title: Vec T-31/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  10. marca 2010 — Baid/ÚHVT (LE GOMMAGE DES FACADES) [ Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva LE GOMMAGE DES FACADES — Absolútny dôvod zamietnutia ﾀﾔ Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 40/94 (teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009) — Povinnosť odôvodnenia — Článok 73 prvá veta nariadenia č. 40/94 (teraz článok 75 prvá veta nariadenia č. 207/2009) ]

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/44

         Rozsudok Všeobecného súdu z 10. marca 2010 — Baid/ÚHVT (LE GOMMAGE DES FACADES)
   (Vec T-31/09) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva LE GOMMAGE DES FACADES - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 40/94 (teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009) - Povinnosť odôvodnenia - Článok 73 prvá veta nariadenia č. 40/94 (teraz článok 75 prvá veta nariadenia č. 207/2009)“)
   2010/C 113/70
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Baid SARL (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: M. Grasset, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 30. októbra 2008 (vec R 963/2008-1) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia LE GOMMAGE DES FACADES ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Baid SARL je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 21.3.2009.


title: Vec T-285/08: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  30. júna 2009 — Securvita/ÚHVT (Natur-Aktien-Index) [ Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Natur-Aktien-Index — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009] — Návrh na opravu — Zjavná neprípustnosť ]

text:
               29.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/38

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 30. júna 2009 — Securvita/ÚHVT (Natur-Aktien-Index)
   (Vec T-285/08) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Natur-Aktien-Index - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009] - Návrh na opravu - Zjavná neprípustnosť“)
   2009/C 205/71
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: M. van Eendenburg, C. Uhlig a J. Nabert, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: S. Schäffner, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 26. mája 2008 (vec R 525/2007-4) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia Natur-Aktien-Index ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

               2.

               Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 27.9.2008.


title: Vec C-92/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van beroep te Antwerpen (Belgicko) 25. februára 2015 – Sven Mathys/De Grave Antverpia NV

text:
               11.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van beroep te Antwerpen (Belgicko) 25. februára 2015 – Sven Mathys/De Grave Antverpia NV
   (Vec C-92/15)
   (2015/C 155/16)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: Sven Mathys

      Odporkyňa: De Grave Antverpia NV

      Prejudiciálna otázka

   Je článok 3 belgického zákona z 5. mája 1936 o prenájme vo vnútrozemskej vodnej doprave zlučiteľný s článkami 1 a 2 smernice 96/75/ES (1), keď osoba, ktorá nie je ani vlastníkom, ani prevádzkovateľom riečnej lode, uzatvorí zmluvu o preprave tovaru na vnútrozemských vodných cestách ako dopravca a nevystupuje ako sprostredkovateľ, resp. nájomca v zmysle článku 3 zákona z 5. mája 1936?

      (1)  Smernica Rady 96/75/ES z 19. novembra 1996 o systémoch prenájmu a cenotvorby vo vnútroštátnej a medzinárodnej vnútrozemskej vodnej doprave v spoločenstve (Ú. v. ES L 304, s. 12; Mim. vyd. 07/002, s. 508).


title: Výmaz veci T-412/03

text:
               14.5.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 115/40

         Výmaz veci T-412/03 (1)

   (2005/C 115/73)

      (Jazyk konania: nemčina)

   Uznesením z 25. februára 2005 predseda piatej komory Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci T-412/03: Angelo Wille proti Európskemu parlamentu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 94, 17.4.2004


title: Vec T-562/10: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. decembra 2011 — HTTS/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Žaloba o neplatnosť — Povinnosť odôvodnenia — Rozsudok pre zmeškanie — Návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania — Zastavenie konania“ )

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/50

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. decembra 2011 — HTTS/Rada
      (Vec T-562/10) (1)

      (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Žaloba o neplatnosť - Povinnosť odôvodnenia - Rozsudok pre zmeškanie - Návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania - Zastavenie konania)
      (2012/C 25/96)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: J. Kienzle a M. Schlingmann, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a Z. Kupčová, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 281, s. 1), v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Konanie o návrhoch na vstup vedľajšieho účastníka do konania, ktoré podali Európska komisia a Spolková republika Nemecko, sa zastavuje.

                  2.

                  Nariadenie Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH.

                  3.

                  Účinky nariadenia č. 961/2010 v rozsahu, v akom sa týkajú HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping, sa zachovajú počas obdobia, ktoré nemôže presiahnuť dva mesiace odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku.

                  4.

                  Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping.

         (1)  Ú. v. EÚ C 46, 12.2.2011.


title: Vec C-355/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 13. júla 2015 – Združenie uchádzačov Technische Gebäudebetreuung GesmbH a Caverion Österreich GmbH

text:
               28.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 13. júla 2015 – Združenie uchádzačov Technische Gebäudebetreuung GesmbH a Caverion Österreich GmbH
   (Vec C-355/15)
   (2015/C 320/24)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovatelia v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Združenie uchádzačov Technische Gebäudebetreuung GesmbH a Caverion Österreich GmbH

      Zúčastnené strany: Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co KG in Wien

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 1 ods. 3 smernice Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác (1) v znení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/66/ES z 11. decembra 2007, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokiaľ ide o zvýšenie účinnosti postupov preskúmania v oblasti zadávania verejných zákaziek (2) (ďalej len „smernica 89/665“), s ohľadom na zásady uvedené v rozsudku Súdneho dvora zo 4. júla 2013 vo veci C-100/12 (3), Fastweb SpA, vykladať tak, že uchádzačovi, ktorého ponuka bola právoplatne vylúčená verejným obstarávateľom a ktorý tak nie je dotknutým uchádzačom v zmysle článku 2a smernice 89/665, môže byť odmietnutý prístup k preskúmaniu rozhodnutia o zadaní zákazky (rozhodnutia o uzatvorení rámcovej zmluvy) a uzatvorenia zmluvy (vrátane priznania náhrady škody požadovaného podľa článku 2 ods. 7 smernice), aj v prípade, ak ponuky predložili len dvaja uchádzači a ponuka úspešného uchádzača, ktorému bola zákazka zadaná, podľa názoru uchádzača, ktorý nie je dotknutý, mala byť takisto vylúčená?
               Ak je odpoveď na prvú otázku záporná:

               2.

               Má sa článok 1 ods. 3 smernice 89/665 s ohľadom na zásady uvedené v rozsudku Súdneho dvora zo 4. júla 2013 vo veci C-100/12, Fastweb SpA, vykladať tak, že uchádzačovi, ktorý nie je dotknutý (podľa článku 2a smernice), musí byť prístup k preskúmaniu umožnený len vtedy,

                           a)

                           ak jasne zo spisu o postupe preskúmania vyplýva, že ponuka úspešného uchádzača nie je zákonná?

                           b)

                           ak je ponuka úspešného uchádzača nezákonná z dôvodov tej istej povahy?

      (1)  Ú. v. ES L 395, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 246.

      (2)  Ú. v. EÚ L 335, s. 31.

      (3)  ECLI:EU:C:2013:448.


title: Vec C-412/05 P: Odvolanie podané  23. novembra 2005  Alcon, INC proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia komora) z  22. septembra 2005  vo veci T-130/03: Alcon, INC proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/15

         Odvolanie podané 23. novembra 2005 Alcon, INC proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 22. septembra 2005 vo veci T-130/03: Alcon, INC proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-412/05 P)
   (2006/C 60/32)
   Jazyk konania: angličtina
   Alcon, INC, Hünenberg (Švajčiarsko) podal 23. novembra 2005 odvolanie na Súdny dvor Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretej komory) z 22. septembra 2005 vo veci T-130/03: Alcon, INC proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory). Odvolateľa zastupuje Garett Breen, solicitor, Landwell Solicitors.
   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               zrušil napadnuté rozhodnutie;

               2.

               v prípade potreby vrátil vec Súdu prvého stupňa;

               3.

               zaviazal Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) a/alebo vedľajšieho účastníka na náhradu trov konania.

         Dôvody odvolania a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ tvrdí, že Súd prvého stupňa sa dopustil právnej chyby a porušenia článku 43 ods. 2 a 3 nariadenia č. 40/94 (1) z týchto dôvodov:

               1.

               Súd prvého stupňa sa dopustil chyby tým, že dospel k záveru, že tvrdenie odvolateľa, podľa ktorého bol porušený článok 43 ods. 2 a 3 nariadenia č. 40/94 týkajúci sa súladu s podmienkami skutočného používania skoršej ochrannej známky vedľajším účastníkom, bolo neprípustné ako nový žalobný dôvod v zmysle článku 48 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa. Odvolateľ vždy spochybňoval pôvodné používanie jeho ochrannej známky vedľajším účastníkom a rozdiel medzi kontextom používania a skutočného používania je odlíšením bez rozdielu. Z toho dôvodu nešlo o žalobný dôvod.

               2.

               Ak na rozdiel od vyššie uvedeného ide o nový žalobný dôvod, tento bol odôvodnený ako dôvod založený na právnych okolnostiach, ktoré vyšli najavo v priebehu konania v súlade s článkom 48 ods. 2 prvým pododsekom rokovacieho poriadku.

               3.

