title: Vec C-73/22 P: Odvolanie podané 3. februára 2022: Grupa Azoty S.A., Azomureș SA, Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 29. novembra 2021 vo veci T-726/20, Grupa Azoty a iní/Komisia

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/29

      Odvolanie podané 3. februára 2022: Grupa Azoty S.A., Azomureș SA, Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 29. novembra 2021 vo veci T-726/20, Grupa Azoty a iní/Komisia
      (Vec C-73/22 P)
      (2022/C 165/39)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Grupa Azoty S.A., Azomureș SA, Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis (v zastúpení: D. Haverbeke, L. Ruessmann a P. Sellar, avocats)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnuté uznesenie, a

                  —

                  vyhlásil žalobu odvolateliek na základe článku 263 ZFEÚ na čiastočné zrušenie oznámenia Komisie z 25. septembra 2020 s názvom „Usmernenia k niektorým opatreniam štátnej pomoci v súvislosti so systémom obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov po roku 2021“ (1) za prípustnú, alebo

                  —

                  subsidiárne zrušil napadnuté uznesenie z dôvodu, že Všeobecný súd nemal rozhodnúť o prípustnosti pred meritórnym preskúmaním žaloby, a

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie vo veci samej, a

                  —

                  priznal odvolateľkám náhradu trov tohto konania, a

                  —

                  rozhodol, že o trovách konania pred Všeobecným súdom sa rozhodne až po skončení preskúmania žaloby Všeobecným súdom v celom rozsahu.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľky uvádzajú dva odvolacie dôvody.
      Prvý odvolací dôvod: nedostatočné odôvodnenie.

                  —

                  Všeobecný súd nesplnil svoju povinnosť poskytnúť dostatočné odôvodnenie. Po prvé v bodoch 34 až 48 a 49 až 51 napadnutého uznesenia Všeobecný súd nepreskúmal tvrdenia predložené odvolateľkami a nezistil skutkový stav veci, ktorá mu bola predložená. Po druhé nevysvetlil, prečo sa odvolateliek môžu priamo týkať len rozhodnutia Komisie prijaté na základe osobitného aktu sekundárneho práva. Týka sa to bodu 38 napadnutého uznesenia.

            Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď uviedol, že odvolateľky neboli priamo dotknuté.

                  —

                  V bodoch 26 až 30 napadnutého uznesenia Všeobecný súd odkazuje na ustálenú judikatúru s cieľom pripomenúť kritérium priamej dotknutosti. V rámci tohto kritéria priamej dotknutosti musí Všeobecný súd posúdiť obsah, povahu, účel a podstatu napadnutého aktu, ako aj skutkový a právny rámec, ktorého je súčasťou. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nesplnil požiadavku „priamej dotknutosti“ podľa článku 263 ZFEÚ. Týka sa to bodov 34 až 48 napadnutého uznesenia. Všeobecný súd vytvoril situáciu, v ktorej odvolateľky nemajú k dispozícii žiadne právne prostriedky nápravy. Všeobecný súd sa tým, že nedodržal a riadne neuplatnil kritérium na posúdenie priamej dotknutosti, dopustil nesprávneho právneho posúdenia.

            Subsidiárne mal Všeobecný súd rozhodnúť o prípustnosti až po preskúmaní žaloby vo veci samej.

                  —

                  Článok 130(3) ods. 7 a 8 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu mu ukladá povinnosť spojiť preskúmanie o námietke neprípustnosti na spoločné konanie o veci samej, ak to odôvodňujú osobitné okolnosti, a následne určiť nové lehoty na pokračovanie v konaní. Podľa ustálenej judikatúry tieto osobitné okolnosti existujú vtedy, ak je spojenie potrebné na zabezpečenie riadneho výkonu spravodlivosti.

                  —

                  Všeobecný súd mal posúdiť povahu, obsah a kontext napadnutého aktu, aby určil, či sa priamo dotýka odvolateliek. Na tento účel je potrebné preskúmať podstatu aktu a to, či ukladá členským štátom samostatné právne povinnosti. Toto posúdenie sa prekrýva s prvým žalobným dôvodom založeným na nedostatku právomoci Komisie prijať prílohu I napadnutého aktu. Všeobecný súd tým, že nevyhradil rozhodnutie o námietke neprípustnosti vznesenej Komisiou, kým si nevypočuje argumenty vo veci samej, porušil ustanovenia článku 130 ods. 7 a 8 svojho Rokovacieho poriadku.

         (1)  Ú. v. EÚ C 317, 2020, s. 5.


title: Vec T-101/22: Žaloba podaná 21. februára 2022 – OG a iní/Komisia

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/39

      Žaloba podaná 21. februára 2022 – OG a iní/Komisia
      (Vec T-101/22)
      (2022/C 165/47)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: OG, OH, OI a OJ (v zastúpení: D. Gómez Fernández, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušiť článok 1 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2021/2288 (1) z 21. decembra 2021, ktorým sa mení príloha k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2021/953, (2) pokiaľ ide o obdobie uznávania potvrdení o očkovaní vydaných vo formáte digitálneho COVID preukazu EÚ, v ktorých sa uvádza dokončenie primárnej vakcinačnej série,

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený porušení pravidiel hospodárskej súťaže a článku 290 ods. 1 ZFEÚ.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobcovia uvádzajú, že došlo k prekročeniu mandátu prenesenej právomoci Európskeho parlamentu podľa článku 12 a článku 5 ods. 2 nariadenia č. 2021/953 a porušeniu tých istých článkov, a to z dôvodu nedodržania základných prvkov splnomocňujúceho aktu a v každom prípade z dôvodu vybočenia z regulačného rámca vymedzeného základným legislatívnym aktom, keďže v prípade vedeckého pokroku pri zvládaní pandémie COVID-19 nie sú zmeny potrebné.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení pravidiel hospodárskej súťaže a článku 290 ods. 1 ZFEÚ.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobcovia uvádzajú, že došlo k prekročeniu mandátu prenesenej právomoci Európskeho parlamentu podľa článku 13 a článku 5 ods. 4 nariadenia č. 2021/953 a porušeniu tých istých článkov. Keďže sa uplatnil postup pre naliehavé prípady bez toho, aby existovali nové vedecké dôkazy a vážne a naliehavé dôvody, ktoré sa na jeho uplatnenie vyžadujú, došlo k porušeniu podstatných formálnych náležitostí.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení základného práva na voľný pohyb uznaného v článku 21 ZFEÚ, článku 45 Charty základných práv Európskej únie a článku 2 Protokolu č. 4 k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, článku 27 smernice 2004/38/ES z 29. apríla 2004 a zásady proporcionality.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobcovia poukazujú na to, že zavedené obmedzenia nezodpovedajú dôvodom verejného zdravia a nebola preukázaná ich účinnosť ani nevyhnutnosť.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení základných práv podľa Charty, konkrétne rovnosti pred zákonom (článok 20) a zákaz diskriminácie (článok 21), ako aj zodpovedajúcich práv podľa Európskeho dohovoru o ľudských právach (EDĽP) tým, že sa bez vedeckého základu zaviedol rozdiel v zaobchádzaní s osobami, ktoré boli očkované v plnom rozsahu, a osobami, ktoré dostali posilňovaciu dávku.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení vecnej príslušnosti.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobný dôvod vychádza z porušenia zásady prenesenia právomocí, ako aj článkov 5 a 168 ZFEÚ, pretože Komisia ani EÚ nemajú právomoc prijať opatrenia vyžadujúce očkovanie, a to ani nepriamo, prostredníctvom pravidla, že potvrdenie o očkovaní stratí platnosť automaticky 270 dní po dokončení primárnej vakcinačnej série.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení Charty základných práv a to ňou uznaného práva na osobnú slobodu (článok 6), rešpektovanie súkromného a rodinného života (článok 7), ľudskú dôstojnosť (článok 1) a na nedotknuteľnosť osoby (článok 3) a zodpovedajúcich článkov EDĽP nepriamym uložením očkovania posilňovacou dávkou, aby nedošlo k strate platnosti potvrdenia o očkovaní.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod založený na zneužití právomoci.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobcovia uvádzajú porušenie článku 18 EDĽP, keďže delegované nariadenie sleduje iný ako zamýšľaný účel. Ide o nepriame stanovenie povinnosti nepriame uloženie očkovania posilňovacou dávkou, ak nemá dôjsť k strate platnosti potvrdenia o očkovaní.

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2021/2288 z 21. decembra 2021, ktorým sa mení príloha k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2021/953, pokiaľ ide o obdobie uznávania potvrdení o očkovaní vydaných vo formáte digitálneho COVID preukazu EÚ, v ktorých sa uvádza dokončenie primárnej vakcinačnej série (Ú. v. EÚ L 458, 2021, s. 459).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2021/953 zo 14. júna 2021 o rámci pre vydávanie, overovanie a uznávanie interoperabilných potvrdení o očkovaní proti ochoreniu COVID-19, o vykonaní testu a prekonaní tohto ochorenia (digitálny COVID preukaz EÚ) s cieľom uľahčiť voľný pohyb počas pandémie ochorenia COVID-19 (Ú. v. EÚ L 211, 2021, s. 1).


title: Vec C-550/21: Uznesenie Súdneho dvora (desiata komora) z 21. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Roma – Taliansko) – Leonardo SpA/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale del Lazio (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 53 ods. 2 a článok 94 rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty – Nedostatočné upresnenie – Zjavná neprípustnosť)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/23

      Uznesenie Súdneho dvora (desiata komora) z 21. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Roma – Taliansko) – Leonardo SpA/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale del Lazio
      (Vec C-550/21) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 a článok 94 rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty - Nedostatočné upresnenie - Zjavná neprípustnosť)
      (2022/C 165/27)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Commissione tributaria provinciale di Roma

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Leonardo SpA

         Žalovaná: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale del Lazio

         Výrok

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Roma (okresný daňový súd v Ríme, Taliansko) rozhodnutím z 21. júla 2021, je zjavne neprípustný.

