title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 9. júla 2009. # Archer Daniels Midland Co. proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Odvolanie - Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s kyselinou citrónovou - Stanovenie výšky pokuty - Úloha vodcu - Právo na obranu - Dôkazy predložené v konaní vedenom treťou krajinou - Vymedzenie relevantného trhu - Poľahčujúce okolnosti. # Vec C-511/06 P.

text:
      Vec C‑511/06 P
      Archer Daniels Midland Co.
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev
      „Odvolanie – Hospodárska súťaž – Kartely – Trh s kyselinou citrónovou – Stanovenie výšky pokuty – Úloha vodcu – Právo na obhajobu – Dôkazy predložené v konaní vedenom treťou krajinou – Vymedzenie relevantného trhu – Poľahčujúce okolnosti“
      Abstrakt rozsudku
      1.        Hospodárska súťaž – Správne konanie – Oznámenie o výhradách – Povinný obsah – Rešpektovanie práva na obhajobu – Rozsah – Povinnosť
            uviesť skutočnosti umožňujúce preukázať úlohu vodcu kartelu
      [Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 96/C 207/04, časť B písm. e), a oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod
            2]
      2.        Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Poľahčujúce okolnosti
      (Článok 81 ods. 1 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 3)
      3.        Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Neuloženie alebo zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku –
            Posúdenie podmienok spolupráce v čase prijatia konečného rozhodnutia
      (Nariadenie Rady č. 17; oznámenie Komisie 96/C 207/04, časť E)
      4.        Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Konkrétny dopad na trh
      (Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A ods. 1)
      5.        Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zohľadnenie spolupráce obvineného podniku s Komisiou – Pojem „prvý
            podnik“, ktorý predložil rozhodujúce dôkazy
      [Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 96/C 207/04, časť B písm. b)]
      1.        Prisúdenie úlohy vodcu kartelu má významné následky na výšku pokuty, ktorá sa má uložiť dotknutému podniku. Podľa bodu 2 usmernení
         k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO ide o priťažujúcu
         okolnosť, ktorá vedie k podstatnému zvýšeniu základnej sumy pokuty. Podobne aj podľa časti B písm. e) oznámenia o neuložení
         alebo znížení pokút v prípadoch kartelov táto okolnosť vylučuje veľmi významné zníženie pokuty, hoci podnik kvalifikovaný
         ako vodca inak spĺňa všetky podmienky pre také zníženie.

      Je preto úlohou Komisie, aby v oznámení o výhradách uviedla skutočnosti, ktoré považuje za relevantné, aby dotknutý podnik,
         ktorý by mohol byť považovaný za vodcu kartelu, mohol na také výhrady odpovedať. Vzhľadom na to, že toto oznámenie predstavuje
         jednu z etáp pri prijímaní konečného rozhodnutia, a teda nejde o konečné rozhodnutie Komisie, však od Komisie nemožno vyžadovať,
         aby už v tejto etape pristúpila k právnej kvalifikácii skutočností, na ktorých sa bude zakladať jej konečné rozhodnutie o prisúdení
         úlohy vodcu kartelu. Komisia teda nie je povinná v oznámení o výhradách uviesť spôsob, akým chce zohľadniť skutkové okolnosti
         pri stanovení výšky pokuty, ani či na základe týchto okolností má v úmysle považovať podnik za vodcu kartelu. Je však povinná
         prinajmenšom uviesť tieto skutkové okolnosti. Ak pritom dokumenty a dôkazy o skutočnostiach, z ktorých vychádza prisúdenie
         úlohy vodcu kartelu, pozostávajú zo svedeckých výpovedí osôb zúčastnených na konaní o porušení, a teda obsahujú subjektívny
         prvok, pripojenie týchto dokumentov k oznámeniu o výhradách bez toho, aby predmetné skutočnosti boli výslovne uvedené v texte
         oznámenia, dotknutému podniku neumožňuje ani posúdiť vierohodnosť, ktorú Komisia prisudzovala každej skutočnosti uvedenej
         v predmetných dokumentoch, ani ich spochybniť, a v dôsledku toho ani uplatniť svoje práva. Preto v takej situácii Komisia
         tým, že prisúdila spoločnosti úlohu vodcu kartelu na základe skutočností, ktoré sa nachádzajú v prílohe oznámenia o výhradách,
         hoci neboli uvedené v oznámení, porušuje práva na obranu tejto spoločnosti, a teda sa nemôže o tieto skutočnosti opierať,
         aby jej prisúdila úlohu vodcu kartelu. Pokiaľ sa v oznámení o výhradách nenachádzajú ďalšie dôkazy, ktoré by umožňovali prijať
         taký záver, Komisia nemôže vylúčiť uplatnenie časti B oznámenia o spolupráci z dôvodu, že spoločnosť mala úlohu vodcu kartelu.

      (pozri body 70 – 72, 80, 89, 90, 93 – 95, 112, 133, 136)
      2.        Priznanie zníženia základnej sumy pokuty v súlade s bodom 3 usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15
         ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO je nevyhnutne spojené s okolnosťami konkrétnej veci, pričom ukončenie
         porušovania nemá automaticky za následok zníženie základnej sumy pokuty.

      Keby sa na poľahčujúcu okolnosť prihliadalo v situáciách, keď sa podnik zúčastňuje na zjavne nezákonnej dohode, o ktorej vedel
         alebo nemohol nevedieť, že predstavuje porušenie, mohlo by to podnecovať iné podniky, aby v tajných dohodách pokračovali čo
         najdlhšie v nádeji, že ich konanie nebude nikdy odhalené, pričom by vedeli, že po jeho odhalení môžu dosiahnuť zníženie pokuty,
         ak porušovanie ukončia. Takéto uplatnenie poľahčujúcej okolnosti by anulovalo akýkoľvek odstrašujúci účinok uloženej pokuty
         a ohrozilo by potrebný účinok článku 81 ods. 1 ES.

      Komisia teda nie je povinná znížiť podniku základnú sumu pokuty z toho dôvodu, že svoje protiprávne konanie ukončil po prvom
         zásahu orgánov na ochranu hospodárskej súťaže tretieho štátu.

      (pozri body 100, 102, 105, 106)
      3.        Podľa časti E oznámenia o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov Komisia posudzuje splnenie podmienok podľa jeho
         častí B, C a D až v okamihu prijímania konečného rozhodnutia. Komisia teda nemôže poskytnúť podniku nijaké záruky, pokiaľ
         ide o akékoľvek zníženie pokuty, v štádiu pred prijatím svojho konečného rozhodnutia.

      (pozri bod 118)
      4.        Skutočný dopad porušenia na trh je síce aspektom, na ktorý treba prihliadnuť pri posúdení závažnosti takého porušenia, ale
         ide len o jedno z viacerých kritérií, medzi ktoré patria ešte charakter porušenia a rozsah geografického trhu. Podľa usmernení
         k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO sa na skutočný
         dopad na trh prihliadne len v prípade, že ho možno merať.

      (pozri bod 125)
      5.        Samotné znenie ustanovenia časti B písm. b) oznámenia o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov nevyžaduje, aby
         „prvý“ podnik poskytol všetky skutočnosti preukazujúce každý detail fungovania kartelu. Aby ho bolo možné za takého považovať,
         podľa uvedeného ustanovenia stačí, aby podnik predložil rozhodujúce skutkové okolnosti o existencii kartelu. Ustanovenie ani
         nevyžaduje, aby oznámené informácie boli samy osebe dostatočné na prípravu oznámenia o výhradách alebo dokonca na prijatie
         konečného rozhodnutia konštatujúceho existenciu porušenia. Dôkazy podľa časti B písm. b) síce nemusia samy osebe preukazovať
         existenciu kartelu, ale musia byť na tento účel rozhodujúce. Nemôže teda ísť len o ukazovateľ smeru, ktorým má Komisia viesť
         svoje vyšetrovanie, ale o dôkaz, ktorý sa môže priamo použiť ako hlavný dôkazný podklad pre konštatovanie porušenia v rozhodnutí.

      V zmysle ustanovenia časti B písm. b) nemá skutočnosť, že rozhodujúce skutočnosti boli poskytnuté ústne, nijakú relevanciu.
         Navyše skutočnosť, že tieto informácie nepochádzajú zo svedeckej výpovede „z prvej ruky“ alebo že boli následne doplnené alebo
         upresnené, nie je relevantná pre posúdenie ich rozhodujúcej povahy.

      Komisia disponuje istou mierou voľnej úvahy pri posúdení, či spolupráca podniku bola „rozhodujúca“ v zmysle uvedeného ustanovenia,
         aby mohla konštatovať existenciu porušenia a jeho ukončenie, pričom len zjavné zneužitie tejto voľnej úvahy možno odsúdiť
         súdom Spoločenstva.

      (pozri body 150 – 152, 161 – 163)
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (prvá komora)
      z 9. júla 2009 (*)

      „Odvolanie – Hospodárska súťaž – Kartely – Trh s kyselinou citrónovou – Stanovenie výšky pokuty – Úloha vodcu – Právo na obhajobu – Dôkazy predložené v konaní vedenom treťou krajinou – Vymedzenie relevantného trhu – Poľahčujúce okolnosti“
      Vo veci C‑511/06 P,
      ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora, podané 11. decembra 2006,
      Archer Daniels Midland Co., so sídlom v Decature (Spojené štáty), v zastúpení: C. O. Lenz, Rechtsanwalt, L. Martin Alegi, E. Batchelor a M. Garcia, solicitors,
         s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

      odvolateľka,
      ďalší účastník konania:
      Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: A. Bouquet a X. Lewis, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

      žalovaná v prvostupňovom konaní,
      SÚDNY DVOR (prvá komora),
      v zložení: A. Tizzano, vykonávajúci funkciu predsedu prvej komory, sudcovia M. Ilešič, A. Borg Barthet, E. Levits (spravodajca)
         a J.‑J. Kasel,

      generálny advokát: P. Mengozzi,
      tajomník: H. von Holstein, zástupca tajomníka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 8. mája 2008,
      po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 6. novembra 2008,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1        Spoločnosť Archer Daniels Midland Co. (ďalej len „ADM“) sa svojím odvolaním domáha zrušenia rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych
         spoločenstiev z 27. septembra 2006, Archer Daniels Midland/Komisia (T‑59/02, Zb. s. II‑3627, ďalej len „napadnutý rozsudok“),
         ktorým čiastočne zamietol jej žalobu smerujúcu k čiastočnému zrušeniu rozhodnutia Komisie 2002/742/ES z 5. decembra 2001 o konaní
         podľa článku 81 Zmluvy ES a článku 53 Dohody EHP (vec COMP/E‑1/36.604 – Kyselina citrónová) (Ú. v. ES L 239, s. 18, ďalej
         len „sporné rozhodnutie“) v rozsahu, v ktorom sa jej týka.

       Právny rámec
      2        Článok 15 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 17 zo 6. februára 1962 (Prvé nariadenie implementujúce články [81] a [82] zmluvy)
         (Ú. v. ES, 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3) stanovuje:

      „Komisia môže rozhodnutím uložiť podnikom alebo združeniam podnikov pokuty od 1 000 do 1 000 000 účtovných jednotiek alebo
         viac, ale nepresahujúc[e] 10 % obratu v predchádzajúcom obchodnom roku každého podniku, ktorý sa zúčastnil porušenia, ak buď
         úmyselne, alebo z nedbalosti:

      a)      porušili článok [81 ods. 1 ES] alebo článok [82 ES]
      …
      Pri stanovení pokuty sa bude posudzovať jednak závažnosť porušenia a tiež jeho trvanie.“
      3        Oznámenie Komisie zo 14. januára 1998 pod názvom „Usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2
         nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO“ (Ú. v. ES C 9, s. 3; Mim. vyd. 08/001, s. 171, ďalej len „usmernenia“)
         okrem iného stanovuje:

      „Zásady… načrtnuté by mali zabezpečiť priehľadnosť a nestrannosť rozhodnutí Komisie, rovnako v očiach podnikov, ako aj v očiach
         Súdneho dvora, pričom právomoci Komisie stanovovať pokuty v rozmedzí 10 % celkového obratu, ktoré jej prislúchajú na základe
         relevantnej legislatívy, ostávajú zachované. Tieto právomoci sa však musia riadiť koherentnou a nediskriminačnou politikou,
         konzistentnou s cieľmi sledovanými penalizáciou porušení pravidiel súťaže.

