title: Vec C-621/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 23. novembra 2015 – W a i./Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko

text:
               8.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 23. novembra 2015 – W a i./Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko
   (Vec C-621/15)
   (2016/C 048/25)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour de cassation

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľky: W a i.

      Odporcovia: Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni článok 4 smernice Rady 85/374/EHS z 25. júla 1998 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov o zodpovednosti za chybné výrobky (1) v oblasti zodpovednosti farmaceutických výrobcov za vakcíny, ktoré vyrábajú, spôsobu dokazovania, podľa ktorého sa súd rozhodujúci vo veci samej môže pri výkone svojej zvrchovanej právomoci posúdenia predpokladať, že skutkové okolnosti uvedené navrhovateľom predstavujú závažné, presné a zhodujúce sa domnienky, ktoré by mohli preukázať chybu vakcíny a existenciu príčinnej súvislosti medzi touto chybou a chorobou, napriek konštatovaniu, že lekársky výskum nepreukázal súvislosť medzi očkovaním a vypuknutím choroby?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku, bráni článok 4 vyššie uvedenej smernice 85/374 systému domnienok, podľa ktorého existencia príčinnej súvislosti medzi chybou prisudzovanou vakcíne a škodou spôsobenou poškodenej osobe, bude vždy považovaná za preukázanú, ak existujú určité nepriame dôkazy príčinnej súvislosti?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, má sa článok 4 vyššie uvedenej smernice 85/374 vykladať v tom zmysle, že dôkaz, ktorý má predložiť poškodená osoba, o existencii príčinnej súvislosti medzi chybou prisudzovanou vakcíne a škodou, ktorú utrpela, môže byť považovaný za predložený len v prípade, ak je táto súvislosť preukázaná vedeckým spôsobom?

      (1)  Ú. v. EÚ L 210, s. 29.


title: Vec C-225/13: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  9. apríla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État – Belgicko) – Ville d’Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix/Région wallonne (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Životné prostredie — Odpady — Smernica 75/442/EHS — Článok 7 ods. 1 — Plán odpadového hospodárstva — Vhodné miesta alebo zariadenia na zneškodňovanie odpadov — Pojem „plán odpadového hospodárstva“  — Smernica 1999/31/ES — Články 8 a 14 — Skládky, ktorým bolo vydané povolenie alebo ktoré už boli v prevádzke v čase prebratia tejto smernice)

text:
               10.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/13

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 9. apríla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État – Belgicko) – Ville d’Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix/Région wallonne
   (Vec C-225/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Odpady - Smernica 75/442/EHS - Článok 7 ods. 1 - Plán odpadového hospodárstva - Vhodné miesta alebo zariadenia na zneškodňovanie odpadov - Pojem „plán odpadového hospodárstva“ - Smernica 1999/31/ES - Články 8 a 14 - Skládky, ktorým bolo vydané povolenie alebo ktoré už boli v prevádzke v čase prebratia tejto smernice))
   2014/C 175/15
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Ville d’Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix

      Žalovaný: Région wallonne

      za účasti: Shanks SA

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Conseil d'État – Výklad článku 7 smernice Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch (Ú. v. ES L 194, s. 39; Mim. vyd. 15/001, s. 23), ako aj článku 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie (Ú. v. ES L 197, s. 30; Mim. vyd. 15/006, s. 157) – Zneškodňovanie odpadov – Pojem „plán riadenia odpadového hospodárstva“ – Vnútroštátna právna úprava, ktorá nepovoľuje zriadenie ekologickej skládky mimo miesta stanoveného týmto plánom – Výnimka z právnej normy, ktorá umožňuje vydať po nadobudnutí účinnosti plánu riadenia odpadového hospodárstva nové povolenia pre ekologické skládky povolené pred nadobudnutím účinnosti tohto plánu – Pojem „plán a program“

      Výrok rozsudku

   Článok 7 ods. 1 smernice Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch, zmenenej a doplnenej rozhodnutím Komisie 96/350/ES z 24. mája 1996, sa má vykladať v tom zmysle, že ustanovenie vnútroštátneho právneho predpisu, o aké ide vo veci samej, ktoré stanovuje, že – odchylne od pravidla, podľa ktorého nemožno povoliť žiadnu podzemnú skládku mimo miest uvedených v pláne odpadového hospodárstva vyžadovaného v tomto článku – na podzemné skládky, ktoré boli povolené pred nadobudnutím účinnosti tohto plánu možno po nadobudnutí jeho účinnosti vydať nové povolenia na týchto parcelách, nepredstavuje „plán odpadového hospodárstva“ v zmysle tohto ustanovenia smernice 75/442, zmenenej a doplnenej rozhodnutím 96/350.
   Článok 8 smernice Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2011/97/EÚ z 5. decembra 2011, pritom nebráni takému ustanoveniu vnútroštátneho predpisu, ktoré môže mať svoj právny základ v článku 14 tejto smernice a môže sa uplatňovať na skládky, na ktoré bolo vydané povolenie alebo ktoré už boli v prevádzke v čase jej prebratia, pokiaľ sú dodržané ostatné podmienky stanovené v tomto článku 14, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013.


title: Vec F-137/14: Žaloba podaná 8. decembra 2014 – ZZ/Komisia

text:
               2.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 34/54

         Žaloba podaná 8. decembra 2014 – ZZ/Komisia
   (Vec F-137/14)
   (2015/C 034/67)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) z 29. januára 2014 o ukončení pracovného pomeru na dobu neurčitú medzi ESVČ a žalobcom a návrh na náhradu nemajetkovej ujmy spôsobenej žalobcovi

      Návrhy žalobcu

   Žalobca navrhuje, aby Súd pre verejnú službu

               —

               zrušil rozhodnutie ESVČ oznámené žalobcovi jej listom z 29. januára 2014, v ktorom bolo uvedené, že pracovný pomer medzi ESVČ a žalobcom sa ukončuje so sedemmesačnou výpovednou lehotou 31. augusta 2014 o polnoci,

               —

               zaviazal ESVČ, aby žalobcovi zaplatila primeranú sumu, ktorej výšku posúdi Súd pre verejnú službu, ako náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú žalobca utrpel v dôsledku rozhodnutia ESVČ uvedeného v predchádzajúcej zarážke,

               —

               zaviazal ESVČ na náhradu celej majetkovej ujmy žalobcu, najmä tak, že mu vyplatí všetky nedoplatky na mzde a nahradí všetky náklady, ktoré žalobcovi vznikli v súvislosti s nezákonným konaním ESVČ (po odpočítaní dávok v nezamestnanosti alebo príjmu z pracovnej činnosti),
               subsidiárne v prípade, že žalobca nebude z právnych alebo skutkových dôvodov opätovne dosadený na svoje miesto a/alebo už nebude zamestnaný v ESVČ za pôvodných podmienok, zaviazal ESVČ na náhradu majetkovej ujmy, ktorú žalobca utrpel z dôvodu nezákonného ukončenia jeho zamestnania, v podobe sumy zodpovedajúcej rozdielu medzi jeho reálnymi očakávanými príjmami a príjmami, ktoré by získal, ak by jeho pracovná zmluva nebola vypovedaná, pričom je potrebné zohľadniť dôchodkové dávky a iné dávky, na ktoré by mohol mať nárok a

               —

               zaviazal ESVČ na náhradu trov konania.


title: Vec F-79/15: Žaloba podaná 26. mája 2015 – ZZ/ECB

text:
               24.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/57

         Žaloba podaná 26. mája 2015 – ZZ/ECB
   (Vec F-79/15)
   (2015/C 279/73)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: S. Pappas, avocat)

      Žalovaná: Európska centrálna banka

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Európskej centrálnej banky o skončení konania o uznanie príčiny choroby z povolania žalobcu a návrh na náhradu škody za údajne spôsobenú majetkovú a nemajetkovú ujmu

      Návrhy žalobcu

               —

               Zrušiť napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazať Európsku centrálnu banku, aby mu zaplatila 30  000 eur ako náhradu spôsobenej majetkovej a nemajetkovej,

               —

               zaviazať Európsku centrálnu banku na náhradu trov konania.


title: Vec C-63/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas z  20. decembra 2005 , ktorý súvisí s konaním: UAB Profisa proti Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas z 20. decembra 2005, ktorý súvisí s konaním: UAB Profisa proti Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Vec C-63/06)
   (2006/C 86/26)
   Jazyk konania: litovčina
   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Najvyšší správny súd Litvy) podal uznesením z 20. decembra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: UAB Profisa proti Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Colnému riaditeľstvu pri ministerstve financií Litovskej republiky) a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 3. februára 2006.
   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:
   Má sa článok 27 ods. 1 písm. f) smernice Rady 92/83/EHS (1) z 19. októbra o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje so zreteľom na jeho odlišné znenie v rôznych jazykoch vykladať v tom zmysle, že ukladá povinnosť členským štátom povinnosť oslobodiť od spotrebnej dane etylalkohol dovezený na colné územie Európskych spoločenstiev, a obsiahnutý v čokoládových výrobkoch určených na priame použitie, ak obsah alkoholu nepresahuje 8,5 litrov na 100 kg čokoládových výrobkov?

      (1)  Ú. v. ES L 316, s. 21.


title: Spojené veci C-145/06 a C-146/06: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  5. júla 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria di secondo grado di Trento – Taliansko) – Fendt Italiana Srl/Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento (Smernica 2003/96/ES — Právny rámec Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny — Pôsobnosť smernice — Minerálne oleje — Mazacie oleje určené na iné účely ako motorové palivá alebo vykurovacie palivá — Vylúčenie — Zrušenie smernice 92/81/EHS — Vnútroštátna daňová úprava)

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/11

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 5. júla 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria di secondo grado di Trento – Taliansko) – Fendt Italiana Srl/Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   (Spojené veci C-145/06 a C-146/06) (1)

   (Smernica 2003/96/ES - Právny rámec Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny - Pôsobnosť smernice - Minerálne oleje - Mazacie oleje určené na iné účely ako motorové palivá alebo vykurovacie palivá - Vylúčenie - Zrušenie smernice 92/81/EHS - Vnútroštátna daňová úprava)
   (2007/C 199/17)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Commissione tributaria di secondo grado di Trento
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Fendt Italiana Srl

      Odporca: Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Commissione tributaria di secondo grado di Trento – Výklad smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (Ú. v. EÚ L 283, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405) – Zlučiteľnosť vnútroštátneho zákona o zdaňovaní mazacích olejov, ktoré nie sú určené na používanie ako vykurovacie palivo alebo ako motorové palivo
   Výrok rozsudku
   Smernica Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny, zmenená a doplnená smernicou Rady 2004/75/ES z 29. apríla 2004, sa má vykladať v tom zmysle, že jej neodporuje vnútroštátna právna úprava, akou je úprava sporná vo veci samej, ktorá stanovuje spotrebnú daň z mazacích olejov, ak sú určené, predávané alebo použité na iné účely ako motorové palivá alebo vykurovacie palivá.