               Súd prvého stupňa sa ďalej dopustil právnej chyby tým, že usúdil, že aj keby bol žalobný dôvod prípustný, Súd prvého stupňa je povinný overiť zákonnosť rozhodnutia odvolacieho senátu ÚHVT na základe skutkového a právneho rozhodnutia, tak ako bol predložený odvolaciemu senátu. Odvolateľ tvrdí, že ide o nesprávne uplatnenie právnej pozície a že Súd prvého stupňa v skutočnosti odmietol uplatniť vlastnú judikatúru týkajúcu sa skutočného používania.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva, Ú. v. ES L 11, 14.1.1994, s. 1-36; Mim. vyd. 17/001, s. 146.


title: Vec C-647/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Lille (Francúzsko) 15. decembra 2016 – Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais

text:
               6.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 70/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Lille (Francúzsko) 15. decembra 2016 – Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais
   (Vec C-647/16)
   (2017/C 070/17)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal administratif de Lille

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Adil Hassan

      Žalovaný: Préfet du Pas-de-Calais

      Prejudiciálna otázka

   Bránia ustanovenia článku 26 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013 (1) tomu, aby príslušné orgány členského štátu, ktorý inému členskému štátu, ktorý považuje za zodpovedný na základe kritérií uvedených v nariadení, predložil žiadosť o prevzatie alebo o prijatie späť štátneho príslušníka tretej krajiny alebo osoby bez štátneho občianstva, ktorá podala žiadosť o medzinárodnú ochranu, o ktorej ešte v konečnom dôsledku nerozhodol, alebo inej osoby uvedenej v článku 18 ods. 1 písm. c) a d) nariadenia, prijali rozhodnutie o odovzdaní a oznámili ho dotknutej osobe skôr, ako dožiadaný štát súhlasil s týmto prevzatím alebo prijatím späť?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 31).


title: Vec T-364/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  22. marca 2007 – Saint-Gobain Pam/ÚHVT – Propamsa (PAM PLUVIAL) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva PAM PLUVIAL — Skoršie národné obrazové ochranné známky PAM — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Dôkaz používania — Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 43 nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 95/40

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 22. marca 2007 – Saint-Gobain Pam/ÚHVT – Propamsa (PAM PLUVIAL)
   (Vec T-364/05) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva PAM PLUVIAL - Skoršie národné obrazové ochranné známky PAM - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Dôkaz používania - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 43 nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 95/80)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Saint-Gobain Pam SA (Nancy, Francúzsko) (v zastúpení: J. Blanchard a G. Marchais, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Rassat, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Propamsa, SA (Barcelona, Španielsko)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 15. apríla 2005 (vec R 414/2004-4) týkajúcemu sa zápisu slovného označenia PAM PLUVIAL v námietkovom konaní medzi Propamasa, SA a Saint-Gobain Pam SA.
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobkyňa, Saint-Gobain Pam, SA, je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 315, 10.12.2005.


title: Vec C-335/08 P: Odvolanie podané 21. júla 2008 : Transports Schiocchet – Excursions SARL proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) z  19. mája 2008 vo veci T-220/07, Transports Schiocchet – Excursions/Komisia

text:
               8.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 285/17

         Odvolanie podané 21. júla 2008: Transports Schiocchet – Excursions SARL proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) z 19. mája 2008 vo veci T-220/07, Transports Schiocchet – Excursions/Komisia
   (Vec C-335/08 P)
   (2008/C 285/28)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Transports Schiocchet – Excursions SARL (v zastúpení: D. Schönberger, advokát)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť uznesenie Súdu prvého stupňa z 19. mája 2008,

               —

               rozhodujúc o spore vyhovieť návrhom uvedeným v prvostupňovom konaní a rozhodnúť takto s konečnou platnosťou o spore,

               —

               subsidiárne vrátiť vec na nové konanie Súdu prvého stupňa,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ uvádza tri dôvody na podporu svojho odvolania.
   Na základe svojho prvého dôvodu tvrdí, že Súd prvého stupňa porušil zásadu právnej istoty, ktorá sa viaže na rozhodnutia súdnych orgánov Spoločenstva, články 235 Zmluvy ES a 288 druhý odsek Zmluvy ES, ako aj článok 13 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, keďže v bode 39 napadnutého uznesenia Súd prvého stupňa rozhodol tak, že podanie žalôb žalobcom-odvolateľom na vnútroštátne súdy nemá odkladný účinok, ani sa ním neprerušuje plynutie prekluzívnej lehoty, aj keď vo svojich skorších rozhodnutiach, ktoré nadobudli právoplatnosť, ho Súd prvého stupňa naopak utvrdil v pokračovaní konania pred vnútroštátnymi súdmi.
   Svojím druhým dôvodom odvolateľ uvádza viaceré omyly, ktorých sa mal dopustiť Súd prvého stupňa pri posúdení podmienok vzniku mimozmluvnej zodpovednosti, omylov týkajúcich sa skreslenia skutkového stavu a návrhov jeho žaloby, článku 288 druhého odseku ES, ako aj článku 230 ES, najmä pokiaľ ide o údajné potvrdenie stanoviska Komisie vnútroštátnymi súdmi a posúdenie obdobia, počas ktorého trpel ujmu.
   Svojím tretím a posledným dôvodom odvolateľ poukazuje na porušenie článku 4 ods. 2 a článku 2 ods. 1.3 nariadenia 648/92 (1), keďže Súd prvého stupňa, sledujúc výklad podaný Komisiou, nesprávne kvalifikoval ako „špecializované služby“ (článok 4 ods. 2), oslobodené od povolenia, činnosti svojich konkurentov, hoci v prejednávanej veci ide o súbežné alebo dočasné služby (článok 2 ods. 1.3), ktoré podliehajú tým istým pravidlám ako riadne služby, ktoré poskytuje odvolateľ.

      (1)  Ú. v. ES L 74, s. 1.


title: Vec T-429/16: Žaloba podaná 29. júla 2016 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL HUSBAND)

text:
               19.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/48

         Žaloba podaná 29. júla 2016 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL HUSBAND)
   (Vec T-429/16)
   (2016/C 343/65)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Isabel Martín Osete (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: V. Wellens, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Daniella Rey (Toulouse, Francúzsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľka spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „AN IDEAL HUSBAND“ – ochranná známka Európskej únie č. 5 231 808.

      Konanie pred EUIPO: konanie o zrušení.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 21. apríla 2016 vo veci R 1526/2015-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazal EUIPO na náhradu trov konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-48/13: Žaloba podaná 30. januára 2013 — Out of the blue/ÚHVT — Mombauer (REFLEXX)

text:
               23.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/25

         Žaloba podaná 30. januára 2013 — Out of the blue/ÚHVT — Mombauer (REFLEXX)
   (Vec T-48/13)
   2013/C 86/42
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Out of the blue KG (Lilienthal, Nemecko) (v zastúpení: G. Hasselblatt a I. George, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Meinhard Mombauer (Kolín, Nemecko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 19. novembra 2012 vo veci R 1656/2011-4,

               —

               zaviazal ÚHVT na znášanie vlastných trov konania a náhradu trov konania, ktoré vznikli žalobkyni,

               —

               zaviazal Meinharda Mombauera, v prípade, že by sa zúčastnil konania ako vedľajší účastník, na znášanie vlastných trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „REFLEXX“ pre tovary zaradené do triedy 9 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 7 239 511.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: Meinhard Mombauer.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: obrazová ochranná známka, ktorá obsahuje slovný prvok „REFLECTS“ pre tovary zaradené do triedy 9.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 42 ods. 5 v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-233/17: Žaloba podaná 20. apríla 2017 – Portugalsko/Komisia

text:
               3.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 213/32

         Žaloba podaná 20. apríla 2017 – Portugalsko/Komisia
   (Vec T-233/17)
   (2017/C 213/44)
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Portugalská republika (v zastúpení: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão a J. Saraiva de Almeida, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie K(2017) 7866, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), v rozsahu, v akom boli z financovania vylúčené výdavky deklarované Portugalskom v rámci „POSEI – zvláštny režim zásobovania“ (1 288 044,79 eura), a v rámci „priamych platieb za hospodársky rok 2010“ (830 326,12 eura),

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 11 nariadenia Komisie č. 885/2006 z 21. júna 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005, pokiaľ ide o akreditáciu platobných agentúr a iných orgánov a zúčtovania EPZF a EPFRV (Ú. v. EÚ L 171, 2006, s. 90), v súvislosti s požiadavkami týkajúcimi sa formálneho oznámenia podľa tohto ustanovenia.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 8 nariadenia Rady (ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003 (Ú. v. EÚ L 30, 2009, s. 16).

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 23 nariadenia Rady (ES) č. 247/2006 z 30. januára 2006 o osobitných opatreniach v oblasti poľnohospodárstva v najvzdialenejších regiónoch Únie (Ú. v. EÚ L 42, 2006, s. 1).


title: Vec C-281/06: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  18. decembra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt/Finanzamt Offenburg (Slobodné poskytovanie služieb — Pedagogická činnosť vykonávaná vo vedľajšom pracovnom pomere — Pojem odmena — Náhrada oprávnených výdavkov — Právna úprava v oblasti daňových oslobodení — Podmienky — Odmena poskytnutá vnútroštátnou univerzitou)

text:
               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/17

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 18. decembra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt/Finanzamt Offenburg
   (Vec C-281/06) (1)

   (Slobodné poskytovanie služieb - Pedagogická činnosť vykonávaná vo vedľajšom pracovnom pomere - Pojem „odmena“ - Náhrada oprávnených výdavkov - Právna úprava v oblasti daňových oslobodení - Podmienky - Odmena poskytnutá vnútroštátnou univerzitou)
   (2008/C 51/28)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesfinanzhof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt

      Žalovaný: Finanzamt Offenburg
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Bundesfinanzhof – Výklad článkov 49 ES a 149 ES – Vyučovacia činnosť vykonávaná vo vedľajšom pracovnom pomere pre verejnoprávnu právnickú osobu (univerzitu) za odmenu, ktorú možno považovať za náhradu nákladov – Vnútroštátna právna úprava obmedzujúca oslobodenie takýchto odmien od dane na tie odmeny, ktoré vyplatili verejnoprávne právnické osoby v členskom štáte
   Výrok rozsudku

               1.

               Na pedagogickú činnosť vykonávanú daňovníkom členského štátu v prospech verejnoprávnej právnickej osoby, v tomto prípade univerzity, umiestnenej v inom členskom štáte, sa vzťahuje pôsobnosť článku 49 ES aj vtedy, keď je táto činnosť vykonávaná vo vedľajšom pracovnom pomere a je takmer bezodplatná.

