dvoch podnikov by mohla byť považovaná za založenú na ekonomickej
         logike, toto konštatovanie je pozbavené relevantnosti pri otázke, či opatrenia v prospech spoločného podniku spadajú pod schému
         THA. Podľa nej sa to isté týka aj tvrdenia spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého sa Robotron zaviazal vytvoriť spoločný
         podnik pred zjednotením. Domnieva sa, že určujúca je jedine situácia podniku zvýhodneného v okamihu udelenia príslušnej pomoci.

      170   Po tretie Komisia spochybňuje tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého záruka THA bola poskytnutá pred zjednotením
         Nemecka, a teda buď nemá charakter pomoci, alebo ju treba klasifikovať ako existujúcu pomoc. Zdôrazňuje, že táto záruku bola
         udelená roku 1992, teda po zjednotení.

      171   Po štvrté sa Komisia domnieva, že spolková krajina Durínsko nesprávne tvrdí, že uhradenie 120 miliónov DEM bankám nepredstavuje
         pomoc, pretože údajne ide o konanie v súlade so zásadami konania súkromného investora v trhovej ekonomike. Zdôrazňuje, že
         ak poskytnutie záruky predstavuje štátnu pomoc, málo záleží na tom, či sa poskytovateľ pomoci následne spáva v súlade s trhom
         (rozsudok Súdu prvého stupňa z 29. júna 2000, DSG/Komisia, T‑234/95, Zb. s. II‑2603, bod 162). Pripomína okrem iného, že v odôvodnení
         č. 99 napadnutého rozhodnutia výslovne zohľadnila skutočnosť, že THA uhradila iba 120 miliónov DEM, keďže nariadila vymáhanie
         iba tejto sumy.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      172   Pokiaľ ide o záruku THA, spolková krajina Durínsko namieta zjavne nesprávne posúdenie a porušenie povinnosti odôvodnenia.
      173   V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že v odôvodneniach č. 97 až č. 99 napadnutého rozhodnutia Komisia predostrela dôvody,
         na základe ktorých sa domnieva, že záruka THA vo výške 190 miliónov DEM musí byť považovaná za pomoc nezlučiteľnú so Zmluvou
         ES.

      174   Najskôr pripomína, že v rozhodnutí o začatí konania vyjadrila pochybnosti v súvislosti so skutočnosťou, či by záruka THA zabezpečujúca
         sumu 190 miliónov DEM, z ktorej muselo byť uhradených 120 miliónov DEM, prípadne mohla spadať pod prvú a druhú schému THA
         (odôvodnenie č. 97 napadnutého rozhodnutia). V odôvodnení č. 98 napadnutého rozhodnutia uvádza toto:

      „Tieto pochybnosti sa posilnili v priebehu konania a najmä stanoviskom, ktoré zaujal pán Henzler, prezident predstavenstva
         Robotronu… v danom čase dosadený prostredníctvom THA, voči nemeckým súdnym orgánom. Pán Henzler vyhlásil, že od začiatku mal
         za cieľ likvidáciu… Robotronu, rozdeliac ho na malé podniky, ktoré mali byť následne sprivatizované. Investícia v takomto
         rozsahu nebola primeraná tejto úlohe. Na účely platenia z vlastných zdrojov bol [Robotron] povinný zobrať si úvery vo výške
         20 miliónov DEM, čo bolo v rozpore so zásadami riadnej správy. Domnieva sa, že Robotron ako hlavný spoločník nedisponoval
         potrebnými zručnosťami v oblasti CD, čo vysvetľuje, prečo Robotron podpísal zmluvy len s výhradou, že Pilz odkúpi k dátumu
         dokončenia továrne podiely Robotronu za ich nominálnu hodnotu, vrátane splatných bankových úrokov.“ [neoficiálny preklad]

      175   Najskôr je opodstatnené zamietnuť ako nedôvodné tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého sa Komisia dopustila zjavne
         nesprávneho posúdenia domnievajúc sa, že sporná záruka nebola poskytnutá v súlade s prvou a druhou schémou THA.

      176   Ako vyplýva z rozsudku Súdneho dvora z 29. apríla 2004 Nemecko/Komisia (C‑277/00, Zb. s. I‑3925, body 22 až 24), rámec upravujúci
         činnosti THA, ktorý prijala Komisia, predstavuje skupinu výnimiek zo všeobecnej zásady týkajúcej sa nezlučiteľnosti štátnej
         pomoci so spoločným trhom, uvedenej v článku 87 ods. 1 ES. Komisia smerovala prijatím týchto výnimiek k uľahčeniu úlohy THA,
         jedinej inštitúcii svojho druhu, ktorá spočíva v reštrukturalizácii podnikov bývalej Nemeckej demokratickej republiky a v zabezpečení
         ich prechodu z plánovanej ekonomiky na trhovú ekonomiku. Z uvedeného vyplýva, že podmienkou uplatnenia schémy odchyľujúcej
         sa od všeobecnej zásady nezlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom, uvedenej v článku 87 ods. 1 ES, je reštriktívny výklad
         pojmu „privatizácia“ v rámci schém pomoci THA. V rámci takéhoto výkladu môže byť existencia privatizácie v zmysle uvedených
         schém v zásade uznaná iba vtedy, ak súkromný investor nadobudne časť základného imania už existujúceho verejného podniku,
         spôsobilého zveriť mu kontrolu nad týmto podnikom. V tejto súvislosti treba tiež pripomenúť, že list Komisie z 26. septembra
         1991 schvaľujúci prvú schému THA jasne uvádza ako predbežnú podmienku schválenia pomoci udelenej v kontexte privatizácie,
         že táto pomoc umožní danému podniku pokračovať vo svojej predchádzajúcej činnosti.

      177   Je potrebné zdôrazniť, že záruka THA bola v prejednávanej veci poskytnutá na účely vzniku nového podniku v spolkovej krajine
         Durínsko, ktorej predmetom činnosti bola nová obchodná aktivita, konkrétne výroba CD a to vo forme spoločného podniku medzi
         podnikom z bývalej Nemeckej demokratickej republiky a podniku zo Spolkovej republiky Nemecko. Je zjavné, že takáto transakcia
         nemôže byť kvalifikovaná ako privatizácia v zmysle vyššie uvedených schém THA. V rozpore s privatizáciou predpokladanou týmito
         schémami, ktorej cieľom je prechod podniku z plánovanej ekonomiky na trhovú ekonomiku, vytvorenie nového podniku umožnilo
         ex novo rozvinúť podnikový projekt s novými prostriedkami a novou obchodnou činnosťou.

      178   Ďalej je opodstatnené odmietnuť tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého bola záruka poskytnutá pred tým, ako v nových
         spolkových krajinách vstúpila do platnosti Zmluva, konkrétne pred 3. októbrom 1990. Okrem toho, že uvedené tvrdenie nie je
         zdokumentované, z listu nemeckých orgánov z 3. marca 1995 vyplýva, že táto záruka bola poskytnutá roku 1992.

      179   Z uvedeného vyplýva, že Komisia v súlade s právom zastávala názor, že záruka THA nebola udelená v súlade s prvou a druhou
         schémou THA, a teda nemôže byť považovaná za existujúcu pomoc. Žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení musí byť
         preto zamietnutý ako nedôvodný.

      180   Z vyššie uvedeného tiež vyplýva, že v rozpore s tvrdením spolkovej krajiny Durínsko Komisia v tejto súvislosti dostatočne
         odôvodnila napadnuté rozhodnutie. Ako vyplýva z dokumentov v spise, treba skonštatovať, že počas správneho konania a najmä
         v nadväznosti na predbežné schválenie Komisiou uvedené v bode 3.1.1 rozhodnutia o začatí konania ani Spolková republika Nemecko,
         ani spolková krajina Durínsko okrem tvrdenia, že na poskytnutú záruku sa vzťahovala prvá a druhá schéma THA schválená Komisiou,
         neuviedli skutočnosti spôsobilé preukázať, že na strane jednej nejde o pomoc a že na strane druhej v každom prípade je táto
         pomoc zlučiteľná so spoločným trhom a nebola zneužitá. V podstate iba v rámci tohto konania spolková krajina Durínsko uviedla
         ďalšie skutočnosti smerujúce k preukázaniu, že udelenie predmetnej podpory bolo v súlade so správaním súkromného investora
         v trhovej ekonomike. No v prípade absencie takýchto spresnení, ktorých preukázanie prináleží Spolkovej republike Nemecko,
         počas správneho konania sa Súd prvého stupňa domnieva, že Komisia mohla legitímne obmedziť v napadnutom rozhodnutí odôvodnenie
         na skutočnosť, že pomoc nebola v súlade s podmienkami uloženými v jej listoch schvaľujúcich schémy THA (pozri v tomto zmysle
         rozsudok Súdneho dvora z 3. októbra 1991, Taliansko/Komisia, C‑261/89, Zb. s. I‑4437, bod 20 a nasl.).

      181   V dôsledku toho tiež nemôže byť prijatý žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia.
      182   Vzhľadom na vyššie uvedené žalobné dôvody uvedené spolkovou krajinou Durínsko v súvislosti s touto podporou musia byť zamietnuté
         ako nedôvodné.

      F –  O úvere vo výške 25 miliónov DEM poskytnutom TAB spoločnosti PA
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      183   Spolková krajina Durínsko sa domnieva, že Komisia v odôvodnení č. 33 napadnutého rozhodnutia chybne skonštatovala že TAB schválila
         PA úver vo výške 25 miliónov DEM, aby pokryla nedostatok jej zdrojov. Z uvedeného, ako aj z listov nemeckých orgánov z 3. marca
         1995 a 18. januára 1996 vyplýva, že tento úver slúžil v rámci dohody o ozdravení výlučne na splatenie časti bankových úverov,
         ktoré boli pokryté zárukou THA. Ďalej popiera, že úver predstavuje štátnu pomoc a o to viac novú pomoc, ktorá by bola nezlučiteľná
         so spoločným trhom. Zdôrazňuje, že keďže bol tento úver poskytnutý na účely úhrady časti úverov pokrytých zárukou THA a že
         podľa Komisie poskytnutie uvedenej záruky predstavuje štátnu pomoc, Komisia sa nesprávne domnieva, že sumy uhradené v rámci
         plnenia na základe záruky tiež predstavujú štátnu pomoc, pretože týmto považuje dvakrát tie isté sumy za štátnu pomoc. Okrem
         iného zastáva názor, že, ako to už preukázala, keďže poskytnutie záruky treba považovať za už existujúcu pomoc zlučiteľnú
         so Zmluvou, to isté nevyhnutne platí aj pre predmetnú finančnú podporu, ktorá bola poskytnutá výkonom povinnosti vyplývajúcej
         zo záruky. Uznáva však, že tento záver samozrejme platí iba vtedy, ak úvery kryté zárukou THA skutočne slúžili na výstavbu
         továrne na CD v Albrechts. Okrem iného spolková krajina Durínsko pripomína, že úver vo výške 25 miliónov DEM nemôže byť kvalifikovaný
         ako pomoc na reštrukturalizáciu, keďže v čase udelenia predmetnej pomoci PA nemala ťažkosti. Nakoniec tvrdí, že Komisia porušila
         povinnosť odôvodnenia v tom, že neuviedla dôvody, na základe ktorých sa domnieva, že úver vo výške 25 miliónov DEM predstavuje
         štátnu pomoc v prospech PA a CD Albrechts, hoci tento úver slúžil iba na splatenie bankových úverov určených na výstavbu továrne
         na CD v Albrechts a poskytnutých výlučne Pilz Construction.

      184   Komisia, ktorú podporuje ODS, sa domnieva, že tvrdenia spolkovej krajiny Durínsko v súvislosti s touto podporou musia byť
         zamietnuté ako nedôvodné. V prvom rade pripomína, že hoci nemecké orgány v liste z 3. marca 1995 kvalifikujú predmetný úver
         ako pôžičku určenú na splatenie dlhov, zodpovedajúca suma však bola v tabuľke uvedenej v liste zo 17. apríla 1997 zaradená
         do kolónky „prevádzkové prostriedky“ (Betriebsmittel). Komisia ďalej pripomína, že podľa ustálenej judikatúry účel štátnej
         finančnej podpory nie je pre jej kvalifikáciu ako pomoc dôležitý, pretože smerodajný je jedine zvýhodňujúci účinok opatrenia.
         Zdôrazňuje tiež, že okolnosť, že ostatní verejní poskytovatelia (TIB a LfA) zasiahli na podporu THA na účely splnenia jej
         záväzkov vyplývajúcich zo záruky, nemôže mať vplyv na otázku kvalifikácie záruky THA ako štátnej pomoci a na jej zlučiteľnosť
         so spoločným trhom. Podľa Komisie jediným dôsledkom týchto zásahov je, že THA musela uhradiť sumu 120 miliónov DEM namiesto
         156 miliónov DEM.

      185   Nakoniec popiera, že v súvislosti s finančnou pomocou porušila povinnosť odôvodnenia. Komisia zdôrazňuje, že keďže bola táto
         podpora kvalifikovaná ako protiprávna pomoc na reštrukturalizáciu už v rozhodnutí o začatí konania a Komisia neobdržala informácie
         preukazujúce opak, nemala žiaden dôvod dospieť v napadnutom rozhodnutí k inému posúdeniu. Osobitne pripomína, že hneď ako
         z informácií nemeckých orgánov vyplynulo, že PA je podnik nachádzajúci sa v ťažkostiach (pozri listy z 18. januára 1996 a zo
         17. apríla 1997), posúdila túto podporu vo svetle usmernení o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu a skonštatovala, že
         vzhľadom na absenciu plánu predpokladajúceho obnovu životaschopnosti a rentability podniku v primeranom čase ide o protiprávnu
         pomoc na reštrukturalizáciu (odôvodnenia č. 104 až č. 111 napadnutého rozhodnutia).

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      186   Spolková krajina Durínsko namieta v súvislosti s predmetnou podporou nesprávne zistený skutkový stav, zjavne nesprávne posúdenie
         a porušenie povinnosti odôvodnenia.

      187   Treba pripomenúť, že v odôvodnení č. 33 napadnutého rozhodnutia Komisia skonštatovala, že „od októbra 1993 schválila TAB spoločnosti
         PA na účely pokrytia nedostatkov zdrojov úročnú pôžičku vo výške 25 miliónov DEM, po ktorej nasledovala v marci 1994 pôžička
         vo výške 20 miliónov DEM určená na splatenie pôžičky zabezpečenej THA“. Ďalej v odôvodneniach č. 104 až č. 111 predostrela
         dôvody, na základe ktorých sa domnievala, že táto podpora musí byť považovaná za pomoc na reštrukturalizáciu udelenú spôsobom
         porušujúcim usmernenia o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu, a teda ako pomoc nezlučiteľná so spoločným trhom.

      188   Podľa spolkovej krajiny Durínsko toto posúdenie spočíva na nesprávnom zistení skutkového stavu v tom, že úver vo výške 25
         miliónov DEM udelený TAB neslúžil na pokrytie nedostatkov zdrojov, ale slúžil výlučne na splatenie časti bankových úverov
         pokrytých zárukou THA v rámci dohody o ozdravení.

