title: Vec C-107/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Duerocanto S.L./Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Duerocanto S.L./Administración General del Estado
   (Vec C-107/18)
   (2018/C 161/30)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Duerocanto S.L.

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa environmentálna zásada „znečisťovateľ platí“ zakotvená v článku 191 ods. 2 ZFEÚ a článok 9 ods. 1 smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000 (1), ktorý zakotvuje zásadu úhrady nákladov na vodohospodárske služby, ako aj primerané ekonomické zváženie týkajúce sa využívania vody, vykladať v tom zmysle, že bráni zavedeniu poplatku za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu energie, o aký ide vo veci samej, ktorý nepodnecuje k efektívnemu využívaniu vody ani nestanovuje mechanizmy na zachovanie a ochranu verejných vodných zdrojov a ktorého výpočet je úplne nezávislý od schopnosti spôsobiť škodu na verejných vodných zdrojoch a sústreďuje sa výlučne len na schopnosť vytvárať príjmy výrobcom?

               2.

               Je v súlade so zásadou zákazu diskriminácie subjektov, zakotvenou v článku 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou (2), taká daň, akou je poplatok za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, ktorý sa vzťahuje výlučne na výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov pôsobiacich v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, na rozdiel od výrobcov s povolením na využívanie vôd v povodiach patriacich do jedného autonómneho spoločenstva a na výrobcov, ktorí disponujú technológiami na výrobu elektrickej energie z vodných zdrojov, na rozdiel od výrobcov vyrábajúcich energiu za pomoci iných technológií?

               3.

               Má sa článok 107 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že zaťaženie výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov, ktorí pôsobia v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, poplatkom za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, keďže zavádza asymetrický systém zdaňovania v rámci tej istej technológie v závislosti od toho, kde sa elektráreň nachádza, a keďže tento poplatok nemožno ukladať výrobcom elektrickej energie z iných zdrojov, predstavuje zakázanú štátnu pomoc?

      (1)  Smernica 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (Ú. v. ES L 327, 2000, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).


title: Vec C-31/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d'État – Francúzsko) – Cristal Union, právna nástupkyňa Sucrerie de Toury SA/Ministre de l'Économie et des Finances (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2003/96/ES — Zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny — Článok 14 ods. 1 písm. a) — Energetické výrobky používané na výrobu elektriny — Povinnosť oslobodenia od dane — Článok 15 ods. 1 písm. c) — Energetické výrobky používané na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie — Možnosť oslobodenia od dane alebo zníženia úrovne zdanenia — Zemný plyn určený na kombinovanú výrobu tepla a elektriny)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/11

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d'État – Francúzsko) – Cristal Union, právna nástupkyňa Sucrerie de Toury SA/Ministre de l'Économie et des Finances
   (Vec C-31/17) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2003/96/ES - Zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny - Článok 14 ods. 1 písm. a) - Energetické výrobky používané na výrobu elektriny - Povinnosť oslobodenia od dane - Článok 15 ods. 1 písm. c) - Energetické výrobky používané na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie - Možnosť oslobodenia od dane alebo zníženia úrovne zdanenia - Zemný plyn určený na kombinovanú výrobu tepla a elektriny))
   (2018/C 161/13)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d'État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Cristal Union, právna nástupkyňa Sucrerie de Toury SA

      Žalovaný: Ministre de l'Économie et des Finances

      Výrok rozsudku

   Článok 14 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny sa má vykladať v tom zmysle, že povinné oslobodenie od dane upravené v tomto ustanovení sa uplatňuje na energetické výrobky používané na výrobu elektriny, pokiaľ sa tieto výrobky používajú na kombinovanú výrobu elektriny a tepla v zmysle článku 15 ods. 1 písm. c) tejto smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 112, 10.4.2017.


title: Vec T-579/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 22. marca 2018 – HJ/EMA („Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Nepredĺženie zmluvy na dobu určitú — Článok 8 prvý odsek PZOZ — Prekvalifikovanie zmluvy na dobu určitú na zmluvu na dobu neurčitú — Zjavne nesprávne posúdenie — Povinnosť starostlivosti — Povinnosť odôvodnenia — Právo byť vypočutý — Hodnotiaca správa — Povinnosť odôvodnenia — Zjavne nesprávne posúdenie“)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/48

         Rozsudok Všeobecného súdu z 22. marca 2018 – HJ/EMA
   (Vec T-579/16) (1)

   ((„Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Nepredĺženie zmluvy na dobu určitú - Článok 8 prvý odsek PZOZ - Prekvalifikovanie zmluvy na dobu určitú na zmluvu na dobu neurčitú - Zjavne nesprávne posúdenie - Povinnosť starostlivosti - Povinnosť odôvodnenia - Právo byť vypočutý - Hodnotiaca správa - Povinnosť odôvodnenia - Zjavne nesprávne posúdenie“))
   (2018/C 161/53)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: HJ (v zastúpení: L. Levi a A. Blot, avocats)

      Žalovaná: Európska agentúra pre lieky (EMA) (v zastúpení: F. Cooney a N. Rampal Olmedo, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Duron a D. Waelbroeck, avocats)

      Predmet veci

   Návrh podľa článku 270 ZFEÚ, na jednej strane na zrušenie hodnotiacej správy žalobcu za obdobie od 16. februára do 31. decembra 2014, rozhodnutia EMA z 1. apríla 2015 o nepredĺžení zmluvy žalobcu ako dočasného zamestnanca a dvoch rozhodnutí z 26. októbra 2015 o zamietnutí sťažností žalobcu proti týmto aktom, ako aj, na druhej strane, na priznanie náhrady škody, ktorú žalobca údajne utrpel

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               HJ je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 145, 25.4.2016 (vec pôvodne zapísaná pred Súdom pre verejnú službu Európskej únie pod číslom veci F-8/16 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie dňa 1.9.2016).


title: Vec C-64/17: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 8. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação do Porto – Portugalsko) – Saey Home & Garden NV/SA/Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Súdna právomoc a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach — Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 — Článok 25 — Existencia doložky o voľbe právomoci — Ústna dohoda bez písomného potvrdenia — Doložka nachádzajúca sa vo všeobecných predajných podmienkach uvedených na faktúrach — Článok 7 bod 1 písm. b) — Zmluva o obchodnej koncesii medzi spoločnosťami usadenými v dvoch rôznych členských štátoch, ktorej predmetom je trh tretieho členského štátu — Článok 7 bod 1 písm. b) druhá zarážka — Určenie súdu, ktorý má právomoc — Miesto plnenia záväzku charakteristického pre takúto zmluvu)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/12

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 8. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação do Porto – Portugalsko) – Saey Home & Garden NV/SA/Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA
   (Vec C-64/17) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Súdna právomoc a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Článok 25 - Existencia doložky o voľbe právomoci - Ústna dohoda bez písomného potvrdenia - Doložka nachádzajúca sa vo všeobecných predajných podmienkach uvedených na faktúrach - Článok 7 bod 1 písm. b) - Zmluva o obchodnej koncesii medzi spoločnosťami usadenými v dvoch rôznych členských štátoch, ktorej predmetom je trh tretieho členského štátu - Článok 7 bod 1 písm. b) druhá zarážka - Určenie súdu, ktorý má právomoc - Miesto plnenia záväzku charakteristického pre takúto zmluvu))
   (2018/C 161/14)
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal da Relação do Porto

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Saey Home & Garden NV/SA

      Žalovaná: Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 25 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že s výhradou overení, ktoré prináleží vykonať vnútroštátnemu súdu, taká doložka o voľbe právomoci, ako je doložka vo veci samej, nachádzajúca sa vo všeobecných predajných podmienkach uvedených na faktúrach vystavených jednou zo zmluvných strán, nespĺňa požiadavky tohto ustanovenia.

               2.

               Článok 7 bod 1 nariadenia č. 1215/2012 sa má vykladať v tom zmysle, že podľa tohto ustanovenia je súdom, ktorý má právomoc na rozhodnutie o žalobe o náhradu škody v súvislosti s vypovedaním zmluvy o obchodnej koncesii uzatvorenej medzi dvoma spoločnosťami, ktoré sú usadené a vykonávajú činnosť v rôznych členských štátoch, týkajúcej sa uvádzania výrobkov na vnútroštátny trh tretieho členského štátu, na ktorého území nemá ani jedna z týchto spoločností organizačnú zložku či stálu prevádzkareň, ten súd členského štátu, v ktorého územnej pôsobnosti sa nachádza miesto hlavného poskytnutia služieb, ako to vyplýva z ustanovení zmluvy, ako aj, v prípade neexistencie takýchto ustanovení, miesto skutočného plnenia podľa tejto zmluvy, a v prípade nemožnosti určiť ho na tomto základe, miesto sídla obchodného zástupcu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 112, 10.4.2017.


title: Vec T-734/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 20. marca 2018 – Argyraki/Komisia („Verejná služba — Úradníci — Dôchodky — Výpočet odpracovaných rokov — Zohľadnenie období služby odpracovaných ako pomocný zamestnanec — Podmienky — Právny základ“)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/49

         Rozsudok Všeobecného súdu z 20. marca 2018 – Argyraki/Komisia
   (Vec T-734/16) (1)

   ((„Verejná služba - Úradníci - Dôchodky - Výpočet odpracovaných rokov - Zohľadnenie období služby odpracovaných ako pomocný zamestnanec - Podmienky - Právny základ“))
   (2018/C 161/54)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Vassilia Argyraki (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Pappas, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne G. Berscheid, G. Gattinara a A.-C. Simon, neskôr G. Berscheid, G. Gattinara a L. Radu Bouyon, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Úradu „Správa a úhrada individuálnych nárokov“ (PMO) Komisie z 26. januára 2006, ktorým Komisia zamieta žiadosť žalobkyne o započítanie období služieb, ktoré odpracovala ako pomocný zamestnanec, ako obdobia odpracované ako dočasný zamestnanec v rámci výpočtu dôchodkových nárokov

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Úradu „Správa a úhrada individuálnych nárokov“ (PMO) Európskej komisie z 26. januára 2006, ktorým Komisia zamieta žiadosť pani Vassilie Argyrakiovej o započítanie období služieb, ktoré odpracovala ako pomocný zamestnanec, ako obdobia odpracované ako dočasný zamestnanec v rámci výpočtu dôchodkových nárokov, sa zrušuje.