      Nová metóda určovania výšky pokuty sa bude pridŕžať nasledujúcich pravidiel, ktoré začínajú od základnej čiastky, ktorá sa
         bude zvyšovať s ohľadom na priťažujúce okolnosti, alebo znižovať s ohľadom na poľahčujúce okolnosti.“

      4        Podľa ustanovenia časti 1.A usmernení:

      „Pri posudzovaní závažnosti porušenia pravidiel sa musí brať do úvahy ich povaha, skutočný dosah na trh, tam, kde je ho možné
         merať a veľkosť relevantného zemepisného trhu.

      Preto sa porušovania pravidiel budú zadeľovať do jednej z troch kategórií: mierne priestupky, závažné priestupky a veľmi závažné
         priestupky.

      …
      Taktiež bude nevyhnutné brať do úvahy efektívnu ekonomickú kapacitu vinníkov, ktorou môžu spôsobiť značnú škodu iným prevádzkovateľom,
         najmä spotrebiteľom, tiež je nevyhnutné stanoviť pokutu na úroveň, ktorá zabezpečí, aby mala pokuta dostatočne odstrašujúci
         účinok.

      …
      Keď sa priestupok týka viacerých podnikov (napr. kartelov), možno bude nutné v niektorých prípadoch uplatniť zváženie výšky
         pokút stanovených v rámci každej z troch kategórií, aby bola zohľadnená špecifická záťaž a teda aj reálny dosah porušovania
         pravidiel každého podniku v hospodárskej súťaži, predovšetkým tam, kde je značná disparita medzi veľkosťou podnikov, ktoré
         sa dopúšťajú tých istých priestupkov.“

      5        Bod 2 usmernení s názvom „Priťažujúce okolnosti“ stanovuje:

      „Základná čiastka bude zvýšená tam, kde existujú priťažujúce okolnosti…:
      …
      –        úloha vodcu alebo podnecovateľa porušenia,
      …“
      6        Bod 3 usmernení pod názvom „Poľahčujúce okolnosti“ stanovuje:

      „Základná čiastka bude znížená tam, kde existujú poľahčujúce okolnosti…:
      …
      –        ukončenie porušovania, akonáhle zasiahne Komisia (konkrétne v prípadoch, keď realizuje kontroly),
      …“
      7        V zmysle časti B oznámenia Komisie z 18. júla 1996 o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov (Ú. v. ES C 207, s. 4,
         ďalej len „oznámenie o spolupráci“) s názvom „Neuloženie pokuty alebo podstatné zníženie jej výšky“ sa stanovuje:

      „Podniku, ktorý
      a)      informuje Komisiu o tajnom karteli skôr, ako Komisia uskutočnila na základe rozhodnutia prešetrovanie v dotknutých podnikoch,
         za predpokladu, že ešte nemala dostatok informácií na dokázanie existencie oznamovaného kartelu;

      b)      ako prvý poskytol rozhodujúce dôkazy o existencii kartelu;
      c)      ukončil svoju účasť na protiprávnej činnosti najneskôr v čase, keď oznámil kartel;
      d)      poskytol Komisii všetky relevantné informácie a všetky dokumenty a dôkazy týkajúce sa kartelu, ktoré mal k dispozícii, a udržiava
         stálu a úplnú spoluprácu počas celého prešetrovania;

      e)      nenútil iný podnik, aby sa zúčastnil na karteli, nebol podnecovateľom ani nezohral dôležitú úlohu pri protiprávnej činnosti,
      sa zníži pokuta najmenej o 75 % alebo sa mu vôbec neuloží pokuta, ktorá by inak bola uložená v prípade, keby nespolupracoval.“
         [neoficiálny preklad]

      8        Časť D oznámenia o spolupráci nazvaná „Významné zníženie sumy pokuty“ znie takto:

      „1.      Ak podnik spolupracuje bez toho, aby boli splnené všetky podmienky uvedené v častiach B a C, poskytne sa mu zníženie od 10
         do 50 % sumy pokuty, ktorá by mu bola uložená, keby nespolupracoval.

      …“ [neoficiálny preklad]

      9        Časť E ods. 2 uvedeného oznámenia znie takto:

      „Komisia posúdi splnenie podmienok uvedených v častiach B, C alebo D až v okamihu prijatia rozhodnutia, a teda rozhodne, či
         pokutu zníži alebo ju vôbec neuloží. Bolo by neprimerané, aby Komisia prijala také opatrenia ešte pred ukončením správneho
         konania, lebo uvedené podmienky musia byť splnené počas celej doby konania.“ [neoficiálny preklad]

       Skutkový stav
       Kartel
      10      Komisia adresovala sporné rozhodnutie piatim spoločnostiam, ktoré vyrábajú kyselinu citrónovú, konkrétne spoločnostiam ADM,
         Cerestar Bioproducts BV (ďalej len „Cerestar“), F. Hoffmann‑La Roche AG (ďalej len „HLR“), Haarmann & Reimer Corporation (ďalej
         len „H & R“) a Jungbunzlauer AG (ďalej len „JBL“).

      11      Kyselina citrónová je okysľujúce a konzervačné činidlo používané v potravinárskych výrobkoch a nápojoch, v detergentoch a čistiacich
         prostriedkoch, vo farmaceutických a kozmetických výrobkoch, ako aj pri rôznych priemyselných postupoch.

      12      V auguste 1995 bola Komisia informovaná o tom, že Ministerstvo spravodlivosti Spojených štátov amerických začalo vyšetrovanie
         týkajúce sa trhu s kyselinou citrónovou v Spojených štátoch. Podniky ADM, Cerestar, HLR, H & R a JBL, ktoré priznali, že sa
         na karteli zúčastnili, zaplatili pokuty na základe dohôd uzavretých s ministerstvom. Pokuty boli navyše uložené aj niektorým
         súkromným osobám.

      13      Dňa 6. augusta 1997 Komisia zaslala v zmysle článku 11 nariadenia č. 17 žiadosti o informácie štyrom hlavným výrobcom kyseliny
         citrónovej v Európskom spoločenstve.

      14      Po poslednej žiadosti zaslanej v júli 1998 Cerestar informovala Komisiu o svojom úmysle spolupracovať. Po stretnutí so zástupcami
         Komisie 29. októbra 1998 zástupcovia spoločnosti Cerestar vypracovali správu o činnosti kartelu, ktorého sa zúčastnilo päť
         spoločností uvedených v bode 10 tohto rozsudku (ďalej len „kartel“), ako aj o niektorých mechanizmoch jeho fungovania. Táto
         spoločnosť okrem toho zdôraznila úlohu spoločnosti ADM na jednotlivých mnohostranných stretnutiach uvedených spoločností.
         Spoločnosť Cerestar potvrdila svoju svedeckú výpoveď v písomnej výpovedi z 25. marca 1999 (ďalej len „výpoveď Cerestar“).

      15      Dňa 11. decembra 1998 zástupcovia spoločnosti ADM predložili počas stretnutia so zástupcami Komisie opis činností v rozpore
         s hospodárskou súťažou, na ktorých sa spoločnosť podieľala v rámci kartelu. Ich tvrdenia spoločnosť potvrdila listom z 15. januára
         1999 (ďalej len „výpoveď ADM“).

      16      Na základe informácií, ktoré päť dotknutých spoločností zaslalo Komisii ako odpoveď na žiadosť o poskytnutie doplňujúcich
         informácií, im Komisia 29. marca 2000 zaslala oznámenie o výhradách (ďalej len „oznámenie o výhradách“), v ktorom vytýkala
         porušenie článku 81 ods. 1 ES a článku 53 ods. 1 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992 (Ú. v. ES L 1, 1994,
         s. 3) v prípade štyroch spoločností vrátane ADM v období od marca 1991 do mája 1995 a v prípade spoločnosti Cerestar v období
         od mája 1992 do mája 1995, v dôsledku ich účasti na tajnom karteli s kyselinou citrónovou. Komisia im okrem iného vytýkala
         vymedzenie predajných kvót osobitne pre každú spoločnosť a ich dodržiavanie, stanovenie cieľových a/alebo minimálnych cien,
         obmedzenie zliav a výmenu špecifických informácií o zákazníkoch. Žiadna z týchto spoločností nepožiadala o vypočutie, ani
         nepopierala opodstatnenosť skutočností uvedených v oznámení o výhradách. Obmedzili sa len na to, že poskytli písomné odpovede
         na predložené výhrady.

       Oznámenie o výhradách
      17      V oddiele C časti I oznámenia o výhradách Komisia zhrnula skutkový stav, ktorého sa jej výhrady týkali. V bode 50 oznámenia
         vymedzila päť základných listinných dôkazov, na ktorých sa zakladali jej skutkové zistenia a ktoré boli pripojené k tomuto
         oznámeniu spolu s ďalšími šiestimi dokumentmi, medzi ktorými sa nachádzalo aj zhrnutie výpovedí zástupcov ADM zo stretnutia
         so zástupcami Komisie 11. decembra 1998, konkrétne výpoveď ADM, zhrnutie výpovede bývalého zástupcu spoločnosti ADM, ktorú
         urobil pred zástupcami Ministerstva spravodlivosti Spojených štátov a agentmi Federálneho úradu pre vyšetrovanie (FBI) v konaní
         týkajúcom sa kartelov vedenom orgánmi Spojených štátov, datovanú 5. novembra 1996 (ďalej len „správa FBI“), ako aj výpoveď
         Cerestar.

      18      Okrem toho sa v bodoch 161 a 162 oznámenia o výhradách uvádzalo, že Komisia pri posúdení závažnosti porušenia prihliadla na
         skutkový stav, ako bol opísaný a posúdený v uvedenom oddiele C, a že pri určení výšky pokuty pre každú spoločnosť prihliadla
         okrem iného na úlohu, ktorú každá z nich zohrávala v rámci kartelových dohôd, ako sa uvádza v časti I oznámenia.

      19      Napokon v bodoch 57 a 58 oznámenia sa uvádzajú dvojstranné stretnutia, ktoré sa v januári 1991 uskutočnili medzi spoločnosťou
         ADM a spoločnosťami JBL, HLR a H & R s cieľom realizovať kartelovú dohodu.

       VýpoveďADM
      20      Výpoveď spoločnosti ADM obsahuje podrobný a kvantitatívny opis fungovania kartelu, konkrétne rozhodnutí, ktoré dotknuté spoločnosti
         prijali na stretnutiach v období od marca 1991 do mája 1995.

       Správa FBI
      21      Správa FBI obsahuje opis fungovania kartelu, ktorý poskytol bývalý zástupca spoločnosti ADM, konkrétne informácie o stretnutiach,
         ktoré sa uskutočnili medzi dotknutými spoločnosťami. V tejto správe sa okrem iného uvádza, že sa organizovali stretnutia,
         na ktorých sa schádzali zástupcovia každej spoločnosti, ktorá bola súčasťou kartelu, okrem iného tzv. stretnutia „masters“
         pre najvyšších predstaviteľov, ktoré boli zamerané na stanovenie stratégie a mechanizmov kartelu, ako aj stretnutia tzv. „šerpov“
         zamerané na praktickú realizáciu týchto mechanizmov. Podľa tejto správy sa vypočúvaná osoba domnievala, že bývalý zástupca
         spoločnosti ADM nazývaný „Mudrc“, ktorý sa zúčastňoval oboch typov stretnutí, vypracoval mechanizmus kartelu označovaný ako
         „dohoda G‑4/5“ a pri realizácii tohto mechanizmu zohrával značne aktívnu úlohu.