      189   V tejto súvislosti je opodstatnené pripomenúť, že v bode 2.2.2 ods. 1 rozhodnutia o začatí konania Komisia uvidela, že „od
         29. septembra 1993 poskytla TAB spoločnému podniku pôžičku vo výške 20 miliónov [DEM] so 7 % úrokom splatnú najneskôr 21. marca
         1996 na účely pokrytia nedostatku zdrojov a pôžičku vo výške 25 miliónov [DEM] so 7 % úrokom splatnú najneskôr 31. marca 1996
         určenú na splatenie pôžičky zabezpečenej THA“. Takéto zistenie skutkového stavu, odlišné od zistenia uvedeného v odôvodnení
         č. 33 napadnutého rozhodnutia, potvrdzuje spisom. Z listov nemeckých orgánov z 3. marca 1995 a 18. januára 1996 vyplýva, že
         úver vo výške 25 miliónov DEM bol poskytnutý v marci 1994 na účely splatenia časti úverov THA. Okrem iného z pripomienok dotknutých
         strán predložených po začatí konania vo veci formálneho zisťovania nevyplýva, že by tieto orgány požiadali o opravenie skutkových
         zistení uvedených v tejto súvislosti v rozhodnutí o začatí konania.

      190   Za týchto okolností je opodstatnené skonštatovať, že so zreteľom na informácie, ktorými Komisia disponovala v čase prijatia
         napadnutého rozhodnutia, Komisia musela vedieť, že úver vo výške 25 miliónov DEM neslúžil na pokrytie nedostatku zdrojov v októbri
         1993, ale že bol poskytnutý v marci 1994 na splatenie časti úverov zabezpečených THA. Komisia sa teda dopustila nesprávneho
         zistenia skutkového stavu pokiaľ ide o túto podporu.

      191   Z ustálenej judikatúry však vyplýva, že aj keď niektoré odôvodnenie sporného aktu obsahuje chybný skutkový údaj, táto vada
         ešte nemusí viesť k zrušeniu predmetného aktu, ak ostatné odôvodnenia napadnutého rozhodnutia obsahujú dôvody spôsobilé preukázať
         jeho opodstatnenosť (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa z 21. januára 1999, Neue Maxhütte Stahlwerke a Lech-Stahlwerke/Komisia,
         T‑129/95, T‑2/96 a T‑97/96, Zb. s. II‑17, bod 160, a z 28. októbra 2004, Shanghai Teraoka Electronic/Rada, T‑35/01, Zb. s. II‑3663,
         bod 167 a nasl.). Zámena výšky úverov, ktoré boli poskytnuté TAB v septembri 1993 a v marci 1994 v prejednávanej veci, nemala
         dôsledky na posúdenie podpôr Komisiou. Dôvody uvedené Komisiou na posúdenie ich zlučiteľnosti so spoločným trhom sú rovnaké,
         konkrétne podľa informácií Komisie bola táto pomoc udelená spôsobom porušujúcim usmernenia o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu.
         Vyššie uvedené nesprávne zistenie skutkového stavu v súvislosti s úverom vo výške 20 miliónov DEM a úverom vo výške 25 miliónov
         DEM neodôvodňuje zrušenie napadnutého rozhodnutia v tejto otázke.

      192   Po druhé spolková krajina Durínsko spochybňuje, že 25 miliónov DEM predstavuje štátnu pomoc a o to viac novú pomoc nezlučiteľnú
         so spoločným trhom. Zdôrazňuje, že keďže tento úver bol uhradený na účely splatenia časti úverov pokrytých zárukou THA a podľa
         Komisie poskytnutie uvedenej záruky predstavuje štátnu pomoc, Komisia sa nesprávne domnieva, že sumy uhradené v rámci plnenia
         na základe záruky tiež predstavujú štátnu pomoc, pretože takto považuje dvakrát tie isté sumy za štátnu pomoc.

      193   Takéto tvrdenie nemôže byť úspešné.
      194   Na strane jednej treba zdôrazniť, ako vyplýva z odôvodnenia č. 99 napadnutého rozhodnutia, že z celkovej výšky záruky poskytnutej
         THA, teda 190 miliónov DEM, iba „suma 120 miliónov DEM, pre ktorú sa záruka uplatnila, musí byť vrátená, pretože len tá bola
         zaplatená“. Za týchto podmienok kvalifikácia úveru vo výške 25 miliónov DEM za štátnu pomoc neznamená, že sa prekrýva so zohľadnením
         pomoci poskytnutej na základe uvedenej záruky.

      195   Na strane druhej je opodstatnené zdôrazniť, ako vyplýva z bodov 175 až 179 vyššie, že záruka THA nebola poskytnutá v súlade
         s prvou a druhou schémou THA, a preto nemôže byť považovaná za existujúcu pomoc. Okrem iného aj za predpokladu, že záruka
         THA by za ňu považovaná bola, takáto kvalifikácia by ako taká neumožnila vyvodiť záver, že úver poskytnutý spoločnosti PA
         iným verejným podnikom na účely splatenia časti úverov pokrytých zárukou musí byť považovaný za existujúcu štátnu pomoc.

      196   Okrem iného treba zamietnuť tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého úver vo výške 25 miliónov DEM nemôže byť kvalifikovaný
         ako štátna pomoc na reštrukturalizáciu, pretože v čase udelenia predmetnej pomoci PA nebol v ťažkostiach.

      197   V prvom rade žiaden účastník konania nespochybnil, že pred uzavretím dohody o ozdravení v marci 1994 bola ekonomická a finančná
         situácia PA katastrofálna. Ako vyplýva z listu nemeckých orgánov z 3. marca 1995, zníženie predajov podniku a slabé využívanie
         jeho výrobných kapacít spôsobili značné straty a viedli k dramatickému poklesu zdrojov. Túto situáciu tiež potvrdzuje to,
         že TAB poskytol v októbri 1993 podporu smerujúcu k pokrytiu nedostatkov zdrojov.

      198   Ďalej treba pripomenúť, že ako vyplýva z písomných vyjadrení spolkovej krajiny Durínsko, súkromné, ako aj verejné subjekty
         práve s cieľom napraviť uvedenú situáciu podpísali 7. marca 1994 dohodu o ozdravení. Účelom tejto dohody bolo dosiahnuť významné
         oddlženie PA, aby sa zabezpečilo jeho prežitie. Najvýznamnejším opatrením prijatým v tomto ohľade bolo plnenie THA na základe
         záruky vo výške 120 miliónov DEM. Táto suma spolu s ďalšími úvermi poskytnutými PA TIB a TAB umožnili splatiť veľkú časť bankových
         úverov poskytnutých spoločnému podniku. TAB, TIB a LfA tiež prijali rozličné opatrenia s cieľom, na strane jednej, splatiť
         zvyšnú časť bankových úverov poskytnutých PBK a na strane druhej konsolidovať zdroje PA.

      199   Na základe všetkých týchto okolností teda Komisia mohla v napadnutom rozhodnutí legitimne dospieť k názoru, podľa ktorého
         zdroje PA pri poskytnutí úveru vo výške 25 miliónov DEM neboli dostatočné. Táto skutočnosť nie je vyvrátená ani tvrdením spolkovej
         krajiny Durínsko, podľa ktorého sa stav financií podniku zdal po rôznych plneniach v rámci dohody o ozdravení ako dosť pozitívny.
         Vzhľadom na okolnosti, ktoré viedli k ozdraveniu PA, sa Komisia mohla odôvodnene domnievať, že táto okolnosť sama osebe nestačí
         na vyvodenie záveru, že PA sa už nenachádzal v ťažkostiach. Tento záver je o to presvedčivejší, že následne sa ukázalo, že
         hodnota aktív uvedená v účtovnej závierke spoločnosti bola značne nadhodnotená. Okrem iného, ako vyplýva z odôvodnení č. 36
         a č. 37 napadnutého rozhodnutia, menej ako po šiestich mesiacoch od uzavretia dohody o ozdravení mal PA znovu problémy so
         zdrojmi, v dôsledku ktorých mu museli TAB a LfA poskytnúť nové úvery. Okrem iného, ako zdôrazňuje aj sama spolková krajina
         Durínsko v bodoch 356 a 360 žaloby, PA sa vystavoval tiež riziku z dôvodu bezprostredne hroziaceho bankrotu skupiny Pilz a z dôvodu
         skutočnosti, že pohľadávky, ktoré mal tento podnik voči spoločnostiam tejto skupiny, museli byť považované za nevymožiteľné.

      200   Okrem toho Súd prvého stupňa pripomína, že v okamihu uzavretia dohody o ozdravení verejné subjekty ešte nevedeli o rôznych
         účtovných manipuláciách a spreneverení pomoci skupinou Pilz. Táto nevedomosť však nemôže viesť k záveru, že v čase udelenia
         rôznych podpôr sa uvedené subjekty mohli domnievať, že po týchto intervenciách sa PA už nenachádza v ťažkostiach. Je potrebné
         zdôrazniť, že vzhľadom na zlú situáciu, v ktorej sa PA ocitol v čase uzavretia dohody o ozdravení, by si každý primerane starostlivý
         investor v trhovej ekonomike najskôr zhotovil hlbšiu štúdiu ekonomickej situácie podniku a požadoval by vytvorenie plánu životaschopnej
         reštrukturalizácie pred tým, ako by mu poskytol tak vysoké úvery a a fortiori pred jeho kúpou. Treba však skonštatovať, že napriek viacerým žiadostiam Komisie neposkytli nemecké orgány informácie týkajúce
         sa vypracovania plánu reštrukturalizácie (odôvodnenie č. 108 napadnutého rozhodnutia). Za týchto podmienok sa spolková krajina
         Durínsko nemôže dovolávať nevedomosti spomínaných verejných subjektov na podporu svojho tvrdenia, podľa ktorého sa na základe
         informácií dostupných v marci 1994 mohli tieto subjekty domnievať, že PA nie je podnik v ťažkostiach.

      201   Za daných okolností sa Komisia správne domnievala, že v čase udelenia pomoci na reštrukturalizáciu musel byť PA považovaný
         za podnik v ťažkostiach a v dôsledku toho musela posúdiť úver vo výške 25 miliónov DEM vo svetle usmernení o pomoci na záchranu
         a reštrukturalizáciu.

      202   Nakoniec spolková krajina Durínsko sa nesprávne dovoláva porušenia povinnosti odôvodnenia. Je pravda, že napadnuté rozhodnutie
         obsahuje len málo údajov týkajúcich sa dôvodov, na základe ktorých malo byť PA kvalifikované ako podnik v ťažkostiach. V rozhodnutí
         o začatí konania však Komisia jasne uviedla, že „sporná pomoc zjavne nemala za cieľ podporiť regionálny rozvoj, ale skôr ozdraviť
         a reštrukturalizovať podniky v ťažkostiach“, a teda aby mohla byť považovaná za zlučiteľnú so spoločným trhom, musela by napĺňať
         podmienky stanovené v usmerneniach o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu. Dotknuté osoby však nereagovali na uvedenú kvalifikáciu.
         Z uvedeného vyplýva, že Komisia v napadnutom rozhodnutí nebola povinná poskytnúť obšírnejšie vysvetlenia k tejto otázke. Tento
         záver je o to presvedčivejší, že podľa ustálenej judikatúry sa nevyžaduje, aby odôvodnenie špecifikovalo všetky dôležité skutkové
         a právne okolnosti, pretože otázka, či odôvodnenie aktu napĺňa podmienky článku 253 ES musí byť posúdená najmä so zreteľom
         na kontext a všetky právne pravidlá spravujúce danú oblasť (rozsudok Súdneho dvora z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s
         France, C‑367/95 P, Zb. s. I‑1719, bod 63). Z rovnakých dôvodov a v rozpore s tvrdením spolkovej krajiny Durínsko nebola Komisia
         povinná v napadnutom rozhodnutí uviesť presné dôvody, na základe ktorých sa domnievala, že úver vo výške 25 miliónov DEM predstavuje
         pomoc v prospech CD Albrechts.

      203   Vzhľadom na vyššie uvedené musia byť žalobné dôvody spolkovej krajiny Durínsko týkajúce sa tejto podpory zamietnuté ako nedôvodné.
      G –  O úvere vo výške 20 miliónov DEM poskytnutom TAB spoločnosti PA
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      204   Spolková krajina Durínsko v prvom rade tvrdí, v rozpore s konštatovaním Komisie v odôvodnení č. 33 napadnutého rozhodnutia,
         že úver vo výške 20 miliónov DEM udelil TAB spoločnosti PA v októbri 1993 a nie v marci 1994. Tiež zdôrazňuje, že úver slúžil
         na konsolidovanie zdrojov tohto podniku a nie na splatenie časti bankových úverov pokrytých zárukou THA. Ďalej uvádza, že
         napadnuté rozhodnutie porušuje článok 87 ods. 1 ES v tom, že stanovuje, že úver predstavuje štátnu pomoc v prospech PA, ktorú
         tento podnik musí vrátiť. Domnieva sa, že v rozpore s konštatovaním Komisie v napadnutom rozhodnutí predmetný úver nemôže
         byť posudzovaný podľa usmernení o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu, pretože PA sa nenachádzala v takej situácii. Okrem
         iného tvrdí, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia v tom, že neuviedla dôvody na podporu tvrdenia, podľa ktorého CD Albrechts
         mal prospech z uvedenej finančnej podpory a že táto podpora predstavuje výhodu použitím verejných zdrojov, ktorá musí byť
         preskúmaná so zreteľom na usmernenia o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu.

      205   Komisia, ktorú podporuje ODS, sa domnieva, že tvrdenia uvedené spolkovou krajinou Durínsko vo veci predmetnej podpory musia
         byť zamietnuté ako nedôvodné.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      206   Treba zdôrazniť, že tvrdenia uvedené spolkovou krajinou Durínsko v súvislosti s úverom vo výške 20 miliónov DEM udelených
         TIB sú vo veľkej miere analogické s tvrdeniami uvedenými v súvislosti s úverom vo výške 25 miliónov DEM.

      207   Preto je, vzhľadom na všetky dôvody uvedené v bodoch 186 až 205 vyššie, ktoré treba uplatniť na túto podporu, opodstatnené
         zamietnuť žalobné dôvody uvedené v tejto súvislosti spolkovou krajinou Durínsko ako nedôvodné.

      H –  O kúpnej cene vo výške 3 milióny DEM zaplatenej TIB spoločnosti PBK
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      208   Spolková krajina Durínsko zdôrazňuje, že v rámci posúdenia Komisia neprihliadla na skutočnosť, že uvedená podpora bola poskytnutá
         po uhradení veľkej časti dlhov podniku PA, čo sa prejavilo v aktívach vo výške 250 miliónov DEM a zadĺžením vo výške 100 miliónov
         DEM. Podľa spolkovej krajiny Durínsko Komisia mala z tejto skutočnosti, na ktorú ju výslovne upozornili nemecké orgány listom
         z 30. marca 1999, vyvodiť záver, že udelenie predmetnej podpory bolo v súlade so zásadou súkromného investora v trhovej ekonomike,
         a preto nepredstavuje pomoc. Okrem iného sa domnieva, že keďže kúpna cena bola zaplatená jednej spoločnosti skupiny Pilz a PA
         z nej teda vôbec nemal prospech, jej vrátenie treba vyžadovať jedine od podnikov tejto skupiny. Nakoniec zastáva názor, že
         Komisia porušila povinnosť odôvodnenia, pretože nevysvetlila dôvody, na základe ktorých sa domnievala, že kúpna cena vo výške
         3 milióny DEM uhradená prostredníctvom TIB a TAB predstavuje štátnu pomoc v prospech PA a CD Albrechts.

