title: Vec C-109/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) 29. februára 2012 — Laboratoires Lyocentre

text:
               5.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 133/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) 29. februára 2012 — Laboratoires Lyocentre
   (Vec C-109/12)
   2012/C 133/36
   Jazyk konania: fínčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Laboratoires Lyocentre

      Ďalší účastníci konania: Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vylučuje zatriedenie prípravku v členskom štáte medzi zdravotnícke pomôcky s označením CE v zmysle smernice 93/42/EHS (1) o zdravotníckych pomôckach, aby príslušný vnútroštátny orgán iného členského štátu tento prípravok zatriedil na základe jeho farmakologických, imunologických a metabolických účinkov medzi lieky v zmysle článku 1 ods. 2 písm. b) smernice 2001/83/ES (2) o liekoch?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: môže príslušný vnútroštátny orgán zatriediť prípravok medzi lieky iba na základe postupov stanovených smernicou 2001/83/ES o liekoch alebo sa pred zahájením postupu o zatriedení medzi lieky podľa smernice o liekoch musí uskutočniť konanie o ochrannej doložke podľa článku 8 alebo treba postupovať podľa predpisov o protiprávnom umiestnení označenia CE podľa článku 18 smernice 93/42/ES o zdravotníckych pomôckach?

               3.

               Vylučujú smernica 2001/83/ES o liekoch, smernica 93/42/EHS o zdravotníckych pomôckach alebo iné predpisy práva Únie (okrem iného ochrana ľudského zdravia a života, ochrana spotrebiteľa), aby sa prípravky s rovnakým zložením a rovnakým pôsobením predávali na území jedného a toho istého členského štátu jednak ako lieky v zmysle smernice 2001/83/ES o liekoch, ktoré pre uvedenie na trh potrebujú povolenie, a jednak ako zdravotnícke pomôcky v zmysle smernice 93/42/ES o zdravotníckych pomôckach?

      (1)  Smernica Rady č. 93/42/EHS zo 14. júna 1993 o zdravotníckych pomôckach (Ú. v. ES L 167, s. 1; Mim. vyd. 13/012, s. 82).

      (2)  Smernica 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktorou sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69).


title: Vec F-141/11: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  30. mája 2013 — Marcuccio/Komisia (Verejná služba — Článok 34 ods. 1 a 6 rokovacieho poriadku — Žaloba podaná faxom v lehote na podanie žaloby — Vlastnoručný podpis advokáta rozdielny od podpisu nachádzajúceho sa na origináli žaloby zaslanej poštou — Oneskorenie žaloby — Zjavná neprípustnosť)

text:
               31.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/50

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 30. mája 2013 — Marcuccio/Komisia
   (Vec F-141/11) (1)

   (Verejná služba - Článok 34 ods. 1 a 6 rokovacieho poriadku - Žaloba podaná faxom v lehote na podanie žaloby - Vlastnoručný podpis advokáta rozdielny od podpisu nachádzajúceho sa na origináli žaloby zaslanej poštou - Oneskorenie žaloby - Zjavná neprípustnosť)
   2013/C 252/90
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Dal Ferro, avocat)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie implicitného rozhodnutia Komisie zamietajúceho žiadosť žalobcu o zaplatenie mzdových nedoplatkov za obdobie od septembra do decembra 2010 a za január 2011

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

               2.

               Luigi Marcuccio znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Európskej komisie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 65, 3.3.2012., s. 25.


title: Vec T-442/12: Žaloba podaná 5. októbra 2012 — Changmao Biochemical Engineering/Rada

text:
               24.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 366/39

         Žaloba podaná 5. októbra 2012 — Changmao Biochemical Engineering/Rada
   (Vec T-442/12)
   2012/C 366/80
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Čína) (v zastúpení: E. Vermulst a S. Van Cutsem, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 626/2012 z 26. júna 2012, ktorým sa mení a dopĺňa vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 349/2012, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz kyseliny vínnej s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 182, s. 1), v rozsahu, v akom sa týka žalobcu, a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 2 ods. 7 písm. c) prvú zarážku nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009, o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51) tým, že odmietla so žalobcom zaobchádzať ako s podnikom pôsobiacim v podmienkach trhového hospodárstva, pretože údajne skresľoval ceny surového benzénu. Inštitúcie Únie sa dopustili zjavne nesprávneho posúdenia porovnaním ceny benzénu vyrobeného z koksu s benzénom vyrobeným z ropy a svoje posúdenie založili na vývoznom cle benzénu, s ohľadom na ktoré uviedli, že nebolo účinné. Inštitúcie navyše porušili článok 2 ods. 7 písm. c) prvú zarážku nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 tým, že usúdili, že nemožnosť vrátenia DPH z vývozu benzénu predstavuje významný zásah štátu do obchodných rozhodnutí žalobcu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušenia článku 11 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009, pretože Rada mala počas predbežného preskúmania so žalobcom zaobchádzať ako s podnikom pôsobiacim v podmienkach trhového hospodárstva, a preto dospela k nesprávnemu záveru, že okolnosti týkajúce sa dumpingu sa značne zmenili a že tieto zmeny boli trvalého charakteru.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná porušila povinnosť odôvodnenia, článok 296 ZFEÚ a článok 6 ods. 7, článok 11 ods. 3, článok 14 ods. 2 a článok 18 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 tým, že nezohľadnila a neuviedla dôvody zamietnutia vyjadrenia a dôkazov predložených žalobcom, ako aj tým, že jednoznačne neuviedla svoje dôvody s ohľadom na údajné skreslenie ceny surového benzénu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná porušila druhý pododsek článku 2 ods. 7 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 tým, že do troch mesiacov od začatia zisťovania neprijala rozhodnutie, že sa so žalobcom bude zaobchádzať ako s podnikom pôsobiacim v podmienkach trhového hospodárstva.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná porušila článok 20 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 a práva na obhajobu, pretože odmietla poskytnúť podrobné informácie o základe, na ktorom bola vypočítaná normálna hodnota.


title: Vec T-335/08: Žaloba podaná 14. augusta 2008 – BNP Paribas a BNL/Komisia

text:
               25.10.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 272/39

         Žaloba podaná 14. augusta 2008 – BNP Paribas a BNL/Komisia
   (Vec T-335/08)
   (2008/C 272/79)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobcovia: BNP Paribas a Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (v zastúpení: R. Silvestri, G. Escalar, M. Todino, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť v celom rozsahu rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev K(2008) 869 v konečnom znení z 11. marca 2008 o štátnej pomoci C-15/07 (ex NN 20/07) uplatňovanej Talianskom, týkajúcej sa „daňových stimulov v prospech niektorých úverových inštitúcií v reorganizácii“, z uvedených dôvodov.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobcovia v tejto veci napádajú opatrenie, ktorým bol taliansky zákon č. 350/2003 v rozsahu, v akom sa stanovuje osobitná schéma na vyrovnanie dane („osobitná schéma“) v prípade majetku niektorých úverových inštitúcií v súvislosti s uskutočnenou reorganizáciou v zmysle zákona č. 218 z 30. júla 1990 (ďalej len „zákon Amato“) vyhlásený za nezlučiteľný s článkom 87 Zmluvy ES v oblasti štátnej pomoci. Komisia tvrdí, že nezákonnosť osobitnej schémy podľa článku 87 Zmluvy sa zakladá na predpoklade, že taliansky zákonodarca umožnil prostredníctvom tejto schémy poskytnúť „selektívnu“ daňovú výhodu len bankovým inštitúciám dotknutým reorganizáciou podľa zákona Amato bez toho, aby stanovil podobné výhody v prospech iných inštitúcií a iných podnikov vo všeobecnosti.
   Na podporu svojho návrhu žalobcovia uvádzajú, že Komisia sa nesprávne domnievala, že osobitná schéma na vyrovnanie dane predstavuje priznanie hospodárskej výhody pre spoločnosti, ktorých sa týka a teda že ide o protiprávnu formu štátnej pomoci. Táto schéma v skutočnosti nepriznáva daňovú výhodu, pretože ide jednoducho o fakultatívnu schému, ku ktorej sa pristúpi po zaplatení dane na základe náhradnej sadzby.
   Ale aj za predpokladu, že by predmetná schéma priznávala akúkoľvek formu výhody podnikom, ktoré ju využívajú, aj tak nepredstavuje štátnu pomoc, pretože nemá selektívnu povahu. Predmetná daňová schéma predstavuje riešenie, ktoré je v súlade so všeobecným systémom zdanenia a je založená na objektívnych kritériách, teda potrebe umožniť týmto úverovým inštitúciám dotknutým privatizáciou vyrovnať prevody podľa zákona Amato zdaneným sadzbou, ktorá zohľadňuje jednak existujúce čiastočné zdanenie už priznaných kapitálových ziskov a jednak ďalšie ťažkosti spojené s týmito prevodmi; nevýhody, ktoré nepostihovali všetky ostatné podniky – ktoré nie sú bankami dotknutými prevodmi podľa zákona č. 350/2003 –, ktoré realizovali prevody inak ako podľa tohto zákona a pre ktoré bola iným spôsobom fungujúca schéma vyrovnania dane plne odôvodnená.
   Po druhé rozhodnutie Komisie sa výrazne vyznačuje nedostatočným odôvodnením, ktoré vyplýva z nesprávneho presvedčenia, že zákon č. 350/2003 nestanovuje všeobecnú schému vyrovnania dane. Keďže sa Komisia nesprávne domnievala o neexistencii všeobecnej schémy vyrovnania dane, ktorú by bolo možné porovnať s dotknutou osobitnou schémou, vôbec neuskutočnila porovnanie dvoch systémov na účely posúdenia všetkých prvkov, ktoré by mohli ovplyvniť celkové daňové zaťaženie, ktoré je pre každú z nich charakteristické.
   Žalobcovia uvádzajú, že aj keby sa pristúpilo k porovnaniu dvoch schém na základe týchto prvkov, je zrejmé, že osobitná schéma by v porovnaní so všeobecnou schémou nepriznávala prakticky žiadnu daňovú výhodu týkajúcu sa sadzby, ktorú možno uplatniť.


title: Vec T-856/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 21. júna 2017 – Rare Hospitality International/EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LONGHORN STEAKHOUSE — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Rovnosť zaobchádzania a zásada riadnej správy vecí verejných“)

text:
               7.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 256/27

         Rozsudok Všeobecného súdu z 21. júna 2017 – Rare Hospitality International/EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE)
   (Vec T-856/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LONGHORN STEAKHOUSE - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Rovnosť zaobchádzania a zásada riadnej správy vecí verejných“))
   (2017/C 256/31)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Rare Hospitality International, Inc. (Orlando, Florida, Spojené štáty) (v zastúpení: I. Lázaro Betancor, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Bonne, splnomocnená zástupkyňa)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 12. septembra 2016 (vec R 2149/2015-5), týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia LONGHORN STEAKHOUSE ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Rare Hospitality International, Inc. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 22, 23.1.2017.