         (1)  Dátum doručenia: 6.9.2021


title: Vec T-102/22: Žaloba podaná 22. februára 2022 – Transgourmet Ibérica/EUIPO – Aldi (Gourmet)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/40

      Žaloba podaná 22. februára 2022 – Transgourmet Ibérica/EUIPO – Aldi (Gourmet)
      (Vec T-102/22)
      (2022/C 165/48)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Transgourmet Ibérica, SAU (Gerona, Španielsko) (v zastúpení: C. Duch Fonoll a I. Osinaga Lozano, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Aldi Gmbh & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie Gourmet – ochranná známka Európskej únie č. 8 143 653.

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 14. decembra 2021 vo veci R 862/2021-2.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu,

                  —

                  vrátil vec odvolaciemu senátu, aby vydal konečné rozhodnutie a

                  —

                  rozhodol, že EUIPO a vedľajší účastník konania znášajú svoje vlastné trovy a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli žalobkyni v tomto konaní, v konaní pred odvolacím senátom a v prvostupňovom konaní.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2436 a súvisiacej judikatúry,

                  —

                  porušenie článku 64 ods. 2 a 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 v spojení s článkom 10 ods. 4 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625 a súvisiacej judikatúry,

                  —

                  porušenie článku 64 ods. 2 a 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 v spojení s článkom 18 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia.


title: Vec C-257/20: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărchoven administrativen săd – Bulharsko) – „Viva Telecom Bulgaria“ EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno-osiguritelna praktika“ – Sofija (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Zrážková daň z fiktívnych úrokov z bezúročnej pôžičky, ktorú materská spoločnosť nerezident poskytla dcérskej spoločnosti rezidentovi – Smernica 2003/49/ES – Výplaty úrokov medzi združenými spoločnosťami rôznych členských štátov – Článok 1 ods. 1 – Oslobodenie od zrážkovej dane – Článok 4 ods. 1 písm. d) – Vylúčenie určitých platieb – Smernica 2011/96/EÚ – Daň z príjmov právnických osôb – Článok 1 ods. 1 písm. b) – Rozdelenie ziskov dcérskou spoločnosťou rezidentom v prospech jej materskej spoločnosti nerezidenta – Článok 5 – Oslobodenie od zrážkovej dane – Smernica 2008/7/ES – Tvorba a zvýšenie základného imania – Článok 3 – Kapitálové vklady – Článok 5 ods. 1 písm. a) – Oslobodenie od nepriamej dane – Články 63 a 65 ZFEÚ – Voľný pohyb kapitálu – Zdanenie hrubej sumy fiktívnych úrokov – Konanie o vrátení s cieľom odpočtu nákladov spojených s poskytnutím pôžičky a prípadného vrátenia – Rozdielne zaobchádzanie – Odôvodnenie – Vyvážené rozdelenie daňovej právomoci medzi členskými štátmi – Účinnosť vymáhania dane – Boj proti daňovým únikom)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/6

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărchoven administrativen săd – Bulharsko) – „Viva Telecom Bulgaria“ EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno-osiguritelna praktika“ – Sofija
      (Vec C-257/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Zrážková daň z fiktívnych úrokov z bezúročnej pôžičky, ktorú materská spoločnosť nerezident poskytla dcérskej spoločnosti rezidentovi - Smernica 2003/49/ES - Výplaty úrokov medzi združenými spoločnosťami rôznych členských štátov - Článok 1 ods. 1 - Oslobodenie od zrážkovej dane - Článok 4 ods. 1 písm. d) - Vylúčenie určitých platieb - Smernica 2011/96/EÚ - Daň z príjmov právnických osôb - Článok 1 ods. 1 písm. b) - Rozdelenie ziskov dcérskou spoločnosťou rezidentom v prospech jej materskej spoločnosti nerezidenta - Článok 5 - Oslobodenie od zrážkovej dane - Smernica 2008/7/ES - Tvorba a zvýšenie základného imania - Článok 3 - Kapitálové vklady - Článok 5 ods. 1 písm. a) - Oslobodenie od nepriamej dane - Články 63 a 65 ZFEÚ - Voľný pohyb kapitálu - Zdanenie hrubej sumy fiktívnych úrokov - Konanie o vrátení s cieľom odpočtu nákladov spojených s poskytnutím pôžičky a prípadného vrátenia - Rozdielne zaobchádzanie - Odôvodnenie - Vyvážené rozdelenie daňovej právomoci medzi členskými štátmi - Účinnosť vymáhania dane - Boj proti daňovým únikom)
      (2022/C 165/06)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vărchoven administrativen săd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa:„Viva Telecom Bulgaria“ EOOD

         Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno-osiguritelna praktika“ – Sofija

         za účasti: Vărchovna administrativna prokuratura na Republika Bălgarija

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 ods. 1 smernice Rady 2003/49/ES z 3. júna 2003 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom na výplaty úrokov a licenčných poplatkov medzi združenými spoločnosťami rôznych členských štátov v spojení s článkom 4 ods. 1 písm. d) tejto smernice, článok 5 smernice Rady 2011/96/EÚ z 30. novembra 2011 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch, zmenenej smernicou Rady (EÚ) 2015/121 z 27. januára 2015, ako aj články 3 a 5 smernice Rady 2008/7/ES z 12. februára 2008 o nepriamych daniach z navyšovania kapitálu sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave stanovujúcej zdanenie zrážkovou daňou vzťahujúce sa na fiktívne úroky, ktoré by dcérska spoločnosť rezident, ktorej jej materská spoločnosť nerezident poskytla bezúročnú pôžičku, bola povinná podľa trhových podmienok zaplatiť tejto materskej spoločnosti.

                  2.

                  Článok 63 ZFEÚ v spojení so zásadou proporcionality sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave stanovujúcej zdanenie zrážkovou daňou vzťahujúce sa na fiktívne úroky, ktoré by dcérska spoločnosť rezident, ktorej jej materská spoločnosť nerezident poskytla bezúročnú pôžičku, bola povinná podľa trhových podmienok zaplatiť tejto materskej spoločnosti, ak sa táto zrážková daň uplatňuje na hrubú sumu týchto úrokov bez možnosti odpočítať v tomto štádiu náklady spojené s touto pôžičkou, pričom na účely prepočítania uvedenej dane a jej prípadného vrátenia je potrebné neskoršie podanie žiadosti v tomto zmysle, pokiaľ jednak dĺžka konania, ktoré na tento účel upravuje táto právna úprava, nie je neprimeraná a jednak z vrátených súm vzniká nárok na úroky.

         (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2020.


title: Vec C-63/22: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 23. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wiesbaden – Nemecko) – TV/Land Hessen (Ochrana osobných údajov – Informačná kancelária (kancelária obchodných informácií) – Posudzovanie úverovej bonity („scoring“) fyzických osôb na základe neoverených informácií poskytnutých veriteľmi – Zákonnosť osobných údajov a spoločná zodpovednosť za toto spracovanie)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/23

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 23. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wiesbaden – Nemecko) – TV/Land Hessen
      (Vec C-63/22) (1)

      (Ochrana osobných údajov - Informačná kancelária (kancelária obchodných informácií) - Posudzovanie úverovej bonity („scoring“) fyzických osôb na základe neoverených informácií poskytnutých veriteľmi - Zákonnosť osobných údajov a spoločná zodpovednosť za toto spracovanie)
      (2022/C 165/28)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastníci konania

         Žalobca: TV

         Žalovaný: Land Hessen

         Ďalší účastník: SCHUFA Holding AG

         Výrok

      Vec C-63/22 sa vymazáva z registra Súdneho dvora.

         (1)  Dátum doručenia: 1.2.2022.


title: Vec C-262/20: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rajonen săd Lukovit – Bulharsko) – VB/Glavna direkcija „Požarna bezopasnost i zaštita na naselenieto“ (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálna politika – Organizácia pracovného času – Smernica 2003/88/ES – Článok 8 – Článok 12 písm. а) – Články 20 a 31 Charty základných práv Európskej únie – Skrátenie bežnej dĺžky nočnej práce v porovnaní s bežnou dĺžkou dennej práce – Pracovníci vo verejnom a súkromnom sektore – Rovnosť zaobchádzania)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/7

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rajonen săd Lukovit – Bulharsko) – VB/Glavna direkcija „Požarna bezopasnost i zaštita na naselenieto“
      (Vec C-262/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Organizácia pracovného času - Smernica 2003/88/ES - Článok 8 - Článok 12 písm. а) - Články 20 a 31 Charty základných práv Európskej únie - Skrátenie bežnej dĺžky nočnej práce v porovnaní s bežnou dĺžkou dennej práce - Pracovníci vo verejnom a súkromnom sektore - Rovnosť zaobchádzania)
      (2022/C 165/07)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rajonen săd Lukovit

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: VB

         Žalovaná: Glavna direkcija „Požarna bezopasnost i zaštita na naselenieto“

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 8 a článok 12 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času sa majú vykladať v tom zmysle, že neukladajú povinnosť prijať vnútroštátnu právnu úpravu, ktorá stanovuje, aby bola bežná dĺžka nočnej práce pre pracovníkov vo verejnom sektore, akými sú policajti a hasiči, pre týchto pracovníkov kratšia ako ich bežná dĺžka dennej práce. Na takýchto pracovníkov sa v každom prípade musia vzťahovať iné ochranné opatrenia v oblasti pracovného času, mzdy, náhrad alebo podobných výhod, ktoré umožňujú nahradiť osobitnú náročnosť spojenú s nočnou prácou, ktorú vykonávajú.