               2.

               Obmedzenie slobodného poskytovania služieb, ktoré spočíva v tom, že vnútroštátna právna úprava vyhradzuje uplatnenie oslobodenia od dane z príjmov iba na odmeny za pedagogickú činnosť vo vedľajšom pracovnom pomere vyplatené univerzitami, verejnoprávnymi právnickými osobami, usadenými na vnútroštátnom území a znemožňuje jeho uplatnenie, ak odmeny poskytne univerzita usadená v inom členskom štáte, nie je odôvodnené dôvodmi naliehavého všeobecného záujmu.

               3.

               Skutočnosť, že členské štáty majú právomoc sami rozhodnúť o organizácii svojho vzdelávacieho systému, nemôže spôsobiť zlučiteľnosť vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá vyhradzuje poskytnutie daňového oslobodenia daňovníkom vykonávajúcim činnosť v prospech alebo z poverenia vnútroštátnych verejných univerzít, s právom Spoločenstva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 224, 16.9.2006.


title: Vec T-365/16: Žaloba podaná 8. júla 2016 – Portigon/SRB

text:
               19.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/38

         Žaloba podaná 8. júla 2016 – Portigon/SRB
   (Vec T-365/16)
   (2016/C 343/52)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Portigon AG (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: D. Bliesener a V. Jungkind, advokáti)

      Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutia žalovanej, na ktorých spočívajú rozhodnutia, ktorými Bundesanstalt für Finanzmarktstabilisierung 22. apríla 2016 (spisová značka č. 2208101-2016-JB) ako aj 10. júna 2016 (spisová značka 2208102-2016-JB2) stanovila ročnú sumu príspevkov žalobkyne pre jednotný fond na riešenie krízových situácií na rok 2016,

               —

               zaviazal žalovanú, aby predložila rozhodnutia uvedené v bode 1,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 70 ods. 2 prvého až tretieho pododseku nariadenia (EÚ) 806/2014 (1) v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. a) vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2015/81 (2) v spojení s článkom 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ (3).

                           —

                           Žalovaná nesprávne žalobkyni uložila povinnosť platenia príspevkov do fondu, pretože inštitúcia nie je vystavená riziku, krízová situácia inštitúcie je podľa pravidiel nariadenia (EÚ) 806/2014 vylúčená a inštitúcia nemá žiadny význam pre stabilitu finančného systému.

                           —

                           Žalobkyňa už nemá činnú prevádzku na trhu. Od začiatku roka 2012 neprevádzkuje žiadny nový podnik a na základe rozhodnutia Komisie o pomoci sa nachádza v krízovej situácii. Väčšiu časť svojich existujúcich záväzkov spravuje na základe poverenia iný právny subjekt, ktorý prevzal zisky a riziká z tohto podniku.

                           —

                           Delegované nariadenie (EÚ) 2015/63 (4), ktoré neupravuje žiadne výnimky pre inštitúcie ako je žalobkyňa, porušuje článok 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 16 a článku 20 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
               Na základe osobitnej situácie žalobkyne v porovnaní s inými úverovými inštitúciami, ktoré majú povinnosť prispievať, porušili rozhodnutia všeobecnú zásadu rovnakého zaobchádzania. Okrem toho neprimerane zasiahli do slobody podnikania žalobkyne.

               3.

               Tretí, subsidiárny, žalobný dôvod je založený na porušení článku 70 ods. 2 prvého až tretieho pododseku nariadenia (EÚ) č. 806/2014 v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. a) vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2015/81 v spojení s článkom 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ.
               Pri výpočte výšky príspevku žalovaná nesprávne neuskutočnila vyňatie bezrizikového obchodu s vplyvom na súvahu na základe poverenia žalobkyne zo záväzkov relevantných pre stanovenie výšky príspevkov.

               4.

               Štvrtý, subsidiárny, žalobný dôvod je založený na porušení článku 70 ods. 6 nariadenia (EÚ) č. 806/2014 v spojení s článkom 5 ods. 3 a 4 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63.
               Pri výpočte výšky príspevkov žalovaná v súvislosti s derivátnymi zmluvami žalobkyne nesprávne nezohľadnila čisté ukazovatele, ale zohľadnila hrubé ukazovatele primeraného hodnotenia rizík.

               5.

               Piaty, subsidiárny, žalobný dôvod je založený na porušení článku 70 ods. 6 nariadenia (EÚ) 806/2014 v spojení s článkom 6 ods. 8 písm. a) delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63.
               Pri výpočte výšky príspevkov žalovaná považovala žalobkyňu nesprávne za inštitúciu v reštrukturalizácii. Ukazovateľ rizika podľa článku 6 ods. 5 písm. c) delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 sa mal stanoviť s minimálnou hodnotou.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení článku 41 ods. 1 a 2 písm. a) Charty, keďže žalovaná mala povinnosť vypočuť si žalobkyňu pred vydaním svojich rozhodnutí.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení článku 41 ods. 1 a 2 písm. c) Charty, keďže žalovaná svoje rozhodnutia odôvodnila nedostatočne.

      (1)  Nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).

      (2)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/81 z 19. decembra 2014, ktorým sa bližšie určujú jednotné podmienky uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014, pokiaľ ide o príspevky ex ante do jednotného fondu na riešenie krízových situácií (Ú. v. EÚ L 15, 2015, s. 1).

      (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú.v. EÚ. L 173, 2014, s. 190) (Text s významom pre EHP).

      (4)  Delegované nariadenia Komisie (EÚ) 2015/63, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/459/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).


title: Vec T-276/08: Uznesenie Všeobecného súdu z  9. apríla 2014 – Al-Aqsa/Rada

text:
               24.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 194/37

         Uznesenie Všeobecného súdu z 9. apríla 2014 – Al-Aqsa/Rada
   (Vec T-276/08) (1)

   2014/C 194/48
   Jazyk konania: holandčina
   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 236, 13.9.2008.


title: Vec C-258/09: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 4. marca 2010 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Životné prostredie — Smernica 2008/01/ES — Integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/14

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 4. marca 2010 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-258/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Smernica 2008/01/ES - Integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia - Neprebratie v stanovenej lehote)
   2010/C 113/20
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Alcover San Pedro a A. Marghelis, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: T. Materne, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Neprijatie alebo neoznámenie opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s článkom 5 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/1/ES z 15. januára 2008 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (Ú. v. EÚ L 24, s. 8) vo Valónskom regióne v stanovenej lehote — Existujúce zariadenia, ktoré môžu mať vplyv na emisie do ovzdušia, vody a pôdy a na znečisťovanie

      Výrok rozsudku

               1.

               Belgické kráľovstvo si tým, že vo Valónskom regióne povolilo fungovanie existujúcich zariadení, ktoré nespĺňajú požiadavky stanovené v článkoch 3, 7, 9, 10, 13, článku 14 písm. a) a b) a článku 15 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/1/ES z 15. januára 2008 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia, a to napriek tomu, že 30. októbra 2007 uplynula lehota stanovená v článku 5 ods. 1 tejto smernice, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Belgické kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 220, 12.9.2009.


title: Vec C-64/07: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  8. októbra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko

text:
               22.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/32

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 8. októbra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko
   (Vec C-64/07) (1)

   (2007/C 315/58)

      Jazyk konania: angličtina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 24.3.2007.


title: Vec C-352/09 P: Odvolanie podané 2. septembra 2009 : ThyssenKrupp Nirosta AG, predtým ThyssenKrupp Stainless AG, proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z  1. júla 2009 vo veci T-24/07, ThyssenKrupp Stainless AG/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               21.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/27

         Odvolanie podané 2. septembra 2009: ThyssenKrupp Nirosta AG, predtým ThyssenKrupp Stainless AG, proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z 1. júla 2009 vo veci T-24/07, ThyssenKrupp Stainless AG/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-352/09 P)
   2009/C 282/47
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: ThyssenKrupp Nirosta AG, predtým ThyssenKrupp Stainless AG (v zastúpení: M. Klusmann a S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy odvolateľky

               1.

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) z 1. júla 2009 vo veci T-24/07 (ThyssenKrupp Stainless AG/Komisia) v celom rozsahu;

               2.

               subsidiárne vrátiť vec na nové rozhodnutie Súdu prvého stupňa;

               3.

               ďalej subsidiárne primerane znížiť pokutu uloženú odvolateľke v článku 2 napadnutého rozhodnutia odporkyne z 20. decembra 2006;

               4.

