title: Vec T-116/20: Žaloba podaná 20. februára 2020 – Società agricola Vivai Maiorana a i./Komisia

text:
               20.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/19

      Žaloba podaná 20. februára 2020 – Società agricola Vivai Maiorana a i./Komisia
      (Vec T-116/20)
      (2020/C 129/24)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Società agricola Vivai Maiorana Ss (Curinga, Taliansko), Confederazione Italiana Agricoltori – CIA (Roma, Taliansko), MIVA – Moltiplicatori Italiani Viticoli Associati (Faenza, Taliansko) (v zastúpení: E. Scoccini a G. Scoccini, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/2072 z 28. novembra 2019 v nasledujúcej časti: príloha IV – časti: A (osivo krmovín), B (osivo obilnín), C (vinič), F (osivo zelenín), I (sadivový materiál zelenín) a J (ovocné dreviny).

                  —

                  rozhodol o neplatnosti nariadenia EÚ 2016/2031 v rozsahu, v akom sa týka článku 36, prílohy I oddielu 4 bodu 3 a článku 37 ods. 2.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Táto žaloba je podaná proti vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2019/2072 z 28. novembra 2019, ktorým sa stanovujú jednotné podmienky vykonávania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/2031, pokiaľ ide o ochranné opatrenia proti škodcom rastlín, a ktorým sa zrušuje nariadenie Komisie (ES) č. 690/2008 a ktorým sa mení vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/2019, v nasledujúcej časti: príloha IV – časti: A (osivo krmovín), B (osivo obilnín), C (vinič), F (osivo zelenín), I (sadivový materiál zelenín) a J (ovocné dreviny).
      Na podporu svojej žaloby, žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 36 písm. e) a f) nariadenia (EÚ) 2016/2031, zásady proporcionality a na nedostatku odôvodnenia.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyne tvrdia, že prahová hodnota výskytu regulovaných nekaranténnych škodcov Únie (RNŠ) na pôvodných rastlinách na výsadbu rovnajúca sa 0 % stanovená Komisiou v prílohe IV k nariadeniu EÚ 2019/2072 bola stanovená bez overenia, ktoré vyžaduje článok 36 písm. e) a f) nariadenia EÚ 2016/2031, že výskyt RNŠ na rastlinách určených na výsadbu má neprijateľný hospodársky dopad a že existujú vykonateľné a účinné opatrenia, ktorých cieľom je zabrániť ich výskytu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení Medzinárodnej zmluvy FAO o genetických zdrojoch rastlín pre výživu a poľnohospodárstvo

                              —

                              Žalobkyne v tejto súvislosti tvrdia, že zavedenie nulovej prahovej hodnoty pre RNŠ vyskytujúcich sa na pôvodných zdrojoch rastlín predstavuje porušenie článku 9 Medzinárodnej zmluvy FAO o genetických zdrojoch rastlín pre výživu a poľnohospodárstvo, podpísanej Európskou úniou a jednotlivými štátmi Únie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/848 z 30. mája 2018 o ekologickej poľnohospodárskej výrobe a označovaní produktov ekologickej poľnohospodárskej výroby a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 834/2007 (Ú. v. EÚ L 150, 2018, s. 1)

                              —

                              Žalobkyne v tejto súvislosti tvrdia, že proces výberu a zjednotenia odrôd rastlín vyplývajúci z uplatnenia prahových hodnôt pre RNŠ výslovne porušuje ustanovenia nariadenia (EÚ) 2018/848.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na nezlučiteľnosti s poľnohospodárskou politikou Európskej únie

                              —

                              Žalobkyne v tejto súvislosti tvrdia, že zavedenie prahových hodnôt pre RNŠ je v rozpore s poľnohospodárskou politikou Európskej únie a najmä s/so:

                                          —

                                          smernicou Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102);

                                          —

                                          nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (Ú. v. EÚ L 343, 2012, s. 1);

                                          —

                                          nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1305/2013 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 487);

                                          —

                                          článkom 8 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 807/2014 z 11. marca 2014, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1305/2013 o podpore rozvoja vidieka (Ú. v. EÚ L 227, 2014, s. 1).


title: Vec T-117/20: Žaloba podaná 21. februára 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – MKR Design (Panthé)

text:
               20.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/20

      Žaloba podaná 21. februára 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – MKR Design (Panthé)
      (Vec T-117/20)
      (2020/C 129/25)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: El Corte Inglés (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: J. Rivas Zurdo, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: MKR Design Srl (Miláno, Taliansko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Panthé – prihláška č. 16 366 461

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 5. decembra 2019 vo veci R 378/2019-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil žalovanému alebo žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-118/20: Žaloba podaná 21. februára 2020 – Voco/EUIPO (Form Verpackungsforn)

text:
               20.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/21

      Žaloba podaná 21. februára 2020 – Voco/EUIPO (Form Verpackungsforn)
      (Vec T-118/20)
      (2020/C 129/26)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Voco GmbH (Cuxhaven, Nemecko) (v zastúpení: C. Spintig a S. Pietzcker, Rechtsanwälte)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: trojrozmerná ochranná známka Spoločenstva (tvar balenia) – prihláška č. 17 959 421

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 4. decembra 2019 vo veci R 978/2019–5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania, ako aj trovy, ktoré vznikli žalobkyni.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-121/20: Žaloba podaná 21. februára 2020 – IP/Komisia

text:
               20.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/21

      Žaloba podaná 21. februára 2020 – IP/Komisia
      (Vec T-121/20)
      (2020/C 129/27)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: IP (v zastúpení: L. Levi a S. Rodrigues, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že táto žaloba je prípustná a dôvodná,

            a v dôsledku toho

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutia,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania v celom rozsahu.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobca na podporu svojej žaloby proti rozhodnutiu Komisie z 21. augusta, ktorým mu bol uložený disciplinárny postih spočívajúci vo vypovedaní jeho pracovnej zmluvy bez výpovednej lehoty, uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení zásady riadnej správy vecí verejných a povinnosti odôvodnenia. Žalobca v tejto súvislosti predovšetkým tvrdí, že s ním Komisia, ktorá nedodržala povinnosť náležitej starostlivosti a povinnosť starostlivosti, ktoré jej prináležia, nezaobchádzala spravodlivo. Podľa žalobcu sa Komisia mala informovať o výsledkoch trestného konania, ktoré bolo ukončené zastavením konania, a upovedomiť o nich disciplinárnu komisiu, aby ich disciplinárna komisia mohla zohľadniť vo svojom rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na pochybeniach v prípravnych aktoch vedúcich k napadnutému rozhodnutiu a zjavne nesprávnych posúdeniach, ktorých sa Komisia dopustila. Žalobca sa predovšetkým domnieva, že pochybenia v dvoch prípravných aktoch vedúcich k napadnutému rozhodnutiu zakladajú pochybenie v tomto rozhodnutí.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 10 prílohy X Služobného poriadku úradníkov Európskej únie z toho dôvodu, že jednak neboli preskúmané všetky okolnosti vyplývajúce zo spisu žalobcu, a jednak boli kritériá využité na určenie postihu predmetom chybného posúdenia alebo im bola prisúdená neprimeraná závažnosť.


title: Vec T-122/20: Žaloba podaná 20. februára 2020 – Sciessent/Komisia

text:
               20.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/22

      Žaloba podaná 20. februára 2020 – Sciessent/Komisia
      (Vec T-122/20)
      (2020/C 129/28)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sciessent LLC (Beverly, Massachusetts, Spojené štáty) (v zastúpení: K. Van Maldegem a P. Sellar, advokáti, a V. McElwee, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1960 z 26. novembra 2019, ktorým sa neschvaľuje zeolit strieborný ako existujúca účinná látka na použitie v biocídnych výrobkoch typov 2 a 7 (1),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení právnej normy týkajúcej sa uplatňovania Zmlúv a článkov 4 a 19 nariadenia (EÚ) č. 528/2012. (2)

                              —

                              Žalovaná, opierajúc sa o posúdenia Výboru pre biocídne výrobky (BPC) vo veci schválenia zeolitu strieborného ako účinnej látky v biocídnych výrobkoch typov 2 a 7, dospela k záveru, že túto látku nemožno schváliť z toho dôvodu, že sa nepreukázala dostatočná účinnosť. Podľa názoru žalobkyne však bolo hodnotenie účinnosti vypracované nesprávne, a to odkazom na výrobok, v ktorom sa používa zeolit strieborný. Žalobkyňa preukázala účinnosť tejto látky, zeolitu strieborného, v súlade s uplatniteľným právom. Žalovaná vo svojom hodnotení a záveroch o účinnosti látky nesprávne vyložila a nesprávne uplatnila relevantné právne predpisy.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nedostatku právomoci – porušení článku 290 ZFEÚ a článkov 4 a 19 nariadenia (EÚ) č. 528/2012.

                              —

                              Dôvodom pre neschválenie zeolitu strieborného podľa napadnutého aktu je údajná nedostatočná účinnosť ošetreného výrobku, v ktorom sa používa. Žalobkyňa však tvrdí, že jedinými kritériami, ktoré mohla žalovaná v súlade s právom vziať do úvahy, sú kritériá vymedzené v článkoch 4 a 19 nariadenia (EÚ) č. 528/2012. Medzi týmito kritériami sa nenachádza účinnosť ošetreného výrobku, ktorého hodnotenie sa inak ponecháva na druhé, následné štádium schvaľovania biocídnych výrobkov na úrovni členského štátu. S ohľadom na skutočnosť, že žalovaná vykonala práve toto hodnotenie na účely neschválenia zeolitu strieborného, teda že konala ďaleko za hranicami toho, k čomu je zmocnená na základe nariadenia (EÚ) č. 528/2012, žalovaná porušila článok 290 Zmlúv a články 4 a 19 tohto nariadenia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení právnej normy týkajúcej sa uplatňovania Zmlúv – zásady zákazu diskriminácie.