               2.

               Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 462, 12.12.2016.


title: Vec C-108/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) S.L.U./Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/28

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) S.L.U./Administración General del Estado
   (Vec C-108/18)
   (2018/C 161/31)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) S.L.U.

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa environmentálna zásada „znečisťovateľ platí“ zakotvená v článku 191 ods. 2 ZFEÚ a článok 9 ods. 1 smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000 (1), ktorý zakotvuje zásadu úhrady nákladov na vodohospodárske služby, ako aj primerané ekonomické zváženie týkajúce sa využívania vody, vykladať v tom zmysle, že bráni zavedeniu poplatku za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu energie, o aký ide vo veci samej, ktorý nepodnecuje k efektívnemu využívaniu vody ani nestanovuje mechanizmy na zachovanie a ochranu verejných vodných zdrojov a ktorého výpočet je úplne nezávislý od schopnosti spôsobiť škodu na verejných vodných zdrojoch a sústreďuje sa výlučne len na schopnosť vytvárať príjmy výrobcom?

               2.

               Je v súlade so zásadou zákazu diskriminácie subjektov, zakotvenou v článku 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou (2), taká daň, akou je poplatok za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, ktorý sa vzťahuje výlučne na výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov pôsobiacich v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, na rozdiel od výrobcov s povolením na využívanie vôd v povodiach patriacich do jedného autonómneho spoločenstva a na výrobcov, ktorí disponujú technológiami na výrobu elektrickej energie z vodných zdrojov, na rozdiel od výrobcov vyrábajúcich energiu za pomoci iných technológií?

               3.

               Má sa článok 107 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že zaťaženie výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov, ktorí pôsobia v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, poplatkom za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, keďže zavádza asymetrický systém zdaňovania v rámci tej istej technológie v závislosti od toho, kde sa elektráreň nachádza, a keďže tento poplatok nemožno ukladať výrobcom elektrickej energie z iných zdrojov, predstavuje zakázanú štátnu pomoc?

      (1)  Smernica 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (Ú v. ES L 327, 2000, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).


title: Vec T-181/18: Žaloba podaná 9. marca 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (TAKE CARE)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/70

         Žaloba podaná 9. marca 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (TAKE CARE)
   (Vec T-181/18)
   (2018/C 161/87)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Nemecko) (v zastúpení: N. Weber a L. Thiel, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „TAKE CARE“ – prihláška č. 16 254 898.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 4. januára 2018 vo veci R 845/2017-5.

      Návrh

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001.


title: Vec C-109/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/29

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica/Administración General del Estado
   (Vec C-109/18)
   (2018/C 161/32)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 9 ods. 1 smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000 (1), ktorý zakotvuje zásadu úhrady nákladov na vodohospodárske služby, ako aj primerané ekonomické zváženie týkajúce sa využívania vody, vykladať v tom zmysle, že bráni zavedeniu poplatku za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu energie, o aký ide vo veci samej, ktorý nepodnecuje k efektívnemu využívaniu vody ani nestanovuje mechanizmy na zachovanie a ochranu verejných vodných zdrojov a ktorého výpočet je úplne nezávislý od schopnosti spôsobiť škodu na verejných vodných zdrojoch a sústreďuje sa výlučne len na schopnosť vytvárať príjmy výrobcom?

               2.

               Je v súlade so zásadou zákazu diskriminácie subjektov, zakotvenou v článku 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou (2), taká daň, akou je poplatok za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, ktorý sa vzťahuje výlučne na výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov pôsobiacich v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, na rozdiel od výrobcov s povolením na využívanie vôd v povodiach patriacich do jedného autonómneho spoločenstva a na výrobcov, ktorí disponujú technológiami na výrobu elektrickej energie z vodných zdrojov, na rozdiel od výrobcov vyrábajúcich energiu za pomoci iných technológií?

               3.

               Má sa článok 107 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že poplatok za využívanie vôd sa nevzťahuje na vodné elektrárne pôsobiace v povodiach patriacich do jedného autonómneho spoločenstva a na ďalšie [spotrebné] využívanie vody, keďže poplatok sa vzťahuje len na využívanie vôd na výrobu elektrickej energie, predstavuje zakázanú štátnu pomoc?

      (1)  Smernica 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (Ú. v. ES L 327, 2000, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).


title: Vec C-159/17: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) zo 7. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanţa – Rumunsko) – Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius/Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Zrušenie identifikácie pre DPH — Povinnosť zaplatiť DPH vybranú v období, v ktorom bolo identifikačné číslo pre DPH zrušené — Neuznanie práva na odpočítanie DPH vzťahujúcej sa na nadobudnutie tovaru uskutočnené v priebehu tohto obdobia)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/13

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) zo 7. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanţa – Rumunsko) – Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius/Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa
   (Vec C-159/17) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Zrušenie identifikácie pre DPH - Povinnosť zaplatiť DPH vybranú v období, v ktorom bolo identifikačné číslo pre DPH zrušené - Neuznanie práva na odpočítanie DPH vzťahujúcej sa na nadobudnutie tovaru uskutočnené v priebehu tohto obdobia))
   (2018/C 161/15)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Constanţa

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius

      Žalovaní: Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa

      Výrok rozsudku

   Články 167 až 169 a 179, článok 213 ods. 1, článok 214 ods. 1 a článok 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, akou je úprava dotknutá vo veci samej, ktorá umožňuje daňovej správe odmietnuť zdaniteľnej osobe právo na odpočítanie dane z pridanej hodnoty, ak sa preukáže, že z dôvodu nesplnenia povinností vytýkaného tejto osobe daňová správa nemohla mať k dispozícii údaje nevyhnutné na preukázanie, že hmotnoprávne požiadavky zakladajúce právo na odpočítanie dane z pridanej hodnoty zaplatenej na vstupe touto zdaniteľnou osobou sú splnené alebo že táto osoba konala podvodne s cieľom získať toto právo, čo musí overiť vnútroštátny súd.

      (1)  Ú. v. EÚ C 221, 10.7.2017.


title: Vec T-185/18: Žaloba podaná 14. marca 2018 – Lucchini/Komisia

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/70

         Žaloba podaná 14. marca 2018 – Lucchini/Komisia
   (Vec T-185/18)
   (2018/C 161/88)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Lucchini SpA (Livorno, Taliansko) (v zastúpení: G. Belotti, avvocato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               potom, ako zohľadní porušenia skonštatované v rozsudkoch Súdneho dvora, ktorými bolo zrušené rozhodnutie Komisie K(2009) 7492 v konečnom znení z 30. septembra 2009 týkajúce sa porušenia článku 65 UO (vec COMP/37.956 – Výstužné tyče do betónu, opätovné prijatie), zrušil zamietavé rozhodnutie Komisie obsiahnuté v liste zo 17. januára 2018 a súbežne nariadil Komisii vrátiť žalobkyni pokutu, ktorá bola nezákonne uložená a zaplatená, vrátane úrokov,

               —

               zrušil zamietavé rozhodnutie Komisie obsiahnuté v liste z 9. januára 2018 a nariadil Komisii pripustiť účasť žalobkyne na konaní COMP/37.956, ktoré má Komisia opätovne otvoriť, aby vykonala rozsudky,

               —

               subsidiárne priznal žalobkyni odškodnenie vo výške minimálne 10 miliónov eur, alebo sumu, ktorá sa určí v priebehu konania, alebo ktorú bude Všeobecný súd považovať za spravodlivú na účely primeraného sankcionovania zisteného porušenia článku 41 charty.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa pripomína, že Súdny dvor zrušil rozhodnutie K(2009) 7492 v konečnom znení z 30. septembra 2009 týkajúce sa porušenia článku 65 UO (vec COMP/37.956 – Výstužné tyče do betónu) (1) a spresnila, že napriek požiadavkám tohto zrušenia žalovaná odmietla vrátiť jej zaplatenú pokutu a vyzvať ju, aby sa zúčastnila správneho konania, ktoré sa medzičasom znova otvorilo.
   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 10 až 14 nariadenia Komisie (ES) č. 773/2004 zo 7. apríla 2004, ktoré sa týka vedenia konania Komisiou podľa článkov 81 a 82 Zmluvy o založení ES (text s významom pre EHP) (2), najmä práva žalobkyne na konanie, ktoré je v súlade so zákonom, a najmä je práva na obranu.

                           —

                           V tejto súvislosti tvrdí, že účasť členských štátov na vypočutiach nie je iba formálne, keďže orgány hospodárskej súťaže sú súčasťou výboru, ktorý Komisia musí pred prijatím akéhokoľvek rozhodnutia konzultovať. Uvedené orgány sa musia vždy zúčastniť plenárnych vypočúvaní, ktoré sú procesným krokom, v ktorom sa sústreďujú argumenty na obranu podnikov pri obvineniach zo strany Komisie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 41 Charty základných práv Európskej únie, najmä práva na riadnu správu vecí verejných.