title: Vec T-56/11: Žaloba podaná 25. januára 2011 — SAS Cargo Group a i./Komisia

text:
               19.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 89/23

         Žaloba podaná 25. januára 2011 — SAS Cargo Group a i./Komisia
   (Vec T-56/11)
   2011/C 89/45
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: SAS Cargo Group A/S (Kastrup, Dánsko) Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Štokholm, Švédsko), a SAS AB (Štokholm, Švédsko) (v zastúpení: M. Kofmann, B. Creve, advokáti, I. Forrester, QC, J. Killick a G. Forwood, barristers)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutie ako celok alebo čiastočne,

               —

               určiť, že žalobcovia nenesú nijakú zodpovednosť za celkové jediné, pokračujúce a komplexné porušenie, ako je opísané v rozhodnutí, a v prípade potreby zrušiť rozhodnutie v rozsahu, v akom uvádza, že žalobcovia sú zaň zodpovední,

               —

               ďalej alebo subsidiárne znížiť sumu pokút,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania,

               —

               nariadiť také iné opatrenia, ktoré môžu byť za okolností veci potrebné.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žaloba smeruje k zrušeniu rozhodnutia Európskej komisie z 9. novembra 2010 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo veci COMP/39.258 — Nákladná letecká doprava, ktorého predmetom je koordinácia pri určovaní viacerých zložiek cien za služby leteckej nákladnej dopravy vo vzťahu k palivovému poplatku, bezpečnostnému poplatku a plateniu provízií prepravcom nákladov.
   Na podporu svojej žaloby uvádzajú žalobcovia šesť dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení podstatných formálnych náležitostí, ako aj práva žalobcov na riadny výkon správy, ich práva na obhajobu a všeobecnej zásady „rovnosti zbraní“, keďže žalobcom bol odmietnutý prístup k relevantným dôkazom v ich neprospech i v ich prospech, ktoré Komisia získala po doručení oznámenia o výhradách, avšak sa o ne (dôkazy v neprospech žalobcov) opierala v napadnutom rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci, keďže rozhodnutie uplatňuje článok 101 ZFEÚ/článok 53 EHP na služby leteckej nákladnej dopravy, ktoré smerovali do EHP, pričom uplatňuje kritérium účinkov, hoci to je irelevantné pre územnú pôsobnosť článku 101 ZFEÚ/článku 53 EHP, a nesprávne uplatňuje kritérium uskutočnenia na predaje mimo EHP.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení správania, na ktorom sa žalobcovia podieľali, a na zjavne nesprávnom závere, že toto správanie preukazuje účasť žalobcov na celkovom jedinom a pokračujúcom porušení alebo ich vedomosť o ňom; okrem toho početné uvedené prípady správania nepredstavujú porušenie relevantnej právnej úpravy hospodárskej súťaže.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že pokuta bola neodôvodnene a neproporcionálne vysoká, keď sa zohľadní skutočnosť, že žalobcovia sa nepodieľali na celkovom jedinom a pokračujúcom porušení, ako aj relevantné okolnosti (vrátane poľahčujúcich okolností), ktoré sa mali zohľadniť pri určení sumy akejkoľvek pokuty uloženej žalobcom.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na selektívnom a svojvoľnom stíhaní žalobcov (a ďalších osôb), hoci 72 iných prepravcov, ktorí sa podľa oznámenia o výhradách a rozhodnutia podieľali na údajne protiprávnych stretnutiach alebo rozhovoroch, nebolo nikdy stíhaných. To vyvoláva vážne pochybnosti na základe Európskeho dohovoru o ľudských právach a Charty základných práv EÚ.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na porušení práva žalobcov na nezávislý a nestranný súd, ktoré je zakotvené v článku 47 ods. 2 Charty základných práv EÚ, keďže rozhodnutie prijal správny orgán, ktorý má zároveň vyšetrovaciu i sankčnú právomoc.


title: Vec T-259/11: Žaloba podaná 16. mája 2011 — Zinātnes, Inovāciju un Testēšanas Centrs/Komisia

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/33

         Žaloba podaná 16. mája 2011 — Zinātnes, Inovāciju un Testēšanas Centrs/Komisia
   (Vec T-259/11)
   2011/C 252/78
   Jazyk konania: lotyština

      Účastníci konania

      Žalobca: Zinātnes, Inovāciju un Testēšanas Centrs (v zastúpení: E. Darapoļskis, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie týkajúce sa dohody o národnom programe PHARE 2003 v Lotyšsku, „vytvorenie inovačného a pokusného centra pre stavebné materiály“ (2003/004-979-06-03/1/0027) a určil, že vrátanie finančných prostriedkov PHARE vo výške 1 576 010,80 eura nie je odôvodnené.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia v rozhodnutí týkajúcom sa dohody o národnom programe PHARE 2003 v Lotyšsku, „vytvorenie inovačného a pokusného centra pre stavebné materiály“ (2003/004-979-06-03/1/0027) (ďalej len „sporné rozhodnutie“) nariadila vrátenie finančných prostriedkov Európskej únie vo výške 1 474 200 eur.
   Žalobca usudzuje, že Komisia pri prijatí sporného rozhodnutia nedodržala finančné memorandum uzavreté 19. septembra 2003 medzi Európskym spoločenstvom a Lotyšskou republikou o financovaní národného programu PHARE v Lotyšsku, na základe ktorého bola so žalobcom 23. augusta 2005 uzavretá dohoda o financovaní a bola vyplatená suma 1 576 010,80 eura. Žalobca rovnako usudzuje, že Komisia nedodržala nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (1) (ďalej len „rozpočtové nariadenie“), a nariadenie Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (2) (ďalej len „vykonávacie nariadenie“).
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza nasledujúce dôvody:
   Po prvé sa žalobca domnieva, že Komisia prijala sporné rozhodnutie bez starostlivého preskúmania okolností veci a posúdenia skutkového stavu, pričom sa opierala iba o správy lotyšských úradníkov, ktoré nie sú potvrdené stanoviskami alebo rozhodnutiami príslušných orgánov. Podľa názoru žalobcu Komisia mala pred začatím konania o vymáhaní overiť existenciu porušení, ktoré sa uvádzajú v správach úradníkov Lotyšskej republiky, a získať všetky potrebné dôkazy, čo Komisia neurobila, keďže sa obmedzila na formálne preskúmanie predchádzajúcej korešpondencie. Boli tak ignorované dôležité skutočnosti a došlo k neoprávnenému požadovaniu vrátenia finančných prostriedkov PHARE.
   Po druhé sa žalobca domnieva, že Komisia nevyužila právomoci, ktoré jej poskytuje finančné memorandum, rozpočtové nariadenie a vykonávacie nariadenie. V tejto súvislosti uvádza, že Komisia mala pri konštatovaní porušení po prvé vyhodnotiť ich finančné dôsledky pre rozpočet Únie a po druhé v prípade, ak by konštatovala, že porušenia mohli spôsobiť vážne finančné dôsledky, dať Lotyšskej republike možnosť predložiť účelné pripomienky k okolnostiam veci, ako aj čas na odstránenie nedostatkov. V prejednávanej veci Komisia nevyužila svoje právomoci, takže sporné rozhodnutie je v rozpore s finančným memorandom, článkom 71 rozpočtového nariadenia a článkami 79 a 80 vykonávacieho nariadenia.
   Po tretie sa žalobca domnieva, že sporné rozhodnutie je neproporcionálne a bolo prijaté v rozpore s postupom prijímania takých rozhodnutí, ako ho upravujú finančné memorandum, rozpočtové nariadenie a vykonávacie nariadenie. Navyše sporné rozhodnutie nebolo uverejnené, nie je v ňom uvedený dátum vydania a žalobca sa o ňom dozvedel až po 9. marci 2011 v rámci konania, ktoré sa začalo v Lotyšsku.
   Po štvrté sa žalobca domnieva, že sporné rozhodnutie vyvolalo vážne dôsledky a spôsobilo mu ujmu, lebo je základom pre konanie, ktoré bolo voči nemu začaté, a v budúcnosti mu bráni získať finančné prostriedky v rámci programu PHARE.
   Po piate a nakoniec sa žalobca domnieva, že sporné rozhodnutie vážne poškodilo jeho povesť, lebo protiprávne úkony Komisie spochybnili účasť nových partnerov v projekte a vážne narušili dôveru investorov voči žalobcovi ako dôveryhodnému a spoľahlivému partnerovi.

      (1)  Ú. v. ES L 248, 16.9.2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74.

      (2)  Ú. v. ES L 357, 31.12.2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 145.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 23. novembra 2004 vo veci T-376/02: O proti Komisii Európskych spoločenstiev (Úradníci — Článok 78 Služobného poriadku — Invalidný dôchodok — Komisia pre invaliditu — Zloženie — Choroba z povolania)

text:
               19.2.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/23

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 23. novembra 2004
   vo veci T-376/02: O proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Úradníci - Článok 78 Služobného poriadku - Invalidný dôchodok - Komisia pre invaliditu - Zloženie - Choroba z povolania)
   (2005/C 45/51)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci T-376/02, O, bývalý úradník Komisie Európskych spoločenstiev, bydliskom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: J. Van Rossum a J.-N. Louis, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnený zástupca: J. Currall, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu), predmetom ktorej je žaloba o zrušenie rozhodnutia Komisie zo 14. januára 2002 o priznaní žalobcovi nároku na invalidný dôchodok, stanoveného podľa ustanovení článku 78 tretí odsek Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev, Súd prvého stupňa (piata komora) v zložení: predsedkyňa P. Lindh, sudcovia R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, tajomník: J. Palacio González, hlavný referent, vyhlásil dňa 23. novembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Rozhodnutie Komisie zo 14. januára 2002 o priznaní žalobcovi nároku na invalidný dôchodok je zrušené.

               2.