      209   Komisia, ktorú podporuje ODS, spochybňuje tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého nesprávne dospela k záveru o existencii
         štátnej pomoci. Zdôrazňuje, že hoci sa otázkami, ktoré adresovala nemeckým orgánom listom z 25. novembra 1996 chcela uistiť,
         že sa prevzatie uskutočnilo v súlade s podmienkami trhu, uvedené orgány ani nepredložili pripomienky v tejto súvislosti, ani
         neposkytli kópiu dohody o ozdravení, ale uspokojili sa s tvrdením, že o kúpnej cene sa rokovalo. V tomto kontexte sa domnieva,
         že nemohla overiť správnosť pozitívnych odhadov týkajúcich sa budúcej rentability podniku. Okrem iného tvrdí, že práve skutočnosť,
         že PA v tom čase bolo treba považovať za podnik v ťažkostiach, vymedzila jej úsudok, podľa ktorého by súkromný investor PA
         nekúpil a kúpna cena musí byť považovaná za štátnu pomoc. Zdôrazňuje, že z informácií, ktorými disponovala, nevyplývalo, že
         pomoc bola udelená v rámci plánu reštrukturalizácie umožňujúcim v primeranom čase zabezpečiť dlhodobú rentabilitu a životaschopnosť
         podniku. Práve naopak, tieto informácie naznačovali, že pohľadávky bánk boli vo veľkej miere uspokojené predovšetkým v nadväznosti
         na uhradenie sumy 120 miliónov DEM prostredníctvom THA a že tieto opatrenia slúžiace na podporu alebo záchranu PA boli skoro
         výlučne financované z verejných zdrojov. Pripomína okrem iného, že už v rozhodnutí o začatí konania zaradila kúpnu cenu medzi
         protiprávnu pomoc na reštrukturalizáciu na základe usmernení o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu. Podčiarkuje, že táto
         kvalifikácia bola potvrdená nemeckými orgánmi, ktoré tvrdili, že pomoc na pokrytie nedostatku zdrojov bola absolútne nevyhnutná
         (list z 18. januára 1996) a že PA by bez poskytnutia predmetných ozdravných opatrení zanikol (list zo 14. júla 1997).

      210   Komisia, ktorú podporuje ODS, tiež spochybňuje tvrdenie, podľa ktorého porušila v tejto súvislosti povinnosť odôvodnenia.
         Zdôrazňuje, že keďže táto finančná podpora bola kvalifikovaná ako protiprávna pomoc na reštrukturalizáciu v prospech podniku
         v ťažkostiach už v rozhodnutí o začatí konania a Komisia neobdržala od nemeckých orgánov informácie preukazujúce opak (listy
         z 18. januára 1996 a zo 17. apríla 1997), nemala žiaden dôvod dospieť v napadnutom rozhodnutí k odlišnému posúdeniu (odôvodnenia
         č. 104 až č. 111).

      211   ODS okrem iného pripomína, že spolková krajina Durínsko si akoby zamenila požiadavky spojené s povinnosťou odôvodnenia s otázkou,
         či Komisia správne vyšetrila skutkové okolnosti. Zdôrazňuje, že prípadná nepresnosť Komisie v skutkových okolnostiach nespadá
         pod povinnosť odôvodnenia, pretože Komisia oprávnene predpokladala ich správnosť, keďže vyplývali z informácií, ktoré jej
         poskytla Spolková republika Nemecko. Zdôrazňuje, že keďže bolo na základe týchto informácií zrejmé, že predmetné opatrenia
         predstavujú štátnu pomoc, Komisia nemusela detailne a osobitne preskúmavať každú vecnú náležitosť článku 87 ods. 1 ES, ale
         mohla sa obmedziť na zhrňujúce odôvodnenie.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      212   Spolková krajina Durínsko v súvislosti s touto podporou namieta nesprávne zistenie skutkového stavu, zjavne nesprávne posúdenie
         a porušenie povinnosti odôvodnenia.

      213   Pokiaľ ide o námietku založenú na nesprávnom zistení skutkového stavu a zjavne nesprávnom posúdení, spolková republika Durínsko
         v podstate tvrdí, že vzhľadom na informácie, ktorými Komisia disponovala v čase prijatia rozhodnutia, mala skonštatovať, že
         kúpna cena vo výške 3 milióny DEM zaplatená TIB na účely odkúpenia obchodných podielov PA bola trhovo zlučiteľná.

      214   V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v rozhodnutí o začatí konania Komisia uviedla, že „TAB a TIB uhradili celkovú sumu
         15 miliónov [DEM] v rámci prevzatia [PA] v marci 1994“ a že „z tejto sumy 3 milióny mariek tvorili kúpnu cenu zaplatenú TIB
         za kúpu jej podielov v [PBK]“ (bod 2.2.2 druhý odsek rozhodnutia o začatí konania). Ďalej vo svojom predbežnom posúdení finančných
         podpôr zdôraznila, že kúpna cena vo výške 3 milióny DEM rovnako ako ostatné podpory, určite predstavuje štátnu pomoc v zmysle
         článku 87 ods. 1 ES (bod 3 prvý odsek rozhodnutia o začatí konania). Okrem iného výslovne Spolkovú republiku Nemecko požiadala
         o detailné opísanie spôsobu, akým bola táto cena vypočítaná (otázka č. 4 v prílohe k rozhodnutiu o začatí konania).

      215   Listom z 30. marca 1999 vyjadrili nemecké orgány svoje stanovisko k tejto otázke. Zdôraznili, na strane jednej, že kúpna cena
         nebola stanovená formou výpočtu, ale skôr ako výsledok rokovaní a na strane druhej, že túto podporu nezískal PA, ale skupina
         Pilz. Okrem iného zdôraznili, že vzhľadom na pozitívny stav účtovnej závierky a významné oddlženie po dohode o ozdravení sa
         TIB a TAB mohli v tom čase domnievať, že záväzok takého významu bol obhájiteľný, keďže hodnota aktív podniku ďaleko presiahla
         jej dlhy. Podľa nemeckých orgánov uvedený záver je o to presvedčivejší, že tieto subjekty ešte nevedeli o účtovných manipuláciách
         vykonaných pánom Pilzom.

      216   Komisia sa teda oprávnene domnievala, že tieto informácie nestačili na zmenu záveru, podľa ktorého treba kúpnu cenu kvalifikovať
         ako štátnu pomoc.

      217   Nemecké orgány jednak nepredložili informácie, ktoré by umožnili overiť spôsob, akým bola kúpna cena vo výške 3 milióny DEM
         vypočítaná. Skutočnosť, že táto cena bola stanovená dohodou strán, nie je v danom prípade relevantná. Z dôvodov uvedených
         v bode 199 vyššie sa nemecké orgány s cieľom odôvodniť kúpnu cenu nesprávne odvolávali na hodnotu aktív spoločného podniku
         po uzavretí dohody o ozdravení a skutočnosť, že TIB a TAB nevedeli o manipuláciách s týmito aktívami. Takýto záver je o to
         presvedčivejší, že vo svetle informácií, ktorými Komisia disponovala v čase prijatia napadnutého rozhodnutia, mohla legitímne
         dospieť k záveru, že v čase odkúpenia v marci 1994 by primerane starostlivý investor musel vedieť, že PA sa nachádzal v ťažkostiach
         (pozri body 196 až 202 vyššie).

      218   Na strane druhej však spolková krajina Durínsko správne tvrdí, že Komisia opomenula zohľadniť skutočnosť, že táto podpora
         bola uhradená priamo PBK. Komisia neuviedla žiadnu skutočnosť, z ktorej by vyplývalo, že táto podpora je určená na reštrukturalizáciu
         PA alebo CD Albrechts. V dôsledku toho Komisia nesprávne v článku 1 ods. 2 napadnutého rozhodnutia kvalifikovala túto pomoc
         ako pomoc „určenú na reštrukturalizáciu [CD Albrechts]“. Nakoniec Komisia neuviedla v napadnutom rozhodnutí žiadne odôvodnenie
         s cieľom preukázať existenciu výhody v prospech PA vyplývajúcu z uvedenej finančnej podpory, ktorá by odôvodňovala vymáhanie
         predmetnej pomoci od tejto spoločnosti.

      219   Vzhľadom na nesprávne zistenie skutkového stavu, pokiaľ ide o identifikáciu príjemcu podpory a nedostatok odôvodnenia v tejto
         súvislosti, čím bol porušený článok 253 ES, treba zrušiť článok 1 ods. 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom Komisia
         stanovila, že kúpna cena vo výške 3 milióny DEM predstavuje pomoc „určenú na reštrukturalizáciu [CD Albrechts]“.

      I –  O kapitálovej dotácii vo výške 12 miliónov DEM udelenej TIB spoločnosti PA
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      220   Spolková krajina Durínsko predovšetkým tvrdí, že v súvislosti s touto podporu Komisia vykonala rôzne nesprávne zistenia skutkových
         okolností. Zdôrazňuje, že Komisia opomenula skonštatovať, ako vyplýva z listov nemeckých orgánov z 18. januára 1996 a 30. marca
         1999, že kapitálová dotácia vo výške 12 miliónov DEM slúžila do výšky 7,6 miliónov DEM na splatenie časti bankových úverov
         THA, ktoré boli uhradené priamo Pilz Construction. Pokiaľ ide o zvyšok dotácie, teda 4,4 milióna DEM, spolková krajina Durínsko
         zdôrazňuje, že táto suma bola spreneverená v prospech skupiny Pilz vo forme neuhradených výdavkov a nedoplatkov v rámci zmluvy
         o správe a dodávkach, ktorú PA uzavrelo s touto skupinou.

      221   Ďalej tvrdí, že v dôsledku nesprávneho zistenia skutkového stavu sa Komisia v súvislosti s touto podporou dopustila nesprávneho
         posúdenia a porušila povinnosť odôvodnenia. Podčiarkuje, že v rozsahu, v akom táto dotácia slúžila vo výške 7,6 miliónov DEM
         na splatenie časti bankových úverov pokrytých zárukou THA, nejde o štátnu pomoc a už vôbec nie o novú pomoc, ktorá by bola
         nezlučiteľná so spoločným trhom. Zdôrazňuje, že keďže táto časť dotácie bola poskytnutá na účely splatenia časti úverov pokrytých
         zárukou THA a keďže podľa Komisie udelenie tejto záruky predstavuje štátnu pomoc, Komisia sa nesprávne domnieva, že sumy uhradené
         v rámci plnenia na základe predmetnej záruky predstavujú tiež štátnu pomoc, pretože to by znamenalo opakované považovanie
         tých istých čiastok za štátnu pomoc. Okrem iného zastáva názor, ako to už preukázala, že ak sa poskytnutie záruky považuje
         za štátnu pomoc zlučiteľnú so Zmluvou, to isté musí platiť aj pre túto finančnú podporu, ktorá bola poskytnutá výkonom povinností
         vyplývajúcich zo záruky. Spolková krajina Durínsko sa však domnieva, že uvedené platí iba v prípade, ak úvery kryté zárukou
         THA skutočne slúžili na výstavbu továrne na CD v Albrechts.

      222   Pokiaľ ide o zvyšné 4,4 milióny DEM, spolková krajina Durínsko sa tiež domnieva, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia
         a porušila povinnosť odôvodnenia v tom, že v napadnutom rozhodnutí sa konštatuje, že uvedená suma predstavuje štátnu pomoc
         v prospech PA. Zdôrazňuje, že v rozpore s konštatovaním Komisie v napadnutom rozhodnutí, táto finančná podpora nemôže byť
         posudzovaná podľa usmernení o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu, pretože PA sa v takej situácii nenachádzal. Okrem iného
         tvrdí, že PA nikdy nemal z uvedenej podpory prospech, pretože slúžila na financovanie výroby tovarov dodávaných skupine Pilz
         v rámci zmluvy o správe a dodávkach výrobkov, ktoré ale nikdy neboli zaplatené. Domnieva sa preto, že ak sa táto podpora považuje
         za štátnu pomoc, jej náhradu treba vyžadovať výlučne od podnikov skupiny Pilz.

      223   Komisia, ktorú podporuje ODS, sa domnieva, že všetky tvrdenia týkajúce sa kapitálovej dotácie vo výške 12 miliónov DEM musia
         byť zamietnuté ako nedôvodné.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      224   Spolková krajina Durínsko namieta v súvislosti s týmto žalobným dôvodom rôzne nesprávne zistenia skutkových okolností, zjavne
         nesprávne posúdenie a porušenie povinnosti odôvodnenia.

      225   Predovšetkým je potrebné zamietnuť tvrdenia uvedené spolkovou krajinou Durínsko, ktorými sa snaží preukázať, že Komisia sa
         dopustila nesprávneho zistenia skutkového stavu v súvislosti s kapitálovou dotáciou vo výške 12 miliónov DEM udelenou TIB
         spoločnosti PA tým, že opomenula skonštatovať na strane jednej, že táto podpora slúžila vo výške 7,6 miliónov DEM na splatenie
         úverov zabezpečených THA a na strane druhej, že táto podpora bola vo výške 4,4 milióna DEM spreneverená v prospech skupiny
         Pilz.

      226   Treba zdôrazniť, že v rozhodnutí o začatí konania Komisia uviedla, že zo sumy 15 miliónov DEM uhradených v rámci prevzatia
         spoločného podniku TIB a TAB, zodpovedala suma 3 milióny DEM kúpnej cene obchodných podielov, „zatiaľ čo zvyšných 12 miliónov
         [DEM] predstavovalo vklad do základného imania spoločného podniku“ a že „z týchto 12 miliónov [DEM], 7,6 miliónov [DEM] slúžilo
         na splatenie pôžičky zabezpečenej THA a zvyšné 4,4 milióny sa použili ako prevádzkové zdroje“ (bod 2.2.2, druhý odsek rozhodnutia
         o začatí konania).

      227   V liste z 30. marca 1999 potvrdili nemecké orgány tieto skutkové okolnosti. Okrem iného zo spisu nevyplýva, že by boli spochybnené
         ostatnými zúčastnenými stranami.

      228   Za týchto podmienok Komisia správne skonštatovala v odôvodnení č. 34 napadnutého rozhodnutia, so zreteľom na informácie, ktorými
         disponovala v čase prijatia napadnutého rozhodnutia, že pri odkúpení spoločného podniku prostredníctvom TIB a TAB, uhradili
         tieto celkovú sumu 15 miliónov DEM, z toho 3 milióny DEM uhradil TIB spoločnosti PBK za nadobudnutie obchodných podielov a 12
         miliónov DEM uhradil TIB ako vklad do základného imania PA.

      229   Spolková krajina Durínsko ďalej nesprávne tvrdí, že Komisia opomenula zobrať do úvahy skutočnosť, že predmetná podpora slúžila
         do výšky 7,6 miliónov DEM na splatenie úverov pokrytých THA. Bez potreby vyjadriť sa k otázke, či Komisia uvedenú skutočnosť
         naozaj zabudla zobrať do úvahy, stačí skonštatovať, že toto opomenutie, za predpokladu, že nastalo, by nemalo vplyv na platnosť
         posúdenia predmetnej otázky. Ako bolo zdôraznené v bode 194 vyššie, je vylúčené, že by sa na finančnú podporu udelenú na splatenie
         úverov zabezpečených THA prihliadlo dvakrát, pretože jedine sumy skutočne vyplatené THA pri výkone záruky boli kvalifikované
         v napadnutom rozhodnutí ako štátna pomoc.