       Výpoveď Cerestar
      22      Výpoveď Cerestar obsahuje zhrnutie opisu mnohostranných stretnutí zástupcov dotknutých spoločností, ako aj rozhodnutí, ktoré
         sa na týchto stretnutiach prijali. Uvádza sa v nej, že zástupca spoločnosti Cerestar mal dojem, že zástupca ADM mal na týchto
         stretnutiach vedúcu úlohu.

       Sporné rozhodnutie
      23      V zmysle článku 1 ods. 1 sporného rozhodnutia päť podnikov, ktorým je toto rozhodnutie určené, „porušilo článok 81 ods. 1
         Zmluvy… tým, že sa zúčastnili na trvalej dohode a/alebo na zosúladenom postupe v odvetví kyseliny citrónovej“.

      24      V článku 1 ods. 2 rozhodnutia sa uvádza, že porušenie trvalo v prípade spoločností ADM, HLR, H & R a JBL od marca 1991 do
         mája 1995 a v prípade spoločnosti Cerestar od mája 1992 do mája 1995.

      25      Článok 3 uvedeného rozhodnutia znie takto:

      „Za porušenie uvedené [v článku 1] sa… ukladajú tieto pokuty:
      a)      [ADM]:                   pokuta vo výške 39,69 milióna eur;
      b)      [Cerestar]:          pokuta vo výške 170 000 eur;
      c)      [HLR]:                   pokuta vo výške 63,5 milióna eur;
      d)      [H & R]:          pokuta vo výške 14,22 milióna eur;
      e)      [JBL]:                   pokuta vo výške 17,64 milióna eur.“
      26      Na účely stanovenia príslušných súm pokút Komisia použila metódu opísanú v usmerneniach a v oznámení o spolupráci.

      27      Po prvé Komisia určila základnú sumu pokuty v závislosti od závažnosti a trvania porušenia.

      28      Pokiaľ ide o závažnosť porušenia, Komisia najprv v odôvodnení č. 230 sporného rozhodnutia konštatovala, že podniky sa dopustili
         veľmi závažného porušenia, vzhľadom na jeho povahu, jeho skutočný vplyv na trh kyseliny citrónovej v Európskom hospodárskom
         priestore a rozsah dotknutého geografického trhu.

      29      Komisia následne v odôvodnení č. 233 sporného rozhodnutia konštatovala, že bolo potrebné zohľadniť skutočnú ekonomickú kapacitu
         spôsobujúcu narušenie hospodárskej súťaže a stanoviť pokutu vo výške, ktorá by zabezpečila dostatočný odstrašujúci účinok.
         V dôsledku toho Komisia zaradila dotknuté podniky do troch kategórií, vychádzajúc z celosvetového obratu, ktorý tieto podniky
         dosiahli predajom kyseliny citrónovej za rok 1995, čo bol posledný rok trvania porušenia. Do prvej skupiny zaradila spoločnosť
         H & R, ktorá ovládala 22 % svetového trhu, do druhej skupiny spoločnosti ADM a JBL, ktoré ovládali [dôverné] časť trhu a spoločnosť
         HLR, ktorá ovládala 9 %, a do tretej skupiny spoločnosť Cerestar, ktorá ovládala 2,5 % svetového trhu. Na tomto základe stanovila
         základnú sumu vo výške 35 miliónov eur pre podniky v prvej kategórii, 21 miliónov eur pre podniky v druhej kategórii a 3,5 milióna
         eur pre podniky v tretej kategórii.

      30      Navyše na zabezpečenie toho, aby pokuta mala dostatočný odstrašujúci účinok, Komisia pristúpila k úprave týchto základných
         súm. Na tento účel, zohľadňujúc veľkosť a globálne zdroje dotknutých podnikov vyjadrené veľkosťou ich celosvetového obratu,
         uplatnila koeficient 2 na základné sumy stanovené pre spoločnosti ADM a HLR a koeficient 2,5 na základnú sumu stanovenú pre
         spoločnosť H & R.

      31      Z odôvodnení č. 249 a 250 sporného rozhodnutia navyše vyplýva, že s cieľom zohľadniť dĺžku trvania porušenia u každého podniku,
         takto stanovené sumy pokút boli zvýšené o 10 % za každý rok účasti na karteli, čo predstavovalo 40‑percentné zvýšenie u spoločností
         ADM, HLR, H & R a JBL a 30‑percentné zvýšenie u spoločnosti Cerestar.

      32      V odôvodnení č. 254 sporného rozhodnutia tak Komisia stanovila základnú sumu pokuty pre spoločnosť ADM vo výške 58,8 milióna
         eur, a pokiaľ ide o spoločnosti Cerestar, HLR, H & R a JBL, základné sumy pokút boli stanovené na 4,55 milióna eur, 58,8 milióna
         eur, 122,5 milióna eur a 29,4 milióna eur.

      33      Po druhé, ako vyplýva z odôvodnenia č. 273 sporného rozhodnutia, základné sumy pokút uložené spoločnostiam ADM a HLR boli
         zvýšené o 35 % z dôvodu priťažujúcich okolností spočívajúcich v tom, že tieto spoločnosti mali v rámci kartelu úlohu vodcu.

      34      V odôvodneniach č. 263 a 264 sporného rozhodnutia Komisia okrem iného považovala dvojstranné stretnutia medzi spoločnosťou
         ADM a ďalšími troma účastníkmi kartelu za indíciu o tom, že ADM mala úlohu organizátora kartelu a okrem toho uviedla, že ďalšie
         dôkazy naznačujú, že táto spoločnosť mala aj úlohu vodcu kartelu.

      35      V tejto súvislosti sa Komisia v odôvodneniach č. 265 a 266 sporného rozhodnutia odvolala na niektoré skutočnosti zo správy
         FBI a z výpovede spoločnosti Cerestar.

      36      Po tretie, Komisia preskúmala a v odôvodneniach č. 274 až 291 svojho rozhodnutia zamietla žiadosti niektorých podnikov o uznanie
         poľahčujúcich okolností.

      37      Po štvrté, v odôvodnení č. 293 sporného rozhodnutia Komisia podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 upravila výšku pokút spoločností
         Cerestar a H & R tak, aby neprevyšovali 10 % celkového ročného obratu týchto spoločností.

      38      A napokon po piate, Komisia na základe oznámenia o spolupráci poskytla spoločnostiam zníženie výšky ich pokút.

      39      Z odôvodnení č. 305 a 310 sporného rozhodnutia teda vyplýva, že na základe časti B uvedeného oznámenia sa spoločnosti Cerestar
         priznalo „veľmi významné zníženie“ pokuty, konkrétne 90 % z výšky pokuty, ktorá by jej bola uložená v prípade nespolupráce,
         a to z dôvodu, že táto spoločnosť ako prvá poskytla Komisii rozhodujúce dôkazy o existencii kartelu.

      40      V súvislosti s tým Komisia v odôvodnení č. 306 sporného rozhodnutia zamietla tvrdenia ADM, ktoré smerovali k tomu, že táto
         spoločnosť mala byť považovaná za prvý podnik, ktorý poskytol uvedené dôkazy, a priznala jej len „podstatné“ zníženie pokuty
         podľa časti D oznámenia o spolupráci, konkrétne 50 % z výšky pokuty, ktorá by jej bola uložená v prípade nespolupráce.

      41      Okrem toho sa spoločnostiam JBL, H & R a HLR priznalo zníženie vo výške 40 %, 30 % a 20 % z výšky pokuty, ktorá by im bola
         uložená v prípade nespolupráce.

       Konanie pred Súdom prvého stupňa a napadnutý rozsudok
      42      Dňa 28. februára 2002 spoločnosť ADM podala na Súde prvého stupňa žalobu proti spornému rozhodnutiu.

      43      Vo svojej žalobe sa spoločnosť ADM domáhala, aby Súd prvého stupňa zrušil článok 1 sporného rozhodnutia v rozsahu, v ktorom
         sa v ňom konštatuje, že spoločnosť sa zúčastnila na obmedzovaní kapacít trhu s kyselinou citrónovou a na určení výrobcu, ktorý
         mal viesť zvýšenia ceny na každom národnom segmente tohto trhu, článok 3 tohto rozhodnutia v rozsahu, v ktorom sa jej týka,
         a aby subsidiárne znížil pokutu, ktorá jej bola udelená.

      44      Na podporu svojej žaloby ADM predložila niekoľko žalobných dôvodov týkajúcich sa výšky pokuty, ktorá jej bola uložená, a namierených
         okrem iného proti posúdeniu závažnosti porušenia, proti prisúdeniu úlohy vodcu kartelu, proti posúdeniu poľahčujúcich okolností
         a spolupráce, ktorú poskytla počas správneho konania.

      45      Po prvé, pokiaľ ide o závažnosť porušenia, ADM tvrdila, že v rámci posúdenia skutočného vplyvu kartelu Komisia nesprávne vymedzila
         relevantný trh, keďže tento trh nevymedzila vopred, a preto pri jeho vymedzení neprihliadla na substitúty kyseliny citrónovej.

      46      V bode 201 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa konštatoval, že ADM nepreukázala, že kartel s kyselinou citrónovou nemal
         žiadny vplyv na väčší trh, ako uvádzala, alebo že bol jeho vplyv zanedbateľný, a následne tento žalobný dôvod zamietol.

      47      Po druhé, pokiaľ ide o prisúdenie úlohy vodcu kartelu, ADM vytýka Komisii, že sa dopustila nesprávneho posúdenia relevantných
         skutočností, na základe ktorých jej túto úlohu prisúdila. Odvolateľka jednak tvrdí, že Komisia použila dokument vypracovaný
         orgánmi tretej krajiny, konkrétne správu FBI, a tým porušila jej procesné záruky, najmä pokiaľ ide o to, že nemala možnosť
         vyjadriť sa k platnosti tohto dokumentu. Na druhej strane tvrdí, že Komisia nedodržala jej právo na obhajobu, pretože v oznámení
         o výhradách sa nezmienila ani o prisúdení úlohy vodcu kartelu spoločnosti ADM, ani o skutočnostiach vyplývajúcich zo správy
         FBI a z výpovede spoločnosti Cerestar, ktoré by túto úlohu vodcu preukazovali.

      48      Súd prvého stupňa v bode 215 napadnutého rozsudku pripomenul, že pri prisúdení úlohy vodcu Komisia vychádzala z troch skutočností,
         konkrétne z dvojstranných stretnutí, zo správy FBI a z výpovede Cerestar.

      49      Pokiaľ ide o dvostranné stretnutia, Súd prvého stupňa v bode 226 napadnutého rozsudku uviedol, že Komisia sa nedopustila zjavne
         nesprávneho posúdenia, keď konštatovala, že ide o indíciu, ktorá len dopĺňa ďalšie dva dôkazy, teda správu FBI a výpoveď Cerestar,
         ktoré preukazujú, že ADM mala v karteli úlohu vodcu.

      50      V súvislosti so správou FBI Súd prvého stupňa v bode 268 napadnutého rozsudku konštatoval, že pripojením tejto správy k oznámeniu
         o výhradách Komisia umožnila spoločnosti ADM, aby sa vyjadrila k platnosti tejto správy a okrem iného aj k prípadným procesným
         nezrovnalostiam, ku ktorým mohlo dôjsť pri prihliadnutí na túto správu. Súd prvého stupňa konštatoval, že ADM túto správu
         nespochybnila v nijakom štádiu správneho konania, a preto v bode 270 napadnutého rozsudku rozhodol, že Komisia neporušila
         procesné práva odvolateľky.