               Komisia je povinná nahradiť všetky trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 44 zo dňa 22.2.2003


title: Vec C-383/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Cour de cassation de Belgique zo  7. októbra 2005 , ktorý súvisí s konaním: Raffaele Talotta proti Belgickému štátu

text:
               14.1.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Cour de cassation de Belgique zo 7. októbra 2005, ktorý súvisí s konaním: Raffaele Talotta proti Belgickému štátu
   (Vec C-383/05)
   (2006/C 10/21)
   Jazyk konania: francúzština
   Cour de cassation de Belgique podal rozsudkom zo 7. októbra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Raffaele Talotta proti Belgickému štátu a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 24. októbra 2005.
   Cour de cassation de Belgique žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:
   Má sa článok 43 – bývalý článok 52 – Zmluvy o ES vykladať v tom zmysle, že mu odporuje ustanovenie vnútroštátneho práva, ktoré ako článok 182 kráľovského nariadenia z 27. augusta 1993, prijatého podľa článku 342 ods. 2 Zákonníka o daniach z príjmov z roku 1992, uplatňuje len v prípade nerezidentov minimálny základ dane?


title: Vec T-207/12 P: Odvolanie podané 11. mája 2012 : Luigi Marcuccio proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu z  29. februára 2012 vo veci F-3/11, Marcuccio/Komisia

text:
               30.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 194/27

         Odvolanie podané 11. mája 2012: Luigi Marcuccio proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu z 29. februára 2012 vo veci F-3/11, Marcuccio/Komisia
   (Vec T-207/12 P)
   2012/C 194/45
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy

   Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté uznesenie v plnom rozsahu a bez výnimky,

               —

               vyhovel všetkým návrhom podaným žalobcom v prvom stupni vo veci, ktorá je predmetom odvolania,

               —

               uložil odporkyni povinnosť nahradiť v prospech odvolateľa trovy konania, ktoré mu vznikli v tomto odvolacom konaní,

               —

               subsidiárne vrátil vec, ktorá je predmetom odvolania, Súdu pre verejnú službu v inom zložení, aby znovu rozhodol vo veci o každom z návrhov uvedených v predchádzajúcich bodoch týchto návrhov.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Toto odvolanie smeruje proti uzneseniu z 29. februára 2012 vydanému vo veci T-3/11, ktorým sa zamieta ako zjavne neprípustná žaloba, ktorej predmetom je zrušenie údajného odmietnutia Európskej komisie založiť do spisu dokument týkajúci sa nehody žalobcu, a ďalej uloženia Komisii povinnosti zaplatiť mu sumu 1 000 eur z titulu náhrady vzniknutej ujmy.
   Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľ dva odvolacie dôvody:

               1.

               Prvý odvolací dôvod založený na absolútnom nedostatku odôvodnenia uznesenia v rozsahu, v akom sa týka zjavnej neprípustnosti, na zjavných pochybnostiach, nekonzistentnom odôvodnení, skreslení skutkového stavu, apodiktickej a nelogickej povahe, nesúdržnosti, iracionality, porušení povinnosti claire loqui, nerozhodnutí o jednom z návrhov podaných žalobcom na súde, nesprávnom a iracionálnom výklade a uplatnení:

                           —

                           článkov 26 a 26a Služobného poriadku úradníkov Európskej únie,

                           —

                           právnych ustanovení týkajúcich sa pojmu napadnuteľný akt (najmä body 30 až 47 napadnutého uznesenia),

                           —

                           právnych ustanovení týkajúcich sa spracovania a prístupu jednotlivcov k osobným údajom, ktoré sa ich týkajú a ktoré má k dispozícii inštitúcia Únie.

               2.

               Druhý odvolací dôvod založený na protiprávnosti uznesenia súdu rozhodujúceho na prvom stupni v rozsahu, v akom sa týka trov konania (medzi bodmi 47 a 48 napadnutého uznesenia).


title: Vec T-386/17: Žaloba podaná 23. júna 2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер)

text:
               7.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 256/40

         Žaloba podaná 23. júna 2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер)
   (Vec T-386/17)
   (2017/C 256/46)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Nemecko) (v zastúpení: A. Lingenfelser, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „Лидер“ – prihláška č. 15 466 791.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 28. apríla 2017 vo veci R 2066/2016-1.

      Návrh

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-197/06: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo  17. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van Koophandel Hasselt – Belgicko) – Confederatie van immobiliën-beroepen van België, Beroepsinstituut van vastgoedmakelaars/Willem Van Leuken (Uznávanie diplomov — Smernica 89/48/EHS — Realitný maklér)

text:
               7.6.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/4

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van Koophandel Hasselt – Belgicko) – Confederatie van immobiliën-beroepen van België, Beroepsinstituut van vastgoedmakelaars/Willem Van Leuken
   (Vec C-197/06) (1)

   (Uznávanie diplomov - Smernica 89/48/EHS - Realitný maklér)
   (2008/C 142/04)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Rechtbank van Koophandel Hasselt
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Confederatie van immobiliën-beroepen van België, Beroepsinstituut van vastgoedmakelaars

      Žalovaný: Willem Van Leuken
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Rechtbank van koophandel Hasselt – Výklad článkov 3 a 4 smernice Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov (Ú. v. EÚ L 19, s. 16; Mim. vyd. 05/001, s. 337) – Povinnosť realitného makléra usadeného v určitom členskom štáte, ktorý vykonáva činnosť realitného makléra v inom členskom štáte, splniť podmienky výkonu tohto povolania stanovené právnymi predpismi tohto štátu podľa spomenutej smernice – Požiadavka platná aj v prípade uzatvorenia zmluvy o spolupráci medzi týmto realitným maklérom a realitným maklérom registrovaným v dotknutom štáte
   Výrok rozsudku
   Článkom 3 a 4 smernice Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/19/ES zo 14. mája 2001, odporuje právna úprava členského štátu, ktorá podmieňuje výkon činností, akými sú činnosti v spore vo veci samej, uskutočňovaných na jeho území poskytovateľom služieb usadeným v inom členskom štáte, ktorý sa nachádza v situácii, akou je situácia žalovaného vo veci samej, získaním povolenia, ktorého vydanie podlieha požiadavke úspešného vykonania skúšky spôsobilosti v oblasti práva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 165, 15.7.2006.


title: Veci T-117/07 a T-121/07: Rozsudok Všeobecného súdu z  3. marca 2011 — Areva a i./Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Trh s projektmi týkajúcimi sa rozvádzačov izolovaných plynom — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Právo na obhajobu — Povinnosť odôvodnenia — Pripísateľnosť protiprávneho správania — Dĺžka trvania porušenia — Pokuty — Solidárna zodpovednosť za zaplatenie pokuty — Priťažujúce okolnosti — Úloha vodcu — Poľahčujúce okolnosti — Spolupráca“ )

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/10

         Rozsudok Všeobecného súdu z 3. marca 2011 — Areva a i./Komisia
   (Veci T-117/07 a T-121/07) (1)

   (Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s projektmi týkajúcimi sa rozvádzačov izolovaných plynom - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Právo na obhajobu - Povinnosť odôvodnenia - Pripísateľnosť protiprávneho správania - Dĺžka trvania porušenia - Pokuty - Solidárna zodpovednosť za zaplatenie pokuty - Priťažujúce okolnosti - Úloha vodcu - Poľahčujúce okolnosti - Spolupráca)
   2011/C 113/20
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Areva, akciová spoločnosť (Paríž, Francúzsko), Areva T D Holding SA (Paríž), Areva T D SA (Paríž), Areva T D AG (Oberentfelden, Švajčiarsko) (v zastúpení: A. Schild a J.-M. Cot, advokáti), a Alstom, akciová spoločnosť (Levallois-Perret, Francúzsko) (v zastúpení: pôvodne J. Derenne, advokát, W. Broere, solicitor, A. Müller-Rappard a C. Guirado, advokáti, neskôr J. Derenne a A. Müller-Rappard, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne X. Lewis a F. Arbault, neskôr X. Lewis, a napokon V. Bottka a N. Von Lingen, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrhy na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 6762 v konečnom znení z 24. januára 2007 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/F/38.899 — Rozvádzače izolované plynom) a subsidiárne zníženie pokuty, ktorá im bola uložená

      Výrok rozsudku

               1.

               Veci T-117/07 a T-121/07 sa spájajú na účely vyhlásenia rozsudku.

               2.

               Článok 2 písm. b) a c) rozhodnutia Komisie K(2006) 6762 v konečnom znení z 24. januára 2007 týkajúceho sa konania podľa článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Vec COMP/F/38.899 — Rozvádzače izolované plynom) sa zrušuje.

               3.

               Za porušenia konštatované v článku 1 písm. b) až f) rozhodnutia K(2006) 6762 v konečnom znení sa ukladajú tieto pokuty:

                           —

                           Alstom, akciová spoločnosť: 10 327 500 eur,

                           —

                           Alstom: 48 195 000 eur solidárne so spoločnosťou Areva T D SA, pričom 20 400 000 eur zo sumy dlhovanej spoločnosťou Areva T & D SA zaplatí Areva T & D SA solidárne so spoločnosťami Areva T & D AG, Areva, akciová spoločnosť, a Areva T D Holding SA.

               4.

               V zostávajúcej časti sa žaloby zamietajú.

               5.

               Vo veci T-117/07 Európska komisia znáša jednu desatinu svojich trov konania a je povinná nahradiť jednu desatinu trov konania spoločností Areva, Areva T & D Holding, Areva T & D SA a Areva T & D AG. Areva, Areva T & D Holding, Areva T D SA a Areva T & D AG znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť deväť desatín trov konania Komisie.

               6.

               Vo veci T-121/07 Komisia znáša jednu desatinu svojich trov konania a je povinná nahradiť jednu desatinu trov konania spoločnosti Alstom. Alstom znáša deväť desatín svojich trov konania a je povinná nahradiť deväť desatín trov konania Komisie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 140, 23.6.2007.


title: Rozsudok Súdu z 27. októbra 2015 vo veci E-11/15 – Dozorný úrad EZVO/Islandská republika (Nesplnenie záväzkov štátu EZVO, ktorý je členom EHP – Nevykonanie transpozície – Smernica 2011/83/EÚ o právach spotrebiteľov)

text:
               15.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 467/24

         ROZSUDOK SÚDU
   z 27. októbra 2015
   vo veci E-11/15
   Dozorný úrad EZVO/Islandská republika
   (Nesplnenie záväzkov štátu EZVO, ktorý je členom EHP – Nevykonanie transpozície – Smernica 2011/83/EÚ o právach spotrebiteľov)
   (2016/C 467/11)
   Vo veci E-11/15, Dozorný úrad EZVO/Islandská republika – ŽIADOSŤ o vyhlásenie, že Islandská republika tým, že v stanovenej lehote neprijala opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v bodoch 7a, 7e a 7i prílohy XIX k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES) v znení prispôsobenom dohode prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode, si nesplnila svoje záväzky vyplývajúce z uvedeného aktu a článku 7 Dohody o EHP, súd v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen (sudca spravodajca) a Páll Hreinsson, sudcovia, vyniesol 27. októbra 2015 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
   Súd EZVO týmto:

               1.

               Vyhlasuje, že Islandská republika tým, že v stanovenej lehote neprijala opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v bodoch 7a, 7e a 7i prílohy XIX k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES) v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode, si nesplnila svoje záväzky vyplývajúce z uvedeného aktu a článku 7 Dohody o EHP.

               2.