      230   Nakoniec, pokiaľ ide o tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, na základe ktorého Komisia opomenula prihliadnuť na skutočnosť,
         že táto podpora bola do výšky 4,4 milióna DEM spreneverená v prospech skupiny Pilz, je namieste odkázať na posúdenie tejto
         námietky v rámci tvrdení spolkovej krajiny Durínsko týkajúcich sa zákonnosti príkazu na vymáhanie uvedeného v bode 2 napadnutého
         rozhodnutia (pozri body 307 až 348 nižšie).

      231   Po druhé, keďže je preukázané, že Komisia sa nedopustila v súvislosti s touto podporou nesprávneho zistenia skutkového stavu,
         treba preskúmať jednotlivé tvrdenia uvedené spolkovou krajinou Durínsko, ktorými sa snaží preukázať existenciu zjavne nesprávneho
         posúdenia a porušenia povinnosti odôvodnenia v súvislosti s uvedenou podporou.

      232   V tejto súvislosti spolková krajina Durínsko nesprávne tvrdí, že vzhľadom na to, že vklad vo výške 7,6 miliónov DEM slúžil
         na splatenie úverov zabezpečených THA, sa Komisia dopustila nesprávneho posúdenia a porušila povinnosť odôvodnenia tým, že
         kvalifikovala túto podporu ako novú pomoc. Samotná skutočnosť, že táto podpora slúžiaca na splatenie úverov zabezpečených
         THA bola vyplatená prostredníctvom TIB, umožňuje vyvodiť záver, že nejde o plnenie na základe tejto záruky. Z uvedeného vyplýva,
         že ide o novú pomoc.

      233   V každom prípade Komisia správne kvalifikovala predmetnú podporu ako pomoc na reštrukturalizáciu podniku v ťažkostiach. Ako
         bolo zdôraznené v bodoch 196 až 202 vyššie, PA mohol byť kvalifikovaný ako podnik v ťažkostiach v čase poskytnutia tejto podpory.
         Je totiž možné oprávnene predpokladať, že súkromná spoločnosť nachádzajúca sa v situácii TIB by neposkytla kapitálovú dotáciu
         podniku v ťažkostiach, akým je PA bez toho, aby si prinajmenšom nevykonala podrobnú analýzu ekonomickej situácie podniku a bez
         vypracovania reštrukturalizačného plánu. Okrem iného, hoci bola táto podpora kvalifikovaná v rozhodnutí o začatí konania ako
         štátna pomoc, nemecké orgány nenamietali túto kvalifikáciu počas správneho konania. Nakoniec, ako bolo zdôraznené v bode 202
         vyššie, Komisia na účely preukázania nezlučiteľnosti tejto pomoci so spoločným trhom uviedla dostatočné odôvodnenie v súlade
         s požiadavkami článku 253 ES.

      234   Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné zamietnuť žalobné dôvody uvedené spolkovou krajinou Durínsko v súvislosti s touto podporou
         ako nedôvodné.

      J –  O nadobudnutí základného imania PA verejnými subjektmi TIB a TAB
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      235   Spolková krajina Durínsko tvrdí, že Komisia v napadnutom rozhodnutí nesprávne skonštatovala, že suma vo výške 33 miliónov
         DEM uvedená v odôvodnení č. 35 napadnutého rozhodnutia predstavuje finančnú podporu. Zdôrazňuje, že táto suma v skutočnosti
         zodpovedá nominálnemu kapitálu PA. Okrem iného sa domnieva, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušila
         povinnosť odôvodnenia.

      236   Počas pojednávania 5. mája 2004 Komisia priznala, že v napadnutom rozhodnutí nesprávne skonštatovala, že nadobudnutie základného
         imania spoločnosti PA vo výške 33 miliónov DEM subjektmi TIB a TAB predstavuje štátnu pomoc. V dôsledku toho akceptovala,
         že napadnuté rozhodnutie bude v tomto bode zrušené.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      237   Vzhľadom na vyhlásenia Komisie na pojednávaní 5. mája 2004, ktoré boli zaznamenané v zápisnici z pojednávania, treba skonštatovať,
         bez potreby preskúmať ostatné námietky vznesené v tejto súvislosti, že Komisia kvalifikovaním nadobudnutia základného imania
         PA vo výške 33 miliónov DEM subjektmi TIB a TAB ako štátnej pomoci vykonala nesprávne zistenie skutkového stavu.

      238   Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné zrušiť článok 1 ods. 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa Komisia domnievala,
         že nezlučiteľná štátna pomoc určená na reštrukturalizáciu spoločnosti CD Albrechts zahŕňa sumu 33 miliónov DEM za nadobudnutie
         základného imania PA.

      K –  O úvere vo výške 2 milióny DEM poskytnutom LfA spoločnosti PA
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      239   Spolková krajina Durínsko tvrdí, že Komisia nesprávne v napadnutom rozhodnutí ani nezobrala do úvahy, ani dostatočne neodôvodnila
         skutočnosť, že úver vo výške 2 milióny DEM poskytnutý LfA spoločnosti PA nebol uhradený tejto spoločnosti, ale slúžil výlučne
         na splatenie bankových úverov poskytnutých PBK, ktoré boli pokryté zárukou spolkovej krajiny Bavorsko. Domnieva sa, že keďže
         celková výška záruky (54,7 miliónov DEM) už je Komisiou zarátaná ako štátna pomoc, považovanie aj tohto úveru za štátnu pomoc
         znamená zohľadniť tú istú sumu ako pomoc dvakrát. Tiež zastáva názor, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia tým, že
         sa v napadnutom rozhodnutí bez akéhokoľvek odôvodnenia domnievala, že úver vo výške 2 milióny DEM poskytnutý LfA predstavuje
         novú pomoc. Nakoniec sa domnieva, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia v tom, že neuviedla dôvody, na základe ktorých
         sa domnievala, že úver vo výške 2 milióny DEM poskytnutý LfA spoločnosti PA predstavuje štátnu pomoc nezlučiteľnú so spoločným
         trhom.

      240   Komisia, ktorú podporuje ODS, zastáva názor, že tvrdenia uvedené spolkovou krajinou Durínsko v súvislosti s touto podporou
         musia byť zamietnuté ako nedôvodné.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      241   Spolková krajina Durínsko namieta v súvislosti s touto finančnou podporou nesprávne zistenie skutkového stavu, zjavne nesprávne
         posúdenie a porušenie povinnosti odôvodnenia.

      242   V tejto súvislosti je opodstatnené v prvom rade preskúmať, či Komisia, ako tvrdí spolková krajina Durínsko, vykonala nesprávne
         zistenie skutkového stavu tým, že neprihliadla na to, že úver vo výške 2 milióny DEM poskytnutý LfA spoločnosti PA slúžil
         na splatenie časti úverov pokrytých zárukou spolkovej krajiny Bavorsko.

      243   V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v bode 2.2.2 treťom odseku rozhodnutia o začatí konania skonštatovala Komisia toto:
      „Dňa 8. marca 1994 uzavrela [spolková krajina] Bavorsko prostredníctvom LfA… dve zmluvy o pôžičke v prospech spoločného podniku,
         jednu vo výške 2 milióny [DEM] a druhú vo výške 7 miliónov [DEM]; úrok bol v obidvoch prípadoch stanovený na 7 % a splatené
         mali byť najneskôr do 31. marca 1996 prvá, a do 30. marca 1996 druhá. Prvá pôžička sa použila na splatenie… úveru zabezpečeného
         [spolkovou krajinou] Bavorsko.“

      244   Z textu jasne vyplýva, že Komisia bola informovaná o skutočnosti, že pôžička vo výške 2 milióny DEM udelená LfA slúžila na
         splatenie zabezpečených úverov.

      245   Ďalej je potrebné pripomenúť, že v rámci správneho konania ani nemecké orgány, ani iné dotknuté osoby nepredložili pripomienky
         na účely opravy tejto informácie. Naopak, v liste z 30. marca 1999 potvrdili nemecké orgány presnosť zistení v tejto súvislosti
         v rozhodnutí o začatí konania.

      246   Za týchto okolností je opodstatnené sa domnievať, na základe informácií, ktorými Komisia disponovala v čase prijatia napadnutého
         rozhodnutia, že musela vedieť, že úver vo výške 2 milióny DEM slúžil na splatenie časti úverov zabezpečených spolkovou krajinou
         Bavorsko.

      247   Na rozdiel od konštatovania v súvislosti s odpustením pohľadávky vo výške 3 milióny DEM (pozri body 123 až 130 vyššie), však
         toto pochybenie nemá dôsledky na zákonnosť rozhodnutia, a preto je v tomto prípade vylúčené, že ide o dvojnásobné prihliadnutie
         na tú istú výhodu. Samotná skutočnosť, že táto podpora slúžila na splatenie úverov zabezpečených spolkovou krajinou Bavorsko,
         totiž neumožňuje vyvodiť záver, že ide o plnenie na základe tejto záruky. Tento úver bol poskytnutý PA osobitne na to, aby
         jej umožnil splatiť časť úverov pokrytých zárukou. A teda hoci má poskytnutie úveru za cieľ umožniť splatenie zabezpečených
         úverov, nevyplýva z toho, že ide o plnenie na základe záruky, ale naopak, že ide o novú pomoc.

      248   Po druhé, spolková krajina Durínsko nesprávne tvrdí, že Komisia vykonala nesprávne zistenie skutkového stavu a porušila povinnosť
         odôvodnenia tým, že sa domnievala, že tento úver bol poskytnutý podniku v ťažkostiach a kvalifikovala ho ako štátnu pomoc.
         Treba pripomenúť, že v čase poskytnutia úveru PA mohol byť kvalifikovaný ako podnik v ťažkostiach (pozri v tejto súvislosti
         body 196 až 202 vyššie). Možno sa oprávnene domnievať, že súkromná spoločnosť nachádzajúca sa v situácii LfA by neposkytla
         ďalší úver podniku v ťažkostiach, akým bol PA bez toho, aby si overila ekonomickú situáciu podniku a bez reštrukturalizačného
         plánu. Okrem iného, hoci bol tento úver kvalifikovaný ako štátna pomoc v rozhodnutí o začatí konania, nemecké orgány túto
         kvalifikáciu následne nenamietali. Nakoniec, ako bolo zdôraznené v bode 202 vyššie, Komisia dostatočne odôvodnila kvalifikáciu
         PA za podnik v ťažkostiach, a teda nezlučiteľnosť tejto pomoci so spoločným trhom.

      249   Vzhľadom na vyššie uvedené treba zamietnuť žalobné dôvody uvedené spolkovou krajinou Durínsko v súvislosti s touto podporou
         ako nedôvodné.

      L –  O pôžičke od spoločníka vo výške 3,5 miliónov DEM poskytnutej TIB spoločnosti PA
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      250   Spolková krajina Durínsko tvrdí, že napadnutým rozhodnutím bol porušený článok 87 ods. 1 ES a povinnosť odôvodnenia v rozsahu,
         v akom kvalifikuje pôžičku od spoločníka vo výške 3,5 miliónov DEM ako štátnu pomoc v prospech PA nezlučiteľnú so spoločným
         trhom. Zdôrazňuje, že v rozpore s tvrdením Komisie v napadnutom rozhodnutí táto pôžička nesmie byť posudzovaná podľa usmernení
         o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu, pretože PA sa nenachádzal v takej situácii. Okrem iného pripomína, ako vyplýva
         z listu nemeckých orgánov z 30. marca 1999, že pôžička od spoločníka vo výške 3,5 miliónov DEM poskytnutá TIB spoločnosti
         PA bola spreneverená v prospech skupiny Pilz prostredníctvom systému centrálneho riadenia financií.

      251   Komisia, ktorú podporuje ODS, sa domnieva, že tvrdenia uvedené spolkovou krajinou Durínsko v súvislosti s touto podporou musia
         byť zamietnuté ako nedôvodné.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      252   Spolková krajina Durínsko v súvislosti s touto podporou namieta nesprávne zistenie skutkového stavu, zjavne nesprávne posúdenie
         a porušenie povinnosti odôvodnenia.

      253   Najskôr treba pripomenúť, že spolková krajina Durínsko nespochybňuje zistenie uvedené v odôvodnení č. 35 napadnutého rozhodnutia,
         podľa ktorého TIB poskytol v apríli 1994 spoločnosti PA pôžičku od spoločníka vo výške 3,5 miliónov DEM.

      254   Ďalej je opodstatnené zdôrazniť, že spolková krajina Durínsko nesprávne tvrdí, že Komisia sa dopustila právneho pochybenia
         a porušila povinnosť odôvodnenia tým, že uplatnila usmernenia o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu a kvalifikáciou tohto
         úveru ako štátnu pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom. Ako bolo zdôraznené v bodoch 196 až 202 vyššie, PA mohol byť v čase
         poskytnutia tohto úveru kvalifikovaný ako podnik v ťažkostiach. Možno sa totiž oprávnene domnievať, že súkromná spoločnosť
         v situácii TIB by neposkytla úver podniku v ťažkostiach, akým bol PA bez toho, aby si prinajmenšom nevykonala podrobnú analýzu
         ekonomickej situácie spoločného podniku a nevypracovala reštrukturalizačný plán. Okrem iného, hoci táto podporu bola kvalifikovaná
         ako štátna pomoc v rozhodnutí o začatí konania, nemecké orgány následne túto kvalifikáciu nenamietali. Nakoniec, ako bolo
         zdôraznené v bode 202 vyššie, Komisia dostatočne odôvodnila kvalifikáciu PA za podnik v ťažkostiach, a teda nezlučiteľnosť
         tejto pomoci so spoločným trhom.

      255   Nakoniec, pokiaľ ide o tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého Komisia opomenula prihliadnuť na skutočnosť, že
         táto podpora bola spreneverená v prospech skupiny Pilz, je opodstatnené odvolať sa na posúdenie tejto námietky v rámci tvrdení
         spolkovej krajiny Durínsko týkajúcej sa zákonnosti príkazu na vymáhanie uvedeného v článku 2 napadnutého rozhodnutia (body
         307 až 347 nižšie).

      256   Vzhľadom na vyššie uvedené je opodstatnené zamietnuť žalobné dôvody uvedené spolkovou krajinou Durínsko týkajúce sa tejto
         podpory ako nedôvodné.

      M –  O úvere vo výške 15 miliónov DEM poskytnutom LfA skupine Pilz
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      257   Spolková krajina Durínsko sa domnieva, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o úver vo výške 15
         miliónov DEM poskytnutý LfA v tom, že úver bol poskytnutý priamo skupine Pilz, a teda nie je vhodné žiadať jeho vrátenie od
         spoločného podniku a jeho právnych nástupcov. Ďalej tvrdí, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia v tom, že neuviedla dôvody,
         na základe ktorých tento úver predstavuje pomoc v prospech PA alebo CD Albrechts.

      258   Komisia podporovaná ODS sa domnieva, že tvrdenia uvedené spolkovou krajinou Durínsko týkajúce sa tejto podpory musia byť zamietnuté
         ako nedôvodné. Podčiarkuje, že málo záleží na tom, že úver 15 miliónov DEM bol určený skupine Pilz, pretože vzhľadom na to,
         že ide o prevádzkový úver, ktorý má slúžiť na prekonanie obdobia hľadania nového nadobúdateľa spoločného podniku, mali z neho
         prospech tiež spoločný podnik a PA.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      259   Spolková krajina Durínsko v súvislosti s touto podporou namieta zjavne nesprávne posúdenia a porušenie povinnosti odôvodnenia.
      260   Spolková krajina Durínsko v súlade s právom tvrdí, že Komisia opomenula prihliadnuť na skutočnosť, že táto podpora bola uhradená
         priamo skupine Pilz. Komisia neuviedla žiadnu skutočnosť, z ktorej by vyplývalo, že táto podpora bola určená na reštrukturalizáciu
         PA alebo CD Albrechts.