      (1)  Feralpi/Komisia, C-85/15 P (EU:C:2017:709); spojené veci C-86/15 P, Ferriera Valsabbia/Komisia, C-87/15 P, Alfa Acciai/Komisia (EU:C:2017:717), C-88/15, Ferriere Nord/Komisia (EU:C:2017:716) a C-89/15 P, Riva Fire (EU:C:2017:713).

      (2)  Ú. v. EÚ L 123, 2004, s. 18; Mim. vyd. 08/003, s. 81.


title: Vec C-642/17: Odvolanie podané 15. novembra 2017: Arrigoni SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 22. septembra 2017 vo veci T-454/16, Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Battista (Arrigoni Valtaleggio)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/14

         Odvolanie podané 15. novembra 2017: Arrigoni SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 22. septembra 2017 vo veci T-454/16, Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Battista (Arrigoni Valtaleggio)
   (Vec C-642/17)
   (2018/C 161/16)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Arrigoni SpA (v zastúpení: P. Di Gravio, avvocato)

      Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Arrigoni Battista SpA
   Uznesením z 22. marca 2018 Súdny dvor (desiata komora) zamietol odvolanie a rozhodol, že spoločnosť Arrigoni SpA znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec T-191/18: Žaloba podaná 16. marca 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (Kraftfahrzeuge)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/71

         Žaloba podaná 16. marca 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (Kraftfahrzeuge)
   (Vec T-191/18)
   (2018/C 161/89)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Nemecko) (v zastúpení: M. Krogmann, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Volkswagen AG (Wolfsburg, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ sporného dizajnu: ďalší účastník pred odvolacím senátom.

      Sporný dizajn: dizajn Spoločenstva č. 762851-0001.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 11. januára 2018 vo veci R 1203/2016-3.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu a vyhlásil dizajn Spoloočenstva č. 762851-0001 neplatný,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 4 ods. 1 v spojení s článkom 6 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002,

               —

               porušenie článku 6 ods. 2 nariadenia č. 6/2002.


title: Vec C-110/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – José Manuel Burgos Pérez a María del Amor Guinea Bueno/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/30

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – José Manuel Burgos Pérez a María del Amor Guinea Bueno/Administración General del Estado
   (Vec C-110/18)
   (2018/C 161/33)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: José Manuel Burgos Pérez a María del Amor Guinea Bueno

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa environmentálna zásada „znečisťovateľ platí“ zakotvená v článku 191 ods. 2 ZFEÚ a článok 9 ods. 1 smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000 (1), ktorý zakotvuje zásadu úhrady nákladov na vodohospodárske služby, ako aj primerané ekonomické zváženie týkajúce sa využívania vody, vykladať v tom zmysle, že bráni zavedeniu poplatku za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu energie, o aký ide vo veci samej, ktorý nepodnecuje k efektívnemu využívaniu vody ani nestanovuje mechanizmy na zachovanie a ochranu verejných vodných zdrojov a ktorého výpočet je úplne nezávislý od schopnosti spôsobiť škodu na verejných vodných zdrojoch a sústreďuje sa výlučne len na schopnosť vytvárať príjmy výrobcom?

               2.

               Je v súlade so zásadou zákazu diskriminácie subjektov, zakotvenou v článku 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou (2), taká daň, akou je poplatok za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, ktorý sa vzťahuje výlučne na výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov pôsobiacich v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, na rozdiel od výrobcov s povolením na využívanie vôd v povodiach patriacich do jedného autonómneho spoločenstva a na výrobcov, ktorí disponujú technológiami na výrobu elektrickej energie z vodných zdrojov, na rozdiel od výrobcov vyrábajúcich energiu za pomoci iných technológií?

               3.

               Má sa článok 107 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že zaťaženie výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov, ktorí pôsobia v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, poplatkom za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, keďže zavádza asymetrický systém zdaňovania v rámci tej istej technológie v závislosti od toho, kde sa elektráreň nachádza, a keďže tento poplatok nemožno ukladať výrobcom elektrickej energie z iných zdrojov, predstavuje zakázanú štátnu pomoc?

      (1)  Smernica 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (Ú. v. ES L 327, 2000, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).


title: Vec T-192/18: Žaloba podaná 16. marca 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (Kraftfahrzeuge)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/72

         Žaloba podaná 16. marca 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (Kraftfahrzeuge)
   (Vec T-192/18)
   (2018/C 161/90)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Nemecko) (v zastúpení: M. Krogmann, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Volkswagen AG (Wolfsburg, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ sporného dizajnu: ďalší účastník pred odvolacím senátom.

      Sporný dizajn: medzinárodný zápis dizajnu č. DM/073118-3 označujúci Európsku úniu.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 11. januára 2018 vo veci R 1244/2016-3.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu a vyhlásil medzinárodný zápis dizajnu č. DM/073118-3 označujúceho Európsku úniu za neplatný,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 4 ods. 1 v spojení s článkom 6 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002,

               —

               porušenie článku 6 ods. 2 nariadenia č. 6/2002.


title: Vec C-67/18 P: Odvolanie podané 30. januára 2018: Dominique Bilde proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 29. novembra 2017 vo veci T-633/16, Bilde/Parlament

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/14

         Odvolanie podané 30. januára 2018: Dominique Bilde proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 29. novembra 2017 vo veci T-633/16, Bilde/Parlament
   (Vec C-67/18 P)
   (2018/C 161/17)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Dominique Bilde (v zastúpení: G. Sauveur, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Európsky parlament, Rada Európskej únie

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok, a tým:

               —

               zrušiť rozhodnutie Generálneho tajomníka Európskeho parlamentu z 23. júna 2016, oznámené 6. júla 2016, v ktorom sa uvádza, že „suma 40 320 eura bola nesprávne vyplatená pani Dominique Bilde“ a v ktorom sa nariaďuje splnomocnenému zamestnancovi a účtovnému oddeleniu, aby túto sumu spätne vymáhali,

               —

               zrušiť dlžný úpis č. 2016-889 podpísaný generálnym tajomníkom pre financie 29. júna 2016,

               —

               nariadiť, aby sa odvolateľke vyplatila náhrada nemateriálnej ujmy, ktorú utrpela v dôsledku bezdôvodných obvinení pred ukončením vyšetrovania, poškodenia povesti a veľmi vážneho zásahu do jej osobného a politického života spôsobeného napadnutým rozhodnutím,

               —

               nariadiť, aby sa odvolateľke vyplatila suma v súvislosti s trovami tohto konania,

               —

               uložiť Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania v celom rozsahu.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Prvý odvolací dôvod sa zakladá na nedostatku právomoci autora aktu:

                           —

                           Kancelária Európskeho parlamentu je zodpovedná za finančné rozhodnutia, a nie generálny tajomník,

                           —

                           na generálneho tajomníka neboli delegované žiadne právomoci,

                           —

                           námietka nezákonnosti na základe porušenia nezávislosti členov parlamentu a práva na nestranný proces.

               2.

               Druhý odvolací dôvod sa zakladá na porušení zásady „electa una via“:

                           —

                           predseda Parlamentu sa obrátil s prípadom na OLAF a inicioval konanie vo Francúzsku.

               3.

               Tretí odvolací dôvod sa zakladá na porušení práva na obranu:

                           —

                           predseda Parlamentu porušil zásadu prezumpcie neviny,

                           —

                           útvary Parlamentu boli stranou v konaní aj sudcom,

                           —

                           Parlament menil výhrady počas konania,

                           —

                           generálny tajomník odmietol vypočuť odvolateľku.

               4.

               Štvrtý odvolací dôvod sa zakladá na prevrátení dôkazného bremena:

                           —

                           Parlament žiadal, aby odvolateľka preukázala, že sa nedopustila žiadneho pochybenia, hoci nemal žiadne dôkazy o tom, že k takému konaniu došlo.

               5.

               Piaty odvolací dôvod sa zakladá na nedostatočnom odôvodnení:

                           —

                           jediným dôvodom bolo zverejnenie organigramu, ktorý ale nemal žiadnu dôkaznú hodnotu.

               6.

               Šiesty odvolací dôvod sa zakladá na porušení zásad právnej istoty a legitímnych očakávaní:

                           —

                           neexistujú žiadne pravidlá, ktoré by stanovovali zoznam dôkazov, ktoré sa majú predložiť, a odvolateľka je preto vystavená svojvôli Parlamentu.

               7.

               Siedmy odvolací dôvod sa zakladá na porušení občianskych práv parlamentných asistentov:

                           —

                           Parlament zakazuje asistentom účasť na politickej činnosti.

               8.

               Ôsmy odvolací dôvod sa zakladá na diskriminácii, „Fumus persecutionis“, a zneužití právomoci:

                           —

                           odvolateľka bola subjektom tohto konania z dôvodu politickej hostility predsedu Európskeho parlamentu.

               9.

               Deviaty odvolací dôvod sa zakladá na porušení nezávislosti členov parlamentu:

                           —

                           Práca parlamentných asistentov sa neobmedzuje na legislatívnu činnosť.

               10.

               Desiaty odvolací dôvod sa zakladá na nedostatočnom skutkovom základe:

                           —

                           Parlament len uviedol, že dokumenty predložené odvolateľkou nemali žiadnu dôkaznú hodnotu, napriek tomu, že tieto dokumenty boli dôkazmi o činnosti asistenta,

                           —

                           Parlament nie je schopný svoje tvrdenia podložiť.

               11.

               Jedenásty odvolací dôvod sa zakladá na porušení zásady proporcionality:

                           —

                           organigram (počiatočný bod konania iniciovaného predsedom Parlamentu) bol zverejnený vo februári 2015, ale vymáhanie vyplatených súm sa týka obdobia od októbra 2014.


title: Vec C-70/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 2. februára 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A a i.

