title: Vec C-354/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 4. júna 2021 – R.J. R./Valstybės įmonė Registrų centras

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 4. júna 2021 – R.J. R./Valstybės įmonė Registrų centras
      (Vec C-354/21)
      (2021/C 349/24)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: R.J. R.

         Odporca: Valstybės įmonė Registrų centras

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 1 ods. 2 písm. l) a článok 69 ods. 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 (1) zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, v ktorom sa nehnuteľný majetok nachádza, podľa ktorej možno zapísať vlastnícke právo do katastra nehnuteľností na základe európskeho osvedčenia o dedičstve iba v prípade, ak sú v tomto európskom osvedčení o dedičstve uvedené všetky údaje potrebné na zápis?

         (1)  Ú. v. EÚ L 201, 2012, s. 107.


title: Vec C-742/19: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – B. K./Republika Slovenija (Ministrstvo za obrambo) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov – Organizácia pracovného času – Príslušníci ozbrojených síl – Uplatniteľnosť práva Únie – Článok 4 ods. 2 ZEÚ – Smernica 2003/88/ES – Pôsobnosť – Článok 1 ods. 3 – Smernica 89/391/EHS – Článok 2 ods. 2 – Činnosť vojakov – Pojem „pracovný čas“ – Strážna služba – Spor týkajúci sa odmeny pracovníka)

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/5

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – B. K./Republika Slovenija (Ministrstvo za obrambo)
      (Vec C-742/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov - Organizácia pracovného času - Príslušníci ozbrojených síl - Uplatniteľnosť práva Únie - Článok 4 ods. 2 ZEÚ - Smernica 2003/88/ES - Pôsobnosť - Článok 1 ods. 3 - Smernica 89/391/EHS - Článok 2 ods. 2 - Činnosť vojakov - Pojem „pracovný čas“ - Strážna služba - Spor týkajúci sa odmeny pracovníka)
      (2021/C 349/05)
      Jazyk konania: slovinčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: B. K.

         Žalovaný: Republika Slovenija (Ministrstvo za obrambo)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času v spojení s článkom 4 ods. 2 ZEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že strážna služba vykonávaná vojakom je vylúčená z pôsobnosti tejto smernice:

                              —

                              ak je táto činnosť vykonávaná v rámci jeho úvodnej odbornej prípravy, operačného výcviku alebo vojenskej operácie v pravom zmysle slova,

                              —

                              ak ide o tak špecifickú činnosť, že nie je vhodná na uplatnenie systému rotácie zamestnancov, ktorý umožňuje zabezpečiť dodržiavanie požiadaviek uvedenej smernice,

                              —

                              ak sa vzhľadom na všetky relevantné okolnosti ukáže, že táto činnosť sa vykonáva v rámci výnimočných udalostí, ktorých závažnosť a rozsah si vyžadujú prijatie opatrení nevyhnutných na ochranu života, zdravia a bezpečnosti spoločnosti, a ktorej riadny výkon by bol ohrozený, ak by sa dodržali všetky pravidlá stanovené v uvedenej smernici,

                              —

                              alebo ak by sa uplatnenie uvedenej smernice na takúto činnosť tým, že dotknutým orgánom ukladá povinnosť zaviesť systém rotácie alebo plánovania pracovného času, mohlo uskutočňovať len na úkor riadneho výkonu vojenských operácií v pravom zmysle slova.

                  2.

                  Článok 2 smernice 2003/88 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby sa doba strážnej služby, počas ktorej je vojak povinný zdržiavať sa v kasárňach, kde je pridelený, pričom nevykonáva skutočnú prácu, odmeňovala iným spôsobom ako doba strážnej služby, počas ktorej tento vojak skutočne pracuje.

         (1)  Ú. v. EÚ C 19, 20.1.2020.


title: Vec T-527/20: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2021 – Aldi/EUIPO (CUCINA) („Ochranná známka Európskej únie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie CUCINA – Absolútne dôvody zamietnutia – Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti – Opisný charakter – Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               30.8.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 349/37

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2021 – Aldi/EUIPO (CUCINA)
      (Vec T-527/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie CUCINA - Absolútne dôvody zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2021/C 349/51)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Nemecko) (v zastúpení: N. Lützenrath, C. Fürsen a M. Minkner, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Bosse a A. Söder, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 19. júna 2020 (vec R 463/2020-2), týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia CUCINA ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Aldi GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 329, 5.10.2020.


title: Vec C-272/20 P: Odvolanie podané 19. júna 2020: Sebastian Veit proti rozsudku Všeobecného súdu (desiata komora) z 2. apríla 2020 vo veci T-474/18, Sebastian Veit/Európska centrálna banka

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/6

      Odvolanie podané 19. júna 2020: Sebastian Veit proti rozsudku Všeobecného súdu (desiata komora) z 2. apríla 2020 vo veci T-474/18, Sebastian Veit/Európska centrálna banka
      (Vec C-272/20 P)
      (2020/C 371/03)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Sebastian Veit (v zastúpení: K. Kujath, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Európska centrálna banka

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu (desiata komora) z 2. apríla 2020 vo veci T-474/18,

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej centrálnej banky z 3. januára 2018 o klasifikácii odvolateľa s účinnosťou od 1. januára 2018, ako stanovuje rozhodnutie Európskej centrálnej banky z 25. mája 2018,

                  —

                  uložil Európskej centrálnej banke povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Napadnutý rozsudok porušuje právo EÚ. Všeobecný súd nesprávne vyložil všeobecnú súdu rovnosti zaobchádzania podľa článkov 20, 51 ods. 1 a 52 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie.
      Všeobecný súd prijal nesprávne stanovisko, že rozdiel v zaobchádzaní s internými a externými uchádzačmi o zamestnanie s cieľom ich zaradenia do platového stupňa Európskou centrálnou bankou na základe rôznych pravidiel bol odôvodnený a primeraný.
      Judikatúra Súdneho dvora týkajúca sa výkladu ustanovení Služobného poriadku o zaradení úradníka do platového stupňa, ktorá bola uplatnená mutatis mutandis na vec prejednávanú Všeobecným súdom, nezodpovedá skutočnostiam, ktoré viedli k vzniku sporu.


title: Vec C-430/20 P: Odvolanie podané 11. septembra 2020: Christoph Klein proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) z 2. júla 2020 vo veci T-562/19, Christoph Klein/Európska komisia

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/7

      Odvolanie podané 11. septembra 2020: Christoph Klein proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) z 2. júla 2020 vo veci T-562/19, Christoph Klein/Európska komisia
      (Vec C-430/20 P)
      (2020/C 371/04)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Christoph Klein (v zastúpení: H.-J. Ahlt, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor

                  —

                  zrušil uznesenie Všeobecného súdu (deviata komora) z 2. júla 2020 vo veci T-562/19,

                  —

                  určil, že žaloba je prípustná a že Európska Komisia si nesplnila povinnosti tým, že v konaní o ochrannej doložke začatom na návrh Spolkovej republiky Nemecko 7. januára 1998, ktoré sa týka zdravotníckej pomôcky „Inhaler Broncho-Air“ opomenula konať a nevydala rozhodnutie podľa článku 8 ods. 2 smernice 93/42/EHS (1),

                  —

                  subsidiárne: zrušil uznesenie Všeobecného súdu a vrátil vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie,

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Všeobecný súd skreslil skutkový stav a dôkazy, nesprávne kvalifikoval skutkový stav a porušil právo Únie, konkrétne článok 265 ZFEÚ a zásadu práva byť vypočutý v rozsahu, v akom považuje podanie žaloby za oneskorené a odmieta aktívnu legitimáciu odvolateľa na základe vlastného práva.
      Všeobecný súd ďalej nesprávne vyložil právo Únie a porušil článok 8 ods. 2 smernice 93/42.
      Napadnuté uznesenie Všeobecného súdu je napokon nedostatočne odôvodnené.

