title: Rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 25. mája 2011. # São Paulo Alpargatas, SA proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT). # Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva BAHIANAS LAS ORIGINALES - Skoršia národná obrazová ochranná známka a skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva havaianas a skoršia národná slovná ochranná známka HAVAIANAS - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009. # Vec T-422/09.

text:
      Rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 25. mája 2011 – São Paulo Alpargatas/ÚHVT – Fischer (BAHIANAS LAS ORIGINALES)
      (vec T‑422/09)
      „Ochranná známka Spoločenstva – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva BAHIANAS LAS ORIGINALES – Skoršia národná obrazová ochranná známka a skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva havaianas a skoršia národná slovná
         ochranná známka HAVAIANAS – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Podobnosť označení – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“

      Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby
         – Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 19,
         41, 42)

      Predmet

               Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 17. augusta 2009 (vec R 1477/2008‑2) týkajúcemu sa námietkového
                  konania medzi São Paulo Alpargatas, SA, a Enriquem Fischerom

            Údaje týkajúce sa veci

               Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva:

               Enrique Fischer

               Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva:

               obrazová ochranná známka so slovným prvkom BAHIANAS LAS ORIGINALES pre tovary v triede 25 – prihláška č. 5024591

               Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky:

               São Paulo Alpargatas, SA

               Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:

               obrazová ochranná známka Spoločenstva obsahujúca slovný prvok havaianas (č. 3772431), španielska obrazová ochranná známka
                  obsahujúca slovný prvok havaianas (M2341904) a španielska slovná ochranná známka HAVAIANAS (M2341905) pre všetky tovary v triede
                  25

               Rozhodnutie námietkového oddelenia:

               zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva v celom rozsahu

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               zrušenie napadnutého rozhodnutia

      Výrok

                  1.

                  	Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) zo 17. augusta
                     2009 (vec R 1477/2008‑2) sa zrušuje.

                  2.

                  	ÚHVT znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli São Paulo Alpargatas, SA.

                  3.

                  	Enrique Fischer znáša vlastné trovy konania.


Rozsudok Súdneho dvora zo 17. novembra 1993. # Bundesanstalt für den Güterfernverkehr proti Gebrüder Reiff GmbH & Co. KG. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Landgericht Koblenz - Nemecko. # Vec C-185/91.


Rozsudok Súdneho dvora z 10. decembra 1991. # Merci convenzionali porto di Genova SpA proti Siderurgica Gabrielli SpA. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Tribunale di Genova - Taliansko. # Voľný pohyb tovaru. # Vec C-179/90.


Rozsudok Súdneho dvora zo 17. januára 1984. # Vereniging ter Bevordering van het Vlaamse Boekwezen, VBVB, a Vereniging ter Bevordering van de Belangen des Boekhandels, VBBB, proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Spojené veci 43/82 a 63/82.


title: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 27. novembra 2003.#Shield Mark BV proti Joost Kist h.o.d.n. Memex.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania Hoge Raad der Nederlanden - Holandsko.#Aproximácia právnych predpisov.#Vec C-283/01.

text:
      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (šiesta komora)
      zo 27. novembra 2003 (*)

      „Ochranné známky – Aproximácia právnych predpisov – Smernica 89/104/EHS – Článok 2 – Označenia, ktoré môžu tvoriť ochrannú známku – Označenia, ktoré možno graficky vyobraziť – Zvukové označenia – Notový záznam – Písomný opis – Zvukomalebné citoslovce“
      Vo veci C‑283/01,
      ktorej predmetom je návrh podaný podľa článku 234 ES, ktorým Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) navrhuje, aby Súdny dvor
         v súvislosti s konaním pred týmto vnútroštátnym súdom medzi:

      Shield Mark BV
      a
      Joost Kist h.o.d.n. Memex,
      rozhodol v prejudiciálnom konaní o výklade článku 2 prvej smernice Rady č. 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych
         predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92),

      SÚDNY DVOR (šiesta komora),
      v zložení: V. Skouris, vykonávajúci funkciu predsedu šiestej komory, sudcovia J. N. Cunha Rodrigues, J.‑P. Puissochet, R. Schintgen,
         a F. Macken (spravodajkyňa),

      generálny advokát: D. Ruiz‑Jarabo Colomer,
      tajomník: M.‑F. Contet, hlavná referentka,
      so zreteľom na písomné pripomienky, ktoré predložili:
      –        Shield Mark BV, v zastúpení: T. Cohen Jehoram a E. J. Morée, advocaten,
      –        holandská vláda, v zastúpení: H. G. Sevenster, splnomocnená zástupkyňa,
      –        francúzska vláda, v zastúpení: G. de Bergues a A. Maitrepierre, splnomocnení zástupcovia,
      –        talianska vláda, v zastúpení: U. Leanza, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci O. Fiumara, avvocato dello Stato,
      –        rakúska vláda, v zastúpení: C. Pesendorfer, splnomocnená zástupkyňa,
      –        vláda Spojeného kráľovstva, v zastúpení: J. E. Collins, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci D. Alexander, barrister,
      –        Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: N. B. Rasmussen a H. H. Speyart, splnomocnení zástupcovia,
      so zreteľom na správu pre pojednávanie,
      po vypočutí ústnych pripomienok, ktoré predniesli: Shield Mark BV, v zastúpení: T. Cohen Jehoram, holandská vláda, v zastúpení:
         N. A. J. Bel, splnomocnený zástupca, ako aj Komisia, v zastúpení: N. B. Rasmussen a H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia,
         na pojednávaní 27. februára 2003,

      po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 3. apríla 2003,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1        Rozsudkom z 13. júla 2001, doručeným Súdnemu dvoru 18. júla 2001, Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) položil na základe
         článku 234 ES dve prejudiciálne otázky o výklade článku 2 prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii
         právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92, ďalej
         len „smernica“).