      (1)  Ú. v. EÚ C 143, 17.6.2006.


title: Vec T-38/06: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  11. septembra 2008 – Taliansko/Komisia

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/62

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 11. septembra 2008 – Taliansko/Komisia
   (Vec T-38/06) (1)

   (2008/C 301/110)

      Jazyk konania: taliančina

   Predsedníčka druhej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 74, 25.3.2006.


title: Vec T-358/11: Žaloba podaná 27. júna 2011 — Taliansko/Komisia

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/44

         Žaloba podaná 27. júna 2011 — Taliansko/Komisia
   (Vec T-358/11)
   2011/C 252/96
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: P. Marchini, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil nasledujúce akty: i) ako opatrenie, ktoré je v rozpore s právnymi normami Európskej únie: vykonávacie rozhodnutie Komisie K(2011) 2517 z 15. apríla 2011, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú výdavky vynaložené Talianskom v rámci Záručnej sekcie EPUZF v súvislosti s opatrením Verejné skladovanie — cukor za finančný rok 2006 (10 % paušálna úprava vo výške 171 418 eur z dôvodu „35 % nárastu nákladov na skladovanie“), finančný rok 2007 (10 % paušálna úprava vo výške 182 006 eur z dôvodu „35 % nárastu nákladov na skladovanie“), finančný rok 2008 (10 % paušálna úprava vo výške 111 062 eur z dôvodu „35 % nárastu nákladov na skladovanie“), finančný rok 2009 (10 % paušálna úprava vo výške 34 547 eur z dôvodu „35 % nárastu nákladov na skladovanie“), finančný rok 2006 (5 % paušálna úprava vo výške 781 044 eur z dôvodu „neskorých inventárnych kontrol“), teda opatrením, ktoré je uvedené v prílohe uvedeného rozhodnutia naväzujúcej na článok 1 tohto rozhodnutia; ii) ako opatrenia, ktoré predstavujú sine qua non rozhodnutia Komisie K(2011) 2517: list Generálneho riaditeľstva Európskej komisie pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka (Riaditeľstvo J: Audit poľnohospodárskych výdavkov) č. ARES (2011) 2287 z 3. januára 2001 a bod 2 jeho prílohy, v ktorom sa uvádzajú definitívne dôvody na podporu záverečnej pozície po prijatí správy orgánu na urovnávanie sporov vo veci 10/IT/435; iii) ako opatrenia, ktoré predstavujú sine qua non rozhodnutia Komisie K(2011) 2517: list Generálneho riaditeľstva Európskej komisie pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka (Riaditeľstvo J: Audit poľnohospodárskych výdavkov) č. ARES (2010) 57525 z 3. februára 2010 a jeho prílohu, v ktorej sa uvádzajú dôvody pre vylúčenie z financovania Spoločenstva,

               —

               incidenčne prijal námietku nezákonnosti nariadenia (ES) č. 915/2006.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení podstatných formálnych náležitostí (článok 296 ZFEÚ, predtým článok 253 ES), konkrétne na neuskutočnení predbežného preskúmania v súvislosti s finančnou úpravou nákladov uvedenou ako „35% nárast nákladov na skladovanie v súvislosti s finančnými rokmi 2006, 2007, 2008, 2009“.
               Podľa talianskej vlády Komisia dostatočne nevyšetrila dôkazy predložené AGEA (Agentúra na poskytovanie pomoci v poľnohospodárstve), podľa ktorých bol uskutočnený prieskum trhu a boli známe príčiny zvýšenia cien prenájmu síl vyplývajúceho zo zložitej situácie pretrvávajúcej od roku 2005 na trhu prenájmu skladovacích priestorov na zásoby cukru.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení podstatných formálnych náležitostí (článok 296 ZFEÚ, predtým článok 253 ES), konkrétne na nedostatku odôvodnenia v súvislosti s finančnou úpravou nákladov uvedenou ako „35% nárast nákladov na skladovanie v rozpočtových rokoch 2006, 2007, 2008, 2009“.
               Podľa talianskej vlády Komisia nevysvetlila dôvod, pre ktorý nepovažovala tvrdenia úradníkov AGEA alebo sadzbu jedného z hlavných prevádzkovateľov skladov za dostatočné písomné dôkazy o všeobecnej požiadavke spoločností na výrobu cukru týkajúcej sa zvýšenia ceny o 50 %.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení a nesprávnom výklade článku 8 nariadenia (ES) č. 884/2006 a jeho prílohy I, ako aj článku 4 nariadenia (ES) č. 2148/1996, zmeneného a doplneného prílohou nariadenia Komisie (ES) č. 915/2006, a na porušení zásady právnej istoty, zásady zákazu retroaktivity a zásady ochrany legitímnej dôvery v súvislosti s 5 % paušálnou finančnou úpravou na finančný rok 2006 z dôvodu „neskorých inventárnych kontrol“.
               Talianska vláda tvrdí, že Komisia konala v rozpore s prechodnými opatreniami uvedenými v bode 5 časti A II prílohy I k nariadeniu (ES) č. 884/2006. Keďže AGEA už tieto činnosti vykonala v rámci inšpekcií požadovaných talianskou právnou úpravou a pracovníkom Komisie o tom predložila dôkaz, keď delegácii Komisie dala k dispozícii dokumenty o nakládke a vykládke a súvisiace dokumenty v priebehu inšpekcie v máji 2007, mali sa uplatňovať prechodné pravidlá, z čoho vyplýva, že Taliansku nemala byť uložená nijaká pokuta, pričom vzhľadom na organizačné ťažkosti týkajúce sa koordinácie s Agecontrol bolo možné dospieť k záveru, že Taliansko bolo oprávnené predložiť len súhrnné materiály vo februári 2007. Talianska vláda tvrdí, že došlo k porušeniu zásady právnej istoty, zásady zákazu retroaktivity, zásady ochrany legitímnej dôvery a zásady proporcionality, lebo s uvedenými zásadami je v rozpore okamžité uplatnenie inventárnej povinnosti v súvislosti s transakciami, ktoré boli v čase nadobudnutia platnosti uvedených nariadení, teda 23. a 24. júna 2006 (osobitne príloha k nariadeniu č. 915/2006) a krátko pred účtovnou uzávierkou v súvislosti s EPUZF 30. septembra 2006, dávno ukončené.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení podstatných formálnych náležitostí (článok 296 ZFEÚ, predtým článok 253 ES), konkrétne na nedostatku odôvodnenia v súvislosti s 5 % paušálnou úpravou na rozpočtový rok 2006 z dôvodu „neskorých inventárnych kontrol“.
               Podľa talianskej vlády Komisia neuviedla dostatočné dôvody na zamietnutie návrhu predloženého orgánom na urovnávanie sporov, podľa ktorého sa nové pravidlo stanovené v nariadení (ES) č. 915/2006, z ktorého vyplýva termín na inventúru, malo uplatniť na premiestňovanie cukru až od nadobudnutia platnosti tohto nariadenia a nie retroaktívne na celý finančný rok 2006, z čoho by vyplývalo, že stanovená finančná úprava by bola primerane nižšia (o približne 8 mesiacov).

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na nezákonnosti nariadenia (ES) č. 915/2006.
               Talianska vláda tvrdí, že nariadenie (ES) č. 915/2006 je nezákonné v rozsahu, v akom v priebehu finančného roka 2006 stanovuje povinnosť inventúry zostávajúcich zásob z hospodárskych rokov 2004/2005 (30. september 2005), pôvodných zásob z hospodárskych rokov 2005/2006 (1. október 2005) a zostávajúcich zásob z hospodárskych rokov 2005/2006 (30. september 2006), a to približne tri mesiace pred novým termínom na inventúru. Podľa talianskej vlády je v rozpore so všeobecnými zásadami práva Spoločenstva stanovovať prostredníctvom nariadenia povinnosti v súvislosti s udalosťami, ktoré patria do minulosti a sú ukončené a následne sankcionovať ich nesplnenie prostredníctvo konania a o finančnej úprave.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení podstatných formálnych náležitostí, konkrétne na nepredložení dostatočných dôkazov (článok 296 ZFEÚ, predtým článok 253 ES)
               Podľa talianskej vlády Komisia skresľuje skutkové okolnosti, keď uplatňuje finančnú úpravu na nesprávny predpoklad GR AGRI, podľa ktorého neexistoval monitoring ADEA vzťahujúci sa na „privážaný cukor“ a „odvážaný cukor“ a „približne 127 000 ton cukru bolo premiestnených (bez toho, aby bola úradne overená jeho váha)“. Talianska vláda tiež tvrdí, že na podporu tvrdenia „o neuskutočnení výročnej inšpekcie inventára…, keď prebiehali skladovacie operácie“ alebo tvrdenia, že „približne 127 000 ton cukru bolo premiestnených (bez toho, aby boli úradne overené alebo zvážené) v období medzi 30. septembrom 2006 (dátum, kedy sa mala uskutočniť inventúra) a februárom 2007“, neboli predložené dostatočné dôkazy. Berúc do úvahy písomné dôkazy predložené AGEA, teda účtovné zápisy, ktoré boli odovzdané pracovníkom Komisie a z ktorých vyplývali číselné hodnoty vzťahujúce sa na premiestnenie a uskladnenie cukru, a to pokiaľ ide o každú uskladnenú dodávku, služby Komisie nemôžu tvrdiť opak bez toho, aby to dokázali.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení podstatných formálnych náležitostí, konkrétne na nedostatku odôvodnenia a nepredložení dostatočných dôkazov (článok 296 ZFEÚ, predtým článok 253 ES), v súvislosti s údajným rizikom, že Fond utrpí ujmu.
               Podľa talianskej vlády je rozhodnutie chybné vzhľadom na nedostatok odôvodnenia v súvislosti s neexistenciou posúdenia užitočnosti inšpekcií a kontrol „cukru privážaného“ do skladu a „cukru odvážaného“ zo skladu a mesačných zásob cukru, ktoré AGEA uskutočňuje.


title: Vec T-516/08: Uznesenie Všeobecného súdu z  24. marca 2010 — Eriksen/Komisia [ „Žaloba o náhradu škody — Dôsledky jadrovej havárie v Thulé (Grónsko) na zdravie verejnosti — Smernica 96/29/Euratom — Neprijatie opatrení zo strany Komisie voči členskému štátu — Žaloba zjavne bez právneho základu“ ]

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/34

         Uznesenie Všeobecného súdu z 24. marca 2010 — Eriksen/Komisia
   (Vec T-516/08) (1)

   („Žaloba o náhradu škody - Dôsledky jadrovej havárie v Thulé (Grónsko) na zdravie verejnosti - Smernica 96/29/Euratom - Neprijatie opatrení zo strany Komisie voči členskému štátu - Žaloba zjavne bez právneho základu“)
   2010/C 134/58
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Heinz Helmuth Eriksen (Ebeltoft, Dánsko) (v zastúpení: I. Anderson, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: E. White a M. Patakia, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba o náhradu škody smerujúca k získaniu náhrady škody údajne spôsobenej tým, že Komisia prijala nevyhnutné opatrenia, v ktorých uložila Dánskemu kráľovstvu povinnosť prijať legislatívne a správne predpisy, ktorými by vyhovelo smernici Rady č. 96/29/EURATOM z 13. mája 1996, ktorá stanovuje základné bezpečnostné normy ochrany zdravia pracovníkov a obyvateľstva pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia (Ú. v. ES L 159, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 291) a uplatnilo tieto ustanovenia na pracovníkov postihnutých jadrovou haváriou v Thulé (Grónsko)

      Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Heinz Helmuth Eriksen je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 44, 21.2.2009.


title: Vec C-207/04: Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením Commissione Tributaria Provinciale di Novara zo dňa 26. apríla 2004 vo veci Vergani Paolo proti Agenzia delle Entrate, Ufficio locale di Arona

text:
               10.7.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/6

         Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením Commissione Tributaria Provinciale di Novara zo dňa 26. apríla 2004 vo veci Vergani Paolo proti Agenzia delle Entrate, Ufficio locale di Arona
   (Vec C-207/04)
   (2004/C 179/13)
   Commissione Tributaria Provinciale di Novara uznesením z 26. apríla 2004 podala na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke vo veci Vergani Paolo proti Agenzia delle Entrate, Ufficio locale di Arona, ktorý bol doručený Kancelárii Súdneho dvora dňa 10. mája 2004.
   Commissione Tributaria Provinciale di Novara žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:

      „Je pravdou, že článok 17 odsek 4-bis D.P.R. 917/86, ktorý priznáva za rovnakých podmienok ženám, ktoré dovŕšili vek 50 rokov a mužom, ktorí dovŕšili vek 55 rokov výhodu spočívajúcu v daňovej úľave vo výške polovičnej sadzby (50 %) z príspevku poukázaného s cieľom podporiť odchod pracovníkov na dobrovoľný dôchodok a zo súm poukázaných pri príležitosti skončenia pracovného pomeru, porušuje, odporuje alebo zakladá podmienky pre rozdielne zaobchádzanie medzi mužmi a ženami zakázané článkom 141 (predtým 119) Zmluvy o Európskej únii a smernice EHS č. 76/207 (1)?“

      (1)  Ú. v. ES L 39, 14.2.1976, s. 40.


title: Vec C-201/05: Uznesenie Súdneho dvora z  23. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené kráľovstvo) – The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Sloboda usadiť sa — Voľný pohyb kapitálu — Priame dane — Daň z príjmov právnických osôb — Dividendy z akcií vyplatené spoločnosti rezidentovi spoločnosťou nerezidentom — Režim ovládaných zahraničných spoločností (OZS) — Situácia, ktorá sa týka tretej krajiny — Kvalifikácia žalôb, ktoré možno podať proti daňovej správe — Zodpovednosť členského štátu za porušenie práva Spoločenstva)

text:
               15.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/13

         Uznesenie Súdneho dvora z 23. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené kráľovstvo) – The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue
   (Vec C-201/05) (1)

   (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Sloboda usadiť sa - Voľný pohyb kapitálu - Priame dane - Daň z príjmov právnických osôb - Dividendy z akcií vyplatené spoločnosti rezidentovi spoločnosťou nerezidentom - Režim ovládaných zahraničných spoločností (OZS) - Situácia, ktorá sa týka tretej krajiny - Kvalifikácia žalôb, ktoré možno podať proti daňovej správe - Zodpovednosť členského štátu za porušenie práva Spoločenstva)
   (2008/C 209/18)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastníci konania

      Žalobca: The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation

      Žalovaní: Commissioners of Inland Revenue
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – High Court of Justice (Chancery Division) – Výklad článkov 43 ES, 49 ES a 56 ES – Vnútroštátna daňová právna úprava – Daň z príjmov právnických osôb – Oslobodenie od dani – Dividendy zaplatené inými spoločnosťami spoločnosti usadenej na vnútroštátnom území – Odlišná situácia podľa štátu, v ktorom sú iné spoločnosti usadené
   Výrok uznesenia

               1.

               Článok 43 ES sa musí vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, ktorá oslobodzuje od dane z príjmov právnických osôb dividendy, ktoré vypláca spoločnosti rezidentovi iná spoločnosť rezident, zatiaľ čo zdaňuje touto daňou dividendy, ktoré spoločnosti rezidentovi vypláca spoločnosť nerezident a na ktorej základnom imaní má účasť spoločnosť rezident, ktorá jej umožňuje vykonávať bezpochyby vplyv na rozhodnutia tejto spoločnosti a určiť jej činnosti, pričom však priznáva daňový úver z dôvodu dane, ktorú skutočne zaplatila distribujúca spoločnosť v členskom štáte, kde má sídlo, pokiaľ sadzba dane z dividend, ktoré majú zdroj v zahraničí nie je vyššia ako sadzba dane uplatňovaná na dividendy, ktoré majú vnútroštátny zdroj, a pokiaľ sa daňový úver aspoň rovná sume, ktorá bola zaplatená v členskom štáte distribujúcej spoločnosti až do výšky sumy zdanenia uplatňovanej v členskom štáte spoločnosti, ktorej je vyplatená dividenda.
               Článok 56 ES sa musí vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, ktorá oslobodzuje od dane z príjmov právnických osôb dividendy, ktoré spoločnosti rezidentovi vypláca iná spoločnosť rezident, zatiaľ čo zdaňuje touto daňou dividendy, ktoré spoločnosti rezidentovi vypláca spoločnosť nerezident a v ktorej má účasť spoločnosť rezident aspoň vo výške 10 % hlasovacích práv, pričom však priznáva daňový úver z dôvodu dane, ktorú skutočne zaplatila distribujúca spoločnosť v členskom štáte, kde má sídlo, pokiaľ sadzba dane z dividend, ktoré majú zdroj v zahraničí nie je vyššia ako sadzba dane uplatňovaná na dividendy, ktoré majú vnútroštátny zdroj, a pokiaľ sa daňový úver aspoň rovná sume, ktorá bola zaplatená v členskom štáte distribujúcej spoločnosti až do výšky sumy zdanenia uplatňovanej v členskom štáte spoločnosti, ktorej je vyplatená dividenda.
               Článok 56 ES sa musí okrem toho vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá oslobodzuje od dane z príjmov právnických osôb dividendy, ktoré spoločnosti rezidentovi vypláca iná spoločnosť rezident, zatiaľ čo zdaňuje touto daňou dividendy, ktoré spoločnosti rezidentovi vypláca spoločnosť nerezident a v ktorej má účasť spoločnosť rezident aspoň vo výške 10 % hlasovacích práv, pričom však nepriznáva spoločnosti rezidentovi daňový úver z dôvodu dane, ktorú skutočne zaplatila distribujúca spoločnosť v členskom štáte, kde má sídlo.

               2.

               Článok 56 ES sa musí okrem toho vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá umožňuje oslobodiť od dane z príjmov právnických osôb niektoré dividendy, ktoré vyplatili spoločnosti rezidenti poisťovni rezidentovi, ale vylučuje takéto oslobodenie v prípade obdobných dividend vyplatených spoločnosťami nerezidentmi, pokiaľ to má za následok nevýhodnejšie zaobchádzanie s posledne uvedenými dividendami.

               3.

               Články 43 ES a 48 ES sa musia vykladať v tom zmysle, že bránia zahrnutiu do základu dane spoločnosti rezidenta usadenej v členskom štáte ziskov, ktoré dosiahla zahraničná spoločnosť ovládaná v inom členskom štáte, keď sú tu tieto zisky zdanené nižšou sadzbou dane, ako je sadzba dane uplatniteľná v prvom štáte, ibaže by sa takéto zahrnutie týkalo čisto umelých postupov, ktoré sú určené na vyhnutie sa plateniu zvyčajne splatnej vnútroštátnej dani.
               Uplatnenie takéhoto daňového opatrenia musí byť preto vylúčené, keď sa ukazuje na základe objektívnych a tretími osobami overiteľných skutočností, že napriek tomu, že jestvujú odôvodnenia daňového charakteru, uvedená ovládaná zahraničná spoločnosť je skutočne usadená v hostiteľskom členskom štáte a vykonáva tu skutočné hospodárske činnosti.

               4.

               Články 56 ES až 58 ES sa musia vykladať v tom zmysle, že nebránia právnej úprave členského štátu, ktorá priznáva daňovú výhodu z dôvodu dane z príjmov právnických osôb v prípade niektorých dividend vyplatených spoločnostiam rezidentom spoločnosťami rezidentmi, ale vylučuje takúto výhodu v prípade dividend vyplatených spoločnosťami usadenými v tretích krajinách, najmä, keď priznanie uvedenej výhody sa viaže na splnenie podmienok, ktorých splnenie môžu overiť príslušne vnútroštátne orgány tohto členského štátu len tak, že získajú informácie od tretej krajiny kde je distribujúca spoločnosť usadená.

               5.

               V prípade neexistencie právnej úpravy Spoločenstva je úlohou vnútroštátneho právneho poriadku každého členského štátu, aby určil príslušné súdy a upravil procesné podmienky žalôb určených na zabezpečenie ochrany práv, ktoré jednotlivcom vyplývajú z práva Spoločenstva, vrátane kvalifikácie žalôb podaných poškodenými osobami na vnútroštátne súdy. Musí byť však zaručené, že jednotlivci budú mať účinný prostriedok nápravy, ktorý im umožní získať vrátenie neprávom vybranej dane a súm, ktoré boli tomuto členskému štátu zaplatené alebo ním vybrané v priamej súvislosti s touto daňou. Pokiaľ ide o iné škody vzniknuté z dôvodu porušenia práva Spoločenstva, ktoré možno pripísať členskému štátu, je tento členský štát povinný nahradiť škody spôsobené jednotlivcom za podmienok uvedených v bode 51 rozsudku z 5. marca 1996, Brasserie du Pêcheur a Factortame (C-46/93 a C-48/93), čo však nevylučuje, že zodpovednosť štátu možno na základe vnútroštátneho práva vyvodiť aj za menej prísnych podmienok.
               Keď sa potvrdí, že právne predpisy členského štátu vytárajú prekážku slobode usadiť sa zakázanú článkom 43 ES alebo prekážku voľnému pohybu kapitálu zakázanú článkom 56 ES, vnútroštátny súd môže pri určení výšky škody, za ktorú možno poskytnúť náhradu, zohľadniť skutočnosť, či poškodené osoby vynaložili náležitú starostlivosť s cieľom vyhnúť sa škode alebo túto škodu zmierniť a či najmä využili v rozumnom čase všetky právne prostriedky, ktoré mali k dispozícii. S cieľom vyhnúť sa tomu, aby výkon práv, ktoré články 43 ES a 56 ES priznávajú jednotlivcom, bol znemožnený alebo nadmerne sťažený, vnútroštátny súd môže určiť, či uplatňovanie tejto právnej úpravy, prípadne v spojení s relevantnými ustanoveniami dohôd o zamedzení dvojitého zdanenia by viedlo za každých okolností k neúspešnosti uplatnenia nárokov žalobkýň vo veci samej na daňovej správe dotknutého členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 182, 23.7.2005.


title: Vec C-145/14: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. júla 2015 – Európska komisia/Bulharská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Životné prostredie — Smernica 1999/31/ES — Článok 14 — Skládkovanie odpadu — Odpady, ktoré nie sú nebezpečné — Nesúlad existujúcich skládok)

text:
               21.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/11

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. júla 2015 – Európska komisia/Bulharská republika
   (Vec C-145/14) (1)

   ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Smernica 1999/31/ES - Článok 14 - Skládkovanie odpadu - Odpady, ktoré nie sú nebezpečné - Nesúlad existujúcich skládok))
   (2015/C 311/11)
   Jazyk konania: bulharčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: S. Petrova a E. Sanfrutos Cano, splnomocnené zástupkyne)

      Žalovaná: Bulharská republika (v zastúpení: E. Petranova a D. Drambozova, splnomocnené zástupkyne)

      Výrok rozsudku

               1.