                              —

                              S látkou žalobkyne bolo zaobchádzané inak než s ostanými látkami používanými v biocídnych výrobkoch typov 2 a 7 bez toho, aby žalovaná objektívne odôvodnila, prečo by sa so zeolitom strieborným malo zaobchádzať inak než s ostatnými látkami, na ktoré sa vzťahovali rovnaké pravidlá hodnotenia podľa nariadenia (EÚ) č. 528/2012 (a smernice 98/8/ES (3)) pre výrobky rovnakého typu.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení právnej normy týkajúcej sa uplatňovania Zmlúv – zásady právnej istoty.

                              —

                              Žalovaná adresovala predsedovi BPC otvorený list, ktorý mal vyjasniť, ako sa podľa nariadenia (EÚ) č. 528/2012 majú vykladať a uplatňovať právne predpisy vo veci hodnotenia účinnosti. Hoci právne predpisy boli jasné, tento list znova potvrdil, že vyžadovanie preukázania predností ošetrených výrobkov nespadá do rozsahu nariadenia (EÚ) č. 528/2012. Žalobkyňa sa spoľahla na obsah tohto listu, ktorý potvril jasnosť právnych predpisov, a mala legitúmnu dôveru týkajúcu sa schválenia látky. V dôsledku toho sa zdá, že napadnutý akt porušil zásady legitímnej dôvery a právnej istoty.

         (1)  Ú. v. EÚ L 306, 2019, s. 42.

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 528/2012 z 22. mája 2012 o sprístupňovaní biocídnych výrobkov na trhu a ich používaní (Ú. v. EÚ L 167, 2012, s. 1).

         (3)  Smernica 98/8/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. februára 1998 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (Ú. v. ES L 123, 1998, s. 1; Mim. vyd 03/023, s. 3).


title: Vec T-126/20: Žaloba podaná 27. februára 2020 – Autoridad Portuaria de Bilbao/Komisia

text:
               20.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/23

      Žaloba podaná 27. februára 2020 – Autoridad Portuaria de Bilbao/Komisia
      (Vec T-126/20)
      (2020/C 129/29)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Autoridad Portuaria de Bilbao (Španielsko) (v zastúpení: D. Sarmiento Ramírez-Escudero a X. Codina García-Andrade, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  primárne zrušil napadnuté rozhodnutie;

                  —

                  v každom prípade zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Predmetnou žalobou sa napáda rozhodnutie Európskej komisie z 8. januára 2019 [C (2018) 8676 final], týkajúce sa zdanenia prístavov v Španielsku, ako aj rozhodnutia Európskej komisie zo 7. marca 2019, C (2019) 1765 final a z 15. novembra 2019 C (2019) 8068 final, (ďalej len „napadnuté rozhodnutia“).
      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keďže daňové oslobodenie nepredstavuje zvýhodnenie.
                  Na podporu prvého dôvodu žalobkyňa uvádza, že oslobodenie od dane, ktoré je predmetom napadnutých rozhodnutí, nepredstavuje ekonomické zvýhodnenie, zatiaľ čo zrušenie tohto oslobodenia by predstavovalo ekonomickú záťaž pre prístavný orgán, keďže tento orgán je povinný financovať vlastnými prostriedkami investície všeobecného záujmu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkom 296 ZFEÚ a článkom 41 Charty základných práv Európskej únie, keďže Komisia pri posudzovaní existencie zvýhodnenia neuskutočnila úplnú analýzu všetkých dostupných údajov.
                  Na podporu prvého dôvodu žalobkyňa uvádza, že Európska komisia pri hodnotení, či oslobodenie od dane, ktoré je predmetom napadnutých rozhodnutí, predstavuje zvýhodnenie, neuskutočnila úplnú analýzu všetkých údajov, ktoré prístavný orgán v priebehu konania predložil.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keďže daňové zvýhodnenie nenarúša ani nehrozí narušením hospodárskej súťaže, ani neovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
                  Na podporu tretieho dôvodu žalobkyňa uvádza, že oslobodenie od dane, ktoré je predmetom napadnutých rozhodnutí, nezlepšuje konkurenčné postavenie prístavných orgánov, a preto nie je možné, aby hospodárska súťaž ovplyvnila obchod medzi členskými štátmi. Preto nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ZFEÚ.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keďže daňové zvýhodnenie nie je selektívne.
                  Na podporu štvrtého dôvodu žalobkyňa uvádza, že oslobodenie od dane, ktoré je predmetom napadnutých rozhodnutí, nie je selektívne, keďže nepredstavuje výnimku z príslušného systému, a preto nie je štátnou pomocou v zmysle článku 107 ZFEÚ.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod uvádzaný subsidiárne je založený na tom, že predmetné oslobodenie, aj keby bolo štátnou pomocou, je zlučiteľné s vnútorným trhom.
                  Na podporu piateho žalobného dôvodu uvádzaného subsidiárne žalobkyňa tvrdí, že aj keby bolo daňové oslobodenie, ktoré je predmetom napadnutých rozhodnutí, považované za štátnu pomoc, išlo by o štátnu pomoc zlučiteľnú s vnútorným trhom.


title: Vec T-128/20: Žaloba podaná 27. februára 2020 – Collibra/EUIPO – Dietrich (COLLIBRA)

text:
               20.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/24

      Žaloba podaná 27. februára 2020 – Collibra/EUIPO – Dietrich (COLLIBRA)
      (Vec T-128/20)
      (2020/C 129/30)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Collibra (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: A. Renck, A. Bothe, advokáti, a I. Junkar, solicitor)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Hans Dietrich (Starnberg, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie „COLLIBRA“ – prihláška č. 16 787 772.

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 13. decembra 2019 vo veci R 737/2019-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom, ak vstúpi do konania o tejto žalobe ako vedľajší účastník, povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-129/20: Žaloba podaná 27. februára 2020 – Collibra/EUIPO – Dietrich (collibra)

text:
               20.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/25

      Žaloba podaná 27. februára 2020 – Collibra/EUIPO – Dietrich (collibra)
      (Vec T-129/20)
      (2020/C 129/31)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Collibra (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: A. Renck, A. Bothe, advokáti, a I. Junkar, solicitor)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Hans Dietrich (Starnberg, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie „collibra“ – prihláška č. 16 787 889.

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 13. decembra 2019 vo veci R 738/2019-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom, ak vstúpi do konania o tejto žalobe ako vedľajší účastník, povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-138/20: Žaloba podaná 2. marca 2020 – PT Ciliandra Perkasa/Komisia

text:
               20.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/26

      Žaloba podaná 2. marca 2020 – PT Ciliandra Perkasa/Komisia
      (Vec T-138/20)
      (2020/C 129/32)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: PT Ciliandra Perkasa (West Jakarta, Indonézia) (v zastúpení: F. Graafsma, J. Cornelis a E. Rogiest, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/2092 z 28. novembra 2019, ktorým sa ukladá konečné vyrovnávacie clo na dovoz bionafty s pôvodom v Indonézii,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia porušila článok 8 ods. 1 a článok 8 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1037 z 8. júna 2016 o ochrane pred subvencovanými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (ďalej len „základné nariadenie“) pri určovaní cenového podhodnotenia, pretože 1. nepreskúmala všetky relevantné dôkazy a 2. nepreukázala cenové podhodnotenie vo vzťahu k výrobku ako celku.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia porušila článok 8 ods. 5 základného nariadenia, pretože svoju príčinnú analýzu založila na nesprávne zistenom cenovom podhodnotení.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia vychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 3 základného nariadenia, keď dospela k záveru, že na jednej strane platby z fondu pre palmové plantáže (ďalej len „OPPF“) možno kvalifikovať ako granty namiesto platieb za nákup bionafty a na druhej strane že platbami z OPPF sa poskytujú výhody výrobcom bionafty, keďže Komisia i) sa spoliehala na zjavne nesprávne zistený skutkový stav a ii) nezistila, že prípadná výhoda sa preniesla osoby vyrábajúce zmesi bionafty.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia vychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia a pri vyčíslení výhody v rámci systému OPPF porušila článok 7 základného nariadenia.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený tvrdení, že Komisia porušila článok 8 ods. 1 a 8 základného nariadenia tým, že pri svojom určení hroziacej ujmy nevychádzala z pozitívnych dôkazov a objektívneho preskúmania všetkých relevantných okolností.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia porušila právo žalobkyne na obhajobu tým, že do napadnutého nariadenia zahrnula iba niektoré podstatné úvahy týkajúce sa analýzy podhodnotenia, čím žalobkyni zabránila predložiť svoje pripomienky k tejto otázke.


title: Vec T-143/20: Žaloba podaná 2. marca 2020 – PT Pelita Agung Agrindustri a PT Permata Hijau Palm Oleo/Komisia

text:
               20.4.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/27