      2        Tieto otázky boli položené v rámci sporu medzi spoločnosťou Shield Mark BV (ďalej len „Shield Mark“) a pánom Kistom vykonávajúcim
         svoju činnosť pod názvom „Memex“ v súvislosti s tým, že pán Kist používal v rámci svojej činnosti zvukové údaje, ktoré si
         už skôr prihlásila spoločnosť Shield Mark na Bureau Benelux des marques (Úrad pre ochranné známky štátov Beneluxu, ďalej len
         „ÚOZB“) ako zvukové ochranné známky.

       Právny rámec
       Právna úprava Spoločenstva
      3        Cieľom smernice je podľa jej prvého odôvodnenia aproximovať právne predpisy členských štátov v oblasti ochranných známok na
         účely odstránenia existujúcich rozdielov, ktoré môžu brániť voľnému pohybu tovaru a slobodnému poskytovaniu služieb a ktoré
         môžu deformovať hospodársku súťaž v rámci spoločného trhu. Ako však vyplýva z jej tretieho odôvodnenia, smernica nesleduje
         aproximáciu uvedených právnych predpisov v plnom rozsahu.

      4        Siedme odôvodnenie smernice uvádza, že „dosiahnutie cieľov, na ktoré je zameraná táto aproximácia právnych predpisov, si vyžaduje,
         aby boli podmienky dosiahnutia a udržania zapísanej ochrannej známky vo všetkých členských štátoch vo všeobecnosti zhodné“
         a že „na tento účel je potrebné uviesť zoznam príkladov označení, ktoré môžu tvoriť ochrannú známku, ak tieto označenia dokážu
         rozlíšiť tovary alebo služby jedného podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov“.

      5        Článok 2 smernice, nazvaný „Označenia, ktoré môžu tvoriť ochrannú známku“ obsahuje príkladmý zoznam spomenutý v siedmom odôvodnení.
         Stanovuje:

      „Ochranná známka sa môže skladať z akéhokoľvek označenia, ktoré sa dá vyjadriť graficky. Predovšetkým sú to slová, vrátane
         mien osôb, vzory, písmená, číslovky, tvar tovaru alebo jeho obalu, za predpokladu, že tieto označenia sú spôsobilé rozlíšiť
         tovar alebo služby jedného podniku od tovaru alebo služieb iného podniku.“

      6        Článok 3 smernice, nazvaný „Dôvody pre zamietnutie alebo neplatnosť“ vo svojom odseku 1 písm. a) a b) stanovuje:

      „Do registra nebudú zapísané, alebo ak už sú zapísané, musia [môžu – neoficiálny preklad] byť vyhlásené za neplatné:

      a)      označenia, ktoré nemôžu tvoriť ochrannú známku;
      b)      ochranné známky, ktoré nemajú žiadnu rozlišovaciu spôsobilosť“.
       Právna úprava uplatniteľná v Beneluxe
      7        Belgické kráľovstvo, Luxemburské veľkovojvodstvo a Holandské kráľovstvo si spolu upravili svoje právo ochranných známok v spoločnom
         zákone, jednotnom zákone Beneluxu o ochranných známkach (la loi uniforme Benelux sur les marques, Trb. 1962, 58 a Trb. 1983,
         187, ďalej len „ZBOZ“), ktorého vykonanie bolo zverené spoločnej inštitúcii, ÚOZB.

      8        ZBOZ bol zmenený a doplnený s účinnosťou od 1. januára 1996 protokolom z 2. decembra 1992 o zmene a doplnení uvedeného zákona
         (Trb. 1993, 12, ďalej len „protokol“) s cieľom prebrať smernicu do právneho poriadku týchto troch členských štátov.

      9        Nepovažovalo sa však za potrebné zmeniť a doplniť ZBOZ s cieľom výslovne prebrať články 2 a 3 smernice. V tejto súvislosti
         bod I.2, šiesty a siedmy odsek dôvodovej správy k protokolu spresňuje:

      „Článok 2 smernice týkajúci sa označení spôsobilých ochrany nevyžaduje prispôsobenie ZBOZ. Znenie tohto článku takmer zodpovedá
         článku 1 ZBOZ. Je síce pravdou, že článok 1 ZBOZ na rozdiel od článku 2 smernice nevyžaduje, aby boli označenia spôsobilé
         grafického zobrazenia, označenia však musia na to, aby mohli požívať ochranu ako ochranná známka, v praxi túto požiadavku
         spĺňať.