               Nariaďuje Islandskej republike uhradiť trovy tohto konania.


title: Vec T-423/16: Žaloba podaná 29. júla 2016 – De Masi/Komisia

text:
               10.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/15

         Žaloba podaná 29. júla 2016 – De Masi/Komisia
   (Vec T-423/16)
   (2016/C 371/17)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Fabio De Masi (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: Profesor A. Fischer-Lescano)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie žalovanej z 20. mája 2016 o žiadosti o prístup k dokumentom skupiny Code of Conduct,

               —

               zrušil rozhodnutie žalovanej z 13. júla 2016 o žiadosti o prístup k dokumentom skupiny Code of Conduct,

               —

               uložil žalovanej podľa článku 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu povinnosť nahradiť trovy konania a trovy prípadných vedľajších účastníkov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 8 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1049/2001 (1).
               Žalobca tvrdí, že rozhodnutia z 20. mája 2016 a 13. júla 2016 porušujú právo na bezodkladné spracovanie opakovanej žiadosti stanovené vo vyššie uvedenom ustanovení.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 15 ods. 3 ZFEÚ v spojení s článkom 2 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1049/2001.
               Žalobca ďalej tvrdí, že odmietnutie úplného prístupu k dokumentom, ktoré žalovaná vypracovala v súvislosti so skupinou „kódex správania“ (zdaňovanie podnikov) zriadenou Radou, navyše porušuje jeho právo nahliadnuť do týchto dokumentov, pričom toto právo zaručujú vyššie uvedené ustanovenia.
               Žalobca v tejto súvislosti tvrdí, že v prejednávanej veci nie sú uplatniteľné výnimky zo zásady transparentnosti, ktoré stanovuje článok 4 ods. 1 písm. a) štvrtá zarážka a článok 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1049/2001.
               Navyše tvrdí, že došlo k porušení povinnosti odôvodnenia a zváženia záujmov a že existuje prevažujúci verejný záujem na zverejnení dokumentov.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).


title: Vec F-34/12: Žaloba podaná 13. marca 2012 — ZZ/Komisia

text:
               23.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 184/23

         Žaloba podaná 13. marca 2012 — ZZ/Komisia
   (Vec F-34/12)
   2012/C 184/50
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: A. Salerno, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia nepovoliť žalobcovi účasť na hodnotiacich skúškach v rámci výberového konania EPSO/AD/207/11

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť napadnuté implicitné rozhodnutie výberovej komisie verejného výberového konania EPSO/AD/207/11 z 3. decembra 2011 o zamietnutí žiadosti o preskúmanie podané žalobcom 3. augusta 2011 proti skoršiemu rozhodnutiu tejto výberovej komisie nepozvať žalobcu na hodnotiace skúšky, ktoré mu bolo oznámené listom EPSO z 26. júla 2011,

               —

               uložiť Komisii povinnosť zaplatiť žalobcovi 10 000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy spôsobenej napadnutým rozhodnutím,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec F-43/09: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  30. septembra 2010 — van Heuckelom/Európsky policajný úrad (Europol) (Verejná služba — Služobný poriadok zamestnancov Europolu — Článok 29 — Zvýšenie prírastkového stupňa na základe hodnotení služobného postupu — Námietka nezákonnosti rozhodnutia stanovujúceho politiku určovania mzdových taríf a prírastkových stupňov — Právomoci riaditeľa a správnej rady Europolu — Voľná úvaha riaditeľa Europolu — Limity)

text:
               20.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 317/47

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 30. septembra 2010 — van Heuckelom/Európsky policajný úrad (Europol)
   (Vec F-43/09) (1)

   (Verejná služba - Služobný poriadok zamestnancov Europolu - Článok 29 - Zvýšenie prírastkového stupňa na základe hodnotení služobného postupu - Námietka nezákonnosti rozhodnutia stanovujúceho politiku určovania mzdových taríf a prírastkových stupňov - Právomoci riaditeľa a správnej rady Europolu - Voľná úvaha riaditeľa Europolu - Limity)
   2010/C 317/82
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Carlo van Heuckelom (Haag, Holandsko) (v zastúpení: W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

      Žalovaný: Európsky policajný úrad (Europol) (v zastúpení: D. Neumann a D. El Khoury, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci pôvodne B. Wägenbaur a R. Van der Hout, advokáti, neskôr B. Wägenbaur)

      Predmet veci

   Zrušenie rozhodnutia zo 14. júla 2008, ktorým sa žalobcovi priznáva jediný prírastkový stupeň v rámci zaradenia do mzdovej tarify, ako aj rozhodnutia z 19. januára 2009, ktorým sa zamietla sťažnosť podaná proti prvému uvedenému rozhodnutiu

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba Carla van Heuckeloma sa zamieta.

               2.

               Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 180, 1.8.2009, s. 63.


title: Korigendum k oznámeniu v Úradnom vestníku vo veci T-698/16 (Ú. v. EÚ C 441, 28.11.2016)

text:
               9.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/57

         Korigendum k oznámeniu v Úradnom vestníku vo veci T-698/16
   (
         Úradný vestník Európskej únie C 441 z 28. novembra 2016
      )
   (2017/C 006/72)
   Oznámenie vo veci T-698/16, Trasta Komercbanka a i./ECB, má znieť takto:

      Žaloba podaná 23. septembra 2016 – Trasta Komercbanka a i./ECB
      (Vec T-698/16)
      (2016/C 441/34)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Trasta Komercbanka AS (Riga, Lotyšsko) a šesť ďalších (v zastúpení: O. Behrends, L. Feddern a M. Kirchner, advokáti)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie ECB z 11. júla 2016 o odobratí bankovej licencie Trasta Komercbanka AS a

                  —

                  zaviazal žalovanú náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobcovia uvádzajú sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila článok 24 nariadenia o jednotnom mechanizme dohľadu (1) a súvisiace ustanovenia v spojení s preskúmaním skoršieho rozhodnutia ECB administratívnym revíznym výborom.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že ECB nepreskúmala a neposúdila dôkladne a nestranne všetky skutočnosti, okrem iného tým, že primeranie nereagovala na okolnosť, že informácie a dokumenty predložené miestnym lotyšským regulačným orgánom neboli správne.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila zásadu proporcionality tým, že neuznala, že boli k dispozícii alternatívne opatrenia.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila zásadu rovnakého zaobchádzania.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila článok 91 a odôvodnenie 75 nariadenia o jednotnom mechanizme dohľadu a dopustila sa zneužitia právomoci.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila zásadu legitímnej dôvery a zásadu právnej istoty.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila procesné pravidla, vrátane práva byť vypočutý, práva na prístup k spisu, práva na dostatočné odôvodnenie rozhodnutia, a porušila článok 83 ods. 1 rámcového nariadenia o jednotnom mechanizme dohľadu.

      (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013, ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami (Ú. v. EÚ L 287, 29.10.2013, s. 63).


title: Vec T-473/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  5. februára 2015 – Aer Lingus/Komisia ( „Štátna pomoc — Írska daň z cestujúcich v leteckej doprave — Znížená sadzba v prípade miest určenia nachádzajúcich sa najviac 300 km od letiska v Dubline — Rozhodnutie vyhlasujúce štátnu pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie — Výhoda — Selektívna povaha — Identifikácia príjemcov pomoci — Článok 14 nariadenia (ES) č. 659/1999 — Povinnosť odôvodnenia“ )

text:
               23.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/12

         Rozsudok Všeobecného súdu z 5. februára 2015 – Aer Lingus/Komisia
   (Vec T-473/12) (1)

   ((„Štátna pomoc - Írska daň z cestujúcich v leteckej doprave - Znížená sadzba v prípade miest určenia nachádzajúcich sa najviac 300 km od letiska v Dubline - Rozhodnutie vyhlasujúce štátnu pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie - Výhoda - Selektívna povaha - Identifikácia príjemcov pomoci - Článok 14 nariadenia (ES) č. 659/1999 - Povinnosť odôvodnenia“))
   (2015/C 096/15)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aer Lingus Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: K. Bacon, D. Scannell, D. Bailey, barristers, a A. Burnside, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn, D. Grespan a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Írsko (v zastúpení: E. Creedon, A. Joyce a J. Quaney, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci E. Regan, SC, a B. Doherty, barrister)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2013/199/EÚ z 25. júla 2012 o štátnej pomoci SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Diferencované daňové sadzby zavedené Írskom v oblasti leteckej dopravy (Ú. v. EÚ L 119, 2013, s. 30)

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 4 rozhodnutia Komisie 2013/199/EÚ z 25. júla 2012 o štátnej pomoci SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Diferencované daňové sadzby zavedené Írskom v oblasti leteckej dopravy, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa v ňom nariaďuje vymáhanie pomoci od jej príjemcov v sume, ktorá bola v odôvodnení 70 uvedeného rozhodnutia stanovená na osem eur na cestujúceho.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania vynaložených spoločnosťou Aer Lingus Ltd.

               4.

               Aer Lingus znáša polovicu svojich vlastných trov konania.

               5.

               Írsko znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 26, 26.1.2013.


title: Vec C–214/04: Žaloba podaná 19. mája 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike

text:
               24.7.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/6

         Žaloba podaná 19. mája 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike
   (Vec C–214/04)
   (2004/C 190/11)
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Ulrich Wölker a Antonio Aresu, splnomocnení zástupcovia, podala 19. mája 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Talianskej republike.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               vyslovil, že Talianska republika si tým, že naďalej ponecháva v platnosti právnu úpravu, ktorá umožňuje používanie hydrochlórfluoruhľovodíkov v protipožiarnych zariadeniach v rozsahu presahujúcom limity a podmienky uvedené v článku 5 odsek 3 nariadenia (ES) č. 2037/2000 (1) Európskeho parlamentu a Rady z 29. júna 2000 o látkach, ktoré poškodzujú ozónovú vrstvu, nesplnila povinnosti vyplývajúce jej z uvedeného ustanovenia;

               —

               zaviazal Taliansku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Komisia tvrdí, že výnimky uvedené v dekréte ministra životného prostredia a ochrany územia z 3. októbra 2001 sa vzťahujú na rôzne prípady, ktoré nie sú predmetom výnimky uvedenej v nariadení č. 2037/2000 a teda, že rozsah pôsobnosti týchto výnimiek je zjavne širší ako rozsah pôsobnosti uvedený v nariadení. Keďže talianska právna úprava oprávňuje používať hydrochlórfluoruhľovodíky (HCFC) v protipožiarnych zariadeniach v prípadoch, kde to nariadenie č. 2037/2000 nepovoľuje, nie je zlučiteľná s právom spoločenstva.