                  2.

                  Články 20 a 31 Charty základných práv Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby sa bežná dĺžka nočnej práce, ktorú právne predpisy členského štátu stanovili pre pracovníkov v súkromnom sektore na sedem hodín, nevzťahovala na pracovníkov vo verejnom sektore, vrátane policajtov a hasičov, ak je takýto rozdiel v zaobchádzaní založený na objektívnom a primeranom kritériu, to znamená, ak je v súlade s právne prípustným cieľom sledovaným uvedenými právnymi predpismi a je primeraný tomuto cieľu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2020.


title: Vec C-77/22 P: Odvolanie podané 4. februára 2022: Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton, Trevira GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 29. novembra 2021 vo veci T-741/20, Advansa Manufacturing a iní/Komisia

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/31

      Odvolanie podané 4. februára 2022: Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton, Trevira GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 29. novembra 2021 vo veci T-741/20, Advansa Manufacturing a iní/Komisia
      (Vec C-77/22 P)
      (2022/C 165/40)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton, Trevira GmbH (v zastúpení: D. Haverbeke, L. Ruessmann a P. Sellar, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Dralon GmbH, Európska komisia

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnuté uznesenie, a

                  —

                  vyhlásil žalobu odvolateliek na základe článku 263 ZFEÚ na čiastočné zrušenie oznámenia Komisie z 25. septembra 2020 s názvom „Usmernenia k niektorým opatreniam štátnej pomoci v súvislosti so systémom obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov po roku 2021“ (1) za prípustnú, alebo

                  —

                  subsidiárne zrušil napadnuté uznesenie z dôvodu, že Všeobecný súd nemal rozhodnúť o prípustnosti pred meritórnym preskúmaním žaloby, a

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie vo veci samej, a

                  —

                  priznal odvolateľkám náhradu trov tohto konania, a

                  —

                  rozhodol, že o trovách konania pred Všeobecným súdom sa rozhodne až po skončení preskúmania žaloby Všeobecným súdom v celom rozsahu.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľky uvádzajú dva odvolacie dôvody.
      Prvý odvolací dôvod: nedostatočné odôvodnenie.

                  —

                  Všeobecný súd nesplnil svoju povinnosť poskytnúť dostatočné odôvodnenie. Po prvé v bodoch 34 až 48 a 49 až 51 napadnutého uznesenia Všeobecný súd nepreskúmal tvrdenia predložené odvolateľkami a nezistil skutkový stav veci, ktorá mu bola predložená. Po druhé nevysvetlil, prečo sa odvolateliek môžu priamo týkať len rozhodnutia Komisie prijaté na základe osobitného aktu sekundárneho práva. Týka sa to bodu 38 napadnutého uznesenia.

            Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď uviedol, že odvolateľky neboli priamo dotknuté.

                  —

                  V bodoch 26 až 30 napadnutého uznesenia Všeobecný súd odkazuje na ustálenú judikatúru s cieľom pripomenúť kritérium priamej dotknutosti. V rámci tohto kritéria priamej dotknutosti musí Všeobecný súd posúdiť obsah, povahu, účel a podstatu napadnutého aktu, ako aj skutkový a právny rámec, ktorého je súčasťou. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nesplnil požiadavku „priamej dotknutosti“ podľa článku 263 ZFEÚ. Týka sa to bodov 34 až 48 napadnutého uznesenia. Všeobecný súd vytvoril situáciu, v ktorej odvolateľky nemajú k dispozícii žiadne právne prostriedky nápravy. Všeobecný súd sa tým, že nedodržal a riadne neuplatnil kritérium na posúdenie priamej dotknutosti, dopustil nesprávneho právneho posúdenia.

            Subsidiárne mal Všeobecný súd rozhodnúť o prípustnosti až po preskúmaní žaloby vo veci samej.

                  —

                  Článok 130(3) ods. 7 a 8 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu mu ukladá povinnosť spojiť preskúmanie o námietke neprípustnosti na spoločné konanie o veci samej, ak to odôvodňujú osobitné okolnosti, a následne určiť nové lehoty na pokračovanie v konaní. Podľa ustálenej judikatúry tieto osobitné okolnosti existujú vtedy, ak je spojenie potrebné na zabezpečenie riadneho výkonu spravodlivosti.

                  —

                  Všeobecný súd mal posúdiť povahu, obsah a kontext napadnutého aktu, aby určil, či sa priamo dotýka odvolateliek. Na tento účel je potrebné preskúmať podstatu aktu a to, či ukladá členským štátom samostatné právne povinnosti. Toto posúdenie sa prekrýva s prvým žalobným dôvodom založeným na nedostatku právomoci Komisie prijať prílohu I napadnutého aktu. Všeobecný súd tým, že nevyhradil rozhodnutie o námietke neprípustnosti vznesenej Komisiou, kým si nevypočuje argumenty vo veci samej, porušil ustanovenia článku 130 ods. 7 a 8 svojho Rokovacieho poriadku.

         (1)  Ú. v. EÚ C 317, 2020, s. 5.


title: Vec C-483/20: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Belgicko) – XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločná politika v oblasti azylu – Spoločné konania o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany – Smernica 2013/32/EÚ – Článok 33 ods. 2 písm. a) – Neprípustnosť žiadosti o medzinárodnú ochranu, podanej v členskom štáte štátnym príslušníkom tretej krajiny, ktorému bolo priznané postavenie utečenca v inom členskom štáte, zatiaľ čo maloleté dieťa tohto štátneho príslušníka, ktoré má postavenie osoby oprávnenej na doplnkovú ochranu, sa zdržiava v prvom členskom štáte – Charta základných práv Európskej únie – Článok 7 – Právo na rešpektovanie rodinného života – Článok 24 – Najlepší záujem dieťaťa – Neexistencia porušenia článkov 7 a 24 Charty základných práv z dôvodu neprípustnosti žiadosti o medzinárodnú ochranu – Smernica 2011/95/EÚ – Článok 23 ods. 2 – Povinnosť členských štátov zabezpečiť zachovanie celistvosti rodiny osôb s postavením medzinárodnej ochrany)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/14

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Belgicko) – XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Vec C-483/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločná politika v oblasti azylu - Spoločné konania o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany - Smernica 2013/32/EÚ - Článok 33 ods. 2 písm. a) - Neprípustnosť žiadosti o medzinárodnú ochranu, podanej v členskom štáte štátnym príslušníkom tretej krajiny, ktorému bolo priznané postavenie utečenca v inom členskom štáte, zatiaľ čo maloleté dieťa tohto štátneho príslušníka, ktoré má postavenie osoby oprávnenej na doplnkovú ochranu, sa zdržiava v prvom členskom štáte - Charta základných práv Európskej únie - Článok 7 - Právo na rešpektovanie rodinného života - Článok 24 - Najlepší záujem dieťaťa - Neexistencia porušenia článkov 7 a 24 Charty základných práv z dôvodu neprípustnosti žiadosti o medzinárodnú ochranu - Smernica 2011/95/EÚ - Článok 23 ods. 2 - Povinnosť členských štátov zabezpečiť zachovanie celistvosti rodiny osôb s postavením medzinárodnej ochrany)
      (2022/C 165/16)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: XXXX

         Žalovaný: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Výrok rozsudku

      Článok 33 ods. 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany v spojení s článkom 7 a článkom 24 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby členský štát využil možnosť vyplývajúcu z tohto ustanovenia zamietnuť žiadosť o medzinárodnú ochranu ako neprípustnú z dôvodu, že žiadateľovi už bolo priznané postavenie utečenca v inom členskom štáte, pokiaľ je týmto žiadateľom otec maloletého dieťaťa bez sprievodu, ktoré získalo doplnkovú ochranu v prvom členskom štáte, avšak bez toho, aby bolo dotknuté uplatnenie článku 23 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011 o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany.

         (1)  Ú. v. EÚ C 9, 11.1.2021.


title: Vec T-106/22: Žaloba podaná 24. februára 2022 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/41

      Žaloba podaná 24. februára 2022 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
      (Vec T-106/22)
      (2022/C 165/49)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: S. Malynicz, barrister-at-Law, a C. Milbradt, lawyer)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: M. J. Dairies EOOD (Sofia, Bulharsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie BBQLOUMI – ochranná známka Európskej únie č. 12 898 029.