      261   Uvedený záver nezmení ani skutočnosť, ako skonštatovala Komisia v odôvodnení č. 37 napadnutého rozhodnutia, že úver vo výške
         15 miliónov DEM má podporovať skupinu Pilz pri hľadaní nového nadobúdateľa PA. Okrem toho, že Komisia nepredložila žiaden
         dôkaz na podporu tohto tvrdenia, tiež nie je preukázané, že PA bol touto pomocou skutočne zvýhodnený. Komisia sa teda dopustila
         zjavne nesprávneho posúdenia, domnievajúc sa, že z tohto úveru mal PA prospech.

      262   Vzhľadom na vyššie uvedené, bez potreby preskúmať námietku týkajúcu sa porušenia povinnosti odôvodnenia, treba zrušiť článok
         1 ods. 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom Komisia stanovila, že úver vo výške 15 miliónov DEM predstavuje pomoc „určenú
         na reštrukturalizáciu [CD Albrechts]“.

      N –  O úvere vo výške 15 miliónov DEM poskytnutom TAB spoločnosti CD Albrechts
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      263   Spolková krajina Durínsko zdôrazňuje, že z listu nemeckých orgánov z 30. marca 1999 vyplýva, že úver vo výške 15 miliónov
         DEM, ktorý poskytol TAB CD Albrechts bol spreneverený v prospech skupiny Pilz. Tiež pripomína, že tento úver bol už splatený.
         Ďalej tvrdí, že Komisia porušila článok 87 ods. 1 ES v tom, že sa v napadnutom rozhodnutí domnievala, že úver vo výške 15
         miliónov DEM predstavuje štátnu pomoc v prospech PA. Zdôrazňuje, že v rozpore s tým, čo skonštatovala Komisia v napadnutom
         rozhodnutí, tento úver nesmie byť analyzovaný vo svetle usmernení o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu, pretože PA, následne
         CD Albrechts, sa v čase úhrady nenachádzala v takej situácii. Okrem iného uvádza, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia
         v tom, že neuviedla dôvody, na základe ktorých tento úver predstavuje štátnu pomoc v prospech PA alebo CD Albrechts.

      264   Komisia podporovaná ODS sa domnieva, že tvrdenia uvedené spolkovou krajinou Durínsko v súvislosti s touto podporou musia byť
         zamietnuté ako nedôvodné.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      265   Spolková krajina Durínsko v súvislosti s touto podporou namieta nesprávne zistenie skutkového stavu, zjavne nesprávne posúdenie
         a porušenie povinnosti odôvodnenia.

      266   V tejto súvislosti je opodstatnené predovšetkým zdôrazniť, že spolková krajina Durínsko nepredložila žiaden dôkaz na podporu
         svojho tvrdenia, podľa ktorého tento úver bol už sčasti alebo v celom rozsahu splatený. Okrem iného tiež počas správneho konania
         nepreukázala, že Komisia bola o uvedenom splatení informovaná.

      267   Ďalej spolková krajina Durínsko nesprávne tvrdí, že Komisia sa dopustila právneho pochybenia a porušenia povinnosti odôvodnenia
         tým, že kvalifikovala tento úver ako štátnu pomoc na reštrukturalizáciu nezlučiteľnú so spoločným trhom. Z dôvodov uvedených
         v bodoch 196 až 202 vyššie CD Albrechts, pôvodne PA, mohol byť v čase poskytnutia tohto úveru kvalifikovaný ako podnik v ťažkostiach.
         Je totiž možné oprávnene predpokladať, že súkromná spoločnosť nachádzajúca sa v situácii TAB by neposkytla úver podniku v ťažkostiach,
         akým je PA bez toho, aby si prinajmenšom nevykonala podrobnú analýzu ekonomickej situácie podniku a bez vypracovania reštrukturalizačného
         plánu. Okrem iného, hoci bola táto podpora kvalifikovaná v rozhodnutí o začatí konania ako štátna pomoc, nemecké orgány nenamietali
         túto kvalifikáciu počas správneho konania. Navyše, ako bolo zdôraznené v bode 202 vyššie, Komisia dostatočne odôvodnila kvalifikáciu
         PA za podnik v ťažkostiach, a teda nezlučiteľnosť tejto pomoci so spoločným trhom.

      268   Nakoniec, pokiaľ ide o tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého Komisia opomenula prihliadnuť na skutočnosť, že
         táto podpora bola spreneverená v prospech skupiny Pilz, je opodstatnené poukázať na posúdenie tejto námietky v rámci tvrdení
         spolkovej krajiny Durínsko týkajúcej sa zákonnosti príkazu na vymáhanie uvedeného v článku 2 napadnutého rozhodnutia (body
         318 až 344 nižšie).

      269   S výnimkou neskoršieho preskúmania poslednej námietky treba vzhľadom na vyššie uvedené zamietnuť žalobné dôvody uvedené spolkovou
         krajinou Durínsko týkajúce sa tejto podpory ako nedôvodné.

      O –  O úvere vo výške 7 miliónov DEM poskytnutom LfA spoločnosti CD Albrechts
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      270   Spolková krajina Durínsko v prvom rade tvrdí, že Komisia vykonala v súvislosti s úverom vo výške 7 miliónov DEM nesprávne
         zistenia skutkového stavu. V rozpore so zistením Komisie v odôvodneniach č. 36 a č. 73 napadnutého rozhodnutia uvádza, že
         úver vo výške 7 miliónov DEM poskytnutý LfA spoločnosti PA neslúžil na podporu tejto spoločnosti. Pripomína, že po uzavretí
         dohody o ozdravení bol tento úver použitý do výšky 2 miliónov DEM na splatenie splatných úrokov z bankových úverov poskytnutých
         PBK, ktoré boli pokryté zárukou spolkovej krajiny Bavorsko. Domnieva sa preto, že keďže celková výška záruky (54,7 miliónov
         DEM) už je Komisiou zarátaná ako štátna pomoc, považovanie aj tejto časti úveru za štátnu pomoc znamená zohľadniť ako pomoc
         tú istú sumu dvakrát.

      271   Spolková krajina Durínsko sa domnieva, že Komisia sa dopustila rôznych právnych pochybení a porušila v súvislosti s touto
         podporou povinnosť odôvodnenia. Spochybňuje najmä, že tento úver predstavuje štátnu pomoc a o to viac, že ide o novú pomoc
         nezlučiteľnú so spoločným trhom. Zdôrazňuje, že ak tento úver vo výške 5 miliónov DEM slúžil na splatenie časti úverov krytých
         zárukou THA a ak podľa Komisie poskytnutej záruky predstavuje štátnu pomoc, Komisia nesprávne zastáva názor, že sumy uhradené
         pri plnení zo záruky tiež predstavujú štátnu pomoc, pretože to by znamenalo prihliadať dvakrát na tie isté sumy ako na štátnu
         pomoc. Okrem iného sa domnieva, že keďže poskytnutie záruky treba považovať za existujúcu pomoc zlučiteľnú so Zmluvou, ako
         to už preukázala, to isté nevyhnutne platí aj pre túto finančnú podporu uhradenú pri výkone povinností vyplývajúcich zo záruky.
         Nakoniec spolková krajina Durínsko uvádza, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia v tom, že neuviedla dôvody, na základe
         ktorých sa domnieva, že úver vo výške 7 miliónov DEM predstavuje pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom v prospech CD Albrechts,
         hoci tento úver do výšky 5 miliónov DEM slúžil na splatenie bankových úverov určených na výstavbu továrne na CD v Albrechts,
         ktoré boli uhradené iba Pilz Construction, a že do výšky 2 miliónov DEM umožnil splatiť úroky z úverov krytých touto zárukou.

      272   Komisia, ktorú podporuje ODS, sa domnieva, že tvrdenia uvedené spolkovou krajinou Durínsko v súvislosti s touto podporou musia
         byť zamietnuté ako nedôvodné.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      273   Spolková krajina Durínsko v súvislosti s touto podporou namieta rôzne nesprávne zistenia skutkového stavu, zjavne nesprávne
         posúdenie a porušenie povinnosti odôvodnenia.

      274   V tejto súvislosti treba v prvom rade preskúmať, či Komisia, ako tvrdí spolková krajina Durínsko, vykonala nesprávne zistenie
         skutkového stavu tým, že nezohľadnila, že úver vo výške 7 miliónov DEM poskytnutý LfA spoločnosti PA slúžil vo výške 2 milióny
         DEM na zabezpečenie budúcich úrokov z úverov krytých zárukou spolkovej krajiny Bavorsko a vo výške 5 miliónov DEM na splatenie
         časti úverov krytých zárukou THA.

      275   V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v rozhodnutí o začatí konania Komisia uviedla tieto zistenia:
      „Dňa 8. marca 1994 uzavrela [spolková krajina] Bavorsko prostredníctvom LfA… dve zmluvy o pôžičke v prospech spoločného podniku,
         jednu vo výške 2 milióny [DEM] a druhú vo výške 7 miliónov [DEM]; úrok bol v obidvoch prípadoch stanovený na 7 % a splatené
         mali byť najneskôr do 31. marca 1996 prvá, a do 30. marca 1996 druhá. Prvá pôžička sa použila na splatenie… úveru zabezpečeného
         [spolkovou krajinou] Bavorsko. Pokiaľ ide o druhú pôžičku, 5 miliónov [DEM] sa použilo na zníženie sumy zabezpečenej THA a zvyšné
         2 milióny [DEM] mali byť použité ako prevádzkové zdroje.“

      276   Z tejto časti textu jasne vyplýva, že Komisia bola pred začatím konania vo veci formálneho zisťovania informovaná o skutočnosti,
         že pôžička 7 miliónov DEM poskytnutá LfA slúžila vo výške 5 miliónov DEM na splatenie úverov zabezpečených THA. Zdá sa však,
         že v tomto štádiu konania nebola informovaná o skutočnosti, že zvyšné 2 milióny DEM druhej pôžičky vo výške 7 miliónov DEM
         poskytnutej LfA slúžili na zabezpečenie úhrady budúcich úrokov z úverov zabezpečených spolkovou krajinou Bavorsko.

      277   Treba pripomenúť, že v rámci správneho konania nemecké orgány uviedli pripomienky týkajúce sa použitia tejto pôžičky. V liste
         z 30. marca 1999 v prvom rade zdôraznili, že uvedená pôžička vo výške 5 miliónov neslúžila na splatenie úverov zabezpečených
         spolkovou krajinou Bavorsko, ale práve úverov zabezpečených THA. Ďalej tieto orgány uviedli, že zvyšné 2 milióny DEM boli
         prevedené súkromným bankám, aby sa zabezpečila úhrada úrokov splatných v budúcnosti.

      278   Za týchto podmienok sa možno domnievať, že vzhľadom na informácie, ktorými Komisia disponovala v čase prijatia napadnutého
         rozhodnutia, musela vedieť, že úver vo výške 7 miliónov DEM poskytnutý LfA slúžil vo výške 5 miliónov DEM na splatenie časti
         úverov zabezpečených zárukou THA a vo výške 2 milióny DEM na zabezpečenie budúcich úrokov z úverov krytých spolkovou krajinou
         Bavorsko.

      279   Treba však zdôrazniť, že absencia zistení v napadnutom rozhodnutí v tejto súvislosti nemá dosah na jeho zákonnosť, pokiaľ
         ide o predmetnú podporu.

      280   Aj za predpokladu, že Komisia by zobrala do úvahy skutočnosť, že úver 7 miliónov DEM bol do výšky 5 miliónov DEM použitý na
         splatenie úverov zabezpečených THA, táto skutočnosť by nezmenila posúdenie pomoci, pretože finančné podpory udelené na splatenie
         úverov zabezpečených THA, z dôvodov uvedených v bode 194 vyššie, sú odlišné od súm zaplatených THA na základe tej istej záruky.

      281   Okrem iného spolková krajina Durínsko nesprávne tvrdí, že v rozsahu, v akom úver slúžil do výšky 5 miliónov DEM na splatenie
         časti úverov zabezpečených THA, Komisia vykonala nesprávne posúdenie a porušila povinnosť odôvodnenia kvalifikujúc túto podporu
         ako novú pomoc. Samotná skutočnosť, že uvedená podpora slúžila na splatenie úverov zabezpečených THA totiž neumožňuje vyvodiť
         záver, že ide o plnenie na základe uvedenej záruky. Tento úver bol predovšetkým uhradený spoločnému podniku pre to, aby mu
         umožnil splatiť časť úverov krytých zárukou. Z uvedeného vyplýva, že – hoci poskytnutie úveru má za cieľ umožniť splatenie
         zabezpečených úverov – je zrejmé, že ide práve o novú pomoc a nie plnenie na základe existujúcej záruky.

      282   Nakoniec, čo sa týka skutočnosti, že predmetný úver bol do výšky 2 milióny DEM použitý na úhradu budúcich úrokov z úverov
         zabezpečených spolkovou krajinou Bavorsko, spolková krajina Durínsko nepreukázala, akým spôsobom by táto skutková okolnosť
         mohla zmeniť posúdenie, ktoré v súvislosti s touto podporou vykonala Komisia, konkrétne, že ide o pomoc nezlučiteľnú so spoločným
         trhom, pretože bola udelená spôsobom porušujúcim usmernenia o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu.

      283   Vzhľadom na vyššie uvedené treba zamietnuť všetky tvrdenia uvedené spolkovou krajinou Durínsko v súvislosti s touto podporou
         ako nedôvodné.

      P –  O úvere vo výške 9,5 miliónov DEM poskytnutom TAB spoločnosti CD Albrechts
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      284   Spolková krajina Durínsko zdôrazňuje, že Komisia v napadnutom rozhodnutí nezobrala do úvahy skutočnosť, že uvedený úver bol
         v celom rozsahu splatený. Podčiarkuje tiež, že tento úver je jediný, z ktorého mal skutočný prospech CD Albrechts, pretože
         v decembri 1994 boli vzťahy so skupinou Pilz definitívne prerušené. Okrem iného tvrdí, že Komisia mala túto pôžičku posúdiť
         podľa kritéria investora v trhovej ekonomike, to znamená s prihliadnutím na finančné ťažkosti, ktorým musel čeliť CD Albrechts
         v dôsledku protiprávnych úkonov skupiny Pilz.

      285   Komisia zdôrazňuje, že neobdržala informácie týkajúce sa prípadného splatenia, a teda oprávnene sa domnievala, že uvedený
         úver ešte nebol splatený.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      286   Pokiaľ ide o tvrdenia spolkovej krajiny Durínsko týkajúce sa predmetnej podpory, stačí skonštatovať, že spolková krajina Durínsko
         nepredložila žiaden dôkaz na podporu svojho tvrdenia, podľa ktorého táto podpora bola splatená v celom rozsahu. Aj za predpokladu,
         že bola spôsobilá predložiť dôkaz o tomto splatení, je pravda, že opomenula predložiť dôkaz v rámci správneho konania, a teda
         nemôže Komisii vytýkať, že na to neprihliadla v rámci napadnutého rozhodnutia. Nakoniec, tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko
         založené na tom, že udelenie pomoci zodpovedá racionálnemu správaniu súkromného investora, nemôže uspieť, pretože s prihliadnutím
         na úvahy v bode 218 vyššie nemá v prejednávanej veci otázka, či TAB konal ako súkromný investor, dôsledky na posúdenie zlučiteľnosti
         pomoci so spoločným trhom a teda je pozbavená relevantnosti.