      (1)  Ú. v. ES L 244 z 29.9.2000, s. 1


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  13. októbra 2005  vo veci C-73/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Oberlandesgericht Hamm): Brigitte a Marcus Klein proti Rhodos Management Ltd (Bruselský dohovor — Právomoc vo veciach nájmu nehnuteľností — Právo na užívanie nehnuteľnosti vo vymedzenom čase)

text:
               10.12.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/6

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 13. októbra 2005
   vo veci C-73/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Oberlandesgericht Hamm): Brigitte a Marcus Klein proti Rhodos Management Ltd (1)

   (Bruselský dohovor - Právomoc vo veciach nájmu nehnuteľností - Právo na užívanie nehnuteľnosti vo vymedzenom čase)
   (2005/C 315/10)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-73/04, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa Protokolu z 3. júna 1971 o výklade Dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach Súdnym dvorom, podaný rozhodnutím Oberlandesgericht Hamm (Nemecko) z 27. januára 2004 a doručený Súdnemu dvoru 17. februára 2004, ktorý súvisí s konaním: Brigitte a Marcus Klein a Rhodos Management Ltd, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann (spravodajca), sudcovia K. Schiemann, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues a E. Levits generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: R. Grass, vyhlásil 13. októbra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Článok 16 bod 1 písm. a) Dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach, zmenený Dohovorom z 9. októbra 1978 o pristúpení Dánskeho kráľovstva, Írska a Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska, Dohovorom z 25. októbra 1982 o pristúpení Helénskej republiky a Dohovorom z 26. mája 1989 o pristúpení Španielskeho kráľovstva a Portugalskej republiky, sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatní na zmluvu o členstve v klube, kde protiplnenie k členskému príspevku predstavuje hlavný prvok celkovej sumy, ktorý umožňuje členom nadobudnúť užívacie právo na vymedzený čas k nehnuteľnosti označenej podľa druhu a polohy a stanovuje prijatie členov do organizácie umožňujúcej výmenu ich užívacích práv.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2004.


title: Vec C-194/09 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  21. júla 2011 — Alcoa Trasformazioni Srl/Európska komisia [Odvolanie — Štátna pomoc — Preferenčná sadzba za elektrickú energiu — Konštatovanie neexistencie pomoci — Zmena a predĺženie opatrenia — Rozhodnutie začať konanie podľa článku 88 ods. 2 ES — Existujúca pomoc alebo nová pomoc — Nariadenie (ES) č. 659/1999 — Článok 1 písm. b) bod v) — Povinnosť odôvodnenia — Zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery]

text:
               10.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/3

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 21. júla 2011 — Alcoa Trasformazioni Srl/Európska komisia
   (Vec C-194/09 P) (1)

   (Odvolanie - Štátna pomoc - Preferenčná sadzba za elektrickú energiu - Konštatovanie neexistencie pomoci - Zmena a predĺženie opatrenia - Rozhodnutie začať konanie podľa článku 88 ods. 2 ES - Existujúca pomoc alebo nová pomoc - Nariadenie (ES) č. 659/1999 - Článok 1 písm. b) bod v) - Povinnosť odôvodnenia - Zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery)
   2011/C 269/03
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Alcoa Trasformazioni Srl (v zastúpení: M. Siragusa, avvocato, T. Müller-Ibold a T. Graf, Rechtsanwälte, F. Salerno, avocat)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: N. Khan, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) z 25. marca 2009 vo veci T-332/06, Alcoa Trasformazioni Srl proti Komisii Európskych spoločenstiev, ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu na zrušenie rozhodnutia Komisie z 19. júla 2006 o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy ES v súvislosti s predĺžením platnosti režimov preferenčných sadzieb za elektrinu poskytovaných niektorým odvetviam s vysokou spotrebou energie v Taliansku [štátna pomoc C 36/06 (ex NN 38/06)], v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie týka sadzieb za elektrinu vzťahujúcich sa na dva závody na výrobu hliníku vlastnené žalobkyňou vo Fusine (Benátsko) a Portovesme (Sardínia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Alcoa Trasformazioni Srl je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 193, 15.8.2009.


title: Vec T-34/15: Žaloba podaná 22. januára 2015 – Wolf Oil/ÚHVT – SCT Lubricants (CHEMPIOIL)

text:
               16.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 89/38

         Žaloba podaná 22. januára 2015 – Wolf Oil/ÚHVT – SCT Lubricants (CHEMPIOIL)
   (Vec T-34/15)
   (2015/C 089/46)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Wolf Oil Corp. (Hemiksem, Belgicko) (v zastúpení: P. Maeyaert a J. Muyldermans, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: UAB SCT Lubricants (Klaipėda, Litva)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis ochrannej známky označujúci Európsku úniu vo vzťahu k ochrannej známke „CHEMPIOIL“ – medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 0 76  327.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu ÚHVT z 31. októbra 2014 vo veci R 1596/2013-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil ÚHVT a vedľajšiemu účastníkovi konania povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania spoločnosti Wolf Oil.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b), článku 75 a článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-301/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 30. júla 2009 — Staatssecretaris van Justitie/I. Oguz

text:
               7.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 267/33

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 30. júla 2009 — Staatssecretaris van Justitie/I. Oguz
   (Vec C-301/09)
   2009/C 267/61
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Staatssecretaris van Justitie

      Žalovaný: I. Oguz

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 13 rozhodnutia č. 1/80 [z 19. septembra 1980 o rozvoji asociácie, ktoré bolo prijaté asociačnou radou zriadenou Asociačnou dohodou medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom] vykladať v tom zmysle, že pod novým obmedzením v zmysle tohto ustanovenia je potrebné chápať aj sprísnenie oproti ustanoveniu, ktoré nadobudlo účinnosť po 1. decembri 1980 a zmiernilo ustanovenie platné k 1. decembru 1980, ak sprísnenie neznamenalo zhoršenie oproti ustanoveniu platnému k 1. decembru 1980?


title: Vec F-112/14: Žaloba podaná 17. októbra 2014 – ZZ a i./Komisia

text:
               26.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/47

         Žaloba podaná 17. októbra 2014 – ZZ a i./Komisia
   (Vec F-112/14)
   (2015/C 026/62)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: ZZ a i. (v zastúpení: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutí menovacieho orgánu zaradiť žalobcov podľa nových pravidiel služobného postupu a povyšovania uplatňovaných po reforme služobného poriadku úradníkov z 1. januára 2014 na pracovné miesto druhu „hlavný administrátor v prechodnom období“ v dôsledku čoho, podľa žalobcov, im bol odňatý nárok na povýšenie do platovej triedy AD 14, ďalej konštatovanie nezákonnosti článku 30 ods. 3 prílohy XIII služobného poriadku

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie, ktoré zaraďuje žalobcov na pracovné miesto druhu „hlavný administrátor v prechodnom období“,

               —

               vyhlásiť článok 30 ods. 3 prílohy XIII služobného poriadku za nezákonný,

               —

               uložiť Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Vec T-240/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. septembra 2007 – Francúzsko/Komisia ( Európske spoločenstvo pre atómovú energiu — Investície — Oznámenie investičných projektov Komisii — Spôsoby výkonu — Nariadenie (Euratom) č. 1352/2003 — Nedostatok právomoci — Články 41 AE až 44 AE — Zásada právnej istoty )

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/46

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. septembra 2007 – Francúzsko/Komisia
   (Vec T-240/04) (1)

   („Európske spoločenstvo pre atómovú energiu - Investície - Oznámenie investičných projektov Komisii - Spôsoby výkonu - Nariadenie (Euratom) č. 1352/2003 - Nedostatok právomoci - Články 41 AE až 44 AE - Zásada právnej istoty“)
   (2007/C 269/81)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: pôvodne F. Alabrune, G. de Bergues, C. Lemaire a E. Puisais, neskôr G. de Bergues a S. Gasri, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Patakia, splnomocnený zástupca)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobkyňu: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: C.-D. Quassowski a A. Tiemann, splnomocnení zástupcovia) a Belgické kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne D. Haven, neskôr M. Wimmer a napokon A. Hubert, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci J.-F. De Bock, advokát)
   Predmet veci
   Zrušenie nariadenia Komisie (Euratom) č. 1352/2003 z 23. júla 2003, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1209/2000 o podávaní oznámení podľa článku 41 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (Ú. v. ES L 192, s. 15; Mim. vyd. 12/002, s. 252)
   Výrok rozsudku

               1.

               Nariadenie Komisie (Euratom) č. 1352/2003 z 23. júla 2003, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1209/2000 o podávaní oznámení podľa článku 41 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, sa zrušuje.

               2.

               Komisia je povinná nahradiť trovy konania Francúzskej republiky.

               3.

               Spolková republika Nemecko a Belgické kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 304, 13.12.2003 (predtým vec C-455/03).


title: Vec F-134/06: Žaloba podaná 29. novembra 2006 – Bordini/Komisia

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/87

         Žaloba podaná 29. novembra 2006 – Bordini/Komisia
   (Vec F-134/06)
   (2006/C 326/175)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Giovanni Bordini (Dover, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: L. Levi, C. Ronzi, I. Perego, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie z 25. januára 2006, ktorým menovací orgán (AIPN) odmietol uznať, že žalobca bol rezidentom Spojeného kráľovstva, a preto odmietol uplatniť opravný koeficient Spojeného kráľovstva na jeho dôchodok,

               —

               zaviazať žalovanú na zaplatenie súm splatných na základe spätného uplatnenia opravného koeficientu Spojeného kráľovstva na dôchodok žalobcu od 1. apríla 2004 a úrokov z omeškania na základe sadzby stanovenej Európskou centrálnou bankou pre hlavné operácie refinancovania, uplatniteľnú počas dotknutého obdobia, zvýšenú o dva body,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojej žaloby žalobca najskôr uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje zásadu povinnosti odôvodnenia, keďže je jeho text vyjadrený tak nejasne, že nie je možné pochopiť odôvodnenie.
   Žalobca okrem toho poukazuje na porušenie článku 82 pôvodného služobného poriadku, na porušenie článku 20 prílohy XIII nového služobného poriadku, na existenciu zjavného omylu posúdenia skutkových okolností, ktoré viedli k právnemu omylu, porušenie zásady proporcionality, ako aj porušenie práva na súkromný život.
   Nakoniec žalobca tvrdí, že Komisia porušila povinnosť starostlivosti a zásadu riadnej správy.


title: Vec C-510/09: Žaloba podaná 9. decembra 2009 — Európska komisia/Francúzska republika

text:
               13.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/24

         Žaloba podaná 9. decembra 2009 — Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-510/09)
   2010/C 37/29
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Patakia a G. Zavvos, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Francúzska republika si tým, že v štádiu návrhu neoznámila vyhlášku z 13. marca 2006 o používaní zmesí prípravkov upravených v článku L.253-1 poľnohospodárskeho zákona v rámci konania zavedeného smernicou 98/34/ES z 22. júna 1998, zmenenou a doplnenou smernicou 98/48/ES z 20. júla 1998 o postupe pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov (1), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 8 ods. 1 tejto smernice,

