title: Vec C-331/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalsko) 26. mája 2021 – Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, S.A., a iní

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/2

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalsko) 26. mája 2021 – Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, S.A., a iní
      (Vec C-331/21)
      (2021/C 452/02)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal da Relação de Lisboa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľky a odporkyne v odvolacom konaní: Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, S.A., EDP Comercial – Comercialização de Energia, S.A., Sonae Investimentos, SGPS, S.A., SONAE MC – Modelo Continente SGPS, Modelo Continente Hipermercados, S.A.

         Žalovaný: Ministério Público

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 101 ZFEÚ, z ktorého vychádza článok 9 NRJC (zákon č. 19/2012 z 8. mája), vykladať v tom zmysle, že dovoľuje kvalifikovať ustanovenie o zákaze konkurencie, ako sú ustanovenia o zákaze konkurencie, ktoré sa nachádzajú v ustanoveniach 12.1 a 12.2 (pozri bod [8 Zhrnutia skutkového stavu a konania vo veci samej]) dohody o založení združenia, ako dohodu obmedzujúcu hospodársku súťaž na základe cieľa, ktorá bola uzavretá medzi dodávateľom elektrickej energie a maloobchodníkom v potravinárskom odvetví, ktorý prevádzkuje hypermarkety a supermarkety, s cieľom poskytovať zľavy klientom, ktorí zároveň využívajú určitú sadzbu cien elektrickej energie dodávateľa elektrickej energie, ktorá je dostupná na kontinentálnom území Portugalska, a sú držiteľmi vernostnej karty maloobchodníka v potravinárskom odvetví, pričom tieto zľavy možno využiť jedine na nákup výrobkov v predajniach tohto maloobchodníka alebo spoločností, ktoré sú s ním prepojené, ak sú súčasťou uvedenej dohody iné ustanovenia, ktoré stanovujú, že cieľom tejto dohody bolo podporovať vykonávanie činností zúčastnených spoločností (pozri body 2 až [7 a 16 Zhrnutia skutkového stavu a konania vo veci samej]), a konštatujú sa výhody pre spotrebiteľov (pozri [už citovaný bod 16]), bez preskúmania konkrétnych škodlivých účinkov pre hospodársku súťaž, ktoré vyplývajú z uvedených ustanovení 12.1 a 12.2?

                  2.

                  Možno článok 101 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že dohodu, ktorou sa zakazuje vykonávať určité ekonomické činnosti a ktorá zodpovedá údajnému rozdeleniu trhov medzi dvoma podnikmi, možno považovať za dohodu obmedzujúcu hospodársku súťaž na základe cieľa, ak sa uzavrie medzi subjektmi, ktoré si navzájom skutočne ani potenciálne nekonkurujú na žiadnom z trhov, ktorých sa týka uvedený záväzok, aj keď sa možno domnievať, že trhy, ktorých sa týka tento záväzok, sú liberalizované alebo že neexistujú neprekonateľné právne prekážky vstupu na tieto trhy?

                  3.

                  Možno článok 101 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že za potenciálnych konkurentov treba považovať dodávateľa elektrickej energie a maloobchodníka v potravinárskom odvetví, ktorý prevádzkuje hypermarkety a supermarkety, ktorí medzi sebou uzavreli uvedenú dohodu s cieľom vzájomne podporovať podnikateľské činnosti a zvýšenie objemu predaja druhej zmluvnej strany (a v prípade maloobchodníka v potravinárskom odvetví spoločností, na základnom imaní ktorých má jedna z jeho materských spoločností väčšinový podiel), ak maloobchodník v potravinárskom odvetví a tieto posledné uvedené spoločnosti, ktoré sú s ním prepojené, v čase uzavretia dohody nevykonávali na predmetnom ani na žiadnom inom geografickom trhu činnosť dodávateľa elektrickej energie a ak v konaní nebolo preukázané, že mali v úmysle vykonávať uvedenú činnosť na tomto trhu alebo že uskutočnili nejaký krok v súvislosti s jej vykonávaním?

                  4.

                  Zostane odpoveď na predchádzajúcu prejudiciálnu otázku rovnaká, ak iná spoločnosť, na základnom imaní ktorej má jedna z materských spoločností maloobchodníka v potravinárskom odvetví, ktorý je zmluvnou stranou dohody, väčšinový podiel (pričom však vnútroštátny úrad pre hospodársku súťaž neobvinil ani nesankcionoval žiadny z týchto dvoch subjektov a žiadny z nich tiež nebol účastníkom konania začatého na tomto súde), ktorá nepatrila do osobnej pôsobnosti záväzku týkajúceho sa zákazu konkurencie, vlastnila 50 %-ný podiel v treťom subjekte, ktorý vykonával činnosti týkajúce sa predaja elektrickej energie v Portugalsku, ktoré sa skončili tri a pol roka pred uzavretím dohody v dôsledku zrušenia tohto subjektu?

                  5.

                  Zostane odpoveď na predchádzajúcu prejudiciálnu otázku rovnaká, ak podnik, ktorý je maloobchodníkom a zmluvnou stranou dohody, vyrába elektrickú energiu prostredníctvom svojich zariadení na minivýrobu a mikrovýrobu, ktoré sa nachádzajú na streche jeho predajní, aj keď všetku vyrobenú elektrickú energiu dodáva za regulované ceny predajcovi posledného stupňa?

                  6.

                  Zostane odpoveď na štvrtú prejudiciálnu otázku rovnaká v prípade, ak podnik, ktorý je maloobchodníkom a zmluvnou stranou dohody, uzavrel osem rokov pred uzavretím dohody inú zmluvu o obchodnej spolupráci (ktorá v čase uzavretia dohody stále platila) s tretím subjektom – distribútorom kvapalných palív – s cieľom poskytovať krížové zľavy, pričom táto zmluva sa týkala nákupu uvedených výrobkov a výrobkov predávaných v hypermarketoch a supermarketoch podniku, ak podnik, ktorý je druhou zmluvnou stranou, okrem toho, že predáva kvapalné palivá, tiež predáva elektrickú energiu na kontinentálnom území Portugalska a ak nebolo preukázané, že zmluvné strany mali v čase uzavretia dohody v úmysle rozšíriť uvedenú dohodu na predaj elektrickej energie alebo podnikli v tejto súvislosti akýkoľvek krok?

                  7.

                  Zostane odpoveď na štvrtú prejudiciálnu otázku rovnaká v prípade, ak iná spoločnosť, na základnom imaní ktorej má jedna z materských spoločností maloobchodníka v potravinárskom odvetví, ktorý je zmluvnou stranou dohody, väčšinový podiel (pričom však vnútroštátny úrad pre hospodársku súťaž neobvinil ani nesankcionoval žiadny z týchto dvoch subjektov a žiadny z nich tiež nebol účastníkom konania začatého na tomto súde), ktorá nepatrila do osobnej pôsobnosti záväzku týkajúceho sa zákazu konkurencie, vyrábala elektrickú energiu v kogeneračnom zariadení, aj keď všetku vyrobenú elektrickú energiu dodávala za regulované ceny predajcovi posledného stupňa?

                  8.

                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúce prejudiciálne otázky, má sa článok 101 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že ustanovenie, ktoré zakazuje uvedenému maloobchodníkovi v potravinárskom odvetví, aby počas platnosti dohody a v bezprostredne nasledujúcom roku sám alebo prostredníctvom spoločnosti, na základnom imaní ktorej má jedna z jeho materských spoločností, ktorá je predmetom konania, väčšinový podiel, vykonával na území, na ktoré sa vzťahuje dohoda, činnosti týkajúce sa predaja elektrickej energie, možno považovať za obmedzujúce na základe cieľa?

                  9.

                  Možno pojem „potenciálny konkurent“ na účely článku 101 ZFEÚ, článku 1 ods. 1 písm. c) nariadenia Komisie (EÚ) č. 330/2010 (1) z 20. apríla 2010 o uplatňovaní článku 101 ods. 3 [ZFEÚ] na kategórie vertikálnych dohôd a zosúladených postupov a bodu 27 usmernení Európskej komisie o vertikálnych obmedzeniach (Ú. v. EÚ C 130, 2010, s. 1) vykladať v tom zmysle, že zahŕňa podnik viazaný ustanovením o zákaze konkurencie, ktorý pôsobí na tovarovom trhu, ktorý je úplne oddelený od tovarového trhu druhej zmluvnej strany dohody, ak sa v listinách založených do spisu týkajúceho sa konania začatého na vnútroštátnom súde nenachádza nijaká konkrétna indícia (ako sú projekty, investície alebo iné prípravné kroky), z ktorej by vyplývalo, že dotknutý podnik by predtým, pokiaľ neexistovalo uvedené ustanovenie, mohol v krátkodobom horizonte vstúpiť na trh druhej zmluvnej strany, ani nebolo preukázané, že druhá zmluvná strana dohody by predtým, pokiaľ neexistovalo uvedené ustanovenie, vnímala uvedený podnik ako potenciálneho konkurenta na predmetnom trhu?

                  10.

                  Možno článok 101 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že samotná skutočnosť, že dohoda o založení združenia medzi podnikom, ktorého predmetom činnosti je predaj elektrickej energie, a podnikom, ktorého predmetom činnosti je maloobchod s potravinami a nepotravinárskym tovarom určeným na domácu spotrebu, na účely krížovej podpory ich jednotlivých činností (v rámci ktorej najmä prvý podnik poskytuje svojim klientom zľavy za spotrebu elektrickej energie, ktoré druhý podnik odpočíta od ceny za nákupy uvedených klientov v maloobchodných predajniach) obsahuje ustanovenie, na základe ktorého sa obe zmluvné strany zaväzujú, že si nebudú navzájom konkurovať a neuzavrú podobné dohody s konkurentmi druhej zmluvnej strany, znamená, že cieľom uvedeného ustanovenia je obmedzovanie hospodárskej súťaže v zmysle článku 101 ods. 1 ZFEÚ, hoci:

                              —

                              časová pôsobnosť predmetného ustanovenia (ročná platnosť dohody a ďalší rok) sa zhoduje s obdobím stanoveným v tej istej dohode, počas ktorého zmluvné strany nie sú oprávnené používať obchodné tajomstvo alebo technické poznatky získané v rámci realizácie združenia v projektoch s tretími osobami,

                              —

                              územná pôsobnosť tohto ustanovenia je obmedzená na územnú pôsobnosť dohody,

                              —

                              osobná pôsobnosť tohto ustanovenia je obmedzená na zmluvné strany dohody a na podniky, na základnom imaní ktorých majú väčšinový podiel, a na iné podniky tej istej skupiny, ktoré tiež vlastnia alebo prevádzkujú maloobchodné predajne zahrnuté do pôsobnosti uvedenej dohody,

                              —

                              osobná pôsobnosť tohto ustanovenia vylučuje veľkú väčšinu spoločností patriacich k tej istej ekonomickej skupine zmluvných strán, ktoré v dôsledku toho nie viazané týmto ustanovením a môžu konkurovať druhej zmluvnej strane počas a po skončení doby platnosti dohody,

                              —

                              podniky, na ktoré sa vzťahuje ustanovenie o zákaze konkurencie, pôsobia na úplne oddelených tovarových trhoch a nebolo preukázané, že v čase uzavretia dohody vyvíjali akýkoľvek projekt alebo plán alebo zrealizovali akýkoľvek druh investície alebo iný krok s cieľom vstúpiť na tovarový trh druhej zmluvnej strany?