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 14. decembra 2021 vo veci R 656/2021-4.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie;

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania vzniknuté žalobkyni.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001;

                  —

                  porušenie článku 74 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. 2017/1001;

                  —

                  odvolací senát porušil judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa rozlišovacej spôsobilosti;

                  —

                  odvolací senát nesprávne uložil dôkazné bremeno majiteľovi staršej zapísanej ochrannej známky, žalobcovi, aby preukázal požadovanú úroveň rozlišovacej spôsobilosti;

                  —

                  odvolací senát náležite neodôvodnil svoje hlavné zistenie, že staršia kolektívna ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť.


title: Vec C-532/20: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Alstom Transport SA/Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 92/13/EHS – Postupy verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, v energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore – Článok 1 ods. 1 a 3 – Prístup k postupom preskúmavania – Článok 2c – Lehoty na podanie žiadosti o preskúmanie – Výpočet – Žiadosť o preskúmanie rozhodnutia o pripustení uchádzača)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/15

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Alstom Transport SA/Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti
      (Vec C-532/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 92/13/EHS - Postupy verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, v energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore - Článok 1 ods. 1 a 3 - Prístup k postupom preskúmavania - Článok 2c - Lehoty na podanie žiadosti o preskúmanie - Výpočet - Žiadosť o preskúmanie rozhodnutia o pripustení uchádzača)
      (2022/C 165/17)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Alstom Transport SA

         Žalované: Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti

         Výrok rozsudku

      Článok 1 ods. 1 štvrtý pododsek a článok 1 ods. 3, ako aj článok 2c smernice Rady 92/13/EHS z 25. februára 1992, ktorou sa koordinujú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia o uplatňovaní právnych predpisov spoločenstva, o postupoch verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014, sa majú vykladať v tom zmysle, že lehota, v ktorej môže úspešný uchádzač o zákazku podať žiadosť o preskúmanie rozhodnutia obstarávateľa, ktorým bola v rámci rozhodnutia o zadaní tejto zákazky vyhlásená za prípustnú ponuka neúspešného uchádzača, sa môže počítať tak, že sa za referenčný bod považuje dátum doručenia tohto rozhodnutia o zadaní zákazky úspešnému uchádzačovi, aj keď neúspešný uchádzač k tomuto dátumu nepodal alebo ešte nepodal žiadosť o preskúmanie tohto rozhodnutia. Ak však v čase oznámenia alebo uverejnenia uvedeného rozhodnutia nebolo úspešnému uchádzačovi v súlade s týmto článkom 2c oznámené zhrnutie relevantných dôvodov tohto rozhodnutia, ako napríklad informácie o spôsobe vyhodnotenia uvedenej ponuky, musí sa táto lehota počítať tak, že sa za referenčný bod považuje oznámenie takéhoto zhrnutia úspešnému uchádzačovi.

         (1)  Ú. v. EÚ C 53, 15.2.2021.


title: Vec T-107/22: Žaloba podaná 28. februára 2022 – Adega Ponte da Boga/EUIPO – Viñedos y Bodegas Dominio de Tares (P3 DOMINIO DE TARES)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/42

      Žaloba podaná 28. februára 2022 – Adega Ponte da Boga/EUIPO – Viñedos y Bodegas Dominio de Tares (P3 DOMINIO DE TARES)
      (Vec T-107/22)
      (2022/C 165/50)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Adega Ponte da Boga, SL (Ourense, Španielsko) (v zastúpení: C. Sueiras Villalobos, advokátka)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Viñedos y Bodegas Dominio de Tares, SA (San Román de Bembibre, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka P3 DOMINIO DE TARES – ochranná známka Európskej únie č. 16 691 651.

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 3. decembra 2021 vo veci R 479/2021-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO, ako aj akémukoľvek inému vedľajšiemu účastníkovi, ktorý by sa zúčastnil konania, aby podporil napadnuté rozhodnutie, povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

      Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec C-322/21 P: Odvolanie podané 24. mája 2021: Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol, Fernando Presencia proti uzneseniu Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 27. apríla 2021 vo veci T-719/20, Macías Chávez a iní/Španielsko a Parlament

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/24

      Odvolanie podané 24. mája 2021: Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol, Fernando Presencia proti uzneseniu Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 27. apríla 2021 vo veci T-719/20, Macías Chávez a iní/Španielsko a Parlament
      (Vec C-322/21 P)
      (2022/C 165/29)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol, Fernando Presencia (v zastúpení: J. Jover Padró, abogado)

         Ďalší účastníci konania: Európsky parlament a Španielske kráľovstvo
      Uznesením z 1. februára 2022 Súdny dvor (desiata komora) zamietol odvolanie ako sčasti zjavne neprípustné a sčasti zjavne nedôvodné a rozhodol, že odvolatelia znášajú svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-283/20: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail francophone de Bruxelles – Belgicko) – CO a i./MJ, Európska komisia, Európska služba pre vonkajšiu činnosť, Rada Európskej únie, Eulex Kosovo (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika (SZBP) – Misia Európskej únie na podporu právneho štátu v Kosove (Eulex Kosovo) – Jednotná akcia 2008/124/SZBP – Článok 8 ods. 3 a 5, článok 9 ods. 3 a článok 10 ods. 3 – Postavenie zamestnávateľa personálu misie – Článok 16 ods. 5 – Subrogačný účinok)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/8

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail francophone de Bruxelles – Belgicko) – CO a i./MJ, Európska komisia, Európska služba pre vonkajšiu činnosť, Rada Európskej únie, Eulex Kosovo
      (Vec C-283/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika (SZBP) - Misia Európskej únie na podporu právneho štátu v Kosove (Eulex Kosovo) - Jednotná akcia 2008/124/SZBP - Článok 8 ods. 3 a 5, článok 9 ods. 3 a článok 10 ods. 3 - Postavenie zamestnávateľa personálu misie - Článok 16 ods. 5 - Subrogačný účinok)
      (2022/C 165/08)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: CO a i.

         Žalovaní: MJ, Európska komisia, Európska služba pre vonkajšiu činnosť, Rada Európskej únie, Eulex Kosovo

         Výrok rozsudku

      Článok 16 ods. 5 jednotnej akcie Rady 2008/124/SZBP zo 4. februára 2008 o misii Európskej únie na podporu právneho štátu v Kosove, Eulex Kosovo, zmenenej rozhodnutím Rady 2014/349/SZBP z 12. júna 2014, sa má vykladať v tom zmysle, že od 15. júna 2014 označuje misiu na podporu právneho štátu v Kosove s názvom Eulex Kosovo, uvedenú v článku 1 tejto jednotnej akcie, za zodpovedný subjekt, a teda za žalovanú v konaniach o každej žalobe týkajúcej sa dôsledkov výkonu misie, ktorou bola poverená, a to bez ohľadu na okolnosť, že ku skutočnostiam, na ktorých je takáto žaloba založená, došlo pred 12. júnom 2014, dňom nadobudnutia účinnosti rozhodnutia 2014/349.

         (1)  Ú. v. EÚ C 297, 7.9.2020.


title: Vec T-113/22: Žaloba podaná 3. marca 2022 – OK/ESVČ

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/42

      Žaloba podaná 3. marca 2022 – OK/ESVČ
      (Vec T-113/22)
      (2022/C 165/51)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: OK (v zastúpení: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  v súvislosti so žiadosťou o pomoc:

                              —

                              zrušil rozhodnutie riaditeľky ESVČ pre ľudské zdroje, ktorým bola čiastočne zamietnutá jeho žiadosť o pomoc z dôvodu obťažovania a diskriminačného zaobchádzania, oznámené dňa [dôverné] (1);

                              —

                              v prípade potreby zrušil rozhodnutie generálneho tajomníka ESVČ, ktorým boli zamietnuté jeho sťažnosti [dôverné] proti rozhodnutiu o čiastočnom zamietnutí vyššie uvedenej žiadosti o pomoc, oznámené dňa [dôverné], a to v rozsahu, v akom doplňuje rozhodnutie z 15. júla 2021;

                  —

                  v súvislosti s obsahom, pôsobnosťou a vykonávaním dohody zo dňa [dôverné] vo veci [dôverné]:

                              —

                              zrušil dohodu zo dňa [dôverné] pre vadu súhlasu, ako aj nedodržanie jej podmienok;

                              —

                              zrušil implicitné rozhodnutie o povýšení žalobcu do platovej triedy AD 14 so spätnou účinnosťou od 1. januára 2018, s ktorým bol žalobca oboznámený zaslaním jeho výplatnej pásky z mája 2021 a ktoré bolo formálne potvrdené rozhodnutím generálneho riaditeľa pre ľudské zdroje ESVČ (menovací orgán) zo dňa [dôverné], a to v rozsahu, v akom predstavuje vykonanie tejto dohody;

                              —

                              zrušil rozhodnutie generálneho riaditeľa pre ľudské zdroje z 30. novembra 2021, ktorým ESVČ zamietla jeho sťažnosť [dôverné] podanú z dôvodu nevydania výslovného rozhodnutia o jeho povýšení do platovej triedy AD 14 k 1. januáru 2018, a z dôvodu, že ESVČ v rámci veci [dôverné] predložila nepravdivé vyhlásenie, ktorého účelom a dôsledkom bolo skresliť názor Všeobecného súdu a narušiť možnosť žalobcu dovolávať sa zásady rovnosti zaobchádzania;

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť zaplatiť žalobcovi náhradu majetkovej ujmy vo výške 52 400 eur a náhradu nemajetkovej ujmy v symbolickej výške 1 euro;

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby proti rozhodnutiu o zamietnutí žiadosti o pomoc žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na nesprávnom služobnom postupe, porušení povinnosti náležitej starostlivosti voči úradníkovi, ktorý sa stal obeťou obťažovania, porušení Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“) a Služobného poriadku úradníkov Európskej únie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení skutočnej situácie týkajúcej sa obťažovania žalobcu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na zneužití právomoci a na porušení článku 47 Charty.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na zneužití právomoci a na porušení článku 227 ZFEÚ a článku 44 Charty.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na tom, že posúdenie žiadosti o pomoc nebolo v súlade s rozhodnutím [dôverné].

            Na podporu svojej žaloby proti implicitnému rozhodnutiu o povýšení a proti dohode uzatvorenej v rámci veci [dôverné] žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na podvodnom konaní a na neplatnosti dohody uzatvorenej v rámci veci [dôverné].

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na nedodržaní dohody a na zneužívajúcom odvolávaní sa na právnu silu rozhodnutej veci zo strany ESVČ.