               —

               zaviazať Francúzsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Európska komisia vo svojej žalobe vytýka žalovanej, že jej neoznámila pred prijatím predmetnú ministerskú vyhlášku o používaní určitých zmesí prípravkov na ochranu rastlín, ktoré majú agronomický význam, hoci táto vyhláška bezpochyby predstavuje technický predpis v zmysle smernice 98/34, ktorý jej mal byť z tohto dôvodu oznámený v štádiu návrhu, pretože nespadá pod výnimku upravenú v článku 10 tej istej smernice.
   Podľa Komisie žalovaná uznala vecnú správnosť tohto porušenia, pretože po tom, čo jej bolo doručené odôvodnené stanovisko, francúzske orgány oznámili Komisii návrh vyhlášky, ktorou sa sporná ministerská vyhláška ruší a preberá jej obsah. Ku dňu podania tejto žaloby však tento návrh vyhlášky nebol ešte prijatý francúzskymi orgánmi alebo v každom prípade Komisia nebola o ňom informovaná.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/48/ES z 20. júla 1998, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 98/34 ES o postupe pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov (Ú. v. ES L 217, s. 18; Mim. vyd. 13/021, s. 8).


title: Vec C-396/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte d'appello di Roma (Taliansko) 12. septembra 2008 – Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Daniela Lotti a Clara Matteucci

text:
               20.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 327/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte d'appello di Roma (Taliansko) 12. septembra 2008 – Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Daniela Lotti a Clara Matteucci
   (Vec C-396/08)
   (2008/C 327/14)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Corte d'appello di Roma
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Odporkyne: Daniela Lotti a Clara Matteucci
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Je právna úprava Talianskej republiky (článok 7 ods. 1 zákona č. 638/83), ktorá vedie k tomu, že do započítateľného obdobia prispievania na získanie nároku na starobný dôchodok nemožno zobrať do úvahy obdobia, počas ktorých poistenec, zamestnaný na kratší týždenný pracovný čas vertikálnej povahy, nepracoval, zlučiteľná so smernicou 97/81/ES (1) a najmä s doložkou 4 týkajúcou sa zásady nediskriminácie?

               2.

               Je vyššie uvedená vnútroštátna právna úprava zlučiteľná s vyššie uvedenou smernicou a najmä: s doložkou 1 – ktorá stanovuje, že vnútroštátna právna úprava má umožniť rozvoj práce na kratší pracovný čas – s doložkou 4, a s doložkou 5 – ktorá ukladá členským štátom odstrániť prekážky právnej povahy, ktoré môžu obmedzovať príležitosti na prácu na kratší pracovný čas – keďže je nespochybniteľné, že nemožnosť, aby sa na účely dôchodkového poistenia započítavali týždne, počas ktorých poistenec nepracoval, predstavuje významnú prekážku pri rozhodovaní sa o práci na kratší týždenný pracovný čas vertikálnej povahy?

               3.

               Môže sa doložka 4 týkajúca sa zásady nediskriminácie vzťahovať aj na rôzne typy pracovných zmlúv na kratší týždenný pracovný čas, keďže na základe vnútroštátnej právnej úpravy sa v prípade práce na kratší týždenný pracovný čas horizontálnej povahy pri rovnakom počte odpracovaných hodín v kalendárnom roku, počas ktorých poistenec poberal mzdu, započítavajú všetky týždne kalendárneho roka, na rozdiel od práce na kratší týždenný pracovný čas vertikálnej povahy?

      (1)  Smernica Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997 týkajúca sa rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEP a ETUC (Ú. v. ES L 14, s. 9; Mim. vyd. 05/003, s. 267).


title: Vec T-325/12: Žaloba podaná 23. júla 2012 — Holandsko/Komisia

text:
               8.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 273/21

         Žaloba podaná 23. júla 2012 — Holandsko/Komisia
   (Vec T-325/12)
   2012/C 273/36
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: C. Wissels, J. Langer a M. de Ree, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 11. mája 2012 so spisovou značkou SG-Greffe (2012) D/3150 vo veci SA.28855 (N 373/2009) (ex C 10/2009 a N 528/2009 — Holandsko/ING — pomoc na reštrukturalizáciu),

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení práv na obhajobu a zásady starostlivosti:

                           —

                           Komisia nemala vydať napadnuté rozhodnutie predtým, ako dala Holandsku možnosť vyjadriť sa k dôvodom, ktoré ju vo svojom rozhodnutí viedli k záveru, že Holandsko poskytlo ING štátnu pomoc tým, že súhlasilo so zmenenými podmienkami splácania.

                           —

                           Subsidiárne Komisia porušila zásadu starostlivosti tým, že vydala rozhodnutie bez zohľadnenia tvrdení Holandska v predchádzajúcom konaní pred Všeobecným súdom, ktoré viedlo k vydaniu rozsudku v spojených veciach T-29/10 a T-33/10 z 2. marca 2012, v ktorom Všeobecný súd tieto tvrdenia uznal.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 107 ZFEÚ:

                           —

                           Rozhodnutie porušuje článok 107 ZFEÚ, nakoľko sa Komisia v bode 213 tohto rozhodnutia nesprávne domnieva, že zmena podmienok splácania predstavuje štátnu pomoc.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 107 ZFEÚ, rokovacieho poriadku a článku 266 ZFEÚ:

                           —

                           Komisia nevykonala riadne rozsudok Všeobecného súdu z 2. marca 2012 a porušila článok 107 ZFEÚ, rokovací poriadok a článok 266 ZFEÚ tým, že spojila schválenie kapitálového vkladu v tomto rozhodnutí s tými istými vyrovnávacími opatreniami ako v prvom rozhodnutí z roku 2009 (ktoré Všeobecný súd vo svojom rozsudku z 2. marca 2012 zrušil), hoci ňou odhadovaný objem štátnej pomoci bol o 2 miliardy eur nižší.


title: Vec C-292/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Efetio Patron z 8. júna 2005, ktorý súvisí s konaním: Irini Lekhoritou, V. Karkoulias, G. Pavlopoulos, P. Bratsikas, D. Sotiropoulos a G. Dimopoulos proti Spolkovej republike Nemecko

text:
               1.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Efetio Patron z 8. júna 2005, ktorý súvisí s konaním: Irini Lekhoritou, V. Karkoulias, G. Pavlopoulos, P. Bratsikas, D. Sotiropoulos a G. Dimopoulos proti Spolkovej republike Nemecko
   (Vec C-292/05)
   (2005/C 243/12)
   Jazyk konania: gréčtina
   Efetio Patron (Odvolací súd, Patras) podal uznesením z 8. júna 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Irini Lekhoritou, V. Karkoulias, G. Pavlopoulos, P. Bratsikas, D. Sotiropoulos a G. Dimopoulos proti Spolkovej republike Nemecko a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 20. júla 2005.
   Efetio Patron žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Spadajú žaloby na náhradu škody podané fyzickými osobami proti zmluvnému štátu, ktorý je občiansko-právne zodpovedný za konanie alebo zanedbanie spôsobené jeho ozbrojenými silami, do rozsahu pôsobnosti ratione materiae Bruselského dohovoru v súlade s jeho článkom 1, ak je toto konanie alebo zanedbanie, ku ktorému došlo počas vojenskej okupácie štátu, v ktorom mali žalobcovia svoje bydlisko, v dôsledku vojnovej agresie zo strany žalovanej, zjavne v rozpore s vojnovým právom a môže byť tiež považované za zločiny proti ľudskosti?

               2.

               Je zlučiteľné so systémom Bruselského dohovoru, aby žalovaný štát podal námietku imunity s tým záverom, v prípade kladnej odpovede, že samotný dohovor nemožno použiť najmä na konanie alebo zanedbanie spôsobené ozbrojenými silami žalovanej, ku ktorému došlo pred nadobudnutím platnosti dohovoru, a to počas rokov 1941–1944?


title: Vec C-272/04: Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením Tribunale di Tolmezzo zo dňa 16. júna 2004 vo veci Azienda Agricola Franco Piemonte proti Azienda per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/23

         Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením Tribunale di Tolmezzo zo dňa 16. júna 2004 vo veci Azienda Agricola Franco Piemonte proti Azienda per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)
   (Vec C-272/04)
   (2004/C 228/46)
   Tribunale di Tolmezzo uznesením zo 16. júna 2004 podal na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke vo veci Azienda Agricola Franco Piemonte proti Azienda per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), ktorý bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 25. júna 2004.
   Tribunale di Tolmezzo žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:
   „Majú sa článok 1 nariadenia EHS 856/84 (1) z 31. marca 1984 a články 1 až 4 nariadenia EHS 3950/92 (2) z 28. decembra 1992 vykladať tak, že dodatočné poplatky vzťahujúce sa na mlieko a mliečne výrobky majú povahu správnych sankcií, a že platenie týchto poplatkov zo strany výrobcov je povinné iba vtedy, ak ku prekročeniu stanovených kvantitatívnych obmedzení došlo úmyselne alebo z nedbanlivosti?“

      (1)  Ú. v. ES L 90 z 1.4.1984, s. 10

      (2)  Ú. v. ES L 405 z 31.12.1992, s. 1


title: Vec C-251/12: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  19. septembra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de commerce de Bruxelles — Belgicko) — Christian van Buggenhout a Ilse van de Mierop, správcovia konkurznej podstaty spoločnosti Grontimmo SA/Banque Internationale à Luxembourg [Súdna spolupráca v občianskych veciach — Nariadenie (ES) č. 1346/2000 — Konkurzné konania — Článok 24 ods. 1 — Splnenie záväzku „v prospech dlžníka v konkurznom konaní“ — Platba poukázaná veriteľovi tohto dlžníka]

text:
               23.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 344/29

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 19. septembra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de commerce de Bruxelles — Belgicko) — Christian van Buggenhout a Ilse van de Mierop, správcovia konkurznej podstaty spoločnosti Grontimmo SA/Banque Internationale à Luxembourg
   (Vec C-251/12) (1)

   (Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (ES) č. 1346/2000 - Konkurzné konania - Článok 24 ods. 1 - Splnenie záväzku „v prospech dlžníka v konkurznom konaní“ - Platba poukázaná veriteľovi tohto dlžníka)
   2013/C 344/50
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal de commerce de Bruxelles

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Christian van Buggenhout a Ilse van de Mierop, správcovia konkurznej podstaty spoločnosti Grontimmo SA