                  11.

                  Má sa pojem „vertikálna dohoda“ na účely článku 101 ods. 1 ZFEÚ, článku 1 ods. 1 písm. a) nariadenia Komisie (EÚ) č. 330/2010 z 20. apríla 2010 o uplatňovaní článku 101 ods. 3 [ZFEÚ] na kategórie vertikálnych dohôd a zosúladených postupov a bodu 25 písm. c) usmernení Európskej komisie o vertikálnych obmedzeniach (Ú. v. EÚ C 130, 2010, s. 1) vykladať v tom zmysle, že zahŕňa dohodu so znakmi opísanými v predchádzajúcich otázkach, v rámci ktorej zmluvné strany pôsobia na úplne oddelených tovarových trhoch a nebolo preukázané, že predtým, pokiaľ neexistovala dohoda, uskutočnili akýkoľvek projekt, investíciu alebo plán s cieľom vstúpiť na tovarový trh druhej zmluvnej strany, ale v rámci ktorej zmluvné strany na účely predmetnej dohody dávajú druhej zmluvnej strane k dispozícii svoje príslušné obchodné siete, tímy poverené predajom a technické poznatky na podporu, získavanie a zväčšovanie počtu klientov a obratu druhej zmluvnej strany?

         (1)  Ú. v. EÚ L 102, 2010, s. 1.


title: Vec C-411/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 5. júla 2021 – Instituto do Cinema e do Audiovisual, I.P./NOWO Communications, S.A.

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/4

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 5. júla 2021 – Instituto do Cinema e do Audiovisual, I.P./NOWO Communications, S.A.
      (Vec C-411/21)
      (2021/C 452/03)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Instituto do Cinema e do Audiovisual, I.P.

         Odporkyňa: NOWO Communications, S.A.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Môže článok 10 ods. 2 Lei n.o 55/2012, de 6 de setembro (zákon č. 55/2012 zo 6. septembra 2012), ak sa vykladá v tom zmysle, že poplatok, ktorý stanovuje, je určený výlučne na financovanie podpory a šírenia portugalských kinematografických a audiovizuálnych diel, viesť k nepriamej diskriminácii poskytovania služieb medzi členskými štátmi v porovnaní s príslušným vnútroštátnym poskytovaním služieb tým, že sťažuje poskytovanie služieb medzi členskými štátmi viac ako poskytovanie služieb na čisto vnútroštátnej úrovni, čím dochádza k porušeniu článku 56 ZFEÚ?

                  2.

                  Môže odpoveď na prvú prejudiciálnu otázku zmeniť skutočnosť, že v iných členských štátoch Európskej únie existujú rovnaké alebo podobné režimy, aké stanovuje zákon č. 55/2012?


title: Vec C-427/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 14. júla 2021 – LD/ALB FILS KLINIKEN GmbH

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/5

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 14. júla 2021 – LD/ALB FILS KLINIKEN GmbH
      (Vec C-427/21)
      (2021/C 452/04)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: LD

         Žalovaná: ALB FILS KLINIKEN GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Uplatní sa článok 1 ods. 1 a 2 smernice 2008/104/ES (1) z 19. novembra 2008 o dočasnej agentúrnej práci, ak – ako stanovuje § 4 ods. 3 Tarifvertrag für den öffentlichen Dienst (Kolektívna zmluva pre verejnú službu, ďalej len „TVöD“) – sa úlohy zamestnanca presunú k tretej osobe a tento zamestnanec v prípade, že naďalej trvá jeho pracovný pomer s jeho doterajším zamestnávateľom, musí na jeho žiadosť trvalo vykonávať prácu podľa pracovnej zmluvy u tretej osoby, pričom zároveň podlieha odborným a organizačným záväzným pokynom tejto tretej osoby?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:
                  Je zlučiteľné s ochranným účelom smernice 2008/104/ES, keď je poskytnutie zamestnancov (Personalgestellung) v zmysle § 4 ods. 3 TVöD vyňaté z pôsobnosti vnútroštátnych ochranných predpisov o pridelení zamestnancov, ako je to podľa § 1 ods. 3 bodu 2b Arbeitnehmerüberlassungsgesetz (zákon o pridelení pracovníkov; ďalej len „AÜG“), takže tieto ochranné predpisy sa na prípady poskytnutia zamestnancov neuplatnia?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 19. novembra 2008 o dočasnej agentúrnej práci (Ú. v. EÚ L 327, 2008, s. 9).


title: Vec C-432/21: Žaloba podaná 15. júla 2021 – Európska komisia/Poľská republika

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/5

      Žaloba podaná 15. júla 2021 – Európska komisia/Poľská republika
      (Vec C-432/21)
      (2021/C 452/05)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes, G. Gattinara, D. Milanowska, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Poľská republika

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  určiť, že Poľská republika si tým, že zaviedla do vnútroštátneho systému ustanovenia, podľa ktorých lesné hospodárstvo založené na správnej praxi neporušuje žiadne ustanovenia ochrany prírody v zmysle smernice o vtáctve a smernice o biotopoch, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 1, článku 6 ods. 2, článku 12 ods. 1 písm. a) až d), článku 13 ods. 1 písm. a) a článku 16 ods. 1 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (1) a z článku 4 ods. 1, článku 5 písm. a), b) a d) a článku 9 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (2),
                  a

                  —

                  určiť, že Poľská republika si tým, že vylúčila možnosť, aby organizácie na ochranu životného prostredia mohli na súde napadnúť plány lesného hospodárenia, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 3 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín v spojení s článkom 19 ods. 1 druhým pododsekom Zmluvy o Európskej únii, článkom 216 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, článkom 47 Charty základných práv Európskej únie z 21. mája 1992, článkom 6 ods. 1 písm. b) a článkom 9 ods. 2 Aarhuského dohovoru z 25. júna 1998 o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovaní a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia,

                  —

                  zaviazať Poľskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Podľa Komisie Poľsko si nesplnilo povinnosti vyplývajúce z ustanovení smernice Rady 92/43/EHS (smernica o biotopoch), smernice Rady 2009/147/ES (smernica o vtáctve) a Aarhuského dohovoru z roku 1998.
      V rámci prvého žalobného dôvodu Komisia uvádza, že zavedením v roku 2016 do zákona o lesoch z roku 1991 ustanovenia článku 14b ods. 3, podľa ktorého lesné hospodárstvo vykonávané podľa požiadaviek správnej praxe neporušuje žiadne ustanovenia týkajúce sa ochrany prírody, predstavuje nesprávne prebratie smerníc, keďže porušuje v nich stanovenú povinnosť zavedenia striktných systémov ochrany určitých druhov živočíchov a povinnosť ochrany voľne žijúceho vtáctva. Toto nové znenie článku 14b ods. 3 zákona o lesoch v podstate zavádza širokú odchýlku od ustanovení smerníc a vytvára iba právnu fikciu o zhode s príkazmi ochrany druhov zakotvenými v článkoch 12 a 13 smernice o biotopoch a článkoch 5 a 9 smernice o vtáctve. Navyše článok 6 ods. 1 smernice o biotopoch a článok 4 ods. 1 smernice o vtáctve vyžadujú prijatie ochranných opatrení pre konkrétne lokality. Uplatnenie článku 14b ods. 3 zákona o lesoch by znamenalo, že v Poľsku už nie je potrebné prijímať a vykonávať ochranné opatrenia vo vzťahu k týmto konkrétnym lokalitám.
      V rámci druhého žalobného dôvodu Komisia uvádza chýbajúcu záruku pre organizácie na ochranu životného prostredia napadnúť rozhodnutia Ministra životného prostredia, ktorými boli schválené plány lesného hospodárenia, čo je v rozpore s ustanoveniami Aarhuského dohovoru. Článok 6 ods. 3 smernice o biotopoch v spojení s článkom 9 ods. 2 Aarhuského dohovoru totiž vyžaduje, aby rozhodnutia týkajúce sa plánov a projektov v zmysle článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch mohli byť napadnuté na súde organizáciami na ochranu životného prostredia.

         (1)  Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102.

         (2)  Ú. v. EÚ L 20, 2010, s. 7.


title: Vec C-436/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 15. júla 2021 – flightright GmbH/American Airlines, Inc.

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 15. júla 2021 – flightright GmbH/American Airlines, Inc.
      (Vec C-436/21)
      (2021/C 452/06)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa a navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: flightright GmbH

         Žalovaná a odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: American Airlines, Inc.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Ide o priamo prípojné lety v zmysle článku 2 písm. h) nariadenia (ES) č. 261/2004 (1) už vtedy, keď cestovná kancelária spojí viaceré úseky letu od rôznych leteckých dopravcov do jednej prepravy, cestujúcemu za to účtuje celkovú cenu a vydá jednotný elektronický lístok, alebo sa okrem toho vyžaduje osobitný právny vzťah medzi prevádzkujúcimi leteckými dopravcami?

                  2.

                  V prípade, ak sa vyžaduje osobitný právny vzťah medzi prevádzkujúcimi leteckými dopravcami:
                  Postačuje, ak sú v rezervácií uskutočnenej takým spôsobom, ako je opísané v prvej otázke, spojené dva na seba nadväzujúce úseky letu, ktoré má uskutočniť ten istý letecký dopravca?

                  3.

                  V prípade, ak bude odpoveď na druhú prejudiciálnu kladná:
                  Má sa článok 2 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave z 21. júna 1999 (2) a odkaz na nariadenie (ES) č. 261/2004, ktorý bol do jej prílohy doplnený rozhodnutím výboru pre leteckú dopravu medzi Spoločenstvom a Švajčiarskom č. 1/2006 z 18. októbra 2006 (3), vykladať v tom zmysle, že nariadenie platí aj pre cestujúcich, ktorí do tretej krajiny odleteli z letísk umiestnených na území Švajčiarska?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; 07/008, s. 10).