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 2. februára 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A a i.
   (Vec C-70/18)
   (2018/C 161/18)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Ďalší účastníci konania: A, B, P

      Prejudiciálne otázky

               1.

                           a.

                           Má sa článok 7 rozhodnutia č. 2/76, resp. článok 13 rozhodnutia (1) č. 1/80 vykladať v tom zmysle, že týmto ustanoveniam neodporuje vnútroštátna úprava, v ktorej je stanovené všeobecné spracovanie a uchovávanie biometrických údajov príslušníkov tretích štátov, medzi nimi tureckých štátnych príslušníkov, v registračnom systéme v zmysle článku 2 písm. a) a b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES L 281, 1995, s. 31; Mim. vyd. 13/15, s. 355), keďže táto vnútroštátna úprava nejde nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie legitímneho cieľa sledovaného touto úpravou, totiž zabrániť a bojovať proti podvodom s identitou a dokumentmi?

                           b.

                           Má pritom význam skutočnosť, že doba uchovávania biometrických údajov je viazaná na dobu legálneho a/alebo nelegálneho pobytu príslušníkov tretích štátov, medzi nimi tureckých štátnych príslušníkov?

               2.

               Má sa článok 7 rozhodnutia č. 2/76, resp. článok 13 rozhodnutia č. 1/80 vykladať v tom zmysle, že vnútroštátna úprava nepredstavuje obmedzenie v zmysle týchto ustanovení, ak je vplyv vnútroštátnej úpravy na prístup na pracovný trh podľa týchto ustanovení príliš neurčitý a príliš sprostredkovaný na to, aby bolo možné usudzovať, že tento prístup je sťažený?

               3.

                           a.

                           Ak odpoveď na otázku číslo 2 znie tak, že vnútroštátna úprava, ktorá umožňuje poskytnúť biometrické údaje príslušníkov tretích štátov, medzi nimi tureckých štátnych príslušníkov, z registračného systému tretím osobám na zamedzenie, odhaľovanie a vyšetrovanie – teroristických alebo neteroristických – trestných činov, je novým obmedzením, má sa článok 52 ods. 1 v spojení s článkami 7 a 8 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že im odporuje taká vnútroštátna úprava?

                           b.

                           Má pritom význam skutočnosť, že príslušník tretieho štátu v čase, v ktorom bol zadržaný pre podozrenie zo spáchania trestného činu, mal pobytový dokument, v ktorom sú uložené jeho biometrické údaje, pri sebe?

      (1)  Rozhodnutia Asociačnej rady zriadenej Asociačnou dohodou medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckou republikou.


title: Vec C-111/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Endesa Generación S.A./Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/30

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Endesa Generación S.A./Administración General del Estado
   (Vec C-111/18)
   (2018/C 161/34)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Endesa Generación S.A.

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa environmentálna zásada „znečisťovateľ platí“ zakotvená v článku 191 ods. 2 ZFEÚ a článok 9 ods. 1 smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000 (1), ktorý zakotvuje zásadu úhrady nákladov na vodohospodárske služby, ako aj primerané ekonomické zváženie týkajúce sa využívania vody, vykladať v tom zmysle, že bráni zavedeniu poplatku za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu energie, o aký ide vo veci samej, ktorý nepodnecuje k efektívnemu využívaniu vody ani nestanovuje mechanizmy na zachovanie a ochranu verejných vodných zdrojov a ktorého výpočet je úplne nezávislý od schopnosti spôsobiť škodu na verejných vodných zdrojoch a sústreďuje sa výlučne len na schopnosť vytvárať príjmy výrobcom?

               2.

               Je v súlade so zásadou zákazu diskriminácie subjektov, zakotvenou v článku 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou (2), taká daň, akou je poplatok za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, ktorý sa vzťahuje výlučne na výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov pôsobiacich v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, na rozdiel od výrobcov s povolením na využívanie vôd v povodiach patriacich do jedného autonómneho spoločenstva a na výrobcov, ktorí disponujú technológiami na výrobu elektrickej energie z vodných zdrojov, na rozdiel od výrobcov vyrábajúcich energiu za pomoci iných technológií?

               3.

               Má sa článok 107 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že zaťaženie výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov, ktorí pôsobia v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, poplatkom za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, keďže zavádza asymetrický systém zdaňovania v rámci tej istej technológie v závislosti od toho, kde sa elektráreň nachádza, a keďže tento poplatok nemožno ukladať výrobcom elektrickej energie z iných zdrojov, predstavuje zakázanú štátnu pomoc?

      (1)  Smernica 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (Ú v. ES L 327, 2000, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).


title: Vec C-112/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/31

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)/Administración General del Estado
   (Vec C-112/18)
   (2018/C 161/35)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa environmentálna zásada „znečisťovateľ platí“ zakotvená v článku 191 ods. 2 ZFEÚ a článok 9 ods. 1 smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000 (1), ktorý zakotvuje zásadu úhrady nákladov na vodohospodárske služby, ako aj primerané ekonomické zváženie týkajúce sa využívania vody, vykladať v tom zmysle, že bráni zavedeniu poplatku za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu energie, o aký ide vo veci samej, ktorý nepodnecuje k efektívnemu využívaniu vody ani nestanovuje mechanizmy na zachovanie a ochranu verejných vodných zdrojov a ktorého výpočet je úplne nezávislý od schopnosti spôsobiť škodu na verejných vodných zdrojoch a sústreďuje sa výlučne len na schopnosť vytvárať príjmy výrobcom?

               2.

               Je v súlade so zásadou zákazu diskriminácie subjektov, zakotvenou v článku 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou (2), taká daň, akou je poplatok za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, ktorý sa vzťahuje výlučne na výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov pôsobiacich v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, na rozdiel od výrobcov s povolením na využívanie vôd v povodiach patriacich do jedného autonómneho spoločenstva a na výrobcov, ktorí disponujú technológiami na výrobu elektrickej energie z vodných zdrojov, na rozdiel od výrobcov vyrábajúcich energiu za pomoci iných technológií?

               3.

               Má sa článok 107 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že zaťaženie výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov, ktorí pôsobia v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, poplatkom za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, keďže zavádza asymetrický systém zdaňovania v rámci tej istej technológie v závislosti od toho, kde sa elektráreň nachádza, a keďže tento poplatok nemožno ukladať výrobcom elektrickej energie z iných zdrojov, predstavuje zakázanú štátnu pomoc?

      (1)  Smernica 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (Ú. v. ES L 327, 2000, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).


title: Vec C-113/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Parc del Segre S.A. a iní/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/32

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 13. februára 2018 – Parc del Segre S.A. a iní/Administración General del Estado
   (Vec C-113/18)
   (2018/C 161/36)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Parc del Segre S.A., Electra Irache S.L., Genhidro Generación Hidroeléctrica S.L., Hicenor, S.L., Hidroeléctrica Carrascosa, S.L., Hidroeléctrica del Carrión, S.L., Hidroeléctrica del Pisuerga, S.L., Hidroeléctrica Santa Marta, S.L., Hyanor, S.L. a Promotora del Rec dels Quatre Pobles, S.A.

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa environmentálna zásada „znečisťovateľ platí“ zakotvená v článku 191 ods. 2 ZFEÚ a článok 9 ods. 1 smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000 (1), ktorý zakotvuje zásadu úhrady nákladov na vodohospodárske služby, ako aj primerané ekonomické zváženie týkajúce sa využívania vody, vykladať v tom zmysle, že bráni zavedeniu poplatku za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu energie, o aký ide vo veci samej, ktorý nepodnecuje k efektívnemu využívaniu vody ani nestanovuje mechanizmy na zachovanie a ochranu verejných vodných zdrojov a ktorého výpočet je úplne nezávislý od schopnosti spôsobiť škodu na verejných vodných zdrojoch a sústreďuje sa výlučne len na schopnosť vytvárať príjmy výrobcom?

               2.

               Je v súlade so zásadou zákazu diskriminácie subjektov, zakotvenou v článku 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou (2), taká daň, akou je poplatok za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, ktorý sa vzťahuje výlučne na výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov pôsobiacich v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, na rozdiel od výrobcov s povolením na využívanie vôd v povodiach patriacich do jedného autonómneho spoločenstva a na výrobcov, ktorí disponujú technológiami na výrobu elektrickej energie z vodných zdrojov, na rozdiel od výrobcov vyrábajúcich energiu za pomoci iných technológií?

               3.

               Má sa článok 107 ods. 1 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že zaťaženie výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov, ktorí pôsobia v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, poplatkom za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, keďže zavádza asymetrický systém zdaňovania v rámci tej istej technológie v závislosti od toho, kde sa elektráreň nachádza, a keďže tento poplatok nemožno ukladať výrobcom elektrickej energie z iných zdrojov, predstavuje zakázanú štátnu pomoc?

      (1)  Smernica 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (Ú v. ES L 327, 2000, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55).