      Ani článok 3 smernice neviedol k prispôsobeniu ZBOZ. Absolútne dôvody zamietnutia alebo neplatnosti upravené v prvom odseku
         tohto článku sa nachádzajú v článkoch 1 a 4 ods. 1 a 2 v spojení s článkom 14 písm. A ods. 1 ZBOZ. ...“

      10      Článok 1 ZBOZ, ktorý teda nebol zmenený a doplnený protokolom, vo svojom prvom odseku stanovuje:

      „Za individuálne ochranné známky sa považujú pomenovania, vzory, znaky, pečate, písmená, čísla, tvary tovarov alebo balení
         a všetky ostatné označenia slúžiace na odlíšenie tovarov určitého podniku.“

      11      Článok 1 písm. b) vykonávacieho nariadenia k ZBOZ stanovuje, že „prihláška ochrannej známky v Beneluxe sa podáva vo francúzskom
         alebo holandskom jazyku podaním dokumentu obsahujúceho... zobrazenie ochrannej známky“.

      12      Kým pred nadobudnutím účinnosti protokolu, t. j. 1. januára 1996, ÚOZB nevykonával žiadnu vecnú kontrolu zápisu ochrannej
         známky, pričom táto kontrola sa podľa potreby vykonala v prípade žaloby o neplatnosť alebo v rámci vzájomného návrhu vo veci
         týkajúcej sa zásahu do práv majiteľa ochrannej známky a posteriori, od tohto momentu ÚOZB začal skúmať zápisy ochranných známok na základe absolútnych dôvodov zamietnutia stanovených ZBOZ.

      13      Pokiaľ ide o zvukové ochranné známky, ÚOZB sa pôvodne domnieval, že môžu byť zapísané. ÚOZB však celkovo odmietal vykonávať
         zápis zvukových ochranných známok po tom, čo bol vydaný rozsudok Gerechtshof te ‘s Gravenhage (Holandsko) z 27. mája 1999
         týkajúci sa účastníkov konania vo veci samej.

       Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
      14      Spoločnosť Shield Mark je majiteľom štrnástich ochranných známok zapísaných ÚOZB pre tovary a služby spadajúce do triedy 9
         (počítačový softvér atď.), 16 (časopisy, noviny atď.), 35 (reklama, obchodné riadenie atď.), 41 (vzdelávanie, cvičenie, organizovanie
         seminárov v oblasti reklamy, marketingu, duševného vlastníctva, obchodnej komunikácie atď.) a 42 (právne služby) v zmysle
         Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení,
         pričom prvá ochranná známka bola zapísaná 5. júna 1992 a posledná 2. februára 1999.

      15      Štyri z týchto ochranných známok tvorí hudobný záznam, ktorý obsahuje prvých deväť nôt hudobného diela L. van Beethovena „Pre
         Elišku“. Dve z nich sú označené ako „zvuková ochranná známka, ochrannú známku predstavuje melódia tvorená (graficky) zapísanými
         notami do notového záznamu“. Vo vzťahu k jednej z týchto dvoch ochranných známok sa navyše uvádza „hrané na klavíri“.

      16      Ďalšie štyri ochranné známky tvorí „prvých deväť nôt diela ‚Pre Elišku‘“. Dve z nich sú označené ako „zvuková ochranná známka,
         ochrannú známku tvorí opísaná melódia“. Vo vzťahu k jednej z týchto dvoch ochranných známok sa navyše uvádza „hrané na klavíri“.

      17      Tri ďalšie ochranné známky tvoria za sebou idúce hudobné noty „mi, re krížik, mi, re krížik, mi, si, re, do, la“. Dve z nich
         sú označené ako „zvuková ochranná známka, ochrannú známku tvoria takto opísané za sebou idúce noty“. Vo vzťahu k jednej z týchto
         dvoch ochranných známok sa navyše uvádza „hrané na klavíri“.

      18      Dve z ochranných známok, ktoré si spoločnosť Shield Mark prihlásila, tvorí slovo „Kukelekuuuuu“ (zvukomalebné citoslovce,
         ktoré v holandskom jazyku vyjadruje spev kohúta). Jedna z týchto ochranných známok je označená ako „zvuková ochranná známka,
         ochrannú známku tvorí zvukomalebné citoslovce napodobňujúce spev kohúta“.

      19      Nakoniec jednu ochrannú známku tvorí „spev kohúta“ a je označená ako „zvuková ochranná známka, ochrannú známku tvorí takto
         opísaný spev kohúta“.

      20      V októbri 1992 spoločnosť Shield Mark zahájila reklamnú kampaň prostredníctvom rádia, pričom každý reklamný oznam sa začínal
         zvučkou (džinglom), ktorá prebrala prvých deväť nôt diela „Pre Elišku“. Spoločnosť okrem toho začala od februára 1993 vydávať
         informačný bulletin o službách, ktoré ponúka na trhu. Jej bulletiny boli vystavené na pultoch kníhkupectiev a novinových stánkov
         a vždy, keď si niekto bulletin z pultu zobral, zaznela zvučka. Spoločnosť Shield Mark tiež vydala softvér určený pre právnikov
         a profesionálnych obchodníkov a po každom spustení softvéru nachádzajúceho sa na diskete zaznel spev kohúta.

      21      Pán Kist podnikajúci ako poradca v oblasti marketingovej komunikácie, a to najmä pokiaľ ide o reklamné právo a právo ochranných
         známok, organizuje semináre zamerané na oblasť duševného vlastníctva a obchodovania, pričom vydáva časopis týkajúci sa tejto
         problematiky.

      22      Pán Kist použil v priebehu reklamnej kampane, ktorá sa začala 1. januára 1995, melódiu skladajúcu sa z prvých deviatich nôt
         diela „Pre Elišku“ a zároveň predával softvér, po ktorého spustení zaznel spev kohúta.