               zaviazať odporkyňu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Predmetom tohto odvolania je rozsudok Súdu prvého stupňa, ktorým bola zamietnutá žaloba odvolateľky smerujúca k zrušeniu rozhodnutia Komisie (ďalej len „odporkyňa“) z 20. decembra 2006 v konaní podľa článku 65 UO. Prejednávaná vec sa týka porušenia kartelového práva v súvislosti s trhom pre výrobky z ušľachtilej ocele, ktoré podľa tvrdenia odporkyne skončilo v januári 1998. Porušenie patrilo do pôsobnosti článku 65 UO.
   Odvolateľka opiera svoje odvolanie o päť dôvodov.
   Svojím prvým odvolacím dôvodom odvolateľka tvrdí, že došlo k porušeniu zásady nulla poena sine lege, článku 23 nariadenia (ES) č. 1/2003 (ďalej len „článok 23 nariadenia 1/2003“) a článku 5, článku 7 ods. 1 a článku 83 ES, ako aj k narušeniu suverenity signatárskych štátov ESUO v rozsahu, v ktorom Súd prvého stupňa potvrdil odporkyňou použitý právny základ pozostávajúci z článku 65 ods. 1 UO v spojení s článkom 23 nariadenia 1/2003. Článok 65 ods. 1 UO podľa odvolateľky nepredstavuje od skončenia platnosti Zmluvy o ESUO platnú sankčnú normu. Odporkyňa preto konala sine lege. Uloženie pokuty nemožno doplňujúco opierať ani o článok 23 nariadenia 1/2003. Toto ustanovenie umožňuje v súlade s vymedzením právomocí v Zmluve len ukladanie sankcií za konanie v rozpore s právnymi predpismi Európskeho spoločenstva, a nie právnymi predpismi Európskeho spoločenstva pre uhlie a oceľ.
   Svojím druhým odvolacím dôvodom odvolateľka namieta, že došlo k porušeniu zásad res iudicata a nulla poena sine lege, ako aj k nesprávnemu uplatneniu článku 23 nariadenia 1/2003, v rozsahu, v ktorom Súd prvého stupňa potvrdil názor odporkyne, že odvolateľka môže byť uznaná za zodpovednú za porušenie, ktorého sa dopustila Thyssen Stahl AG, namiesto nej. Thyssen Stahl AG existuje naďalej ako solventná spoločnosť a odporkyňa preto mohla uplatniť svoj nárok proti nej. Takto Súdny dvor rozhodol vo svojom rozsudku z roku 2005 v spojených veciach C-65/02 P a C-73/02 P, pokiaľ ide o pôvodné rozhodnutie odporkyne z roku 1998. Aj keby Súdny dvor vo svojom rozsudku usúdil, že došlo k materiálnemu prechodu zodpovednosti na odvolateľku, nemá to právne účinky na konanie v prejednávanej veci, lebo toto vychádza z nového rozhodnutia odporkyne. Odvolateľka ďalej na základe svojho vyhlásenia, v ktorom bol deklarovaný iba prechod zodpovednosti podľa občianskeho práva, v nijakom prípade nemôže byť zodpovedná za Thyssen Stahl AG, lebo vyhlásenie urobené medzi stranami, ktoré sú podnikmi, nikdy nemôže viesť k prechodu povinnosti zaplatiť pokutu.
   Svojím tretím odvolacím dôvodom odvolateľka tvrdí, že došlo k porušeniu zásady určitosti. Z právneho základu na uloženie sankcie obsiahnutého v článku 23 nariadenia 1/2003, ktorý Súd prvého stupňa potvrdil, nemožno dostatočne jasne a jednoznačne vyvodiť, že sa týka porušení článku 65 ods. 1 UO. Okrem toho pojem „prechodu zodpovednosti na základe vyhlásenia“, z ktorého vychádzala odporkyňa a Súd prvého stupňa, nie je dostatočne jasne a jednoznačne legálne vymedzený ani pokiaľ ide o podmienky jeho použitia, ani pokiaľ ide o jeho právne následky.
   Svojím štvrtým odvolacím dôvodom odvolateľka tvrdí, že došlo k porušeniu právnych predpisov upravujúcich premlčanie. Keďže pokuta, ktorá má byť uložená odvolateľke, je len dôsledkom porušenia, za ktoré mala byť pôvodne zodpovedná Thyssen Stahl AG, treba sa zamerať na Thyssen Stahl AG aj pokiaľ ide o premlčanie. Keďže táto spoločnosť nepodala nijaký opravný prostriedok proti pôvodnému rozhodnutiu odporkyne, nebolo voči nej zastavené plynutie premlčacej lehoty. V súčasnosti preto došlo k premlčaniu, takže vznik odvodenej zodpovednosti odvolateľky za Thyssen Stahl AG je vylúčený.
   Piaty odvolací dôvod sa týka porušenia zásad výpočtu pokuty. Súd prvého stupňa neoprávnene vylúčil možnosť zníženia pokuty napriek tomu, že odvolateľka v prejednávanej veci nesporne uviedla všetky skutočnosti, ktoré boli Komisiou hodnotené ako porušenie článku 65 ods. 1 UO. Odmenenie tejto spolupráce nemalo byť zamietnuté s odôvodnením, že odvolateľka sa z právnych dôvodov obrátila proti použitiu článku 65 ods. 1 UO a rovnako z právnych dôvodov odmieta prechod zodpovednosti z Thyssen Stahl AG na seba. Odkaz na neprípustné právne posúdenia nevedie k zníženiu hodnoty spolupráce, lebo právne otázky treba vždy preskúmavať bez návrhu, a nikdy, t. j. nezávisle od priznania strán, by nemalo dochádzať k prijímaniu protiprávnych rozhodnutí orgánov.


title: Vec T-14/10: Žaloba podaná 18. januára 2010 — CheckMobile/ÚHVT (carcheck)

text:
               27.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/35

         Žaloba podaná 18. januára 2010 — CheckMobile/ÚHVT (carcheck)
   (Vec T-14/10)
   2010/C 80/59
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: CheckMobile GmbH — The Process Solution Company (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: K. Lodigkeit, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 18. novembra 2009 (vec R 595/2009-4) v rozsahu, v akom zamieta prihlášku k zápisu ochrannej známky „carcheck“ podľa článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94,

               —

               zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „carcheck“ pre výrobky a služby zaradené do tried 9, 16, 35, 36, 38, 41, 42 a 45 (prihláška č. 7 368 681).

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: čiastočné zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné zrušenie rozhodnutia prieskumového pracovníka.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 (1), pretože odvolací senát vyložil príliš široko absolútny dôvod zamietnutia zápisu označenia tvoriaceho ochrannú známku, ktoré má výlučne popisný charakter.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec T-395/11: Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. júna 2012 — Elti/Delegácia Únie v Čiernej Hore ( „Žaloba o neplatnosť — Verejné zmluvy na dodanie tovaru — Verejné obstarávanie — Digitalizácia čiernohorského verejnoprávneho vysielania — Rozhodnutie o uzavretí zmluvy delegáciou Európskej únie v Čiernej hore — Neexistencia pasívnej legitimácie žalovanej — Neprípustnosť“ )

text:
               28.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 227/21

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. júna 2012 — Elti/Delegácia Únie v Čiernej Hore
   (Vec T-395/11) (1)

   (Žaloba o neplatnosť - Verejné zmluvy na dodanie tovaru - Verejné obstarávanie - Digitalizácia čiernohorského verejnoprávneho vysielania - Rozhodnutie o uzavretí zmluvy delegáciou Európskej únie v Čiernej hore - Neexistencia pasívnej legitimácie žalovanej - Neprípustnosť)
   2012/C 227/35
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Slovinsko) (v zastúpení: N. Zidar Klemenčič, advokát)

      Žalovaná: Delegácia Európskej únie v Čiernej Hore (v zastúpení: pôvodne N. Bertolini, splnomocnený zástupca, neskôr J. Stuyck a A.-M. Vandromme, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia predsedu delegácie Európskej únie v Čiernej Hore z 21. marca 2011 zamietajúceho ponuku predloženú žalobkyňou v rámci verejného obstarávania dodávok zariadenia určeného na digitalizáciu verejnoprávneho vysielania v Čiernej hore a o pridelení tejto zákazky inej spoločnosti a subsidiárne návrh na náhradu škody

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Elti d.o.o. je povinná nahradiť trovy konania, vrátane trov súvisiacich s konaním o nariadení predbežného opatrenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 282, 24.9.2011.


title: Vec C-374/07 P: Uznesenie Súdneho dvora z  20. januára 2009 — Mebrom NV/Komisia Európskych spoločenstiev (Odvolanie — Mimozmluvná zodpovednosť Komisie — Určitá a skutočná ujma — Skreslenie skutkových okolností a skreslenie dôkazov — Dôkazné bremeno)

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/20

         Uznesenie Súdneho dvora z 20. januára 2009 — Mebrom NV/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-374/07 P) (1)

   (Odvolanie - Mimozmluvná zodpovednosť Komisie - Určitá a skutočná ujma - Skreslenie skutkových okolností a skreslenie dôkazov - Dôkazné bremeno)
   2009/C 141/35
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Mebrom NV (v zastúpení: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: X. Lewis, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Odvolanie proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 22. mája 2007, Mebrom/Komisia, T-198/05, ktorým Súd prvého stupňa zamietol ako nedôvodnú žalobu o náhradu škody údajne spôsobenej odvolateľovi z dôvodu, že Komisia nezaviedla na mesiace január a február 2005 systém, ktorý by mu umožnil doviesť do Európskej únie metylbromid v súlade s článkami 6 a 7 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 z 29. júna 2000 o látkach, ktoré poškodzujú ozónovú vrstvu (Ú. v. ES L 244, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 190)

      Výrok uznesenia

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Mebrom NV je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 20.10.2007.


title: Vec T-370/05: Žaloba podaná  30. septembra 2005  – Francúzska republika/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               10.12.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/16

         Žaloba podaná 30. septembra 2005 – Francúzska republika/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-370/05)
   (2005/C 315/30)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Francúzska republika (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: G. de Bergues, A. Colomb, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť konečné rozhodnutie Komisie C (2005) 2576 z 20. júla 2005, ktorým sa vylučujú z financovania Spoločenstvom niektoré výdavky uskutočnené členskými štátmi z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), záručná sekcia, ktorým sa vylučuje z financovania Spoločenstvom suma vo výške 13 519 122,05 eur z titulu opravy týkajúcej sa určenia plochy, na ktorú sa vzťahuje pomoc pri reštrukturalizácii a premene viníc pre obdobie 2001-2003,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Napadnutým rozhodnutím, ktoré je predmetom tohto sporu, Komisia rozhodla o účtovnom audite sumy žalobcu v sektore vinohradníctva, ktorá zodpovedá sume vylúčenej z financovania Spoločenstvom z dôvodu opravy vykonanej pri prekročení práv vzťahujúcich sa na nové vysádzania a opravy použitej Komisiou medzi plochou deklarovanou Francúzskom, ktorej sa týka pomoc pri reštrukturalizácii a premene viníc a plochou, na ktorú sa mala vzťahovať takáto pomoc podľa Komisie pre zbery 2000-2001 a 2001-2002. Žalobca napáda len druhú časť predmetného rozhodnutia týkajúcu sa opravy vylúčenej plochy.
   Na podporu svojich tvrdení žalobca uvádza dva žalobné dôvody, prvým uplatňuje že Komisia nesprávne uplatnila článok 7 ods. 4 nariadenia 1258/99 (1) pretože nepreukázala, že francúzska vláda porušila predpisy Spoločenstva týkajúce sa výpočtu pomoci pri reštrukturalizácii a premene viníc ani existenciu škody, ktorá mala byť metódou výpočtu uskutočnenou francúzskou vládou spôsobená rozpočtu Spoločenstva.
   Druhý žalobný dôvod uvedený žalobcom vychádza z nedostatočného odôvodnenia, pokiaľ napadnuté rozhodnutie nevysvetľuje, ktoré predpisy mala Komisia v úmysle uplatniť na nevysadené plochy, ktoré možno zohľadniť pri výpočte pomoci ani jasne neodôvodnila použitie finančnej opravy vo výške 10 % na sumy pomoci pri reštrukturalizácii a premene viníc.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1258/1999 zo 17. mája 1999 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky, Ú. v. ES, L 160 z 26.6.1999, s. 0103 – 0112.