201805250261897462018/C 200/282072018CJC20020180611SK01SKINFO_JUDICIAL20180322222321Vec C-207/18: Žaloba podaná 22. marca 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo
 ---documentbreak--- C2002018SK2210120180322SK0028221232Žaloba podaná 22. marca 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-207/18)2018/C 200/28Jazyk konania: španielčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: É. Gippini Fournier, G. von Rintelen a J. Samnadda, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

            —

            určiť, že Španielske kráľovstvo tým, že neprijalo do 10. apríla 2016 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/26/EÚ z 26. februára 2014 o kolektívnej správe autorských práv a práv súvisiacich s autorským právom a o poskytovaní multiteritoriálnych licencií na práva na hudobné diela na on-line využívanie na vnútornom trhu (
                  1
               ), alebo v každom prípade tým, že o týchto opatreniach neinformovalo Komisiu, si nesplnilo povinnosti podľa článku 43 ods. 1 tejto smernice,

            —

            uložiť Španielskemu kráľovstvu v súlade s ustanoveniami článku 260 ods. 3 ZFEÚ zaplatenie penále vo výške 123928,64 eura za každý deň omeškania od dátumu vyhlásenia rozsudku v tejto veci do splnenia povinnosti oznámiť opatrenia na vykonanie smernice 2014/26/EÚ,

            —

            zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   V súlade s článkom 43 ods. 1 smernice 2014/26/EÚ sú členské štáty povinné prijať a uplatňovať zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 10. apríla 2016, ako aj oznámiť tieto opatrenia Komisii. Preto členským štátom prislúcha, aby prijali potrebné opatrenia na prebratie smernice do vnútroštátneho práva v lehotách, ktoré stanovila, a oznámili tieto opatrenia Komisii.
   Vzhľadom na to, že Španielske kráľovstvo neprebralo smernicu 2014/26/EÚ a neinformovalo Komisiu o opatreniach na prebratie smernice, rozhodla Komisia o podaní tejto žaloby na Súdny dvor.
   Komisia navrhuje, aby sa Španielskemu kráľovstvu uložilo penále vo výške 123928,64 eura za každý deň omeškania od dátumu vyhlásenia rozsudku, vypočítané s prihliadnutím na závažnosť porušenia, jeho trvanie a potrebu zabezpečiť odstrašujúci účinok sankcie v závislosti od platobnej schopnosti členského štátu.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ L 84, 2014, s. 72.


201805250051897382018/C 200/17652017CJC20020180611SK01SKINFO_JUDICIAL20180419141411Vec C-65/17: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 19. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Oftalma Hospital Srl/C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verejné obstarávanie služieb — Zdravotnícke a sociálne služby — Zadanie zákazky bez uplatnenia pravidiel verejného obstarávania — Potreba dodržať zásadu transparentnosti a zásadu rovnosti zaobchádzania — Pojem „nepochybný cezhraničný záujem“ — Smernica 92/50/EHS — Článok 27)
 ---documentbreak--- C2002018SK1410120180419SK0017141141Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 19. apríla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Oftalma Hospital Srl/C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte
   (Vec C-65/17) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verejné obstarávanie služieb — Zdravotnícke a sociálne služby — Zadanie zákazky bez uplatnenia pravidiel verejného obstarávania — Potreba dodržať zásadu transparentnosti a zásadu rovnosti zaobchádzania — Pojem „nepochybný cezhraničný záujem“ — Smernica 92/50/EHS — Článok 27)“2018/C 200/17Jazyk konania: taliančina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Oftalma Hospital Srl

      Žalovaní: C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte

      za účasti: Azienda Sanitaria Locale di Torino (TO1)

      Výrok rozsudku

            1.

            Ak verejný obstarávateľ zadá verejnú zákazku na služby, na ktorú sa vzťahuje článok 9 smernice Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 97/52/[ES] z 13. októbra 1997, a ktorá preto podlieha v zásade len článkom 14 a 16 tejto smernice, má napriek tomu povinnosť dodržiavať základné pravidlá a všeobecné zásady Zmluvy o FEÚ, najmä zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti, ako aj povinnosť transparentnosti, ktorá z nich vyplýva, pod podmienkou, že k dátumu svojho zadania vykazovala táto zákazka nepochybnú cezhraničnú povahu, čo prináležalo overiť vnútroštátnemu súdu.

            2.

            Článok 27 ods. 3 smernice 92/50 sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na verejné obstarávania služieb uvedené v prílohe I B tejto smernice.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


201805250061897522018/C 200/18752017CJC20020180611SK01SKINFO_JUDICIAL20180419141522Vec C-75/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 19. apríla 2018 – Fiesta Hotels & Resorts, SL/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Residencial Palladium, SL (Odvolanie — Ochranná známka Európskej únie — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 8 ods. 4 — Článok 65 — Skoršie nezapísané obchodné meno GRAND HOTEL PALLADIUM — Obrazová ochranná známka obsahujúca slovné prvky „PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA“ — Návrh na vyhlásenie neplatnosti založený na skoršom práve nadobudnutom podľa vnútroštátneho práva — Podmienky — Označenie, ktoré má väčší ako iba miestny dosah — Právo zakázať používanie neskoršej ochrannej známky)
 ---documentbreak--- C2002018SK1420120180419SK0018142152Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 19. apríla 2018 – Fiesta Hotels & Resorts, SL/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Residencial Palladium, SL
   (Vec C-75/17 P) (
         1
      )
   „(Odvolanie — Ochranná známka Európskej únie — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 8 ods. 4 — Článok 65 — Skoršie nezapísané obchodné meno GRAND HOTEL PALLADIUM — Obrazová ochranná známka obsahujúca slovné prvky „PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA“ — Návrh na vyhlásenie neplatnosti založený na skoršom práve nadobudnutom podľa vnútroštátneho práva — Podmienky — Označenie, ktoré má väčší ako iba miestny dosah — Právo zakázať používanie neskoršej ochrannej známky)“2018/C 200/18Jazyk konania: španielčina
      Účastníci konania

      Odvolateľka: Fiesta Hotels & Resorts, SL (v zastúpení: J.-B. Devaureix a J. C. Erdozain López, abogados)

      Ďalší účastníkci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a D. Botis, splnomocnení zástupcovia), Residencial Palladium, SL (v zastúpení: D. Solana Giménez, abogado)

      Výrok rozsudku

            1.

            Odvolanie sa zamieta.

            2.

            Fiesta Hotels & Resorts SL je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 151, 15.5.2017.


201806150591955012018/C 231/482682018TC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180427383811Vec T-268/18: Žaloba podaná 27. apríla 2018 – Sandrone/EUIPO – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
 ---documentbreak--- C2312018SK3810120180427SK0048381381Žaloba podaná 27. apríla 2018 – Sandrone/EUIPO – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
   (Vec T-268/18)2018/C 231/48Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobca: Luciano Sandrone (Barolo, Taliansko) (v zastúpení: A. Borra, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: J. Garcia Carrion, SA (Jumilla, Španielsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobca

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „Luciano Sandrone“ – prihláška č. 14 416 598

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 26. februára 2018 vo veci R 1207/2017-2

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie,

            —

            uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

            —

            nedostatok dôkazov o skutočnom používaní skoršej ochrannej známky v súlade s článkom 42 ods. 2 a 3 nariadenia č. 2017/1001,

            —

            porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


201806150851955162018/C 231/225842013TC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180517192021Vec T-584/13: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. mája 2018 – BASF Agro a i./Komisia („Prípravky na ochranu rastlín — Účinná látka fipronil — Preskúmanie schválenia — Článok 21 nariadenia (ES) č. 1107/2009 — Zákaz používania a predaja semien ošetrených prípravkami na ochranu rastlín s obsahom predmetnej účinnej látky — Článok 49 ods. 2 nariadenia č. 1107/2009 — Zásada obozretnosti — Posúdenie vplyvu“)
 ---documentbreak--- C2312018SK1910120180517SK0022191202Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. mája 2018 – BASF Agro a i./Komisia
   (Vec T-584/13) (
         1
      )
   „(„Prípravky na ochranu rastlín — Účinná látka fipronil — Preskúmanie schválenia — Článok 21 nariadenia (ES) č. 1107/2009 — Zákaz používania a predaja semien ošetrených prípravkami na ochranu rastlín s obsahom predmetnej účinnej látky — Článok 49 ods. 2 nariadenia č. 1107/2009 — Zásada obozretnosti — Posúdenie vplyvu“)“2018/C 231/22Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyne: BASF Agro BV (Arnhem, Holandsko) a ďalších 6 žalobkýň, ktorých názvy sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: J.-P. Montfort a M. Peristeraki, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: P. Ondrůšek a G. von Rintelen, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobkyne: Európska asociácia ochrany rastlín (ECPA) (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: I. de Seze, É. Mullier, advokáti, a D. Abrahams, barrister), European Seed Association (ESA) (Brusel) (v zastúpení: pôvodne P. de Jong, P. Vlaemminck a B. Van Vooren, neskôr P. de Jong, K. Claeyé a E. Bertolotto, advokáti)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Nemecko), Österreichischer Erwerbsimkerbund (Großebersdorf, Rakúsko), Österreichischer Imkerbund (ÖIB) (Viedeň, Rakúsko) (v zastúpení: A. Willand a B. Tschida, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 781/2013 zo 14. augusta 2013, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011, pokiaľ ide o podmienky schválenia účinnej látky fipronil, a ktorým sa zakazuje používanie a predaj semien ošetrených prípravkami na ochranu rastlín s obsahom tejto účinnej látky (Ú. v. EÚ L 219, 2013, s. 22)

      Výrok rozsudku

            1.

            Články 1, 3 a 4 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 781/2013 zo 14. augusta 2013, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011, pokiaľ ide o podmienky schválenia účinnej látky fipronil, a ktorým sa zakazuje používanie a predaj semien ošetrených prípravkami na ochranu rastlín s obsahom tejto účinnej látky, sa zrušujú.

            2.

            V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

            3.

            Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania spoločnosti BASF Agro BV a ostatných žalobkýň, ktorých názvy sú uvedené v prílohe, ako aj trovy konania, ktoré vynaložili Európska asociácia ochrany rastlín (ECPA) a European Seed Association (ESA).

            4.

            Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund a Österreichischer Imkerbund (ÖIB) znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 9, 11.1.2014.