      287   Vzhľadom na vyššie uvedené treba zamietnuť žalobné dôvody uvedené spolkovou krajinou Durínsko v súvislosti s predmetnou podporou
         ako nedôvodné.

      Q –  O úrokoch v celkovej výške 21,3 milióna DEM
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      288   Spolková krajina Durínsko v prvom rade tvrdí, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia, pokiaľ ide o úroky. Zdôrazňuje, že
         na žiadnom mieste v napadnutom rozhodnutí Komisia neskonštatovala alebo nepredložila odôvodnenia týkajúce sa výpočtu sumy
         21,3 milióna DEM predstavujúcej nezaplatené úroky z rôznych úverov. Podľa nej je táto skutočnosť o to povážlivejšia, že sumy
         uhradené v rámci dohody o ozdravení na účely uvoľnenia záruk už obsahovali veľkú časť úrokov. Spolková krajina Durínsko sa
         tiež domnieva, že keďže napadnuté rozhodnutie ustanovuje, že pomoc, ktorá má byť vrátená, musí byť zvýšená o úroky s referenčnou
         sadzbou, mala Komisia jasne vysvetliť o aké úroky išlo a prečo z nich mal spoločný podnik a jeho právni nástupcovia prospech.
         Podľa nej Komisia sa v tejto súvislosti nemohla obmedziť iba na odkaz na informácie predložené členským štátom.

      289   Spolková krajina Durínsko ďalej spochybňuje tvrdenie Komisie, podľa ktorého bola Komisia povinná, vzhľadom na informácie nemeckých
         orgánov, požiadať o vymáhanie zvýhodnenia spočívajúceho v úrokoch vo výške 21,3 milióna DEM. Pripomína, že na jednej strane
         Komisia nepredložila žiaden dôkaz o tom, že nemecké orgány takúto skutočnosť potvrdili, a na druhej strane treba zdôrazniť,
         že aj za predpokladu, že nemecké orgány urobili takéto vyhlásenie – čo spolková krajina Durínsko spochybňuje –, neodôvodňuje
         to neexistenciu vecných zistení v súvislosti s výpočtom sumy úrokov.

      290   Spolková krajina Durínsko okrem iného tvrdí, že Komisia porušila článok 87 ods. 1 ES, pretože v napadnutom rozhodnutí paušálne
         určila sumu 21,3 milióna DEM ako údajné zvýhodnenie z úrokov, z ktorých mal spoločný podnik a jeho právni nástupcovia prospech.

      291   Komisia, ktorú podporuje ODS, spochybňuje všetky tvrdenia spolkovej krajiny Durínsko v súvislosti so zvýhodnením spočívajúcom
         v úrokoch vo výške 21,3 milióna DEM.

      292   Predovšetkým zdôrazňuje, že bola povinná prijať rozhodnutia s prihliadnutím na informácie, ktoré jej poskytli nemecké orgány,
         konkrétne, že rôzne úhrady boli sprevádzané zvýhodnením spočívajúcim v úrokoch predstavujúcich najmenej 21,3 milióna DEM za
         obdobie od konca roku 1993 až do roku 1998 (odôvodnenie č. 40 napadnutého rozhodnutia). Domnieva sa okrem iného, že tvrdenie
         spolkovej krajiny Durínsko týkajúce sa úrokov, ktoré majú byť vrátené na základe príkazu na vymáhanie, je chybné, pretože
         suma vo výške 21,3 milióna DEM predstavuje len zvýhodnenie z úrokov, ktoré boli schválené spoločnému podniku a ktoré preto
         samy osebe predstavujú pomoc. Podľa nej je potrebné ich odlíšiť od úrokov, ktoré musia byť splatené od dátumu uhradenia pomoci,
         ktoré sú podľa článku 2 ods. 2 napadnutého rozhodnutia vypočítané na základe referenčnej sadzby uplatniteľnej na výpočet dotačného
         ekvivalentu regionálnej pomoci.

      293   Okrem iného odmieta tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého stanovila paušálne výšku zvýhodnenia spočívajúceho
         v úrokoch najmenej na 21,3 milióna DEM bez toho, aby prihliadla na skutočnosť, že prospech z úhrad mali rôzne podniky, ako
         aj na skutočnosť, že táto výhoda sa už čiastočne zohľadnila pri výpočte určitých čiastok. Pripomína, že pre výpočet výšky
         poskytnutej pomoci nie je určujúci konečný príjemca finančnej pomoci vnútri skupiny podnikov, ale práve objektívny príjemca,
         v prejednávanej veci konkrétne spoločný podnik a jeho právni nástupcovia. Okrem iného Komisia zdôrazňuje, že celková výška
         výhod vo forme úrokov uvedených v napadnutom rozhodnutí nespočíva na chybnom výpočte, ale – ako vyplýva z odôvodnenia č. 40
         napadnutého rozhodnutia – na informáciách poskytnutých nemeckými orgánmi.

      294   Nakoniec popiera, že by porušila povinnosť odôvodnenia v súvislosti so zvýhodneniami poskytnutými vo forme úrokov. Zdôrazňuje,
         že v dôsledku nedostatku jasných informácií zo strany nemeckých orgánov bola povinná vychádzať zo sumy 21,3 milióna DEM, ktorú
         – ako vyplýva z odôvodnenia č. 40 napadnutého rozhodnutia – nemecké orgány uviedli ako celkovú výhodu spočívajúcu v úrokoch,
         z ktorej mali prospech spoločný podnik a jeho právni nástupcovia. Okrem iného zdôrazňuje, že táto výhoda bola odhadnutá podľa
         usmernení o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu a že z tohto dôvodu bola považovaná za protiprávnu pomoc na reštrukturalizáciu.
         Nakoniec, pokiaľ ide o tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého neuviedla, v akom rozsahu prihliadla pri určení
         celkovej výšky výhody spočívajúcej v úrokoch na skutočnosť, že dva úvery slúžili na splatenie splatných úrokov z úverov, Komisia
         tvrdí, že vzhľadom na informácie, ktorými disponovala, nemala inú voľbu ako vyvodiť záver, že išlo o pôžičky, ktoré museli
         byť považované za protiprávnu pomoc na reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      295   Je potrebné skonštatovať, že v odpovedi na písomnú otázku Súdu prvého stupňa Spolková republika Nemecko zdôraznila, že jej
         zamestnanci nepredložili Komisii informácie, z ktorých by vyplývalo, že výhody z úrokov poskytnuté v rámci projektu továrne
         na CD v Albrechts dosahovali výšku najmenej 21,3 milióna DEM pre obdobie od roku 1993 až do roku 1998. Okrem iného zdôraznila,
         že tento číselný údaj je v rozpore z výškou úrokov uvedenou v liste nemeckej vlády zo 17. apríla 1997, konkrétne sumou 14,9
         miliónov DEM.

      296   Pokiaľ ide o Komisiu, táto potvrdila vo svojej odpovedi na písomnú otázku Súdu prvého stupňa, že nie je spôsobilá dokázať,
         že obdržala od nemeckých orgánov informáciu, podľa ktorej predmetná pomoc dosahuje výšku 21,3 milióna DEM.

      297   Za týchto okolností treba skonštatovať, že Komisia vykonala nesprávne zistenia skutkového stavu stanovením, v odôvodnení č. 40
         napadnutého rozhodnutia, že „podľa informácií nemeckých orgánov boli tieto úhrady sprevádzané výhodami spočívajúcimi v úrokoch,
         predstavujúcimi najmenej 21,3 milióna DEM od konca roku 1993 do roku 1998“.

      298   Vzhľadom na vyššie uvedené, bez potreby skúmať ostatné námietky uvedené v tejto súvislosti, treba zrušiť článok 1 ods. 2 napadnutého
         rozhodnutia v rozsahu, v akom zahŕňa sumu 21,3 milióna DEM na základe výhod z úrokov poskytnutých v rámci reštrukturalizácie
         továrne na CD v Albrechts.

      III –  O žalobných dôvodoch týkajúcich sa zákonnosti článku 2 napadnutého rozhodnutia
      A –  Úvodné pripomienky
      299   Spolková krajina Durínsko podporovaná Spolkovou republikou Nemecko tvrdí, že v rozsahu, v akom v článku 2 napadnutého rozhodnutia
         Komisia nariaďuje vymáhanie pomoci od LCA, CDA, a „všetkých ostatných podnikov, na ktoré boli alebo budú prevedené aktíva
         a/alebo infraštruktúra [PBK], [spoločného podniku] alebo [PA]“ je toto ustanovenie nezákonné, pretože v ňom uvedený príkaz
         na vymáhanie sa zakladá na množstve pochybení v zistení skutkového stavu, je v rozpore s článkom 87 ods. 1 ES a článkom 88
         ods. 2 ES, porušuje povinnosť odôvodnenia a zásadu dodržiavania práva na obhajobu a nakoniec porušuje zásady právnej istoty
         a proporcionality.

      300   Súd prvého stupňa sa rozhodol v prvom rade preskúmať tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého príkaz na vymáhanie
         stanovený v článku 2 napadnutého rozhodnutia porušuje článok 87 ods. 1 ES a článok 88 ods. 2 ES.

      B –  O porušení článku 87 ods. 1 ES a článku 88 ods. 2 ES
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      301   Na podporu svojho tvrdenia založeného na porušení článku 87 ods. 1 ES a článku 88 ods. 2 ES spolková krajina Durínsko v podstate
         tvrdí, že Komisia nie je oprávnená vyžadovať od Spolkovej republiky Nemecko, aby vymáhala pomoc od podnikov, ktoré touto pomocou
         neboli zvýhodnené. Zdôrazňuje po prvé, že pomoc bola vo veľkom rozsahu spreneverená v prospech podnikov spoločnosti Pilz,
         po druhé, ako skonštatovala aj Komisia v odôvodnení č. 103 napadnutého rozhodnutia, že MTDA (následne CDA) nemala v rámci
         odkúpenia aktív CD Albrechts (následne LCA) z pomoci prospech, pretože zaplatila trhovú cenu, a po tretie, že časť pomoci
         bola uhradená priamo skupine Pilz.

      302   Okrem toho tvrdí, že Komisia nie je oprávnená vyžadovať vymáhanie pomoci od tretích osôb, odvolávajúc sa len na existenciu
         obchádzania povinnosti. Predovšetkým zdôrazňuje, že Komisia nemôže príkaz na vymáhanie pomoci vzťahovať na tretiu osobu bez
         preukázania, že táto osoba bola pomocou zvýhodnená. Okrem iného sa domnieva, že objektívne kritériá, ktoré Komisia použila
         na preukázanie existencie obchádzania povinnosti – predmet prevodu, nadobúdacia cena, totožnosť spoločníkov alebo vlastníkov
         základného imania predchádzajúceho podniku a totožnosť nového nadobúdateľa, dátum realizácie prevodu a jeho obchodný charakter
         – ktoré sú uvedené v odôvodnení č. 118 napadnutého rozhodnutia nie sú v tomto prípade dostačujúce.

      303   Komisia, ktorú v konaní podporuje ODS, spochybňuje všetky tvrdenia spolkovej krajiny Durínsko smerujúce k preukázaniu, že
         porušila článok 87 ods. 1 ES a článok 88 ods. 2 ES, požadujúc od Spolkovej republiky Nemecko, aby vyžadovala vrátenie pomoci
         od LCA, CDA a všetkých podnikov, na ktoré boli alebo budú prevedené aktíva alebo infraštruktúra spoločného podniku takým spôsobom,
         ktorým sa vylúčia účinky napadnutého rozhodnutia.

      304   Predovšetkým všeobecným spôsobom spresňuje svoj pohľad na vymedzenie subjektov povinných vrátiť pomoc v prípade prevodu obchodných
         podielov spoločnosti príjemcu alebo jej aktív. V tejto súvislosti v prvom rade pripomína, že otázka prevodu obchodných podielov
         nespôsobuje osobitné problémy, pretože spoločnosť príjemcu naďalej existuje, mení sa iba jej vlastník. Podľa Komisie z judikatúry
         vyplýva, že v takomto prípade povinnosť vrátiť pomoc naďalej prináleží spoločnosti, ktorá pomoc obdržala, alebo jej právnym
         nástupcom, nezávisle od zmien v štruktúre vlastníctva a prípadného zohľadnenia povinnosti vrátiť pomoc pri vymedzení podmienok
         predaja. Zdôrazňuje, že ak spoločnosť pokračuje vo výkone dotovaných činností, naďalej požíva z pomoci výhodu a pokračuje
         tak v narúšaní hospodárskej súťaže. Ďalej sa domnieva, že takisto nespôsobuje ťažkosti prípad, keď sú aktíva spoločnosti príjemcu
         prevedené na podniky patriace do tej istej skupiny. Zdôrazňuje, že v takomto prípade budú povinné vrátiť pomoc spolu so spoločnosťou
         príjemcom aj podniky skupiny, ktoré v dôsledku prevodu aktív mohli mať prospech z priaznivých účinkov pomoci, získajúc z nej
         takto ekonomickú výhodu. Okrem iného, pokiaľ ide o predaj aktív spoločnosti príjemcu tretím podnikom, Komisia rozlišuje, či
         boli veci predané jednotlivo alebo „v celku“. Podľa Komisie, ak boli veci predané jednotlivo za trhovú cenu, nadobúdatelia
         nie sú povinní vrátiť pomoc, pretože v dôsledku separátneho predaja aktív zanikla dotovaná činnosť, a teda pomoc poskytnutá
         pred prevodom aktív nie je spôsobilá znevýhodniť konkurentov spoločnosti príjemcu. Komisia však zastáva názor, že situácia
         je odlišná v prípade, ak sú aktíva predané v celku tak, že nadobúdateľovi umožňujú naďalej vykonávať činnosť spoločnosti príjemcu.
         Podľa Komisie v takomto prípade môže pokračovanie v dotovanej činnosti trvalo narúšať hospodársku súťaž, a teda sa zdá byť
         potrebná osobitná obozretnosť aby sa zabránilo tomu, že prevod vecí spoločnosti príjemcu povedie k podstatnému obchádzaniu
         povinnosti vrátiť pomoc prostredníctvom „ukrytia“ predaných vecí. Tvrdí, že takémuto obchádzaniu sa dá zabrániť iba v prípade,
         ak sa prevod vecí „v celku“ vykoná za trhovú cenu a v rámci nepodmieneného postupu otvoreného všetkým konkurentom tejto spoločnosti.

      305   Vo svetle týchto zásad zastáva Komisia názor, že vyžadovala vymáhanie pomoci od LCA a CDA v súlade s právom, pretože:
      –       CDA naďalej vykonáva ekonomické činnosti pôvodného príjemcu používajúc „kontaminované“ výrobné prostriedky, ktoré prevzala
         od skupiny prepojených podnikov kontrolovaných TIB,

      –       CDA a LCA pokračujú v získavaní prospechu z protiprávne udelenej pomoci spoločnému podniku – ako aj jeho právnym nástupcom
         – tým, že narušenie hospodárskej súťaže spôsobenej poskytnutím pomoci má naďalej pre CDA a LCA pozitívne dôsledky,

      –       kúpna cena v celkovej výške 35,3 milióny DEM, splatená vo forme odkúpenia pasív (odôvodnenie č. 102 napadnutého rozhodnutia)
         v konečnom dôsledku zostala v jednom a tom istom zoskupení podnikov z dôvodu kontroly, ktorú TIB vykonáva nad CDA a zároveň
         LCA,

      –       zohľadniť kúpnu cenu v prípade zoskupenia ekonomiky prepojených podnikov by odporovalo povinnosti, ktorá pre ňu vyplýva, a to
         zabrániť obchádzaniu jej rozhodnutí a povinnosti členských štátov dbať na dodržiavanie ustanovení jej rozhodnutí (odôvodnenia
         č. 118 a č. 119 napadnutého rozhodnutia).