      51      Pokiaľ ide o výpoveď Cerestar, Súd prvého stupňa v bode 290 napadnutého rozsudku konštatoval, že jej obsah sa natoľko zhoduje
         so správou FBI, že Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď tejto výpovedi prisúdila vyššiu dôkaznú hodnotu
         ako iným dôkazom, ktoré odvolateľka predložila v snahe preukázať, že nebola vodcom kartelu.

      52      Súd prvého stupňa v podstate v bodoch 436 až 439 napadnutého rozsudku rozhodol, že oznámenie o výhradách adresované dotknutým
         podnikom obsahovalo hlavné skutkové a právne okolnosti pre pokuty, ktoré Komisia zamýšľala uložiť. V tomto štádiu konania
         totiž Komisia, po prvé, nemusela informovať ADM, že má v úmysle prisúdiť jej úlohu vodcu kartelu. Po druhé, vzhľadom na to,
         že bolo nesporné, že správa FBI a výpoveď boli pripojené k oznámeniu, Súd prvého stupňa rozhodol, že ADM nemohla tvrdiť, že
         jej právo na obhajobu bolo porušené, ani keby Komisia v príslušnej časti oznámenia venovanej skutkovému stavu výslovne neuviedla,
         že by ADM mohla považovať za vodcu kartelu, ani keby neuviedla skutočnosti, ktoré považovala za rozhodujúce pre taký záver.

      53      V dôsledku toho Súd prvého stupňa zamietol žalobný dôvod spoločnosti ADM týkajúci sa prisúdenia úlohy vodcu v karteli.

      54      Po tretie ADM tvrdila, že Komisia neoprávnene neuznala poľahčujúcu okolnosť stanovenú v bode 3 tretej zarážke usmernení, napriek
         tomu, že spoločnosť svoju účasť v karteli ukončila ihneď po prvých zásahoch orgánov pre hospodársku súťaž Spojených štátov.

      55      V bodoch 335 a 336 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa poskytol výklad bodu 3 tretej zarážky usmernení a v bode 338 toho
         istého rozsudku dospel k záveru, že na predmetná poľahčujúcu okolnosť sa neprihliada automaticky, ale len na základe osobitných
         okolností veci. Podľa Súdu prvého stupňa tak tajný charakter predmetného kartelu dokazuje, že dotknuté podniky sa dopustili
         úmyselného porušenia a podľa judikatúry ukončenie úmyselného porušovania nemožno považovať za poľahčujúcu okolnosť, pokiaľ
         k nemu došlo po zásahu Komisie. Súd prvého stupňa preto zamietol žalobný dôvod ADM týkajúci sa toho, že sa na túto skutočnosť
         neprihliadlo ako na poľahčujúcu okolnosť.

      56      Po štvrté ADM vytýkala Komisii, že jej neposkytla podľa časti B oznámenia o spolupráci „veľmi významné zníženie“ pokuty, ktorá
         by jej bola uložená v prípade nespolupráce, hoci bola prvým podnikom, ktorý Komisii poskytol rozhodujúce dôkazy o existencii
         kartelu.

      57      Aj tento žalobný dôvod Súd prvého stupňa zamietol a v bodoch 377 a 378 napadnutého rozsudku rozhodol, že Komisia oprávnene
         nepriznala ADM „veľmi významné zníženie“ pokuty vzhľadom na jej úlohu vodcu kartelu.

      58      Súd prvého stupňa napokon vyhovel zvyšnej časti žalobného dôvodu, v ktorom ADM vytýkala nezrovnalosti v odôvodnení č. 158
         sporného rozhodnutia, týkajúce sa zohľadnenia niektorých skutočností, ktoré neboli uvedené v oznámení o výhradách. Zrušil
         preto článok 1 sporného rozhodnutia v rozsahu, v ktorom sa v ňom v spojení s uvedeným odôvodnením konštatovalo, že na jednej
         strane ADM zmrazila, obmedzila a uzavrela výrobné kapacity kyseliny citrónovej a na druhej strane označila výrobcu, ktorý
         mal viesť zvýšenia cien na každom národnom segmente relevantného trhu. S prihliadnutím na to, že týchto skutočností bolo príliš
         veľa v porovnaní so základnými znakmi kartelu, však Súd prvého stupňa konštatoval, že nebolo treba upraviť výšku pokuty, ktorú
         Komisia spoločnosti ADM uložila. Nakoniec ADM zaviazal na náhradu celkových trov konania s výnimkou desatiny trov konania
         Komisie, ktoré znáša samotná Komisia.

       Návrhy účastníkov konania
      59      ADM navrhuje, aby Súdny dvor:

      –        zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v ktorom Súd prvého stupňa zamietol žalobu podanú proti spornému rozhodnutiu,
      –        zrušil článok 3 sporného rozhodnutia v rozsahu, v ktorom sa týka ADM,
      –        subsidiárne, zmenil uvedený článok 3 tak, aby sa pokuta uložená ADM znížila alebo zrušila,
      –        subsidiárne, vrátil vec Súdu prvého stupňa na rozhodnutie v súlade s právnym posúdením v rozsudku Súdneho dvora a
      –        v každom prípade zaviazal Komisiu na náhradu vlastných trov konania a trov konania ADM, ktoré vznikli v konaní na Súde prvého
         stupňa a na Súdnom dvore.

      60      Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

      –        odvolanie zamietol a
      –        zaviazal ADM na náhradu trov konania.
       O odvolaní
      61      Odvolateľka na podporu svojho odvolania uvádza deväť odvolacích dôvodov, ktoré sa týkajú:

      –        pokiaľ ide o prvých päť odvolacích dôvodov, rôznych nesprávnych právnych posúdení, ktorých sa Súd prvého stupňa dopustil v súvislosti
         s prisúdením úlohy vodcu kartelu spoločnosti ADM,

      –        pokiaľ ide o šiesty odvolací dôvod, nesprávneho právneho posúdenia, ktorého sa Súd prvého stupňa dopustil v súvislosti s tým,
         že ukončenie účasti spoločnosti ADM na karteli sa nepovažovalo za poľahčujúcu okolnosť,

      –        pokiaľ ide o siedmy a ôsmy odvolací dôvod, porušenia zásady ochrany legitímnych očakavání a nesprávneho právneho posúdenia,
         ktorého sa Súd prvého stupňa dopustil v súvislosti s uplatnením pravidiel stanovených v oznámení o spolupráci, a

      –        pokiaľ ide o deviaty odvolací dôvod, porušenia zásady, podľa ktorej Komisia musí dodržiavať pravidlá, ktoré si sama uložila,
         v súvislosti s vymedzením relevantného trhu pri posúdení závažnosti porušenia.

       O prvom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení práva na obhajobu spoločnosti ADM v súvislosti s prisúdením
            úlohy vodcu kartelu
       Argumentácia účastníkov konania
      62      V tomto odvolacom dôvode, ktorý sa delí na dve časti, ADM tvrdí, že Súd prvého stupňa porušil jej právo na obhajobu.

      63      V prvej časti odvolateľka vytýka Súdu prvého stupňa, že v bodoch 437 a 438 napadnutého rozsudku konštatoval, že Komisia v oznámení
         o výhradách uviedla hlavné skutkové okolnosti, ktoré charakterizovali závažnosť konania spoločnosti, hoci sa vôbec nezmienila
         o skutočnosti, že ADM by mohla byť považovaná za vodcu kartelu. Úloha vodcu kartelu je pritom jednou z hlavných skutkových
         okolností, ktorá musí vyplývať z oznámenia o výhradách, pod hrozbou porušenia práva na obhajobu dotknutého podniku.

      64      V druhej časti ADM tvrdí, že Komisia v oznámení o výhradách neuviedla skutkové okolnosti, ktoré v spornom rozhodnutí odôvodňovali
         jej úlohu vodcu kartelu. Skutočnosť, že tieto skutočnosti vyplývali z dokumentov, ktoré boli pripojené k oznámeniu o výhradách,
         nestačí na dodržanie práva odvolateľky na obhajobu.

      65      Komisia zastáva názor, že tento odvolací dôvod je nedôvodný. Pokiaľ ide o jeho prvú časť, Komisia tvrdí, že v bode 158 oznámenia
         o výhradách uviedla, že pri posúdení závažnosti porušenia vzala do úvahy úlohy, ktoré jednotlivé podniky pri tomto porušení
         zohrávali, a tým splnila požiadavky judikatúry, na ktoré poukazuje aj samotná odvolateľka, tak ako rozhodol aj Súd prvého
         stupňa.

      66      Druhá časť odvolacieho dôvodu je neúčinná, pretože Súd prvého stupňa navyše rozhodol, že Komisia v oznámení o výhradách nemusela
         uviesť skutočnosti, ktoré ju viedli k tomu, že odvolateľke prisúdila úlohu vodcu kartelu. Táto časť je v každom prípade nedôvodná,
         pretože tieto skutočnosti už museli byť odvolateľke známe, keďže vyplývali z dokumentov pripojených k oznámeniu. Okrem toho
         sa viaceré body oznámenia týkali priamo odvolateľky. Odvolateľka preto mala možnosť v správnom konaní vyjadriť svoje námietky
         k dokumentom, ktoré preukazovali jej úlohu vodcu kartelu, a jej právo na obhajobu preto neboli porušené.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      –       O prvej časti prvého odvolacieho dôvodu
      67      Z konštatácií obsiahnutých v bode 437 napadnutého rozsudku vyplýva, že v oznámení o výhradách adresovanom spoločnosti ADM
         Komisia kvalifikovala porušenie dotknutých spoločností ako veľmi závažné a konštatovala svoj úmysel stanoviť výšku pokút na
         dostatočne odstrašujúcu úroveň. V tejto súvislosti z odôvodnení č. 158, 161 a 162 oznámenia takisto vyplýva, že Komisia prihliadla
         na úlohu, ktorú jednotlivé podniky pri porušení zohrávali.

      68      Treba zdôrazniť, že z ustálenej judikatúry Súdneho dvora, ktorú Súd prvého stupňa pripomenul v bode 434 napadnutého rozsudku,
         však vyplýva, že ak Komisia v oznámení o výhradách výslovne uvedie, že bude skúmať, či je potrebné udeliť dotknutým podnikom
         pokutu, a ak označí hlavné skutkové a právne okolnosti spôsobilé viesť k pokute, ako napríklad závažnosť a dĺžku trvania údajného
         porušenia a skutočnosť, že bolo spáchané „úmyselne alebo z nedbanlivosti“, splní si povinnosť dodržať právo podnikov byť vypočutý.
         Takéto konanie Komisie im poskytuje údaje potrebné na svoju obhajobu nielen proti konštatovaniu porušovania, ale aj proti
         uloženiu pokuty (pozri v tomto zmysle rozsudky z 28. júna 2005, Dansk Rørindustri a i./Komisia, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P
         až C‑208/02 P a C‑213/02 P, Zb. s. I‑5425, bod 428, ako aj z 18. decembra 2008, Coop de France bétail et viande/Komisia, C‑101/07 P
         a C‑110/07 P, bod 49).

      69      Okrem toho z judikatúry vyplýva, že keby sa Komisii uložila povinnosť poskytnúť údaje týkajúce sa úrovne predpokladaných pokút
         dotknutým podnikom v štádiu oznámenia o výhradách, išlo by o predvídanie jej rozhodnutia neprimeraným spôsobom (pozri v tomto
         zmysle rozsudok zo 7. júna 1983, Musique Diffusion française a i./Komisia, 100/80 až 103/80, Zb. s. 1825, bod 21).