201806220171970682018/C 240/333072018CJC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL20180507293132Vec C-307/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Competition Appeal Tribunal, Londýn (Spojené kráľovstvo) 7. mája 2018 – Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, predtým Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd a Merck KGaA/Competition and Markets Authority
 ---documentbreak--- C2402018SK2920120180507SK0033292313Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Competition Appeal Tribunal, Londýn (Spojené kráľovstvo) 7. mája 2018 – Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, predtým Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd a Merck KGaA/Competition and Markets Authority
   (Vec C-307/18)2018/C 240/33Jazyk konania: angličtina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Competition Appeal Tribunal, Londýn

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľky: Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, predtým Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd a Merck KGaA

      Odporkyňa: Competition and Markets Authority

      Prejudiciálne otázky

   Potenciálna konkurencia

            1.

            Na účely článku 101 ods. 1 ZFEÚ, sú majiteľ patentu na liek a spoločnosť vyrábajúca generické lieky, ktorá sa snaží uviesť na trh generikum daného lieku, potenciálnymi konkurentmi v prípade, ak sú stranami v spore o platnosť patentu a/alebo o určenie, či generický liek porušuje tento patent?

            2.

            Závisí odpoveď na otázku č. 1 od toho, či:

                     a)

                     prebiehajú medzi stranami tohto sporu súdne konania a/alebo

                     b)

                     majiteľ patentu dosiahol vydanie predbežného opatrenia, ktorým sa zakázalo spoločnosti vyrábajúcej generický liek uviesť na trh tento generický liek až do vydania rozhodnutia v takýchto konania a/alebo

                     c)

                     majiteľ patentu považuje spoločnosť vyrábajúcu generický liek za potenciálneho konkurenta?

      Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa

            3.

            Ak prebiehajú súdne konania týkajúce sa platnosti patentu k lieku a toho, či generický liek porušuje tento patent a ak neexistuje možnosť predvídať pravdepodobnosť úspechu ktorejkoľvek strany sporu v uvedených konaniach, dochádza k obmedzeniu hospodárskej súťaže „z hľadiska cieľa“ podľa článku 101 ods. 1 v prípade, ak strany sporu uzavrú dohodu o urovnaní sporu, ktorou:

                     a)

                     sa spoločnosť vyrábajúca generický liek zaviaže neuviesť na trh tento generický liek a nepokračovať v napádaní platnosti patentu po dobu trvania tejto dohody (ktorá nepresahuje zostávajúcu dobu ochrany patentu) a

                     b)

                     majiteľ patentu sa zaviaže previesť majetkovú hodnotu v prospech spoločnosti vyrábajúcej generický liek vo výške značne prevyšujúcej náklady súdneho konania, ktorým sa predíde (vrátane straty času a narušenia činnosti) a ktoré nepredstavuje platbu za žiadny tovar dodaný alebo služby poskytnuté majiteľovi patentu?

            4.

            Závisí odpoveď na otázku č. 3 od toho, či:

                     a)

                     rozsah obmedzenia spoločnosti vyrábajúcej generický liek nepresahuje rozsah patentu, ktorý je predmetom sporu; a/alebo

                     b)

                     výška majetkovej hodnoty prevedenej v prospech spoločnosti vyrábajúcej generický liek môže byť nižšia než zisk, ktorý by táto spoločnosť dosiahla v prípade úspechu v patentovom spore a v prípade, ak by uviedla na trh nezávislý generický liek?

            5.

            Závisia odpovede na otázky č. 3 a 4 od toho, či dohoda predpisuje majiteľovi patentu, aby dodával spoločnosti vyrábajúcej generický liek značné, ale obmedzené množstvá schváleného generického lieku a táto dohoda:

                     a)

                     nevytvára nejaký relevantný konkurenčný tlak na ceny účtované majiteľom patentu, ale

                     b)

                     prináša určitý prospech spotrebiteľom, ktorý by nenastal v prípade ak by bol majiteľ patentu úspešný v spore, ale ktorý je značne menší, než rozsah prospechu vyplývajúceho z riadnej konkurencie v prípade, ak by bol nezávislý generický liek uvedený na trh, k čomu by došlo v prípade, ak by spoločnosť vyrábajúca generický liek mala úspech v súdnom spore alebo je táto skutočnosť relevantná len pre posúdenie podľa článku 101 ods. 3?

      Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska následku

            6.

            Za okolností uvedených v otázkach č. 3 až 5, ide o obmedzenie hospodárskej súťaže „z hľadiska následku“ na účely článku 101 ods. 1 alebo to závisí od toho, či by v prípade neexistencie dohody o urovnaní súd dospel k záveru, že:

                     a)

                     spoločnosť vyrábajúca generický liek by pravdepodobne uspela v patentovom spore (t. j. pravdepodobnosť, že patent je platný a že došlo k jeho porušeniu, je nižšia ako 50 %); alebo

                     b)

                     strany sporu by pravdepodobne uzatvorili menej obmedzujúcu dohodu o urovnaní (t. j. pravdepodobnosť uzatvorenia menej obmedzujúcej dohody o urovnaní by prevyšovala 50 %)?

      Vymedzenie trhu

            7.

            V prípade, ak je patentovaný liek terapeuticky nahraditeľný množstvom iných liekov rovnakej triedy a tvrdeným porušením podľa článku 102 je konanie, ktorým majiteľ patentu v skutočnosti vylúči generiká daného lieku z trhu, má sa na tieto generické lieky prihliadať pri definovaní relevantného trhu daného výrobku, hoci nie je legálne možné ich uviesť na trh pred uplynutím doby ochrany patentu, ak (čo je sporné) je patent platný a uvedené generické lieky ho porušujú?

      Zneužitie dominantného postavenia

            8.

            Za okolností uvedených v otázka č. 3 až 5 vyššie, ak má majiteľ patentu dominantné postavenie, predstavuje jeho konanie v podobe uzatvorenia takejto dohody o urovnaní zneužitie dominantného postavenia v zmysle článku 102?

            9.

            Závisí odpoveď na otázku č. 8 od toho, či majiteľ patentu uzavrie takúto dohodu o urovnaní nie v rámci prebiehajúceho súdneho sporu, ale s cieľom predísť začatiu takéhoto súdneho konania?

            10.

            Závisí odpoveď na otázky č. 8 alebo 9 od toho, či:

                     a)

                     majiteľ patentu sleduje stratégiu uzatvorenia viacerých takýchto dohôd za účelom vyhnutiu sa riziku neobmedzeného uvádzania generík na trh; a

                     b)

                     v dôsledku uzatvorenia prvej takejto dohody sa z dôvodu systému vnútroštátnych pravidiel náhrady nákladov na kúpu liekov zo strany orgánov verejného zdravotníctva voči lekárňam úroveň náhrady nákladov na kúpu dotknutého lieku zníži, čo vedie k výrazným úsporám na strane orgánov verejného zdravotníctva (hoci je táto úspora podstatne nižšia, než akú by bolo možné dosiahnuť v prípade ak by v dôsledku úspechu spoločnosti vyrábajúcej generický liek v patentovom spore došlo k uvedeniu nezávislého generického lieku na trh); a

                     c)

                     táto úspora nebola dôvodom, pre ktorý účastníci dohody uzatvorili ktorúkoľvek z uvedených dohôd?


201806220251970762018/C 240/066422016CJC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL201805175511Vec C-642/16: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 17. mája 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Junek Europ-Vertrieb GmbH/Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Duševné vlastníctvo — Právo ochranných známok — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 13 — Vyčerpanie práv z ochrannej známky — Súbežný dovoz — Úprava balenia výrobku označeného ochrannou známkou — Nalepenie novej etikety — Podmienky vzťahujúce sa na zdravotnícke pomôcky)
 ---documentbreak--- C2402018SK510120180517SK00065151Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 17. mája 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Junek Europ-Vertrieb GmbH/Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG
   (Vec C-642/16) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Duševné vlastníctvo — Právo ochranných známok — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 13 — Vyčerpanie práv z ochrannej známky — Súbežný dovoz — Úprava balenia výrobku označeného ochrannou známkou — Nalepenie novej etikety — Podmienky vzťahujúce sa na zdravotnícke pomôcky)“2018/C 240/06Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Junek Europ-Vertrieb GmbH

      Žalovaná: Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG

      Výrok rozsudku

   Článok 13 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke [Európskej únie] sa má vykladať v tom zmysle, že majiteľ ochrannej známky nemôže zabrániť tomu, aby súbežný dovozca ďalej uvádzal na trh zdravotnícku pomôcku v pôvodnom vnútornom aj vonkajšom obale, ak dovozca nalepil na tento obal doplnkovú etiketu, o akú ide vo veci samej, ktorá svojím obsahom, účelom, veľkosťou, zobrazením a umiestnením nepredstavuje nebezpečenstvo pre záruku pôvodu zdravotníckej pomôcky označenej ochrannou známkou.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 104, 3.4.2017.