      23      Spoločnosť Shield Mark podala na pána Kista žalobu za porušenie práva z ochrannej známky a žalobu na ochranu proti nekalej
         súťaži.

      24      Gerechtshof te ‘s Gravenhage rozsudkom z 27. mája 1999 vyhovel návrhu spoločnosti Shield Mark v rozsahu, v akom sa opieral
         o právnu úpravu občianskoprávnej zodpovednosti, ale na druhej strane zamietol jej návrh v rozsahu, v akom sa opieral o právo
         ochranných známok, a to z dôvodu, že zámerom vlád členských štátov Beneluxu bolo nepovoľovať prihlasovanie zvukov ako ochranných
         známok.

      25      Keďže spoločnosť Shield Mark podala kasačný opravný prostriedok na Hoge Raad der Nederlanden, tento rozhodol prerušiť konanie
         a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

      „1)      a)     Má sa článok 2 smernice vykladať v tom zmysle, že mu odporuje skutočnosť, že zvuky a hluky sa môžu považovať za ochranné známky?
               b)     V prípade zápornej odpovede na prvú otázku písm. a): zahŕňa režim zavedený smernicou skutočnosť, že musí byť možné považovať
         zvuky a hluky za ochranné známky?

      2)      a)     V prípade zápornej odpovede na prvú otázku písm. a): za akých podmienok v zmysle článku 2 smernice sa dá ochranná známka graficky
         znázorniť a aký je v tejto súvislosti možný spôsob podania prihlášky tejto ochrannej známky?

               b)     Budú splnené podmienky smernice uvedené v bode a) v prípade, ak by bol zvuk alebo hluk prihlásený v jednej z týchto foriem:
      –        hudobné noty,
      –        písomný opis vo forme zvukomalebného citoslovca,
      –        písomný opis v inej forme,
      –        grafické znázornenie, akým je sonogram,
      –        zvukový nosič priložený k prihláške,
      –        digitálny záznam, ktorý sa dá vypočuť na internete,
      –        kombinácia týchto foriem,
      –        v prípade potreby aká iná forma?“
       O prvej otázke
      26      Prvou otázkou písm. a) sa vnútroštátny súd pýta, či sa článok 2 smernice má vykladať v tom zmysle, že mu odporuje skutočnosť,
         že zvuky a hluky sa môžu považovať za ochranné známky. V prípade zápornej odpovede sa vnútroštátny súd prostredníctvom svojej
         prvej otázky písm. b) pýta, či tento článok zahŕňa skutočnosť, že musí byť možné považovať tieto zvukové označenia za ochranné
         známky.

       Pripomienky predložené Súdnemu dvoru
      27      Podľa spoločnosti Shield Mark zo siedmeho odôvodnenia smernice vyplýva, že jej článok 2 neobsahuje taxatívny výpočet označení,
         ktoré môžu tvoriť ochrannú známku. Z tohto dôvodu akékoľvek označenia, ktoré môžu slúžiť k rozlíšeniu tovarov alebo služieb
         jedného podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov, môžu v zásade slúžiť ako ochranná známka. Podľa spoločnosti z toho
         vyplýva, že zvukové označenia môžu byť považované za ochrannú známku, keďže skutočne majú túto schopnosť.

      28      Tento výklad potvrdzujú návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Ruiz-Jarabo Colomer vo veci Sieckmann (rozsudok z 12. decembra
         2002, C‑273/00, Zb. s. I‑11737), prípravné práce na smernici a uverejnené dokumenty Rady, ktoré sa týkajú tak prijatia smernice,
         ako aj nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim.
         vyd. 17/001, s. 146), a zároveň pokyny o posudzovaní vydávané Úradom pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
         (ÚHVT).

      29      Holandská vláda, francúzska vláda, talianska vláda, rakúska vláda a vláda Spojeného kráľovstva sa domnievajú, že prostredníctvom
         zvukov sa dajú rozlišovať tovary alebo služby jedného podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov. Z toho vyplýva, že
         zvuky môžu tvoriť ochranné známky, keďže zoznam označení, ktoré môžu tvoriť ochrannú známku, nachádzajúci sa v článku 2 smernice
         má podľa týchto vlád len informatívnu hodnotu.

      30      Francúzska vláda a rakúska vláda navyše uvádzajú, že vzhľadom na predmet úpravy smernice, ktorým je dosiahnuť harmonizáciu
         práv členských štátov v súvislosti s ochrannými známkami, musí byť možné považovať zvuky za ochranné známky v prípade, ak
         sa dajú graficky znázorniť.

      31      Komisia pripomína, že na to, aby mohlo byť označenie prihlásené ako ochranná známka, článok 2 smernice vyžaduje, aby sa dalo
         graficky znázorniť a aby umožňovalo rozlíšiť tovary alebo služby jedného podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov.
         Z režimu, ktorý bol zavedený článkami 2 a 3 smernice, podľa Komisie vyplýva, že rozlišovacia spôsobilosť podľa článku 2 sa
         na rozdiel od článku 3 nevzťahuje na otázku, či označenie môže mať konkrétne rozlišovaciu spôsobilosť pre tovary alebo služby,
         pre ktoré bola podaná prihláška na zápis tohto označenia ako ochrannej známky, ale skôr na otázku rozlišovacej spôsobilosti
         predmetného označenia bez ohľadu na rôzne kategórie tovarov alebo služieb.