         (2)  Ú. v. ES L 114, 2002, s. 73; Mim. vyd. 11/041, s. 94.

         (3)  Rozhodnutie výboru pre leteckú dopravu medzi Spoločenstvom a Švajčiarskom č. 1/2006 z 18. októbra 2006, ktorým sa mení a dopĺňa príloha k Dohode o leteckej doprave medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou (Ú. v. EÚ L 298, 2006, s. 23).


title: Vec C-443/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Piteşti (Rumunsko) 19. júla 2021 – SC Avicarvil Farms SRL/Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Piteşti (Rumunsko) 19. júla 2021 – SC Avicarvil Farms SRL/Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea
      (Vec C-443/21)
      (2021/C 452/07)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Piteşti

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: SC Avicarvil Farms SRL

         Odporcovia: Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea

         Prejudiciálna otázka

      Bráni článok 143 nariadenia č. 1303/2013 (1) v spojení s ustanoveniami článku 310 ZFEÚ (zásada správneho finančného hospodárenia) a článku 40 ods.3 nariadenia (ES) č. 1698/2005 (2) [prebratého do článku 33 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 1305/2013 (3)], vo vzťahu k zásade ochrany legitímnej dôvery a k zásade právnej istoty, praxi vnútroštátnych správnych orgánov zapojených do vykonávania opatrenia nenávratnej finančnej pomoci, ktoré v dôsledku chyby pri výpočte zistenej Európskym dvorom audítorov vydali akty s cieľom nariadiť zníženie sumy finančnej podpory priznanej v rámci Programu rozvoja vidieka Rumunska na obdobie rokov 2007 – 2013, schváleného rozhodnutím Európskej komisie C(2012) 3529 z 25. mája 2012, a to pred prijatím nového rozhodnutia Európskej komisie, ktoré z príslušného financovania vylučuje sumy prekračujúce dodatočné náklady a ušlé príjmy vzniknuté v dôsledku prijatých záväzkov, ktoré sú dôsledkom predmetných chýb pri výpočte?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 320).

         (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1698/2005 z 20. septembra 2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 277, 2005, s. 1).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1305/2013 zo 17. decembra 2013 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 487).


title: Vec C-448/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível (Portugalsko) 21. júla 2021 – Portugália – Administração de Patrimónios, SGPS, S.A./Banco BPI

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível (Portugalsko) 21. júla 2021 – Portugália – Administração de Patrimónios, SGPS, S.A./Banco BPI
      (Vec C-448/21)
      (2021/C 452/08)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Portugália – Administração de Patrimónios, SGPS, S.A.

         Žalovaná: Banco BPI

         Prejudiciálne otázky

      Na účely smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366 (1) z 25. novembra 2015 (ďalej len „smernica“):

                  I.

                  Je „platobnou transakciou“ v zmysle článku 73 ods. 1 smernice vykonanie platobného príkazu s ľudským zásahom poskytovateľa platobných služieb, ktorý je vyhotovený v papierovej podobe, digitalizovaný a zaslaný elektronickou poštou, a odoslaný poskytovateľovi platobných služieb z e-mailového účtu vytvoreného používateľom?

                  II.

                  Má sa článok 73 ods. 1 smernice vykladať v tom zmysle, že:

                              II.I.

                              Bez toho, aby bol dotknutý článok 71 alebo dôvodné podozrenie z riadne oznámeného podvodu, postačuje na vznik povinnosti (poskytovateľa platobných služieb) vrátiť finančné prostriedky (platiteľovi) samotné oznámenie o neexistencii autorizácie platobnej transakcie, bez predloženia dôkazov?

                              II.II.

                              V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, môže byť pravidlo, podľa ktorého postačuje samotné oznámenie platiteľa v dôsledku neuplatnenia pravidiel o dôkaznom bremene stanovených v článku 72 smernice, vylúčené na základe dohody medzi stranami (platiteľom a poskytovateľom služieb), ako to umožňuje článok 61 ods. 1 smernice?

                              II.III.

                              V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, je poskytovateľ platobných služieb povinný bezodkladne vrátiť finančné prostriedky platiteľovi len v prípade, ak platiteľ preukáže, že transakcia nebola autorizovaná, keď pri vylúčení uplatnenia článku 72 smernice príslušné právne alebo zmluvné ustanovenia vyžadujú, aby platiteľ predložil uvedený dôkaz?

                  III.

                  Umožňuje článok 61 ods. 1 smernice nielen vylúčiť uplatnenie ustanovení článku 74 smernice, ale aj namiesto vylúčeného režimu zaviesť na základe dohody medzi používateľom (ktorý nie je spotrebiteľom) a poskytovateľom platobných služieb, prísnejší režim zodpovednosti platiteľa, najmä ako výnimka z ustanovení článku 73 smernice?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366 z 25. novembra 2015 o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia smernice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 a ktorou sa zrušuje smernica 2007/64/ES (Ú. v. EÚ L 337, 2015, s. 35).


title: Vec C-449/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d'appel de Paris (Francúzsko) 21. júla 2021 – Towercast/Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d'appel de Paris (Francúzsko) 21. júla 2021 – Towercast/Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie
      (Vec C-449/21)
      (2021/C 452/09)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour d'appel de Paris

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Towercast

         Žalovaní: Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 21 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Nariadenie ES o fúziách) (1) vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby koncentrácia, ktorá nemá význam pre celé Spoločenstvo v zmysle článku 1 už citovaného nariadenia, nedosahuje prahové hodnoty stanovené vnútroštátnym právom pre vykonanie povinnej predbežnej kontroly a nebola postúpená na posúdenie Európskej komisii podľa článku 22 uvedeného nariadenia, bola posúdená vnútroštátnym orgánom pre hospodársku súťaž ako zneužitie dominantného postavenia zakázané článkom 102 ZFEÚ vzhľadom na štruktúru hospodárskej súťaže na vnútroštátnom trhu?

         (1)  Ú. v. EÚ L 24, 2004, s. 1.


title: Vec C-455/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Olt (Rumunsko) 23. júla 2021 – OZ/Lyoness Europe AG

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Olt (Rumunsko) 23. júla 2021 – OZ/Lyoness Europe AG
      (Vec C-455/21)
      (2021/C 452/10)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Olt

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ – žalobca v prvom stupni: OZ

         Odporkyňa – žalovaná v prvom stupni: Lyoness Europe AG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 2 písm. b) smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1) vykladať v tom zmysle, že fyzická osoba, strojný inžinier špecializujúci sa na hydraulické a pneumatické stroje (a nevykonávajúci obchodnú činnosť v rámci svojej profesijnej činnosti, najmä nákup tovaru a služieb na ďalší predaj a/alebo sprostredkovateľskú činnosť) a ktorá s obchodnou spoločnosťou (predajcom alebo dodávateľom) uzatvorí zmluvu o pristúpení, na základe ktorej má uvedená fyzická osoba právo účasti v nákupnom spoločenstve, ktoré vytvorila vyššie uvedená spoločnosť vo forme systému Lyoness (systém, prostredníctvom ktorého sa sľubujú zárobky vo forme spätných platieb za nákupy, provízie a ďalšie akciové výhody), právo na kúpu tovaru a služieb u obchodníkov, ktorí majú zmluvný vzťah s touto spoločnosťou (označení ako obchodní partneri Lyoness) a právo sprostredkovať pre iné osoby v rámci systému Lyoness (tzv. potenciálni verní zákazníci), sa môže na účely účinnej ochrany práv spotrebiteľa považovať za „spotrebiteľa“ v zmysle tohto ustanovenia, napriek zmluvnej podmienke, podľa ktorej je rozhodným právom pre zmluvný vzťah medzi Lyoness a zákazníkom výlučne švajčiarske právo bez ohľadu na bydlisko zákazníka?

                  2.

                  Má sa článok 2 písm. b) smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách vykladať v tom zmysle, že možno považovať za „spotrebiteľa“ podľa tohto ustanovenia osobu, ktorá uzatvorila s predajcom alebo dodávateľom dvojúčelovú zmluvu, t. j. [keď] sa zmluva uzatvorila na účely čiastočne v rámci obchodnej, hospodárskej alebo profesijnej činnosti fyzickej osoby a čiastočne mimo rámca uvedenej činnosti a obchodný, hospodársky alebo profesijný účel fyzickej osoby neprevažuje v celkovom kontexte zmluvy?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, aké sú hlavné kritériá slúžiace na posúdenie, či obchodný, hospodársky alebo profesijný účel fyzickej osoby prevažuje alebo nie v celkovom kontexte zmluvy?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-457/21 P: Odvolanie podané 22. júla 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 12. mája 2021 v spojených veciach T-816/17 a T-318/18, Luxembursko a i. a Amazon/Komisia

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/10

      Odvolanie podané 22. júla 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 12. mája 2021 v spojených veciach T-816/17 a T-318/18, Luxembursko a i. a Amazon/Komisia
      (Vec C-457/21 P)
      (2021/C 452/11)
      Jazyk konania: angličtina a francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: P.-J. Loewenthal, F. Tomat, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Luxemburské veľkovojvodstvo, Amazon.com, Inc., Amazon EU Sàrl, Írsko

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 12. mája 2021 v spojených veciach T-816/17 a T-318/18, Luxembursko a i./Komisia,

                  —

                  zamietol prvý žalobný dôvod vo veci T-816/17, ako aj druhý, štvrtý a ôsmy žalobný dôvod vo veci T-318/18,

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie, aby preskúmal žalobné dôvody, o ktorých nerozhodol,

                  —

                  subsidiárne uplatnil právomoc, ktorou disponuje podľa článku 61 ods. 1 druhej vety Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, aby on sám s konečnou platnosťou rozhodol o spore, a

                  —

                  rozhodol, že o trovách konania tohto konania sa rozhodne neskôr, ak vráti vec späť Všeobecnému súdu na ďalšie konanie, alebo uložil Luxembursku, spoločnostiam Amazon EU S.à.r.l a Amazon.com povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Komisia na podporu svojho odvolania uvádza dva odvolacie dôvody.
      Prvým odvolacím dôvodom tvrdí, že Všeobecný súd tým, že zamietol hlavné konštatovanie o výhode vyjadrené v rozhodnutí (1), porušil článok 107 ods. 1, neodôvodnil svoje rozhodnutie, porušil procesné pravidlá a skreslil sporné rozhodnutie. Tento odvolací dôvod má dve časti:

                  —

                  Prvá časť: Všeobecný súd sa v bodoch 162 až 251 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď odmietol funkčnú analýzu spoločnosti LuxSCS a výber LuxSCS, ako testovanú stranu, uskutočnených v rozhodnutí, z dôvodu, že LuxSCS vlastnila zákonný majetok nehmotných aktív, dala ich k dispozícií spoločnosti LuxOpCo a finančne prispievala na ich rozvoj. V dôsledku toho nesprávne vyložil a uplatnil princíp nezávislého vzťahu, čo predstavuje porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pokiaľ ide o podmienku výhody, a nesplnil si povinnosť odôvodnenia z dôvodu rozporuplného a neprimeraného odôvodnenia. Všeobecný súd sa v rozhodnutí pri odmietnutí výberu spoločnosti LuxSCS ako testovanej strany tiež nesprávne opieral o svoje tvrdenia z dôvodu, že neexistovali porovnateľné nezávislé podniky, na ktoré by mohol uplatniť metódu čistého obchodného rozpätia (TNMM). Na základe toho Všeobecný súd prekročil svoju právomoc v oblasti súdneho preskúmania, čo predstavuje vadu konania a porušenie práva na obranu Komisie, a dopustil sa skreslenia rozhodnutia.