      Žaloba podaná 2. marca 2020 – PT Pelita Agung Agrindustri a PT Permata Hijau Palm Oleo/Komisia
      (Vec T-143/20)
      (2020/C 129/33)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Indonézia), PT Permata Hijau Palm Oleo (Medan) (Medan, Indonézia) (v zastúpení: F. Graafsma, J. Cornelis a E. Rogiest, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/2092 z 28. novembra 2019, ktorým sa ukladá konečné vyrovnávacie clo na dovoz bionafty s pôvodom v Indonézii, v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia porušila článok 8 ods. 1 a článok 8 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1037 z 8. júna 2016 o ochrane pred subvencovanými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (ďalej len „základné nariadenie“) pri určovaní cenového podhodnotenia, pretože 1. nepreskúmala všetky relevantné dôkazy a 2. nepreukázala cenové podhodnotenie vo vzťahu k výrobku ako celku.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia porušila článok 8 ods. 5 základného nariadenia, pretože svoju príčinnú analýzu založila na nesprávne zistenom cenovom podhodnotení.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia vychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 3 základného nariadenia, keď dospela k záveru, že indonézska vláda umožnila alebo nariadila dodávateľom surového palmového oleja (ďalej len „SPO“), aby dodávali svoje výrobky za nižšiu než primeranú odmenu, že poskytla dodávateľom SPO odmenu alebo cenovú podporu a tým im bola poskytnutá výhoda.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia vychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 3 základného nariadenia, keď dospela k záveru, že na jednej strane platby z fondu pre palmové plantáže (ďalej len „OPPF“) možno kvalifikovať ako granty namiesto platieb za nákup bionafty a na druhej strane že platbami z OPPF sa poskytujú výhody výrobcom bionafty, keďže Komisia sa spoliehala na zjavne nesprávne zistený skutkový stav a nezistila, že prípadná výhoda sa preniesla osoby vyrábajúce zmesi bionafty.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia vychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia a pri vyčíslení výhody v rámci systému OPPF porušila článok 7 základného nariadenia.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený tvrdení, že Komisia porušila článok 8 ods. 1 a 8 základného nariadenia tým, že pri svojom určení hroziacej ujmy nevychádzala z pozitívnych dôkazov a objektívneho preskúmania všetkých relevantných okolností.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia porušila právo žalobkýň na obhajobu tým, že do napadnutého nariadenia zahrnula iba niektoré podstatné úvahy týkajúce sa analýzy podhodnotenia, čím žalobkyniam zabránila predložiť svoje pripomienky k tejto otázke.


title: Vec C-650/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundespatentgericht – Nemecko) – Royalty Pharma Collection Trust/Deutsches Patent- und Markenamt (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Duševné a priemyselné vlastníctvo – Nariadenie (ES) č. 469/2009 – Dodatkové ochranné osvedčenie na liečivá – Podmienky na získanie – Článok 3 písm. a) – Pojem „výrobok chránený platným základným patentom“ – Kritériá posúdenia)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/2

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundespatentgericht – Nemecko) – Royalty Pharma Collection Trust/Deutsches Patent- und Markenamt
      (Vec C-650/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Duševné a priemyselné vlastníctvo - Nariadenie (ES) č. 469/2009 - Dodatkové ochranné osvedčenie na liečivá - Podmienky na získanie - Článok 3 písm. a) - Pojem „výrobok chránený platným základným patentom“ - Kritériá posúdenia)
      (2020/C 240/02)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundespatentgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Royalty Pharma Collection Trust

         Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá sa má vykladať v tom zmysle, že výrobok je chránený platným základným patentom v zmysle tohto ustanovenia, ak spĺňa všeobecnú funkčnú definíciu použitú jedným z patentových nárokov základného patentu a nevyhnutne spadá pod vynález, na ktorý sa vzťahuje tento patent, aj keď ho nemožno odvodiť pomocou teórie z uvedeného patentu v individualizovanej podobe ako konkrétne vyhotovenie, pokiaľ je odborníkom špecificky identifikovateľný vzhľadom na všetky prvky zverejnené v tomto istom patente na základe jeho všeobecných vedomostí v danej oblasti ku dňu podania patentovej prihlášky alebo ku dňu vzniku práva prednosti základného patentu a na základe stavu techniky k tomuto dátumu.

                  2.

                  Článok 3 písm. a) nariadenia č. 469/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že výrobok nie je chránený platným základným patentom v zmysle tohto ustanovenia, ak hoci patrí do funkčnej definície uvedenej v patentových nárokoch tohto patentu, bol vyvinutý na základe samostatnej vynálezcovskej činnosti po dni podania prihlášky základného patentu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 52, 12.2.2018.


title: Vec C-446/18: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) – AGROBET CZ, s.r.o./Finanční úřad pro Středočeský kraj (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Odpočítanie DPH zaplatenej na vstupe – Nadmerný odpočet DPH – Zadržanie nadmerného odpočtu v nadväznosti na začatie daňovej kontroly – Žiadosť o vyplatenie časti nadmerného odpočtu vzťahujúcej sa na transakcie, ktoré nie sú dotknuté rozsahom tejto kontroly – Odmietnutie daňového orgánu)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/3

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) – AGROBET CZ, s.r.o./Finanční úřad pro Středočeský kraj
      (Vec C-446/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Odpočítanie DPH zaplatenej na vstupe - Nadmerný odpočet DPH - Zadržanie nadmerného odpočtu v nadväznosti na začatie daňovej kontroly - Žiadosť o vyplatenie časti nadmerného odpočtu vzťahujúcej sa na transakcie, ktoré nie sú dotknuté rozsahom tejto kontroly - Odmietnutie daňového orgánu)
      (2020/C 240/03)
      Jazyk konania: čeština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Nejvyšší správní soud

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: AGROBET CZ, s.r.o.

         Žalovaný: Finanční úřad pro Středočeský kraj

         Výrok rozsudku

      Články 179, 183 a 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty v spojení so zásadou daňovej neutrality sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá neumožňuje, aby daňový orgán pred skončením daňovej kontroly týkajúcej sa priznania k dani z pridanej hodnoty (DPH), v ktorom je za určité zdaňovacie obdobie vykázaný nadmerný odpočet, priznal vrátenie časti tohto nadmerného odpočtu vzťahujúcej sa na transakcie, ktoré v okamihu začatia tejto kontroly nie sú rozsahom tejto kontroly dotknuté, pokiaľ nie je možné jasne, presne a jednoznačne určiť, že bez ohľadu na výsledok tejto kontroly bude naďalej existovať nadmerný odpočet DPH, ktorého suma môže byť prípadne nižšia než suma vzťahujúca sa na transakcie, ktoré nie sú rozsahom tejto kontroly dotknuté, čo musí overiť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 17.9.2018.


title: Vec C-547/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poľsko) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 44 – Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 282/2011 – Článok 11 ods. 1 – Poskytovanie služieb – Miesto daňovej povinnosti – Pojem „stála prevádzkareň“ – Zdaniteľná osoba na účely DPH – Dcérska spoločnosť spoločnosti usadenej v treťom štáte nachádzajúca sa v členskom štáte)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/3

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poľsko) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Vec C-547/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 44 - Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 282/2011 - Článok 11 ods. 1 - Poskytovanie služieb - Miesto daňovej povinnosti - Pojem „stála prevádzkareň“ - Zdaniteľná osoba na účely DPH - Dcérska spoločnosť spoločnosti usadenej v treťom štáte nachádzajúca sa v členskom štáte)
      (2020/C 240/04)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

         Žalovaný: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Výrok rozsudku

      Článok 44 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zmenenej smernicou Rady 2008/8/ES z 12. februára 2008, ako aj článok 11 ods. 1 a článok 22 ods. 1 vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 282/2011 z 15. marca 2011, ktorým sa ustanovujú vykonávacie opatrenia smernice 2006/112, sa majú vykladať v tom zmysle, že poskytovateľ služieb nemôže vyvodiť existenciu stálej prevádzkarne spoločnosti so sídlom v treťom štáte na území členského štátu len z toho, že sa tam nachádza dcérska spoločnosť tejto spoločnosti, a zároveň tento poskytovateľ nie je povinný na účely takéhoto posúdenia zisťovať zmluvné vzťahy medzi týmito dvoma subjektmi.

         (1)  Ú. v. EÚ C 44, 4.2.2019.


title: Vec C-560/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 30. apríla 2020 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Európska komisia, Švédske kráľovstvo, Poľská republika (Odvolanie – Prístup k dokumentom inštitúcií – Nariadenie (ES) č. 1049/2001 – Článok 4 ods. 2 tretia zarážka – Výnimky z práva na prístup – Výnimka vzťahujúca sa na ochranu cieľov vyšetrovania – Dokumenty týkajúce sa prebiehajúceho konania o nesplnení povinnosti – Podrobné stanoviská vydané v rámci oznamovacieho postupu na základe smernice 98/34/ES – Žiadosť o prístup – Zamietnutie – Zverejnenie požadovaných dokumentov v priebehu konania na Všeobecnom súde Európskej únie – Zverejnenie – Neprípustnosť – Záujem na konaní – Pretrvávanie)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/4

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 30. apríla 2020 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Európska komisia, Švédske kráľovstvo, Poľská republika
      (Vec C-560/18 P) (1)

      (Odvolanie - Prístup k dokumentom inštitúcií - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Článok 4 ods. 2 tretia zarážka - Výnimky z práva na prístup - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu cieľov vyšetrovania - Dokumenty týkajúce sa prebiehajúceho konania o nesplnení povinnosti - Podrobné stanoviská vydané v rámci oznamovacieho postupu na základe smernice 98/34/ES - Žiadosť o prístup - Zamietnutie - Zverejnenie požadovaných dokumentov v priebehu konania na Všeobecnom súde Európskej únie - Zverejnenie - Neprípustnosť - Záujem na konaní - Pretrvávanie)
      (2020/C 240/05)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (v zastúpení: P. Hoffmann, adwokat)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: M. Konstantinidis a A. Spina, splnomocnení zástupcovia), Švédske kráľovstvo (v zastúpení: C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg a H. Eklinder, splnomocnení zástupcovia), Poľská republika (v zastúpení: D. Lutostańska a M. Kamejsza-Kozłowska, splnomocnené zástupkyne)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

                  3.