      32      Zvuky a hluky však môžu byť vnímané človekom, ktorý si ich môže zapamätať, a umožňujú rozlíšiť tovary alebo služby jedného
         podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov. Navyše je možné ich graficky znázorniť.

      33      Keďže zoznam označení, ktoré môžu tvoriť ochrannú známku, nachádzajúci sa v článku 2 smernice, nie je úplný, Komisia z toho
         vyvodila, že označenia tvorené zvukmi alebo hlukmi môžu byť v zásade zapísané ako ochranné známky pod podmienkou, že umožňujú
         jednoznačné rozlíšenie výrobkov alebo služieb a že ich možno jednoznačne, určito a stálo graficky znázorniť, pričom toto grafické
         znázornenie umožňuje tretím osobám ľahko pochopiť, ktorá ochranná známka je predmetom ochrany.

       Odpoveď Súdneho dvora
      34      Pokiaľ ide o prvú otázku písm. a), cieľom článku 2 smernice je určiť typy označení, ktoré môžu tvoriť ochranné známky. Toto
         ustanovenie stanovuje, že ochranná známka sa môže skladať „predovšetkým zo slov, vrátane mien osôb, vzorov, písmen, čísloviek,
         tvarov tovaru alebo jeho obalu ...“. Toto ustanovenie sa však zmieňuje iba o označeniach, ktoré možno vnímať vizuálne, dvojrozmerne
         alebo trojrozmerne, a ktoré tak môžu byť vyjadrené prostredníctvom písmen alebo písaných znakov alebo prostredníctvom obrázku
         (rozsudok Sieckmann, už citovaný, bod 43).

      35      Z ustanovení, ako je článok 2 alebo siedme odôvodnenie smernice, ktoré hovorí o „zozname príkladov“ označení, ktoré môžu tvoriť
         ochrannú známku, vyplýva, že tento výpočet nie je taxatívny. Z toho vyplýva, že ak sa vyššie uvedené ustanovenie nezmieňuje
         o označeniach, ako sú zvuky, ktoré nemožno vnímať vizuálne, tak ich výslovne nevylúčilo (pozri v tomto zmysle v súvislosti
         s čuchovými označeniami rozsudok Sieckmann, už citovaný, bod 44).

      36      Okrem toho, ako uviedla spoločnosť Shield Mark, vlády – vedľajší účastníci konania – a Komisia, samotná povaha zvukových označení
         im dovoľuje rozlíšiť tovary alebo služby jedného podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov.

      37      Za týchto podmienok sa článok 2 smernice musí vykladať v tom zmysle, že zvuky môžu tvoriť ochrannú známku pod podmienkou,
         že sa okrem iného dajú graficky znázorniť. Táto otázka sa však rieši v rámci analýzy druhej otázky.

      38      Pokiaľ ide o prvú otázku písm. b), treba uviesť, že článku 2 smernice neodporuje zápis zvukov ako ochranných známok. Členské
         štáty preto v zásade nemôžu vylúčiť taký zápis.

      39      Aj keď smernica nemá za cieľ vykonať úplnú aproximáciu právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok, zo
         siedmeho odôvodnenia smernice vyplýva, že podmienky dosiahnutia a udržania zapísanej ochrannej známky sú vo všetkých členských
         štátoch rovnaké.

      40      V tejto súvislosti a tak, ako uviedla francúzska vláda, nemôžu existovať rozdiely medzi členskými štátmi, pokiaľ ide o povahu
         označení, ktoré môžu tvoriť ochrannú známku.

      41      Na prvú otázku treba odpovedať tak, že článok 2 smernice sa má vykladať v tom zmysle, že musí byť možné považovať zvukové
         označenia za ochranné známky, ak dokážu rozlíšiť tovary alebo služby jedného podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov
         a ak sa dajú graficky znázorniť.

       O druhej otázke
      42      Prostredníctvom druhej otázky žiada vnútroštátny súd Súdny dvor, aby upresnil podmienky grafického znázornenia zvukového označenia
         v zmysle článku 2 smernice, a najmä či hudobné noty, písomný opis vo forme zvukomalebného citoslovca, písomný opis v inej
         forme, grafické znázornenie, ako je sonogram, zvukový nosič priložený k tlačivu prihlášky, digitálny záznam, ktorý sa dá vypočuť
         na internete, kombinácia týchto foriem alebo akákoľvek iná forma vyhovujú požiadavkám grafického znázornenia.

       Pripomienky predložené Súdnemu dvoru
      43      Po prvé, spoločnosť Shield Mark, vlády – vedľajší účastníci konania – a Komisia sa zhodli, že akékoľvek grafické znázornenie
         zvukového označenia musí spĺňať rôzne požiadavky na to, aby toto označenie mohlo tvoriť ochrannú známku.