201806220781970272018/C 240/653112018TC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL20180517565611Vec T-311/18: Žaloba podaná 17. mája 2018 – Buck/EUIPO – Unger Holding (BUCK)
 ---documentbreak--- C2402018SK5610120180517SK0065561561Žaloba podaná 17. mája 2018 – Buck/EUIPO – Unger Holding (BUCK)
   (Vec T-311/18)2018/C 240/65Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Društvo za proizvodnju inženjering i usluge Buck d.o.o. (Belehrad, Srbsko) (v zastúpení: I. Lázaro Betancor, lawyer)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Unger Holding GmbH (Herne, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

      Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu obrazovej ochrannej známky BUCK v bielej a červenej farbe – medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 218 386

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 7. marca 2018 vo veci R 1024/2017-4

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie,

            —

            uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

            —

            porušenie článku 47 ods. 2 nariadenia č. 2017/1001,

            —

            porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


201806220361970382018/C 240/343302018CJC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL20180507313331Vec C-330/18 P: Odvolanie podané 7. mája 2018: Bruno Gollnisch proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 7. marca 2018 vo veci T-624/16, Gollnisch/Parlament
 ---documentbreak--- C2402018SK3110120180507SK0034311333Odvolanie podané 7. mája 2018: Bruno Gollnisch proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 7. marca 2018 vo veci T-624/16, Gollnisch/Parlament
   (Vec C-330/18 P)2018/C 240/34Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Odvolateľ: Bruno Gollnisch (v zastúpení: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

      ďalší účastník konania: Európsky parlament

      Návrhy odvolateľa

   Odvolateľ navrhuje, aby v súvislosti s napadnutým rozsudkom Súdny dvor:

            —

            zrušil rozsudok Všeobecného súdu zo 7. marca 2018, T-624/16,

            —

            rozhodol o nastolených otázkach v súlade s judikatúrou,

            —

            vrátil vec Všeobecnému súdu na nové rozhodnutie,

            —

            priznal žalobcovi sumu 12500 eur ako náhradu nákladov vynaložených v rámci odvolania,

            —

            uložil Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

      Návrhy predložené pre prípad vyhovenia odvolaniu:

            —

            ak dospeje Súdny dvor k presvedčeniu, že má dostatočné informácie, aby rozhodol sám vo veci,

            —

            zrušil rozhodnutie generálneho tajomníka Európskeho parlamentu z 1. júla 2016, oznámenie a vykonávacie opatrenie uvedené v liste generálneho riaditeľa pre financie zo 6. júla 2016 a oznámenie o dlhu č. 2016-914 z 5. júla 2016,

            —

            vyhovel návrhom navrhovateľa predloženým na prvom stupni,

            —

            priznal žalobcovi sumu 20000 eur ako náhradu spôsobenej nemajetkovej ujmy,

            —

            uložil Parlamentu povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

      Odvolacie dôvody predložené subsidiárne:

            —

            rozhodnúť o prerušení konania do skončenia trestného konania vedeného vo Francúzsku,

            —

            rozhodnúť, že výkon dotknutého rozhodnutia generálneho tajomníka bude medzitým prerušený a sumy vybrané na jeho základe budú v plnom rozsahu vrátené odvolateľovi.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

            1.

            Prvý odvolací dôvod založený na nedostatku právomoci generálneho tajomníka a porušení článku 25 ods. 3 rokovacieho poriadku Parlamentu.
            Napadnutým rozsudkom bola generálnemu tajomníkovi priznaná rozhodovacia právomoc, na základe ktorej môže sám rozhodnúť o existencii neoprávnene vyplatených súm, hoci podľa právnych predpisov a predchádzajúce judikatúry má iba vyšetrovaciu právomoc, právomoc predkladať návrhy a vykonávaciu právomoc.

            2.

            Druhý odvolací dôvod založený na nedodržaní zásad una via electa a „le pénal tient le civil en état“ (občianskoprávne konanie musí byť prerušené do skončenia trestného konania)
            V napadnutom rozsudku sa dospelo k nesprávnemu záveru, že uvádzaná zásada je súčasťou vnútroštátneho práva, a nie európskeho práva, a že predmetná vec nemá žiadnu trestnoprávne súvislosti.

            3.

            Tretí odvolací dôvod založený na porušení práv na obhajobu
            Napadnutým rozsudkom sa po prvé neprinavrátilo odvolateľovi jeho základné právo byť vypočutý, o ktoré bol pripravený po celú dobu konania, po druhé bolo ním potvrdené posúdenie administratívy Parlamentu, že išlo len o podozrenie, hoci išlo o výhrady – navyše nepodložené – smerujúce voči navrhovateľovi počas uvedeného konania, pričom premenlivosť a nepresnosť týchto výhrad bránili účinnej obrane, a po tretie neuznali sa ním dôsledky mlčania zo strany administratívy, pokiaľ ide o korešpondenciu navrhovateľa, ktorý sa pýtal na presnú povahu dôkazov o práci jeho asistenta, ktoré má predložiť.

            4.

            Štvrtý odvolací dôvod založený na diskriminačnom zaobchádzaní a fumus persecutionis, ako aj obrátení dôkazného bremena
            V napadnutom rozsudku neboli posúdené nepriame dôkazy o diskriminačnom zaobchádzaní alebo fumus persecutionis, a bolo vylúčené, že judikatúra, na ktorú sa odvolával odvolateľ, mohla byť použitá podobne ako politická diskriminácia.

            5.

            Piaty odvolací dôvod založený na nedostatku odôvodnenia a porušení článku 41 Charty základných práv
            V napadnutom rozsudku sa nesprávne dospelo k záveru, že predbežné dokumenty o vymáhaní neoprávnených platieb nemali žiadny právny význam s ohľadom na platnosť tohto konania a teda s ohľadom na konečný akt. Napadnutý rozsudok teda nevyvodil dôsledky z toho, že tak táto nejasnosť odôvodnenia, ako aj mlčanie zo strany administratívy, pokiaľ ide o žiadosti odvolateľa o spresnenie, mu neumožnili zistiť, ako má preukázať, že nedošlo k porušeniu.

            6.

            Šiesty odvolací dôvod založený na porušení zásad právnej istoty a legitímnej dôvery
            V napadnutom rozsudku sa konštatovalo, že požiadavka, aby poslanec uchovával dôkazy o práci svojich asistentov, nemá spätné účinky ani nie je záväzná.

            7.

            Siedmy odvolací dôvod založený na nesprávnom posúdení dôkazov, skreslení skutkových okolností a rozporuplnosti odôvodnenia
            V napadnutom rozsudku bola jednostranne, a posteriori, bez právneho základu a nesúdržne vypracovaná teória spôsobu predkladania dôkazov, ktoré sa uznávajú a sú prípustné, pokiaľ ide o prácu asistenta, pričom Všeobecný súd ním svojvoľne vylúčil tie, ktoré odvolateľ predložil, a vytkol mu, že počas konania nepredložil nové.

            8.

            Ôsmy odvolací dôvod založený na porušení zásady proporcionality
            V napadnutom rozsudku sa konštatovalo, že z vykonávacích opatrení nevyplýva pre generálneho tajomníka pri prijímaní rozhodnutí nijaká miera voľnej úvahy a že odvolateľ neuviedol dostatočné tvrdenia proti vykonávacím opatreniam alebo predpisom, na ktorých sú založené.


201806220411970822018/C 240/663122018TC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL20180514565722Vec T-312/18: Žaloba podaná 14. mája 2018 – Dentsply De Trey/EUIPO – IDS (AQUAPRINT)
 ---documentbreak--- C2402018SK5620120180514SK0066562572Žaloba podaná 14. mája 2018 – Dentsply De Trey/EUIPO – IDS (AQUAPRINT)
   (Vec T-312/18)2018/C 240/66Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Dentsply De Trey GmbH (Konstanz, Nemecko) (v zastúpení: S. Clark, solicitor)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: IDS SpA (Savona, Taliansko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie AQUAPRINT – prihláška č. 12 272 407.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 26. februára 2018 vo veci R 1438/2017-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie s výnimkou rozsahu, v akom odvolací senát stanovil, že tovar je zhodný/podobný, a že relevantná skupina verejnosti sa špecializuje v oblasti zubnej starostlivosti,

            —

            v súlade s článkom 134 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu uložil EUIPO a prípadnému vedľajšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Dentsply v tomto konaní

            —

            zmenil rozhodnutie aj pokiaľ ide o trovy konania a v súlade s článkom 134 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu uložil EUIPO, že neúspešný vedľajší účastník konania má nahradiť trovy konania, ktoré vznikli odvolaciemu senátu a námietkovému oddeleniu.

      Uvádzané žalobné dôvody

            —

            porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001,

            —

            porušenie článku 8 ods. 4 nariadenia č. 2017/1001.


201806220691970212018/C 240/355772015TC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL20180529343411Vec T-577/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. mája 2018 – Uribe-Etxebarría Jiménez/EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie SHERPA — Skoršia národná slovná ochranná známka SHERPA — Čiastočné vyhlásenie neplatnosti — Predmet sporu pred odvolacím senátom — Riadne používanie ochrannej známky — Článok 42 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 47 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001) — Článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 60 ods. 2 písm. a) nariadenia 2017/1001) — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. a) a b) nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 1 písm. a) a b) nariadenia 2017/1001)“)
 ---documentbreak--- C2402018SK3410120180529SK0035341341Rozsudok Všeobecného súdu z 29. mája 2018 – Uribe-Etxebarría Jiménez/EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)
   (Vec T-577/15) (
         1
      )
   „(„Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie SHERPA — Skoršia národná slovná ochranná známka SHERPA — Čiastočné vyhlásenie neplatnosti — Predmet sporu pred odvolacím senátom — Riadne používanie ochrannej známky — Článok 42 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 47 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001) — Článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 60 ods. 2 písm. a) nariadenia 2017/1001) — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. a) a b) nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 1 písm. a) a b) nariadenia 2017/1001)“)“2018/C 240/35Jazyk konania: španielčina
      Účastníci konania

      Žalobca: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (Erandio, Španielsko) (v zastúpení: M. Esteve Sanz, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Núcleo de comunicaciones y control, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal a E. Armero Lavie, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 17. júla 2015 (vec R 1135/2014-2) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťou Núcleo de comunicaciones y control a pánom Uribe-Etxebarría Jiménezom

      Výrok rozsudku

            1.

            Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 17. júla 2015 (vec R 1135/2014-2) sa zrušuje, pokiaľ ide o tovary označené spornou ochrannou známkou zaradené do triedy 9.