         (1)  Smernica Rady č. 93/42/EHS zo 14. júna 1993 o zdravotníckych pomôckach (Ú. v. ES L 169, 1993, s. 1; Mim. vyd. 13/012, s. 82).


title: Vec T-778/16 a T-892/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. júla 2020 – Írsko a i./Komisia („Štátna pomoc – Pomoc poskytnutá Írskom – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a protiprávnu a nariaďuje sa jej vymáhanie – Daňové stanoviská (tax rulings) – Selektívne daňové výhody – Princíp nezávislého vzťahu“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/8

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. júla 2020 – Írsko a i./Komisia
      (Vec T-778/16 a T-892/16) (1)

      („Štátna pomoc - Pomoc poskytnutá Írskom - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a protiprávnu a nariaďuje sa jej vymáhanie - Daňové stanoviská (tax rulings) - Selektívne daňové výhody - Princíp nezávislého vzťahu“)
      (2020/C 371/05)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca vo veci T-778/19: Írsko (v zastúpení: K. Duggan, M. Browne, J. Quaney, A. Joyce, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P. Gallagher, M. Collins, SC, P. Baker, QC, S. Kingston, C. Donnelly, A. Goodman a B. Doherty, barristers)

         Žalobkyne vo veci T-892/16: Apple Sales International (Cork, Írsko), Apple Operations Europe (Cork) (v zastúpení: A. von Bonin, E. van der Stok, advokáti, D. Beard, QC, A. Bates, L. Osepciu a J. Bourke, barristers)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: P.-J. Loewenthal a R. Lyal, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník vo veci T-778/16, ktorý v konaní podporuje žalobcu: Luxemburské veľkovojvodstvo (v zastúpení: T. Uri, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci D. Waelbroeck a S. Naudin, advokáti)

         Vedľajší účastník vo veci T-892/16, ktorý v konaní podporuje žalobkyne: Írsko (v zastúpení: K. Duggan, J. Quaney, M. Browne, A. Joyce, za právnej pomoci P. Gallagher, M. Collins, P. Baker, S. Kingston, C. Donnelly, a B. Doherty)

         Vedľajší účastník vo veci T-778/16, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz a A. Kramarczyk-Szaładzińska, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník vo veci T-892/16, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Dozorný úrad EZVO (v zastúpení: C. Zatschler, M. Sánchez Rydelski a C. Simpson, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrhy podané na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/1283 z 30. augusta 2016 o štátnej pomoci SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP), ktorú poskytlo Írsko spoločnosti Apple (Ú. v. EÚ L 187, 2017, s. 1)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Veci T-778/16 a T-892/16 sa spájajú na účely tohto rozsudku.

                  2.

                  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/1283 z 30. augusta 2016 o štátnej pomoci SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP), ktorú poskytlo Írsko spoločnosti Apple, sa zrušuje.

                  3.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Írska vo veci T-778/16, a trovy konania spoločností Apple Sales International a Apple Operations Europe.

                  4.

                  Írsko vo veci T-892/16, Luxemburské veľkovojvodstvo, Poľská republika a Dozorný úrad EZVO znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 38, 6.2.2017.


title: Vec T-371/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. júla 2020 – Itinerant Show Room/EUIPO – Save the Duck (FAKE DUCK) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie FAKE DUCK – Staršia obrazová ochranná známka Európskej únie SAVE THE DUCK – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Relevantná verejnosť – Podobnosť výrobkov a služieb – Podobnosť označení – Celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/9

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. júla 2020 – Itinerant Show Room/EUIPO – Save the Duck (FAKE DUCK)
      (Vec T-371/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie FAKE DUCK - Staršia obrazová ochranná známka Európskej únie SAVE THE DUCK - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Relevantná verejnosť - Podobnosť výrobkov a služieb - Podobnosť označení - Celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2020/C 371/07)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Itinerant Show Room Srl (San Giorgio in Bosco, Taliansko) (v zastúpení: A. Visentin, M. Cartella a B. Cartella, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Capostagno, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Save the Duck SpA (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: M. De Vietro, advokátka)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 5. apríla 2019 (vec R 1117/2018-1), týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Forest Srl a Itinerant Show Room

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Itinerant Show Room S.r.l. je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 263, 5.8.2019.


title: Vec T-376/17: Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. augusta 2020 – Poľsko/Komisia („EPZF a EPFRV – Pozastavenie finančnej pomoci – Pomoc na predbežné uznanie skupinám výrobcov v sektore ovocia a zeleniny – Zánik záujmu na konaní – Zastavenie konania“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/10

      Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. augusta 2020 – Poľsko/Komisia
      (Vec T-376/17) (1)

      („EPZF a EPFRV - Pozastavenie finančnej pomoci - Pomoc na predbežné uznanie skupinám výrobcov v sektore ovocia a zeleniny - Zánik záujmu na konaní - Zastavenie konania“)
      (2020/C 371/08)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, B. Paziewska, M. Pawlicka a K. Straś, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: X. Lewis, M. Kaduczak a A. Stobiecka-Kuik, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie C(2017) 2104 final zo 4. apríla 2017, ktorým sa predlžuje prerušenie mesačných platieb Poľskej republike týkajúcich sa pomoci na predbežné uznanie skupín výrobcov v sektore ovocia a zeleniny, poskytovaných v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu

         Výrok

                  1.

                  Konanie sa zastavuje.

                  2.

                  Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 269, 14.8.2017.


title: Vec T-755/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 20. augusta 2020 – FL Brüterei M-V a i./Komisia („Žaloba o neplatnosť a o náhradu škody – Ekologické poľnohospodárstvo – Živočíšna výroba – Mimoriadne pravidlá výroby uplatniteľné v prípade nedostupnosti vstupov z ekologickej výroby – Použitie zvierat z neekologického chovu – Predĺženie doby uplatňovania mimoriadnych pravidiel výroby – Neexistencia priamej dotknutosti – Neexistencia dostatočne závažného porušenia právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/10

      Uznesenie Všeobecného súdu z 20. augusta 2020 – FL Brüterei M-V a i./Komisia
      (Vec T-755/18) (1)

      („Žaloba o neplatnosť a o náhradu škody - Ekologické poľnohospodárstvo - Živočíšna výroba - Mimoriadne pravidlá výroby uplatniteľné v prípade nedostupnosti vstupov z ekologickej výroby - Použitie zvierat z neekologického chovu - Predĺženie doby uplatňovania mimoriadnych pravidiel výroby - Neexistencia priamej dotknutosti - Neexistencia dostatočne závažného porušenia právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom - Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu“)
      (2020/C 371/09)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: FL Brüterei M-V GmbH (Finkenthal, Nemecko), Erdegut GmbH (Finkenthal), Ökofarm Groß Markow GmbH (Lelkendorf, Nemecko) (v zastúpení: H. Schmidt, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Dawes, B. Eggers a B. Hofstötter, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Jednak návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie článku 1 ods. 4 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2018/1584 z 22. októbra 2018, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 889/2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá implementácie nariadenia Rady (ES) č. 834/2007 o ekologickej výrobe a označovaní ekologických produktov so zreteľom na ekologickú výrobu, označovanie a kontrolu (Ú. v. EÚ L 264, 2018, s. 1), a jednak návrh založený na článku 268 ZFEÚ po prvé na náhradu ujmy, ktorá bola údajne spôsobená žalobkyniam v dôsledku prijatia uvedeného článku, a po druhé na náhradu ujmy, ktorá bola údajne spôsobená spoločnosti FL Brüterei M-V v dôsledku opomenutia Komisie dbať o to, aby orgány Holandska dodržiavali článok 42 nariadenia Komisie (ES) č. 889/2008 z 5. septembra 2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá implementácie nariadenia Rady (ES) č. 834/2007 o ekologickej výrobe a označovaní ekologických produktov so zreteľom na ekologickú výrobu, označovanie a kontrolu (Ú. v. EÚ L 250, 2008, s. 1)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  FL Brüterei M-V GmbH, Erdegut GmbH a Ökofarm Groß Markow GmbH sú povinné nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 93, 11.3.2019.


title: Vec T-22/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 25. júna 2020 – Noguer Enríquez a i./Komisia („Žaloba o náhradu škody – Menová dohoda medzi Úniou a Andorrským kniežatstvom – Údajná nedbanlivosť Komisie, pokiaľ ide o obsah dohody – Údajná nedbanlivosť Komisie pri sledovaní uplatňovania dohody – Žaloba, ktorá je zjavne bez akéhokoľvek právneho základu“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/11

      Uznesenie Všeobecného súdu z 25. júna 2020 – Noguer Enríquez a i./Komisia
      (Vec T-22/19) (1)

      („Žaloba o náhradu škody - Menová dohoda medzi Úniou a Andorrským kniežatstvom - Údajná nedbanlivosť Komisie, pokiaľ ide o obsah dohody - Údajná nedbanlivosť Komisie pri sledovaní uplatňovania dohody - Žaloba, ktorá je zjavne bez akéhokoľvek právneho základu“)
      (2020/C 371/10)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Roser Noguer Enríquez (Andorra la Vella, Andorra), TB, Successors d’Higini Cierco García, SA (Andorra la Vella), Cierco Martínez 2 2003, SL (Andorra la Vella) (v zastúpení: J. Álvarez González a S. San Felipe Menéndez, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Triantafyllou a J. Baquero Cruz, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 268 ZFEÚ na náhrady škody, ktorá bola žalobcom údajne spôsobená v dôsledku jednak nedbanlivosti Komisie pri sledovaní uplatňovania menovej dohody uzavretej 30. júna 2011 medzi Európskou úniou a Andorrským kniežatstvom a jednak nedbanlivosti, ktorej sa dopustila Komisia, pokiaľ ide o obsah tejto dohody

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Roser Noguer Enríquez, TB, Successors d’Higini Cierco García, SA a Cierco Martínez 2 2003, SL sú povinní nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.3.2019.


title: Vec T-190/19: Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. augusta 2020 – BF/Komisia („Žaloba na nečinnosť – Štátna pomoc – Prevádzka zariadení na dodávku vody a sanitáciu – Predbežné preskúmanie údajne štátnej pomoci poskytnutej nemeckými orgánmi – Druhá výzva na konanie – Stanovisko Komisie – Článok 12 ods. 1 druhý pododsek – nariadenia (EÚ) 2015/1589 – Článok 24 ods. 2 nariadenia 2015/1589 – Lehota na podanie žaloby – Zjavná neprípustnosť“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/12

      Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. augusta 2020 – BF/Komisia
      (Vec T-190/19) (1)

      („Žaloba na nečinnosť - Štátna pomoc - Prevádzka zariadení na dodávku vody a sanitáciu - Predbežné preskúmanie údajne štátnej pomoci poskytnutej nemeckými orgánmi - Druhá výzva na konanie - Stanovisko Komisie - Článok 12 ods. 1 druhý pododsek – nariadenia (EÚ) 2015/1589 - Článok 24 ods. 2 nariadenia 2015/1589 - Lehota na podanie žaloby - Zjavná neprípustnosť“)
      (2020/C 371/11)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: BF (v zastúpení: S. Gesterkamp, advokát, a C. Koenig, profesor)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: P. Němečková a K.-P. Wojcik, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 265 ZFEÚ na určenie, že Komisia sa protiprávne zdržala prijatia rozhodnutia o ukončení konania vo veci predbežného preskúmania v súvislosti s údajnou štátnou pomocou poskytnutej nemeckými orgánmi v prospech jednak spoločnosti A a jednak spoločnosti B

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

                  2.