      Žalovaná: Banque Internationale à Luxembourg

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal de commerce de Bruxelles — Výklad článku 24 nariadenia Rady (ES) č.°1346/2000 z 29. mája 2000 o konkurznom konaní (Ú. v. ES L 160, s. 1; Mim. vyd. 19/001, s. 191) — Vykonanie platby v prospech veriteľa dlžníka v úpadku na žiadosť tohto dlžníka v prípade nezverejnenia rozhodnutia o začatí konkurzného konania v inom členskom štáte — Oslobodenie splnomocnenca konajúceho v dobrej viere od záväzku — Osobná pôsobnosť — Pojem „splnenie záväzku v prospech dlžníka“ zahŕňajúci len platbu vykonanú v prospech dlžníka v úpadku alebo tiež v prospech jeho veriteľov

      Výrok rozsudku

   Článok 24 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 1346/2000 z 29. mája 2000 o konkurznom konaní sa má vykladať v tom zmysle, že do pôsobnosti tohto ustanovenia nepatrí platba poukázaná veriteľovi dlžníka, ktorá bola uskutočnená na príkaz tohto dlžníka, voči ktorému sa začalo konkurzné konanie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 200, 7.7.2012.


title: Vec C-445/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Mons (Belgicko) 8. augusta 2016 – Docteur De Bruyne SPRL/État belge

text:
               7.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 410/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Mons (Belgicko) 8. augusta 2016 – Docteur De Bruyne SPRL/État belge
   (Vec C-445/16)
   (2016/C 410/06)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour d’appel de Mons

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka (žalobkyňa v pôvodnom konaní): Docteur De Bruyne SPRL

      Odporca v odvolacom konaní (žalovaný v pôvodnom konaní): État belge

      Prejudiciálna otázka

   Je v súlade s pravidlami zostavenia súvahy, ktoré sú upravené v štvrtej smernici Rady z 25. júla 1978 o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností (smernica 78/660/EHS, Ú. v. ES L 222, 1978, s. 11; Mim. vyd. 17/001, s. 21), podľa ktorých:

               —

               ročná účtovná závierka musí poskytovať verný a pravdivý obraz o aktívach a pasívach, finančnej situácii a zisku a strate spoločnosti (článok 2 ods. 3 smernice),

               —

               účelom rezerv je pokryť straty alebo dlhy, ktorých charakter je presne definovaný a ktoré sú ku dňu súvahy pravdepodobné alebo isté, avšak ich výška alebo dátum, kedy nastanú, sú neurčité (článok 20 ods. 1 smernice),

               —

               oceňovanie sa musí prevádzať obozretne. To predovšetkým znamená, že:

                           —

                           ku dňu závierky sa smú vykazovať len tie zisky, ktoré boli vytvorené,

                           —

                           musia sa zohľadniť všetky tie predpokladané riziká a potencionálne straty, ktoré vyplynuli v priebehu daného účtovného roka alebo v niektorom z predchádzajúcich účtovných rokov, a to aj vtedy, keď sa podnik o nich dozvedel až v čase medzi dňom závierky a dňom skutočného zostavenia súvahy [článok 31 ods. 1 písm. c) body aa) a bb) smernice],

               —

               musia sa zohľadniť všetky náklady a výnosy toho účtovného roka, na ktoré sa vzťahujú, bez ohľadu na dátum príjmu či platby týchto výnosov alebo nákladov [článok 31 ods. 1 písm. d) smernice],

               —

               prvky položiek aktív a pasív sa musia oceňovať samostatne [článok 31 ods. 1 písm. e) smernice],

         že spoločnosť, ktorá vypísala opciu na akcie, môže zaúčtovať ako výnos cenu za prevod uvedenej opcie v priebehu účtovného obdobia, v ktorom sa uvedená opcia uplatní, alebo po skončení doby platnosti tejto opcie, s cieľom zohľadniť riziko, ktoré znáša vypisovateľ opcie v dôsledku záväzku, ktorý na seba preberá [, a nie] v priebehu účtovného obdobia, v ktorom sa uskutoční prevod opcie a cena tejto opcie je definitívne nadobudnutá, pričom riziko, ktoré znáša vypisovateľ opcie, je ocenené osobitne prostredníctvom zaúčtovania rezervy?“


title: Vec T-433/08: Žaloba podaná 30. septembra 2008 – SIAE/Komisia

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/57

         Žaloba podaná 30. septembra 2008 – SIAE/Komisia
   (Vec T-433/08)
   (2008/C 301/95)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Società Italiana degli Autori ed Editori – SIAE (Rím, Taliansko) (v zastúpení: M. Siragusa, advokát, M. Mandel, advokát, L. Vullo, advokát, S. Valentin, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť články 3 a 4 ods. 2 rozhodnutia,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania,

               —

               nariadiť akékoľvek iné opatrenie vrátane dôkazných prostriedkov, ktoré bude Súd prvého stupňa považovať za potrebné.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Rozhodnutie napadnuté v predmetnej veci je rovnaké ako vo veci T-392/08, AEPI/Komisia.
   Žalobkyňa na podporu svojich návrhov uvádza päť žalobných dôvodov.
   Prvým žalobným dôvodom žalobkyňa poukazuje na porušenie a nesprávne uplatnenie článku 81 ES, ako aj nedostatok vyšetrovania, keďže Komisia v rozhodnutí konštatuje existenciu zosúladeného postupu bez predloženia jediného dôkazu, ak nejde iba o jednoduchú okolnosť, že množstvo dohôd vzájomného zastupovania obmedzuje právo dohodnúť licencie na území, na ktorom vykonáva činnosť iný správca. Komisia si v tomto ohľade nie je vedomá, že mnoho správcovských spoločností sa domnieva, že môžu lepšie zabezpečiť práva svojich členov zverením ich registrov správcom, ktorí im môžu zabezpečiť účinnú ochranu autorských práv a je úplne zrejmé, že sú to práve spoločnosti s pevným postavením na danom území, ktoré sú najviac spôsobilé uspokojiť túto požiadavku.
   Druhým žalobným dôvodom žalobkyňa poukazuje na porušenie a nesprávne uplatnenie článku 81 ES ako aj nelogický charakter odôvodnenia rozhodnutia tým, že samotná Komisia pri pokuse o preukázanie fungovania správy mnohoúzemných licencií na prevod hudobných diel cez satelit, kábel a internet, dospieva k záveru o neexistencii paralelného správania správcov. Kombinované obvinenie zo strany Komisie je totiž naštrbené samotnými príkladmi, ktoré uvádza, a to koncesia mandátov zo strany správcov širších, ako je územie, na ktorom pôsobí jediná spoločnosť.
   Tretím žalobným dôvodom žalobkyňa uvádza porušenie a nesprávne uplatnenie článku 81 ES, pretože za spochybneného predpokladu, že Komisia konštatovala existenciu zosúladeného postupu, tento postup nijako neobmedzil hospodársku súťaž, keďže územné ohraničenia predstavujú nevyhnutný dôsledok výlučného charakteru práv autorov.
   Štvrtým žalobným dôvodom žalobkyňa uvádza porušenie zo strany Komisie zásady kontradiktórnosti a článku 253 ES pre nedostatok odôvodnenia, keďže Komisia neinformovala spoločnosti o podstatných skutočnostiach, z ktorých vychádzala, keď neprijala v nadväznosti na uskutočnené šetrenia záväzky navrhnuté SIAE.
   Piatym žalobným dôvodom žalobkyňa uvádza porušenie článku 253 ES z dôvodu nedostatku odôvodnenia, porušenie zásady proporcionality a zásady právnej istoty, ako aj kontradiktórny a nelogický charakter opatrení upravených v článku 4 ods. 2 rozhodnutia. Úplne neurčitý charakter činnosti „revízie“ navrhovanej správcami dostáva SIAE nespravodlivo do situácie neistoty na zistenie opatrení, ktoré Komisia považuje za dostatočné na ukončenie údajného zosúladeného postupu. Okrem toho, keďže Komisia výslovne uznáva, že obmedzenie mandátu na územie iného správcu nepredstavuje obmedzenie hospodárskej súťaže, je v zjavnom rozpore s týmto predpokladom nariadenie povinnosti dvojstrannej revízie územného ohraničenia správcovským spoločnostiam pre všetky ich mandáty na prenos cez satelit, kábel a internet, a teda poskytnutie Komisii kópie revízie všetkých dohôd vzájomného zastupovania. K tomu pristupuje skutočnosť, že vzhľadom na to, že Komisia vyžaduje „dvojstrannú“ revíziu územných ohraničení, úplné dodržanie článku 4 ods. 2 rozhodnutia zo strany SIAE sa v každom prípade vymyká z jej rozhodovacej sféry, pretože je okrem toho závislá na samostatných rozhodnutiach 23 iných správcovských spoločností.


title: Vec T-389/06: Žaloba podaná 20. decembra 2006 – Inter-IKEA/ÚHVT (vyobrazenie palety)

text:
               27.1.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 20/35

         Žaloba podaná 20. decembra 2006 – Inter-IKEA/ÚHVT (vyobrazenie palety)
   (Vec T-389/06)
   (2007/C 20/54)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Inter-IKEA Systems BV (Delft, Holandsko) (v zastúpení: J. Gulliksson, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu z 26. septembra 2006 vo veci R 355/2006-1,

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka vyobrazujúca paletu zloženú z predĺženej obdĺžnikovej plošiny alebo podkladu a rovnako predĺženého lemu, ozdobenú trojuholníkovými dierami, ktoré sú k sebe v 90-stupňovom uhle, pre tovary a služby v triedach 6, 7, 16, 20, 35, 39 a 42 – prihláška č. 4 073 748.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94, keďže ochranná známka má dostatočnú rozlišovaciu spôsobilosť na to, aby bola zapísaná.


title: Vec C-296/04: Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením Ufficio del giudice di pace di Bitonto zo dňa 30. júna 2004 vo veci Antonio Cannito proti Fondiaria Sai SPA

text:
               9.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/3

         Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením Ufficio del giudice di pace di Bitonto zo dňa 30. júna 2004 vo veci Antonio Cannito proti Fondiaria Sai SPA
   (Vec C-296/04)
   (2004/C 251/06)
   Urfficio del giudice di pace di Bitonto uznesením z 30. júna 2004 podal na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke vo veci Antonio Cannito proti Fondiaria Sai SPA, ktorý bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 13. júla 2004.
   Ufficio del giudice di pace di Bitonto žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1)

               Má sa článok 81 zmluvy ES vykladať v tom zmysle, že dohoda alebo zosúladený postup medzi poisťovacími spoločnosťami spočívajúca vo vzájomnej výmene informácií, ktorá umožňuje zvýšenie poistného za poistenie občiansko-právnej zodpovednosti za škody spôsobené prevádzkou motorových vozidiel, ktoré nie je opodstatnené trhovými podmienkami, vzhľadom na skutočnosť, že na tejto dohode alebo zosúladenom postupe sa podieľajú podniky z rôznych členských štátov, sú neplatné?