         (1)  Skryté dôverné údaje.


title: Vec C-557/21 P: Odvolanie podané 10. septembra 2021: Acciona, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 30. júna 2021 vo veci T-362/20, Acciona/EUIPO – Agencia Negociadora PB (REACCIONA)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/24

      Odvolanie podané 10. septembra 2021: Acciona, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 30. júna 2021 vo veci T-362/20, Acciona/EUIPO – Agencia Negociadora PB (REACCIONA)
      (Vec C-557/21 P)
      (2022/C 165/30)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Acciona, S.A. (v zastúpení: J. C. Erdozain López, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), Agencia Negociadora PB, S.L.
      Uznesením z 27. januára 2022 Súdny dvor (komora príslušná prijímať odvolania) rozhodol, že odvolanie sa neprijíma a Acciona, S.A. znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-536/20: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – „Tiketa“ UAB/M. Š. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2011/83/EÚ – Spotrebiteľské zmluvy – Pojem „obchodník“ – Informačná povinnosť týkajúca sa zmlúv na diaľku – Požiadavka poskytnúť požadované informácie v jasnom a zrozumiteľnom jazyku a na trvalom nosiči)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/16

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – „Tiketa“ UAB/M. Š.
      (Vec C-536/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2011/83/EÚ - Spotrebiteľské zmluvy - Pojem „obchodník“ - Informačná povinnosť týkajúca sa zmlúv na diaľku - Požiadavka poskytnúť požadované informácie v jasnom a zrozumiteľnom jazyku a na trvalom nosiči)
      (2022/C 165/18)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa:„Tiketa“ UAB

         Žalovaná: M. Š.

         za účasti:„Baltic Music“ VšĮ

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 2 bod 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, sa má vykladať v tom zmysle, že „obchodník“ v zmysle tohto ustanovenia predstavuje nielen fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá koná na účely spadajúce do rámca jej vlastnej obchodnej, podnikateľskej, remeselnej alebo profesijnej činnosti, pokiaľ ide o zmluvy, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, ale aj fyzickú alebo právnickú osobu konajúcu ako sprostredkovateľ v mene alebo na účet tohto obchodníka, pričom tohto sprostredkovateľa a tohto hlavného obchodníka možno obidvoch považovať za „obchodníkov“ v zmysle tohto ustanovenia bez toho, aby na to bolo potrebné preukázať dvojaké poskytovanie služieb.

                  2.

                  Článok 6 ods. 1 a 5 a článok 8 ods. 1 a 7 smernice 2011/83 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby informácie uvedené v tomto článku 6 ods. 1 boli spotrebiteľovi poskytnuté pred uzavretím zmluvy jedine vo všeobecných podmienkach poskytovania služieb na internetovej stránke sprostredkovateľa, schválených úkonom tohto spotrebiteľa tak, že zaškrtol políčko určené na tento účel, pokiaľ bol tento spotrebiteľ oboznámený s týmito informáciami jasným a zrozumiteľným spôsobom. Takýto spôsob informovania však nemôže nahradiť odovzdanie potvrdenia o zmluve na trvalom nosiči spotrebiteľovi v zmysle článku 8 ods. 7 tejto smernice, keďže táto okolnosť nebráni tomu, aby boli tieto informácie neoddeliteľnou súčasťou zmluvy uzatvorenej na diaľku alebo mimo prevádzkových priestorov.

         (1)  Ú. v. EÚ C 19, 18.1.2021.


title: Vec C-290/20: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Satversmes tiesa – Lotyšsko) – „Latvijas Gāze“ AS (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Vnútorný trh so zemným plynom – Smernica 2009/73/ES – Článok 2 bod 3 – Pojem „preprava“ – Článok 23 – Právomoc rozhodovať o pripojení zásobníkov, zariadení na spätné splyňovanie skvapalneného zemného plynu a priemyselných odberateľov k prepravnej sieti – Článok 32 ods. 1 – Prístup tretích strán – Možnosť priameho pripojenia koncových odberateľov k prepravnej sieti zemného plynu)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/9

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Satversmes tiesa – Lotyšsko) – „Latvijas Gāze“ AS
      (Vec C-290/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Vnútorný trh so zemným plynom - Smernica 2009/73/ES - Článok 2 bod 3 - Pojem „preprava“ - Článok 23 - Právomoc rozhodovať o pripojení zásobníkov, zariadení na spätné splyňovanie skvapalneného zemného plynu a priemyselných odberateľov k prepravnej sieti - Článok 32 ods. 1 - Prístup tretích strán - Možnosť priameho pripojenia koncových odberateľov k prepravnej sieti zemného plynu)
      (2022/C 165/09)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Satversmes tiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa:„Latvijas Gāze“ AS

         za účasti: Latvijas Republikas Saeima, Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 23 a článok 32 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/73/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa zrušuje smernica 2003/55/ES, sa majú vykladať v tom zmysle, že z týchto ustanovení nevyplýva, že členské štáty majú povinnosť prijať právnu úpravu, podľa ktorej sa jednak každý koncový odberateľ môže rozhodnúť, že bude pripojený buď k prepravnej sieti, alebo k distribučnej sieti zemného plynu, a jednak prevádzkovateľ danej siete je povinný mu umožniť pripojiť sa k uvedenej sieti.

                  2.

                  Článok 23 smernice 2009/73 sa má vykladať v tom zmysle, že členské štáty nie sú povinné prijať právnu úpravu, podľa ktorej sa k prepravnej sieti zemného plynu môže pripojiť iba priemyselný odberateľ.

                  3.

                  Článok 2 bod 3 a článok 23 smernice 2009/73 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia právnej úprave členského štátu, podľa ktorej preprava zemného plynu zahŕňa prepravu zemného plynu priamo do dodávateľskej siete zemného plynu koncového odberateľa.

         (1)  Ú. v. EÚ C 297, 7.9.2020.


title: Vec C-563/20: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Warszawie – Poľsko) – ORLEN KolTrans sp. z o.o./Prezes Urzędu Transportu Kolejowego (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Železničná doprava – Smernica 2001/14/ES – Článok 4 – Stanovenie poplatkov za infraštruktúru rozhodnutím manažéra – Článok 30 ods. 2 – Právo železničných podnikov na správne opravné prostriedky – Článok 30 ods. 6 – Súdne preskúmanie rozhodnutí regulačného orgánu)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/17

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Warszawie – Poľsko) – ORLEN KolTrans sp. z o.o./Prezes Urzędu Transportu Kolejowego
      (Vec C-563/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Železničná doprava - Smernica 2001/14/ES - Článok 4 - Stanovenie poplatkov za infraštruktúru rozhodnutím manažéra - Článok 30 ods. 2 - Právo železničných podnikov na správne opravné prostriedky - Článok 30 ods. 6 - Súdne preskúmanie rozhodnutí regulačného orgánu)
      (2022/C 165/19)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: ORLEN KolTrans sp. z o.o.

         Žalovaný: Prezes Urzędu Transportu Kolejowego

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 30 ods. 2 písm. e) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/14/ES z 26. februára 2001 o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry a vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/58/ES z 23. októbra 2007, sa má vykladať v tom zmysle, že neupravuje právo železničného podniku, ktorý využíva alebo zamýšľa využívať železničnú infraštruktúru, zúčastniť sa prípadného konania vedeného regulačným orgánom na účely prijatia rozhodnutia, ktorým sa schvaľuje alebo zamieta návrh jednotkových sadzieb základného poplatku za minimálny prístup k infraštruktúre predložený manažérom infraštruktúry.

                  2.

                  Článok 30 ods. 6 smernice 2001/14, zmenenej smernicou 2007/58, sa má vykladať v tom zmysle, že železničný podnik, ktorý využíva alebo zamýšľa využívať železničnú infraštruktúru, musí mať možnosť napadnúť na príslušnom súde rozhodnutie regulačného orgánu, ktorým sa schvaľujú jednotkové sadzby základného poplatku za minimálny prístup k infraštruktúre stanovené manažérom tejto infraštruktúry.

         (1)  Ú. v. EÚ C 44, 8.2.2021.


title: Vec C-300/20: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Bund Naturschutz in Bayern e.V./Landkreis Rosenheim (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Životné prostredie – Smernica 2001/42/ES – Posudzovanie účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie – Článok 2 písm. a) – Pojem „plány a programy“ – Článok 3 ods. 2 písm. a) – Akty vypracované pre určité odvetvia, ktoré vymedzujú rámec pre budúce povoľovanie projektov uvedených v prílohách I a II smernice 2011/92/EÚ – Článok 3 ods. 4 – Akty vymedzujúce rámec pre budúce povoľovanie projektov – Nariadenie na ochranu krajiny prijaté miestnym orgánom)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/10

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Bund Naturschutz in Bayern e.V./Landkreis Rosenheim
      (Vec C-300/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Smernica 2001/42/ES - Posudzovanie účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie - Článok 2 písm. a) - Pojem „plány a programy“ - Článok 3 ods. 2 písm. a) - Akty vypracované pre určité odvetvia, ktoré vymedzujú rámec pre budúce povoľovanie projektov uvedených v prílohách I a II smernice 2011/92/EÚ - Článok 3 ods. 4 - Akty vymedzujúce rámec pre budúce povoľovanie projektov - Nariadenie na ochranu krajiny prijaté miestnym orgánom)
      (2022/C 165/10)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Bund Naturschutz in Bayern e.V.

         Žalovaný: Landkreis Rosenheim

         za účasti: Landesanwaltschaft Bayern, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 ods. 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie sa má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátne opatrenie, ktorého cieľom je ochrana prírody a krajiny a na tento účel stanovuje všeobecné zákazy a povinnosti získať povolenie, avšak bez dostatočne podrobných pravidiel týkajúcich sa obsahu, prípravy a realizácie projektov uvedených v prílohách I a II smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, nepatrí do pôsobnosti tohto ustanovenia.

                  2.