      44      Podľa spoločnosti Shield a Mark musí byť grafické znázornenie jednoznačné, určité a ľahko zrozumiteľné pre tretie osoby. Podľa
         holandskej vlády musí byť toto grafické znázornenie ucelené, jednoznačné a určité na účely identifikácie predmetu výlučného
         práva majiteľa ochrannej známky, a zrozumiteľné pre tých, ktorí majú záujem vyhľadávať v registri ochranných známok. Francúzska
         vláda poukazuje na to, že grafické znázornenie musí byť jednoznačné a určité tak, aby verejnosť nemusela vnímať označenie
         okamžite; navyše, chránené označenie musí byť zrozumiteľné. Podľa talianskej vlády musí toto znázornenie jednoznačne, zrozumiteľne
         a rozpoznateľne vyjadrovať zvuk. Rakúska vláda sa domnieva, že zvuk zvukového označenia musí jednoznačne vyplývať z grafického
         znázornenie alebo sa musí dať dostatočne vyvodiť tak, aby rozsah prípadnej ochrany mohol byť stanovený dostatočne presne.
         Podľa vlády Spojeného kráľovstva musí byť grafické znázornenie dostatočne ucelené, jednoznačné, určité a ľahko pochopiteľné
         pre osoby vyhľadávajúce v registri ochranných známok. Komisia napokon tvrdí, že znázornenie musí byť jednoznačné, určité,
         stále a musí umožniť tretím osobám ľahko pochopiť, ktorá ochranná známka je predmetom ochrany.

      45      Po druhé, pokiaľ ide o prípustné formy grafického znázornenia zvukových označení, spoločnosť Shield Mark, francúzska vláda,
         rakúska vláda a vláda Spojeného kráľovstva, ako aj Komisia, sa domnievajú, že hudobný záznam predstavuje grafické znázornenie
         na účely článku 2 smernice.

      46      Spoločnosť Shield Mark a francúzska vláda sa domnievajú, že taký odkaz na známe dielo, ako je „prvých deväť nôt ‚Pre Elišku‘“,
         predstavuje grafické znázornenie. Vláda Spojeného kráľovstva a Komisia zastávajú opačný názor.

      47      Spoločnosť Shield Mark a Komisia sa na rozdiel od francúzskej vlády a vlády Spojeného kráľovstva domnievajú, že opis melódie
         prostredníctvom zapísaných nôt, ktoré ho tvoria, ako sú „mi, re krížik, mi, re krížik, mi, si, re, do, la“, sa musí považovať
         za grafické znázornenie predmetnej melódie.

      48      Spoločnosť Shield Mark, ako aj francúzska vláda a rakúska vláda, v podstate pripúšťajú, že sonogram je grafickým znázornením,
         pričom rakúska vláda doplnila, že taká prihláška je prípustná pod podmienkou, že je k nej na dátovom nosiči priložená zvuková
         nahrávka, a francúzska vláda zároveň doplnila, že tento spôsob znázornenia by mohol byť sprevádzaný zvukovým nosičom alebo
         digitálnym záznamom. Vláda Spojeného kráľovstva naopak tvrdí, že vo všeobecnosti by táto forma znázornenia nemala byť dovolená,
         pričom Komisia odmieta, že sonogram by v súčasnom stave techniky mohol predstavovať prijateľnú formu grafického znázornenia
         v rámci prihlášky označenia ako ochrannej známky.

      49      Spoločnosť Shield Mark a za určitých okolností (jednoznačný a zrozumiteľný opis) vláda Spojeného kráľovstva, ako aj Komisia,
         sa na rozdiel od francúzskej vlády a rakúskej vlády domnievajú, že ako ochranná známka môže byť tiež prihlásené zvukomalebné
         citoslovce.

      50      Pokiaľ ide o zvukový nosič priložený k prihláške, francúzska vláda sa domnieva, že by k nemu mohol byť priložený sonogram
         alebo spektrogram, pričom rakúska vláda vyžaduje, aby k nemu bol priložený sonogram. Tento údajný spôsob „grafického znázornenia“
         bol však spoločnosťou Shield Mark, vládou Spojeného kráľovstva a Komisiou ako spôsob zápisu označenia ako ochrannej známky
         spochybnený.

       Odpoveď Súdneho dvora
      51      Na úvod je vhodné pripomenúť, že v rámci spolupráce medzi Súdnym dvorom a vnútroštátnymi súdmi zavedenej článkom 234 ES, prislúcha
         výlučne vnútroštátnemu súdu, ktorý vec prejednáva a ktorý musí prevziať zodpovednosť za rozhodnutie sporu, aby s prihliadnutím
         na osobitosti konkrétneho prípadu posúdil potrebu prejudiciálneho rozhodnutia na vydanie svojho rozhodnutia, ako aj relevantnosť
         otázok položených Súdnemu dvoru. Preto pokiaľ sa predložené otázky týkajú výkladu práva Spoločenstva, Súdny dvor je v zásade
         povinný rozhodnúť (pozri najmä rozsudok z 15. decembra 2007, Bosman, C‑415/93, Zb. s. I‑4921, bod 59).

      52      Súdny dvor sa však domnieva, že je jeho úlohou vzhľadom na preskúmanie jeho vlastnej právomoci preskúmať podmienky, za ktorých
         mu vnútroštátny súd podal návrh na začatie prejudiciálneho konania. Duch spolupráce, ktorý musí riadiť fungovanie prejudiciálneho
         konania, totiž spôsobuje, že vnútroštátny súd musí mať na zreteli úlohu zverenú Súdnemu dvoru, ktorou je prispievať k výkonu
         spravodlivosti v členských štátoch, a nie vyjadrovať poradné názory k všeobecným a hypotetickým otázkam (pozri najmä rozsudok
         Bosman, už citovaný, bod 60).