                  BF znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

         (1)  Ú. v. EÚ C 213, 24.6.2019.


title: Vec T-272/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 31. júla 2020 – TO/ESVČ („Žaloba o neplatnosť a žaloba o náhradu škody – Verejná služba – Zmluvní zamestnanci – Odmietnutie prijatia do zamestnania z dôvodu nespôsobilosti na výkon funkcie – Lehoty na podanie žaloby – Kogentný charakter – Omeškanie – Počítanie lehôt – Určenie dátumu, od ktorého sa dotknutá osoba mohla oboznámiť s obsahom rozhodnutia – Zjavná neprípustnosť“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/12

      Uznesenie Všeobecného súdu z 31. júla 2020 – TO/ESVČ
      (Vec T-272/19) (1)

      („Žaloba o neplatnosť a žaloba o náhradu škody - Verejná služba - Zmluvní zamestnanci - Odmietnutie prijatia do zamestnania z dôvodu nespôsobilosti na výkon funkcie - Lehoty na podanie žaloby - Kogentný charakter - Omeškanie - Počítanie lehôt - Určenie dátumu, od ktorého sa dotknutá osoba mohla oboznámiť s obsahom rozhodnutia - Zjavná neprípustnosť“)
      (2020/C 371/12)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: TO (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: É. Boigelot, avocat)

         Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) (v zastúpení: S. Marquardt a R. Spac, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie po prvé rozhodnutia ESVČ z 15. júna 2018, ktorým bola žalobkyňa informovaná, že nespĺňa všetky podmienky prijatia do zamestnania stanovené v článku 82 Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie a nemôže byť prijatá do ESVČ ako zmluvná zamestnankyňa, a po druhé rozhodnutia toho istého orgánu zo 14. januára 2019 o zamietnutí jej sťažnosti zo 14. septembra 2018, a jednak na dosiahnutie náhrady škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

                  2.

                  TO je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 213, 24.6.2019.


title: Vec T-604/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 3. augusta 2020 – Inova Semiconductors/EUIPO – Venta Servicio LED (ISELED) („Ochranná známka Európskej únie – Vzdanie sa práv k vyznačeniu Európskej únie na základe medzinárodného zápisu – Zánik predmetu konania – Zastavenie konania“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/13

      Uznesenie Všeobecného súdu z 3. augusta 2020 – Inova Semiconductors/EUIPO – Venta Servicio LED (ISELED)
      (Vec T-604/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Vzdanie sa práv k vyznačeniu Európskej únie na základe medzinárodného zápisu - Zánik predmetu konania - Zastavenie konania“)
      (2020/C 371/14)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Inova Semiconductors GMbH (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: T. Schmidtpeter, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Palmero Cabezas, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Venta Servivio LED, SL (Martorell, Španielsko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 25. júna 2019 (vec R 2149/2018-1) tykajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Venta Servicio LED a Inova Semiconductors

         Výrok

                  1.

                  Konanie o žalobe sa zastavuje.

                  2.

                  Inova Semiconductors znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

         (1)  Ú. v. EÚ C 363, 28.10.2019.


title: Vec T-613/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 2. septembra 2020 – ENIL Brussels Office a i./Komisia („Žaloba o neplatnosť – EFRR – Operačný program ‚Rast v regiónoch‘ – Prioritná os č. 5 (Regionálna sociálna infraštruktúra) – Grant s cieľom podpory deinštitucionalizácie služieb pre dospelých a postihnuté osoby – Odmietnutie odkladu výkonu výzvy na predkladanie návrhov na žiadosť organizácií na ochranu a zastúpenie postihnutých osôb – Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou – Neprípustnosť“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/14

      Uznesenie Všeobecného súdu z 2. septembra 2020 – ENIL Brussels Office a i./Komisia
      (Vec T-613/19) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - EFRR - Operačný program ‚Rast v regiónoch‘ - Prioritná os č. 5 (Regionálna sociálna infraštruktúra) - Grant s cieľom podpory deinštitucionalizácie služieb pre dospelých a postihnuté osoby - Odmietnutie odkladu výkonu výzvy na predkladanie návrhov na žiadosť organizácií na ochranu a zastúpenie postihnutých osôb - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Neprípustnosť“)
      (2020/C 371/15)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office) (Brusel, Belgicko), Validity Foundation-Mental Disability Advocacy Centre (Budapešť, Maďarsko), Center for Independent Living Association (Sofia, Bulharsko) (v zastúpení: B. Van Vooren a L. Gorywoda, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: S. Pardo Quintillán a J. Hradil, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie listu Komisie z 24. mája 2019, ktorým táto inštitúcia zaujala stanovisko k výzve konať, ktorú jej zaslali žalobkyne podľa článku 265 ZFEÚ listom z 26. apríla 2019 a ktorej cieľom v podstate bolo, aby Komisia odložila výkon výzvy na predkladanie návrhov na poskytnutie grantov v rámci postupu „Podpora deinštitucionalizácie sociálnych služieb pre staršie osoby a postihnuté osoby“, ako aj všetky súvisiace platby

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa ako neprípustná zamieta.

                  2.

                  European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office), Validity Foundation-Mental Disability Advocacy Centre a Center for Independent Living Association sú povinní nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 413, 9.12.2019.


title: Vec T-801/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 2. septembra 2020 – DTE Systems/EUIPO – Speed-Buster (PedalBox +) („Žaloba o neplatnosť – Ochranná známka Európskej únie – Konanie o vyhlásenie neplatnosti – Slovná ochranná známka Európskej únie PedalBox + – Absolútny dôvod zamietnutia – Opisný charakter – Zneužitie práva – Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 – Žaloba zjavne bez právneho základu“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/15

      Uznesenie Všeobecného súdu z 2. septembra 2020 – DTE Systems/EUIPO – Speed-Buster (PedalBox +)
      (Vec T-801/19) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie PedalBox + - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Zneužitie práva - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Žaloba zjavne bez právneho základu“)
      (2020/C 371/16)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: DTE Systems GmbH (Recklinghausen, Nemecko) (v zastúpení: U. Vietmeyer, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Hanne, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Speed-Buster GmbH & Co. KG (Sinzig, Nemecko) (v zastúpení: C. Gries, avocat)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 5. septembra 2019 (vec R 1934/2018-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Speed-Buster a DTE Systems

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  DTE Systems GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 27, 27.1.2020.


title: Vec T-162/20 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 12. augusta 2020 – Indofil Industries (Netherlands)/EFSA („Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Prípravky na ochranu rastlín – Nariadenie (ES) č. 1107/2009 – Uverejnenie záverov preskúmania vykonaného úradom EFSA o preskúmaní schválenia účinnej látky mancozeb – Žiadosť o zachovanie dôvernosti určitých častí – Odmietnutie priznania dôverného zaobchádzania – Návrh na nariadenie predbežného opatrenia – Neexistencia fumus boni iuris“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/15

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 12. augusta 2020 – Indofil Industries (Netherlands)/EFSA
      (Vec T-162/20 R)
      („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Prípravky na ochranu rastlín - Nariadenie (ES) č. 1107/2009 - Uverejnenie záverov preskúmania vykonaného úradom EFSA o preskúmaní schválenia účinnej látky mancozeb - Žiadosť o zachovanie dôvernosti určitých častí - Odmietnutie priznania dôverného zaobchádzania - Návrh na nariadenie predbežného opatrenia - Neexistencia fumus boni iuris“)
      (2020/C 371/17)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Indofil Industries (Netherlands) BV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: C. Mereu a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaný: Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (v zastúpení: D. Detken a S. Gabbi, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Rusconi a O. Cesana, advokáti)

         Predmet veci

      Návrh založený na článkoch 278 a 279 ZFEÚ na odklad výkonu rozhodnutia EFSA EFSA/LA/DEC/22911258/2020 z 28. januára 2020, týkajúceho sa žiadosti o vnútorné preskúmanie rozhodnutia týkajúceho sa žiadostí žalobkyne o dôverné zaobchádzanie so závermi kolegiálneho preskúmania posúdenia rizík spojených s účinnou látkou mancozeb

         Výrok

                  1.