title: Vec T-716/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. novembra 2016 – Gallardo Blanco/EUIPO – Expasa Agricultura y Gandería (Vyobrazenie konského zubadla v tvare H) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie tvorenej vyobrazením konského zubadla v tvare H — Skoršia ochranná známka Európskej únie a skoršia španielska ochranná známka — Relatívny dôvod zamietnutia — Riadne používanie skorších ochranných známok — Článok 42 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009“)

text:
               6.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/33

         Rozsudok Všeobecného súdu z 9. novembra 2016 – Gallardo Blanco/EUIPO – Expasa Agricultura y Gandería (Vyobrazenie konského zubadla v tvare H)
   (Vec T-716/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie tvorenej vyobrazením konského zubadla v tvare H - Skoršia ochranná známka Európskej únie a skoršia španielska ochranná známka - Relatívny dôvod zamietnutia - Riadne používanie skorších ochranných známok - Článok 42 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009“))
   (2017/C 038/45)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Juan Gallardo Blanco (Los Barios, Španielsko) (v zastúpení: E. Estella Garbayo, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Palmero Cabezas, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Expasa Agricultura y Gandería, SA (Jerez de la Frontera, Španielsko) (v zastúpení: A. Bosch Döffert, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 29. septembra 2015 (vec R 1502/2014-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Expasa Agricultura y Ganadería a Juanom Gallardom Blancom

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Juan Gallardo Blanco je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 59, 15.2.2016.


title: Vec T-335/15: Žaloba podaná 23. júna 2015 – Universal Protein Supplements/ÚHVT (Zobrazenie kulturistu)

text:
               24.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/45

         Žaloba podaná 23. júna 2015 – Universal Protein Supplements/ÚHVT (Zobrazenie kulturistu)
   (Vec T-335/15)
   (2015/C 279/56)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, Spojené štáty) (v zastúpení: S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka zobrazujúca kulturistu – prihláška č. 13 060 991.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu ÚHVT zo 6. marca 2015 vo veci R 2958/2014-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec F-12/08: Žaloba podaná 5. februára 2008 – Nardin/Parlament

text:
               5.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/50

         Žaloba podaná 5. februára 2008 – Nardin/Parlament
   (Vec F-12/08)
   (2008/C 171/99)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Thierry Nardin (Luxemburg, Luxemburské veľkovojvodstvo) (v zastúpení: V. Wiot, avocat)

      Žalovaný: Európsky parlament
   Predmet a opis sporu
   Zrušenie rozhodnutia Európskeho parlamentu z 2. apríla 2007, ktorým boli určené jeho nároky pri nástupe do funkcie v rozsahu, v akom mu nebol priznaný príspevok na expatriáciu a tiež zaviazanie žalovaného na výplatu príspevku na expatriáciu a úrokov z omeškania a na náhradu spôsobenej nemajetkovej ujmy
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Európskeho parlamentu z 2. apríla 2007, ktorým boli určené jeho nároky pri nástupe do funkcie v rozsahu, v akom mu nebol priznaný príspevok na expatriáciu,

               —

               zaviazať Európsky parlament, aby žalobcovi vyplatil príspevok na expatriáciu mesačne vo výške 16 % celkovej sumy základného platu, ako aj príspevku na domácnosť a prídavku na nezaopatrené dieťa, ktoré boli žalobcovi vyplácané mesačne počnúc aprílom 2007 a to až do úplného zaplatenia dlhu,

               —

               uložiť povinnosť zaplatiť úroky z omeškania vo výške 8 % ročne od dátumu splatnosti až do úplného zaplatenia dlhu,

               —

               zaviazať Európsky parlament, aby žalobcovi vyplatil čiastku 10 000 eur, prípadne akúkoľvek vyššiu sumu za spôsobenú nemajetkovú ujmu,

               —

               zaviazať Európsky parlament na náhradu trov konania.


title: Vec F-62/13: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 19. marca 2015 – Marcuccio/Komisia (Vylúčenie z konania uplatnené voči zástupcovi účastníka konania — Nevymenovanie nového zástupcu — Žalobca, ktorý prestal odpovedať na výzvy Súdu — Zastavenie konania)

text:
               4.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 146/47

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 19. marca 2015 – Marcuccio/Komisia
   (Vec F-62/13) (1)

   ((Vylúčenie z konania uplatnené voči zástupcovi účastníka konania - Nevymenovanie nového zástupcu - Žalobca, ktorý prestal odpovedať na výzvy Súdu - Zastavenie konania))
   (2015/C 146/64)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: A., advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia o vykonaní zrážky vo výške 500 eur a piatich zrážok vo výške 504,67 eura z podpory v invalidite žalobcu za mesiace júl až december 2012

      Výrok

               1.

               Konanie o žalobe F-62/13, Marcuccio/Komisia sa zastavuje.

               2.

               Pán Marcuccio znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 352, 30.11.2013, s. 26.


title: Vec C-590/12: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  10. marca 2014 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Winsen (Luhe) – Nemecko] – Andrea Merten/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 184/22

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 10. marca 2014 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Winsen (Luhe) – Nemecko] – Andrea Merten/ERGO Lebensversicherung AG
   (Vec C-590/12) (1)

   2014/C 184/32
   Jazyk konania: nemčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 46, 16.2.2013.


title: Vec C-284/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Bruxelles (Belgicko) 10. júna 2015 – Office national de l’emploi (ONEm), M/M, Office national de l’emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)

text:
               24.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Bruxelles (Belgicko) 10. júna 2015 – Office national de l’emploi (ONEm), M/M, Office national de l’emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)
   (Vec C-284/15)
   (2015/C 279/27)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour du travail de Bruxelles

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: Office national de l’emploi (ONEm), M

      Odporcovia: M, Office national de l’emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 67 ods. 3 nariadenia č. 1408/71 zo 14. júna 1971 (1) vykladať tak, že bráni tomu, aby členský štát odmietol započítať doby zamestnania potrebné na vznik nároku na dávku v nezamestnanosti, ktorej účelom je doplniť príjmy zo zamestnania na kratší pracovný čas, ak výkonu tohto zamestnania nepredchádzala nijaká doba poistenia alebo zamestnania v tomto členskom štáte?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku, je článok 67 ods. 3 nariadenia o sociálnom zabezpečení č. 1408/71 zlučiteľný najmä s:

                           —

                           článkom 48 ZFEÚ v rozsahu, v akom podmienka, ktorej tento 67 ods. 3 podriaďuje započítanie dôb zamestnania, môže obmedziť voľný pohyb pracovníkov a ich prístup k určitým zamestnaniam na kratší pracovný čas,

                           —

                           článkom 45 ZFEÚ, ktorý „zahŕňa zrušenie akejkoľvek diskriminácie pracovníkov členských štátov na základe štátnej príslušnosti, pokiaľ ide o zamestnanie, odmenu za prácu a ostatné pracovné podmienky“, a stanovuje právo pracovníkov „uchádzať sa o skutočne ponúkané pracovné miesta“ (vrátane pracovných miest na kratší pracovný čas) v iných členských štátoch, „voľne sa za týmto účelom pohybovať na území členských štátov“ a zdržiavať sa tam „za účelom zamestnania v súlade s ustanoveniami zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych aktov, ktorými sa upravuje zamestnávanie vlastných štátnych príslušníkov“,

                           —

                           článkom 15 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie, ktorý stanovuje, že „každý občan Únie si môže slobodne hľadať zamestnanie [a] pracovať… v ktoromkoľvek členskom štáte“?