                  —

                  Druhá časť: Všeobecný súd sa v bodoch 257 až 295 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď odmietol výpočet rozpätia nezávislého vzťahu vykonaný v rozhodnutí na základe licenčnej zmluvy z dôvodu, že LuxSCS ako testovaná strana mala mať právo na trhovú hodnotu nehmotného majetku a že LuxSCS neposkytovala služby v rámci skupiny „za nízku pridanú hodnotu“. V dôsledku toho Všeobecný súd nesprávne vyložil a uplatnil princíp nezávislého vzťahu, porušil procesné pravidlá, skreslil rozhodnutie a nesplnil si povinnosť odôvodnenia.

            Druhým odvolacím dôvodom tvrdí, že Všeobecný súd sa tým, že odmietol prvé subsidiárne konštatovanie výhody uvedené v rozhodnutí, dopustil nesprávneho právneho posúdenia, pokiaľ ide o úroveň dôkazov požadovaných na preukázanie existencie v výhody, porušil článok 107 ods. 1 ZFEÚ, neodôvodnil svoje rozhodnutie a porušil procesné pravidlá. Tento odvolací dôvod je rozdelený na tri časti.

                  —

                  Prvá časť: hoci Všeobecný súd uplatnil primeranú úroveň dôkazov na to, aby v bodoch 310 až 513 napadnutého rozsudku dospel k záveru o existencii výhody, v skutočnosti v bodoch 503 až 538 rozsudku uplatnil odlišné a prísnejšie kritérium na odmietnutie prvého subsidiárneho konštatovania výhody uvedeného v rozhodnutí. Všeobecný súd v dôsledku toho nesprávne určil úroveň dôkazov požadovanú na preukázanie existencie výhody a z dôvodu rozporuplného odôvodnenia si nesplnil povinnosť odôvodnenia.

                  —

                  Druhá časť: Všeobecný súd sa v bodoch 314 až 442 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nesprávne uviedol funkcie vykonávané subjektmi skupiny Amazon, ktoré nie sú súčasťou licenčnej zmluvy, aby podložil svoj záver, podľa ktorého rozhodnutie zveličuje zložitosť funkcií vykonávaných spoločnosťou LuxOpCo, pričom sa opieral o nehmotný majetok. Tiež nevysvetlil, na základe čoho dospel k záveru, že funkcie vykonávané spoločnosťou LuxOpCo, pokiaľ ide zložku „ochranná známka“ nehmotného majetku a pokiaľ ide o maloobchodnú činnosť a služby Amazonu v Európe, neboli jediné. V dôsledku toho Všeobecný súd nesprávne vyložil a uplatnil princíp nezávislého vzťahu, čo predstavuje porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pokiaľ ide o podmienku výhody, a z dôvodu neprimeraného odôvodnenia si nesplnil povinnosť odôvodnenia.

                  —

                  Tretia časť: Všeobecný sú sa v bodoch 499 a 537 napadnutého rozsudku neoprávnene opieral o svoje vlastné tvrdenia na odmietnutie prvého subsidiárneho konštatovania výhody v rozhodnutí z dôvodu, že Komisia vychádzala zo metódy rozdelenia výhody s analýzou príspevkov na účely stanovenia cien licenčnej zmluvy, nepreukazuje, že Záväzné daňové stanovisko (tax ruling) nevyhnutne vytvára výhodu. V dôsledku toho Všeobecný súd prekročil svoju právomoc v oblasti súdneho preskúmania, čo predstavuje vadu konania a porušenie práva Komisie na obranu.

         (1)  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/859 zo 4. októbra 2017 o štátnej pomoci SA.38944 (2014/C) (ex 2014/NN), ktorú poskytlo Luxembursko spoločnosti Amazon (Ú. v. EÚ L 153, 2018, s. 1, ďalej len „rozhodnutie“).


title: Vec C-461/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Prahova (Rumunsko) 27. júla 2021 – SC Cartrans Preda SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Prahova (Rumunsko) 27. júla 2021 – SC Cartrans Preda SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova
      (Vec C-461/21)
      (2021/C 452/12)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Prahova

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: SC Cartrans Preda SRL

         Žalovaný: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 86 ods. 1 písm. b) a článok 86 ods. 2 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) vykladať v tom zmysle, že na účely priznania oslobodenia od DPH v prípade prepravných operácií a služieb pri dovoze tovaru zápis dovoznej operácie (napríklad vyhotovenie predbežného colného vyhlásenia o vstupe colnými orgánmi na základe priradenia čísla známeho ako MRN/hlavné referenčné číslo [Master Reference Number]) vždy vedie k tomu, že do základu dane sa zahrnie aj colná hodnota prepravného poplatku vynaloženého po prvé miesto určenia tovaru na území členského štátu dovozu? Potvrdzuje existencia MRN, v súvislosti s ktorým nebol zistený žiadny dôvodný nepriamy dôkaz o podvode, implicitne dôkaz, že všetky náklady uvedené v článku 86 ods. 1 písm. a) a b) colný úrad zahrnul do základu dane?

                  2.

                  Bráni článok 144, článok 86 ods. 1 písm. b) a článok 86 ods. 2 smernice [2006/112] daňovej praxi členského štátu, podľa ktorej sa zamietne oslobodenie od DPH za prepravné služby pri dovoze do [Únie] z dôvodu, že sa nepredložil čisto formálny dôkaz o zahrnutí prepravných poplatkov do colnej hodnoty, hoci na jednej strane boli predložené iné relevantné sprievodné doklady k dovozu – predbežné colné vyhlásenie a nákladný list CMR potvrdzujúci dodanie príjemcovi – a na druhej strane, neexistuje žiadny nepriamy dôkaz, na ktorého základe by bolo možné spochybniť vierohodnosť alebo spoľahlivosť predbežného colného vyhlásenia alebo nákladného listu CMR?

                  3.

                  Predstavuje s ohľadom na ustanovenia článku 57 ZFEÚ vrátenie DPH a spotrebných daní daňovými orgánmi viacerých členských štátov poskytovanie služieb v rámci Spoločenstva alebo činnosť všeobecného zástupcu, ktorý vystupuje ako sprostredkovateľ obchodnej transakcie?

                  4.

                  Má sa článok 56 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že o obmedzenie voľného pohybu služieb ide v prípade, ak je príjemca služby, ktorú poskytol poskytovateľ služieb usadený v inom členskom štáte na základe právnej úpravy členského štátu, v ktorom je príjemca služby usadený, povinný zraziť daň z odmeny zaplatenej za túto službu, hoci uvedená zrážková povinnosť neexistuje v prípade, že dohodne túto službu s poskytovateľom služieb, ktorý je usadený v rovnakom členskom štáte ako príjemca tejto služby?

                  5.

                  Je daňové zaobchádzanie štátu, kde sídli platiteľ príjmu okolnosťou, ktorá robí menej atraktívnym a obmedzuje slobodné poskytovanie služieb, pretože na to, aby sa zabránilo uplatneniu dane zrážkou pri zdroji vo výške 4 %, sa rezident musí obmedzovať na spoluprácu v oblasti vrátenia DPH a spotrebných daní so subjektmi, ktoré sú tiež rezidentmi, a nie s inými subjektmi usadenými v iných členských štátoch?

                  6.

                  Možno skutočnosť, že na príjem nerezidenta sa uplatňuje daň vo výške 4 % (alebo v závislosti od prípadu 16 %) z hrubého príjmu, kým daň z príjmov právnických osôb uplatnená voči poskytovateľovi služieb, ktorý je rezidentom v tom istom členskom štáte (v rozsahu, v akom dosahuje zisk), predstavuje 16 % z čistého príjmu, tiež považovať za porušenie článku 56 ZFEÚ, pretože predstavuje ďalšiu okolnosť, ktorá robí menej atraktívnym a obmedzuje slobodné poskytovanie predmetných služieb nerezidentmi?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-501/21 P: Odvolanie podané 13. augusta 2021: Harry Shindler a i. proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 8. júna 2021 vo veci T-198/20, Shindler a i./Rada

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/13

      Odvolanie podané 13. augusta 2021: Harry Shindler a i. proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 8. júna 2021 vo veci T-198/20, Shindler a i./Rada
      (Vec C-501/21 P)
      (2021/C 452/13)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Harry Schindler a i. (v zastúpení: J, Fouchet, avocat)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateľov

                  —

                  zrušiť uznesenie z 8. júna 2021 (T-198/20),

                  —

                  v celom rozsahu zrušiť rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/135 z 30. januára 2020 o uzavretí Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, spolu s Dohodou o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu a jej prílohami.