               Bulharská republika si tým, že neprijala potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby skládky pre odpady, ktoré nie sú nebezpečné, existujúce na jej území mohli pokračovať v prevádzke po 16. júli 2009 len v tom prípade, ak budú spĺňať požiadavky smernice Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov, nesplnila svoje povinnosti vyplývajúce z článku 14 písm. a) až c) tejto smernice.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Európska komisia a Bulharská republika znášajú svoje trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 159, 26.5.2014.


title: Vec T-409/07: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  23. septembra 2009 — Cohausz/ÚHVT — Izquierdo Faces (acopat) [ Ochranná známka spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Spoločenstva acopat — Národné skoršie slovné ochranné známky COPAT — Relatívny dôvod zamietnutia — Absencia skutočného používania skorších ochranných známok — Článok 56, ods. 2 a ods. 3 nariadenia (ES) č. 40/94[teraz článok 57 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 ]

text:
               7.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 267/61

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 23. septembra 2009 — Cohausz/ÚHVT — Izquierdo Faces (acopat)
   (Vec T-409/07) (1)

   („Ochranná známka spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Spoločenstva acopat - Národné skoršie slovné ochranné známky COPAT - Relatívny dôvod zamietnutia - Absencia skutočného používania skorších ochranných známok - Článok 56, ods. 2 a ods. 3 nariadenia (ES) č. 40/94[teraz článok 57 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009“)
   2009/C 267/107
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Helge B. Cohausz (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne I. Friedhoff, neskôr S. von Petersdorff-Campen a H. Timmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: D. Botis, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: José Izquierdo Faces (Bilbao, Španielsko) (v zastúpení: H. Bock, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 6. septembra 2007 (vec R 289/2006-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti, ktorého účastníkmi boli Helge B. Cohausz a José Izquierdo Faces

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Helge B. Cohausz je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 8, 12.1.2008.


title: Spojené veci C-402/05 P a C-415/05 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  3. septembra 2008 – Yassin Abdullah Kadi, Al Barakaat International Foundation/Rada Európskej únie, Komisia Európskych spoločenstiev, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika (SZBP) — Obmedzujúce opatrenia namierené proti osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al Káida a Talibanom — Organizácia Spojených národov — Bezpečnostná rada — Rezolúcie prijaté podľa kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov — Vykonanie v rámci Spoločenstva — Spoločná pozícia 2002/402/SZBP — Nariadenie (ES) č. 881/2002 — Opatrenia týkajúce sa fyzických osôb a právnických osôb zahrnutých do zoznamu stanoveného orgánom Organizácie Spojených národov — Zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov — Výbor Bezpečnostnej rady zriadený odsekom 6 rezolúcie Bezpečnostnej rady č. 1267 (1999) (výbor pre sankcie) — Zahrnutie týchto fyzických osôb a právnických osôb do prílohy I nariadenia (ES) č. 881/2002 — Žaloba o neplatnosť — Právomoc Spoločenstva — Spojený právny základ článkov 60 ES, 301 ES a 308 ES — Základné práva — Právo na ochranu vlastníckeho práva, právo byť vypočutý a právo na účinné súdne preskúmanie)

text:
               8.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 285/2

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 3. septembra 2008 – Yassin Abdullah Kadi, Al Barakaat International Foundation/Rada Európskej únie, Komisia Európskych spoločenstiev, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska
   (Spojené veci C-402/05 P a C-415/05 P) (1)

   (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika (SZBP) - Obmedzujúce opatrenia namierené proti osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al Káida a Talibanom - Organizácia Spojených národov - Bezpečnostná rada - Rezolúcie prijaté podľa kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov - Vykonanie v rámci Spoločenstva - Spoločná pozícia 2002/402/SZBP - Nariadenie (ES) č. 881/2002 - Opatrenia týkajúce sa fyzických osôb a právnických osôb zahrnutých do zoznamu stanoveného orgánom Organizácie Spojených národov - Zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov - Výbor Bezpečnostnej rady zriadený odsekom 6 rezolúcie Bezpečnostnej rady č. 1267 (1999) (výbor pre sankcie) - Zahrnutie týchto fyzických osôb a právnických osôb do prílohy I nariadenia (ES) č. 881/2002 - Žaloba o neplatnosť - Právomoc Spoločenstva - Spojený právny základ článkov 60 ES, 301 ES a 308 ES - Základné práva - Právo na ochranu vlastníckeho práva, právo byť vypočutý a právo na účinné súdne preskúmanie)
   (2008/C 285/03)
   Jazyky konania: angličtina a švédčina
   Účastníci konania

      Odvolatelia: Yassin Abdullah Kadi, (v zastúpení: I. Brownlie, D. Anderson, QC, P. Saini, barrister, G. Martin, solicitor), Al Barakaat International Foundation (v zastúpení: L. Silbersky a T. Olsson, advokater)

      Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop, E. Finnegan a E. Karlsson, splnomocnení zástupcovia), Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. Brown, J. Enegren a P. J. Kuijper, splnomocnení zástupcovia), Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: R. Caudwell, E. Jenkinson a S. Behzadi-Spencer, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci C. Greenwood, QC, a A. Dashwood, barrister)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú Radu Európskej únie: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: J. Rodríguez Cárcamo, splnomocnený zástupca), Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues, E. Belliard a S. Gasri, splnomocnení zástupcovia), Holandské kráľovstvo (v zastúpení: H. G. Sevenster a M. de Mol, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje Komisiu Európskych spoločenstiev: Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues, E. Belliard a S. Gasri, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá rozšírená komora) z 21. septembra 2005 vo veci T-315/01: Kadi/Rada a Komisia, ktorým Súd prvého stupňa rozhodol, že a) konanie o návrhu na zrušenie nariadenia Komisie č. 2062/2001 z 19. októbra 2001, ktorým sa tretíkrát mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 467/2001 zo 6. marca 2001, ktoré zakazuje vývoz určitého tovaru a služieb do Afganistanu, posilňuje zákaz letov a rozširuje zmrazenie finančných prostriedkov a ďalších finančných zdrojov vo vzťahu k Talibanu v Afganistane a ktoré zrušuje nariadenie (ES) č. 337/2000 (Ú. v. ES L 277, s. 25) sa zastavuje v časti týkajúcej sa zápisu mena žalobcu na zoznam fyzických a právnických osôb, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov podľa tohto nariadenia; a b) zamieta ako nedôvodnú žalobu v časti, v ktorej smeruje proti nariadeniu Rady (ES) č. 881/2002 z 27. mája 2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Qaida a Talibanom, a ruší nariadenie č. 467/2001 (Ú. v. ES L 139, s. 9; Mim. vyd. 18/001, s. 294) v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudky Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 21. septembra 2005, Kadi/Rada a Komisia (T-315/01) a Yusuf a Al Barakaat International Foundation/Rada a Komisia (T-306/01), sa zrušujú.

               2.

               Nariadenie Rady (ES) č. 881/2002 z 27. mája 2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Káida a Talibanom a ruší nariadenie Rady (ES) č. 467/2001, ktoré zakazuje vývoz určitého tovaru a služieb do Afganistanu, posilňuje zákaz letov a rozširuje zmrazenie finančných prostriedkov a ďalších finančných zdrojov vo vzťahu k Talibanu v Afganistane, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka pána Kadiho a Al Barakaat International Foundation.

               3.

               Účinky nariadenia č. 881/2002 v rozsahu, v akom sa týka pána Kadiho a Al Barakaat International Foundation, sú zachované počas obdobia, ktoré nemôže prekročiť tri mesiace odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku.

               4.

               Rada Európskej únie a Komisia Európskych spoločenstiev znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné každá nahradiť polovicu trov konania pána Kadiho a Al Barakaat International Foundation tak v prvostupňovom konaní, ako aj v rámci predmetných odvolacích konaní.

               5.

               Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znáša svoje vlastné trovy konania, ktoré mu vznikli tak v prvostupňovom konaní, ako aj v rámci predmetných odvolacích konaní.

               6.

               Španielske kráľovstvo, Francúzska republika, ako aj Holandské kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 36, 11.2.2006.

      Ú. v. EÚ C 48, 25.2.2006.


title: Vec T-306/14: Žaloba podaná 30. apríla 2014 – Polymer-Chemie/Komisia

text:
               14.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/55

         Žaloba podaná 30. apríla 2014 – Polymer-Chemie/Komisia
   (Vec T-306/14)
   2014/C 223/57
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Polymer-Chemie GmbH (Sobernheim, Nemecko) (v zastúpení: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania v súvislosti s podporou elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie a banského plynu podľa zákona o uprednostňovaní energií z obnoviteľných zdrojov (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) (EEG) a nižším príplatkom EEG pre energeticky náročných odberateľov proti Spolkovej republike Nemecko – vo veci štátnej pomoci SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) z 18. decembra 2013, uverejnené v Úradnom vestníku EÚ zo 7. februára 2014, C 37, strana 73 podľa článku 263 ods. 1 ZFEÚ v rozsahu, v akom Komisia považuje osobitný systém náhrad podľa § § 40, 41 EEG za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ZFEÚ,

               —

               podľa článku 87 ods. 3 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu zaviazal Komisiu na náhradu nevyhnutných trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ZFEÚ
               Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nesprávne považovala podporu elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov prostredníctvom priebežného financovania, ako aj osobitný systém náhrad na zníženie príplatku EEG, za štátnu pomoc a preto nemala začať konanie vo veci formálneho zisťovania.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že Komisia sa pri predbežnom posúdení otázky, či osobitný systém náhrad predstavuje štátnu pomoc, dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keďže osobitný systém náhrad, ako výnimka z príplatku EEG, neposkytuje výhodu, ktorú by energeticky nároční odberatelia za normálnych trhových podmienok nezískali.

                           —

                           Žalobkyňa navyše uvádza, že štátne prostriedky nie sú dotknuté. Keďže ani príjmy z príplatku EEG nepredstavujú štátne prostriedky, nemohli byť štátne prostriedky dotknuté ani výnimkou pre energeticky náročných odberateľov.