      70      V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že prisúdenie úlohy vodcu kartelu má významné následky na výšku pokuty, ktorá sa má uložiť
         dotknutému podniku. Podľa bodu 2 usmernení ide o priťažujúcu okolnosť, ktorá vedie k podstatnému zvýšeniu základnej sumy pokuty.
         Podobne aj podľa časti B písm. e) oznámenia o spolupráci táto okolnosť vylučuje veľmi významné zníženie pokuty, hoci podnik
         kvalifikovaný ako vodca inak spĺňa všetky podmienky pre také zníženie.

      71      Je preto úlohou Komisie, aby v oznámení o výhradách uviedla skutočnosti, ktoré považuje za relevantné, aby dotknutý podnik,
         ktorý by mohol byť považovaný za vodcu kartelu, mohol na také výhrady odpovedať. Vzhľadom na to, že toto oznámenie predstavuje
         jednu z etáp pri prijímaní konečného rozhodnutia, a teda nejde o konečné rozhodnutie Komisie, však od Komisie nemožno vyžadovať,
         aby už v tejto etape pristúpila k právnej kvalifikácii skutočností, na ktorých sa bude zakladať jej konečné rozhodnutie o prisúdení
         úlohy vodcu kartelu.

      72      Súdu prvého stupňa preto nemožno vytýkať nesprávne právne posúdenie spočívajúce v tom, že rozhodol, že Komisia nemusela v oznámení
         o výhradách uviesť, že mala v úmysle prisúdiť úlohu vodcu kartelu spoločnosti ADM.

      73      Z toho vyplýva, že prvá časť prvého odvolacieho dôvodu musí byť zamietnutá ako nedôvodná.

      –       O druhej časti prvého odvolacieho dôvodu
      74      V tejto časti ADM tvrdí, že Súd prvého stupňa porušil jej právo na obhajobu, keď v bode 439 napadnutého rozsudku rozhodol,
         že mala možnosť sa vyjadriť k niektorým skutočnostiam, ktoré ju označovali za vodcu kartelu, vzhľadom na to, že tieto skutočnosti
         vyplývali z dokumentov, ktoré boli pripojené k oznámeniu o výhradách.

      75      Pri prisúdení úlohy vodcu kartelu spoločnosti ADM sa Komisia v odôvodneniach č. 265 a 266 sporného rozhodnutia oprela o skutočnosti,
         ktoré vyplývali zo správy FBI a z výpovede Cerestar.

      76      Po prvé odôvodnenie č. 265, v ktorom sa cituje správa FBI, hovorí, že „mechanizmus dohody G‑4/5 bol zrejme nápadom [zástupcu
         ADM] a že na stretnutí 6. marca 1991 v Bazileji, kde vznikla dohoda [o kyseline citrónovej], [tento zástupca ADM] hral značne
         aktívnu úlohu“, a ďalej, že tento zástupca „bol považovaný za ,Mudrca‘ a bol prezývaný ,kazateľ‘“.

      77      Po druhé odôvodnenie č. 266 obsahuje časť výpovede Cerestar, podľa ktorej: „napriek tomu, že [zástupcovia HLR a JBL] obvykle
         predsedali stretnutiu ,masters‘, [Cerestar] mal jasný dojem, že [zástupca ADM] hral kľúčovú úlohu. [Zástupca ADM] predsedal
         stretnutiam ‚šerpov‘ a vo všeobecnosti pripravoval spisy a návrhy taríf, ktoré mali byť dohodnuté“.

      78      Na úvod treba zdôrazniť, že na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, Súd prvého stupňa nepotvrdil zásadu, podľa ktorej Komisia
         nebola povinná v oznámení o výhradách uviesť skutočnosti, ktoré ju viedli k tomu, že považovala ADM za vodcu kartelu. V skutočnosti
         sa totiž v napadnutom rozsudku vyjadril takto:

      „438      Rešpektovanie práva dotknutých podnikov na obhajobu nezaväzuje Komisiu, aby v oznámení o výhradách uviedla presnejšie spôsob,
         akým poprípade použije každý z týchto prvkov na určenie úrovne pokuty. Osobitne Komisia nebola povinná uviesť ani to, že mohla
         ADM považovať za vodcu kartelu, ani veľkosť zvýšenia, ktoré by prípadne uplatnila na pokutu ADM z tohto dôvodu…

      439      … je vhodné pripomenúť, že Komisia pripojila [správu FBI a výpoveď Cerestar] k oznámeniu o výhradách a že účastníci sa tak
         mohli k tomuto bodu vyjadriť, aj pokiaľ ide o ich použitie ako dôkazov.“

      79      Súd prvého stupňa preto rozhodol, že Komisia dodržala právo na obhajobu spoločnosti ADM, pretože k oznámeniu o výhradách pripojila
         dôkazy, z ktorých vyplývali skutočnosti, na ktorých založila svoje sporné rozhodnutie o prisúdení úlohy vodcu spoločnosti
         ADM.

      80      Vzhľadom na uvedené, a hoci Súdu prvého stupňa nemožno vytýkať, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode
         438 napadnutého rozsudku rozhodol, že Komisia nebola povinná v oznámení o výhradách uviesť spôsob, akým chcela zohľadniť skutkové
         okolnosti pri stanovení výšky pokuty, ani či na základe týchto okolností mala v úmysle považovať podnik za vodcu kartelu,
         Komisia však bola povinná prinajmenšom uviesť tieto skutkové okolnosti.

      81      Treba však konštatovať, že na rozdiel od toho, čo tvrdila Komisia, skutočnosti, z ktorých vychádzala v odôvodneniach č. 265
         a 266 sporného rozhodnutia, vyplývajúce zo správy FBI a z výpovede Cerestar, neboli uvedené v oznámení o výhradách.

      82      Ako uviedol aj generálny advokát v bode 40 svojich návrhov, Súd prvého stupňa totiž v bode 439 napadnutého rozsudku neuviedol,
         že rozhodujúce skutočnosti boli uvedené v oznámení o výhradách, ale len konštatoval, že vzhľadom na to, že Komisia pripojila
         dokumenty, z ktorých predmetné skutočnosti vyplývali, k o známeniu o výhradách, odvolateľka dostala možnosť vyjadriť sa nielen
         k použitiu týchto dokumentov ako dôkazov, ale aj ku skutočnostiam v nich uvedeným.

      83      Treba preto overiť, či sa Súd prvého stupňa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia pri konštatovaní, že Komisia dodržala
         právo na obhajobu odvolateľky, keď postupovala takýmto spôsobom.

      84      Treba pripomenúť, že dodržanie práva na obhajobu v každom konaní, ktoré môže viesť k uloženiu sankcií, najmä pokút alebo penále,
         je základnou zásadou práva Spoločenstva, ktorá musí byť dodržaná aj vtedy, keď ide o konanie správnej povahy (pozri najmä
         rozsudok z 10. mája 2007, SGL Carbon/Komisia, C‑328/05 P, Zb. s. I‑3921, bod 70).

      85      Rešpektovanie práva na obhajobu okrem iného vyžaduje, aby podnik, proti ktorému sa vedie vyšetrovanie, mal možnosť v rámci
         správneho konania účinne vyjadriť svoje stanovisko k pravdivosti a relevantnosti jednak skutkových okolností a okolností,
         ktorých sa dovoláva, ako aj dokumentov, o ktoré Komisia oprela svoje zistenie existencie porušenia (pozri rozsudky Musique
         Diffusion française a i./Komisia, už citovaný, bod 10; z 25. januára 2007, Dalmine/Komisia, C‑407/04 P, Zb. s. I‑829, bod 44,
         ako aj SGL Carbon/Komisia, už citovaný, bod 71).

      86      Okrem iného práve oznámenie o výhradách umožňuje podnikom, proti ktorým sa vedie vyšetrovanie, aby sa oboznámili s dôkazmi,
         ktorými disponuje Komisia, a aby sa právu na obhajobu poskytla jeho plná účinnosť (pozri rozsudky z 15. októbra 2002, Limburgse
         Vinyl Maatschappij a i./Komisia, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P až C‑252/99 P a C‑254/99 P, Zb.
         s. I‑8375, body 315 a 316, ako aj zo 7. januára 2004, Aalborg Portland a i./Komisia, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P,
         C‑217/00 P a C‑219/00 P, Zb. s. I‑123, body 66 a 67).

      87      V súvislosti s tým musí toto oznámenie jasne vymedziť všetky základné skutočnosti, z ktorých Komisia v tomto štádiu konania
         vychádza (pozri rozsudok Musique Diffusion française a i./Komisia, už citovaný, bod 14).

      88      Rešpektovanie práva na obhajobu takisto vyžaduje, aby dotknutý podnik mal možnosť v rámci správneho konania účinne vyjadriť
         svoje stanovisko k pravdivosti a relevantnosti jednak skutkových okolností a okolností, ktorých sa dovoláva, ako aj dokumentov,
         o ktoré Komisia oprela svoje zistenie existencie porušenia (pozri rozsudok Dalmine/Komisia, už citovaný, bod 44).

      89      Treba pritom konštatovať, že za okolností prejednávanej veci samotná skutočnosť, že dokumenty, z ktorých vyplývali skutočnosti
         rozhodné pre prisúdenie úlohy vodcu kartelu spoločnosti ADM, boli pripojené k oznámeniu o výhradách, nestačí na splnenie citovaných
         požiadaviek, pretože toto oznámenie spoločnosti neumožnilo, aby voči týmto skutočnostiam namietala a v dôsledku toho nemohla
         svoje práva účinne uplatniť.

      90      Treba totiž konštatovať, že dôkazy o skutočnostiach, z ktorých vychádza prisúdenie úlohy vodcu kartelu spoločnosti ADM v spornom
         rozhodnutí, sú svojou povahou nevyhnutne subjektívne, keďže pozostávajú zo svedeckých výpovedí osôb zúčastnených na konaní
         o porušení, ktoré viedla Komisia alebo iné vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž.

      91      Po prvé správa FBI bola vypracovaná na základe výsluchu bývalého zástupcu ADM, ktorý v rámci konania pred orgánmi pre hospodársku
         súťaž Spojených štátov požíval imunitu.

      92      Po druhé druhý dôkaz tvorí dobrovoľná výpoveď spoločnosti Cerestar, konkurenčného podniku ADM na trhu s kyselinou citrónovou,
         ktorá sa na karteli takisto zúčastnila.

      93      Samotná skutočnosť, že dokumenty boli pripojené k oznámeniu o výhradách, odvolateľke neumožnila, aby mohla posúdiť vierohodnosť,
         ktorú Komisia prisudzovala každej skutočnosti uvedenej v predmetných dokumentoch.

      94      Za okolností tejto veci preto nemožno konštatovať, že Komisia len prostredníctvom toho, že pripojila dokumenty a dôkazy o skutočnostiach,
         z ktorých vychádzala v spornom rozhodnutí pri prisúdení úlohy vodcu kartelu odvolateľke, k oznámeniu o výhradách, umožnila
         spoločnosti ADM, aby uplatnila svoje práva, pokiaľ predmetné skutočnosti v oznámení výslovne neuviedla.

      95      Z uvedeného preto vyplýva, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že Komisia neporušila
         právo odvolateľky na obhajobu, keď spoločnosti ADM prisúdila úlohu vodcu kartelu na základe skutočností, ktoré na tento účel
         predložila, ale neuviedla ich v oznámení o výhradách adresovanom spoločnosti.

      96      Druhej časti prvého odvolacieho dôvodu preto treba vyhovieť.

       O druhom až piatom odvolacom dôvode založených na nesprávnom právnom posúdení alebo prekrútení dôkazných prostriedkov v súvislosti
            s prisúdením úlohy vodcu kartelu spoločnosti ADM
      97      Vzhľadom na odpoveď na prvý odvolací dôvod predložený spoločnosťou ADM netreba preskúmať druhý až piaty odvolací dôvod, ktoré
         sa rovnako týkajú prisúdenia úlohy vodcu kartelu spoločnosti ADM na základe skutočností vyplývajúcich zo správy FBI a z výpovede
         Cerestar.