            Subsidiárne:

                  —

                  zrušiť uznesenie z 8. júna 2021 (T-198/20),

                  —

                  čiastočne zrušiť rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/135 z 30. januára 2020 o uzavretí Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, spolu s Dohodou o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu v rozsahu, v akom tieto akty od 1. februára 2020 automaticky a všeobecne bez akejkoľvek kontroly proporcionality rozlišujú medzi občanmi Únie a štátnymi príslušníkmi Spojeného kráľovstva, a zrušil tak najmä šiesty odsek úvodných ustanovení a články 9, 10 a 127 dohody o vystúpení,

                  —

                  uložil Európskej únii povinnosť nahradiť všetky trovy konania, vrátane trov právneho zastúpenia vo výške 5 000 eur.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      A.   Procesné nezrovnalosti napadnutého uznesenia
      Všeobecný súd porušil článok 130 svojho rokovacieho poriadku, keďže poskytol iba jednu lehotu, konkrétne lehotu pre Radu na predloženie jej základného vyjadrenia. Žalobcom žiadnu lehotu neposkytol a kým sa mohli vyjadriť k námietke neprípustnosti a k veci samej, museli počkať na „nové lehoty na pokračovanie v konaní“.
      Okrem toho Všeobecný súd rozhodol nedoručiť žalobcom vyjadrenie k žalobe, čím im znemožnil dozvedieť sa, kedy sa majú vyjadriť k prípustnosti.
      Napokon Všeobecný súd zamietol žalobu ako neprípustnú bez pojednávania a bez svojho rozhodnutia o dvoch návrhoch – návrhu na prerušenie konania a návrhu na postúpenie spisu Súdnemu dvoru, ktoré pritom mali vplyv na pokračovanie v konaní.
      B.   Porušenie práva Únie v súvislosti s prípustnosťou žaloby
      i)   Hľadisko kritéria vyžadujúceho, aby rozhodnutia, ktoré sú predmetom priamej žaloby, boli regulačnými aktmi, ktoré neobsahujú vykonávacie opatrenie
      V prvom rade Všeobecný súd nesprávne a bez vysvetlenia usúdil, že dohoda o vystúpení je medzinárodným aktom, hoci vzhľadom na svoj účel a svoje účinky stále patrí do vnútorného práva Únie, keďže upravuje budúce vzťahy medzi Európskou úniou a jedným z jej členských štátov v závislosti od vnútorného práva vytvoreného Úniou v priebehu viac ako päťdesiatich rokov (pokiaľ de o Spojené kráľovstvo), pričom je vďaka nej naďalej uplatniteľné.
      Okrem toho článok 4 dohody o vystúpení vo svojich odsekoch 4 a 5 obmedzuje zvrchovanosť súdov Spojeného kráľovstva s cieľom umožniť jednotu súdneho výkladu dohody o vystúpení Súdnym dvorom Európskej únie. Takéto ustanovenie sa v medzinárodných zmluvách nevyskytuje.
      V druhom rade za predpokladu, že aj Súdny dvor usúdi, že dohoda o vystúpení je medzinárodným aktom, Všeobecný súd opomenul zohľadnenie článku 275 ZFEÚ, ktorý vylučuje právomoc Súdneho dvora len pri určitých aktoch súvisiacich s „ustanoveniami týkajúcimi sa spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky“. Všeobecný súd teda nesprávne spojil články 263 a 275 ZFEÚ, z ktorých vyplýva, že Súdny dvor má právomoc vo vzťahu ku všetkým regulačným aktom neobsahujúcim vykonávacie opatrenia s výnimkou aktov prijatých na základe ustanovení týkajúcich sa spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky. Vzhľadom na články 23 a 26 Zmluvy o Európskej únii však dohoda o vystúpení nepatrí ani z hľadiska obsahu ani z procesného hľadiska do spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky.
      V treťom rade tvrdenia prijaté Všeobecným súdom v podstate predpokladajú, že Súdny dvor by sa mal vzdať preskúmavania zásad právneho štátu vo vzťahu k medzinárodnej zmluve. Takýto prístup však nie je prijateľný ani z politického, ani z právneho hľadiska, pretože znamená, že Rada môže bez kontroly spochybniť samotné uplatňovanie zmlúv a hodnôt, ktoré zakladajú.
      V štvrtom rade Rada a Francúzsko usudzujú, že dohoda o vystúpení automaticky ruší európske občianstvo odvolateľov, čo znamená, že z tohto hľadiska dohoda o vystúpení nepotrebuje na vyvolanie svojich účinkov žiadne vykonávacie opatrenie, pričom sa pripomína, že žaloba pôvodne podaná odvolateľmi sa nemusí na rozdiel od toho, čo usúdil Všeobecný súd, obmedziť na samotnú otázku ich hlasovacieho práva.
      ii)   Hľadisko kritéria osobnej dotknutosti
      V prvom rade sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nezohľadnil osobitosti situácie pani G. ako jednej z 800 zvolených zástupcov vo Francúzsku, z uzavretého okruhu osôb, ktorí sa nemohli zúčastniť volieb v roku 2020.
      V druhom rade sa Všeobecný súd dopustil závažného nesprávneho analytického posúdenia tým, že uviedol, že rozhodnutie o podpísaní dohody o vystúpení zasahuje žalobcov „z dôvodu ich objektívnej vlastnosti, že sú štátnymi príslušníkmi Spojeného kráľovstva“, hoci dohodu o vystúpení napádajú ako britskí občania s pobytom na území Únie z hľadiska účinkov dohody o vystúpení na svoje postavenie.
      V treťom rade Všeobecný súd vychádza len z nemožnosti žalobcov hlasovať v komunálnych voľbách, hoci tento dôsledok je len jedným z dôsledkov, na ktoré žalobcovia poukazovali.


title: Vec C-502/21 P: Odvolanie podané 13. augusta 2021: David Price proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 8. júna 2021 vo veci T-231/20, Price/Rada

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/14

      Odvolanie podané 13. augusta 2021: David Price proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 8. júna 2021 vo veci T-231/20, Price/Rada
      (Vec C-502/21 P)
      (2021/C 452/14)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: David Price (v zastúpení: J, Fouchet, avocat)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateľov

                  —

                  zrušiť uznesenie z 8. júna 2021 (T-198/20),

                  —

                  v celom rozsahu zrušiť rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/135 z 30. januára 2020 o uzavretí Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, spolu s Dohodou o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu a jej prílohami, s prípadnou zmenou retroaktívneho účinku tohto zrušenia.

            Subsidiárne:

                  —

                  zrušiť uznesenie z 8. júna 2021 (T-198/20),

                  —

                  čiastočne zrušiť rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/135 z 30. januára 2020 o uzavretí Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, spolu s Dohodou o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu v rozsahu, v akom tieto akty od 1. februára 2020 automaticky a všeobecne bez akejkoľvek kontroly proporcionality rozlišujú medzi občanmi Únie a štátnymi príslušníkmi Spojeného kráľovstva, a zrušil tak najmä šiesty odsek úvodných ustanovení a články 9, 10 a 127 dohody o vystúpení,

                  —

                  uložil Európskej únii povinnosť nahradiť všetky trovy konania, vrátane trov právneho zastúpenia vo výške 5 000 eur.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      A.   Procesné nezrovnalosti napadnutého uznesenia
      Všeobecný súd porušil článok 130 svojho rokovacieho poriadku, keďže poskytol iba jednu lehotu, konkrétne lehotu pre Radu na predloženie jej základného vyjadrenia. Žalobcovi žiadnu lehotu neposkytol a kým sa mohol vyjadriť k námietke neprípustnosti a k veci samej, musel počkať na „nové lehoty na pokračovanie v konaní“.
      Okrem toho Všeobecný súd rozhodol nedoručiť žalobcovi vyjadrenie k žalobe, čím mu znemožnil dozvedieť sa, kedy sa má vyjadriť k prípustnosti.
      Napokon Všeobecný súd zamietol žalobu ako neprípustnú bez pojednávania a bez svojho rozhodnutia o dvoch návrhoch – návrhu na prerušenie konania a návrhu na postúpenie spisu Súdnemu dvoru, ktoré pritom mali vplyv na pokračovanie v konaní.
      B.   Porušenie práva Únie v súvislosti s prípustnosťou žaloby
      i)   Hľadisko kritéria vyžadujúceho, aby rozhodnutia, ktoré sú predmetom priamej žaloby, boli regulačnými aktmi, ktoré neobsahujú vykonávacie opatrenie
      V prvom rade Všeobecný súd nesprávne a bez vysvetlenia usúdil, že dohoda o vystúpení je medzinárodným aktom, hoci vzhľadom na svoj účel a svoje účinky stále patrí do vnútorného práva Únie, keďže upravuje budúce vzťahy medzi Európskou úniou a jedným z jej členských štátov v závislosti od vnútorného práva vytvoreného Úniou v priebehu viac ako päťdesiatich rokov (pokiaľ de o Spojené kráľovstvo), pričom je vďaka nej naďalej uplatniteľné.
      Okrem toho článok 4 dohody o vystúpení vo svojich odsekoch 4 a 5 obmedzuje zvrchovanosť súdov Spojeného kráľovstva s cieľom umožniť jednotu súdneho výkladu dohody o vystúpení Súdnym dvorom Európskej únie. Takéto ustanovenie sa v medzinárodných zmluvách nevyskytuje.
      V druhom rade za predpokladu, že aj Súdny dvor usúdi, že dohoda o vystúpení je medzinárodným aktom, Všeobecný súd opomenul zohľadnenie článku 275 ZFEÚ, ktorý vylučuje právomoc Súdneho dvora len pri určitých aktoch súvisiacich s „ustanoveniami týkajúcimi sa spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky“. Všeobecný súd teda nesprávne spojil články 263 a 275 ZFEÚ, z ktorých vyplýva, že Súdny dvor má právomoc vo vzťahu ku všetkým regulačným aktom neobsahujúcim vykonávacie opatrenia s výnimkou aktov prijatých na základe ustanovení týkajúcich sa spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky. Vzhľadom na články 23 a 26 Zmluvy o Európskej únii však dohoda o vystúpení nepatrí ani z hľadiska obsahu ani z procesného hľadiska do spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky.
      V treťom rade tvrdenia prijaté Všeobecným súdom v podstate predpokladajú, že Súdny dvor by sa mal vzdať preskúmavania zásad právneho štátu vo vzťahu k medzinárodnej zmluve. Takýto prístup však nie je prijateľný ani z politického, ani z právneho hľadiska, pretože znamená, že Rada môže bez kontroly spochybniť samotné uplatňovanie zmlúv a hodnôt, ktoré zakladajú.
      V štvrtom rade Rada a Francúzsko usudzujú, že dohoda o vystúpení automaticky ruší európske občianstvo odvolateľov, čo znamená, že z tohto hľadiska dohoda o vystúpení nepotrebuje na vyvolanie svojich účinkov žiadne vykonávacie opatrenie, pričom sa pripomína, že žaloba pôvodne podaná odvolateľom sa nemusí na rozdiel od toho, čo usúdil Všeobecný súd, obmedziť na samotnú otázku jeho hlasovacieho práva.
      ii)   Hľadisko kritéria osobnej dotknutosti
      V prvom rade odvolateľ pri podaní svojej žaloby patril k malej menšine Britov, ktorým malo byť priznané hlasovacie právo v druhom kole.
      V druhom rade sa Všeobecný súd dopustil závažného nesprávneho analytického posúdenia tým, že uviedol, že rozhodnutie o podpísaní dohody o vystúpení zasahuje žalobcu „z dôvodu jeho objektívnej vlastnosti, že je štátnym príslušníkom Spojeného kráľovstva“, hoci dohodu o vystúpení napáda ako britský občan s pobytom na území Únie z hľadiska účinkov dohody o vystúpení na svoje postavenie.
      V treťom rade Všeobecný súd vychádza len z nemožnosti žalobcu hlasovať v komunálnych voľbách, hoci tento dôsledok je len jedným z dôsledkov, na ktoré žalobca poukazoval.
      C.   Nesprávne právne posúdenie, pokiaľ ide o zamietnutie postúpenia veci zo Všeobecného súdu na Súdny dvor na základe článku 256 ods. 3 ZFEÚ
      Článok 256 ods. 3 ZFEÚ nezávisle od iných odsekov umožňuje dialóg sudcov Únie. Pokiaľ môže vec ovplyvniť jednotnosť alebo konzistentnosť práva Únie, prvostupňový Súd môže na rozdiel od konštatovania Všeobecného súdu postúpiť vec Súdnemu dvoru.