                           —

                           Žalobkyňa ďalej tvrdí, že osobitný systém náhrad nenarúša ani hospodársku súťaž. Vytvára nanajvýš podmienky hospodárskej súťaže, ktoré by existovali bez príplatku EEG.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery
               Žalobkyňa tvrdí, že Komisia vydaním rozhodnutia porušila aj zásadu ochrany legitímnej dôvery. Nemecká úprava podpory elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov už bola podrobená dôkladnému preskúmaniu z hľadiska právnej úpravy v oblasti štátnej pomoci. V roku 2002 dospela Komisia pri preskúmaní k záveru, že s úpravou nie je spojený transfer štátnych prostriedkov. Keďže EEG 2012 v tejto súvislosti neobsahuje oproti vtedajšiemu právnemu stavu zásadné zmeny, dotknuté hospodárske subjekty nemuseli rátať s novým preskúmaním, ale mohli sa spoliehať na zachovanie úpravy.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci
               Napokon žalobkyňa zastáva názor, že Komisia zneužila voľnú úvahu, ktorá jej je zverená článkami 107 ZFEÚ a 108 ZFEÚ. Začatím konania vo veci formálneho zisťovania Komisia predovšetkým sledovala cieľ, aby sa v zásade zjednotila podpora elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov. Tento základný cieľ sa prejavil aj v novom návrhu usmernení pre pomoc v oblasti životného prostredia a energie, v ktorých Komisia prvýkrát stanovila podrobnú úpravu podpory elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov. Komisia však mala na účely podpory harmonizácie uplatniť konanie na aproximáciu právnych predpisov podľa článkov 116 ZFEÚ a 117 ZFEÚ, ktoré je na to určené.


title: Vec C-129/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Nemecko) 8. marca 2012 — Magdeburger Mühlenwerke GmbH/Finanzamt Magdeburg

text:
               16.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 174/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Nemecko) 8. marca 2012 — Magdeburger Mühlenwerke GmbH/Finanzamt Magdeburg
   (Vec C-129/12)
   2012/C 174/23
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Magdeburger Mühlenwerke GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Magdeburg

      Prejudiciálna otázka

   Ponechalo rozhodnutie Komisie z 20. mája 1998 [č. K(1998) 1712] (1) nemeckému zákonodarcovi diskrečnú právomoc pri formulácii § 2 druhej vety bodu 4 Investitionszulagengesetz (zákon o investičných príplatkoch z roku 1996, ďalej len „InvZulG“) v znení Steuerentlastungsgesetz 1999 (zákon o daňových úľavách na rok 1999) z 19. decembra 1998, ktorá umožňuje prijať právnu úpravu zvýhodňujúcu investície spadajúce do jej pôsobnosti, pri ktorých sa záväzné investičné rozhodnutie prijalo pred uplynutím lehoty na prebratie rozhodnutia Komisie, resp. pred zverejnením plánovaných opatrení v Bundessteuerblatt (Spolkový daňový vestník, ďalej len „BStBl“), ale k dodaniu predmetu investície, resp. k stanoveniu a vyplateniu príplatku došlo až potom?

      (1)  Rozhodnutie Komisie č. 1999/183/ES o možnej štátnej pomoci Nemecka pri spracovaní a predaji nemeckých poľnohospodárskych výrobkov formou existujúcich predpisov o národnej regionálnej pomoci [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 60, s. 61).


title: Vec C-471/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Wien (Rakúsko) 15. októbra 2014 – Seattle Genetics Inc.

text:
               22.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Wien (Rakúsko) 15. októbra 2014 – Seattle Genetics Inc.
   (Vec C-471/14)
   (2014/C 462/26)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberlandesgericht Wien

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Seattle Genetics Inc.

      Žalovaný úrad: Österreichisches Patentamt

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je dátum prvého povolenia na uvedenie výrobku na trh v Spoločenstve podľa článku 13 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá (1) stanovený podľa práva Spoločenstva alebo táto úprava odkazuje na dátum, keď povolenie nadobudne účinnosť podľa práva príslušného členského štátu?

               2.

               Ak Súdny dvor Európskej únie potvrdí, že dátum v zmysle prvej otázky sa určí podľa práva Spoločenstva, z ktorého dátumu pritom treba vychádzať – z dátumu vydania povolenia alebo z dátumu jeho oznámenia?

      (1)  Ú. v. EÚ L 152, s. 1.


title: Vec C-37/13 P: Odvolanie podané 24. januára 2013 : Nexans France SAS, Nexans SA proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 14. novembra 2012 vo veci T-135/09, Nexans France SAS, Nexans SA/Európska komisia

text:
               6.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 101/10

         Odvolanie podané 24. januára 2013: Nexans France SAS, Nexans SA proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 14. novembra 2012 vo veci T-135/09, Nexans France SAS, Nexans SA/Európska komisia
   (Vec C-37/13 P)
   2013/C 101/22
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Nexans France SAS, Nexans SA (v zastúpení: M. Powell, solicitor, J.-P. Tran-Thiet, avocat, G. Forwood, barrister, A. Rogers, advocate)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateliek

   Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom zamietol druhú časť prvého žalobného dôvodu, že územný rozsah pôsobnosti rozhodnutia o inšpekcii bol príliš široký a nedostatočne presný,

               —

               na základe informácii, ktoré má k dispozícii, vyhlásil rozhodnutie o inšpekcii za neplatné, keďže bol jeho územný rozsah pôsobnosti príliš široký, nedostatočne odôvodnený a nedostatočne presný, alebo alternatívne, vrátil vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie v súlade s rozsudkom Súdneho dvora, pokiaľ ide o právne otázky,

               —

               zrušil rozsudok, proti ktorému bolo podané odvolanie, v rozsahu, v akom zaväzuje Nexans znášať vlastné trovy konania a nahradiť polovicu trov konania vzniknutých Komisii v konaní pred Všeobecným súdom a zaviazal Komisiu na náhradu trov konania Nexans pred Všeobecným súdom vo výške, ktorú určí Súdny dvor,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu všetkých trov Nexans v tomto konaní.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd pochybil, keď zamietol ich návrh na vyhlásenie neplatnosti rozhodnutia o inšpekcii, keďže toto bolo nedostatočne presné, príliš široké v jeho územnom rozsahu pôsobnosti a aplikovalo sa na akékoľvek podozrivé dohody a/alebo zosúladené postupy, ktoré „pravdepodobne mali globálny dosah“. Odvolateľky taktiež tvrdia, že Všeobecný súd pochybil vo svojom rozhodnutí o trovách konania.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 15. júla 2004 vo veciach C-37/02 a C-38/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Tribunale amministrativo regionale per il Veneto): Di Lenardo Adriano Srl a Dilexport Srl proti Ministero del Commercio con l'Estero (Banány — Spoločná organizácia trhu — Nariadenie (ES) č. 896/2001 — Spoločný systém obchodu s tretími krajinami — Prvotný dovoz — Platnosť — Ochrana legitímnej dôvery — Retroaktivita — Výkonná právomoc)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/3

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   z 15. júla 2004
   vo veciach C-37/02 a C-38/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Tribunale amministrativo regionale per il Veneto): Di Lenardo Adriano Srl a Dilexport Srl proti Ministero del Commercio con l'Estero (1)

   (Banány - Spoločná organizácia trhu - Nariadenie (ES) č. 896/2001 - Spoločný systém obchodu s tretími krajinami - Prvotný dovoz - Platnosť - Ochrana legitímnej dôvery - Retroaktivita - Výkonná právomoc)
   (2004/C 228/06)
   Jazyk konania: taliančina
   V spojených veciach C-37/02 a C-38/02, podaných Súdnemu dvoru v súlade s článkom 234 ES Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Taliansko) na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorá vyplynula zo sporu prejednávaného pred týmto vnútroštátnym súdom medzi Di Lenardo Adriano Srl (C-37/02) a Dilexport Srl (C-38/02) a Ministero del Commercio con l'Estero, týkajúcich sa prejudiciálneho rozhodnutia o platnosti článkov 1, 3, 4, 5, 6 a 31 nariadenia Komisie (ES) č. 896/2001 zo 7. mája 2001 ustanovujúceho podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia rady (EHS) č. 404/93 týkajúceho sa opatrení pri dovoze banánov do spoločenstva (Ú. v. ES L 126, s. 6), Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda C. W. A. Timmermans, sudcovia J.-P. Puissochet a R. Schintgen (sudca-spravodajca), F. Macken a N. Colneric, generálny advokát: C. Stix-Hackl, tajomník: L. Hewlett, hlavný administrátor, vyhlásil dňa 15. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Skúmanie prejudiciálnych otázok neodhalilo žiadnu skutočnosť spôsobilú ovplyvniť platnosť článkov 1, 3, 4, 5, 6 c) a 31 nariadenia Komisie (ES) č. 896/2001 zo 7. mája 2001 ustanovujúceho podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (EHS) č. 404/93 týkajúceho sa opatrení pri dovoze banánov do spoločenstva.

      (1)  Ú. v. ES C 97 z 20.4.2002


title: Vec C-626/13 P: Odvolanie podané 29. novembra 2013 : Villeroy & Boch Austria GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) zo 16. septembra 2013 v spojených veciach T-373/10, T-374/10, T-382/10 a T-402/10, Villeroy & Boch Austria GmbH a i./Európska komisia

text:
               8.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/12

         Odvolanie podané 29. novembra 2013: Villeroy & Boch Austria GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) zo 16. septembra 2013 v spojených veciach T-373/10, T-374/10, T-382/10 a T-402/10, Villeroy & Boch Austria GmbH a i./Európska komisia
   (Vec C-626/13 P)
   2014/C 39/18
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Villeroy & Boch Austria GmbH (v zastúpení: A. Reidlinger a J. Weichbrodt, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               Zrušiť celkovo rozsudok Všeobecného súdu (štvrtá komora) zo 16. septembra 2013 v spojených veciach T-373/10, T-374/10, T-382/10 a T-402/10 v rozsahu, v akom zamieta žalobu a týka sa žalobkyne,

               —

               subsidiárne čiastočne zrušiť článok 1 rozhodnutia žalovanej K(2010) 4185 v konečnom znení z 23. júna 2010, vo forme napadnutého rozsudku, v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

               —

               subsidiárne primerane znížiť pokutu uloženú žalobkyni v článku 2 napadnutého rozhodnutia žalovanej z 23. júna 2010,

               —

               ďalej subsidiárne vrátiť vec Všeobecnému súdu na nové rozhodnutie,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Prvým odvolacím dôvodom žalobkyňa tvrdí, že posúdenia Všeobecného súdu týkajúce sa údajného porušenia v Rakúsku sú nesprávne. Všeobecný súd svoj rozsudok zakladá na konštatovaniach a odôvodneniach, ktoré neboli predtým predmetom napadnutého rozhodnutia Komisie alebo bodmi sťažnosti. Súčasne sa relevantné tvrdenie žalobkyne nezohľadňuje alebo sa nesprávne uvádza.

               2.

               Druhý odvolací dôvod napáda právne zosumarizovanie skutkovo, ako aj právne nespojitého konania ako údajne jediné a komplexné porušenie (single complex and continuous infragment — ďalej len „SCCI“), ku ktorému z pohľadu žalobkyne nemalo dôjsť už len z dôvodu neexistujúcej komplementárnosti konaní, ktoré boli posudzované spoločne. Pri spôsobe, ktorý bol použitý, porušuje právna konštelácia SCCI zásadu spravodlivého procesu.