                  Článok 3 ods. 4 smernice 2001/42 sa má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátne opatrenie, ktorého cieľom je ochrana prírody a krajiny a na tento účel stanovuje všeobecné zákazy a povinnosti získať povolenie, avšak bez dostatočne podrobných pravidiel týkajúcich sa obsahu, prípravy a realizácie projektov, nepatrí do pôsobnosti tohto ustanovenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 304, 14.9.2020.


title: Vec C-582/20: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunsko) – SC Cridar Cons SRL/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty – Smernica 2006/112/ES – Články 167 a 168 – Právo na odpočítanie dane – Zamietnutie – Daňový podvod – Vykonávanie dôkazov – Prerušenie konania o správnej sťažnosti týkajúcej sa daňového výmeru, ktorým sa nepriznáva právo na odpočítanie dane, až do skončenia trestného konania – Procesná autonómia členských štátov – Zásada daňovej neutrality – Právo na riadnu správu vecí verejných – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie)

text:
               19.4.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/18

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 24. februára 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunsko) – SC Cridar Cons SRL/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca
      (Vec C-582/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty - Smernica 2006/112/ES - Články 167 a 168 - Právo na odpočítanie dane - Zamietnutie - Daňový podvod - Vykonávanie dôkazov - Prerušenie konania o správnej sťažnosti týkajúcej sa daňového výmeru, ktorým sa nepriznáva právo na odpočítanie dane, až do skončenia trestného konania - Procesná autonómia členských štátov - Zásada daňovej neutrality - Právo na riadnu správu vecí verejných - Článok 47 Charty základných práv Európskej únie)
      (2022/C 165/20)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: SC Cridar Cons SRL

         Žalovaní: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

         Výrok rozsudku

      Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty a článok 47 Charty základných práv Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá oprávňuje vnútroštátne daňové orgány prerušiť konanie o správnej sťažnosti podanej proti daňovému výmeru, ktorým sa zdaniteľnej osobe nepriznáva právo na odpočítanie dane z pridanej hodnoty zaplatenej na vstupe z dôvodu účasti tejto zdaniteľnej osoby na daňovom podvode, s cieľom získať dodatočné objektívne skutočnosti týkajúce sa tejto účasti, pod podmienkou po prvé, že takéto prerušenie nemá za následok omeškanie skončenia tohto konania o správnej sťažnosti po uplynutí primeranej lehoty, po druhé, že rozhodnutie, ktorým sa nariaďuje toto prerušenie, je tak z právneho, ako aj skutkového hľadiska odôvodnené a môže byť predmetom preskúmania súdom, a po tretie, že ak sa nakoniec preukáže, že právo na odpočítanie dane nebolo priznané v rozpore s právom Únie, tejto zdaniteľnej osobe môže byť v primeranej lehote vrátená zodpovedajúca suma, ako aj prípadne úroky z omeškania z tejto sumy. Za týchto podmienok sa nevyžaduje, aby bol uvedenej zdaniteľnej osobe počas tohto prerušenia konania priznaný odklad na výkon tohto výmeru, okrem prípadu, ak je z dôvodu vážnych pochybností o zákonnosti daňového výmeru priznanie odkladu výkonu tohto istého výmeru nevyhnutné na to, aby sa zabránilo vážnej a nenapraviteľnej ujme na záujmoch zdaniteľnej osoby.

         (1)  Ú. v. EÚ C 53, 15.2.2021.


title: Vec C-92/22: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 9. februára 2022 – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica a i.

text:
               10.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 9. februára 2022 – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica a i.
      (Vec C-92/22)
      (2022/C 191/19)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Fenice – Qualità per l’ambiente SpA

         Žalovaní: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Môže rozhodnutie prijaté Vnútroštátnym výborom pre riadenie smernice 2003/87/ES (1) a podporu pri riadení projektových aktivít v rámci Kjótskeho protokolu berúc do úvahy postup jeho prijatia a najmä mechanizmus dialógu s Európskou komisiou stanovený v delegovanom nariadení (EÚ) 2019/331 (2), o zaradení zariadenia do zoznamu na prideľovanie kvót CO2, byť predmetom samostatného opravného prostriedku na Všeobecnom súde Európskej únie podľa článku 263 ods. 4 ZFEÚ, ak napadnutý akt má záväzné právne účinky a priamo sa týka žalujúceho hospodárskeho subjektu?

                  2.

                  Ak nie, môže súkromný hospodársky subjekt, ktorého sa priamo týka vylúčenie z prideľovania kvót CO2 na základe výsledkov prešetrovania, ktoré spoločne vykonali Európska komisia a Vnútroštátny výbor pre riadenie smernice 2003/87/ES a podporu pri riadení projektových aktivít v rámci Kjótskeho protokolu, napadnúť rozhodnutie Európskej komisie o odmietnutí zaradenia zariadenia do zoznamu podľa článku 14 ods. 4 delegovaného nariadenia (EÚ) 2019/331 na Všeobecnom súde Európskej únie podľa článku 263 ods. 4 ZFEÚ?

                  3.

                  Vzťahuje sa pojem „výrobca elektrickej energie“ v zmysle článku 3 písm. u) smernice 2003/87/ES, ako vyplýva z rozsudku Súdneho dvora (piata komora) z 20. júna 2019, vec C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Spolková republika Nemecko, ktorého predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Správny súd Berlín, Nemecko) na Súdny dvor rozhodnutím z 28. novembra 2017, aj na situácie, keď zariadenie vyrába v malej miere elektrickú energiu vyrobenú kogeneráciou, ktorá nie je vysoko účinná, pričom využíva viaceré zdroje tepelnej energie iné ako kogenerácia, ktoré majú vlastnosti na priznanie nároku na bezodplatné emisné kvóty?

                  4.

                  Je takýto výklad pojmu „výrobca elektrickej energie“ zlučiteľný so všeobecnými zásadami práva Únie týkajúcimi sa dodržiavania podmienok hospodárskej súťaže medzi hospodárskymi subjektmi pri poskytovaní stimulov a proporcionality opatrenia, ak úplne vylučuje zariadenie charakterizované viacerými zdrojmi energie bez oddelenia hodnôt emisií vzťahujúcich sa na tepelné zdroje iné ako kogenerácia, ktoré majú plný nárok na získanie očakávaných výhod?

         (1)  Smernica 2003/87/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. októbra 2003, o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Únii, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (Ú. v. ES L 275, 2003, s. 32; Mim. vyd. 15/007, s. 631).

         (2)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2019/331 z 19. decembra 2018, ktorým sa ustanovujú prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót podľa článku 10a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES, platné v celej Únii (Ú. v. EÚ L 59, 2019, s. 8).


title: Vec T-137/22: Žaloba podaná 14. marca 2022 – Holandsko/Komisia

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/53

      Žaloba podaná 14. marca 2022 – Holandsko/Komisia
      (Vec T-137/22)
      (2022/C 198/77)
      Jazyk konania: holandčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: M. Bulterman a J. Langer, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie zo 6. januára 2022 pod číslom Ref. Ares (2022) 99942 o zamietnutí žiadosti Holandského kráľovstva o predĺženie lehoty na vymáhanie neoprávnene vyplatených súm vo veci FresQ o ďalšie štyri roky,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Napadnuté rozhodnutie vychádza z nesprávneho predpokladu, že konanie o vymáhaní vo veci FresQ ešte nebolo ukončené.

                  2.

                  Komisia nesprávne uplatnila článok 54 ods. 2 tretí pododsek nariadenia č. 1306/2013, keď dospela k záveru, že prekročenie lehoty ôsmich rokov na vymáhanie neoprávnene vyplatených súm vo veci FresQ malo byť pripísané Holandsku.


title: Vec C-221/22 P: Odvolanie podané 28. marca 2022: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 19. januára 2022 vo veci T-610/19, Deutsche Telekom AG/Európska komisia

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/28

      Odvolanie podané 28. marca 2022: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 19. januára 2022 vo veci T-610/19, Deutsche Telekom AG/Európska komisia
      (Vec C-221/22 P)
      (2022/C 198/39)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: D. Calleja Crespo, B. Martenczuk, N. Khan, P. Rossi, L. Wildpanner, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Deutsche Telekom AG

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor,

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 19. januára 2022 vo veci T-610/19 v rozsahu, v akom vyhovel žalobe podanej spoločnosťou Deutsche Telekom AG;

                  —

                  sám rozhodol o otvorených otázkach sporu; alebo

                  —

                  podporne, vrátil vec v rozsahu, v akom ešte nie je rozhodnutá, Všeobecnému súd na nové rozhodnutie;