       O šiestom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení Súdu prvého stupňa v súvislosti s neprihliadnutím na poľahčujúce
            okolnosti
       Argumentácia účastníkov konania
      98      ADM tvrdí, že vzhľadom na to, že Súd prvého stupňa v bode 346 napadnutého rozsudku konštatoval, že Komisia nebola povinná
         prihliadnuť na poľahčujúce okolnosti stanovené v usmerneniach pre prípad ukončenia účasti na karteli, podal nesprávny výklad
         týchto usmernení. V rozpore s jeho názorom v bodoch 335 až 340 totiž prihliadnutie na poľahčujúce okolnosti nemôže byť ponechané
         na voľbu Komisie, ktorá by mohla vziať do úvahy tajný charakter kartelu pri rozhodovaní o tom, či prihliadnuť na poľahčujúce
         okolnosti alebo nie.

      99      Komisia sa nazdáva, že Súd prvého stupňa správne rozhodol, že ukončenie účasti na karteli nemá za následok automatické zníženie
         pokuty. Komisia v tomto zmysle disponuje širokou mierou voľnej úvahy, najmä so zreteľom na konanie dotknutého podniku. V tomto
         prípade spoločnosť ADM neprispela rozhodujúcim spôsobom k správnemu konaniu, a preto nemohla využiť poľahčujúce okolnosti.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      100    Treba pripomenúť, že v bode 3 usmernení sa stanovuje, že základná suma pokuty, ktorú stanovila Komisia, sa zníži najmä vtedy,
         keď dotknutý podnik ukončí porušovanie po prvých zásahoch Komisie.

      101    V tejto súvislosti Súd prvého stupňa v bode 338 napadnutého rozsudku konštatoval, že uvedené ustanovenie treba vykladať v tom
         zmysle, že iba osobitné okolnosti prejednávaného prípadu, v ktorom by skutočne došlo k ukončeniu porušovania po prvých zásahoch
         Komisie, by mohli odôvodniť, že by sa na toto ukončenie prihliadlo ako na poľahčujúcu okolnosť.

      102    Súd prvého stupňa teda odmietol tézu odvolateľky, podľa ktorej ukončenie porušovania by automaticky malo mať za následok zníženie
         základnej sumy pokuty v súlade s bodom 3 usmernení a v bode 337 napadnutého rozsudku zdôraznil, že takýto výklad uvedeného
         ustanovenia by ohrozil potrebný účinok článku 81 ods. 1 ES.

      103    Súd prvého stupňa sa teda nedospustil nesprávneho právneho posúdenia.

      104    Treba totiž konštatovať, že zníženie základnej sumy pokuty sa nevyhnutne spája s okolnosťami konkrétneho prípadu, ktoré môžu
         Komisiu viesť k tomu, že toto zníženie neprizná podniku, ktorý sa zúčastnil na nezákonnej dohode.

      105    Keby sa na poľahčujúcu okolnosť prihliadalo v situáciách, keď sa podnik zúčastňuje na zjavne nezákonnej dohode, o ktorej vedel
         alebo nemohol nevedieť, že predstavuje porušenie, mohlo by to podnecovať iné podniky, aby v tajných dohodách pokračovali čo
         najdlhšie v nádeji, že ich konanie nebude nikdy odhalené, pričom by vedeli, že po jeho odhalení môžu dosiahnuť zníženie pokuty,
         ak porušovanie ukončia. Takéto uplatnenie poľahčujúcej okolnosti by anulovalo akýkoľvek odstrašujúci účinok uloženej pokuty
         a ohrozilo by potrebný účinok článku 81 ods. 1 ES (pozri rozsudok z 19. marca 2009, Archer Daniels Midland/Komisia, C‑510/06 P,
         Zb. s. I‑1843, bod 149).

      106    Súd prvého stupňa teda správne rozhodol, že za zisteného skutkového stavu odvolateľka nemohla tvrdiť, že Komisia bola povinná
         znížiť základnú sumu jej pokuty, z toho dôvodu, že svoje protiprávne konanie ukončila po prvom zásahu orgánov na ochranu hospodárskej
         súťaže Spojených štátov.

      107    Šiesty odvolací dôvod preto treba zamietnuť ako nedôvodný.

       O siedmom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení pri uplatnení časti B oznámenia o spolupráci
       Argumentácia účastníkov konania
      108    ADM zastáva názor, že bola nesprávne považovaná za vodcu kartelu a vytýka Súdu prvého stupňa, že neprijal jej žalobný dôvod
         týkajúci sa skutočnosti, že sa v jej prípade neuplatnilo ustanovenie časti B oznámenia o spolupráci.

      109    Podľa Komisie je tento odvolací dôvod len opakovaním prvého odvolacieho dôvodu, a preto sa musí zamietnuť ako neprípustný.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      110    Ako sa už rozhodlo v bode 95 tohto rozsudku, Súd prvého stupňa nesprávne konštatoval, že Komisia mohla použiť skutočnosti,
         ktoré vyplývali zo správy FBI a z výpovede Cerestar na ten účel, aby spoločnosti ADM prisúdila úlohu vodcu kartelu, hoci tieto
         skutočnosti neboli uvedené v oznámení o námietkách, bez toho, aby pri tom porušila práva na obranu spoločnosti.

      111    Vzhľadom na to, že Súd prvého stupňa v bodoch 225 a 226 napadnutého rozsudku konštatoval, že odhliadnuc od uvedených dôkazov,
         existencia dvojstranných stretnutí bola len indíciou, na základe ktorej nebolo možné prijať záver o odvolateľke ako vodcovi
         kartelu, vyplýva z toho, že Súd prvého stupňa nesprávne potvrdil, že spoločnosť ADM bola vodcom kartelu.

      112    Keďže odvolateľke sa úloha vodcu kartelu prisúdila protiprávne, Súd prvého stupňa nemohol, bez toho, aby sa nedopustil nesprávneho
         právneho posúdenia, vylúčiť uplatnenie časti B oznámenia o spolupráci z dôvodu, že ADM mala úlohu vodcu kartelu.

      113    Vzhľadom na uvedené treba tomuto odvolaciemu dôvodu vyhovieť.

       O ôsmom odvolacom dôvode založenom na porušení zásady ochrany legitímnych očakávaní
       Tvrdenia účastníkov konania
      114    Podľa ADM konštatovania Súdu prvého stupňa v bodoch 386 až 391 napadnutého rozsudku mali viesť k záveru, že Komisia u spoločnosti
         vyvolala legitímne očakávania, že jej pokuta sa zníži podľa ustanovenia časti B oznámenia o spolupráci. Odvolateľka v tejto
         súvislosti tvrdí, že pokiaľ ide o vznik týchto očakavaní, fáza konania, v ktorej k spolupráci dôjde, je irelevantná, na rozdiel
         od toho, čo Súd prvého stupňa tvrdí v bode 394 napadnutého rozsudku. V tejto súvislosti sa odvoláva na rozsudok z 22. júna
         2006, Belgicko a Forum 187/Komisia (C‑182/03 a C‑217/03, Zb. s. I‑5479, body 147 až 167).

      115    Komisia konštatuje, že keďže nie je objektívne možné, aby ešte pred ukončením správneho konania presne vymedzila úlohu každého
         účastníka kartelu, ADM nemohla mať nijaké očakávania v súvislosti s tým, že v zmysle časti B oznámenia o spolupráci sa jej
         prípadne „veľmi významne“ zníži suma pokuty.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      116    V prvom rade treba konštatovať, ako to urobil aj generálny advokát v bode 208 svojich návrhov, že v tomto odvolacom dôvode
         sa ADM snaží v odvolacom konaní dosiahnuť preskúmanie skutkového stavu, ktorý už posúdil Súd prvého stupňa, na čo Súdny dvor
         nemá právomoc, s výnimkou prípadu skreslenia dôkazov.

      117    V prejednávanej veci tak zo skutočností, ktoré Súd prvého stupňa preskúmal v bodoch 386 až 391 napadnutého rozsudku, mohol
         oprávnene vyvodiť záver, že Komisia mala v úmysle stimulovať odvolateľku k spolupráci, avšak bez toho, aby jej poskytla akékoľvek
         záruky, pokiaľ ide o zníženie sumy pokuty podľa časti B oznámenia o spolupráci.

      118    V druhom rade podľa časti E spomínaného oznámenia Komisia posudzuje splnenie podmienok podľa jeho častí B, C a D až v okamihu
         prijímania konečného rozhodnutia. Súd prvého stupňa sa preto nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že Komisia
         nemohla odvolateľke poskytnúť nijaké záruky, pokiaľ ide o akékoľvek zníženie pokuty, v štádiu pred prijatím svojho konečného
         rozhodnutia.

      119    Ôsmy odvolací dôvod preto treba sčasti odmietnuť ako neprípustný a sčasti zamietnuť ako nedôvodný.

       O deviatom odvolacom dôvode založenom na porušení zásady, podľa ktorej Komisia musí dodržiavať pravidlá, ktoré si sama uložila
       Argumentácia účastníkov konania
      120    ADM vytýka Súdu prvého stupňa, že nekonštatoval, že Komisia neprávom nevymedzila relevantný trh s cieľom posúdiť vplyv kartelu
         na trh, hoci ide o nevyhnutnú podmienku na konštatovanie, že tento kartel mal nepriaznivý vplyv na trh. Keby Komisia bola
         vymedzila trh, musela by vziať do úvahy substitúty kyseliny citrónovej a prijať záver, vzhľadom na dôkazy predložené odvolateľkou,
         že kartel nemal vplyv na ceny v odvetví kyseliny citrónovej.

      121    Podľa Komisie je tento odvolací dôvod po prvé neprípustný, pretože odvolateľka sa v podstate domáha, aby Súdny dvor preskúmal
         skutkový stav, ktorý predložila. Po druhé prístup ADM sa zakladá na nesprávnom pochopení cieľa, ktorému vymedzenie dotknutého
         trhu slúži. V prejednávanej veci treba odlíšiť posúdenie existencie porušenia podľa článku 81 ES, ktoré si vyžaduje vymedzenie
         relevantného trhu, od posúdenia závažnosti porušenia.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      122    Na úvod treba uviesť, že podľa usmernení je skutočný vplyv porušenia na trh faktorom, ktorý sa nevyhnutne berie do úvahy pri
         posúdení závažnosti porušenia v rámci stanovovania výšky pokuty.

      123    Súd prvého stupňa v bode 198 napadnutého rozsudku uviedol, že Komisia sa pri vymedzení slutočného vplyvu kartelu obmedzila
         na trh s kyselinou citrónovou. Nevzala teda do úvahy širší trh, ako to odvolateľka navrhovala, ktorý by zahŕňal aj substitúty
         kyseliny citrónovej, ktoré odvolateľka vymedzila.

      124    Súd prvého stupňa sa teda v bodoch 152 až 156 a 180 až 193 napadnutého rozsudku odvolal na analýzu, ktorú vykonala Komisia
         v spornom rozhodnutí a v ktorej konštatovala, že súčasne s vytvorením kartelu došlo k zmenám cien kyseliny citrónovej, čo
         ADM nespochybňovala.

      125    V tejto súvislosti, po prvé, skutočný dopad porušenia na trh je síce aspektom, na ktorý treba prihliadnuť pri posúdení závažnosti
         takého porušenia, ale ide len o jedno z viacerých kritérií, medzi ktoré patria ešte charakter porušenia a rozsah geografického
         trhu. Podľa usmernení sa na skutočný dopad na trh prihliadne len v prípade, že ho možno merať.