               2)

               Má sa článok 81 zmluvy ES vykladať v tom zmysle, že oprávňuje tretie osoby, ktoré majú naliehavý právny záujem, domáhať sa neplatnosti takejto dohody a konania zakázaného týmto ustanovením práva spoločenstva a požadovať náhradu škody za ujmu, ak existuje príčinná súvislosť medzi dohodou a zosúladeným postupom a ujmou?

               3)

               Má sa článok 81 zmluvy ES vykladať v tom zmysle, že lehota na uplatnenie nároku na náhradu škody podľa tohto článku začína plynúť dňom, kedy došlo k realizácii dohody obmedzujúcej súťaž alebo zosúladeného postupu alebo dňom, kedy sa prestali tieto uplatňovať?

               4)

               Má sa článok 81 zmluvy ES vykladať v tom zmysle, že ak vnútroštátny sudca zistí, že náhrada škody, ktorú je možno priznať na základe vnútroštátneho práva je nižšia ako ekonomická výhoda, ktorú získala strana, ktorá uzavrela dohodu alebo zosúladený postup, môže na základe svojho vlastného podnetu priznať poškodenej strane ďalšiu náhradu škody tak, aby táto bola vyššia ako ekonomická výhoda strany porušujúcej právne predpisy a tým odradiť od dohôd a zosúladených postupov zakázaných článkom 81 Zmluvy?


title: Vec C-345/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Lotyšsko) 17. júla 2014 – SIA „Maxima Latvija“ /Konkurences padome

text:
               22.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Lotyšsko) 17. júla 2014 – SIA „Maxima Latvija“/Konkurences padome
   (Vec C-345/14)
   2014/C 329/06
   Jazyk konania: lotyština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Augstākā tiesa

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: SIA „Maxima Latvija“

      Žalovaná: Konkurences padome

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Môže sa dohoda, ktorá je predmetom preskúmania v prejednávanej veci, uzatvorená medzi prenajímateľom obchodných priestorov a maloobchodníkom (referenčným nájomcom) a obmedzujúca právo prenajímateľa prijať bez súhlasu vyššie uvedeného referenčného nájomcu samostatné rozhodnutie o prenájme ďalších obchodných priestorov možným konkurentom referenčného nájomcu, považovať za dohodu medzi podnikmi, ktorej cieľom je vylúčenie, obmedzenie alebo narušenie hospodárskej súťaže v zmysle článku 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie?

               2.

               Musí byť na účely posúdenia zlučiteľnosti tejto dohody s článkom 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykonaná analýza štruktúry trhu, a na aký účel?

               3.

               Predstavuje trhová sila strán dohody posudzovaných v prejednávanej veci, ako aj prípadné zvýšenie tejto trhovej sily okolnosť, ktorú treba zohľadniť na účely posúdenia zlučiteľnosti tejto dohody s článkom 101 ods. 1 Zmluvy a fungovaní Európskej únie?

               4.

               Ak je na účely overenia obsahu dohody a na účely zistenia existencie základných charakteristík zakázanej dohody nevyhnutné posúdiť jej prípadné účinky na trh, je možné tieto účinky považovať súčasne za dostatočné na to, aby sa vyhlásilo, že dohoda zodpovedá pojmu zakázané dohody, takže už nie je potrebné overiť, či nepriaznivé účinky skutočne nastali?


title: Vec T-542/08: Žaloba podaná 3. decembra 2008 – Evropaïki Dynamiki/ECHA

text:
               21.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/58

         Žaloba podaná 3. decembra 2008 – Evropaïki Dynamiki/ECHA
   (Vec T-542/08)
   (2009/C 44/100)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Grécko) (v zastúpení: N. Korogiannakis, P. Katsimani, a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Európska agentúra pre chemické látky
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Európskej agentúry pre chemické látky o zamietnutí ponuky žalobcu podanej v reakcii na vyhlásenie verejného obstarávania ECHA/2008/24 na „Vývoj nástroja na posúdenie chemickej bezpečnosti“ (Ú. v. EÚ 2008/S 115-152918) oznámené žalobcovi listom bez uvedenia dátumu, ktorý bol žalobcovi doručený 25. septembra 2008 a všetky nadväzujúce rozhodnutia ECHA vrátane rozhodnutia o uzavretí zmluvy s úspešným uchádzačom,

               —

               zaviazať ECHA na zaplatenie náhrady škody, ktorú žalobca utrpel z dôvodu predmetného výberového konania vo výške 1 500 000 eur,

               —

               zaviazať ECHA na náhradu trov konania vzniknutých žalobcovi v spojitosti s touto žalobou aj v prípade zamietnutia tejto žaloby.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Prostredníctvom tejto žaloby žalobca žiada o zrušenie rozhodnutia Európskej agentúry pre chemické látky („ECHA“), ktoré mu bolo oznámené listom 25. septembra 2008, informujúcim žalobcu o tom, že jeho ponuka predložená v rámci zmluvy ECHA/2008/24 na „Vývoj nástroja na posúdenie chemickej bezpečnosti“ (Ú. v. EÚ 2008/S 115-152918) nebola vybraná a zmluva bola uzavretá s TRASYS SA.
   Žalobca uvádza, že hodnotiaca komisia sa dopustila mnohých chýb v posúdení týkajúcich sa hodnotiacich kritérií, čím údajne boli zo strany obstarávateľa porušené základné pravidlá a hlavné zásady verejného obstarávania. Navyše sa uvádza, že ECHA zneužila svoje právomoci pri hodnotení verejného obstarávania, porušila nariadenie o rozpočtových pravidlách a/alebo zásady transparentnosti a rovnakého zaobchádzania a že použila nejasné pojmy alebo nedostatočné odôvodnenie na formulovanie svojho rozhodnutia. Na záver žalobca namieta, že žalovaná porušila základnú procesnú podmienku vyplývajúcu z článku 158a nariadenia Komisie (ES, Euratom) č. 478/2007 (1) stanovujúceho obdobie moratória pred podpísaním zmluvy s úspešným uchádzačom. Žalobca uvádza, že žalovaná úmyselne zdržiavala komunikáciu so žalobcom, aby mohla ukončiť podpisovanie zmluvy s uchádzačom, ktorý zvíťazil predtým, než získala akékoľvek vyjadrenie od žalobcu, čím poprela zmysel a účel obdobia moratória.
   Navyše sa žalobca domáha peňažnej náhrady škody dosahujúcej 1 500 000 eur, zodpovedajúcej odhadovanému hrubému zisku z vyššie uvedeného verejného obstarávania, pokiaľ by získal zmluvu. Žalobca uvádza, že jeho nárok na náhradu škody sa zakladá na odôvodnených tvrdeniach o dostatočne závažných porušeniach základných právnych predpisov na ochranujednotlivca a na tom, že predmetné inštitúcie zjavne a závažne prekročili hranice výkonu svojich právomocí.

      (1)  Nariadenie Komisie (ES, Euratom) č. 478/2007 z 23. apríla 2007, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES, Euratom) č. 2342/2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. EÚ L 111, s. 13).


title: Vec C-78/14 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 29. októbra 2015 – Európska komisia/ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Odvolanie — Arbitrážna doložka — Siedmy rámcový program v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2007 – 2013) — Zmluvy týkajúce sa finančnej podpory Európskej únie poskytnutej na projekty Perform a Oasis — Nezrovnalosti zistené v rámci auditov týkajúcich sa iných projektov — Rozhodnutie Komisie pozastaviť preplatenie súm, ktoré zaplatil príjemca — Oprávnené náklady — Skreslenie skutočností v spise)

text:
               21.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 429/3

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 29. októbra 2015 – Európska komisia/ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias
   (Vec C-78/14 P) (1)

   ((Odvolanie - Arbitrážna doložka - Siedmy rámcový program v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2007 – 2013) - Zmluvy týkajúce sa finančnej podpory Európskej únie poskytnutej na projekty Perform a Oasis - Nezrovnalosti zistené v rámci auditov týkajúcich sa iných projektov - Rozhodnutie Komisie pozastaviť preplatenie súm, ktoré zaplatil príjemca - Oprávnené náklady - Skreslenie skutočností v spise))
   (2015/C 429/03)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: D. Triantafyllou, B. Conte a R. Lyal, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (v zastúpení: V. Christianos a S. Paliou, dikigoroi)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 102, 7.4.2014.


title: Vec C-396/03 P: Odvolanie podané 24. septembra 2003: Magnus Killinger proti uzneseniu Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 8. júla 2003 vo veci T-186/03, Magnus Killinger proti Spolkovej republike Nemecko, Rade Európskej únie a Komisii Európskych spoločenstiev.

text:
               15.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 257/1

         Odvolanie podané 24. septembra 2003: Magnus Killinger proti uzneseniu Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 8. júla 2003 vo veci T-186/03, Magnus Killinger proti Spolkovej republike Nemecko, Rade Európskej únie a Komisii Európskych spoločenstiev.
   (Vec C-396/03 P)
   (2005/C 257/01)
   Jazyk konania: nemčina
   Magnus Killinger podal 24. septembra 2003 odvolanie na Súdny dvor Európskych spoločenstiev proti uzneseniu Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 8. júla 2003 vo veci T-186/03, Magnus Killinger proti Spolkovej republike Nemecko, Rade Európskej únie a Komisii Európskych spoločenstiev. Odvolateľa zastupuje T. Scheuernstuhl, Rechtsanwalt, Würzburger Strasse 2, D-97440, Werneck.
   Uznesením z 3. júna 2005 Súdny dvor Európskych spoločenstiev (štvrtá komora) zamietol opravný prostriedok a rozhodol, že odvolateľ znáša svoje trovy konania.


title: Vec T-126/04: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  12. septembra 2008 – Goris/Komisia ( Verejná služba — Úradníci — Medzitýmny rozsudok — Zastavenie konania )

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/34

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 12. septembra 2008 – Goris/Komisia
   (Vec T-126/04) (1)

   („Verejná služba - Úradníci - Medzitýmny rozsudok - Zastavenie konania“)
   (2008/C 301/57)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Willem Goris (Strassen, Luxembursko) (v zastúpení: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Currall a H. Krämer, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Wägenbaur, advokát)
   Predmet veci
   Na jednej strane návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie z 5. mája 2003, ktorým sa zmenilo zaradenie žalobcu do platovej triedy v rozsahu, v akom toto rozhodnutie stanovuje jeho zaradenie ku dňu jeho vymenovania do platovej triedy B 4 druhého platového stupňa, v akom toto rozhodnutie stanovuje 5. október 1995 ako deň začiatku finančných účinkov tohto rozhodnutia a v akom neumožnilo služobný postup žalobcu v platovej triede, a návrh na zrušenie rozhodnutia, ktorým bola zamietnutá sťažnosť žalobcu, a na druhej strane návrh na náhradu škody údajne spôsobenej týmto rozhodnutím
   Výrok uznesenia

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Komisia znáša všetky trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 118, 30.4.2004.