      306   Nakoniec Komisia zdôrazňuje, že spolková krajina Durínsko nesprávne uvádza, že nemôže od CDA a LCA vyžadovať vrátenie pomoci,
         ktorá im bola priamo uhradená alebo spreneverená v prospech skupiny Pilz. Pripomína, že predmetná pomoc bola poskytnutá na
         výkon aktivít spoločného podniku alebo jeho právnych nástupcov aj napriek tomu, že bola následne okamžite vyčlenená, aby z nej
         mali prospech ďalšie spoločnosti skupiny Pilz. Podľa Komisie je v tejto súvislosti len málo dôležité, že spoločný podnik mal
         z pomoci v skutočnosti malý prospech. Zdôrazňuje, že v rozsudku z 20. marca 1997, Alcan Deutschland (C‑24/95, Zb. s. I‑1591),
         Súdny dvor zastával názor, že námietka založená na zániku obohatenia nepredstavuje platný dôvod pre odmietanie vymáhania pomoci.
         Domnieva sa, že takáto úvaha Súdneho dvora sa môže uplatniť aj na prípad, akým je prejednávaná vec, v ktorej mechanizmy prevodu
         aktív vnútri zoskupenia podnikov mali v podstate za cieľ zahladiť obohatenie získané pôvodným príjemcom pomoci. Podľa Komisie
         je v takomto prípade vylúčené prihliadnuť na námietku zániku obohatenia a naopak, treba podnikom skupiny pripísať protiprávnu
         výhodu, ktorú získali v dôsledku nadobudnutia pomoci. Ďalej sa domnieva, že TIB a ekonomicky prepojené podniky sa takisto
         nemôžu dovolávať tejto námietky, pretože spreneverenie pomoci skupinou Pilz je možné pripísať aj spoločnému podniku a jeho
         právnym nástupcom.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      307   Na úvod je opodstatnené v súlade s právom Spoločenstva pripomenúť, že ak Komisia skonštatuje, že pomoc je nezlučiteľná so
         spoločným trhom, je oprávnená uložiť členskému štátu povinnosť vymôcť túto pomoc od jej príjemcov (rozsudok Súdneho dvora
         z 12. júla 1973, Komisia/Nemecko, 70/72, Zb. s. 813, body 13 a 20, a rozsudok Nemecko/Komisia, už citovaný v bode 176 vyššie,
         bod 73).

      308   Zrušenie protiprávnej pomoci prostredníctvom vymáhania je logickým dôsledkom stanovenia jej protiprávnosti a smeruje k obnoveniu
         predchádzajúcej situácie (rozsudok Nemecko/Komisia, už citovaný v bode 176 vyššie, bod 74).

      309   Tento cieľ sa dosiahne vtedy, keď predmetnú pomoc, v danom prípade zvýšenú o úroky z omeškania, vrátia jej príjemcovia, alebo
         inými slovami podniky, ktoré ju skutočne použili (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 21. marca 1991, Taliansko/Komisia,
         C‑303/88, Zb. s. I‑1433, body 57 a 60). Týmto vrátením totiž príjemca stráca výhodu, ktorú mal na trhu v porovnaní so svojimi
         konkurentmi, a obnoví sa situácia pred vyplatením pomoci (rozsudok Súdneho dvora zo 4. apríla 1995, Komisia/Taliansko, C‑350/93,
         Zb. s. I‑699, bod 22).

      310   Z uvedeného vyplýva, že hlavným cieľom vrátenia protiprávne poskytnutej štátnej pomoci je odstrániť narušenie hospodárskej
         súťaže, ktoré bolo spôsobené konkurenčnou výhodou v dôsledku protiprávnej pomoci (rozsudok Nemecko/Komisia, už citovaný v bode
         176 vyššie, bod 76).

      311   Práve vo svetle týchto všeobecných úvah treba preskúmať zákonnosť príkazu na vymáhanie pomoci uvedenom v článku 2 napadnutého
         rozhodnutia.

      312   V tejto súvislosti je potrebné skúmať zvlášť zákonnosť predmetného príkazu, pokiaľ ide o vymáhanie pomoci od LCA a od CDA.
         Je nepochybné, že na rozdiel od LCA, ktorého treba považovať za priameho právneho nástupcu spoločného podniku, a PA, toto
         nie je prípad CDA. V napadnutom rozhodnutí je rozšírenie príkazu na vymáhanie pomoci aj na túto spoločnosť založené na existencii
         obchádzania povinnosti.

      313   Pokiaľ ide o vymáhanie pomoci od LCA, spolková krajina Durínsko tvrdí, že uvedený príkaz je protiprávny v rozsahu, v akom
         zahŕňa pomoc priamo uhradenú skupine Pilz a zároveň pomoc, ktorá napriek tomu, že bola uhradená spoločnému podniku a PA, bola
         spreneverená v prospech tejto skupiny.

      314   V tejto súvislosti treba skonštatovať, že ako vyplýva z tabuliek uvedených v odôvodneniach č. 32 a č. 39 napadnutého rozhodnutia,
         pomoc opísaná v článku 1 tohto rozhodnutia v skutočnosti zahŕňa aj pomoc, ktorá bola priamo uhradená skupine Pilz a PBK, podniku
         patriacemu k tejto skupine. To je osobitne prípad podpory poskytnutej PBK na základe záruky spolkovej krajiny Bavorsko (LfA)
         vo výške 54,7 miliónov DEM, podpory poskytnutej PBK z dôvodu odpustenia pohľadávky vo výške 3 milióny DEM, podpory poskytnutej
         PBK ako kúpna cena podielov PA vo výške 3 milióny DEM a podpory poskytnutej skupine Pilz ako úver vo výške 15 miliónov DEM.

      315   Pokiaľ ide o prvé dve podpory, je nepochybné, že aj keď boli uhradené priamo PBK, boli určené na financovanie výstavby továrne
         na CD v Albrechts, takže bez ohľadu na spreneverenie týchto prostriedkov v prospech ostatných podnikov skupiny Pilz a porušenie
         povinnosti odôvodnia v súvislosti s odpustením pohľadávky vo výške 3 milióny DEM Komisia oprávnene nariadila vymáhanie pomoci
         od LCA (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 3. júla 2003, Belgicko/Komisia, C‑457/00, Zb. s. I‑6931, body 55 až
         62).

      316   Pokiaľ ide o kúpnu cenu vo výške 3 milióny DEM a úver vo výške 15 miliónov DEM, je potrebné skonštatovať, ako už bolo rozhodnuté
         v bodoch 218 a 260 vyššie, že táto pomoc bola uhradená priamo skupine Pilz a nebola určená na reštrukturalizáciu spoločného
         podniku a PA. Je preto vylúčené pozerať sa na ne tak, že by mohli skutočne užívať predmetnú pomoc. Ako už bolo rozhodnuté
         v bode 261 vyššie, uvedený záver nie je ovplyvnený skutočnosťou, ako skonštatovala Komisia v odôvodnení č. 37 napadnutého
         rozhodnutia, že úver vo výške 15 miliónov DEM mal slúžiť na podporu skupiny Pilz v období hľadania nového nadobúdateľa PA.
         Okrem toho, keďže Komisia nepredložila žiaden dôkaz na podporu tohto tvrdenia, nie je preukázané, že PA bol touto pomocou
         skutočne zvýhodnený.

      317   Článok 2 napadnutého rozhodnutia teda nie je v súlade so zásadami spravujúcimi vymáhanie protiprávnej štátnej pomoci v rozsahu,
         v akom nariaďuje vymáhanie pomoci opísanej v článku 1 od LCA, zahŕňajúcej pomoc udelenú PBK ako kúpnu cenu vo výške 3 milióny
         DEM a pomoc udelenú skupine Pilz ako úver vo výške 15 miliónov DEM.

      318   Ďalej je potrebné skúmať tvrdenie spolkovej krajiny Durínsko, podľa ktorého je príkaz na vymáhanie pomoci protiprávny v rozsahu,
         v akom sa týka pomoci, ktorá napriek tomu, že bola určená spoločnému podniku a PA, bola spreneverená v prospech spoločností
         skupiny Pilz.

      319   V tejto súvislosti treba pripomenúť, že napadnuté rozhodnutie obsahuje značný počet zistení o spreneverení pomoci opísanej
         v článku 1 napadnutého rozhodnutia v prospech skupiny Pilz. Predovšetkým z odôvodnení č. 27, č. 33, č. 38 a č. 63 až č. 75
         napadnutého rozhodnutia vyplýva, že veľká časť pomoci udelenej na účely výstavby, konsolidácie a reštrukturalizácie továrne
         na CD v Albrechts bola spreneverená v prospech podnikov tejto skupiny. Z uvedených zistení tiež vyplýva, že spreneverenie
         pomoci sa uskutočnilo prostredníctvom fakturácie zvýšenej ceny za poskytovanie služieb uskutočnených v rámci výstavby továrne,
         systému centralizovaného riadenia financií existujúceho v skupine Pilz a nezaplatením dodaných výrobkov a služieb poskytnutých
         spoločným podnikom a PA v prospech skupiny Pilz.

      320   Tiež treba skonštatovať, že obžalovací spis štátneho zástupcu pri Landgericht Mühlhausen predložený nemeckými orgánmi v rámci
         správneho konania obsahuje niekoľko údajov umožňujúcich vymedziť, hoci len približne, rozsah sprenevery pomoci v prospech
         skupiny Pilz. V rozpore s tvrdením Komisie samotná skutočnosť, že spis sa týka protiprávnych konaní spáchaných v rámci udelenia
         dotácií a investičných úľav spolkovej krajiny Durínsko neumožňuje ako taká vyvodiť záver, že údaje obsiahnuté v spise nie
         sú relevantné pre odhad, ktorý je Komisia povinná vykonať. Tento spis obsahuje, predovšetkým pri opise rôznych mechanizmov
         použitých v rámci podvodu a odhadu výšky realizovaných investícií, presné a užitočné indikácie pre posúdenie rozsahu sprenevery.

      321   Za daných podmienok treba vychádzať z toho, že prinajmenšom v čase vydania napadnutého rozhodnutia disponovala Komisia súhrnom
         hodnoverných a zhodných indícií, z ktorých vyplývalo, že spoločný podnik a PA skutočne nepoužili značnú časť pomoci určenej
         na výstavbu, konsolidáciu a reštrukturalizáciu továrne na CD v Albrechts. Okrem iného tieto indície umožňovali vymedziť, aspoň
         približne, rozsah sprenevery.

      322   Je pravdivé tvrdenie Komisie, že zo spisu nevyplýva, že nemecké orgány predložili presné údaje týkajúce sa časti pomoci, ktorá
         bola spreneverená v prospech skupiny Pilz.

      323   Je však potrebné skonštatovať, že hoci Komisia disponovala potrebnými prostriedkami (pozri v tomto zmysle rozsudok Nemecko
         a Pleuger Worthington/Komisia, už citovaný v bode 71 vyššie, bod 29), zo žiadneho dokumentu v spise nevyplýva, že by v tejto
         otázke požiadala nemecké orgány o predloženie presných údajov. Okrem toho z rozhodnutia o začatí konania vyplýva, že prinajmenšom
         od roku 1997 vedela o spreneverení veľkej časti pomoci. V dôsledku toho nemôže tvrdiť, že vzhľadom na informácie, ktorými
         disponovala v čase vydania napadnutého rozhodnutia, bola oprávnená vyžadovať od LCA aj vrátenie pomoci opísanej v článku 1,
         o ktorej vedela alebo nemohla nevedieť, že z nej spoločný podnik a PA nemali prospech.

      324   Je tiež potrebné zamietnuť tvrdenie Komisie, podľa ktorého je rozsah príkazu na vymáhanie pomoci uvedeného v článku 2 napadnutého
         rozhodnutia odôvodnený príslušnosťou spoločného podniku a jeho právnych nástupcov k zoskupeniu prepojených podnikov, v rámci
         ktorého existoval vnútorný mechanizmus prevodu aktív. Okrem toho, že spoločný podnik bol súčasťou skupiny Pilz iba v období
         od októbra 1992 do konca decembra 1993, zo zistení uvedených v napadnutom rozhodnutí jasne vyplýva, že v prejednávanej veci
         boli mechanizmy prevodu v rámci tejto skupiny použité výlučne v neprospech tejto spoločnosti a nie v jej prospech. Nie je
         preto možné tvrdiť, že v dôsledku príslušnosti k tomuto zoskupeniu spoločný podnik skutočne použil pomoci, ktorej bol príjemcom.

      325   Článok 2 napadnutého rozhodnutia preto nie je v súlade so zásadami spravujúcimi vymáhanie protiprávnej štátnej pomoci v rozsahu,
         v akom nariaďuje vymáhanie pomoci opísanej v článku 1 od LCA zahŕňajúcej aj pomoc, ktorú tento podnik skutočne nepoužil.

      326   Ďalej, pokiaľ ide o článok 2 napadnutého rozhodnutia nariaďujúceho vymáhanie pomoci opísanej v článku 1 napadnutého rozhodnutia
         od CDA, z predmetného rozhodnutia vyplýva, že Komisia založila svoje posúdenie hlavne na existencii úmyslu obísť dôsledky
         uvedeného rozhodnutia, ktorý podľa Komisie objektívne vyplýva zo skutočnosti, že CDA mala prospech z pomoci pôvodne poskytnutej
         PBK, spoločnému podniku, PA a CD Albrechts v rozsahu, v akom použila aktíva týchto podnikov a naďalej vykonávala ich činnosti
         (odôvodnenia č. 118 a č. 120 napadnutého rozhodnutia).

      327   Uvedené tvrdenie nemôže byť prijaté.
      328   Je pravda, ako tiež vyplýva z výmeny korešpondencie medzi nemeckými orgánmi a Komisiou v rámci správneho konania, že cieľom
         prevodu časti aktív z LCA na CDA bolo zachrániť časť prevádzky LCA, zabezpečiac jej možnosť rozvíjať sa mimo právnych a ekonomických
         neistôt ohrozujúcich prežitie LCA. Komisia a ODS tiež v rámci tohto konania uviedli rôzne údaje umožňujúce vyvodiť záver,
         že CDA po prevode aktív skutočne pokračovala vo vykonávaní činnosti spoločného podniku, PA a CD Albrechts.

      329   Tento fakt však ako taký neumožňuje v prejednávanej veci preukázať existenciu úmyslu obísť účinky príkazu na vymáhanie pomoci.
      330   Uvedený záver je o to hodnovernejší, že v odôvodnení č. 103 napadnutého rozhodnutia sa konštatuje, že CDA zaplatilo za prevod
         aktív LCA trhovú kúpnu cenu, pričom uvedená transakcia neimplikuje, že by CDA naďalej účinne požívalo konkurenčnú výhodu spojenú
         s prospechom z pomoci poskytnutej LCA (pozri v tomto zmysle rozsudok Nemecko/Komisia, už citovaný v bode 176 vyššie, bod 92).