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996 (Ú. v. ES L 28, 1997, s. 1), zmenenom a doplnenom nariadením Rady (ES) č. 1606/98 z 29. júna 1998 (Ú. v. ES L 209, s. 1, ďalej len „nariadenie o sociálnom zabezpečení č. 1408/71“).


title: Vec C-501/07 P: Odvolanie podané 19. novembra 2007 : S.A.BA.R. SpA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) zo 17. septembra 2007 vo veci T-176/07, S.A.BA.R. SpA/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               9.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/4

         Odvolanie podané 19. novembra 2007: S.A.BA.R. SpA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) zo 17. septembra 2007 vo veci T-176/07, S.A.BA.R. SpA/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-501/07 P)
   (2008/C 37/05)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: S.A.BA.R. SpA (v zastúpení: E. Coffrini a S. Tesauro, avvocati)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť a/alebo zmeniť v celosti výrok Súdu prvého stupňa vo veci, voči ktorej bolo podané odvolanie a primerane rozhodnúť,

               —

               rozhodnúť podľa návrhov predložených na prvom stupni.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Rozhodnutím Komisie z 5. júna 2002 (1)„o štátnej pomoci… vo forme oslobodení od dane a zvýhodnených úveroch v prospech podnikov verejných služieb s väčšinovým verejným vlastníctvom“ [neoficiálny preklad] bola schéma oslobodenia od dane z príjmu stanovená v článku 3 ods. 70 zákona č. 549/1995 a v článku 66 ods. 14 zákonného dekrétu č. 331/1993 v zmenenom a doplnenom znení, v prospech akciových spoločností, ktorých väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty, a ktoré uskutočňujú miestne verejnoprospešné služby, stanovená za štátnu pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom. Rozhodnutie Komisie sa nevzťahovalo na konkrétne spoločnosti, ale na spoločnosti založené podľa článku 22 zákona č. 241/1990, ktorých väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty. Z tohto dôvodu, keďže neboli identifikované žiadne individuálne adresy, nebolo rozhodnutie oznámené žiadnej spoločnosti (a nebolo oznámené ani odvolateľovi). Talianska republika zákonným dekrétom č. 10 z 15. februára 2007 uplatnila vyššie uvedené rozhodnutie tým, že stanovila úlohu výberu daňovým úradom. Z tohto dôvodu 20. marca 2007 daňový úrad v Guastalla poslal odvolávajúcej sa spoločnosti takéto platobné príkazy: platobný príkaz č. 3796 z 15. marca 2007 na celkovú sumu 1 912 128,47 eur zvýšenú o úroky vo výške 2 192 225 eur; platobný príkaz č. 3799 z 15. marca 2007 na celkovú sumu 815 406,94 eur zvýšenú o úroky vo výške 783 529 eur; a platobný príkaz č. 3800 z 15. marca 2007 na celkovú sumu 439 549,29 na zvýšenú o úroky vo výške 712 588 eur.
   Spoločnosť – odvolateľ však nie je spoločnosť, ktorej väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty, ale je úplne verejná. Z tohto dôvodu „zistenia Komisie a jej rozhodnutia“ sa na ňu nemôžu vzťahovať.
   Odvolateľ je interne zodpovedný za miestne verejnoprospešné služby v ôsmych pridružených obciach a bola založená výlučne za týmto účelom v súlade s právnymi ustanoveniami.
   Odvolateľ má na verejnoprospešné služby v miestnom dosahu monopol, bez toho, aby bol schopný ovplyvniť hospodársku súťaž, ktorá nie je, pretože neexistuje trh.
   Spoločnosť, ktorej jedinými akcionármi sú verejné subjekty, nie je nič iné ako nepriamy orgán pridružených obcí, ktoré sú skutočnými príjemcami finančnej pomoci napadnutej Komisiou.
   Z objektívnych a subjektívnych dôvodov preto nemôže byť daňové oslobodenie poskytnuté odvolateľovi považované za neoprávnenú štátnu pomoc v rozpore s požiadavkami článku 87 ES.
   Z uvedených dôvodov bola podaná žaloba na Súd prvého stupňa proti vyššie uvedenému rozhodnutiu Komisie. Bola zapísaná do registra ako vec T-176/07 a pridelená štvrtej komore. Súd prvého stupňa žalobu odmietol ako neprípustnú 17. septembra 2007 z dôvodu, že bola podaná po lehote stanovenej v piatom odseku článku 230 ES, v ktorom sa stanovuje, že žaloba o zrušenie by sa mala začať do dvoch mesiacov od zverejnenia napadnutého opatrenia, alebo od jeho oznámenia žalobcovi, alebo ak toto chýba, odo dňa, keď sa o ňom žalobca dozvedel, a v tom prípade v súlade s článkom 102 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.
   Tvrdí, že toto zistenie je nepodložené, tiež vo svetle rozsudkov zo 17. septembra 1980 (730/79) (2); zo 14. novembra 1984 (323/82) (3); z 12. decembra 1996 (T-358/94) (4) a najmä rozsudku tretej komory Súdneho dvora z 23. februára 2006 vo veci C-346/03 (5), na základe ktorých sa v tomto odvolaní požaduje, aby uznesenie Súdu prvého stupňa bolo zmenené.
   Žaloba bola na Súd prvého stupňa podaná okamžite potom, ako sa odvolávajúca spoločnosť dozvedela, že bola jednou zo spoločností, ktorým bolo rozhodnutie Komisie určené, t. j. keď jej boli doručené platobné príkazy vydané daňovým úradom.
   Rozhodnutie Súdu prvého stupňa je spochybnené takisto z dôvodu, že uviedlo do platnosti chybné uplatňovanie článku 225 ES.
   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie sa má požadovať za neoddeliteľne spojený so žiadosťou, aby odvolateľ nebol týmto rozhodnutím dotknutý. Takisto sa požaduje, aby uznesenie Súdu prvého stupňa bolo zmenené aj ohľadom zjavnej nepríslušnosti ratione materiae zo strany Súdu prvého stupňa.

      (1)  Ú. v. EÚ L 77, 2003, s. 21.

      (2)  Zb. 1980, s. 2671.

      (3)  Zb. 1984, s. 3809.

      (4)  Zb. 1996, s. II-2109.

      (5)  Zb. 2005, s. I-6159.


title: Vec F-64/10: Žaloba podaná 3. augusta 2010 — Mantzouratos/Parlament

text:
               9.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/33

         Žaloba podaná 3. augusta 2010 — Mantzouratos/Parlament
   (Vec F-64/10)
   ()
   2010/C 274/51
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Andreas Mantzouratos (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi, A. Collen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Európskeho parlamentu o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 13 počas povyšovania za rok 2009, ako aj rozhodnutí o povýšení do tejto platovej triedy úradníkov, ktorí majú menej bodov za zásluhy ako žalobca

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Európskeho parlamentu o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 13 počas povyšovania za rok 2009, ako aj rozhodnutí o povýšení do tejto platovej triedy úradníkov, ktorí majú menej bodov za zásluhy ako žalobca,

               —

               zaviazať Európsky parlament na náhradu trov konania.


title: Vec C-369/04: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  26. júna 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal VAT and Duties Tribunal, London (Spojené kráľovstvo)) – Hutchison 3G UK Ltd, mmO 2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd/Commissioners of Customs and Excise (Šiesta smernica o DPH — Zdaniteľné plnenia — Pojem hospodárska činnosť — Článok 4 ods. 2 — Udelenie licencií umožňujúcich používanie definovanej časti spektra rádiových frekvencií vyhradených na telekomunikačné služby)

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/3

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. júna 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal VAT and Duties Tribunal, London (Spojené kráľovstvo)) – Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd/Commissioners of Customs and Excise
   (Vec C-369/04) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Zdaniteľné plnenia - Pojem „hospodárska činnosť“ - Článok 4 ods. 2 - Udelenie licencií umožňujúcich používanie definovanej časti spektra rádiových frekvencií vyhradených na telekomunikačné služby)
   (2007/C 199/05)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   VAT and Duties Tribunal, London
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd

      Žalovaný: Commissioners of Customs and Excise
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – VAT and Duties Tribunal, London – Výklad článku 4 odsekov 1, 2 a 5 smernice 77/388/EHS: Šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) – Pojem „hospodárska činnosť“ – Činnosti alebo operácie vykonávané verejnoprávnym orgánom konajúcim ako orgán verejnej správy – Pridelenie frekvencií formou ponukového konania telefónnym mobilným operátorom
   Výrok rozsudku
   Článok 4 ods. 1 a 2 šiestej smernice Rady 77/338/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, sa má vykladať tak, že udelenie licencií, akými sú licencie na mobilné telekomunikácie tretej generácie, nazývané „UMTS“, národným regulačným orgánom, zodpovedným za udeľovanie frekvencií, prostredníctvom ponukového konania na práva na používanie telekomunikačných zariadení nepredstavuje hospodársku činnosť v zmysle tohto ustanovenia a v dôsledku toho nepatrí do pôsobnosti tejto smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 273, 6.11.2004.


title: Vec T-406/04: Žaloba podaná dňa 4. októbra 2004: André Bonnet proti Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev

text:
               4.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/50

         Žaloba podaná dňa 4. októbra 2004: André Bonnet proti Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev
   (Vec T-406/04)
   (2004/C 300/96)
   Jazyk konania: francúzština
   André Bonnet, bytom Saint Pierre de Vassols (Francúzsko), v zastúpení: Hervé de Lapinau, advokát, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 4. októbra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie z 11. februára 2004, rozhodnutie zo 4. marca 2004, rozhodnutie z 2. júla 2004 ako aj rozhodnutie, ktorým bola na miesto, ktoré mal získať žalobca vymenovaná iná osoba;

               —

               rozhodol, že výberové konanie zo 4. februára 2004 musí byť plne účinné od 1. marca 2004

               —

               zaviazal Súdny dvor Európskych spoločenstiev nahradiť žalobcovi sumu vo výške 100 000 EUR ako náhradu morálnej ujmy ako aj sumu vo výške 5 000 euro mesačne od 1. marca až do chvíle keď žalobca začne vykonávať svoju funkciu;

               —

               subsidiárne, za predpokladu, že by z rozhodnutia Súdu prvého stupňa nevyplývalo, že žalobca má skutočne vykonávať svoju funkciu, zaviazal Súdny dvor Európskych spoločenstiev nahradiť žalobcovi sumu v celkovej výške 260 000 EUR spolu s úrokmi od momentu podania tejto žaloby;

               —

               v každom prípade zaviazal Súdny dvor Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobné dôvody, ktorých sa žalobca dovoláva sú rovnaké ako tie, ktorých sa tento žalobca dovolával vo veci T-132/04 (1).

      (1)  Ú. v. EÚ C 168 z 26. 6. 2004, s. 7


title: Vec C-533/08: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 4. mája 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — TNT Express Nederland B.V./AXA Versicherung AG [Súdna spolupráca v občianskych a obchodných veciach — Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Článok 71 — Dohovory uzatvorené členskými štátmi v osobitných veciach — Dohovor o prepravnej zmluve v medzinárodnej cestnej nákladnej doprave (CMR)]

text:
               3.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/7

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 4. mája 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — TNT Express Nederland B.V./AXA Versicherung AG
   (Vec C-533/08) (1)

   (Súdna spolupráca v občianskych a obchodných veciach - Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Článok 71 - Dohovory uzatvorené členskými štátmi v osobitných veciach - Dohovor o prepravnej zmluve v medzinárodnej cestnej nákladnej doprave (CMR))
   2010/C 179/10
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: TNT Express Nederland B.V.