      53      Súdny dvor môže odmietnuť odpovedať na otázku položenú vnútroštátnym súdom, ak ide okrem iného o problém hypotetickej povahy
         (pozri najmä rozsudok z 8. mája 2003, Gantner Electronic, C‑111/01, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 36).

      54      V tomto prípade treba konštatovať, že spoločnosť Shield Mark nepodala prihlášku na zápis vo forme sonogramu, zvukového nosiča,
         digitálneho záznamu alebo kombinácie týchto foriem, a preto jej z dôvodu irelevantnosti nebude poskytnutá odpoveď na položenú
         otázku, ktorá sa týka týchto spôsobov znázornenia.

      55      V prvom rade, pokiaľ ide o náležitosti grafického znázornenia, Súdny dvor rozhodol v už citovanom rozsudku Sieckmann, ktorý
         sa týkal čuchových označení, že článok 2 smernice musí byť vykladaný v tom zmysle, že ochranná známka môže pozostávať z označenia,
         ktoré samo osebe nie je spôsobilé, aby bolo vnímané vizuálne pod podmienkou, že ho možno graficky znázorniť predovšetkým pomocou
         obrázkov, čiar alebo znakov a že je jednoznačné, určité, ucelené, ľahko pochopiteľné, zrozumiteľné, stále a objektívne.

      56      Tieto podmienky rovnako platia aj pre zvukové označenia, ktoré podobne ako čuchové označenia nemôžu byť vnímané vizuálne.

      57      V druhom rade, pokiaľ ide o prípustné formy grafického znázornenia, hoci vnútroštátnemu súdu prináleží v každom konkrétnom
         prípade, ktorý mu bol predložený, určiť, či označenie môže tvoriť ochrannú známku, a teda môže byť platne zapísané ako ochranná
         známka, Súdny dvor má právomoc poskytovať usmernenia týkajúce sa otázky, či znázornenia prostredníctvom hudobných nôt alebo
         písomného prejavu predstavujú v zmysle článku 2 smernice grafické znázornenie zvukového označenia.

      58      Treba predovšetkým poukázať na to, že označenie nemôže byť zapísané ako zvuková ochranná známka, pokiaľ navrhovateľ vo svojej
         prihláške neuviedol, že prihlasované označenie je zvukové označenie. V rovnakom prípade sa však orgány príslušné k zápisu
         ochranných známok, ako aj verejnosť, a to najmä podnikateľské subjekty, oprávnene domnievali, že ide o takú slovnú alebo obrazovú
         ochrannú známku, ako je graficky znázornená v prihláške.

      59      Pokiaľ ide o znázornenie zvukového označenia prostredníctvom písomného opisu, nemôže byť a priori vylúčené, že taký spôsob grafického znázornenia spĺňa náležitosti uvedené v bode 55 tohto rozsudku. Pokiaľ však ide o také
         označenia, o aké ide vo veci samej, grafické znázornenie, ako je „prvých deväť nôt diela ‚Pre Elišku‘“ alebo „spev kohúta“,
         nie je vôbec určité a jednoznačné a neumožňuje určiť rozsah požadovanej ochrany. Z tohto dôvodu nemôže v zmysle článku 2 smernice
         predstavovať grafické znázornenie tohto označenia.

      60      Následne, pokiaľ ide o zvukomalebné citoslovcia, treba konštatovať, že existuje rozdiel medzi výslovnosťou samotného zvukomalebného
         citoslovca a skutočným zvukom alebo hlukom alebo za sebou nasledujúcimi skutočnými zvukmi alebo hlukmi, ktoré toto citoslovce
         foneticky vyjadruje. V prípade, že zvukové označenie je graficky znázornené prostredníctvom jednoduchého zvukomalebného citoslovca,
         príslušné orgány a verejnosť, a to najmä podnikateľské subjekty, nedokážu určiť, či predmetom ochrany je výslovnosť samotného
         zvukomalebného citoslovca alebo skutočný zvuk alebo hluk. Navyše, zvukomalebné citoslovcia môžu byť jednotlivcami alebo v rámci
         jednotlivých členských štátov vnímané rozdielne. Tak je to aj v prípade holandského zvukomalebného citoslovca „Kukelekuuuuu“,
         ktoré vyjadruje spev kohúta, a ktoré sa výrazne líši od zodpovedajúcich zvukomalebných citosloviec používaných v ostatných
         jazykoch členských štátoch Beneluxu. Samotné zvukomalebné citoslovce tak nemôže tvoriť grafické znázornenie zvuku alebo hluku,
         ktorého fonetický prepis údajne predstavuje.

      61      Napokon, pokiaľ ide o hudobné noty, ktoré sú bežne používaným prostriedkom na vyjadrenie zvukov, nemôžu za sebou idúce noty
         „mi, re krížik, mi, re krížik, mi, si, re, do, la“ tvoriť bez ďalšieho upresnenia grafické znázornenie v zmysle článku 2 smernice.
         Taký opis, ktorý nie je ani jednoznačný, ani určitý a ani ucelený, vôbec neumožňuje určiť najmä výšku a dĺžku zvukov, ktoré
         tvoria melódiu, pre ktorú bola podaná prihláška na zápis ochrannej známky, a ktoré sú podstatnými náležitosťami pre rozpoznanie
         tejto melódie a určenie samotnej ochrannej známky.