                  Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

                  2.

                  Uznesenie zo 7. apríla 2020 vydané vo veci T-162/20 R sa zrušuje.

                  3.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-358/20 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 18. augusta 2020 – Net Technologies Finland/REA („Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum a technologický rozvoj a programu pre konkurencieschopnosť a inováciu (2007-2013) – Vrátenie vyplatených súm – Oznámenia o dlhu – Návrh na odklad výkonu – Neexistencia naliehavosti“)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/16

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 18. augusta 2020 – Net Technologies Finland/REA
      (Vec T-358/20 R)
      („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum a technologický rozvoj a programu pre konkurencieschopnosť a inováciu (2007-2013) - Vrátenie vyplatených súm - Oznámenia o dlhu - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“)
      (2020/C 371/18)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Net Technologies Finland Oy (Helsinki, Fínsko) (v zastúpení: S. Pappas a N. Kyriazopoulou, advokáti)

         Žalovaná: Výkonná agentúra pre výskum (v zastúpení: S. Payan Lagrou a V. Canetti, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Le Berre, advokát)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ na odklad výkonu dvoch oznámení o dlhu, ktoré 7. mája 2020 vydala REA, týkajúcich sa celkovej sumy vo výške 188 477,27 eura, ktorú mala žalobkyňa najneskôr 22. júna 2020 zaplatiť

         Výrok

                  1.

                  Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

                  2.

                  Uznesenie z 18. júna 2020, Net Technologies Finland/REA (T-358/20 R), sa zrušuje.

                  3.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-494/20: Žaloba podaná 27. júla 2020 – Satabank/ECB

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/16

      Žaloba podaná 27. júla 2020 – Satabank/ECB
      (Vec T-494/20)
      (2020/C 371/19)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Satabank plc (St. Julians, Malta) (v zastúpení: O. Behrends, advokát)

         Žalovaná: Európska centrálna banka (ECB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 15. mája 2020, ktorým ECB odmietla prevziať priamy dohľad a dať pokyny kompetentnej osobe, aby sa zaistilo, že Banke sa už nebude odopierať prístup do jej kancelárií, k jej informáciám, systémom, spisom, dokumentom, personálu a prostriedkom,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza osem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že ECB nesprávne predpokladala, že požadovaný postup ide nad právomoc ECB a takisto neposkytla primerané odôvodnenie svojho rozhodnutia.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie porušuje právo žalobkyne podľa článku 47 Charty základných práv Európskej únie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila právo žalobkyne podľa článku 41 Charty základných práv Európskej únie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila právo žalobkyne podľa článku 17 Charty základných práv Európskej únie.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila právo žalobkyne podľa článku 16 Charty základných práv Európskej únie.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila povinnosti vyplývajúce z článku 6 ods. 5 písm. b) nariadenia Rady (EU) č. 1024/2013 (1) a článku 67 nariadenia Európskej centrálnej banky (EU) č. 468/2014 (2).

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že ECB porušila zásadu, že ECB má konať spôsobom, ktorý umožňuje konať v súlade s regulačnými povinnosťami.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že ECB sa dopustila zneužitia právomoci (détournement de pouvoir).

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013, ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami (Ú. v. EÚ L 287, 2013, s. 63).

         (2)  Nariadenie Európskej centrálnej banky (EÚ) č. 468/2014 zo 16. apríla 2014 o rámci pre spoluprácu v rámci jednotného mechanizmu dohľadu medzi Európskou centrálnou bankou, príslušnými vnútroštátnymi orgánmi a určenými vnútroštátnymi orgánmi (nariadenie o rámci JMD) (Ú. v. EÚ L 141, 2014, s. 1).


title: Vec T-533/20: Žaloba podaná 24. augusta 2020 – Green Power Technologies/Komisia a Spoločný podnik ECSEL

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/17

      Žaloba podaná 24. augusta 2020 – Green Power Technologies/Komisia a Spoločný podnik ECSEL
      (Vec T-533/20)
      (2020/C 371/20)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Green Power Technologies S.L. (Bollullos de la Mitación, Španielsko) (v zastúpení: A. León González a A. Martínez Solís, advokáti)

         Žalované: Európska komisia a Spoločný podnik ECSEL

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  uznal a určil, že OLAF v dôsledku svojej správy z 9. júla 2018, rozhodnutia potvrdzujúceho túto správu elektronickou poštou z 12. júna 2020 a svojho postupu v tejto veci, porušil právo Únie, a následne aby zrušil uvedenú správu,

                  —

                  uznal a určil, že GPTECH riadne splnila svoje zmluvné záväzky, ktoré mala splniť v rámci projektov POLLUX (100205), IoE (269374), MOTORBRAIN (270693) a AGATE (325630), a v dôsledku toho určil, že výdavky, ktorých suma má byť na základe inkasného príkazu 4440200016 vydaného spoločným podnikom ECSEL vrátená, sú spôsobilé,

                  —

                  na základe vyššie uvedeného určil, že výzva spoločného podniku ECSEL na zaplatenie sumy 200 930,35 eura je nepodložená a bezdôvodná, a preto zrušil inkasný príkaz vydaný spoločným podnikom ECSEL, ako aj pre-information letter z 20. januára 2019, o ktorý sa opiera,

                  —

                  subsidiárne, ak nedôjde k zrušeniu inkasného príkazu, konštatoval zodpovednosť Komisie za bezdôvodné obohatenie,

                  —

                  uložil Komisii a spoločnému podniku ECSEL náhradu trov konania, resp. v prípade, ak žalobným návrhom uvedeným v tejto žalobe nebude vyhovené, neuložil náhradu trov konania žalobkyni, a to s ohľadom na komplexnosť prejednávanej veci a na skutkové a právne pochybnosti, ktoré sa v tejto veci objavili.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Táto žaloba obsahuje návrhy na zrušenie a návrhy podané na základe článku 272 ZFEÚ. V súvislosti s posledne uvedenými žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd uznal, že uloženie povinnosti – inkasným príkazom vydaným spoločným podnikom ECSEL – vrátiť údajne dlhované sumy a nahradiť škodu je bezdôvodné.
      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobný dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že OLAF a spoločný podnik ECSEL porušili základné práva Európskej únie v tom zmysle, že v dôsledku všeobecnej pôsobnosti týchto práv nesmie žiaden z týchto subjektov postupovať spôsobom, pri ktorom by došlo k porušeniu základných práv a vlastného práva Únie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že OLAF nemá znalosti o bežnej prevádzke spoločnosti GPTECH a nemal k dispozícii odborníkov v oblasti výskumu a vývoja, vďaka ktorým by porozumel jej fungovaniu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že OLAF nezohľadnil tvrdenia spoločnosti GPTECH a neposkytol prílohy, z ktorých vychádza jeho rozhodnutie, čo predstavuje porušenie práva na riadnu správu veci verejných (článok 41 Charty) a právo na obhajobu (články 47 a 48 Charty).

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na spôsobilosti výdavkov, ktorých suma má byť na základe napadnutého inkasného príkazu vrátená, a na porušení bodov II.4, II.7.1, II.14.1.a), b), c) a f), ako aj II.15 7th Researh Framework Programme Grant Agreement.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na bezdôvodnom obohatení zo strany spoločného podniku ECSEL, keďže projekty boli vykonané riadne a včas.


title: Vec T-552/20: Žaloba podaná 2. septembra 2020 – MD/Komisia

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/18

      Žaloba podaná 2. septembra 2020 – MD/Komisia
      (Vec T-552/20)
      (2020/C 371/21)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: MD (v zastúpení: A. Ricci, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Táto žaloba bola podaná proti rozhodnutiu o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 14 počas povyšovania za rok 2019 (Administratívne oznámenie č. 32-2019 zo 14. novembra 2019).
      Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na nedostatočnom odôvodnení rozhodnutia o zamietnutí jeho sťažnosti. V tejto súvislosti tvrdí, že:

                              —

                              menovací orgán v rozhodnutí o zamietnutí sťažnosti neuviedol individuálny a relevantný dôvod pre rozhodnutie nepovýšiť ho,

                              —

                              úplné opomenutie odôvodnenia vo vzťahu k druhej výhrady sťažnosti (porušenie rovnosti zaobchádzania, najmä pri porovnávacom hodnotení),

                              —

                              nedostatočné odôvodnenie vo vzťahu k tretej výhrade sťažnosti (porušenie článku 6 ods. 2 služobného poriadku).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 45 služobného poriadku, najmä z dôvodu neexistencie účinného porovnávacieho hodnotenia zásluh úradníkov. V tejto súvislosti tvrdí:

                              —

                              Zjavne nesprávne posúdenie, pokiaľ ide o mieru zodpovednosti, ktorú mal žalobca počas celého referenčného obdobia, v porovnaní so zodpovednosťou ostatných povýšených úradníkov uvedených v žalobe,

                              —

                              Zjavne nesprávne posúdenie týkajúce sa kritéria použitia iných jazykov ako materinského jazyka, pri výkone služobných úloh, v porovnaní s inými povýšenými úradníkmi uvedenými v žalobe.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na diskriminácii na základe veku v súvislosti s údajným „užitočným účinkom“ každého povýšenia. V tejto súvislosti tvrdí:

                              —

                              Údajné odôvodnenie nepovýšenia absenciou hospodárskej výhody ako takej z dôvodu veku žalobcu blížiaceho sa k dôchodkovému veku,

                              —

                              Zákaz diskriminácie na základe veku a zavedenie protiprávneho ekonomického kritéria medzi subsidiárne kritériá na povyšovanie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 6 ods. 2 služobného poriadku. V tejto súvislosti tvrdí:

                              —

                              nedodržanie päťročného priemeru na povýšenie do platovej triedy AD 14,

                              —

                              neoznámenie informácií týkajúcich sa dodržania článku 6 ods. 2 zamestnancom Komisie, ani žalobcovi v odpovedi na jeho sťažnosť,

                              —

                              vzhľadom na osobitný kontext nesie žalovaná administratíva dôkazné bremeno.


title: Vec T-556/20: Žaloba podaná 4. septembra 2020 – D&A Pharma/Komisia a EMA

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/19

      Žaloba podaná 4. septembra 2020 – D&A Pharma/Komisia a EMA
      (Vec T-556/20)
      (2020/C 371/22)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Debregeas et associés Pharma (D&A Pharma) (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: N. Viguié a D. Krzisch, avocats)

         Žalované: Európska komisia a Európska agentúra pre lieky

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie zo 6. júla 2020, ktorým sa zamieta povolenie na uvedenie lieku „Hopveus – natrium-oxybutyrát“ na humánne použitie na trh na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004,

                  —

                  uložil Európskej Komisii a EMA povinnosť nahradiť trovy tohto konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený jednak na porušení článku 62 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy spoločenstva pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky, a jednak na porušení článku 11 rokovacieho poriadku stáleho výboru pre lieky na humánne použitie (ďalej len „výbor CHMP“). Žalobkyňa tvrdí, že konanie, ktoré viedlo k prijatiu stanoviska výboru CHMP, je postihnuté vadami, keďže výbor CHMP sa mal v rámci postupu preskúmania žiadosti o podmienečné povolenie na uvedenie na trh hneď, keď bol o to požiadaný, poradiť s vedeckou poradnou skupinou „Scientific Advisory Group on Psychiatry“, príslušným a nezávislým orgánom. Výbor CHMP tak však neurobil.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 63 ods. 2 nariadenia č. 726/2004, ku ktorému došlo tým, že konanie pred výborom CHMP bolo postihnuté nedostatkom nestrannosti z dôvodov konfliktu záujmov niektorých odborníkov výboru zvolaného výborom CHMP ad hoc. Žalobkyňa sa domnieva, že odborníci, ktorí pracujú okrem iného ako konzultanti farmaceutických spoločností v rámci vývoja liečebných postupov, ktoré môžu konkurovať Hopveusu, nemôžu byť súčasťou ad hoc skupín odborníkov. Ich účasťou teda nebola dodržaná zásada objektívnej nestrannosti, ako je vymedzená súdom Únie a Európskym súdom pre ľudské práva, a spôsobila vznik dôvodného podozrenia o neutrálnosti a objektívnosti preskúmania žiadosti o podmienečné povolenie na uvedenie na trh, ktorú podala žalobkyňa.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že zápisnica ad hoc výboru zo 6. apríla 2020 nedodržuje ustanovenia článku 3.7 dokumentu EMA s názvom „Mandát, ciele a rokovací poriadok vedeckých poradných skupín (SAG) a ad hoc skupín odborníkov“.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Európska komisia tým, že neudelila podmienečné povolenie na uvedene na trh z toho dôvodu, že „pomer prospešnosti a rizika Hopveusu [nebol] priaznivý“, porušila rámec stanovený nariadením Komisie (ES) č. 507/2006 z 29. marca 2006 o podmienečnom povolení uviesť na trh lieky humánnej medicíny, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004, čím v napadnutom rozhodnutí porušila zásadu rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie. Podľa žalobkyne tento záver spočíva na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení, keďže nariadenie č. 507/2006 nepodmieňuje udelenie podmienečného povolenia na uvedenie na trh tým, že žiadateľ predloží vyčerpávajúce klinické údaje, pri ktorých neexistujú metodologické obmedzenia. Podmienečné povolenia na uvedenie na trh „sa udeľujú na základe menej úplných údajov, než sa vyžadujú obvykle, a podliehajú osobitným povinnostiam“. V prejednávanej veci boli tieto štúdie dokonca posúdené výborom pre hodnotenie rizík dohľadu nad liekmi (ďalej len „výbor PRAC“) a výborom CHMP v rámci ročného hodnotenia liekov na báze natrium-oxybutyrátu, a ich platnosť bola teda potvrdená týmto orgánom a Európskou komisiou pre bioekvivalentný liek Alcover. Žalobkyňa na záver uvádza, že EMA sa preto nemohla domnievať, že obmedzenia štúdií, ktoré predložila žalobkyňa, z ktorých niektoré boli potvrdené vedeckým stanoviskom z roku 2010, boli významné a určujúce, pokiaľ ide o podmienečné povolenie na uvedenie na trh, keďže podobná kritika nebola sformulovaná v rámci udeľovania nepodmienečných povolení na uvedenie na trh konkurentom.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že Európska komisia tým, že neudelila podmienečné povolenie na uvedenie na trh z toho dôvodu, že „pomer prospešnosti a rizika Hopveusu [nebol] priaznivý“, vo svojom rozhodnutí porušila zásadu rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie, a súčasne sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušenia článku 16 nariadenia č. 726/2004. Žalobkyňa tvrdí, že orgány EMA (výbor CHMP a výbor PRAC) vydali protichodné stanoviská k pomerom prospešnosti a rizika Alcoveru a Hopveusu, hoci sa tieto lieky uznávajú za bioekvivalentné a sú určené na liečenie tých istých ochorení. Tieto odlišné stanoviská sa nedajú vysvetliť žiadnym objektívnym rozdielom, a to najmä s ohľadom na ciele európskych právnych predpisov týkajúcich sa liekov. Okrem toho sa pomer prospešnosti a rizika nemôže líšiť na základe toho, či bola analýza vykonaná pred vydaním povolenia na uvedenie na trh alebo po ňom.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie porušilo zásadu rovnosti zaobchádzania a zásadu súladu stanovísk orgánov EMA, ako aj zásadu riadnej správy vecí verejných, keďže výbor CHMP a výbor PRAC neustále vydávali protichodné stanoviská, pokiaľ ide o rámec ambulantného alebo nemocničného podávania Hopveusu a Alcoveru.


title: Vec T-558/20: Žaloba podaná 8. septembra 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Huawei Technologies (GT10)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/21

      Žaloba podaná 8. septembra 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Huawei Technologies (GT10)
      (Vec T-558/20)
      (2020/C 371/23)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Malynicz QC, a M. Maier, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, Čína)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie GT10 – prihláška č. 14 738 306

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 8. júla 2020 vo veci R 2554/2019-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania žalobkyne.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 tým, že nebola osobitne identifikovaná príslušná skupina verejnosti,

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 tým, že neboli zohľadnené dôkazy týkajúce sa pravdepodobného vnímania staršej ochrannej známky Európskej únie príslušnou skupinou verejnosti,

                  —

                  nezohľadnenie ďalších prvkov vyššie uvedených námietok podľa článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5,

                  —

                  neuplatnenie vnútroštátnych pravidiel podľa článku 8 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 tým, že neboli zohľadnené ďalšie skutočnosti vyplývajúce z neoprávneného používania ochrannej známky.


title: Vec T-559/20: Žaloba podaná 7. septembra 2020 – Yadex International/EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Süzme Peynir)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/22

      Žaloba podaná 7. septembra 2020 – Yadex International/EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Süzme Peynir)
      (Vec T-559/20)
      (2020/C 371/24)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Yadex International GmbH (Franfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: N. Johnson, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Sütas süt ürünleri AS (Bursa, Turecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis obrazovej ochrannej známky označujúci Európsku úniu PINAR Süzme Peynir – medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 394 295

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 2. júla 2020 vo veci R 2127/2019-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie a vyhovel odvolaniu žalobkyne z 23. septembra 2019 proti rozhodnutiu námietkového oddelenia z 23. júla 2019,

                  —

                  uložil ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom povinnosť nahradiť trovy konania, vrátane trov odvolacieho konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-560/20: Žaloba podaná 7. septembra 2020 – Yadex International/EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/22