                  Švédske kráľovstvo a Poľská republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 25.3.2019.


title: Vec C-565/18: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria regionale per la Lombardia – Taliansko) – Société Générale S.A./Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 63 ZFEÚ – Voľný pohyb kapitálu – Daň z finančných transakcií – Transakcie týkajúce sa derivátov, ktorých podkladovým aktívom je cenný papier vydaný spoločnosťou, ktorá je rezidentom členského štátu zdanenia – Daň splatná bez ohľadu na miesto uzatvorenia transakcie – Administratívne a vykazovacie povinnosti)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/5

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria regionale per la Lombardia – Taliansko) – Société Générale S.A./Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
      (Vec C-565/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 63 ZFEÚ - Voľný pohyb kapitálu - Daň z finančných transakcií - Transakcie týkajúce sa derivátov, ktorých podkladovým aktívom je cenný papier vydaný spoločnosťou, ktorá je rezidentom členského štátu zdanenia - Daň splatná bez ohľadu na miesto uzatvorenia transakcie - Administratívne a vykazovacie povinnosti)
      (2020/C 240/06)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Commissione tributaria regionale per la Lombardia

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Société Générale S.A.

         Žalovaný: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

         Výrok rozsudku

      Článok 63 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, ktorá ukladá daň na finančné transakcie týkajúce sa finančných derivátov, ktorú znášajú strany transakcie, bez ohľadu na miesto, kde bola transakcia uzavretá, alebo štát, ktorého sú tieto zmluvné strany a prípadný sprostredkovateľ zúčastnený na tejto transakcii rezidentmi, pokiaľ podkladovým cenným papierom týchto nástrojov je cenný papier vydaný spoločnosťou so sídlom v tomto členskom štáte. Administratívne a vykazovacie povinnosti spojené s touto daňou, ktoré majú subjekty nerezidenti, však nesmú ísť nad rámec toho, čo je nevyhnutné na výber uvedenej dane.

         (1)  Ú. v. EÚ C 436, 3.12.2018.


title: Vec C-584/18: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Eparchiako Dikastirio Larnakas – Cyprus) – D. Z./Blue Air – Airline Management Solutions SRL a i. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti – Hraničné kontroly, azyl a prisťahovalectvo – Rozhodnutie č. 565/2014/EÚ – Zjednodušený režim kontrol osôb na vonkajších hraniciach – Štátny príslušník tretej krajiny, ktorý je držiteľom povolenia na dočasný pobyt vydaným členským štátom – Článok 3 – Uznávanie niektorých dokladov Bulharskom, Chorvátskom, Cyprom a Rumunskom za rovnocenné ich národným vízam – Možnosť odvolať sa na rozhodnutie voči štátu – Priamy účinok – Uznanie súkromnoprávneho subjektu za splnomocnenca štátu – Podmienky – Nariadenie (ES) č. 562/2006 – Kódex schengenských hraníc – Článok 13 – Odopretie vstupu na územie členského štátu – Povinnosť odôvodnenia – Nariadenie (ES) č. 261/2004 – Náhrada škody a pomoc cestujúcim v prípade odmietnutia nástupu do lietadla – Článok 2 písm. j) – Odmietnutie nástupu do lietadla z dôvodu údajne nedostatočných cestovných dokladov – Článok 15 – Povinnosti leteckých dopravcov voči cestujúcim – Neprípustnosť odlišných ustanovení v zmluve o preprave alebo iných dokumentoch)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/5

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Eparchiako Dikastirio Larnakas – Cyprus) – D. Z./Blue Air – Airline Management Solutions SRL a i.
      (Vec C-584/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Hraničné kontroly, azyl a prisťahovalectvo - Rozhodnutie č. 565/2014/EÚ - Zjednodušený režim kontrol osôb na vonkajších hraniciach - Štátny príslušník tretej krajiny, ktorý je držiteľom povolenia na dočasný pobyt vydaným členským štátom - Článok 3 - Uznávanie niektorých dokladov Bulharskom, Chorvátskom, Cyprom a Rumunskom za rovnocenné ich národným vízam - Možnosť odvolať sa na rozhodnutie voči štátu - Priamy účinok - Uznanie súkromnoprávneho subjektu za splnomocnenca štátu - Podmienky - Nariadenie (ES) č. 562/2006 - Kódex schengenských hraníc - Článok 13 - Odopretie vstupu na územie členského štátu - Povinnosť odôvodnenia - Nariadenie (ES) č. 261/2004 - Náhrada škody a pomoc cestujúcim v prípade odmietnutia nástupu do lietadla - Článok 2 písm. j) - Odmietnutie nástupu do lietadla z dôvodu údajne nedostatočných cestovných dokladov - Článok 15 - Povinnosti leteckých dopravcov voči cestujúcim - Neprípustnosť odlišných ustanovení v zmluve o preprave alebo iných dokumentoch)
      (2020/C 240/07)
      Jazyk konania: gréčtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Eparchiako Dikastirio Larnakas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: D. Z.

         Žalovaná: Blue Air – Airline Management Solutions SRL a i.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 ods. 1 rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady č. 565/2014/EÚ z 15. mája 2014, ktorým sa zavádza zjednodušený režim kontroly osôb na vonkajších hraniciach založený na jednostrannom uznávaní niektorých dokladov Bulharskom, Chorvátskom, Cyprom a Rumunskom za rovnocenné s ich národnými vízami na účely tranzitu cez ich územia alebo zamýšľaného pobytu na ich územiach, ktorého trvanie počas akéhokoľvek obdobia 180 dní nepresiahne 90 dní a ktorým sa zrušujú rozhodnutia č. 895/2006/ES a č. 582/2008/ES, sa má vykladať v tom zmysle, že má priamy účinok a priznáva štátnym príslušníkom tretích krajín práva, ktorých sa môžu dovolávať voči cieľovému členskému štátu, najmä právo, aby sa na účely ich vstupu na územie tohto členského štátu nevyžadovalo vízum v prípade, ak sú títo štátni príslušníci držiteľmi vstupného víza alebo povolenia na pobyt, ktoré sú uvedené na zozname dokladov, ktoré sa majú uznávať, a ktorý sa tento členský štát zaviazal uplatňovať podľa tohto rozhodnutia.

                  2.

                  Právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že letecký dopravca, ktorý sám alebo prostredníctvom svojich zástupcov a splnomocnencov na letisku v členskom štáte odletu odmietne nástup do lietadla cestujúcemu, pričom sa odvoláva na odopretie vstupu tomuto cestujúcemu orgánmi cieľového členského štátu, sa nemôže považovať za osobu konajúcu v mene tohto štátu, takže poškodený cestujúci sa nemôže voči tomuto leteckému dopravcovi dovolávať rozhodnutia č. 565/2014 pred súdom členského štátu odletu na účely získania náhrady škody za porušenie jeho práva vstupu na územie cieľového členského štátu bez víza vydaného týmto štátom.

                  3.

                  Právo Únie, najmä článok 13 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 z 15. marca 2006, ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc), zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 610/2013 z 26. júna 2013, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby letecký dopravca odmietol štátnemu príslušníkovi tretej krajiny nástup do lietadla s odvolaním sa na to, že orgány cieľového členského štátu odopreli tomuto cestujúcemu vstup na svoje územie bez toho, aby toto odopretie vstupu bolo predmetom písomného a odôvodneného rozhodnutia, ktoré bolo uvedenému štátnemu príslušníkovi vopred oznámené.

                  4.

                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, najmä jeho článok 2 písm. j), sa má vykladať v tom zmysle, že ak letecký dopravca odmietne nástup do lietadla cestujúcemu z dôvodu, že predložil nedostatočné cestovné doklady, takéto odmietnutie samo osebe nezbavuje tohto cestujúceho ochrany stanovenej uvedeným nariadením. V prípade spochybnenia zo strany tohto cestujúceho totiž prináleží príslušnému súdu, aby s prihliadnutím na okolnosti prejednávanej veci posúdil, či boli dôvody pre toto odmietnutie oprávnené z hľadiska tohto ustanovenia.

                  5.