      331   V takomto prípade sa nemožno domnievať, ako tvrdí Komisia vo svojich písomných vyjadreniach, že po odkúpení aktív spoločnosťou
         CDA sa LCA stalo „prázdnou schránkou, od ktorej nie je možné získať vrátenie protiprávnej pomoci“.

      332   Vzhľadom na skutočnosť, že v tomto prípade je LCA od začatia konkurzného konania v októbri 2000 v likvidácii je opodstatnené
         pripomenúť, že z judikatúry týkajúcej sa podnikov príjemcov pomoci, ktoré sa dostali do konkurzu vyplýva, že obnovenie predchádzajúcej
         situácie a odstránenie narušenia hospodárskej súťaže vyplývajúceho z protiprávne poskytnutej pomoci sa v zásade môže dosiahnuť
         tak, že k pasívam podniku v likvidácii sa pripíše povinnosť vrátiť predmetnú pomoc. Podľa uvedenej judikatúry je takéto pripísanie
         dostatočné na zabezpečenie výkonu rozhodnutia nariaďujúceho vymáhanie štátnej pomoci nezlučiteľnej so spoločným trhom (pozri
         v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora z 15. januára 1986, Komisia/Belgicko, 52/84, Zb. s. 89, bod 14, a z 21. marca 1990,
         Belgicko/Komisia, C‑142/87, Zb. s. I‑959, body 60 a 62).

      333   Spolková republika Nemecko ďalej potvrdila, bez toho, aby jej Komisia protirečila, že na strane jednej spoločnosti CDA bola
         predaná iba časť aktív, konkrétne viazaný kapitál, prevádzkové aktíva, likvidné aktíva, technické know-how a distribúcia a na
         strane druhej, že takýto postup umožnil získať vyššiu sumu, ako by bola suma získaná separátnym predajom týchto aktív.

      334   Tento záver nie je ovplyvnený skutočnosťou, že kúpna cena bola zaplatená formou odkúpenia pasív. Treba zdôrazniť, že uvedená
         forma úhrady nemala negatívne dôsledky na situáciu veriteľov, pretože zníženie aktív spoločnosti bolo kompenzované ekvivalentným
         znížením jej pasív.

      335   Skutočnosť, že Komisia poukazuje na odôvodnenie č. 118 napadnutého rozhodnutia, neumožňuje vyvrátiť uvedenú analýzu. Treba
         skonštatovať, že v tomto odôvodnení Komisia uvádza všeobecným a názorným spôsobom kritériá, ktoré uplatňuje pri určení, či
         konkrétna transakcia skrýva obchádzanie povinnosti. Táto časť však vôbec neobsahuje uplatnenie uvedených kritérií na tento
         prípad.

      336   Je preto potrebné uzavrieť, že vzhľadom na výlučne faktické zistenia obsiahnuté v napadnutom rozhodnutí Komisia nemohla vyvodiť
         v tomto prípade existenciu úmyslu obísť účinky príkazu na vymáhanie pomoci.

      337   Pokiaľ ide o ďalšie skutkové okolnosti uvedené Komisiou v rámci písomných vyjadrení a počas pojednávania stačí skonštatovať,
         že nie sú prítomné nikde v napadnutom rozhodnutí, a teda nemôžu byť použité na účely odôvodnenia rozšírenia príkazu na vymáhanie
         pomoci na spoločnosť CDA.

      338   Navyše sa Súd prvého stupňa domnieva, že ani tieto okolnosti neumožňujú preukázať v prejednávanej veci existenciu obchádzania
         povinnosti.

      339   Komisia teda nesprávne tvrdí, že v tomto prípade sa odkúpenie aktív uskutočnilo v rámci skupiny TIB, teda zoskupenia prepojených
         podnikov. Treba pripomenúť, že okrem toho, že v napadnutom rozhodnutí nie je skonštatovaná údajná existencia skupiny TIB,
         nepredložila Komisia žiaden dôkaz s cieľom preukázať, že LCA a CDA patria do takejto skupiny podnikov a a fortiori že tieto podniky by boli viazané vnútornými mechanizmami prevodu aktív. Naopak, zo spresnení poskytnutých v tejto súvislosti
         spolkovou krajinou Durínsko a CDA vyplýva, že TIB konal v súlade so svojimi stanovami ako združenie (société de participation).

      340   Ďalej je opodstatnené zamietnuť tvrdenie Komisie, podľa ktorého je odkúpenie aktív spoločnosťou CDA v rozpore s ekonomickou
         logikou. Treba poznamenať, že v rámci správneho konania nemecké orgány viackrát zdôraznili, že odkúpenie časti aktív LCA spoločnosťou
         CDA takej logike zodpovedá. A hoci „ekonomický charakter prevodu [aktív]“ predstavuje jeden z aspektov, na ktorý Komisia prihliada
         pri vymedzení existencie obchádzania povinnosti (odôvodnenie č. 118 napadnutého rozhodnutia), v napadnutom rozhodnutí nie
         je prítomné žiadne odôvodnenie spôsobilé vyvrátiť pozíciu nemeckých orgánov.

      341   Tiež je potrebné zdôrazniť, že samotná skutočnosť, že LCA a CDA boli riadené v čase odkúpenia aktív v januári 1998 tou istou
         osobou a že od tejto transakcie sa CDA na trhu prezentuje ako právny nástupca spoločného podniku a PA neumožňuje vyvodiť záver,
         že odkúpenie aktív spoločnosti LCA malo za cieľ obísť príkaz na vymáhanie pomoci uvedený v článku 2 napadnutého rozhodnutia.
         Tieto skutočnosti nie sú dostačujúce na preukázanie, že CDA konal v úmysle vyhnúť sa výkonu napadnutého rozhodnutia.

      342   Nakoniec je potrebné odmietnuť tvrdenie Komisie, podľa ktorého sa odkúpenie aktív LCA „v celku“ neuskutočnilo v rámci otvoreného
         a transparentného procesu a niektorí konkurenti LCA boli takto vylúčení z nadobudnutia aktív, s ktorými táto spoločnosť vykonávala
         dotované činnosti. Tak z napadnutého rozhodnutia ako aj z niektorých častí spisu a vyhlásení urobených spolkovou krajinou
         Durínsko a CDA počas pojednávania 5. mája 2004 sa však naopak zdá, že odkúpenie aktív LCA spoločnosťou CDA sa neuskutočnilo
         ihneď, ale predchádzali mu neúspešné pokusy predať celú LCA tretím osobám, medzi ktorými figurovala aj materská spoločnosť
         vedľajšieho účastníka konania ODS (pozri v tomto zmysle rozsudok Nemecko/Komisia, už citovaný v bode 176 vyššie, bod 95).

      343   Vzhľadom na vyššie uvedené treba uzavrieť, že Komisia nepreukázala obchádzanie účinkov napadnutého rozhodnutia spôsobilého
         založiť povinnosť CDA vrátiť protiprávnu pomoc poskytnutú spoločnému podniku a jeho právnym nástupcom.

      344   V dôsledku toho nie je napadnuté rozhodnutie v súlade so zásadami spravujúcimi vymáhanie protiprávnej štátnej pomoci v rozsahu,
         v akom nariaďuje CDA a LCA vrátiť pomoc poskytnutú PBK, spoločnému podniku, PA a CD Albrechts.

      345   Rovnaký záver vyplýva aj pokiaľ ide o článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom nariaďuje vymáhanie pomoci opísanej
         v článku 1 od „všetkých ostatných podnikov, na ktoré boli alebo budú prevedené aktíva a/alebo infraštruktúra [PBK], [spoločného
         podniku] alebo [PA] takým spôsobom, ktorým sa vylúčia účinky [tohto] rozhodnutia“ [neoficiálny preklad]. Stačí skonštatovať, že rozšírenie príkazu na vymáhanie pomoci na tieto podniky spočíva na rovnakých dôvodoch ako rozšírenie
         uvedeného príkazu na CDA.

      346   Vzhľadom na vyššie uvedené treba tento žalobný dôvod prijať.
      347   Vzhľadom na to, že Súd prvého stupňa v žiadnom prípade nemôže zastúpiť či už Komisiu alebo daný členský štát pri presnom stanovení
         pomoci, ktorú má tento vymáhať, článok 2 musí byť zrušený, pokiaľ ide o celý príkaz na vymáhanie v tom, že sa dotýka podnikov
         určených v odseku 3. Následne je potrebné zrušiť článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom nariaďuje vymáhanie pomoci
         opísanej v článku 1 tohto rozhodnutia od spoločností CDA a LCA, ako aj od všetkých ostatných podnikov, na ktoré boli alebo
         budú prevedené aktíva alebo infraštruktúra spoločností PBK, spoločného podniku alebo PA takým spôsobom, ktorým sa vylúčia
         účinky tohto rozhodnutia.

      348   Za týchto podmienok nie je potrebné skúmať ostatné žalobné dôvody uvedené spolkovou krajinou Durínsko.
       O trovách
      349   Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
         ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia nemala vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania
         v súlade s návrhom, ktorý podala spolková krajina Durínsko.

      350   Podľa článku 87 ods. 4 prvého pododseku členské štáty, ktoré vstúpili do konania, znášajú svoje trovy konania. V dôsledku
         toho znáša Spolková republika Nemecko svoje trovy konania.

      351   Podľa článku 87 ods. 4 tretieho pododseku môže Súd prvého stupňa nariadiť, že vedľajší účastník konania, iný ako účastníci
         konania uvedení v článku 87 ods. 4 prvého a druhého pododseku, znáša svoje vlastné trovy konania. V prejednávanej veci znáša
         ODS svoje vlastné trovy konania.

      Z týchto dôvodov
      SÚD PRVÉHO STUPŇA (tretia rozšírená komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Rozhodnutie Komisie 2000/796/ES z 21. júna 2000, týkajúce sa štátnej pomoci Nemecka v prospech CDA Compact Disc Albrechts
            GmbH (Durínsko) [neoficiálny preklad] sa zrušuje v rozsahu, v akom:
      –       v článku 1 ods. 1 zahŕňa ako pomoc poskytnutú spoločnostiam R. E. Pilz GmbH & Co Beteiligungs KG, Pilz & Robotron GmbH & Co.
            Beteiligungs KG a Pilz Albrechts GmbH na účely výstavby, prevádzkovania a konsolidácie továrne na CD v Albrechts (Durínsko)
            sumu 54,7 miliónov DEM z titulu záruky spolkovej krajiny Bavorsko, sumu 3 milióny DEM z titulu odpustenia pohľadávky, ako
            aj sumu 63,45 miliónov DEM a sumu 19,42 miliónov DEM z titulu dotácií a investičných úľav udelených spolkovou krajinou Durínsko
            a spolkovou krajinou Bavorsko,
      –       v článku 1 ods. 2 zahŕňa ako pomoc poskytnutú na reštrukturalizáciu spoločnosti CDA Compact Disc Albrechts GmbH sumu 33 miliónov
            DEM z titulu nadobudnutia základného imania PA/CD Albrechts a sumu 21,3 milióna DEM z titulu zvýhodnenia vo forme úrokov,
      –       v článku 1 ods. 2 uvádza, že kúpna cena vo výške 3 milióny DEM a úver vo výške 15 miliónov DEM poskytnutý LfA predstavuje
            pomoc „určenú na reštrukturalizáciu spoločnosti CDA Compact Disc Albrechts GmbH“,
      –       v článku 2 nariaďuje vymáhanie pomoci opísanej v článku 1 od spoločností CDA Datenträger Albrechts GmbH a LCA Logistik Center
            Albrechts GmbH, ako aj všetkých ostatných podnikov, na ktoré boli alebo budú prevedené aktíva a/alebo infraštruktúra spoločností
            R. E. Pilz GmbH & Co. Beteiligungs KG, Pilz & Robotron GmbH & Co. Beteiligungs KG alebo Pilz Albrechts GmbH takým spôsobom,
            ktorým sa vylúčia účinky tohto rozhodnutia.
      2.      V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
      3.      Komisia znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania spolkovej krajiny Durínsko. Spolková republika Nemecko a ODS
            Optical Disc Service GmbH znášajú svoje vlastné trovy konania.

               Azizi

               García-Valdecasas

               Cooke

               Jaeger

               Dehousse

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 19. októbra 2005.

               Tajomník

               Predseda komory

               E. Coulon

               J. Azizi

         Obsah
      Právny rámec
      Skutkové okolnosti
      A –  Všeobecný kontext
      1.  Fáza etablovania podniku (od roku 1990 do roku 1992)
      2.  Fáza reštrukturalizácie (od roku 1993 do roku 1998)
      3.  Odkúpenie niektorých aktív spoločnosťou MTDA
      B –  Priebeh správneho konania
      C –  Zistenie skutkového stavu a právne posúdenie
      1.  Finančná podpora udelená Spolkovou republikou Nemecko počas fázy etablovania
      2.  Finančná podpora udelená počas fázy reštrukturalizácie
      3.  O vymáhaní pomoci
      4.  Výrok napadnutého rozhodnutia
      Konanie a návrhy účastníkov konania
      Právny stav
      I –  Úvodné pripomienky
      II –  O zákonnosti článku 1 napadnutého rozhodnutia
      A –  O oprávnení založiť napadnuté rozhodnutie na dostupných informáciách
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      B –  O záruke poskytnutej spolkovou krajinou Bavorsko (LfA) spoločnosti PBK
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      C –  O odpustení pohľadávky vo výške 3 milióny DEM odsúhlasenom spolkovou krajinou Bavorsko (LfA) spoločnosti PBK
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      D –  O dotáciách a investičných úľavách vo výške 63,45 miliónov DEM a 19,42 miliónov DEM udelených spolkovou krajinou Durínsko
         a spolkovou krajinou Bavorsko (LfA) spoločnému podniku a PA

      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      a)  Dotácie a investičné úľavy udelené spolkovou krajinou Durínsko
      b)  O dotáciách a investičných úľavách udelených spolkovou krajinou Bavorsko (LfA)
      E –  O záruke poskytnutej THA spoločnosti Robotron a spoločnému podniku
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      F –  O úvere vo výške 25 miliónov DEM poskytnutom TAB spoločnosti PA
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      G –  O úvere vo výške 20 miliónov DEM poskytnutom TAB spoločnosti PA
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      H –  O kúpnej cene vo výške 3 milióny DEM zaplatenej TIB spoločnosti PBK
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      I –  O kapitálovej dotácii vo výške 12 miliónov DEM udelenej TIB spoločnosti PA
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      J –  O nadobudnutí základného imania PA verejnými subjektmi TIB a TAB
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      K –  O úvere vo výške 2 milióny DEM poskytnutom LfA spoločnosti PA
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      L –  O pôžičke od spoločníka vo výške 3,5 miliónov DEM poskytnutej TIB spoločnosti PA
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      M –  O úvere vo výške 15 miliónov DEM poskytnutom LfA skupine Pilz
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      N –  O úvere vo výške 15 miliónov DEM poskytnutom TAB spoločnosti CD Albrechts
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      O –  O úvere vo výške 7 miliónov DEM poskytnutom LfA spoločnosti CD Albrechts
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      P –  O úvere vo výške 9,5 miliónov DEM poskytnutom TAB spoločnosti CD Albrechts
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      Q –  O úrokoch v celkovej výške 21,3 milióna DEM
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      III –  O žalobných dôvodoch týkajúcich sa zákonnosti článku 2 napadnutého rozhodnutia
      A –  Úvodné pripomienky
      B –  O porušení článku 87 ods. 1 ES a článku 88 ods. 2 ES
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      O trovách
      * Jazyk konania: nemčina.