               3.

               Tretím odvolacím dôvodom namieta žalobkyňa právne nesprávny postup, tzv. „light review“, Všeobecného súdu, ktorý nedostatočne splnil svoju povinnosť vec preskúmať, čím porušil záruku právnej ochrany vyplývajúcu z práva Únie.

               4.

               Napokon sa v štvrtom odvolacom dôvode vytýka, že potvrdená pokuta je každopádne neprimeraná. Vzhľadom na priťažujúce skutkové zistenia, ktoré už boli v rozsudku zrušené a ktoré majú byť z dôvodu právnych chýb v odôvodnení ešte vo väčšom rozsahu zrušené, nemôže byť totiž nezmenené uloženie najvyššej zákonom povolenej pokuty vo výške 10 % obratu koncernu, ktoré vyriekol Všeobecný súd, primerané, a preto je neprípustné. Keď nemajú tieto skutkové zistenia, ktoré boli použité na odôvodnenie porušenia vo veľkom rozsahu, opodstatnenie, nemôže vzhľadom na medzery týkajúce sa kauzality a dôkazov existovať SCCI, ktoré zahŕňalo šesť krajín, tri skupiny výrobkov a trvalo desať rokov, ale maximálne jednotlivé lokálne porušenia, ktoré zďaleka neodôvodňujú výšku sankcie, ktorá bola v tomto prípade uložená. Od ťažkého alebo dokonca najťažšieho mysliteľného prípadu je skutkový stav, ktorý sa má v tejto veci preskúmať, veľmi vzdialený, čo Všeobecný súd pri hrubom porušení diskrečných kritérií, ktoré sa majú vyložiť, nezohľadnil.


title: Vec C-1/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 2. januára 2013 — Cartier Parfums — Lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA/Ziegler France SA, Montgomery Transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Jaroslav Matěja, Société Groupama Transport

text:
               2.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 2. januára 2013 — Cartier Parfums — Lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA/Ziegler France SA, Montgomery Transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Jaroslav Matěja, Société Groupama Transport
   (Vec C-1/13)
   2013/C 63/22
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour de cassation

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľky: Cartier Parfums — Lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA

      Odporkyne: Ziegler France SA, Montgomery Transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Jaroslav Matěja, Société Groupama Transport

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 27 bod 2 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (1) vykladať v tom zmysle, že právomoc súdu, ktorý začal konať ako prvý, je potvrdená, pokiaľ buď ani jeden z účastníkov konania nenamietal nedostatok jeho právomoci, alebo tento súd vyhlásil, že má právomoc, rozhodnutím, ktoré je nezrušiteľné z akéhokoľvek dôvodu, najmä z dôvodu vyčerpania opravných prostriedkov?

      (1)  Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42.


20150731047617032015/C 270/513502015TC27020150817SK01SKINFO_JUDICIAL20150630414111Vec T-350/15: Žaloba podaná 30. júna 2015 – Perry Ellis International Group/ÚHVT – CG (P)
 ---documentbreak--- C2702015SK4110120150630SK0051411411Žaloba podaná 30. júna 2015 – Perry Ellis International Group/ÚHVT – CG (P)
   (Vec T-350/15)2015/C 270/51Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Perry Ellis International Group (Nassau, Bahamy) (v zastúpení: O. Günzel a V. Ahmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: CG vervaltungsgesellschaft mbH (Gevelsberg, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Spoločenstva v čiernej a bielej farbe obsahujúca slovný prvok „P“ – prihláška č. 10889723.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 28. apríla 2015 vo veci R 2441/2014-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie,

            —

            uložil žalovanému a ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

            —

            porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Spojené veci C-334/06 až C-336/06: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  26. júna 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Chemnitz – Nemecko) – Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06)/Landkreis Mittweida a Steffen Schubert (C-335/06)/Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis (Smernica 91/439/EHS — Vzájomné uznávanie vodičských preukazov — Odňatie vodičského preukazu v členskom štáte z dôvodu užívania omamných látok alebo alkoholu — Nový vodičský preukaz vydaný v inom členskom štáte — Odmietnutie uznať vodičské oprávnenie v prvom členskom štáte — Bydlisko, ktoré nie je v súlade so smernicou 91/439/EHS)

text:
               15.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/6

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 26. júna 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Chemnitz – Nemecko) – Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06)/Landkreis Mittweida a Steffen Schubert (C-335/06)/Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis
   (Spojené veci C-334/06 až C-336/06) (1)

   (Smernica 91/439/EHS - Vzájomné uznávanie vodičských preukazov - Odňatie vodičského preukazu v členskom štáte z dôvodu užívania omamných látok alebo alkoholu - Nový vodičský preukaz vydaný v inom členskom štáte - Odmietnutie uznať vodičské oprávnenie v prvom členskom štáte - Bydlisko, ktoré nie je v súlade so smernicou 91/439/EHS)
   (2008/C 209/08)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06), Steffen Schubert (C-335/06)

      Žalovaní: Landkreis Mittweida, Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Verwaltungsgericht Chemnitz – Výklad článku 1 ods. 2 a článku 8 ods. 2 a 4 smernice Rady 91/439/EHS z 29. júla 1991 o vodičských preukazoch (Ú. v. ES L 237, s. 1; Mim. vyd. 07/001, s. 317) – Odmietnutie uznať platnosť vodičského preukazu, ktorý vydal iný členský štát po uplynutí zákazu držiteľovi, ktorému bol vodičský preukaz odňatý za vedenie motorového vozidla pod vplyvom alkoholu a ktorý nebol schopný predložiť lekársko-psychologický posudok potrebný na získanie nového preukazu v jeho členskom štáte bydliska – Zneužitie práva
   Výrok rozsudku
   Článok 1 ods. 2, článok 7 ods. 1, a článok 8 ods. 2 a 4 smernice 91/439/EHS z 29. júla 1991 o vodičských preukazoch, zmenenej a doplnenej nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 z 29. septembra 2003, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby členský štát za takých okolností, ako sú vo veciach samých, odmietal uznať na svojom území vodičské oprávnenie, ktorého základom je vodičský preukaz neskôr vydaný iným členským štátom v období, keď neplatil zákaz uložený danej osobe požiadať o nový vodičský preukaz, a teda aj platnosť tohto preukazu, pokiaľ držiteľ tohto vodičského preukazu nesplnil požiadavky, ktoré stanovuje tento prvý členský štát na vydanie nového vodičského preukazu po odňatí predchádzajúceho vodičského preukazu, medzi ktorými je aj skúška spôsobilosti na vedenie motorového vozidla osvedčujúca, že dôvody spomínaného odňatia už pominuli.
   Za tých istých okolností uvedené ustanovenia nebránia členskému štátu odmietnuť uznať na svojom území vodičské oprávnenie, ktorého základom je vodičský preukaz neskôr vydaný iným členským štátom, ak je na základe údajov uvedených na samotnom vodičskom preukaze alebo iných nespochybniteľných informácií od členského štátu vydania preukázané, že v čase vydania tohto preukazu nemal jeho držiteľ, ktorému bol na území prvého členského štátu odňatý predchádzajúci vodičský preukaz, zvyčajné bydlisko na území členského štátu vydania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 261, 28.10.2006.


title: Vec C-301/10: Žaloba podaná 16. júna 2010 — Európska komisia/Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

text:
               11.9.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/21

         Žaloba podaná 16. júna 2010 — Európska komisia/Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska
   (Vec C-301/10)
   ()
   2010/C 246/36
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: S. Pardo Quintillán, splnomocnený zástupca, A.-A. Gilly, splnomocnený zástupca)

      Žalovaný: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska tým, že nezabezpečilo zriadenie vhodných stokových sústav odpadových vôd podľa článku 3 ods. 1 a prílohy I A smernice Rady 91/271/EHS z 21. mája 1991 o čistení komunálnych odpadových vôd (1) v londýnskych štvrtiach Whitburn, Beckton a Crossness a nezabezpečilo vhodné čistenie odpadových vôd z čistiarní odpadových vôd v Beckton, Crossness a Mogden v Londýne podľa článku 4 ods. 1 a 3, článku 10 a prílohy I B tejto smernice, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z týchto ustanovení,

               —

               zaviazať Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa článku 3 ods. 1 a 2 a prílohy I A smernice Rady 91/271/EHS je Spojené kráľovstvo povinné zabezpečiť, aby boli všetky aglomerácie vybavené stokovými sústavami mestských odpadových vôd najneskôr do 31. decembra 2000 v prípade aglomerácií s populačným ekvivalentom vyšším ako 15 000 a aby tieto stokové sústavy vyhovovali požiadavkám prílohy I A tejto smernice. Podľa článku 4 ods. 1 a 3 a prílohy I B tejto smernice je Spojené kráľovstvo povinné takisto zaistiť, aby mestské odpadové vody odvádzané stokovými sústavami boli pred vypustením podrobené sekundárnemu čisteniu alebo inému rovnocennému čisteniu najneskôr do 31. decembra 2000 v prípade všetkých vypúšťaní z aglomerácií s populačným ekvivalentom vyšším ako 15 000 a aby vypúšťanie z čistiarní mestských odpadových vôd spĺňalo normy pre vypúšťanie z čistiarní mestských odpadových vôd do recipientu.
   Keďže Spojené kráľovstvo prevádzkuje kombinovaný systém zhromažďovania mestských odpadových vôd a dažďových vôd v oblasti Londýna, musí byť tento systém naprojektovaný tak, aby zaistil, že tieto vody sú zhromažďované a odvádzané do čistiarní odpadových vôd v súlade s požiadavkami stanovenými v uvedenej smernici. Spojené kráľovstvo nezabezpečilo, aby boli stokové systémy naprojektované a vybudované tak, aby zhromažďovali všetky mestské odpadové vody a odvádzali ich do čistiarní odpadových vôd. Kapacita stokovej sústavy musí byť schopná vyhovieť prírodným klimatickým podmienkam a sezónnym rozdielom. Spojené kráľovstvo porušilo požiadavky smernice tým, že nezabezpečilo vybudovanie zodpovedajúcich stokových sústav a čistiarní v oblasti Londýna a Whitburn a v dôsledku nečistenia umožnilo únik nadmerného množstva nevyčistených odpadových vôd do životného prostredia.