                  Nariadenie č. 261/2004, najmä jeho článok 15, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni ustanoveniu, ktoré sa uplatňuje na cestujúcich a je obsiahnuté vo vopred uverejnených všeobecných podmienkach upravujúcich spôsoby fungovania alebo poskytovania služieb leteckého dopravcu, a ktoré obmedzuje alebo vylučuje zodpovednosť leteckého dopravcu, ak je cestujúcemu odmietnutý nástup do lietadla z dôvodu údajne nedostatočnej povahy jeho cestovných dokladov, v dôsledku čoho sa uvedenému cestujúcemu odoprie jeho prípadné právo na náhradu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 445, 10.12.2018.


title: Vec C-607/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) zo 14. mája 2020 – NKT Verwaltungs GmbH, predtým nkt cables GmbH, NKT A/S, predtým NKT Holding A/S/Európska komisia (Odvolanie – Hospodárska súťaž – Kartely – Európsky trh s podzemnými a podmorskými káblami – Rozdelenie trhu v rámci projektu – Pokuty – Právo na obranu – Nariadenie (ES) č. 1/2003 – Článok 27 ods. 1 – Zhoda medzi oznámením výhrad a sporným rozhodnutím – Prístup k spisu – Jediné a trvajúce porušenie – Dôkazné bremeno – Skreslenie tvrdení a dôkazov)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/7

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) zo 14. mája 2020 – NKT Verwaltungs GmbH, predtým nkt cables GmbH, NKT A/S, predtým NKT Holding A/S/Európska komisia
      (Vec C-607/18 P) (1)

      (Odvolanie - Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh s podzemnými a podmorskými káblami - Rozdelenie trhu v rámci projektu - Pokuty - Právo na obranu - Nariadenie (ES) č. 1/2003 - Článok 27 ods. 1 - Zhoda medzi oznámením výhrad a sporným rozhodnutím - Prístup k spisu - Jediné a trvajúce porušenie - Dôkazné bremeno - Skreslenie tvrdení a dôkazov)
      (2020/C 240/08)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: NKT Verwaltungs GmbH, predým nkt cables GmbH, NKT A/S, predtým NKT Holding A/S (v zastúpení: M. Kofmann a B. Creve, advokater)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: H. van Vliet, S. Baches Opi a T. Franchoo, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Bod 1 výroku rozsudku Všeobecného súdu európskej únie z 12. júla 2018, NKT Verwaltungs a NKT/Komisia (T-447/14, neuverejnený, EU:T:2018:443) sa zrušuje v rozsahu, v ktorom Všeobecný súd zamietol žalobu spoločností NKT Verwaltungs GmbH a NKT A/S, ktorou sa tieto spoločnosti domáhali zrušenia rozhodnutia Komisie C(2014) 2139 final z 2. apríla 2014 týkajúceho sa konania podľa článku 101 [ZFEÚ] a článku 53 Dohody o EHP (vec AT.39610 – Elektrické káble) v rozsahu, v akom sa v tomto rozhodnutí rozhodlo, že uvedené spoločnosti sú zodpovedné za porušenie článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992, v rozsahu, v akom sa toto protiprávne konanie týka, po prvé, správania súvisiaceho s predajom v krajinách, ktoré nie sú členmi Európskej únie alebo Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP), po druhé, kolektívneho odmietnutia poskytovať príslušenstvo a technickú pomoc konkurentom, ktorí sa nepodieľali na dotknutej kartelovej dohode, a po tretie, pokiaľ ide o obdobie od 3. júla 2002 do 21. novembra 2002, zadávania projektov týkajúcich sa podzemných elektrických káblov v EHP.

                  2.

                  Bod 1 výroku rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 12. júla 2018, NKT Verwaltungs a NKT/Komisia (T-447/14, neuverejnený, EU:T:2018:443) sa zrušuje v rozsahu, v ktorom Všeobecný súd zamietol žiadosť spoločnosti NKT Verwaltungs GmbH a NKT A/S o zníženie pokuty, ktorá im bola uložená, a zrušuje sa bod 2 výroku tohto rozsudku.

                  3.

                  Vo zvyšnej časti sa odvolanie zamieta.

                  4.

                  Rozhodnutie C(2014) 2139 final sa zrušuje v rozsahu, v akom sa v ňom rozhodlo, že spoločnosti NKT Verwaltungs GmbH, predtým nkt cables GmbH, a NKT A/S, pôvodne NKT Holding A/S, sú zodpovedné za porušenie článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992, v rozsahu, v akom sa toto protiprávne konanie týka správania súvisiaceho s predajom v krajinách, ktoré nie sú členmi Európskej únie alebo Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP), po druhé, kolektívneho odmietnutia poskytovať príslušenstvo a technickú pomoc konkurentom, ktorí sa nepodieľali na dotknutej kartelovej dohode, a po tretie, pokiaľ ide o obdobie od 3. júla 2002 do 21. novembra 2002, zadávania projektov týkajúcich sa podzemných elektrických káblov v EHP.

                  5.

                  Výška pokuty uloženej spoločnostiam NKT Verwaltungs GmbH, predtým nkt cables GmbH a NKT A/S, pôvodne NKT Holding A/S, je v článku 2 písm. e) rozhodnutia C(2014) 2139 final stanovená na 3 687 000 eur.

                  6.

                  NKT Verwaltungs GmbH, NKT A/S a Európska komisia znášajú vlastné trovy prvostupňového aj odvolacieho konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 427, 26.11.2018.


title: Vec C-615/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Kehl – Nemecko) – trestné konanie proti UY (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Justičná spolupráca v trestných veciach – Právo na informácie v trestnom konaní – Smernica 2012/13/EÚ – Článok 6 – Právo byť informovaný o svojom obvinení – Trestné stíhanie za vedenie motorového vozidla bez vodičského oprávnenia – Zákaz činnosti viesť motorové vozidlo vyplývajúci z predchádzajúceho trestného rozkazu, s ktorým sa dotknutá osoba neoboznámila – Doručenie tohto trestného rozkazu dotknutej osobe jedine prostredníctvom povinného zástupcu – Nadobudnutie právnej sily rozhodnutej veci – Prípadná nedbanlivosť dotknutej osoby)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/8

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Kehl – Nemecko) – trestné konanie proti UY
      (Vec C-615/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v trestných veciach - Právo na informácie v trestnom konaní - Smernica 2012/13/EÚ - Článok 6 - Právo byť informovaný o svojom obvinení - Trestné stíhanie za vedenie motorového vozidla bez vodičského oprávnenia - Zákaz činnosti viesť motorové vozidlo vyplývajúci z predchádzajúceho trestného rozkazu, s ktorým sa dotknutá osoba neoboznámila - Doručenie tohto trestného rozkazu dotknutej osobe jedine prostredníctvom povinného zástupcu - Nadobudnutie právnej sily rozhodnutej veci - Prípadná nedbanlivosť dotknutej osoby)
      (2020/C 240/09)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Kehl

         Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      UY

         za účasti: Staatsanwaltschaft Offenburg

         Výrok rozsudku

      Článok 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní sa má vykladať v tom zmysle, že:

                  —

                  nebráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej dvojtýždňová lehota na podanie odporu proti trestnému rozkazu ukladajúcemu určitej osobe zákaz činnosti viesť motorové vozidlo začína plynúť od jeho doručenia splnomocnencovi tejto osoby, pokiaľ má uvedená osoba skutočne k dispozícii dvojtýždňovú lehotu na podanie odporu proti tomuto trestnému rozkazu odvtedy, ako sa s ním skutočne oboznámila, prípadne v nadväznosti na konanie na navrátenie lehoty alebo v rámci takého konania, bez toho, aby musela preukázať, že uskutočnila potrebné úkony na informovanie sa v čo najkratšom čase u svojho splnomocnenca o existencii uvedeného trestného rozkazu, a pokiaľ je účinnosť tohto trestného rozkazu prerušená počas plynutia tejto lehoty,

                  —

                  bráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej sa osobe s bydliskom v inom členskom štáte uloží trestnoprávna sankcia, ak odo dňa nadobudnutia právnej sily rozhodnutej veci nedodrží trestný rozkaz, ktorým sa jej uložil zákaz činnosti viesť motorové vozidlo, aj keby táto osoba nevedela o existencii takéhoto trestného rozkazu v čase, keď porušila zákaz činnosti viesť motorové vozidlo, ktorý z neho vyplýva.

         (1)  Ú. v. EÚ C 445, 10.12.2018.


title: Vec C-638/18: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 30. apríla 2020 – Európska komisia/Rumunsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Životné prostredie – Smernica 2008/50/ES – Kvalita okolitého ovzdušia – Článok 13 ods. 1 a príloha XI – Systematické a pretrvávajúce prekračovanie limitných hodnôt pre mikročastice (PM10) v zóne RO32101 (Bukurešť, Rumunsko) – Článok 23 ods. 1 – Príloha XV – „Čo najviac skrátené obdobie“ prekročenia hodnôt – Vhodné opatrenia)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/9

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 30. apríla 2020 – Európska komisia/Rumunsko
      (Vec C-638/18) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Smernica 2008/50/ES - Kvalita okolitého ovzdušia - Článok 13 ods. 1 a príloha XI - Systematické a pretrvávajúce prekračovanie limitných hodnôt pre mikročastice (PM10) v zóne RO32101 (Bukurešť, Rumunsko) - Článok 23 ods. 1 - Príloha XV - „Čo najviac skrátené obdobie“ prekročenia hodnôt - Vhodné opatrenia)
      (2020/C 240/11)
      Jazyk konania: rumunčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Nicolae a E. Manhaeve, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Rumunsko (v zastúpení: pôvodne A. Wellman, O.-C. Ichim, M. Chicu a C.-R. Canţăr, neskôr E. Gane, A. Wellman, O.-C. Ichim a M. Chicu, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rumunsko si jednak systematickým a pretrvávajúcim nedodržiavaním denných limitných hodnôt pre koncentrácie PM10 od roku 2007 najmenej do roku 2016 a systematickým a pretrvávajúcim nedodržiavaním ročných limitných hodnôt pre koncentrácie PM10 od roku 2007 do roku 2014 vrátane, s výnimkou roku 2013, v oblasti RO32101 (Bukurešť, Rumunsko), nesplnilo svoje povinnosti podľa článku 13 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe v spojení s prílohou XI tejto smernice, a jednak si, pokiaľ ide o túto zónu, od 11. júna 2010 nesplnilo svoje povinnosti podľa článku 23 ods. 1 tejto smernice v spojení s jej prílohou XV, a to osobitne povinnosť stanovenú v článku 23 ods. 1 druhom pododseku uvedenej smernice zabezpečiť, aby sa obdobie, keď sú hodnoty prekročené, čo najviac skrátilo.