      Žalovaná: AXA Versicherung AG

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Výklad článku 71 ods. 1 a 2 písm. a) a b) druhého pododseku nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach („Brusel I“) [(Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42)] — Vzťah k Dohovoru o prepravnej zmluve v medzinárodnej cestnej nákladnej doprave (CMR) podpísanému 19. mája 1956 v Ženeve — Prekážka začatého konania — Pravidlá súbehu

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 71 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že vo veci, ako je vec sama, sa pravidlá o súdnej právomoci, uznávaní a výkone stanovené dohovorom v osobitnej veci, ako sú pravidlo prekážky začatého konania uvedené v článku 31 ods. 2 dohovoru o prepravnej zmluve v medzinárodnej cestnej nákladnej doprave podpísaného 19. mája 1956 v Ženeve, zmeneného a doplneného protokolom podpísaným 5. júla 1978 v Ženeve, a pravidlo týkajúce sa vykonateľnosti uvedené v článku 31 ods. 3 tohto dohovoru, uplatnia za podmienky, že vykazujú vysokú úroveň predvídateľnosti, uľahčujú riadny výkon spravodlivosti a umožňujú minimalizovať riziko súbežných konaní a zaisťujú voľný pohyb rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach a vzájomnú dôveru vo výkon súdnictva v rámci Únie (favor executionis) za podmienok, ktoré sú prinajmenšom rovnako priaznivé ako podmienky stanovené uvedeným nariadením.

               2.

               Súdny dvor Európskej únie nemá právomoc vykladať článok 31 dohovoru o prepravnej zmluve v medzinárodnej cestnej nákladnej doprave v znení zmien a doplnení.

      (1)  Ú. v. EÚ C 44, 21.2.2009.


title: Vec T-255/12: Uznesenie Všeobecného súdu z  12. decembra 2012 — Vakili/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Vyňatie zo zoznamu dotknutých osôb — Zastavenie konania“ )

text:
               16.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/18

         Uznesenie Všeobecného súdu z 12. decembra 2012 — Vakili/Rada
   (Vec T-255/12) (1)

   (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Vyňatie zo zoznamu dotknutých osôb - Zastavenie konania)
   2013/C 46/33
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Bahman Vakili (Teherán, Irán) (v zastúpení: J.-M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a I. Rodios, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 319, s. 71), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 961/2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 319, s. 11), a nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1), v rozsahu, v akom sa tieto predpisy týkajú žalobcu, ako aj listu Komisie z 23. marca 2012

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Bahmanovi Vakilimu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 258, 25.8.2012.


title: Vec C-174/09: Žaloba podaná 14. mája 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika

text:
               18.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 167/6

         Žaloba podaná 14. mája 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika
   (Vec C-174/09)
   2009/C 167/10
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Kaduczak a S. Schønberg)

      Žalovaná: Poľská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Poľská republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/32/ES zo 6. júla 2005 o vytvorení rámca na stanovenie požiadaviek na ekodizajn výrobkov využívajúcich energiu (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Poľskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice 2005/32/ES do vnútroštátneho práva uplynula 11. augusta 2007. Ku dňu podania žaloby žalovaná neprijala všetky predpisy potrebné na prebratie smernice a v každom prípade o nich neinformovala Komisiu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 191, s. 29.


title: Vec T-619/13 P: Rozsudok Všeobecného súdu z  11. decembra 2014 – Faita/EHSV ( „Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Psychické obťažovanie — Neposkytnutie pomoci a porušenie povinnosti starostlivosti — Nesprávne právne posúdenie — Právo na obranu“ )

text:
               9.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/51

         Rozsudok Všeobecného súdu z 11. decembra 2014 – Faita/EHSV
   (Vec T-619/13 P) (1)

   ((„Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Psychické obťažovanie - Neposkytnutie pomoci a porušenie povinnosti starostlivosti - Nesprávne právne posúdenie - Právo na obranu“))
   (2015/C 046/65)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Carla Faita (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, avocats)

      Ďalší účastník konania: Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV) (v zastúpení: M. Pascua Mateo a L. Camarena Januzec, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Troncoso Ferrer a F.-M. Hislaire, avocats)

      Predmet veci

   Odvolanie proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) zo 16. septembra 2013, Faita/EHSV (F-92/11, Zb. VS, EU:F:2013:130), smerujúce k zrušeniu tohto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Carla Faita znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV).

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 25.1.2014.


title: Vec T-192/13: Žaloba podaná 2. apríla 2013 — Transworld Oil Computer Centrum a i./Eurojust

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/30

         Žaloba podaná 2. apríla 2013 — Transworld Oil Computer Centrum a i./Eurojust
   (Vec T-192/13)
   2013/C 171/57
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Transworld Oil Computer Centrum BV (Berg en Dal, Holandsko), Transworld Payment Solutions Ltd (Bermudy), Transworld ICT Solutions Ltd (Bangalore, India), Transworld Oil USA, Inc. (Houston, Spojené štáty americké), Bermuda First Curaçao Ltd (Bermudy) a Johannes Christiaan Martinus Augustinus Maria Deuss (Bermudy) (v zastúpení: T. Barkhuysen, advokát)

      Žalovaná: Eurojust

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil potvrdzujúce rozhodnutie Eurojustu z 2. februára 2013,

               —

               zaviazal Eurojust vydať nové rozhodnutie na základe opätovnej žiadosti z 31. decembra 2012 a zohľadniť pritom právny Všeobecného súdu,

               —

               zaviazať Eurojust na náhradu trov konania, ktoré vznikli vypracovaním žaloby a podaním opätovnej žiadosti.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod: Eurojust nepreskúmal všetky žalobkyňami uplatňované právne základy.
               Žiadosť o poskytnutie informácií zo 4. októbra 2012 a opätovná žiadosť o poskytnutie informácií z 31. decembra 2013 sa zakladali na rozdielnych právnych základoch, medzi nimi na článku 10 Európskeho dohovoru o ľudských právach a článku 8 ods. 2, 41 ods. 2 a 42 Charty základných práv Európskej únie (Ú. v. EÚ C 83, 2010, s. 389). Napriek tomu vydal Eurojust napadnuté rozhodnutie výlučne na základe ustanovení týkajúcich sa prístupu k dokumentom. Eurojust protiprávne nezohľadnil iné právne základy, na ktoré sa žalobkyne odvolávali.

               2.

               Druhý žalobný dôvod: rozhodnutie nebolo prijaté s náležitou starostlivosťou a bolo nesprávne odôvodnené.
               Eurojust odmieta poskytnúť požadované informácie a odvoláva sa pritom na ustanovenia o výnimkách, ktoré sú uvedené v článku 4 ods. 1 písm. a) a b) ustanovení o prístupe k dokumentom Eurojustu. Eurojust však v napadnutom rozhodnutí neodôvodňuje, resp. v každom prípade neodôvodňuje dostatočne, prečo a v akom rozsahu sú tieto výnimky v danom prípade uplatniteľné.

               3.

               Tretí žalobný dôvod: Eurojust nesprávne uplatnil ustanovenia o výnimkách „prebiehajúce vnútroštátne vyšetrovania“ a „boj proti závažnej trestnej činnosti“, ktoré sú uvedené v článku 4 ods. 1 písm. a) ustanovení o prístupe k dokumentom.
               Žalobkyne majú údajne odôvodnené a oprávnené podozrenie, že (jeden alebo viac) orgánov činných v trestnom konaní konal pri (predbežnom) trestom vyšetrovaní protiprávne. Aby sa o tomto podozrení presvedčili, podali okrem iného žiadosť o poskytnutie informácií na Eurojust. Eurojust tvrdí, že požadované informácie nemožno poskytnúť, pretože prebiehajú ešte súdne predbežné vyšetrovania. Podľa názoru žalobkýň sa Eurojust na tieto ustanovenia o výnimkách odvoláva protiprávne a bez dostatočného odôvodnenia.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod: Eurojust nesprávne použil dôvod pre výnimku „súkromná sféra a osobná integrita“ uvedený v článku 4 ods. 1 písm. b) ustanovení o prístupe k dokumentom.
               Eurojust netvrdil ani nepreukázal, že požadované dokumenty obsahujú osobné údaje tretích osôb. Navyše všeobecná okolnosť, že dokument obsahuje osobné údaje, neznamená nevyhnutne, že by bola dotknutá súkromná sféra a osobná integrita jednotlivca. Prípadné výroky na nosičoch orgánov, ktoré sa neuskutočnili vo vlastnom mene, nemôžu podľa žalobkýň oprávňovať na odmietnutie poskytnúť požadované informácie.
               Ak by mala byť dotknutá súkromná sféra a osobná integrita jednotlivca, mal Eurojust povinnosť preskúmať, či a ako by sa mali požadované dokumenty — prípadne anonymizovanou formou alebo len čiastočne — poskytnúť. Aj toto Eurojust protiprávne neurobil.

               5.