      62      Na druhej strane, notová osnova rozdelená na takty, na ktorej sa nachádza najmä kľúč (husľový, basový alebo C‑kľúč), hudobné
         noty a pauzy, ktorých forma (vo vzťahu k notám: celým, polovým, štvrtinovým, osminovým, šestnástinovým atď., vo vzťahu k pauzám:
         celým, polovým, štvrtinovým, osminovým atď.) predstavuje príslušnú hodnotu, a prípadne posuvky (krížik, béčko, odrážka), pričom
         súbor týchto notových symbolov určuje výšku a dĺžku zvuku, môžu predstavovať presné vyjadrenie za sebou nasledujúcich zvukov,
         ktoré tvoria melódiu, pre ktorú bola podaná prihláška na zápis ochrannej známky. Tieto spôsoby grafického znázornenia zvukov
         zodpovedajú požiadavkám vyplývajúcim z judikatúry Súdneho dvora, na základe ktorej musí byť toto znázornenie jednoznačné,
         určité, ucelené, ľahko pochopiteľné, zrozumiteľné, stále a objektívne.

      63      Hoci také znázornenie nie je okamžite zrozumiteľné, nič to nemení na skutočnosti, že môže byť jednoducho zrozumiteľné tak,
         aby umožňovalo príslušným orgánom a verejnosti, a to najmä podnikateľským subjektom, získať presnú vedomosť o označení, pre
         ktoré bola podaná prihláška na zápis ochrannej známky.

      64      Na druhú otázku treba odpovedať tak, že:

      –        článok 2 smernice sa má vykladať v tom zmysle, že ochranná známka môže pozostávať z označenia, ktoré samo osebe nie je spôsobilé,
         aby bolo vnímané vizuálne pod podmienkou, že ho možno graficky znázorniť predovšetkým pomocou obrázkov, čiar alebo znakov
         a že je jednoznačné, určité, ucelené, ľahko pochopiteľné, zrozumiteľné, stále a objektívne,

      –        pokiaľ ide o zvukové označenia, tieto náležitosti nie sú splnené v prípade, ak je označenie graficky znázornené prostredníctvom
         písomného opisu, akým je údaj o tom, že označenie pozostáva z nôt vyjadrujúcich známe hudobné dielo, alebo údaj označujúci
         zvuk vydávaný zvieraťom, alebo prostredníctvom jednoduchého zvukomalebného citoslovca, alebo prostredníctvom za sebou idúcich
         hudobných nôt bez ďalšieho upresnenia. Tieto náležitosti sú však splnené v prípade, ak je označenie znázornené prostredníctvom
         notovej osnovy rozdelenej na takty, na ktorej sa nachádza najmä kľúč, hudobné noty a pauzy, ktorých forma predstavuje príslušnú
         hodnotu, a prípadne posuvky.

       O trovách
      65      Holandská vláda, francúzska vláda, talianska vláda, rakúska vláda, vláda Spojeného kráľovstva, ako aj Komisia, nemajú právo
         na náhradu trov konania, ktoré im vznikli v súvislosti s pripomienkami, ktoré podali Súdnemu dvoru. Vzhľadom na to, že konanie
         pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou
         postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.

      Z týchto dôvodov
      SÚDNY DVOR (šiesta komora),
      o otázkach, ktoré mu položil Hoge Raad der Nederlanden rozsudkom z 13. júla 2001, rozhodol takto:
      1.      Článok 2 smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných
            známok sa má vykladať v tom zmysle, že musí byť možné považovať zvukové označenia za ochranné známky, ak dokážu rozlíšiť tovary
            alebo služby jedného podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov a ak sa dajú graficky znázorniť.
      2.      Článok 2 smernice sa má vykladať v tom zmysle, že ochranná známka môže pozostávať z označenia, ktoré samo osebe nie je spôsobilé,
            aby bolo vnímané vizuálne pod podmienkou, že ho možno graficky znázorniť predovšetkým pomocou obrázkov, čiar alebo znakov
            a že je jednoznačné, určité, ucelené, ľahko pochopiteľné, zrozumiteľné, stále a objektívne.
      Pokiaľ ide o zvukové označenia, tieto náležitosti nie sú splnené v prípade, ak je označenie graficky znázornené prostredníctvom
            písomného opisu, akým je údaj o tom, že označenie pozostáva z nôt vyjadrujúcich známe hudobné dielo, alebo údaj označujúci
            zvuk vydávaný zvieraťom, alebo prostredníctvom jednoduchého zvukomalebného citoslovca, alebo prostredníctvom za sebou idúcich
            hudobných nôt bez ďalšieho upresnenia. Tieto náležitosti sú však splnené v prípade, ak je označenie znázornené prostredníctvom
            notovej osnovy rozdelenej na takty, na ktorej sa nachádza najmä kľúč, hudobné noty a pauzy, ktorých forma predstavuje príslušnú
            hodnotu, a prípadne posuvky.

               Skouris

               Cunha Rodrigues

               Puissochet

               Schintgen

                     Macken

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 27. novembra 2003.

               Tajomník

                     Predseda

               R. Grass

                     V. Skouris

         * Jazyk konania: holandčina.


Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 11. júna 1998. # Belgische Staat proti Foodic BV a Peter Nyssen, Internationaal Expeditiebedrijf Verhaert NV, A. Maas & Co. NV a Jozef Picavet. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Hof van Beroep Antwerpen - Belgicko. # Vec C-41/97.