                  2.

                  Rumunsko je povinné nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 445, 10.12.2018.


title: Vec C-627/18: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugalsko) – Nelson Antunes da Cunha, Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Štátna pomoc – Článok 108 ZFEÚ – Schéma pomoci nezlučiteľná s vnútorným trhom – Rozhodnutie Európskej komisie nariaďujúce vymáhanie protiprávnej pomoci – Nariadenie (EÚ) 2015/1589 – Článok 17 ods. 1 – Desaťročná premlčacia doba – Uplatnenie právomoci Komisie vymáhať pomoc – Článok 16 ods. 2 a 3 – Vnútroštátna právna úprava stanovujúca kratšiu premlčaciu dobu – Zásada efektivity)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/8

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugalsko) – Nelson Antunes da Cunha, Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)
      (Vec C-627/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Štátna pomoc - Článok 108 ZFEÚ - Schéma pomoci nezlučiteľná s vnútorným trhom - Rozhodnutie Európskej komisie nariaďujúce vymáhanie protiprávnej pomoci - Nariadenie (EÚ) 2015/1589 - Článok 17 ods. 1 - Desaťročná premlčacia doba - Uplatnenie právomoci Komisie vymáhať pomoc - Článok 16 ods. 2 a 3 - Vnútroštátna právna úprava stanovujúca kratšiu premlčaciu dobu - Zásada efektivity)
      (2020/C 240/10)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Nelson Antunes da Cunha, Lda

         Žalovaný: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 17 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že desaťročná premlčacia doba, ktorú upravuje toto ustanovenie v súvislosti s výkonom právomocí Európskej komisie v oblasti vymáhania pomoci, sa uplatňuje jedine vo vzťahoch medzi Komisiou a členským štátom, ktorému je určené rozhodnutie o vymáhaní pomoci vydané touto inštitúciou.

                  2.

                  Článok 16 ods. 2 nariadenia 2015/1589, podľa ktorého sa má pomoc vymáhať spolu s úrokmi, ako aj zásada efektivity uvedená v odseku 3 toho istého článku sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa na vymáhanie pomoci uplatnila vnútroštátna premlčacia doba, ak táto doba uplynula ešte pred tým, než Komisia prijala rozhodnutie vyhlasujúce túto pomoc za protiprávnu a nariaďujúce jej vymáhanie, alebo ak táto premlčacia doba uplynula hlavne z dôvodu omeškania vnútroštátnych orgánov s výkonom tohto rozhodnutia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 455, 17.12.2018.


title: Vec C-641/18: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Genova – Taliansko) – LG a i./Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych veciach – Nariadenie (ES) č. 44/2001 – Článok 1 ods. 1 – Pojmy „občianske a obchodné veci“ a „správne veci“ – Pôsobnosť – Činnosti spoločností vykonávajúcich klasifikáciu a certifikáciu lodí – Acta iure imperii a acta iure gestionis – Právomoci orgánu verejnej moci – Jurisdikčná imunita)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/10

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Genova – Taliansko) – LG a i./Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale
      (Vec C-641/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Článok 1 ods. 1 - Pojmy „občianske a obchodné veci“ a „správne veci“ - Pôsobnosť - Činnosti spoločností vykonávajúcich klasifikáciu a certifikáciu lodí - Acta iure imperii a acta iure gestionis - Právomoci orgánu verejnej moci - Jurisdikčná imunita)
      (2020/C 240/12)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale di Genova

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: LG a i.

         Žalované: Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale

         Výrok rozsudku

      Článok 1 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že žaloba o náhradu škody podaná proti právnickým osobám založeným podľa súkromného práva, ktoré vykonávajú činnosť klasifikácie a certifikácie lodí na účet a na základe poverenia tretieho štátu, spadá pod pojem „občianske a obchodné veci“ v zmysle tohto ustanovenia a v dôsledku toho do pôsobnosti tohto nariadenia, pokiaľ táto činnosť nie je vykonávaná na základe právomocí orgánu verejnej moci v zmysle práva Únie, čo musí posúdiť vnútroštátny súd. Zásada medzinárodného obyčajového práva týkajúca sa jurisdikčnej imunity nebráni tomu, aby vnútroštátny súd, na ktorý bola podaná žaloba, vykonával v spore týkajúcom sa tejto žaloby súdnu právomoc stanovenú uvedeným nariadením, ak tento súd konštatuje, že dané subjekty nekonali v rámci výkonu právomocí orgánu verejnej moci v zmysle medzinárodného práva.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec C-667/18: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Grondwettelijk Hof – Belgicko) – Ordre van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone/Ministerraad (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2009/138/ES – Poistenie právnej ochrany – Článok 201 – Právo poisteného slobodne si vybrať svojho právneho zástupcu – Súdne konanie – Pojem – Mediačné konanie)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/11

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Grondwettelijk Hof – Belgicko) – Ordre van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone/Ministerraad
      (Vec C-667/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2009/138/ES - Poistenie právnej ochrany - Článok 201 - Právo poisteného slobodne si vybrať svojho právneho zástupcu - Súdne konanie - Pojem - Mediačné konanie)
      (2020/C 240/14)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Grondwettelijk Hof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone

         Žalovaná: Ministerraad

         Výrok rozsudku

      Článok 201 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „súdne konanie“ uvedený v tomto ustanovení zahŕňa súdne alebo mimosúdne mediačné konanie, do ktorého je zapojený, alebo môže byť zapojený súd, či už počas začatia tohto konania alebo po jeho skončení.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec C-749/18: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative – Luxembursko) – B a i./Administration des contributions directes (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Články 49 a 54 ZFEÚ – Sloboda usadiť sa – Daňová právna úprava – Daň z príjmov právnických osôb – Materské a dcérske spoločnosti – Vertikálna a horizontálna daňová integrácia)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/12

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative – Luxembursko) – B a i./Administration des contributions directes
      (Vec C-749/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Články 49 a 54 ZFEÚ - Sloboda usadiť sa - Daňová právna úprava - Daň z príjmov právnických osôb - Materské a dcérske spoločnosti - Vertikálna a horizontálna daňová integrácia)
      (2020/C 240/15)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour administrative

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: B a i.

         Žalovaná: Administration des contributions directes

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Články 49 a 54 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, ktorá síce pripúšťa vertikálnu daňovú integráciu medzi materskou spoločnosťou rezidentom alebo stálou prevádzkarňou materskej spoločnosti nerezidenta v tomto členskom štáte a jej dcérskymi spoločnosťami rezidentmi, ale nepripúšťa horizontálnu daňovú integráciu medzi dcérskymi spoločnosťami rezidentmi materskej spoločnosti nerezidenta.

                  2.

                  Články 49 a 54 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, ktorá núti materskú spoločnosť so sídlom v inom členskom štáte ukončiť vertikálnu daňovú integráciu existujúcu medzi jednou z jej dcérskych spoločností a určitým počtom jej vnučkovských spoločností rezidentov s cieľom umožniť tejto dcérskej spoločnosti vykonať horizontálnu daňovú integráciu s inými dcérskymi spoločnosťami rezidentmi uvedenej materskej spoločnosti, a to aj napriek tomu, že integrujúca dcérska spoločnosť rezident ostáva tá istá a ukončenie vertikálnej daňovej integrácie pred koncom minimálnej doby trvania integrácie stanovenej vnútroštátnym právom vedie k individuálnemu opravnému zdaneniu dotknutých spoločností.

                  3.

                  Zásady ekvivalencie a efektivity sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia právnej úprave členského štátu týkajúcej sa režimu daňovej integrácie, ktorá stanovuje, že každá žiadosť o uplatnenie takéhoto režimu musí byť povinne podaná na príslušnom orgáne pred skončením prvého zdaňovacieho obdobia, pre ktoré sa žiada uplatnenie tohto režimu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 93, 11.3.2019.


title: Vec C-772/18: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus – Fínsko) – A/B (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochranné známky – Smernica 2008/95/ES – Článok 5 ods. 1 – Článok 5 ods. 3 písm. b) a c) – Porušenie – Pojem „v obchodnom styku používali“ – Tovar prepustený do voľného obehu – Dovoz – Uskladnenie – Skladovanie tovaru na účely uvedenia na trh – Vývoz)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/13

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus – Fínsko) – A/B
      (Vec C-772/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochranné známky - Smernica 2008/95/ES - Článok 5 ods. 1 - Článok 5 ods. 3 písm. b) a c) - Porušenie - Pojem „v obchodnom styku používali“ - Tovar prepustený do voľného obehu - Dovoz - Uskladnenie - Skladovanie tovaru na účely uvedenia na trh - Vývoz)
      (2020/C 240/16)
      Jazyk konania: fínčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Korkein oikeus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: A

         Žalovaný: B

         Výrok rozsudku

      Článok 5 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok v spojení s článkom 5 ods. 3 písm. b) a c) tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že osoba nevykonávajúca obchodnú činnosť v rámci svojej profesijnej činnosti, ktorá prevezme, prepustí do voľného obehu v členskom štáte a skladuje tovar, ktorý zjavne nie je určený na súkromné použitie, bol zaslaný na jej adresu z tretej krajiny a nachádza sa na ňom ochranná známka bez súhlasu majiteľa, sa má považovať za subjekt, ktorý používa ochrannú známku v obchodnom styku v zmysle prvého z týchto ustanovení.