      (1)  Ú. v. ES L 135, s. 40; Mim. vyd. 15/002, s. 26.


title: Vec C-132/09: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  30. septembra 2010 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Právomoc Súdneho dvora — Štatút európskych škôl — Dohoda o sídle z roku 1962 — Dohovory z rokov 1957 a 1994 — Arbitrážna doložka — Článok 10 ES — Financovanie európskych škôl — Náklady na školské vybavenie a pomôcky)

text:
               20.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 317/8

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 30. septembra 2010 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-132/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Právomoc Súdneho dvora - Štatút európskych škôl - Dohoda o sídle z roku 1962 - Dohovory z rokov 1957 a 1994 - Arbitrážna doložka - Článok 10 ES - Financovanie európskych škôl - Náklady na školské vybavenie a pomôcky)
   2010/C 317/15
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J.-P. Keppenne a B. Eggers, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: J.-C. Halleux, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 1 tretieho odseku dohody, ktorá bola podpísaná 12. októbra 1962, medzi Najvyššou radou Európskych škôl a Belgickým kráľovstvom (ďalej len „dohoda o sídle“) a článku 10 ES — Odmietnutie uhradiť náklady spojené so školským vybavením a pomôckami európskych škôl belgickými orgánmi — Odôvodnenia vyplývajúce z vnútroštátneho právneho poriadku — Neexistencia neskorších aktov alebo vyhlásení strán podľa článku 31 ods. 3 písm. a) a b) Viedenského dohovoru o zmluvnom práve, ktoré spochybňujú dohodu o sídle

      Výrok rozsudku

               1.

               Súdny dvor Európskej únie nemá právomoc rozhodovať o žalobe Európskej komisie podanej na základe článku 226 ES z dôvodu, že Belgické kráľovstvo si údajne nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z dohody o sídle uzatvorenej 12. októbra 1962 medzi Najvyššou radou európskych škôl a vládou Belgického kráľovstva, v spojení s článkom 10 ES.

               2.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 153, 4.7.2009.


title: Vec T-162/14: Žaloba podaná 28. februára 2014 – Canadian Solar Emea a i./Rada

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/58

         Žaloba podaná 28. februára 2014 – Canadian Solar Emea a i./Rada
   (Vec T-162/14)
   2014/C 135/77
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Canadian Solar Emea GmbH (Mníchov, Nemecko), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Čína), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Čína), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Čína) a Csi Solar Power (China), Inc. (Suzhou) (v zastúpení: A. Willems, S. De Knop a J. Charles, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú,

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1238/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov (t. j. článkov) s pôvodom v Čínskej ľudovej republike alebo odosielaných z Čínskej ľudovej republiky (Ú. v. EÚ L 325, s. 1) v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú šesť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že inštitúcie stanovením antidumpingových opatrení na fotovoltické moduly na báze kryštalického kremíka a hlavné komponenty odosielané z Čínskej ľudovej republiky, hoci v oznámení o začatí konania sa uvádzali len fotovoltické moduly na báze kryštalického kremíka a hlavné komponenty s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, porušili článok 5 ods. 10 a 11 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 (1).

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že inštitúcie stanovením antidumpingových opatrení na fotovoltické moduly, ktoré neboli predmetom antidumpingového vyšetrovania, porušili články 1 a 17 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že inštitúcie uplatnením metódy, ktorá sa netýka trhovej ekonomiky, na výpočet dumpingového rozpätia výrobkov z krajín s trhovou ekonomikou porušili článok 2 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že inštitúcie tým, že uskutočnili jediné vyšetrovanie pre dva odlišné výrobky (t. j. fotovoltické moduly na báze kryštalického kremíka a články), porušili článok 1 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že inštitúcie tým, že nepreskúmali žiadosti žalobkýň o zaobchádzanie za podmienok v trhovej ekonomike, porušili článok 2 ods. 7 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, inštitúcie tým, že osobitne nevyčíslili ujmu spôsobenú priemyslu Únie dumpingovým dovozom aj ostatnými známymi okolnosťami, a v dôsledku toho stanovili clo vo výške, ktorá presahuje to, čo je nevyhnutné na náhradu ujmy priemyslu Únie spôsobenej dumpingovým dovozom, porušili článok 3 a článok 9 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51).


20150731057617082015/C 270/362102015TC27020150817SK01SKINFO_JUDICIAL20150424283032Vec T-210/15: Žaloba podaná 24. apríla 2015 – Deutsche Telekom/Komisia
 ---documentbreak--- C2702015SK2820120150424SK0036282303Žaloba podaná 24. apríla 2015 – Deutsche Telekom/Komisia
   (Vec T-210/15)2015/C 270/36Jazyk konania: nemčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Deutsche Telekom AG (Bon, Nemecko) (v zastúpení: A. Rosenfeld a O. Corzilius, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil rozhodnutie Európskej komisie zo 17. februára 2015 týkajúce sa žiadosti žalobkyne o prístup k dokumentom podľa nariadenia (ES) č. 1049/2001 – GESTDEM 2014/4555,

            —

            uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Požadovaný prístup k dokumentom sa týka konania pre zneužívanie dominantného postavenia podľa článku 102 ZFEÚ.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

            1.

            Prvý žalobný dôvod: porušenie článku 4 ods. 3 druhého pododseku nariadenia (ES) č. 1049/2001 (
                  1
               ), ako aj povinnosti odôvodnenia

                     —

                     Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že Komisia pochybila, keď nepreskúmala osobitné výnimky týkajúce sa ochrany rozhodovacích procesov a ich reštriktívne podmienky napriek tomu, že toto ustanovenie výslovne upravuje prejednávaný prípad požadovaného zverejnenia dokumentov po skončení konania. Tento svoj postup okrem toho neodôvodnila.

            2.

            Druhý žalobný dôvod: porušenie článku 4 ods. 2 prvej a tretej zarážky nariadenia č. 1049/2001 z dôvodu neuplatnenia výnimiek

                     —

                     Žalobkyňa tvrdí, že Komisia pochybila, keď prijala uplatnenie výnimiek z dôvodu ochrany obchodných záujmov tretej osoby a účelu inšpekcií na dokumenty skončeného konania, pričom vychádzala zo všeobecnej domnienky. V dôsledku toho porušila povinnosť konkrétneho a individuálneho preskúmania žiadosti o prístup predmetných dokumentov. Ďalej nepreukázala ohrozenie chránených záujmov.

            3.

            Tretí žalobný dôvod: porušenie článku 4 ods. 2 posledného pododseku nariadenia č. 1049/2001 z dôvodu existencie prevažujúceho verejného záujmu na zverejnení informácií

                     —

                     Žalobkyňa v rámci tohto žalobného dôvodu tvrdí, že existuje prevažujúci verejný záujem na zverejnení požadovaných dokumentov. Tento prevažujúci verejný záujem sa týka požiadavky výkonu dobrej správy, uplatnení opatrení compliance, preskúmania prípadných nárokov na náhradu škody, ako aj súdne preskúmanie správnych postupov. Žalobkyňa zastáva názor, že okrem prístupu k dokumentom nemá inú možnosť preskúmať príslušné správne postupy Komisie.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod: porušenie článku 4 ods. 4 nariadenia č. 1049/2001 z dôvodu neporadenia sa s tretími osobami

                     —

                     V tomto bode žalobkyňa tvrdí, že Komisia neoprávnene upustila od porady s tretími osobami v súvislosti so sprístupnením predmetných dokumentov

            5.

            Piaty žalobný dôvod: porušenie článku 4 ods. 6 nariadenia č. 1049/2001 z dôvodu neposkytnutia čiastočného prístupu k dokumentom

                     —

                     V rámci tohto žalobného dôvodu sa namieta, že Komisia neoprávnene odmietla čiastočný prístup k dokumentom.

            6.

            Šiesty žalobný dôvod: porušenie primárneho práva z dôvodu zásahu do základného práva na prístup k dokumentom podľa článku 42 Charty základných práv Európskej únie a požiadavky transparentnosti podľa článku 15 ods. 3 ZFEÚ

                     —

                     Žalobkyňa tvrdí, že nárok na prístup k požadovaným dokumentom (subsidiárne) možno priamo vyvodiť a uplatniť na základe primárneho práva. Úplné odmietnutie prístupu k dokumentom predstavuje neprimeraný zásah do základného práva na prístup k dokumentom podľa článku 42 Charty základných práv Európskej únie. Výklad nariadenia č. 1049/2001 sa musí uskutočniť v súlade s významom tohto základného práva a podľa požiadavky transparentnosti zakotvenej v článku 15 ods. 3 ZFEÚ.

            7.

            Siedmy žalobný dôvod: porušenie článku 8 nariadenia č. 1049/2001 z dôvodu nedodržania režimu lehôt

                     —

                     Žalobkyňa v rámci tohto žalobného dôvodu tvrdí, že Komisia porušila obligatórny režim lehôt, pretože opakovanú žiadosť nespracovala v stanovených lehotách a lehoty viac krát bezdôvodne predĺžila.

      (
         1
      )	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).


title: Vec T-56/13: Uznesenie Všeobecného súdu z  8. júla 2013 — ClientEarth a Stichting BirdLife Europe/Komisia ( „Prístup k dokumentom inštitúcií — Dokument Komisie týkajúci sa politiky Európskej únie v oblasti energetiky — Implicitné odmietnutie prístupu — Explicitné rozhodnutie vydané po podaní žaloby — Zastavenie konania“ )

text:
               12.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 298/6

         Uznesenie Všeobecného súdu z 8. júla 2013 — ClientEarth a Stichting BirdLife Europe/Komisia
   (Vec T-56/13) (1)

   (Prístup k dokumentom inštitúcií - Dokument Komisie týkajúci sa politiky Európskej únie v oblasti energetiky - Implicitné odmietnutie prístupu - Explicitné rozhodnutie vydané po podaní žaloby - Zastavenie konania)
   2013/C 298/10
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: ClientEarth (Londýn, Spojené kráľovstvo) a Stichting BirdLife Europe (Zeist, Holandsko) (v zastúpení: O. Brouwer, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Clotuche-Duvieusart, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie implicitného rozhodnutia Komisie, ktorým bol žalobkyniam zamietnutý prístup k dokumentu týkajúcemu sa politiky Európskej únie v oblasti energetiky

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Európska komisia znáša svoje trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania ClientEarth a Stichting BirdLife Europe.

      (1)  Ú. v. EÚ C 101, 6.4.2013.


title: Vec C-310/12: Žaloba podaná 27. júna 2012 — Európska komisia/Maďarsko

text:
               24.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 366/22

         Žaloba podaná 27. júna 2012 — Európska komisia/Maďarsko
   (Vec C-310/12)
   2012/C 366/38
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Hetsch, D. Düsterhaus a A. Sipos, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Maďarsko

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že tým, že Maďarsko neprijalo zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na zosúladenie vnútroštátneho práva so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade a o zrušení určitých smerníc (1), alebo v každom prípade Komisiu neinformovalo o týchto opatreniach, si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 40 uvedenej smernice,

               —

               uložiť Maďarsku v súlade s článkom 260 ods. 3 ZFEÚ povinnosť platiť penále za nesplnenie si povinnosti oznámiť opatrenia prijaté na zosúladenie vnútroštátneho práva so smernicou 2008/98/ES vo výške 27 316,80 eura/deň odo dňa vyhlásenia rozsudku v prejednávanej veci,

               —

               zaviazať Maďarsko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade a o zrušení určitých smerníc je najvýznamnejším právnym nástrojom v tejto oblasti a stanovuje okrem iného základné pojmy v oblasti odpadového hospodárstva, napr. pojmy odpad, recyklácia alebo zhodnocovanie.
   Lehota na prebratie tejto smernice uplynula 12. decembra 2010. Maďarsko oznámilo Komisii, že legislatívne práce na prebratie smernice ešte nie sú ukončené. Keďže sa doteraz neprijali vykonávacie predpisy, Komisia sa domnieva, že Maďarsko nesplnilo svoje povinnosti v súvislosti s úplným prebratím smernice.
   Podľa článku 260 ods. 3 ZFEÚ Komisia môže na základe článku 258 ZFEÚ navrhnúť Súdnemu dvoru, aby v rozsudku o nesplnení povinnosti uložil dotknutému členskému štátu povinnosť oznámiť Komisii opatrenia, ktorými prebral smernicu prijatú v súlade s legislatívnym procesom alebo môže navrhnúť výšku paušálnej pokuty alebo penále, ktoré má dotknutý členský štát zaplatiť a ktoré pokladá v daných podmienkach za primerané. Komisia v súlade s oznámením Komisia o vykonávaní článku 260 ods. 3 ZFEÚ (2) vypočítala metódou stanovenou v oznámení o vykonávaní článku 228 ES navrhované penále.