title: Vec C-545/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 31. augusta 2021 – ANAS SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 31. augusta 2021 – ANAS SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
      (Vec C-545/21)
      (2021/C 452/15)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: ANAS SpA

         Žalovaný: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 70 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 1083/2006 (1), článok 27 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 1828/2006 (2), článok 1 Dohovoru PIF, ktorý je uvedený v akte Rady z 26. júla 1995, článok 1 ods. 2 nariadenia č. 2988/95 (3) a článok 3 ods. 2 písm. b) smernice (EÚ) 2017/1371 (4) vykladať v tom zmysle, že konanie, ktoré teoreticky umožňuje zvýhodňovať hospodársky subjekt v priebehu verejného obstarávania, bude vždy spadať pod pojem „nezrovnalosť“ alebo „podvod“ a bude teda právnym základom na odňatie príspevku, hoci neexistuje úplný dôkaz, že uvedené konanie bolo skutočné zrealizované, resp. úplný dôkaz, že bolo rozhodujúce pri výbere príjemcu?

                  2.

                  Bráni článok 45 ods. 2 písm. d) smernice 2004/18/ES (5) pravidlu, akým je pravidlo podľa článku 38 ods. 1 písm. f) legislatívneho dekrétu č. 163/2006, ktoré neumožňuje vylúčiť z verejného obstarávania hospodársky subjekt, ktorý sa pokúsil ovplyvňovať rozhodovací proces verejného obstarávateľa, najmä ak pokus spočíval v podplácaní niektorých členov hodnotiacej komisie?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede na jednu alebo obidve vyššie uvedené otázky, majú sa vyššie uvedené ustanovenia vykladať v tom zmysle, že vždy ukladajú odňatie príspevku členským štátom a finančnú opravu Komisiou v 100 %-nej výške, hoci tento príspevok bol v každom prípade použitý na účel, na ktorý bol určený a na projekt oprávnený na európske financovanie, ktorý bol skutočne zrealizovaný?

                  4.

                  V prípade zápornej odpovede na tretiu otázku alebo v tom zmysle, že sa neuplatní odňatie príspevku alebo finančná oprava v 100 %-nej výške, umožňujú pravidlá uvedené v prvom bode a súlad so zásadou proporcionality určiť odňatie príspevku a finančnú opravu s prihliadnutím na skutočne spôsobenú finančnú ujmu všeobecnému rozpočtu Európskej únie: konkrétne v prípade, o aký ide v prejednávanej veci, možno „finančné dôsledky“ v zmysle článku 98 ods. 3 nariadenia EÚ č. 1083/2006 určiť paušálne na základe uplatnenia kritérií uvedených v tabuľke v odseku 2 rozhodnutia Komisie č. 9527 z 19. decembra 2013? (6)

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. júla 2006 , ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1260/1999 (Ú. v. EÚ L 210, 2006, s. 25).

         (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1828/2006 z 8. decembra 2006 , ktorým sa stanovujú vykonávacie pravidlá nariadenia Rady (ES) č. 1083/2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 o Európskom fonde regionálneho rozvoja (Ú. v. EÚ L 371, 2006, s. 1).

         (3)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 312, 1995, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 340).

         (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1371 z 5. júla 2017 o boji proti podvodom, ktoré poškodzujú finančné záujmy Únie, prostredníctvom trestného práva (Ú . v. EÚ L 198, 2017, s. 29).

         (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 114; Mim vyd. 06/007, s. 132).

         (6)  Rozhodnutie Komisie z 19.12.2013 o stanovení a schválení usmernení o určení finančných opráv, ktoré má Komisia uplatňovať na výdavky financované Úniou v rámci zdieľaného hospodárenia pri nedodržaní pravidiel verejného obstarávania.


               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/18

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – ADR Center/Komisia
      (Vec T-364/15) (1)

      („Finančná pomoc - Všeobecný program ‚Základné práva a spravodlivosť‘ na obdobie 2007 – 2013 - Osobitný program ‚Civilná justícia‘ - Žaloba o neplatnosť - Rozhodnutie, ktoré je vykonateľné - Dohody o grante - Vymáhanie časti vyplateného finančného príspevku - Deklaratórny účinok - Arbitrážna doložka - Vyššia moc - Oprávnené náklady - Proporcionalita - Povinnosť odôvodnenia“)
      (2021/C 452/16)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ADR Center Srl (Rím, Taliansko) (v zastúpení: A. Guillerme a T. Bontinck, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Estrada de Solà a M. Ilkova, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2015) 3117 final zo 4. mája 2015 týkajúceho sa vymoženia časti finančného príspevku vyplateného žalobkyni v rámci vykonania dvoch dohôd o grante uzatvorených v rámci osobitného programu „Civilná justícia“ na jednej strane a návrh na stanovenie oprávnenosti nákladov, ktoré Komisia v tomto rozhodnutí vyhlásila za neoprávnené na druhej strane

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  ADR Center Srl znáša trovy konania vo veci samej a trovy konania o nariadení predbežného opatrenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 302, 14.9.2015.


title: Veci T-337/18 a T-347/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Laboratoire Pareva a Biotech3D/Komisia („Biocídne výrobky – Účinná látka PHMB (1415; 4.7) – Zamietnutie schválenia pre výrobky typu 1, 5 a 6 – Podmienené schválenie pre výrobky typu 2 a 4 – Ohrozenie zdravia ľudí a životného prostredia – Nariadenie (EÚ) č. 528/2012 – Článok 6 ods. 7 písm. a) a b) delegovaného nariadenia (EÚ) č. 1062/2014 – Harmonizovaná klasifikácia účinnej látky podľa nariadenia (ES) č. 1272/2008 – Predbežná konzultácia s ECHA – Zjavne nesprávne posúdenie – Analogické odkazy – Právo byť vypočutý“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/18

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Laboratoire Pareva a Biotech3D/Komisia
      (Veci T-337/18 a T-347/18) (1)

      („Biocídne výrobky - Účinná látka PHMB (1415; 4.7) - Zamietnutie schválenia pre výrobky typu 1, 5 a 6 - Podmienené schválenie pre výrobky typu 2 a 4 - Ohrozenie zdravia ľudí a životného prostredia - Nariadenie (EÚ) č. 528/2012 - Článok 6 ods. 7 písm. a) a b) delegovaného nariadenia (EÚ) č. 1062/2014 - Harmonizovaná klasifikácia účinnej látky podľa nariadenia (ES) č. 1272/2008 - Predbežná konzultácia s ECHA - Zjavne nesprávne posúdenie - Analogické odkazy - Právo byť vypočutý“)
      (2021/C 452/17)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa vo veciach T-337/18 a T-347/18: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau, Francúzsko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, S. Englebert, P. Sellar a M. Grunchard, advokáti)

         Žalobkyňa vo veci T-347/18: Biotech3D Ltd & Co. KG (Gampern, Rakúsko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, S. Englebert, P. Sellar a M. Grunchard, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: R. Lindenthal a K. Mifsud-Bonnici, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Francúzska republika (v zastúpení: A.-L. Desjonquères, J. Traband, E. Leclerc a W. Zemamta, splnomocnení zástupcovia), Európska chemická agentúra (v zastúpení: M. Heikkilä, C. Buchanan a T. Zbihlej, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrhy na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie vo veci T-337/18 vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2018/619 z 20. apríla 2018, ktorým sa neschvaľuje PHMB (1415; 4.7) ako existujúca účinná látka na použitie v biocídnych výrobkoch typu 1, 5 a 6 (Ú. v. EÚ L 102, 2018, s. 21) a vo veci T-347/18 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2018/613 z 20. apríla 2018, ktorým sa schvaľuje PHMB (1415; 4.7) ako existujúca účinná látka na použitie v biocídnych výrobkoch typu 2 a 4 (Ú. v. EÚ L 102, 2018, s. 1)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Veci T-337/18 a T-347/18 sa spájajú na účely tohto rozsudku.

                  2.

                  Žaloby sa zamietajú.

                  3.

                  Vo veci T-337/18 je Laboratoire Pareva povinná znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia, vrátane trov konaní o nariadení predbežného opatrenia vo veciach zapísaných do registra pod číslami T-337/18 R a T-337/18 R II.

                  4.

                  Vo veci T-347/18 sú Laboratoire Pareva a Biotech3D Ltd & Co. KG povinné znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Komisia, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia, ktoré bolo zapísané do registra pod číslom T-347/18 R. Laboratoire Pareva je tiež povinná znášať trovy konania o nariadení predbežného opatrenia zapísaného do registra pod číslom T-347/18 R II.

                  5.