      126    Po druhé, ako už uviedol generálny advokát v bodoch 200 a 201 svojich návrhov, odvolateľka nespochybňovala, že kartel mal
         vplyv na ceny kyseliny citrónovej aspoň na časti trhu.

      127    Za týchto okolnosti Súd prvého stupňa správne rozhodol v bodoch 200 a 201 napadnutého rozsudku, že odvolateľka nemohla so
         svojou argumentáciou uspieť, pretože nepreukázala, že Komisia by musela konštatovať neexistenciu vplyvu kartelu, keby bola
         vymedzila relevantný trh spôsobom, ktorý odvolateľka navrhovala.

      128    V protiklade s tvrdením odvolateľky sa tak Súd prvého stupňa obmedzil len na konštatovanie, že dôkazy predložené odvolateľkou
         nestačili na vyvrátenie analýzy Komisie, pritom však nepreniesol dôkazné bremeno.

      129    Deviaty odvolací dôvod teda treba zamietnuť ako nedôvodný.

      130    Vzhľadom na uvedené Súdny dvor zrušuje napadnutý rozsudok v rozsahu, v ktorom sa v ňom zamietajú žalobné dôvody odvolateľky
         na podporu svojej žaloby smerujúcej k zrušeniu napadnutého rozhodnutia, pokiaľ sa v ňom ADM prisudzuje úloha vodcu kartelu,
         a na základe toho sa po prvé zvyšuje základná suma pokuty a po druhé zamieta uplatnenie časti B oznámenia o spolupráci v prospech
         ADM.

       O žalobe pred Súdom prvého stupňa
      131    Podľa článku 61 prvého odseku druhej vety Štatútu Súdneho dvora môže Súdny dvor sám právoplatne rozhodnúť o veci samej, ak
         to stav konania dovoľuje. V prejednávanej veci to stav konania dovoľuje.

       O žalobnom dôvode založenom na nesprávnom prisúdení úlohy vodcu kartelu
      132    Žalobný dôvod na podporu žaloby proti spornému rozhodnutiu, o ktorom Súd prvého stupňa rozhodol nesprávne, je súčasťou námietok
         odvolateľky týkajúcich sa prisúdenia úlohy vodcu kartelu a v dôsledku toho zvýšenia základnej sumy pokuty o 35 %.

      133    Vzhľadom na to, že z bodu 94 tohto rozsudku vyplýva, že Komisia neumožnila spoločnosti ADM, aby uplatnila svoje práva, pokiaľ
         ide o skutočnosti vyplývajúce zo správy FBI a z výpovede Cerestar, na základe ktorých v spornom rozhodnutí prisúdila odvolateľke
         úlohu vodcu kartelu, treba overiť, či táto inštitúcia okrem týchto predložila aj ďalšie dôkazy, ktoré by umožňovali prijať
         taký záver o vodcovi kartelu.

      134    V tejto súvislosti z odvodnení č. 263 a 264 sporného rozhodnutia a z bodov 56 až 58 oznámenia o výhradách vyplýva, že Komisia
         sa odvolala aj na to, že v januári 1991 sa uskutočnili dvojstranné rokovania medzi ADM a spoločnosťami HLR, H & R a JBL s cieľom
         iniciovať, prípadne vypracovať kartelovú dohodu.

      135    Napriek tomu v odôvodnení č. 264 sporného rozhodnutia Komisia dodala, že „existencia cyklu dvojstranných stretnutí medzi ADM
         a jeho konkurentmi krátko pred prvým multilaterálnym stretnutím kartelu nepostačuje na vyvodenie záveru, že ADM bol organizátorom
         kartelu, ale predstavuje pre tento záver silnú indíciu“. Komisia sa následne v odôvodneniach č. 265 a 266 toho istého rozhodnutia
         oprela o skutočnosti vyplývajúce zo správy FBI a z výpovede Cerestar.

      136    Ako pritom vyplýva z bodov 94 a 95 tohto rozsudku, Komisia pri svojom závere o prisúdení úlohy vodcu kartelu spoločnosti ADM
         nemohla vychádzať z rozhodujúcich skutočností uvedených v odôvodneniach č. 265 a 266 sporného rozhodnutia, pokiaľ tieto skutočnosti
         neboli uvedené v oznámení o výhradách, bez toho, aby pri tom neporušila práva spoločnosti na obranu.

      137    Keďže existencia dvojstranných stretnutí uvedených v odôvodneniach č. 263 a 264 uvedeného rozhodnutia sama osebe nestačí na
         to, aby sa spoločnosti ADM prisúdila úloha vodcu kartelu, Komisia nepreukázala, že jej záver bol dôvodný, a z toho vyplýva,
         že nemohla zvýšiť základnú sumu pokuty o 35 % z dôvodu priťažujúcich okolností spojených s týmto prisúdením.

      138    Tomuto žalobnému dôvodu preto treba vyhovieť.

       O žalobnom dôvode založenom na nesprávnom uplatnení ustanovení časti B písm. b) oznámenia o spolupráci
       Sporné rozhodnutie
      139    Na základe konštatovaní uvedených v odôvodnení č. 305 sporného rozhodnutia Komisia na základe časti B oznámenia o spolupráci
         poskytla spoločnosti Cerestar „veľmi významné zníženie“, konkrétne 90 % zo sumy pokuty, ktorá by jej bola uložená v prípade,
         keby nebola spolupracovala. V tomto odôvodnení totiž Komisia konštatovala, že tento podnik jej ako prvý poskytol rozhodujúce
         dôkazy o existencii kartelu na stretnutí so zamestnancami Komisie 29. októbra 1998. V nasledujúcom odôvodnení dodala, že „informácie,
         ktoré poskytol [Cerestar na] stretnutí 29. októbra 1998, ktoré zodpovedajú informáciám, ktoré boli neskôr uvedené v jeho písomnej
         výpovedi z 25. marca 1999, postačovali na dokázanie existencie kartelu a boli oznámené Komisii predtým, ako ich jej poskytol
         ADM“. Komisia preto v odôvodnení č. 308 uvedeného rozhodnutia odmietla tvrdenia ADM založené na tom, že táto spoločnosť spĺňala
         podmienky stanovené v časti B oznámenia a malo sa jej poskytnúť „veľmi významné zníženie“ sumy pokuty.

       Argumentácia účastníkov konania
      140    Na podporu svojej žaloby pred Súdom prvého stupňa ADM tvrdila, že Komisia nesprávne uplatnila ustanovenie časti B písm. b)
         oznámenia o spolupráci. Podľa jej tvrdenia „ako prvá poskytla rozhodujúce dôkazy o existencii kartelu“ v zmysle uvedeného
         ustanovenia, a to na stretnutí 11. decembra 1998, pretože dôkazy, ktoré predložila spoločnosť Cerestar na stretnutí 29. októbra
         1998, neboli „rozhodujúce“ v zmysle predmetného ustanovenia.

      141    Po prvé, spoločnosť Cerestar totiž neposkytla žiadnu informáciu o karteli v období pred 12. májom 1992, čiže pred dátumom,
         keď sa zapojila do kartelu. Za informácie o karteli v období pred 12. májom 1992 Komisia vďačí predovšetkým spoločnosti ADM.

      142    Po druhé, výpoveď spoločnosti Cerestar, ktorá sa zhoduje s informáciami poskytnutými ústne na stretnutí 29. októbra 1998,
         nebola ani presvedčivá, ani presná, pokiaľ ide o dátumy stretnutí a účastníkov kartelu. Cerestar identifikovala 32 stretnutí,
         ktoré sa konali v rôznych dňoch od 14. novembra 1991 (pred jej pristúpením do kartelu) do 17. júla 1996 (teda značnú dobu
         po rozpustení kartelu). Uviedla, že v deviatich prípadoch išlo určite o stretnutia kartelu, v ôsmich prípadoch išlo o „možné“
         stretnutia kartelu a v pätnástich prípadoch nešlo o stretnutia kartelu alebo „[bolo] stále menej pravdepodobné, že išlo o stretnutia
         kartelu“. Totožnosť účastníkov bola poskytnutá v prípade troch zo 17 stretnutí, ktoré sa ukázali ako „isté“ alebo „možné stretnutia“
         kartelu. Šesť z takto identifikovaných stretnutí sa v skutočnosti vôbec neuskutočnilo podľa svedectiev iných dotknutých strán
         a zistení Komisie.

      143    Po tretie, Cerestar neskôr uznala v liste adresovanom Komisii 7. mája 1999, že niektoré takto identifikované stretnutia sa
         v skutočnosti nekonali.

      144    Po štvrté, výpoveď spoločnosti Cerestar je neurčitá a málo presvedčivá, pokiaľ ide o predmet stretnutí. Nebol poskytnutý žiadny
         presný údaj o cenách a kvótach okrem kvót určených pre samotnú spoločnosť Cerestar.

      145    Po piate, nie je jasné, či Cerestar poskytla tak ako ADM Komisii dôkaz vo forme svedeckej výpovede „z prvej ruky“. Cerestar
         však považovala za nevyhnutné doplniť a objasniť svoju ústnu výpoveď z 29. októbra 1998.

      146    Po šieste, Komisia zaslala žiadosť o podrobnejšie informácie z 3. marca 1999 aj spoločnosti Cerestar, pričom táto žiadosť
         sa zakladala na tvrdeniach spoločnosti ADM. Cerestar teda mala príležitosť preskúmať túto žiadosť, ktorá odkazovala na konkrétne
         dátumy a miesta stretnutí a vychádzala zo skutočností poskytnutých spoločnosťou ADM, pred oznámením svojej konečnej výpovede
         Komisii 25. marca 1999.

      147    Odvolateľka tvrdí, že dôkazy, ktoré predložila, boli naopak presvedčivé. Na stretnutí 11. decembra 1998 totiž ADM poskytla
         Komisii svedeckú výpoveď „z prvej ruky“, aktuálny listinný dôkaz, ako aj dokumenty o súvislostiach a vykonávaní dohody o organizácii
         kartelu. Dôkazy, ktoré predložila ADM, poskytli množstvo presných detailov týkajúcich sa stretnutí, účastníkov, mechanizmov
         kompenzácie a kontroly, cien a kvót kartelu.

      148    Komisia tvrdí, že pokiaľ ide o posúdenie „rozhodujúcej“ povahy dôkazu predloženého v zmysle ustanovenia časti B písm. b) oznámenia
         o spolupráci, je irelevantné, či také skutočnosti pochádzajú od podniku, ktorý sa zúčastnil na dotknutom karteli počas celého
         obdobia jeho trvania. Dôležité je len to, že tieto skutočnosti sa týkajú existencie kartelu, nie dĺžky jeho trvania.

      149    Rovnako ani neúplnosť informácií poskytnutých Komisii nebráni tomu, aby sa také informácie považovali za rozhodujúce.

       Posúdenie Súdnym dvorom
      150    Na úvod treba zdôrazniť, ako to urobil aj generálny advokát v bodoch 221 a 222 svojich návrhov, že samotné znenie ustanovenia
         časti B písm. b) oznámenia o spolupráci nevyžaduje, aby „prvý“ podnik poskytol všetky skutočnosti preukazujúce každý detail
         fungovania kartelu. Aby ho bolo možné za takého považovať, podľa uvedeného ustanovenia stačí, aby podnik predložil rozhodujúce
         skutkové okolnosti o existencii kartelu. Ustanovenie ani nevyžaduje, aby oznámené informácie boli samy osebe „dostatočné“
         na prípravu oznámenia o výhradách alebo dokonca na prijatie konečného rozhodnutia konštatujúceho existenciu porušenia. Dôkazy
         podľa časti B písm. b) síce nemusia samy osebe preukazovať existenciu kartelu, ale musia byť na tento účel rozhodujúce. Nemôže
         teda ísť len o ukazovateľ smeru, ktorým má Komisia viesť svoje vyšetrovanie, ale o dôkaz, ktorý sa môže priamo použiť ako
         hlavný dôkazný podklad pre konštatovanie porušenia v rozhodnutí.