         (1)  Ú. v. EÚ C 72, 25.2.2019.


title: Vec C-797/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 30. apríla 2020 – Helénska republika/Európska komisia (Odvolanie – Európsky poľnohospodársky záručný fond (EPZF) a Európsky poľnohospodársky fond pre rozvoj vidieka (EPFRV) – Výdavky vylúčené z financovania Európskou úniou – Výdavky vynaložené Helénskou republikou – Nariadenie (ES) č. 1782/2003 – Nariadenie (ES) č. 796/2004 – Nariadenie (ES) č. 1120/2009 – Nariadenie (EÚ) č. 1306/2013 – Právna úprava podpory na plochu – Pojem „trvalé pasienky“ – Paušálne finančné opravy – Nariadenie (ES) č. 1698/2005 – Posúdenie oprávnenosti výdavkov – Riadiaci orgán – Nariadenie (ES) č. 1290/2005 – Výdavky, na ktoré sa vzťahuje lehota 24 mesiacov – Nariadenie (ES) č. 817/2004 – Účinné, primerané a odrádzajúce sankcie – Postup pre výpočet opravy)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/13

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 30. apríla 2020 – Helénska republika/Európska komisia
      (Vec C-797/18 P) (1)

      (Odvolanie - Európsky poľnohospodársky záručný fond (EPZF) a Európsky poľnohospodársky fond pre rozvoj vidieka (EPFRV) - Výdavky vylúčené z financovania Európskou úniou - Výdavky vynaložené Helénskou republikou - Nariadenie (ES) č. 1782/2003 - Nariadenie (ES) č. 796/2004 - Nariadenie (ES) č. 1120/2009 - Nariadenie (EÚ) č. 1306/2013 - Právna úprava podpory na plochu - Pojem „trvalé pasienky“ - Paušálne finančné opravy - Nariadenie (ES) č. 1698/2005 - Posúdenie oprávnenosti výdavkov - Riadiaci orgán - Nariadenie (ES) č. 1290/2005 - Výdavky, na ktoré sa vzťahuje lehota 24 mesiacov - Nariadenie (ES) č. 817/2004 - Účinné, primerané a odrádzajúce sankcie - Postup pre výpočet opravy)
      (2020/C 240/17)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Helénska republika (v zastúpení: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou a A. Vasilopoulou, splnomocnené zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: M. Konstantinidis, D. Triantafyllou a J. Aquilina, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Bod 1 výroku rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie zo 4. októbra 2018, Grécko/Komisia (T-272/16, neuverejnený, EU:T:2018:651), sa zrušuje v rozsahu, v akom Všeobecný súd zamietol žalobu Helénskej republiky týkajúcu sa paušálnych opráv 25 % a 10 % uplatnených na podporu na plochu pre pasienky za roky podania žiadosti 2012 a 2013, ako aj jednorazovej opravy vo výške 37 163 161,78 eura za rok podania žiadosti 2013, ktoré boli uložené vykonávacím rozhodnutím Komisie (EÚ) 2016/417 zo 17. marca 2016, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) z dôvodu nedostatkov v definícii a kontrole oprávnených trvalých pasienkov.

                  2.

                  Bod 2 výroku rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie zo 4. októbra 2018, Grécko/Komisia (T-272/16, neuverejnený, EU:T:2018:651), sa zrušuje v rozsahu, v akom sa v ňom rozhodlo o trovách konania.

                  3.

                  V zostávajúcej časti sa odvolanie zamieta.

                  4.

                  Vykonávacie rozhodnutie 2016/417 sa zrušuje v rozsahu, v akom ukladá Helénskej republike paušálne opravy vo výške 25 % a 10 % uplatnené na podporu na plochu pre pasienky za roky podania žiadosti 2012 a 2013, ako aj jednorazovú opravu vo výške 37 163 161,78 eura za rok podania žiadosti 2013 z dôvodu nedostatkov v definícii a kontrole oprávnených trvalých pasienkov.

                  5.

                  Helénska republika a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania týkajúce sa prvostupňového konania a konania o odvolaní.

         (1)  Ú. v. EÚ C 72, 25.2.2019.


title: Vec C-810/18: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský súd v Trnave – Slovensko) – DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o./Finančné riaditeľstvo SR (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Nariadenie (EHS) č. 2658/87 – Colná únia a spoločný colný sadzobník – Colné zaradenie – Kombinovaná nomenklatúra – Podpoložka 8525 80 91 – Digitálne fotoaparáty – Kamkordéry – Digitálna videokamera schopná zachytiť a zaznamenať statické snímky a videosekvencie v nižšej kvalite rozlíšenia ako 800 × 600 pixelov)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/14

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský súd v Trnave – Slovensko) – DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o./Finančné riaditeľstvo SR
      (Vec C-810/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (EHS) č. 2658/87 - Colná únia a spoločný colný sadzobník - Colné zaradenie - Kombinovaná nomenklatúra - Podpoložka 8525 80 91 - Digitálne fotoaparáty - Kamkordéry - Digitálna videokamera schopná zachytiť a zaznamenať statické snímky a videosekvencie v nižšej kvalite rozlíšenia ako 800 × 600 pixelov)
      (2020/C 240/18)
      Jazyk konania: slovenčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Krajský súd v Trnave

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o.

         Žalované: Finančné riaditeľstvo SR

         Výrok rozsudku

      Kombinovaná nomenklatúra uvedená v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, v znení vyplývajúcom z nariadenia Komisie (ES) č. 1031/2008 z 19. septembra 2008, nariadenia Komisie (ES) č. 948/2009 z 30. septembra 2009, nariadenia Komisie (EÚ) č. 861/2010 z 5. októbra 2010, nariadenia Komisie (EÚ) č. 1006/2011 z 27. septembra 2011 a vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 927/2012 z 9. októbra 2012, sa má vykladať v tom zmysle, že do podpoložky 8525 80 91 tejto KN sa ako „kamkordéry“ zatriedia digitálne videokamery s dvojakou funkciou, a to zachytávanie a zaznamenávanie statických snímok a videosekvencií, aj keď v prípade videosekvencií sú tieto kamery schopné zachytiť a zaznamenať tieto sekvencie len v kvalite rozlíšenia nižšej ako 800 x 600 pixelov, keďže hlavnou funkciou týchto digitálnych videokamier je zachytiť a zaznamenať tieto sekvencie, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.3.2019.


title: Vec C-15/19: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA/Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Životné prostredie – Odpady – Smernica 1999/31/ES – Existujúce skládky – Doba starostlivosti o skládku po skončení jej prevádzky – Predĺženie – Náklady skládkovania odpadov – Zásada znečisťovateľ platí – Časová pôsobnosť smernice)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/16

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA/Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri.
      (Vec C-15/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Odpady - Smernica 1999/31/ES - Existujúce skládky - Doba starostlivosti o skládku po skončení jej prevádzky - Predĺženie - Náklady skládkovania odpadov - Zásada znečisťovateľ platí - Časová pôsobnosť smernice)
      (2020/C 240/20)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA

         Žalovaný: Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri.

         Výrok rozsudku

      Články 10 a 14 smernice Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takému výkladu vnútroštátneho ustanovenia, podľa ktorého sa na skládku, ktorá je k dátumu transpozície tejto smernice v prevádzke, majú vzťahovať povinnosti vyplývajúce z uvedenej smernice, a najmä predĺženie doby starostlivosti po skončení prevádzky tejto skládky, pričom nie je potrebné rozlišovať podľa dátumu ukladania odpadu, ani stanoviť opatrenie na zmiernenie finančného dosahu tohto predĺženia na držiteľa odpadov.

         (1)  Ú. v. EÚ C 164, 13.5.2019.


title: Vec C-17/19: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation – Francúzsko) – trestné konanie proti Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Migrujúci pracovníci – Sociálne zabezpečenie – Nariadenie (EHS) č. 1408/71 – Uplatniteľné právne predpisy – Článok 14 bod 1 písm. a) a článok 14 bod 2 písm. b) – Nariadenie (ES) č. 883/2004 – Článok 12 ods. 1 – Článok 13 ods. 1 písm. a) – Vyslaní pracovníci – Pracovníci vykonávajúci činnosť v dvoch alebo viacerých členských štátoch – Nariadenie (EHS) č. 574/72 – Článok 11 ods. 1 písm. a) – Článok 12a bod 2 písm. a) a článok 12a bod 4 písm. a) – Nariadenie (ES) č. 987/2009 – Článok 19 ods. 2 – Potvrdenia E 101 a A 1 – Záväzný účinok – Pôsobnosť – Sociálne zabezpečenie – Pracovné právo)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/17

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation – Francúzsko) – trestné konanie proti Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures
      (Vec C-17/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Migrujúci pracovníci - Sociálne zabezpečenie - Nariadenie (EHS) č. 1408/71 - Uplatniteľné právne predpisy - Článok 14 bod 1 písm. a) a článok 14 bod 2 písm. b) - Nariadenie (ES) č. 883/2004 - Článok 12 ods. 1 - Článok 13 ods. 1 písm. a) - Vyslaní pracovníci - Pracovníci vykonávajúci činnosť v dvoch alebo viacerých členských štátoch - Nariadenie (EHS) č. 574/72 - Článok 11 ods. 1 písm. a) - Článok 12a bod 2 písm. a) a článok 12a bod 4 písm. a) - Nariadenie (ES) č. 987/2009 - Článok 19 ods. 2 - Potvrdenia E 101 a A 1 - Záväzný účinok - Pôsobnosť - Sociálne zabezpečenie - Pracovné právo)
      (2020/C 240/21)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour de cassation

         Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

         Výrok rozsudku

      Článok 11 ods. 1 písm. a), článok 12a bod 2 písm. a) a článok 12a bod 4 písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 574/72 z 21. marca 1972, ktorým sa stanovuje postup pri vykonávaní nariadenia (EHS) č. 1408/71 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 z 13. apríla 2005, a článok 19 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia (ES) č. 883/2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, sa majú vykladať v tom zmysle, že potvrdenie E 101 vydané príslušnou inštitúciou členského štátu na základe článku 14 bodu 1 písm. a) alebo článku 14 bodu 2 písm. b) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným nariadením Rady (ES) č. 1606/98 z 29. júna 1998, pre zamestnancov vykonávajúcich svoje činnosti na území iného členského štátu a potvrdenie A 1 vydané takým zamestnancom touto inštitúciou na základe článku 12 ods. 1 alebo článku 13 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, ktoré bolo zmenené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 465/2012 z 22. mája 2012, sú pre súdy tohto posledného uvedeného členského štátu záväzné len v oblasti sociálneho zabezpečenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 103, 18.3.2019.


title: Vec C-148/19 P: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) zo 7. mája 2020 – BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA/Európska komisia, Foreign Strategic Investments Holding (FSIH) (Odvolanie – Štátna pomoc – Regionálna pomoc v prospech oceliarskeho priemyslu – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom – Pojem „štátna pomoc“ – Výhoda – Kritérium súkromného hospodárskeho subjektu – Zjavný omyl – Dôkazné bremeno – Hranice súdneho preskúmania)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/18

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) zo 7. mája 2020 – BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA/Európska komisia, Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)
      (Vec C-148/19 P) (1)

      (Odvolanie - Štátna pomoc - Regionálna pomoc v prospech oceliarskeho priemyslu - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom - Pojem „štátna pomoc“ - Výhoda - Kritérium súkromného hospodárskeho subjektu - Zjavný omyl - Dôkazné bremeno - Hranice súdneho preskúmania)
      (2020/C 240/23)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Investments SA, Duferco Participations Holding SA (v zastúpení: J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart a Q. Declève, avocats)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: V. Bottka a G. Luengo, splnomocnení zástupcovia), Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  BTB Holding Investments SA a Duferco Participations Holding SA sú povinné nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 27.5.2019.


title: Spojené veci C-168/19 a C-169/19: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia – Taliansko) – HB (C-168/19), IC (C-169/19)/Istituto nazionale della previdenza sociale (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Voľný pohyb osôb – Článok 21 ZFEÚ – Zásada zákazu diskriminácie založenej na štátnej príslušnosti – Článok 18 ZFEÚ – Zmluva o zamedzení dvojitého zdanenia – Zamestnanci verejného sektora – Dôchodca, ktorý má bydliskom v inom členskom štáte, než je členský štát, ktorý mu vypláca starobný dôchodok, a nemá štátnu príslušnosť členského štátu bydliska – Daň z príjmov – Údajná strata daňových výhod – Údajná prekážka slobody pohybu a údajná diskriminácia)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/19

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia – Taliansko) – HB (C-168/19), IC (C-169/19)/Istituto nazionale della previdenza sociale
      (Spojené veci C-168/19 a C-169/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb osôb - Článok 21 ZFEÚ - Zásada zákazu diskriminácie založenej na štátnej príslušnosti - Článok 18 ZFEÚ - Zmluva o zamedzení dvojitého zdanenia - Zamestnanci verejného sektora - Dôchodca, ktorý má bydliskom v inom členskom štáte, než je členský štát, ktorý mu vypláca starobný dôchodok, a nemá štátnu príslušnosť členského štátu bydliska - Daň z príjmov - Údajná strata daňových výhod - Údajná prekážka slobody pohybu a údajná diskriminácia)
      (2020/C 240/24)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: HB (C-168/19), IC (C-169/19)

         Žalovaný: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Výrok rozsudku

      Články 18 a 21 ZFEÚ nebránia daňovému režimu vyplývajúcemu zo zmluvy o zamedzení dvojitého zdanenia uzavretej medzi dvoma členskými štátmi, podľa ktorej je daňová právomoc týchto štátov v oblasti zdanenia starobných dôchodkov rozdelená podľa toho, či poberatelia týchto dôchodkov vykonávali zamestnanie v súkromnom sektore alebo vo verejnom sektore, a v tomto poslednom uvedenom prípade podľa toho, či majú alebo nemajú štátnu príslušnosť členského štátu bydliska.

         (1)  Ú. v. EÚ C 206, 17.6.2019.


title: Vec C-184/19: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Hecta Viticol SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernice 92/83/EHS a 92/84/EHS – Sadzby spotrebnej dane na víno a nešumivé kvasené nápoje okrem vína alebo piva – Diferencované sadzby spotrebnej dane – Zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/19

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Hecta Viticol SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi
      (Vec C-184/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernice 92/83/EHS a 92/84/EHS - Sadzby spotrebnej dane na víno a nešumivé kvasené nápoje okrem vína alebo piva - Diferencované sadzby spotrebnej dane - Zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery)
      (2020/C 240/25)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Hecta Viticol SRL

         Žalovaní: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Články 7, 11 a 15 smernice Rady 92/83/EHS z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje a článok 5 smernice Rady 92/84/EHS z 19. októbra 1992 o aproximácii sadzieb spotrebnej dane na alkohol a alkoholické nápoje sa majú vykladať v tom zmysle, že neukladajú povinnosť stanoviť rovnaké sadzby spotrebnej dane pre alkoholické nápoje patriace do kategórie „víno“ v zmysle smernice 92/83 a pre alkoholické nápoje patriace do kategórie „kvasené nápoje okrem vína a piva“ v zmysle tejto smernice.

                  2.

                  Zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá mení sadzbu spotrebnej dane pre kvasené nápoje okrem vína alebo piva bez stanovenia prechodného režimu, ak takáto zmena nadobudne účinnosť osem dní po uverejnení aktu, ktorý bol jej základom, a ak z nej nevyplýva, že zdaniteľné osoby musia vykonať značné ekonomické úpravy, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 187, 3.6.2019.


title: Vec C-189/19: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Spenner GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Životné prostredie – Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Európskej únii – Smernica 2003/87/ES – Článok 10a – Prechodný režim bezodplatného prideľovania kvót – Rozhodnutie 2011/278/EÚ – Článok 9 – Určenie historickej úrovne činnosti – Významná zmena kapacity zariadenia, ku ktorej došlo pred základným obdobím – Určenie príslušného základného obdobia)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/20

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 14. mája 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Spenner GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
      (Vec C-189/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Európskej únii - Smernica 2003/87/ES - Článok 10a - Prechodný režim bezodplatného prideľovania kvót - Rozhodnutie 2011/278/EÚ - Článok 9 - Určenie historickej úrovne činnosti - Významná zmena kapacity zariadenia, ku ktorej došlo pred základným obdobím - Určenie príslušného základného obdobia)
      (2020/C 240/26)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Spenner GmbH & Co. KG

         Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 9 ods. 9 rozhodnutia Komisie 2011/278/EÚ z 27. apríla 2011, ktorým sa ustanovujú prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót podľa článku 10a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES, platné v celej Únii, sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na významné rozšírenia kapacity existujúceho zariadenia, ku ktorým došlo pred základným obdobím, ktoré bolo určené v súlade s článkom 9 ods. 1 tohto rozhodnutia.

                  2.

                  Článok 9 ods. 1 rozhodnutia 2011/278 sa má vykladať v tom zmysle, že príslušnému vnútroštátnemu orgánu neukladá povinnosť, aby sám určil príslušné základné obdobie na účely posúdenia historických úrovní činnosti zariadenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 27.5.2019.


title: Vec C-191/19: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Frankfurt am Main – Nemecko) – OI/Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Letecká doprava – Nariadenie (ES) č. 261/2004 – Náhrada cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla – Odmietnutie nástupu do lietadla – Zrušenie – Let s priamym prípojom – Zmena rezervácie jedného z letov tvoriacich leteckú dopravu proti vôli cestujúceho – Prílet cestujúceho do konečného cieľového miesta bez meškania)

text:
               20.7.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 240/21

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 30. apríla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Frankfurt am Main – Nemecko) – OI/Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
      (Vec C-191/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Letecká doprava - Nariadenie (ES) č. 261/2004 - Náhrada cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla - Odmietnutie nástupu do lietadla - Zrušenie - Let s priamym prípojom - Zmena rezervácie jedného z letov tvoriacich leteckú dopravu proti vôli cestujúceho - Prílet cestujúceho do konečného cieľového miesta bez meškania)
      (2020/C 240/27)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Frankfurt am Main

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: OI

         Žalovaná: Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

         Výrok rozsudku

      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, a najmä jeho článok 7, sa má vykladať v tom zmysle, že cestujúcemu, ktorý má jednu rezerváciu na let s priamym prípojom, nemá byť poskytnutá náhrada, pokiaľ došlo k zmene jeho rezervácie proti jeho vôli, čo malo za následok, že nenastúpil na prvý let, ktorý tvoril túto rezervovanú dopravu, hoci sa tento let uskutočnil, no bolo mu pridelené miesto na neskoršom lete, v dôsledku čoho mohol nastúpiť na druhý let tvoriaci jeho rezervovanú dopravu, a teda dosiahnuť konečné cieľové miesto v pôvodnom čase príletu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 206, 17.6.2019.