                  Francúzska republika a Európska chemická agentúra (ECHA) znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 285, 13.8.2018.


title: Vec T-24/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – INC a Consorzio Stabile Sis/Komisia („Štátna pomoc – Talianske diaľnice – Predĺženie platnosti koncesií na vykonanie prác – Služby všeobecného hospodárskeho záujmu – Stanovenie hornej hranice nákladov na mýto – Rozhodnutie o nevznesení námietok – Článok 106 ods. 2 ZFEÚ – Žaloby podané konkurentmi príjemcu – Upustenie členského štátu od zámeru poskytnúť štátnu pomoc – Plán, ktorý nemožno vykonať tak, ako bol schválený – Zrušenie, ktoré žalobkyniam neprinesie žiaden prospech – Zánik záujmu na konaní – Zastavenie konania“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/19

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – INC a Consorzio Stabile Sis/Komisia
      (Vec T-24/19) (1)

      („Štátna pomoc - Talianske diaľnice - Predĺženie platnosti koncesií na vykonanie prác - Služby všeobecného hospodárskeho záujmu - Stanovenie hornej hranice nákladov na mýto - Rozhodnutie o nevznesení námietok - Článok 106 ods. 2 ZFEÚ - Žaloby podané konkurentmi príjemcu - Upustenie členského štátu od zámeru poskytnúť štátnu pomoc - Plán, ktorý nemožno vykonať tak, ako bol schválený - Zrušenie, ktoré žalobkyniam neprinesie žiaden prospech - Zánik záujmu na konaní - Zastavenie konania“)
      (2021/C 452/18)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: INC SpA (Turín, Taliansko), Consorzio Stabile Sis SCpA (Turín) (v zastúpení: H.-G. Kamann, F. Louis a G. Tzifa, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Haasbeek, D. Recchia a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2018) 2435 final z 27. apríla 2018 o štátnej pomoci poskytnutej na účely investičného plánu týkajúceho sa talianskych diaľnic [veci SA.49335 (2017/N) a SA.49336 (2017/N)]

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Konanie o žalobe podanej spoločnosťami INC SpA a Consorzio Stabile Sis SCpA sa zastavuje.

                  2.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania, ktoré vznikli spoločnostiam INC a Consorzio Stabile Sis.

                  3.

                  INC a Consorzio Stabile Sis znášajú polovicu vlastných trov konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 93, 11.3.2019.


title: Vec T-193/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2021 – Achema a Achema Gas Trade/Komisia („Štátna pomoc – Pomoc spoločnosti Litgas na dodávku minimálneho množstva LNG na terminál LNG nachádzajúci sa v námornom prístave Klaipėda – Rozhodnutie o nevznesení námietok – Ochrana procesných práv – Rámec Únie vzťahujúci sa na štátnu pomoc vo forme náhrad za službu vo verejnom záujme – Služba všeobecného hospodárskeho záujmu – Náhrada za službu všeobecného hospodárskeho záujmu – Náklady súvisiace s odparovaním – Vyrovnávacie náklady – Bezpečnosť zásobovania – Článok 14 smernice 2004/18/ES – Súbor konzistentných nepriamych dôkazov“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/20

      Rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2021 – Achema a Achema Gas Trade/Komisia
      (Vec T-193/19) (1)

      („Štátna pomoc - Pomoc spoločnosti Litgas na dodávku minimálneho množstva LNG na terminál LNG nachádzajúci sa v námornom prístave Klaipėda - Rozhodnutie o nevznesení námietok - Ochrana procesných práv - Rámec Únie vzťahujúci sa na štátnu pomoc vo forme náhrad za službu vo verejnom záujme - Služba všeobecného hospodárskeho záujmu - Náhrada za službu všeobecného hospodárskeho záujmu - Náklady súvisiace s odparovaním - Vyrovnávacie náklady - Bezpečnosť zásobovania - Článok 14 smernice 2004/18/ES - Súbor konzistentných nepriamych dôkazov“)
      (2021/C 452/19)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Achema AB (Jonava, Litva), Achema Gas Trade UAB (Jonava) (v zastúpení: J. Ruiz Calzado, J. Wileur a N. Solárová, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: K. Hermann a A. Bouchagiar, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Litovská republika (v zastúpení: K. Dieninis a R. Dzikovič, splnomocnení zástupcovia), Ignitis UAB, predtým Lietuvos energijos tiekimas UAB (Vilnius, Litva) (v zastúpení: K. Kačeraukas, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná na základe článku 263 ZFEÚ, ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2018) 7141 final z 31. októbra 2018 o štátnej pomoci SA.44678 (2018/N), týkajúcej sa úpravy podpory pre terminál LNG v Litve

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Komisie C(2018) 7141 final z 31. októbra 2018 o štátnej pomoci SA.44678 (2018/N), týkajúcej sa úpravy podpory pre terminál LNG v Litve, sa zrušuje v rozsahu, v akom Komisia rozhodla nevzniesť námietky voči štátnej pomoci vychádzajúcej zo zmien v roku 2016.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Achema AB, Achema Gas Trade UAB, Európska komisia, Litovská republika a Ignitis UAB znášajú každá svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 206, 17.6.2019.


title: Vec T-359/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Daimler/Komisia („Životné prostredie – Nariadenie (ES) č. 443/2009 – Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 725/2011 – Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2015/158 – Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2019/583 – Emisie oxidu uhličitého – Testovacia metóda – Osobné automobily“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/21

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Daimler/Komisia
      (Vec T-359/19) (1)

      („Životné prostredie - Nariadenie (ES) č. 443/2009 - Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 725/2011 - Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2015/158 - Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2019/583 - Emisie oxidu uhličitého - Testovacia metóda - Osobné automobily“)
      (2021/C 452/20)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Daimler AG (Stuttgart, Nemecko) (v zastúpení: N. Wimmer, C. Arhold a G. Ollinger, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: K. Talabér-Ritz a A. Becker, splnomocnení zástupca)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2019/583 z 3. apríla 2019, ktorým sa potvrdzuje alebo mení predbežný výpočet priemerných špecifických emisií CO2 a cieľových hodnôt špecifických emisií pre výrobcov osobných automobilov za kalendárny rok 2017 a pre určitých výrobcov zo združenia Volkswagen za kalendárne roky 2014, 2015 a 2016 podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (Ú. v. EÚ L 100, 2019, s. 66), v rozsahu, v akom vo vzťahu k žalobkyni vylučuje priemerné špecifické emisie CO2 a úspory emisií CO2 dosiahnuté ekologickými inováciami

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 ods. 1 v spojení s tabuľkami 1 a 2, stĺpcami D a I prílohy I vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2019/583 z 3. apríla 2019, ktorým sa potvrdzuje alebo mení predbežný výpočet priemerných špecifických emisií CO2 a cieľových hodnôt špecifických emisií pre výrobcov osobných automobilov za kalendárny rok 2017 a pre určitých výrobcov zo združenia Volkswagen za kalendárne roky 2014, 2015 a 2016 podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009, sa zrušuje v rozsahu, v akom pre Daimler AG stanovuje priemerné špecifické emisie CO2 a úspory emisií CO2 dosiahnuté ekologickými inováciami.

                  2.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Daimler.

         (1)  Ú. v. EÚ C 263, 5.8.2019.


title: Vec T-700/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Ghaoud/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu v Líbyi – Zmrazenie finančných prostriedkov – Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov – Obmedzenia vstupu a prechodu cez územie Európskej únie – Zoznam osôb, na ktoré sa vzťahujú obmedzenia vstupu a prechodu cez územie Únie – Ponechanie mena žalobcu na zoznamoch – Povinnosť odôvodnenia – Nesprávne posúdenie – Smrť žalobcu“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/21

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Ghaoud/Rada
      (Vec T-700/19) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu v Líbyi - Zmrazenie finančných prostriedkov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov - Obmedzenia vstupu a prechodu cez územie Európskej únie - Zoznam osôb, na ktoré sa vzťahujú obmedzenia vstupu a prechodu cez územie Únie - Ponechanie mena žalobcu na zoznamoch - Povinnosť odôvodnenia - Nesprávne posúdenie - Smrť žalobcu“)
      (2021/C 452/21)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Tareg Ghaoud, ako dedič Abdela Majida Al-Gaouda (Dubaj, Spojené Arabské emiráty) (v zastúpení: S. Bafadhel, barrister)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: P. Mahnič a V. Piessevaux, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh zakladajúci sa na článku 263 ZFEÚ jednak na zrušenie vykonávacieho rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/1299 z 31. júla 2019, ktorým sa vykonáva rozhodnutie (SZBP) 2015/1333 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (Ú. v. EÚ L 204, 2019, s. 44) a vykonávacieho rozhodnutia Rady (SZBP) 2020/1137 z 30. júla 2020, ktorým sa vykonáva rozhodnutie (SZBP) 2015/1333 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (Ú. v. EÚ L 247, 2020, s. 40) v rozsahu, v akom ponechávajú meno Abdela Majida Al-Gaouda na zoznamoch uvedených v prílohách II a IV rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/1333 z 31. júla 2015 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi a o zrušení rozhodnutia 2011/137/SZBP (Ú. v. EÚ L 206, 2015, s. 34), a jednak na zrušenie vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2019/1292 z 31. júla 2019, ktorým sa vykonáva článok 21 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2016/44 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (Ú. v. EÚ L 204, 2019, s. 1), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2020/1130 z 30. júla 2020, ktorým sa vykonáva článok 21 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2016/44 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (Ú. v. EÚ L 247, 2020, s. 14) v rozsahu, v akom ponechávajú meno Abdela Majida Al-Gaouda na zozname uvedenom v prílohe III nariadenia Rady (EÚ) 2016/44 z 18. januára 2016 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 204/2011 (Ú. v. EÚ L 12, 2016, s. 1)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/1299 z 31. júla 2019, ktorým sa vykonáva rozhodnutie (SZBP) 2015/1333 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, a vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2020/1137 z 30. júla 2020, ktorým sa vykonáva rozhodnutie (SZBP) 2015/1333 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, sa zrušujú v rozsahu, v akom ponechávajú meno Abdela Majida Al-Gaouda na zoznamoch uvedených v prílohách II a IV rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/1333 z 31. júla 2015 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi a o zrušení rozhodnutia 2011/137/SZBP.

                  2.

                  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2019/1292 z 31. júla 2019, ktorým sa vykonáva článok 21 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2016/44 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2020/1130 z 30. júla 2020, ktorým sa vykonáva článok 21 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2016/44 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, sa zrušujú v rozsahu, v akom ponechávajú meno Abdela Majida Al-Gaouda na zozname uvedenom v prílohe III nariadenia Rady (EÚ) 2016/44 z 18. januára 2016 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 204/2011.

                  3.

                  Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Tareg Ghaoud ako dedič Abdela Majida Al-Gaouda.