      151    Rovnako treba zdôrazniť, že v zmysle ustanovenia časti B písm. b) skutočnosť, že rozhodujúce skutočnosti boli poskytnuté ústne,
         nemá nijakú relevanciu.

      152    Komisia napokon disponuje istou mierou voľnej úvahy pri posúdení, či spolupráca podniku bola „rozhodujúca“ v zmysle uvedeného
         ustanovenia, aby mohla konštatovať existenciu porušenia a jeho ukončenie, pričom len zjavné zneužitie tejto voľnej úvahy možno
         odsúdiť.

      153    Vo svetle predchádzajúcich úvah preto treba preskúmať, či sa v prejednávanej veci Komisia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia,
         keď rozhodla, že Cerestar bol prvým podnikom, ktorý jej poskytol skutočnosti rozhodujúce pre preukázanie existencie kartelu.

      154    V odôvodneniach č. 305 a 306 sporného rozhodnutia Komisia uviedla, že Cerestar bol prvým podnikom, ktorý jej poskytol skutočnosti
         rozhodujúce pre preukázanie existencie kartelu na stretnutí 29. októbra 1998, pričom táto spoločnosť svoju výpoveď potvrdila
         aj písomne 25. marca 1999.

      155    Po prvé treba uviesť, že ADM nemôže spochybniť rozhodujúcu povahu informácií, ktoré Cerestar poskytla, len z toho dôvodu,
         že táto spoločnosť sa na karteli začala zúčastňovať až jeden rok po jeho vytvorení.

      156    V prvom rade, ako to aj Komisia správne zdôraznila, ustanovenie časti B písm. b) oznámenia o spolupráci totiž vyžaduje, aby
         sa predložené rozhodujúce skutočnosti týkali existencie kartelu, nie dĺžky jeho trvania.

      157    V druhom rade výpoveď spoločnosti Cerestar obsahuje informácie o mnohostranných stretnutiach, ktoré sa uskutočnili pred jej
         vstupom do kartelu, ktoré však vo svojich výpovediach potvrdila ADM na stretnutí svojich zástupcov a Komisie.

      158    Po druhé, pokiaľ ide o obsah výpovede Cerestar, treba zdôrazniť, že v prvom rade opisuje mechanizmus fungovania kartelu, konkrétne
         systém určovania cien, rozdelenie trhu, systém výmeny informácií a dohody o kompenzáciách. V druhom rade táto výpoveď obsahuje
         zoznam rôznych stretnutí, ktoré sa uskutočnili medzi účastníkmi kartelu.

      159    Je síce pravda, že informácie obsiahnuté vo výpovedi Cerestar sú čiastočne nepresné a neobsahujú systematické číselné údaje
         týkajúce sa prijatých rozhodnutí na stretnutiach kartelu, ale faktom zostáva, že Komisia mohla oprávnene konštatovať, že tieto
         skutočnosti boli rozhodujúce pre preukázanie existencie kartelu, bez toho, aby sa pritom dopustila zjavne nesprávneho posúdenia.

      160    Informácie, ktoré poskytla spoločnosť Cerestar na stretnutí 29. októbra 1998, totiž Komisii umožnili, aby sa dozvedela o existencii
         kartelu na európskom trhu s kyselinou citrónovou, spoznala dĺžku jeho približného trvania, jeho mechanizmy a priebeh.

      161    Napriek tomu, že skutočnosti poskytnuté spoločnosťou Cerestar samy osebe nepostačujú na preukázanie všetkých aspektov porušenia,
         sú viac než len ukazovateľom smeru, ktorým má Komisia viesť svoje vyšetrovanie, pretože ich Komisia môže priamo použiť ako
         dôkazy na preukázanie existencie kartelu.

      162    V tejto súvislosti preto skutočnosť, že tieto informácie nepochádzajú zo svedeckej výpovede „z prvej ruky“ alebo že boli následne
         doplnené alebo upresnené, nie je relevantná pre posúdenie ich rozhodujúcej povahy.

      163    V dôsledku toho treba zamietnuť žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila ustanovenie časti B písm. b)
         oznámenia o spolupráci.

      164    Z uvedeného vyplýva, že na základe článku 61 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora treba zrušiť článok 3 sporného rozhodnutia
         v rozsahu, v ktorom sa v ňom stanovuje výška pokuty na 39,69 milióna eur vrátane 35‑percentného zvýšenia základnej sumy pokuty
         uloženej spoločnosti ADM z dôvodu, že jej bola prisúdená úloha vodcu kartelu, a znížiť výšku pokuty na 29,4 milióna eur.

       O trovách
      165    Podľa článku 122 prvého odseku rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak odvolanie je dôvodné a Súdny dvor sám rozhodne s konečnou
         platnosťou vo veci samej, potom rozhodne aj o trovách konania. Podľa článku 69 ods. 2 uvedeného rokovacieho poriadku uplatniteľného
         na konanie o odvolaní na základe článku 118 toho istého rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech,
         je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Podľa článku 69 ods. 3 toho istého rokovacieho poriadku,
         ak účastníci mali úspech len v časti predmetu konania alebo vo výnimočných prípadoch, môže Súdny dvor rozdeliť náhradu trov
         konania medzi účastníkov konania alebo rozhodnúť tak, že každý z nich znáša vlastné trovy.

      166    Vzhľadom na to, že obaja účastníci konania mali úspech v časti predmetu odvolacieho konania, treba Komisiu zaviazať na náhradu
         polovice trov konania odvolateľky a odvolateľku zaviazať na náhradu trov konania Komisie a náhradu polovice svojich vlastných
         trov konania.

      167    Pokiaľ ide o konanie pred Súdom prvého stupňa, vzhľadom na to, že napadnutý rozsudok bol čiastočne zrušený a návrhom odvolateľky
         v prvostupňovom konaní sa čiastočne vyhovelo, treba Komisiu zaviazať na náhradu štvrtiny trov prvostupňového konania odvolateľky
         a odvolateľku zaviazať na náhradu trov konania Komisie a troch štvrtín svojich vlastných trov konania.

      Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol a vyhlásil:
      1.      Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 27. septembra 2006, Archer Daniels Midland/Komisia (T‑59/02), sa zrušuje
            v rozsahu, v ktorom sa v ňom zamietol žalobný dôvod spoločnosti Archer Daniels Midland Co. týkajúci sa porušenia jej práva
            na obhajobu počas správneho konania, ktoré viedlo k rozhodnutiu Komisie 2002/742/ES z 5. decembra 2001 o konaní podľa článku
            81 Zmluvy ES a článku 53 Dohody EHP (vec COMP/E‑1/36.604 – Kyselina citrónová), v rozsahu, v ktorom jej Komisia Európskych
            spoločenstiev neumožnila uplatniť svoje práva v súvislosti so skutočnosťami, z ktorých vychádzala pri prisúdení úlohy vodcu
            kartelu spoločnosti Archer Daniels Midland Co.
      2.      Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 27. septembra 2006, Archer Daniels Midland/Komisia, sa zrušuje v rozsahu,
            v ktorom sa v ňom zamietol ako neúčinný žalobný dôvod spoločnosti Archer Daniels Midland Co. týkajúci sa toho, že Komisia
            Európskych spoločenstiev nesprávne uplatnila ustanovenie časti B písm. b) oznámenia Komisie z 18. júla 1996 o neuložení alebo
            znížení pokút v prípadoch kartelov.
      3.      Článok 3 rozhodnutia 2002/742/ES sa zrušuje v rozsahu, v ktorom sa v ňom stanovuje výška pokuty spoločnosti Archer Daniels
            Midland Co. na 39,69 milióna eur.
      4.      Výška pokuty spoločnosti Archer Daniels Midland Co. sa z dôvodu porušenia konštatovaného v článku 1 rozhodnutia 2002/742/ES,
            čiastočne zrušeného rozsudkom Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 27. septembra 2006, Archer Daniels Midland/Komisia
            (T‑59/02), stanovuje na 29,4 milióna eur.
      5.      V zostávajúcej časti sa odvolanie zamieta.
      6.      Spoločnosť Archer Daniels Midland Co. znáša tri štvrtiny svojich vlastných trov konania a je povinná nahradiť trovy konania
            Komisie Európskych spoločenstiev v konaní pred Súdom prvého stupňa Európskych spoločenstiev, zároveň znáša polovicu svojich
            vlastných trov konania a je povinná nahradiť trovy konania Komisie Európskych spoločenstiev v odvolacom konaní.
      7.      Komisia Európskych spoločenstiev sa zaväzuje na náhradu jednej štvrtiny trov konania spoločnosti Archer Daniels Midland Co.
            v konaní pred Súdom prvého stupňa Európskych spoločenstiev a na náhradu polovice trov konania spoločnosti Archer Daniels Midland Co.
            v odvolacom konaní.
      Podpisy
      * Jazyk konania: angličtina.


Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 12. júna 1997. # Yamanouchi Pharmaceutical Co. Ltd proti Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania High Court of Justice, Chancery Division, Patents Court - Spojené kráľovstvo. # Vec C-110/95.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) z 22. februára 2000. # Gustave Rose proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Úradníci. # Vec T-22/99.


Rozsudok Všeobecného súdu (odvolacia komora) z 24. novembra 2010. # Luigi Marcuccio proti Európskej komisii. # Odvolanie - Verejná služba - Úradníci. # Vec T-9/09 P.


Rozsudok Súdneho dvora z 30. septembra 1986. # Suzanne Culmsee a iní proti Hospodárskemu a sociálnemu výboru. # Úradníci. # Vec 175/83.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (samosudca) zo 17. júla 2003. # Margot Wagemann-Reuter proti Dvoru audítorov Európskych spoločenstiev. # Verejná služba. # Vec T-81/02.


title: Rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 24. marca 2011.#Legris Industries SA proti Európskej komisii.#Hospodárska súťaž - Kartely - Odvetvie medených tvaroviek a tvaroviek zo zliatin medi - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Pripísateľnosť protiprávneho správania.#Vec T-376/06.

text:
      Rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 24. marca 2011 – Legris Industries/Komisia
      (vec T‑376/06)
      „Hospodárska súťaž – Kartely – Odvetvie medených tvaroviek a tvaroviek zo zliatin medi – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES – Pripísateľnosť protiprávneho správania“
      1.                     Konanie – Návrh na začatie konania – Formálne náležitosti – Určenie predmetu konania – Zhrnutie dôvodov, na ktorých je návrh
            založený – Všeobecný odkaz na iné dokumenty priložené k návrhu – Neprípustnosť [Štatút Súdneho dvora, článok 21; Rokovací
            poriadok Všeobecného súdu, článok 44 ods. 1 písm. c)] (pozri body 30 – 32)
      2.                     Hospodárska súťaž – Pravidlá Spoločenstva – Porušenia – Pripísanie – Materská spoločnosť a dcérske spoločnosti – Hospodárska
            jednotka – Kritériá posúdenia – Domnienka rozhodujúceho vplyvu vykonávaného materskou spoločnosťou na dcérske spoločnosti,
            ktoré 100 % vlastní – Dcérska spoločnosť, ktorú vlastní holdingová spoločnosť – Okolnosť, ktorá nepostačuje na vyvrátenie
            domnienky (článok 81 ods. 1 ES) (pozri body 47 – 54, 58)
      Predmet

               Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 4180 z 20. septembra 2006 týkajúceho sa konania podľa článku 81 [ES]
                  a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/F‑1/38.121 – Tvarovky)

            Výrok

                  1.

                  	Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  	Legris Industries SA je povinná nahradiť trovy konania.