                  —

                  uložil Deutsche Telekom AG povinnosť nahradiť všetky trovy konania, ktoré vznikli v tomto konaní a v konaní na Všeobecnom súde.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Toto odvolanie, ktorému Európska komisia pripisuje zásadný význam pri výklade a uplatňovaní článku 266 ZFEÚ, sa v podstate zameriava na povinnosť Komisie úročiť pokutu v oblasti hospodárskej súťaže v prípade jej vrátenia. Na základe rozhodnutia Komisie Deutsche Telekom AG predbežne zaplatila pokutu za zneužitie dominantného postavenia podľa článku 102 ZFEÚ, ktorú však Všeobecný súd Európskej únie neskôr znížil (1). Komisia teraz spochybňuje povinnosť, ktorú jej uložil Všeobecný súd v napadnutom rozsudku, zaplatiť z časti pokuty, ktorá sa má vrátiť, úroky z omeškania, ktoré majú povahu sankcie v zmysle judikatúry Printeos (2).
      Svojím prvým odvolacím dôvodom Komisia tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že podľa článku 266 ZFEÚ má Komisia v prípade súdneho zníženia pokuty v oblasti práva hospodárskej súťaže absolútnu a bezpodmienečnú povinnosť zaplatiť odo dňa predbežného zaplatenia pokuty úroky z omeškania, ktoré majú povahu sankcie.
      V tejto súvislosti Komisia uvádza najmä toto:
      Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že Komisia porušila článok 266 ZFEÚ tým, že nezaplatila úroky z omeškania vo výške požadovanej Deutsche Telekom AG (prvá časť prvého odvolacieho dôvodu).
      Napadnutý rozsudok je v rozpore s judikatúrou súdov Únie, ktorá predchádzala rozsudku Komisia/Printeos (druhá časť prvého odvolacieho dôvodu).
      Okrem toho sekundárne právo Únie upravuje úroky, ktoré sa majú zaplatiť pri výkone rozsudkov, a Všeobecný súd mal toto sekundárne právo buď uplatniť alebo vyhlásiť sekundárne právo Únie za neplatné (tretia časť prvého odvolacieho dôvodu).
      Podmienky žaloby o náhradu škody podľa článku 340 ZFEÚ nie sú splnené, takže Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď priznal úroky z omeškania z dôvodu náhrady škody (štvrtá časť prvého odvolacieho dôvodu).
      Účinok ex tunc rozsudkov nemá za následok, že sa odo dňa predbežného zaplatenia pokuty dotknutým podnikom musia zaplatiť úroky z omeškania (piata časť prvého žalobného dôvodu).
      Zaplatenie úrokov z omeškania v zmysle napadnutého rozsudku je v rozpore s odstrašujúcim účinkom pokút (šiesta časť prvého odvolacieho dôvodu).
      Svojím druhým odvolacím dôvodom Komisia v prípade zamietnutia jej prvého odvolacieho dôvodu tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že úroková sadzba, ktorú má Komisia zaplatiť, je analogicky s článkom 83 ods. 2 písm. b) delegovaného nariadenia (EÚ) č. 1268/2012 (3) refinančnou sadzbou Európskej centrálnej banky zvýšenou o tri a pol percentuálneho bodu.

         (1)  Rozsudok z 13. decembra 2018, Deutsche Telekom/Komisia (T-827/14, EU:T:2018:930).

         (2)  Rozsudok z 20. januára 2021, Komisia/Printeos (C 301/19 P, EU:C:2021:39).

         (3)  Delegované nariadenie Komisie z 29. októbra 2012 o pravidlách uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie (Ú. v. EÚ L 362, 2012, s. 1).


title: Vec T-132/21: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. marca 2022 – Telefónica Germany/EUIPO (LOOP) („Ochranná známka Európskej únie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LOOP – Čiastočné zamietnutie prihlášky – Absolútny dôvod zamietnutia – Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti – Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Opisný charakter – Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia 2017/1001 – Objektívne vlastnosti vlastné povahe výrobkov a služieb – Dostatočne priamy a konkrétny vzťah – Povinnosť odôvodnenia – Článok 94 nariadenia 2017/1“)

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/41

      Rozsudok Všeobecného súdu z 9. marca 2022 – Telefónica Germany/EUIPO (LOOP)
      (Vec T-132/21) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LOOP - Čiastočné zamietnutie prihlášky - Absolútny dôvod zamietnutia - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia 2017/1001 - Objektívne vlastnosti vlastné povahe výrobkov a služieb - Dostatočne priamy a konkrétny vzťah - Povinnosť odôvodnenia - Článok 94 nariadenia 2017/1“)
      (2022/C 198/58)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: A. Fottner a M. Müller, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Scardocchia a E. Markakis, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 17. decembra 2020 (vec R 644/2020-4) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia LOOP ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 17. decembra 2020 (vec R 644/2020-4) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka výrobkov patriacich do triedy 9 a služieb patriacich do tried 38 a 42 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení.

                  2.

                  Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Telefónica Germany GmbH & Co. OHG znáša tretinu svojich trov konania vrátane tretiny trov konania, ktoré jej vznikli v konaní pred odvolacím senátom.

                  4.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť dve tretiny trov konania, ktoré vznikli spoločnosti Telefónica Germany vrátane dvoch tretín trov konania, ktoré tejto spoločnosti vznikli v konaní pred odvolacím senátom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 148, 26.4.2021.


title: Vec C-659/21: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 30. marca 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação de Lisboa – Portugalsko) – Orbest, SA/CS, QN, OP a i. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Letecká doprava – Nariadenie (ES) č. 261/2004 – Spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov – Článok 5 ods. 3 – Oslobodenie od povinnosti náhrady – Pojem „mimoriadne okolnosti“ – Technická závada lietadla spôsobená nárazom zásobovacieho vozidla patriaceho tretej osobe do tohto lietadla stojaceho na letisku)

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/14

      Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 30. marca 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação de Lisboa – Portugalsko) – Orbest, SA/CS, QN, OP a i.
      (Vec C-659/21) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Letecká doprava - Nariadenie (ES) č. 261/2004 - Spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov - Článok 5 ods. 3 - Oslobodenie od povinnosti náhrady - Pojem „mimoriadne okolnosti“ - Technická závada lietadla spôsobená nárazom zásobovacieho vozidla patriaceho tretej osobe do tohto lietadla stojaceho na letisku)
      (2022/C 198/20)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal da Relação de Lisboa

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Orbest, SA

         Žalovaní: CS, QN, OP a i.

         Výrok

      Článok 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 sa má vykladať v tom zmysle, že technická závada lietadla spôsobená nárazom zásobovacieho vozidla patriaceho tretej osobe do tohto lietadla stojaceho na letisku sa môže zaradiť pod pojem „mimoriadne okolnosti“ v zmysle tohto ustanovenia.

         (1)  Dátum podania: 2.11.2021


title: Vec C-155/21: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 8. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Svea Hovrätt – Švédsko) – Republiken Italien/Athena Investments A/S (predtým Greentech Energy Systems A/S) a i.,

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/29

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 8. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Svea Hovrätt – Švédsko) – Republiken Italien/Athena Investments A/S (predtým Greentech Energy Systems A/S) a i.,
      (Vec C-155/21) (1)

      (2022/C 198/40)
      Jazyk konania: švédčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 206, 31.5.2021.


title: Vec T-146/21: Rozsudok Všeobecného súdu z 23. marca 2022 – Vetpharma Animal Health/EUIPO – Deltavit (DELTATIC) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie DELTATIC – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie DELTA – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Riadne používanie staršej ochrannej známky – Článok 18 ods. 1 druhý pododsek, písm. a) a článok 47 ods. 2 nariadenia 2017/1001 – Podoba, ktorá sa líši v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť“)

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/42

      Rozsudok Všeobecného súdu z 23. marca 2022 – Vetpharma Animal Health/EUIPO – Deltavit (DELTATIC)
      (Vec T-146/21) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie DELTATIC - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie DELTA - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Riadne používanie staršej ochrannej známky - Článok 18 ods. 1 druhý pododsek, písm. a) a článok 47 ods. 2 nariadenia 2017/1001 - Podoba, ktorá sa líši v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť“)
      (2022/C 198/59)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Vetpharma Animal Health, SL (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: M. Escudero Pérez, advokátka)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Deltavit (Janzé, Francúzsko) (v zastúpení: G. Barbaut, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 21. decembra 2020 (vec R 776/2020-5), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Deltavit a Vetpharma Animal Health

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Vetpharma Animal Health, SL, znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

                  3.

                  Deltavit znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 10.5.2021.


title: Spojené veci T-684/19 a T-704/19: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. marca 2022 – MEKH a FGSZ/ACER („Energetika – Nariadenie (EÚ) 2017/459 – Sieťový predpis prijatý Komisiou, ktorý zahŕňa ‚postup prírastkovej kapacity‘ – Rozhodnutie ACER, ktorým sa schvaľuje realizácia projektu prírastkovej kapacity – Námietka nezákonnosti – Nedostatok právomoci Komisie – Článok 6 ods. 11, článok 7 ods. 3 a článok 8 ods. 6 nariadenia (ES) č. 715/2009“)

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/30

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. marca 2022 – MEKH a FGSZ/ACER
      (Spojené veci T-684/19 a T-704/19) (1)

      („Energetika - Nariadenie (EÚ) 2017/459 - Sieťový predpis prijatý Komisiou, ktorý zahŕňa ‚postup prírastkovej kapacity‘ - Rozhodnutie ACER, ktorým sa schvaľuje realizácia projektu prírastkovej kapacity - Námietka nezákonnosti - Nedostatok právomoci Komisie - Článok 6 ods. 11, článok 7 ods. 3 a článok 8 ods. 6 nariadenia (ES) č. 715/2009“)
      (2022/C 198/41)
      Jazyky konania: angličtina a maďarčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa vo veci T-684/19: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (MEKH) (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: G. Stanka, J. Burai-Kovács, G. Szikla a Á. Kulcsár, advokáti)

         Žalobkyňa vo veci T-704/19: FGSZ Földgázszállító Zrt. (Siófok, Maďarsko) (v zastúpení: M. Horányi, N. Niejahr a S. Zakka, advokáti)

         Žalovaná: Agentúra Európskej únie pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (v zastúpení: vo veci T-684/19 P. Martinet, D. Lelovitis a N. Keyaerts, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci E. Ameye, M. de Sousa Ferro a Cs. Nagy, advokáti, a vo veci T-704/19 P. Martinet, D. Lelovitis a N. Keyaerts, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci E. Ameye a M. de Sousa Ferro, advokáti)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (v zastúpení: S. Polster, advokát), Európska komisia (v zastúpení: O. Beynet a A. Sipos, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Agentúry Európskej únie pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER) č. 05/2019 z 9. apríla 2019 a rozhodnutia odvolacej rady ACER č. A-004-2019 zo 6. augusta 2019

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (MEKH) je neprípustná v rozsahu, v akom smeruje proti rozhodnutiu Agentúry Európskej únie pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER) č. 05/2019 z 9. apríla 2019.