         (1)  Ú. v. EÚ C 406, 2.12.2019.


title: Spojené veci T-720/19 až T-725/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Ashworth a i./Parlament („Inštitucionálne právo – Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu – Zmena dobrovoľného doplnkového systému dôchodkového poistenia – Oznámenie o stanovení dôchodkových nárokov z dobrovoľného doplnkového dôchodkového poistenia – Námietka nezákonnosti – Právomoc Predsedníctva Parlamentu – Nadobudnuté a nadobúdané práva – Proporcionalita – Rovnosť zaobchádzania – Právna istota“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/22

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Ashworth a i./Parlament
      (Spojené veci T-720/19 až T-725/19) (1)

      („Inštitucionálne právo - Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu - Zmena dobrovoľného doplnkového systému dôchodkového poistenia - Oznámenie o stanovení dôchodkových nárokov z dobrovoľného doplnkového dôchodkového poistenia - Námietka nezákonnosti - Právomoc Predsedníctva Parlamentu - Nadobudnuté a nadobúdané práva - Proporcionalita - Rovnosť zaobchádzania - Právna istota“)
      (2021/C 452/22)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Richard Ashworth (Lingfield, Spojené kráľovstvo) a 5 ďalších žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: A. Schmitt a A. Grosjean, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: N. Görlitz, M. Ecker a S. Seyr, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutí Parlamentu uvedených v oznámeniach o stanovení dôchodkových nárokov z dobrovoľného doplnkového dôchodkového poistenia žalobcov v tom zmysle, že sa nimi zavádza osobitný odvod vo výške 5 % z nominálnej sumy dôchodkov, na ktoré vznikol nárok po 1. januári 2019, splatný priamo do doplnkového dobrovoľného dôchodkového fondu na základe rozhodnutia Predsedníctva Európskeho parlamentu z 10. decembra 2018, ktorým sa menia vykonávacie pravidlá k štatútu poslancov Európskeho parlamentu (Ú. v. EÚ, 2018, C 466, s. 8)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Veci T-720/19 až T-725/19 sa spájajú na účely rozsudku.

                  2.

                  Žaloby sa zamietajú.

                  3.

                  Pán Richard Ashworth a ostatní žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe, sú povinní nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 413, 9.12.2019.


title: Vec T-852/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Albéa Services/EUIPO – dm-drogerie markt (ALBÉA) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia – Obrazová ochranná známka ALBÉA – Skorší medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia – Slovná ochranná známka Balea – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Rozlišovacia spôsobilosť skoršieho medzinárodného zápisu, v ktorom je vyznačená Európska únie – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/23

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Albéa Services/EUIPO – dm-drogerie markt (ALBÉA)
      (Vec T-852/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia - Obrazová ochranná známka ALBÉA - Skorší medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia - Slovná ochranná známka Balea - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Rozlišovacia spôsobilosť skoršieho medzinárodného zápisu, v ktorom je vyznačená Európska únie - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2021/C 452/23)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Albéa Services (Gennevilliers, Francúzsko) (v zastúpení: J.-H. de Mitry, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Nemecko) (v zastúpení: O. Bludovsky, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 23. septembra 2019 (vec R 1480/2019-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami dm-drogerie markt a Albéa Services

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 23. septembra 2019 (vec R 1480/2019-2) sa zrušuje v rozsahu, v akom zrušilo rozhodnutie námietkového konania, okrem časti rozhodnutia, ktorá zrušila rozhodnutie námietkového oddelenia, pokiaľ ide o „kozmetiku“ zaradenú v triede 3.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Albéa Services.

                  4.

                  dm-drogerie markt GmbH & Co. KG znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 68, 2.3.2020.


title: Vec T-85/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2021 – Qx World/EUIPO – Mandelay (EDUCTOR) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o výmaze – Slovná ochranná známka Európskej únie EDUCTOR – Skoršia nezapísaná ochranná známka EDUCTOR – Článok 53 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] – Článok 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 3 nariadenia 2017/1001) – Článok 71 ods. 1 nariadenia 2017/1001 – Článok 72 ods. 1 nariadenia 2017/1001 – Článok 95 ods. 1 nariadenia 2017/1001 – Článok 16 ods. 1 delegovaného nariadenia (EÚ) 2018/625 – Článok 6a Parížskeho dohovoru“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/24

      Rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2021 – Qx World/EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)
      (Vec T-85/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o výmaze - Slovná ochranná známka Európskej únie EDUCTOR - Skoršia nezapísaná ochranná známka EDUCTOR - Článok 53 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Článok 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 3 nariadenia 2017/1001) - Článok 71 ods. 1 nariadenia 2017/1001 - Článok 72 ods. 1 nariadenia 2017/1001 - Článok 95 ods. 1 nariadenia 2017/1001 - Článok 16 ods. 1 delegovaného nariadenia (EÚ) 2018/625 - Článok 6a Parížskeho dohovoru“)
      (2021/C 452/24)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Qx World Kft. (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: Á. László a A. Cserny, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Mandelay Magyarország Kereskedelmi Kft. (Mandelay Kft.) (Szigetszentmiklós, Maďarsko) (v zastúpení: V. Luszcz, C. Sár a É. Ulviczki, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 2. decembra 2019 (vec R 1311/2019-5), týkajúcemu sa konania o výmaze medzi spoločnosťami Qx World a Mandelay

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 2. decembra 2019 sa zrušuje.

                  2.

                  Qx World Kft, EUIPO a Mandelay Kft znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 114, 6.4.2020.


title: Vec T-86/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2021 – Qx World/EUIPO – Mandelay (SCIO) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o výmaze – Slovná ochranná známka Európskej únie SCIO – Skoršia nezapísaná ochranná známka SCIO – Článok 53 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] – Článok 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 3 nariadenia 2017/1001) – Článok 71 ods. 1 nariadenia 2017/1001 – Článok 72 ods. 1 nariadenia 2017/1001 – Článok 95 ods. 1 nariadenia 2017/1001 – Článok 16 ods. 1 delegovaného nariadenia (EÚ) 2018/625 – Článok 6a Parížskeho dohovoru“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/24

      Rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2021 – Qx World/EUIPO – Mandelay (SCIO)
      (Vec T-86/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o výmaze - Slovná ochranná známka Európskej únie SCIO - Skoršia nezapísaná ochranná známka SCIO - Článok 53 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Článok 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 3 nariadenia 2017/1001) - Článok 71 ods. 1 nariadenia 2017/1001 - Článok 72 ods. 1 nariadenia 2017/1001 - Článok 95 ods. 1 nariadenia 2017/1001 - Článok 16 ods. 1 delegovaného nariadenia (EÚ) 2018/625 - Článok 6a Parížskeho dohovoru“)
      (2021/C 452/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Qx World Kft. (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: Á. László a A. Cserny, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Mandelay Magyarország Kereskedelmi Kft. (Mandelay Kft.) (Szigetszentmiklós, Maďarsko) (v zastúpení: V. Luszcz, C. Sár a É. Ulviczki, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 2. decembra 2019 (vec R 1312/2019-5) týkajúcemu sa konania o výmaze medzi spoločnosťami Qx World a Mandelay

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 2. decembra 2019 sa zrušuje.

                  2.

                  Qx World Kft, EUIPO a Mandelay Kft znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 114, 6.4.2020.


title: Vec T-95/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Kazembe Musonda/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike – Zmrazenie finančných prostriedkov – Obmedzeniu vstupu na územie členských štátov – Ponechanie mena žalobcu na zoznamoch dotknutých osôb – Povinnosť odôvodnenia – Právo byť vypočutý – Dôkaz o opodstatnenosti zaradenia a ponechania mena na zoznamoch – Zjavne nesprávne posúdenie – Pretrvávanie skutkových a právnych okolností, kvôli ktorým boli reštriktívne opatrenia prijaté – Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života – Prezumpcia neviny – Primeranosť – Námietka nezákonnosti“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/25

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Kazembe Musonda/Rada
      (Vec T-95/20) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike - Zmrazenie finančných prostriedkov - Obmedzeniu vstupu na územie členských štátov - Ponechanie mena žalobcu na zoznamoch dotknutých osôb - Povinnosť odôvodnenia - Právo byť vypočutý - Dôkaz o opodstatnenosti zaradenia a ponechania mena na zoznamoch - Zjavne nesprávne posúdenie - Pretrvávanie skutkových a právnych okolností, kvôli ktorým boli reštriktívne opatrenia prijaté - Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života - Prezumpcia neviny - Primeranosť - Námietka nezákonnosti“)
      (2021/C 452/26)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Jean-Claude Kazembe Musonda (Lubumbashi, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix a S. Lejeune, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie jednak rozhodnutia Rady (SZBP) 2019/2109 z 9. decembra 2019, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 318, 2019, s. 134), a jednak vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2019/2101 z 9. decembra 2019, ktorým sa vykonáva článok 9 nariadenia (ES) č. 1183/2005, ktorým sa zavádzajú určité osobitné reštriktívne opatrenia namierené proti osobám, ktoré porušujú zbrojné embargo voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 318, 2019, s. 1), v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Jean-Claude Kazembe Musonda je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 129, 20.4.2020.


title: Vec T-97/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Kande Mupompa/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike – Zmrazenie finančných prostriedkov – Obmedzeniu vstupu na územie členských štátov – Ponechanie mena žalobcu na zoznamoch dotknutých osôb – Povinnosť odôvodnenia – Právo byť vypočutý – Dôkaz o opodstatnenosti zaradenia a ponechania mena na zoznamoch – Zjavne nesprávne posúdenie – Pretrvávanie skutkových a právnych okolností, kvôli ktorým boli reštriktívne opatrenia prijaté – Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života – Prezumpcia neviny – Primeranosť – Námietka nezákonnosti“)

text:
               8.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 452/26

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2021 – Kande Mupompa/Rada
      (Vec T-97/20) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike - Zmrazenie finančných prostriedkov - Obmedzeniu vstupu na územie členských štátov - Ponechanie mena žalobcu na zoznamoch dotknutých osôb - Povinnosť odôvodnenia - Právo byť vypočutý - Dôkaz o opodstatnenosti zaradenia a ponechania mena na zoznamoch - Zjavne nesprávne posúdenie - Pretrvávanie skutkových a právnych okolností, kvôli ktorým boli reštriktívne opatrenia prijaté - Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života - Prezumpcia neviny - Primeranosť - Námietka nezákonnosti“)
      (2021/C 452/27)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Alex Kande Mupompa (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme a T. Payan, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix a S. Lejeune, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie jednak rozhodnutia Rady (SZBP) 2019/2109 z 9. decembra 2019, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 318, 2019, s. 134), a jednak vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2019/2101 z 9. decembra 2019, ktorým sa vykonáva článok 9 nariadenia (ES) č. 1183/2005, ktorým sa zavádzajú určité osobitné reštriktívne opatrenia namierené proti osobám, ktoré porušujú zbrojné embargo voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 318, 2019, s. 1), v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Alex Kande Mupompa je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 129, 20.4.2020.