      (1)  Ú. v. EÚ L 312, s. 3.

      (2)  Ú. v. EÚ C 12, s. 1.


title: Vec T-463/07: Žaloba podaná 12. decembra 2007 – Taliansko/Komisia

text:
               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/51

         Žaloba podaná 12. decembra 2007 – Taliansko/Komisia
   (Vec T-463/07)
   (2008/C 51/93)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: G. Aiello, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušenie rozhodnutia Komisie K(2007) 4477 z 3. októbra 2006, oznámeného 4. októbra 2007, v časti v ktorej vylučuje z financovania Spoločenstvom a ukladá na ťarchu rozpočtu Talianskej republiky finančné následky, ktoré sa musia uplatniť pri vyúčtovaní výdavkov financovaných zo Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Vo svojej žalobe žalobkyňa spochybňuje zákonnosť napadnutého rozhodnutia v časti, v ktorej vylučuje z financovania Spoločenstvom a ukladá na ťarchu rozpočtu Talianskej republiky finančné následky, ktoré sa musia uplatniť pri vyúčtovaní výdavkov financovaných zo Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu.
   Výdaje, ktoré boli konkrétne vylúčené z financovania Spoločenstvom a ktoré sú predmetom žaloby, sa týkajú prémií za hovädzie a teľacie mäso, kontrol lisov na olivy, existencie evidencie olivovníkov a systému zemepisných informácií pre pestovanie olív, kontrol výnosov, overenia miesta určenia oleja a sušeného krmiva.
   Na podporu svojich tvrdení sa žalobkyňa odvoláva na porušenie

               —

               článku 15 a článku 24 ods. 1 nariadenie Komisie (ES) č. 2419/2001 z 11. decembra 2001 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania integrovaného správneho a kontrolného systému pre určité programy pomoci spoločenstva, zriadeného nariadením Rady (EHS) č. 3508/92,

               —

               článku 9a ods. 1 a 3 a článkov 10, 16, 26 a 28 ods. 1 nariadenie Komisie (ES) č. 2366/98 z 30. októbra 1998, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie systému podpory na výrobu olivového oleja pre hospodárske roky 1998/99, 1999/2000 a 2000/01,

               —

               článku 11a nariadenie Rady č. 136/66/EHS z 22. septembra 1966 o vytvorení spoločnej organizácie trhu s olejmi a tukmi,

               —

               článku 14 ods. 3 nariadenie Rady (ES) č. 2261/84 zo 17. júla 1984, ktorým sa ustanovujú všeobecné pravidlá na poskytovanie podpory na výrobu olivového oleja a podpory organizáciám výrobcov olivového oleja,

               —

               článkov 2, 8, 13 a 14 nariadenia Komisie (EHS) č. 785/95 zo 6. apríla 1995, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 603/95 o spoločnej organizácii trhu so sušeným krmivom.


title: Vec T-520/10 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 17. februára 2011 — Comunidad Autónoma de Galicia/Komisia ( „Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Štátna pomoc — Náhrada dodatočných nákladov na výrobu niektorých elektrární vyplývajúca z povinnosti verejnej služby vyrábať elektrickú energiu z domáceho uhlia a zavedenie ‚mechanizmu prednostného odosielania‘ v ich prospech — Rozhodnutie nevzniesť námietky — Návrh na odklad výkonu — Fumus boni juris — Neexistencia naliehavosti — Zváženie záujmov“ )

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/14

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 17. februára 2011 — Comunidad Autónoma de Galicia/Komisia
   (Vec T-520/10 R)
   (Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Štátna pomoc - Náhrada dodatočných nákladov na výrobu niektorých elektrární vyplývajúca z povinnosti verejnej služby vyrábať elektrickú energiu z domáceho uhlia a zavedenie ‚mechanizmu prednostného odosielania‘ v ich prospech - Rozhodnutie nevzniesť námietky - Návrh na odklad výkonu - Fumus boni juris - Neexistencia naliehavosti - Zváženie záujmov)
   2011/C 113/28
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Comunidad Autónoma de Galicia (Santiago de Compostela, Španielsko) (v zastúpení: S. Martínez Lage, H. Brokelmann a A. Rincón García Loygorri, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: É. Gippini Fournier a C. Urraca Caviedes, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh predbežných opatrení smerujúcich v podstate k nariadeniu odkladu výkonu rozhodnutia Komisie K(2010) 4499 z 29. septembra 2010 týkajúceho sa štátnej pomoci N 178/2010 oznámenej Španielskym kráľovstvom formou kompenzácie verejnej služby spojenej s mechanizmom prednostného odosielania v prospech elektrární, ktoré využívajú domáce uhlie

      Výrok

               1.

               Pripúšťa sa vstup Hidroeléctrica del Cantábrico, SA a Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón ako vedľajších účastníkov do konania na podporu návrhov Európskej komisie.

               2.

               Kópia všetkých podaní bude oznámená prostredníctvom tajomníka vedľajším účastníkom konania uvedeným v bode 1 tohto výroku.

               3.

               Návrhu na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               4.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec C-103/11 P: Odvolanie podané 2. marca 2011 : Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 16. decembra 2010 vo veci T-19/07, Systran a Systran Luxembourg/Komisia

text:
               14.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/13

         Odvolanie podané 2. marca 2011: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 16. decembra 2010 vo veci T-19/07, Systran a Systran Luxembourg/Komisia
   (Vec C-103/11 P)
   2011/C 145/18
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: T. van Rijn, E. Montaguti a J. Samnadda, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Berenboom a M. Isgour, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Systran SA a Systran Luxembourg SA

      Návrhy odvolateľky

               —

               rozhodnúť o prípustnosti a dôvodnosti odvolania,

               —

               zrušiť rozsudok zo 16. decembra 2010 vo veci T-19/07, Systran a Systran Luxembourg/Komisia, ktorým bolo čiastočne vyhovené žalobe o náhradu škody proti Komisii, a zároveň s konečnou platnosťou zamietnuť žalobu ako neprípustnú, resp. nedôvodnú,

               —

               zaviazať spoločnosti SA Systran a Systran Luxembourg na náhradu trov konania, ktoré doposiaľ Komisii a im vznikli,

               —

               subsidiárne zrušiť rozsudok zo 16. decembra 2010 vo veci T-19/07 Systran a Systran Luxembourg/Komisia a vrátiť vec na ďalšie konanie Všeobecnému súdu.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia uvádza osem dôvodov na podporu svojho odvolania. Podľa Komisie napadnutý rozsudok trpí viacerými vadami, ktoré sú dôvodmi na jeho zrušenie. Ide najmä o dôvody týkajúce sa právomoci Všeobecného súdu v tejto veci rozhodnúť, dodržanie procesných noriem Všeobecným súdom a naplnenie troch podmienok, ktoré musia byť pre vznik mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva v zmysle ustálenej judikatúry kumulatívne splnené: protiprávne konanie, škoda a príčinná súvislosť medzi takýmto konaním a škodou.
   V prvom dôvode odvolania Komisia tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne právne posúdil mimozmluvný charakter sporu, v dôsledku čoho sa považoval za príslušný pre rozhodnutie v tejto veci.
   V druhom dôvode odvolania odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd porušil právo Komisie na obhajobu, ako aj pravidlá dokazovania.
   V treťom dôvode odvolania Komisia namieta nesprávnu aplikáciu noriem autorského práva na nároky vyplývajúce z týchto práv.
   Vo štvrtom dôvode odvolania poukazuje Komisia na to, že Všeobecný súd zjavne nesprávne právne posúdil skutočnosť, že došlo k napodobneniu a k porušeniu práv know-how spoločnosti Systran.
   Piaty dôvod odvolania vychádza zo skutočnosti, že Všeobecný súd, ktorý údajné pochybenie Komisie považoval za dostatočne závažné porušenie, vec zjavne nesprávne posúdil, čo viedlo k porušeniu zásad mimozmluvnej zodpovednosti Európskej únie.
   V šiestom dôvode odvolania odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd právne pochybil jednak pri výklade výnimiek uvedených v článku 5 smernice 91/250/EHS a jednak porušil svoju povinnosť odôvodnenia v zmysle článku 6 tejto smernice.
   V siedmom dôvode odvolania Komisia Všeobecnému súdu vytýka, že na jednej strane vykonal nesprávne skutkové zistenia, skreslil dôkazy, ako aj že vec nesprávne právne posúdil, a na druhej strane porušil svoju povinnosť odôvodnenia existencie príčinnej súvislosti.
   Napokon, podľa ôsmeho dôvodu odvolania Všeobecný súd tým, že spoločnosti Systran priznal náhradu škody spolu s úrokmi vo výške 12 001 000 eur, vykonal na jednej strane nesprávne skutkové zistenia, skreslil dôkazy a vec nesprávne právne posúdil a na druhej strane tým porušil povinnosť odôvodnenia výpočtu výšky škody.


title: Vec T-169/07: Žaloba podaná 16. mája 2007 – Longevity Health Products/ÚHVT – Celltech Pharma (Cellutrim)

text:
               7.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/40

         Žaloba podaná 16. mája 2007 – Longevity Health Products/ÚHVT – Celltech Pharma (Cellutrim)
   (Vec T-169/07)
   (2007/C 155/72)
   Jazyk žaloby: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Longevity Health Products Inc. (Nassau, Bahamy) (v zastúpení: J. E. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Celltech Pharma GmbH & Co. KG
   Návrhy žalobcu

               —

               rozhodnúť o prípustnosti žaloby,

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu zo 7. marca 2007 a zamietnuť návrh na vyhlásenie neplatnosti, ktorý podal Celltech Pharma Gmbh & Co. KG proti prihláške ochrannej známky Spoločenstva,

               —

               zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: slovná ochranná známka „Cellutrim“ pre výrobky a služby tried 3, 5 a 35 (ochranná známka Spoločenstva č. 3 979 036).

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: Celltech Pharma GmbH & Co. KG.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: vyhlásenie dotknutej ochrannej známky Spoločenstva za neplatnú pre výrobky triedy 5.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: chybné odôvodnenie odvolacím senátom, pretože medzi spornými ochrannými známkami neexistuje nebezpečenstvo zámeny.