            2.

            V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

            3.

            EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť jednu tretinu trov konania, ktoré vynaložil pán Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez.

            4.

            Pán Uribe-Etxebarría Jiménez znáša dve tretiny svojich vlastných trov konania.

            5.

            Núcleo de comunicaciones y control, SL, znáša svoje vlastné trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 406, 7.12.2015.


201806220681970452018/C 240/491972017TC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL20180504444411Vec T-197/17: Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. mája 2018 – Abel a i./Komisia („Mimozmluvná zodpovednosť — Životné prostredie — Prijatie nariadenia, týkajúceho sa škodlivých emisií osobných a ľahkých úžitkových vozidiel, Komisiou — Návrh na náhradu vecnej škody a nemajetkovej ujmy, ktoré boli údajne spôsobené žalobcom — Neexistencia danosti a určitosti ujmy — Situácia, ktorá sa v nemajetkovej sfére môže dotknúť každého — Neexistencia napraviteľnosti ujmy — Návrh na vydanie príkazu“)
 ---documentbreak--- C2402018SK4410120180504SK0049441441Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. mája 2018 – Abel a i./Komisia
   (Vec T-197/17) (
         1
      )
   „(„Mimozmluvná zodpovednosť — Životné prostredie — Prijatie nariadenia, týkajúceho sa škodlivých emisií osobných a ľahkých úžitkových vozidiel, Komisiou — Návrh na náhradu vecnej škody a nemajetkovej ujmy, ktoré boli údajne spôsobené žalobcom — Neexistencia danosti a určitosti ujmy — Situácia, ktorá sa v nemajetkovej sfére môže dotknúť každého — Neexistencia napraviteľnosti ujmy — Návrh na vydanie príkazu“)“2018/C 240/49Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobcovia: Marc Abel (Montreuil, Francúzsko) a 1428 ďalších žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe uznesenia (v zastúpení: J. Assous, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland, M. Huttunen a A. Becker, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podľa článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorá bola údajne spôsobená žalobcom v dôsledku prijatia nariadenia Komisie (EÚ) 2016/646 z 20. apríla 2016, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 692/2008, pokiaľ ide o emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 6) (Ú. v. EÚ L 109, 2016, s. 1)

      Výrok

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Pán Marc Abel a ostatní účastníci konania, ktorých mená sú uvedené v prílohe, sú povinní nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 151, 15.5.2017.


201806220571970422018/C 240/673142018TC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL20180515575821Vec T-314/18: Žaloba podaná 15. mája 2018 – Hashem a Assi/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií
 ---documentbreak--- C2402018SK5710120180515SK0067571582Žaloba podaná 15. mája 2018 – Hashem a Assi/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií
   (Vec T-314/18)2018/C 240/67Jazyk konania: španielčina
      Účastníci konania

      Žalobcovia: Hashem Asad Mohammad Hashem (Amán, Jordánsko), Souhair H. B. Assi (Amán) (v zastúpení: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías a A. Lois Perreau de Pinninck, advokáti)

      Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            konštatoval mimozmluvnú zodpovednosť Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií a zaviazal ju na náhradu škody spôsobenej žalobcom v dôsledku konaní a opomenutí, ktoré mali za následok stratu investícii do obligácií BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A.,

            —

            uložil Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií povinnosť zaplatiť z titulu náhrady spôsobenej ujmy: primárne náhradu investícií vo výške 5571434,73 eura vložených do akcií Banco Popular; alebo subsidiárne náhradu vo výške 2341142,51 eura,

            —

            rozhodol o zvýšení vymáhanej sumy o kompenzačné úroky splatné od 7. júna 2017 do vyhlásenia rozsudku, ktorým sa rozhodne v tomto konaní,

            —

            rozhodol o zvýšení vymáhanej sumy o príslušné úroky z omeškania splatné od vyhlásenia tohto rozsudku do úplného zaplatenia vymáhanej sumy, s úrokovou sadzbou stanovenou Európskou centrálnou bankou pre hlavné operácie refinancovania, zvýšenou o dva percentuálne body,

            —

            zaviazal Jednotnú radu pre riešenie krízových situácií na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné dôvodom a hlavným tvrdeniam uvedeným vo veci T-659/17, Vallina Fonseca/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (2017, C 424, s. 42).


201806220451970562018/C 240/502062017TC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL20180516444522Vec T-206/17: Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. mája 2018 – Argus Security Projects/Komisia a EUBAM Libya („Žaloba o neplatnosť — Verejné obstarávanie služieb — Rokovacie konanie týkajúce sa hospodárskej súťaže — Poskytovanie bezpečnostných služieb v rámci pomocnej misie Únie pre integrované riadenie hraníc v Líbyi — Zamietnutie ponuky uchádzača a zadanie zákazky inému uchádzačovi — Skutočnosti, ktoré nastali po zadaní zákazky — Podstatné zmeny pôvodných podmienok obstarávania — Žaloba zjavne bez akéhokoľvek právneho základu“)
 ---documentbreak--- C2402018SK4420120180516SK0050442452Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. mája 2018 – Argus Security Projects/Komisia a EUBAM Libya
   (Vec T-206/17) (
         1
      )
   „(„Žaloba o neplatnosť — Verejné obstarávanie služieb — Rokovacie konanie týkajúce sa hospodárskej súťaže — Poskytovanie bezpečnostných služieb v rámci pomocnej misie Únie pre integrované riadenie hraníc v Líbyi — Zamietnutie ponuky uchádzača a zadanie zákazky inému uchádzačovi — Skutočnosti, ktoré nastali po zadaní zákazky — Podstatné zmeny pôvodných podmienok obstarávania — Žaloba zjavne bez akéhokoľvek právneho základu“)“2018/C 240/50Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Cyprus) (v zastúpení: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalované: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre, P. Aalto a L. Baumgart, splnomocnení zástupcovia), Pomocná misia Európskej únie pre integrované riadenie hraníc v Líbyi (EUBAM Libya) (v zastúpení: E. Raoult, advokát)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia EUBAM Lybia z 24. januára 2017, ktorým sa zamieta ponuka predložená žalobkyňou na zadanie zákazky týkajúcej sa bezpečnostných služieb v rámci EUBAM Lybia pre integrované riadenie hraníc v Líbyi (zmluva EUBAM-13-020), a to v rámci rokovacieho konania týkajúceho sa hospodárskej súťaže, a zadáva zákazka spoločnosti Garda World Ltd

      Výrok

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Argus Security Projects Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 195, 19.6.2017.


201806220271970292018/C 240/07302017CJC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL201805175622Vec C-30/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 17. mája 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny – Poľsko) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu/Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Daňové ustanovenia — Spotrebné dane — Smernica 92/83/EHS — Článok 3 ods. 1 — Alkohol a alkoholické nápoje — Pivo — Ochutené pivo — Stupeň Plato — Spôsob výpočtu)
 ---documentbreak--- C2402018SK520120180517SK00075262Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 17. mája 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny – Poľsko) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu/Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu
   (Vec C-30/17) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Daňové ustanovenia — Spotrebné dane — Smernica 92/83/EHS — Článok 3 ods. 1 — Alkohol a alkoholické nápoje — Pivo — Ochutené pivo — Stupeň Plato — Spôsob výpočtu)“2018/C 240/07Jazyk konania: poľština
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu

      Žalovaná: Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu

      Výrok rozsudku

   Článok 3 ods. 1 smernice Rady 92/83/EHS z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje sa má vykladať v tom zmysle, že na účely stanovenia základu dane z ochutených pív podľa stupnice Plato treba zohľadniť sušinu v pôvodnej mladine, pričom sa nezohľadňujú arómy a cukrový sirup pridané po skončení procesu kvasenia.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 161, 22.5.2017.


201806220421970162018/C 240/365662016TC24020180709SK01SKINFO_JUDICIAL20180517353511Vec T-566/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. mája 2018 – Josefsson/Parlament („Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Zmluva na dobu neurčitú — Prepustenie — Článok 47 písm. c) bod i) PZOZ — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo byť vypočutý — Zásada riadnej správy vecí verejných — Povinnosť starostlivosti“)
 ---documentbreak--- C2402018SK3510120180517SK0036351351Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. mája 2018 – Josefsson/Parlament
   (Vec T-566/16) (
         1
      )
   „(„Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Zmluva na dobu neurčitú — Prepustenie — Článok 47 písm. c) bod i) PZOZ — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo byť vypočutý — Zásada riadnej správy vecí verejných — Povinnosť starostlivosti“)“2018/C 240/36Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobca: Erik Josefsson (Malmö, Švédsko) (v zastúpení: T. Bontinck, A. Guillerme a M. Forgeois, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: pôvodne M. Dean a L. Deneys, neskôr M. Dean a Í. Ní Riagáin Düro, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podľa článku 270 ZFEÚ na jednej strane na zrušenie rozhodnutia orgánu Parlamentu oprávneného uzatvárať pracovné zmluvy z 19. decembra 2014, týkajúceho sa vypovedania pracovnej zmluvy žalobcu ako dočasného zamestnanca a na druhej strane na získanie náhrady nemajetkovej ujmy, ktorá bola údajne spôsobená žalobcovi

      Výrok rozsudku

            1.

            Rozhodnutie orgánu Európskeho parlamentu oprávneného uzatvárať pracovné zmluvy z 19. decembra 2014, týkajúce sa vypovedania pracovnej zmluvy pána Erika Josefssona ako dočasného zamestnanca sa zrušuje.

            2.

            V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

            3.

            Parlament je povinný nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 27, 25.1.2016 (vec pôvodne zapísaná na Súde pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-138/15 a prenesená na Všeobecný súd Európskej únie 1.9.2016).