               Piaty žalobný dôvod: Eurojust nesprávne uplatnil dôvod pre výnimku „dodržiavanie ustanovení týkajúcich sa služobného tajomstva“, uvedené v článku 4 ods. 1 písm. a) ustanovení o prístupe k dokumentom.


title: Vec T-280/17: Žaloba podaná 9. mája 2017 – GE.CO.P./Komisia

text:
               3.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 213/37

         Žaloba podaná 9. mája 2017 – GE.CO.P./Komisia
   (Vec T-280/17)
   (2017/C 213/51)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: GE.CO.P. Generale Costruzioni e Progettazioni SpA (Rím, Taliansko) (v zastúpení: G. Naticchioni, avvocato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrh

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd potom, ako vyhlási prijatie rozhodnutia Európskou komisiou – Úradom pre infraštruktúru a logistiku v Luxemburgu – 7. marca 2017, ktorým žalobkyňa, spoločnosť GE.CO.P. SpA, bola vylúčená na obdobie dvoch rokov z európskeho verejného obstarávania a opatrenie bolo uverejnené, za nezákonné, zruší toto rozhodnutie a všetky akty, ktoré z neho vyplývajú alebo sú na ňom založené, vrátane tých, o ktorých žalobkyňa nemá vedomosť, a uloží Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Napadnuté opatrenie sa týka ukončenia zmluvy o verejných prácach č. 09bis/2012/OIL – časť 1 týkajúcej sa renovačných prác na dvoch budovách, označených ako „Foyer européen“ a nachádzajúcich sa v Luxemburgu, ktorá bola uzatvorená s GE.CO.P, zo strany Komisie.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza porušenie článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) 2015/1929 z 28. októbra 2015, ktorým sa mení nariadenie (EÚ, Euratom) č. 966/2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie (Ú. v. EÚ L 286, 2015, s. 1), ako aj článku 41 Charty základných práv Európskej únie.
   V tejto súvislosti tvrdí, že napadnutému rozhodnutiu nepredchádzalo riadne kontradiktórne konanie. Žalobkyňa uvádza, že nebola informovaná o začatí konania o vylúčení a z tohto dôvodu sa nemohla v rámci tohto konania uplatniť svoje právo na obranu a uviesť dôvody v jej prospech pred orgánom rozhodujúcim vo veci.
   V prípade, že by bola mohla uplatniť svoje právo na obranu, predložila by tvrdenia na svoju obranu, ktoré pravdepodobne mohli zmeniť názor orgánu rozhodujúcemu vo veci a viesť k inému záveru vo výroku, ktorý by bol viac v prospech GE.CO.P.


title: Vec T-8/06: Žaloba podaná  12. januára 2006  – FAB Fernsehen aus Berlin/Komisia

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/31

         Žaloba podaná 12. januára 2006 – FAB Fernsehen aus Berlin/Komisia
   (Vec T-8/06)
   (2006/C 86/62)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: FAB Fernsehen aus Berlin GmbH (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: A. Böken, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev z 9. novembra 2005 (štátna pomoc, ktorú poskytla Spolková republika Nemecko pre zavedenie digitálnej terestrickej televízie [DVB-T] v oblasti Berlín-Brandenburgsko), K (2005) 3903, konečné znenie.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca napadá rozhodnutie Komisie K (2005) 3903, konečné znenie, z 9. novembra 2005 o štátnej pomoci pre zavedenie digitálnej terestrickej televízie [DVB-T] v oblasti Berlín-Brandenburgsko. Komisia napadnutým rozhodnutím vyhlásila pomoc poskytnutú Spolkovou republikou Nemecko súkromným poskytovateľom rozhlasového vysielania podieľajúcim sa na DVB-T za nezlučiteľnú so spoločným trhom a zaviazala Spolkovú republiku Nemecko od príjemcov, a teda aj od žalobcu vymáhať protiprávne poskytnutú pomoc.
   Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza, že poskytnuté prostriedky nie sú štátnou pomocou podľa článku 87 ods. 1 ES. Okrem toho nejde o štátnu pomoc ani z dôvodu, že nie sú splnené predpoklady článku 86 ods. 2 ES. Žalobca ďalej uvádza, že opatrenie v prípade žalobcu neovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi a napadnuté rozhodnutie je teda v tomto rozsahu protiprávne.
   Žalobca odôvodňuje okrem toho svoju žalobu tým, že ak by sa poskytnutie prostriedkov považovalo za pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, bola by táto pomoc zlučiteľná so spoločným trhom podľa. článku 87 ods. 3 ES. Žalobca v tejto súvislosti vytýka žalovanej, že sa dopustila omylu pri voľnej úvahe, na ktorú má žalovaná právo pri posúdení, či poskytnutie prostriedkov môže byť považované za zlučiteľné so spoločným trhom podľa článku 87 ods. 3 písm. c) a d) ES.


title: Vec C-35/11: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  13. novembra 2012 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené kráľovstvo] — Test Claimants in the FII Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue, The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (Články 49 ZFEÚ a 63 ZFEÚ — Vyplácanie dividend — Daň z príjmov právnických osôb — Vec C-446/04 — Test Claimants in the FII Group Litigation — Výklad rozsudku — Zamedzenie dvojitého hospodárskeho zdanenia — Rovnocennosť metódy oslobodenia a metódy zápočtu — Pojmy „daňové sadzby“ a  „rôzne úrovne zdaňovania“ — Dividendy pochádzajúce z tretích krajín)

text:
               12.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/9

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 13. novembra 2012 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené kráľovstvo] — Test Claimants in the FII Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue, The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Vec C-35/11) (1)

   (Články 49 ZFEÚ a 63 ZFEÚ - Vyplácanie dividend - Daň z príjmov právnických osôb - Vec C-446/04 - Test Claimants in the FII Group Litigation - Výklad rozsudku - Zamedzenie dvojitého hospodárskeho zdanenia - Rovnocennosť metódy oslobodenia a metódy zápočtu - Pojmy „daňové sadzby“ a „rôzne úrovne zdaňovania“ - Dividendy pochádzajúce z tretích krajín)
   2013/C 9/13
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Test Claimants in the FII Group Litigation

      Žalovaní: Commissioners of Inland Revenue, The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — High Court of Justice (Chancery Division) — Výklad článkov 49 ZFEÚ a 63 ZFEÚ — Sloboda usadiť sa — Voľný pohyb kapitálu — Daňová právna úprava — Daň z príjmov právnických osôb — Výklad rozsudku Súdneho dvora z 12. decembra 2006 vo veci C-446/04, Test Claimants in the FII Group Litigation — Pojmy „daňové sadzby“ a „rôzne úrovne zdaňovania“ — Daňové sadzby, ktoré musia byť zohľadnené na účely overenia totožnosti úrovní zdaňovania dividend vnútroštátneho a zahraničného pôvodu

      Výrok rozsudku

               1.

               Články 49 ZFEÚ a 63 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, podľa ktorej sa na dividendy vnútroštátneho pôvodu uplatňuje metóda oslobodenia a na dividendy zahraničného pôvodu metóda zápočtu, pokiaľ sa preukáže jednak, že daňový úver, na ktorý má v rámci metódy zápočtu nárok spoločnosť prijímajúca dividendy, je rovnocenný s výškou dane, ktorá bola skutočne zaplatená z východiskových ziskov, z ktorých boli vyplatené dividendy, a jednak, že skutočná úroveň zdaňovania ziskov spoločností v danom členskom štáte je všeobecne nižšia než stanovená nominálna sadzba dane.

               2.

               Odpovede Súdneho dvora na druhú a štvrtú otázku položenú v rámci veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 12. decembra 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04, platia takisto, pokiaľ:

                           —

                           zahraničná daň z príjmov právnických osôb uplatnená v prípade východiskových ziskov, z ktorých sa vyplácajú dividendy, nebola vôbec alebo v celom rozsahu zaplatená spoločnosťou nerezidentom vyplácajúcou uvedené dividendy spoločnosti rezidentovi, ale spoločnosťou rezidentom členského štátu, ktorá je jej priamou alebo nepriamou dcérskou spoločnosťou,

                           —

                           preddavok na daň z príjmov právnických osôb nebol zaplatený spoločnosťou rezidentom, ktorá je príjemcom dividend od spoločnosti nerezidenta, ale jej materskou spoločnosťou rezidentom v rámci režimu zdaňovania skupiny.

               3.

               Právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že materská spoločnosť, ktorá je rezidentom členského štátu a ktorá v rámci takého režimu zdaňovania skupiny, o aký ide v konaní vo veci samej, musela v rozpore s pravidlami práva Únie zaplatiť preddavok na daň z príjmov právnických osôb z časti ziskov pochádzajúcich z dividend zahraničného pôvodu, môže podať žalobu o vrátenie neprávom vybratej dane, pokiaľ táto daň prevyšuje preplatok na dani z príjmov právnických osôb, ktorú mohol členský štát vybrať na účely kompenzácie nominálnej sadzby dane, ktorá sa uplatnila na východiskové zisky, z ktorých sa vyplácajú dividendy zahraničného pôvodu, a ktorá bola nižšia než nominálna sadzba dane uplatniteľná na zisky spoločnosti rezidenta.

               4.

               Právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že spoločnosť, ktorá je rezidentom členského štátu a vlastní podiel v spoločnosti, ktorá je rezidentom tretej krajiny, ktorý jej zabezpečuje nepochybný vplyv na rozhodnutia tejto poslednej uvedenej spoločnosti a umožňuje tým určovať jej činnosti, sa môže odvolávať na článok 63 ZFEÚ s cieľom spochybniť súlad právnej úpravy uvedeného členského štátu týkajúcej sa daňového zaobchádzania s dividendami s pôvodom v uvedenej tretej krajine, ktorá sa neuplatňuje výlučne na situácie, keď materská spoločnosť uplatňuje na spoločnosť vyplácajúcu dividendy rozhodujúci vplyv, s právom Únie.

               5.

               Odpoveď Súdneho dvora na tretiu otázku položenú v rámci veci, v ktorej bol vydaný už citovaný rozsudok Test Claimants in the FII Group Litigation sa neuplatní v prípade, keď dcérske spoločnosti so sídlom v iných členských štátoch, v prospech ktorých nemohol byť uskutočnený nijaký prevod preddavku na daň z príjmov právnických osôb, nepodliehajú dani v členskom štáte materskej spoločnosti.

      (1)  Ú. v. EÚ C 103, 2.4.2011.