                  2.

                  Rozhodnutie odvolacej rady ACER č. A-004-2019 zo 6. augusta 2019 sa zrušuje.

                  3.

                  ACER znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli MEKH a spoločnosti FGSZ Földgázszállító Zrt.

                  4.

                  Európska komisia a Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 406, 2.12.2019.


title: Vec T-757/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. decembra 2021 – HB/EIB („Verejná služba – Zamestnanci EIB – Sťažnosť pre psychické obťažovanie – Administratívne vyšetrovanie – Rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti – Rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o zmier – Právo byť vypočutý – Zodpovednosť“)

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/31

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. decembra 2021 – HB/EIB
      (Vec T-757/19) (1)

      („Verejná služba - Zamestnanci EIB - Sťažnosť pre psychické obťažovanie - Administratívne vyšetrovanie - Rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti - Rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o zmier - Právo byť vypočutý - Zodpovednosť“)
      (2022/C 198/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: HB (v zastúpení: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaná: Európska investičná banka (v zastúpení: G. Faedo a K. Carr, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Wägenbaur, advokát)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ a článku 50a Štatútu Súdneho dvora Európskej únie na zrušenie rozhodnutí EIB z 20. júna 2019 a 10. októbra 2019, ktorými boli zamietnuté sťažnosť na obťažovanie a zastrašovanie a žiadosť o zmier, ako aj návrh na náhradu škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela v dôsledku týchto rozhodnutí

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie prezidenta Európskej investičnej banky (EIB) z 20. júna 2019 sa zrušuje.

                  2.

                  EIB je povinná zaplatiť HB sumu 1 000 eur za stratu možnosti urovnať spor zmierom.

                  3.

                  Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                  EIB znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania HB.

         (1)  Ú. v. EÚ C 222, 6.7.2020.


title: Spojené veci C-529/18 P a C-531/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 24. marca 2022 – PJ/ Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-529/18 P), PC/PJ, Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-531/18 P) (Odvolanie – Zásady práva Únie – Článok 19 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie – Zastúpenie účastníkov konania pri priamych žalobách pred súdmi Únie – Advokát, ktorý má postavenie tretej osoby vo vzťahu k žalobcovi – Požiadavka nezávislosti – Advokát pracujúci ako spolupracovník v advokátskej kancelárii – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie)

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/2

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 24. marca 2022 – PJ/ Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-529/18 P), PC/PJ, Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-531/18 P)
      (Spojené veci C-529/18 P a C-531/18 P) (1)

      (Odvolanie - Zásady práva Únie - Článok 19 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie - Zastúpenie účastníkov konania pri priamych žalobách pred súdmi Únie - Advokát, ktorý má postavenie tretej osoby vo vzťahu k žalobcovi - Požiadavka nezávislosti - Advokát pracujúci ako spolupracovník v advokátskej kancelárii - Článok 47 Charty základných práv Európskej únie)
      (2022/C 198/02)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         (vec C-529/18 P)

         Odvolateľ: PJ (v zastúpení: J. Lipinsky a C. von Donat, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (v zastúpení: D. Botis a A. Söder, splnomocnení zástupcovia), Erdmann & Rossi GmbH (v zastúpení: H. Kunz-Hallstein a R. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

         (vec C-531/18 P)

         Odvolateľ: PC (v zastúpení: J. Lipinsky a C. von Donat, Rechtsanwälte)

         Autres parties à la procédure: PJ (v zastúpení: J. Lipinsky a C. von Donat, Rechtsanwälte), Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (v zastúpení: D. Botis a A. Söder, splnomocnení zástupcovia), Erdmann & Rossi GmbH (v zastúpení: H. Kunz-Hallstein a R. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolania sa zamietajú.

                  2.

                  PJ je povinný nahradiť trovy konania vo veci C-529/18 P tak pokiaľ ide o toto odvolanie, ako aj pokiaľ ide o konanie na Všeobecnom súde.

                  3.

                  PC je povinná nahradiť trovy konania vo veci C-531/18 P tak pokiaľ ide o toto odvolanie, ako aj pokiaľ ide o konanie na Všeobecnom súde.

         (1)  Ú. v. EÚ C 103, 30.3.2020.


title: Vec T-138/22: Žaloba podaná 15. marca 2022 – HCP/EUIPO – Timm Health Care (PYLOMED)

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/53

      Žaloba podaná 15. marca 2022 – HCP/EUIPO – Timm Health Care (PYLOMED)
      (Vec T-138/22)
      (2022/C 198/78)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: HCP GmbH (Hanover, Nemecko) (v zastúpení: H. Suhren, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Timm Health Care BV (Le Borculo, Holandsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľka spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie PYLOMED – prihláška č. 18 132 059.

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 14. januára 2022 vo veci R 814/2021-5.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-10/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. marca 2022 – Taliansko/Komisia („EPZF a EPFRV – Výdavky vylúčené z financovania – Režim podpory na plochu – Finančné opravy – Článok 52 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1306/2013 – Článok 12 ods. 2 a 6 delegovaného nariadenia (EÚ) č. 907/2014 – Pojem ‚trvalé trávne porasty‘ – Článok 4 ods. 1 písm. h) nariadenia (EÚ) č. 1307/2013 – Organizácia výrobcov a operačné programy – Články 26, 27, 31, 104 a 106 vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 543/2011 – Článok 155 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 – Delegované nariadenie (EÚ) č. 499/2014 – Postupy zadávania verejných zákaziek – Článok 24 ods. 2 písm. c) a článok 26 ods. 1 písm. d) nariadenia (EÚ č. 65/2011 – Článok 48 ods. 2 a článok 51 ods. 1 vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 809/2014 – Riziko finančnej ujmy“)

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/31

      Rozsudok Všeobecného súdu z 9. marca 2022 – Taliansko/Komisia
      (Vec T-10/20) (1)

      („EPZF a EPFRV - Výdavky vylúčené z financovania - Režim podpory na plochu - Finančné opravy - Článok 52 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1306/2013 - Článok 12 ods. 2 a 6 delegovaného nariadenia (EÚ) č. 907/2014 - Pojem ‚trvalé trávne porasty‘ - Článok 4 ods. 1 písm. h) nariadenia (EÚ) č. 1307/2013 - Organizácia výrobcov a operačné programy - Články 26, 27, 31, 104 a 106 vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 543/2011 - Článok 155 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 - Delegované nariadenie (EÚ) č. 499/2014 - Postupy zadávania verejných zákaziek - Článok 24 ods. 2 písm. c) a článok 26 ods. 1 písm. d) nariadenia (EÚ č. 65/2011 - Článok 48 ods. 2 a článok 51 ods. 1 vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 809/2014 - Riziko finančnej ujmy“)
      (2022/C 198/43)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci C. Gerardis, G. Rocchitta a E. Feola, avvocati dello Stato)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: P. Rossi, J. Aquilina a F. Moro, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2019/1835 z 30. októbra 2019, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 279, 2019, s. 98), v rozsahu, v akom sa týka niektorých výdavkov vynaložených Talianskou republikou

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1835 z 30. októbra 2019, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), sa zrušuje v rozsahu, v akom ukladá Talianskej republike 2 % paušálnu opravu týkajúcu sa podpor na plochu poskytnutých v Taliansku vo výške 143 924 279,14 eura pre roky žiadosti 2015 a 2016, a 10 % paušálnu opravu vo výške 72 704,23 eura týkajúcu sa vzorky/platby č. 8, pokiaľ ide o obec Campoli Monte Taburno, na základe opatrenia 322, ktoré je súčasťou opatrení pro rozvoj vidieka pre roky žiadosti 2014, 2015 a 2016.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Talianska republika a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 68, 2.3.2020.


title: Vec C-508/19: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. marca 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy – Poľsko) – M.F./J.M. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 267 ZFEÚ – Výklad, ktorý je potrebný na vydanie rozsudku vnútroštátnym súdom – Pojem – Disciplinárne konanie začaté proti sudcovi všeobecného súdu – Určenie príslušného disciplinárneho súdu na rozhodnutie v tomto konaní predsedom disciplinárneho senátu Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko) – Občianskoprávna žaloba o určenie neexistencie pracovného vzťahu medzi predsedom tohto disciplinárneho senátu a Najvyšším súdom – Neexistencia právomoci vnútroštátneho súdu preskúmať platnosť vymenovania sudcu Najvyššieho súdu a neprípustnosť takejto žaloby podľa vnútroštátneho práva – Neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania)

text:
               16.5.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/3

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. marca 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy – Poľsko) – M.F./J.M.
      (Vec C-508/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 267 ZFEÚ - Výklad, ktorý je potrebný na vydanie rozsudku vnútroštátnym súdom - Pojem - Disciplinárne konanie začaté proti sudcovi všeobecného súdu - Určenie príslušného disciplinárneho súdu na rozhodnutie v tomto konaní predsedom disciplinárneho senátu Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko) - Občianskoprávna žaloba o určenie neexistencie pracovného vzťahu medzi predsedom tohto disciplinárneho senátu a Najvyšším súdom - Neexistencia právomoci vnútroštátneho súdu preskúmať platnosť vymenovania sudcu Najvyššieho súdu a neprípustnosť takejto žaloby podľa vnútroštátneho práva - Neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania)
      (2022/C 198/03)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Najwyższy

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: M.F.

         Žalovaný: J.M.

         za účasti: Prokurator Generalny, Rzecznik Praw Obywatelskich

         Výrok rozsudku

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Izba Pracy i Ubezpieczeń Społecznych) [Najvyšší súd (senát pracovnoprávnych vecí a sociálneho zabezpečenia), Poľsko], je neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 337, 7.10.2019.