      Žaloba podaná 7. septembra 2020 – Yadex International/EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz)
      (Vec T-560/20)
      (2020/C 371/25)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Yadex International GmbH (Franfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: N. Johnson, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Sütas süt ürünleri AS (Bursa, Turecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis obrazovej ochrannej známky označujúci Európsku úniu PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz – medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 396 036

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 2. júla 2020 vo veci R 2126/2019-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie a vyhovel odvolaniu žalobkyne z 23. septembra 2019 proti rozhodnutiu námietkového oddelenia z 23. júla 2019,

                  —

                  uložil ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom povinnosť nahradiť trovy konania, vrátane trov odvolacieho konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-561/20: Žaloba podaná 8. septembra 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Vieta Audio (Vita)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/23

      Žaloba podaná 8. septembra 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Vieta Audio (Vita)
      (Vec T-561/20)
      (2020/C 371/26)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Malynicz QC, a P. Ruess, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Vieta Audio, SA (Barcelona, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie Vita – ochranná známka Európskej únie č. 9 993 361

         Konanie pred EUIPO: konanie o výmaze

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 22. júna 2020 vo veci R 425/2020-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania žalobkyne.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 58 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-562/20: Žaloba podaná 10. septembra 2020 – Upper Echelon Products/EUIPO (Everlasting Comfort)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/24

      Žaloba podaná 10. septembra 2020 – Upper Echelon Products/EUIPO (Everlasting Comfort)
      (Vec T-562/20)
      (2020/C 371/27)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Upper Echelon Products LLC (Austin, Texas, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Izquierdo Blanco, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: Medzinárodný zápis slovnej ochrannej známky Everlasting Comfort označujúci Európsku úniu – prihláška č. 11 429 637.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 14. júla 2020 vo veci R 952/2020-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie a udelil ochrannú známku č. 1 429 637 pre všetky požadované výrobky,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 75 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) v spojení s článkom 7 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-566/20: Žaloba podaná 11. septembra 2020 – Residencial Palladium/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH)

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/24

      Žaloba podaná 11. septembra 2020 – Residencial Palladium/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH)
      (Vec T-566/20)
      (2020/C 371/28)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Španielsko) (v zastúpení: D. Solana Giménez, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH – ochranná známka Európskej únie č. 8 564 701.

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 30. júna 2020 vo veci R 1542/2019-4.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušila a vyhlásil bez účinnosti napadnuté rozhodnutie, vyhlásil ochrannú známku Európskej únie č. 8 564 701 za neplatnú,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa tvrdí, že štvrtý odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď svoje rozhodnutie zakladal na skutočnosti, že žalobkyňa dostatočne nepreukázala z právneho hľadiska používanie a dosah, ktorý nie je len miestny, skoršieho nezapísaného označenia GRAND HOTEL PALLADDIUM.


title: Vec T-570/20: Žaloba podaná 11. septembra 2020 – Kedrion/EMA

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/26

      Žaloba podaná 11. septembra 2020 – Kedrion/EMA
      (Vec T-570/20)
      (2020/C 371/30)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Kedrion SpA (Barga, Taliansko) (v zastúpení: V. Salvatore, advokát)

         Žalovaná: Európska agentúra pre lieky

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil Európskej agentúre pre lieky povinnosť nahradiť trovy tohto konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Touto žalobou sa napáda rozhodnutie o zamietnutí opakovanej žiadosti o prístup k dokumentom, podanej žalobkyňou, ktoré bolo prijaté Európskou agentúrou pre lieky podľa článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (1) (dokument EMA/336464/2020). Táto žiadosť sa týkala dokumentov predložených novým poskytovateľom služieb odberu a fragmentácie plazmy v Taliansku, ktoré spravujú talianske strediská.
      Okrem dôvodov odmietnutia prístupu k požadovaným dokumentom, ktoré už boli formulované v rozhodnutí o zamietnutí pôvodnej žiadosti a ktoré sa čiastočne opakujú v napadnutom rozhodnutí, EMA ďalej spresnila, že odmietnutie prístupu je potrebné považovať za opodstatnené vzhľadom na skutočnosť, že požadovaný dokument obsahuje aj informácie uvedené vo formulári 3.2.S žiadosti o vydanie povolenia na uvedenie lieku na trh („PUT“) a tiež informácie týkajúce sa zmluvných dohôd a vyrozumení medzi držiteľom PMF (Plasma Master File) a strediskami, teda opätovne zdôrazňuje potrebu chrániť také informácie, ktoré sa považujú za obchodné tajomstvo.
      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1049/2001.

                              —

                              V tejto súvislosti sa tvrdí, že právo na prístup k dokumentom predstavuje jeden zo spôsobov uplatnenia a zaručenia zásady transparentnosti, ktorá je jednou zo základných zásad, na ktorých je založená samotná Únia, keďže táto zásada je uvedená v článku 1 Zmluvy o Európskej únii. Dožiadaná inštitúcia sa preto nemôže obmedziť na tvrdenie, že neumožňuje prístup k dokumentu, pretože obsahuje dôverné informácie, ale musí vykonať konkrétne a presné preskúmanie jeho obsahu a potom umožniť prístup k dokumentu po prípadnom vypustení jeho častí alebo o informácií, ktoré sa považujú za obchodne tajomstvo, aby sa chránila ich dôverná povaha. Agentúra sa nemôže všeobecne dovolávať ochrany obchodných dohôd alebo vyrozumení, ktoré by mohli byť zachytené v PMF, z obavy o poškodenie záujmov držiteľa, keďže táto námietka nie je relevantná vzhľadom na žiadosť o prístup k časti dokumentu, ktorá obsahuje zoznam zberných stredísk.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nezákonnosti napadnutého rozhodnutia z dôvodu zneužitia právomoci, nedbanlivosti, nelogickosti a rozporuplnosti odôvodnenia.

                              —

                              V tejto súvislosti sa tvrdí, že článok 4 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001 stanovuje, že aj keď požadovaný dokument obsahuje obchodné tajomstvo, prístup k informáciám možno povoliť, ak existuje prevažujúci verejný záujem na zverejnení informácií, ktoré sú v ňom uvedené. V tejto súvislosti sa žalovaná odvoláva na judikatúru a tvrdí, že žalobkyni prislúcha, aby konkrétne uviedla okolnosti, z ktorých vychádza prevažujúci verejný záujem, ktorý odôvodňuje sprístupnenie dokumentov obsahujúcich obchodné tajomstvo. To však na jednej strane nemôže oslobodiť dožiadanú inštitúciu od povinnosti uznať prevažujúci verejného záujem odôvodňujúci zverejnenie dokumentu, ak je ľahko rozpoznateľný, ani na druhej strane v dôsledku okolností, s ktorými sa stretla žalobkyňa na základe svojho pozorovania, nelegitimizuje záver, že vzhľadom na to, že v dôsledku inšpekcií vykonaných v minulosti nedošlo k žiadnym zisteniam, je potrebné usudzovať, že k obmenám medzi spoločnosťami podieľajúcimi sa na riadení zberu plazmy vyrobenej transfúznymi zariadeniami, ako aj na výrobe, skladovaní a dodávaní liekov pochádzajúcich z plazmy, môže dochádzať pravidelne bez toho, aby bol dotknutý verejný záujem.

         (1)  Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331.


title: Vec T-572/20: Žaloba podaná 7. septembra 2020 – Spisto/Komisia

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/27

      Žaloba podaná 7. septembra 2020 – Spisto/Komisia
      (Vec T-572/20)
      (2020/C 371/31)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Amanda Spisto (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie o zamietnutí z 24. septembra 2019 týkajúce sa jej žiadosti o opätovné preskúmanie výberového konania EPSO/AD/371/19 – Field 1,

                  —

                  v prípade potreby zrušil rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti z 26. mája 2020,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na námietke nezákonnosti oznámenia o výberovom konaní, na základe ktorého bolo prijaté napadnuté rozhodnutie, z dôvodu, že toto oznámenie je v rozpore o zásadami právnej istoty, transparentnosti a predvídateľnosti, nielen pokiaľ ide o posúdenie výberových kritérií, ale aj „relevantnosti“, ktorá sa mala posúdiť a o ktorej mali rozhodnúť členovia výberovej komisie EPSO v rámci skúšky „prehľadu schopností“.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nedostatku odôvodnenia napadnutého rozhodnutia. Žalobkyňa tvrdí, že na základe napadnutého rozhodnutia po rozhodnutí výberovej komisie EPSO nie je možné posúdiť spôsob, akým bolo vykonané hodnotenie, akým boli prijaté kritériá a spôsob, akým sa rozhodlo o relevantnosti otázok.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení, ku ktorému došlo v prípade napadnutého rozhodnutia.


title: Vec T-573/20: Žaloba podaná 14. septembra 2020 – MG/EIB

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/28

      Žaloba podaná 14. septembra 2020 – MG/EIB
      (Vec T-573/20)
      (2020/C 371/32)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: MG (v zastúpení: L. Levi a A. Blot, advokátky)

         Žalovaná: Európska investičná banka

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil prejednávanú žalobu za prípustnú a dôvodnú;

            a z tohto dôvodu:

                  —

                  zrušil rozhodnutie EIB z 11. októbra 2018, ktorým bol žalobcovi odňatý nárok na rodinné prídavky (vrátane najmä výdavkov na starostlivosť o deti v predškolskom veku a na družinu, o ktoré EIB neoprávnene znížila výplatu žalobcu až do novembra 2019) a odvodené finančné nároky (vrátane najmä daňových zvýhodnení a náhrad zdravotných výdavkov detí hradených žalobcom),

                  —

                  v prípade potreby zrušil list/rozhodnutie zo 7. januára 2019 o odmietnutí všetkých návrhov žalobcu,

                  —

                  v prípade potreby zrušil rozhodnutie EIB z 30. júla 2020, v ktorom bola vzatá na vedomie neexistencia zmieru a bolo potvrdené rozhodnutie z 11. októbra 2018,

                  —

                  nahradil majetkovú a nemajetkovú ujmu žalobcu,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádza žalobca šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení práva byť vypočutý.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení. Subsidiárne žalobca vznáša námietku protiprávnosti správnych ustanovení týkajúcich sa rodinných prídavkov z dôvodu, že sú v rozpore so zásadou rovnosti zachádzania a so zásadou proporcionality.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený porušení článku 3 ods. 4 nariadenia Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 z 29. februára 1968, ktorým sa určujú podmienky a postup uplatňovania dane v prospech Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 56, 1968, s. 8; Mim. vyd. 01/001, s. 33), a ďalej na zjavne nesprávnom posúdení.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1725 z 23. októbra 2018 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov inštitúciami, orgánmi, úradmi a agentúrami Únie a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 45/2001 a rozhodnutie č. 1247/2002 (Ú. v. EÚ L 295, 2018, s. 39), na porušení článku 12 Služobného poriadku a na porušení zásady riadnej správy veci verejných a povinnosti náležitej starostlivosti. Na podporu tohto žalobného návrhu žalobca poukazuje na protiprávny prístup k jeho osobným údajom, na odmietnutie žalovanej začať vyšetrovanie a na neoprávnenú podporu, ktorú žalovaná poskytla jeho bývalej manželke.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení článku 41 Služobného poriadku, zásady riadnej správy veci verejných a povinnosti náležitej starostlivosti.


title: Vec T-581/20: Žaloba podaná 21. septembra 2020 – YP/Komisia

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/29

      Žaloba podaná 21. septembra 2020 – YP/Komisia
      (Vec T-581/20)
      (2020/C 371/33)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: YP (v zastúpení: J. Van Rossum a J.-N. Louis, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie zo 14. novembra 2019 o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 14 v rámci povyšovania v roku 2019,

                  —

                  uložil žalobcovi nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 45 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „Služobný poriadok“). Žalobca tvrdí, že Komisia v rámci porovnávacieho hodnotenia zásluh nezohľadnila jeho bohatú jazykovú kombináciu

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady prezumpcie neviny. Žalobca vytýka napadnutému rozhodnutiu, že bol automaticky vylúčený z úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie podľa praxe administratívy, ktorá spočíva v automatickom vyradení mena všetkých zamestnancov, voči ktorým sa vedie vyšetrovanie alebo ktorým bol uložený administratívny, či disciplinárny postih, zo zoznamu povýšených úradníkov.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení dohody o urovnaní z 18. septembra 2019, ku ktorému došlo vo veciach T-562/18, YP/Komisia a T-563/18, YP/Komisia. Žalobca sa domnieva, že táto dohoda zaväzuje účastníkov konania a títo sú povinní v plnom rozsahu rešpektovať jej ustanovenia.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 9 ods. 3 prílohy IX Služobného poriadku. Žalobca sa domnieva, že na základe tohto článku, to isté pochybenie, môže viesť k uloženiu iba jedného disciplinárneho postihu. Hoci toto automatické vylúčenie zo zoznamu úradníkov navrhnutých na povýšenie a zo zoznamu povýšených úradníkov ako také pritom nepredstavuje disciplinárny postih, ide o priamy dôsledok začatia vyšetrovania, disciplinárneho konania či uloženia disciplinárneho postihu.


title: Vec T-299/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 24. júla 2020 – VG/Komisia

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/30

      Uznesenie Všeobecného súdu z 24. júla 2020 – VG/Komisia
      (Vec T-299/19) (1)

      (2020/C 371/34)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 230, 8.7.2019.


title: Vec T-8/20: Uznesenie Všeobecného súdu z 25. augusta 2020 – Česká republika/Komisia

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/30

      Uznesenie Všeobecného súdu z 25. augusta 2020 – Česká republika/Komisia
      (Vec T-8/20) (1)

      (2020/C 371/35)
      Jazyk konania: čeština
      Predseda desiatej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 77, 9.3.2020.


title: Vec T-76/20: Uznesenie Všeobecného súdu z 25. augusta 2020 – Česká republika/Komisia

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/30

      Uznesenie Všeobecného súdu z 25. augusta 2020 – Česká republika/Komisia
      (Vec T-76/20) (1)

      (2020/C 371/36)
      Jazyk konania: čeština
      Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 103, 30.3.2020.


title: Vec T-450/20: Uznesenie Všeobecného súdu z 25. augusta 2020 – Tempora/Parlament

text:
               3.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/30

      Uznesenie Všeobecného súdu z 25. augusta 2020 – Tempora/Parlament
      (Vec T-450/20) (1)

      (2020/C 371/37)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda štvrtej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2020.


title: Rozsudok Súdu zo 16. júla 2020 vo veci E-7/19 Tak – Malbik ehf./Islandská cestná a pobrežná správa a Þróttur ehf. (Verejné obstarávanie – Smernica 2014/24/EÚ – Verejná zákazka na uskutočnenie stavebných prác – Verejná zákazka na poskytnutie služby) 2020/C 374/07

text:
               5.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 374/44

      ROZSUDOK SÚDU
      zo 16. júla 2020
      vo veci E-7/19
      Tak – Malbik ehf./Islandská cestná a pobrežná správa a Þróttur ehf.

            (Verejné obstarávanie – Smernica 2014/24/EÚ – Verejná zákazka na uskutočnenie stavebných prác – Verejná zákazka na poskytnutie služby)

      (2020/C 374/07)
      Vo veci E-7/19 Tak – Malbik ehf./Islandská cestná a pobrežná správa a Þróttur ehf. – ŽIADOSŤ o výklad smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES, a najmä jej článku 2 ods. 1 bodov 6, 7 a 9, na Súd EZVO podaná Výborom pre sťažnosti v oblasti verejného obstarávania (Kærunefnd útboðsmála) podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu, Súd EZVO v zložení Páll Hreinsson, predseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (sudca spravodajca), sudcovia, vyniesol 16. júla 2020 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
      Za okolností, akými sú okolnosti vo veci samej, je verejná zákazka na uskutočnenie stavebných prác v zmysle článku 2 ods. 1 bodu 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES vylúčená. Verejná zákazka, ktorej predmetom je poskytovanie služieb iných ako tých, ktoré sú uvedené v článku 2 ods. 1 bode 6 smernice 2014/24/EÚ, predstavuje verejnú zákazku na poskytnutie služby v zmysle jej článku 2 ods. 1 bodu 9.


title: Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 30. júna 2020 predložil Norges Høyesterett vo veci trestného konania voči N (Vec E-8/20) 2020/C 374/08

text:
               5.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 374/45

      Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 30. júna 2020 predložil Norges Høyesterett vo veci trestného konania voči N
      (Vec E-8/20)
      (2020/C 374/08)
      Listom z 30. júna 2020, ktorý bol doručený na podateľňu Súdu EZVO 2. júla 2020, Norges Høyesterett (najvyšší nórsky súd) požiadal Súd EZVO vo veci trestného konania voči N o poradné stanovisko k týmto otázkam:
      Otázky o právnom stave pred 1. júnom 2012
      Otázka č. 1: Vykladá sa termín „nemocenské dávky“ v článku 4 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1408/71 tak, že sa vzťahuje aj na také dávky, ako je príspevok pri hodnotení práceschopnosti (arbeidsavklaringspenger)?
      Otázka č. 2: Vykladá sa článok 22 nariadenia č. 1408/71 alebo prípadne článok 19 ako udeľujúci oprávnenie prijímať peňažné dávky, iba keď má osoba pobyt (bosetting) v inom členskom štáte EHP, než je príslušný štát, alebo sú zahrnuté aj kratšie pobyty (opphold) ako v predmetnom prípade?
      Otázka č. 3: Ak sú zahrnuté aj kratšie pobyty, ako to je v predmetnom prípade, vykladá sa článok 22 nariadenia č. 1408/71 a jeho odkaz na povolenie od príslušnej inštitúcie alebo prípadne článok 19 v zmysle, že príslušný štát môže osobu oprávniť na poberanie príspevku pri hodnotení práceschopnosti, pokiaľ je splnená podmienka, že daná osoba sa uchádzala o povolenie na pobyt (oppholde seg) v inom štáte EHP a získala ho?
      Otázka č. 4: Ak z nariadenia č. 1408/71 vyplýva, že sa ním neudeľuje nárok na poberanie tohto príspevku počas pobytu v inom štáte EHP, prípadne že to nie je možné bez povolenia od príslušnej inštitúcie podľa vnútroštátnych pravidiel, musí byť takisto určené, či vnútroštátne pravidlá patria do rozsahu pôsobnosti iných pravidiel EHP?
      Otázka č. 5: Uplatňujú sa články 28 alebo 36 Dohody o EHP v situácií, keď je štátny príslušník štátu EHP na krátkodobom rekreačnom pobyte v inom členskom štáte EHP?
      Otázka č. 6: Ak je odpoveď na uvedenú otázku kladná, znamená to obmedzenie voľného pohybu podľa článku 28 Dohody o EHP alebo článku 36, že vnútroštátne právo stanovuje tieto podmienky:

                  —

                              i)

                              dávku možno priznávať len v ohraničenom období, ktoré podľa administratívnych obežníkov zvyčajne nemôže prekročiť štyri týždne do roka, a

                  —

                              ii)

                              pobyt v zahraničí je zlučiteľný s plnením povinností stanovených v rámci danej činnosti a nebráni nadväzujúcim opatreniam a kontrolám príslušných inštitúcií a

                  —

                              iii)

                              dotknutá osoba musí požiadať príslušnú inštitúciu o povolenie a získať ho (a splnenie oznamovacej povinnosti je kontrolované používaním oznamovacieho formulára)?

            Otázka č. 7: Ak podmienka i) predstavuje obmedzenie voľného pohybu, môže byť táto podmienka odôvodnená ako všeobecná ochrana úvah, na ktorých sa zakladá podmienka ii), t. j. zabezpečenie plnenia povinností stanovených v rámci danej činnosti a rovnako nadväzných činností a kontrol?
      Otázka č. 8: Ak podmienka i) nemôže byť odôvodnená a podmienky ii) a iii) predstavujú obmedzenie, môžu byť podmienky ii) a iii) odôvodnené na základe rovnakých úvah?
      Otázka č. 9: Ak sú podmienky ii) a iii) odôvodnené, je zlučiteľné s článkami 28 a 36 Dohody o EHP, aby osoba, ktorá nepožiadala o povolenie na prevod príspevkov do iného štátu EHP a toto povolenie nezískala, pričom príslušnej inštitúcii poskytla nesprávne informácie o mieste pobytu (oppholdssted), dostala príkaz vrátiť dávky, ktoré boli podľa vnútroštátneho práva získané nezákonne?
      Otázka č. 10: Ak je odpoveď na uvedenú otázku kladná, je zlučiteľné s článkami 28 a 36 Dohody o EHP, aby sa dotknutej osobe prípadne uložili trestné sankcie za poskytnutie nesprávnych údajov, na základe ktorých bola príslušná inštitúcia uvedená do omylu a vykonávala neodôvodnené platby?
      Otázka č. 11: Ak je odpoveď na otázku č. 5 záporná, uplatňujú sa články 4 alebo 6 smernice 2004/38/ES v situácii, keď je štátny príslušník štátu EHP na kratšom rekreačnom pobyte v inom štáte EHP? Pokiaľ sa uplatňuje článok 6, ukladá toto ustanovenie povinnosti domovskému štátu? Ak sa uplatňujú články 4 alebo 6 a možno sa ich dovolávať voči domovskému štátu, kladú sa rovnaké otázky ako otázky 6 až 10, pokiaľ je to v danom prípade vhodné.
      Otázky o právnom stave po 1. júni 2012
      Otázka č. 12: Vykladá sa termín „nemocenské dávky“ v článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia 883/2004 tak, že sa vzťahuje aj na také dávky, ako je príspevok pri hodnotení práceschopnosti?
      Otázka č. 13: Vykladá sa termín „pobyt“ v článku 21 ods. 1 nariadenia 883/2004, ktorý sa definuje ako „prechodné bydlisko“ v článku 1 písm. k), tak, že zahŕňa každý jeden krátky pobyt v inom štáte EHP, v ktorom osoba nemá bydlisko, vrátane takých pobytov ako v predmetnom prípade?
      Otázka č. 14: Ak je odpoveď na uvedenú otázku kladná, vykladá sa článok 21 nariadenia 883/2004 tak, že sa vzťahuje iba na situácie, keď je lekárska diagnóza zistená počas pobytu v inom štáte EHP, alebo aj na situácie, keď bola diagnóza uznaná príslušnou inštitúciou pred odchodom, ako je to v predmetnom prípade?
      Otázka č. 15: Ak je článok 21 uplatniteľný v situácii, ako je predmetný prípad, vykladá sa dané ustanovenie vrátane podmienky „v súlade s právnymi predpismi, ktoré uplatňuje“ v takom zmysle, že príslušný členský štát EHP môže dodržiavať nasledujúce podmienky:

                  —

                              i)

                              dávku možno priznávať len v ohraničenom období, ktoré podľa administratívnych obežníkov zvyčajne nemôže prekročiť štyri týždne do roka, a

                  —

                              ii)

                              pobyt v zahraničí je zlučiteľný s plnením povinností stanovených v rámci danej činnosti a nebráni nadväzujúcim opatreniam a kontrolám príslušných inštitúcií a

                  —

                              iii)

                              dotknutá osoba musí požiadať príslušnú inštitúciu o povolenie a získať ho (a splnenie oznamovacej povinnosti je kontrolované používaním oznamovacieho formulára)?

            Otázka č. 16: Ak článok 21 vylučuje podmienku i), ale nie podmienky ii) a iii), patria podmienky ii) a iii) do rozsahu pôsobnosti iných pravidiel EHP (pozri otázku č. 4 a nasl.)?


title: Rozsudok Súdu zo 16. júla 2020 vo veci E-8/19 Scanteam AS/Nórska vláda zastúpená ministerstvom zahraničných vecí (Verejné obstarávanie – Smernica 2014/24/EÚ – Definícia „verejného obstarávateľa“ – Zahraničná misia štátu EZVO – Uplatniteľnosť práva EHP – Článok 126 Dohody o EHP – Geografický rozsah pôsobnosti Dohody o EHP) 2020/C 374/09

text:
               5.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 374/47

      ROZSUDOK SÚDU
      zo 16. júla 2020
      vo veci E-8/19
      Scanteam AS/Nórska vláda zastúpená ministerstvom zahraničných vecí

            (Verejné obstarávanie – Smernica 2014/24/EÚ – Definícia „verejného obstarávateľa“ – Zahraničná misia štátu EZVO – Uplatniteľnosť práva EHP – Článok 126 Dohody o EHP – Geografický rozsah pôsobnosti Dohody o EHP)

      (2020/C 374/09)
      Vo veci E-8/19, Scanteam AS/Nórska vláda zastúpená ministerstvom zahraničných vecí – ŽIADOSŤ o výklad smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES prispôsobenej Dohode o Európskom hospodárskom priestore na Súd EZVO podaná Radou pre sťažnosti v oblasti verejného obstarávania (Klagenemnda for offentlige anskaffelser) podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu, Súd EZVO v zložení Páll Hreinsson, predseda (sudca spravodajca), Per Christiansen a Bernd Hammermann, sudcovia, vyniesol 16. júla 2020 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
      Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní je uplatniteľná na postup verejného obstarávania uskutočnený v rámci zahraničnej misie štátu EZVO v tretej krajine, ak je obstarávanie dostatočne úzko spojené s EHP.


title: Spojené veci C-674/18 a C-675/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 9. septembra 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht – Nemecko) – EM/TMD Friction GmbH (C-674/18), FL/TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálna politika – Prevody podnikov – Smernica 2001/23/ES – Články 3 a 5 – Zachovanie práv zamestnancov – Ochrana zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa – Postúpenie uskutočnené likvidátorom prevádzajúceho podniku, ktorý je predmetom konkurzného konania – Dávky podnikového dôchodkového zabezpečenia – Obmedzenie povinností nadobúdateľa – Výška dávky, ktorá sa má vyplatiť na základe doplnkového podnikového dôchodkového systému, vypočítaná v závislosti od odmeny zamestnanca v čase začatia konkurzného konania – Smernica 2008/94/ES – Článok 8 – Priamy účinok – Podmienky)

text:
               9.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 378/2

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 9. septembra 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht – Nemecko) – EM/TMD Friction GmbH (C-674/18), FL/TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18)
      (Spojené veci C-674/18 a C-675/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Prevody podnikov - Smernica 2001/23/ES - Články 3 a 5 - Zachovanie práv zamestnancov - Ochrana zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa - Postúpenie uskutočnené likvidátorom prevádzajúceho podniku, ktorý je predmetom konkurzného konania - Dávky podnikového dôchodkového zabezpečenia - Obmedzenie povinností nadobúdateľa - Výška dávky, ktorá sa má vyplatiť na základe doplnkového podnikového dôchodkového systému, vypočítaná v závislosti od odmeny zamestnanca v čase začatia konkurzného konania - Smernica 2008/94/ES - Článok 8 - Priamy účinok - Podmienky)
      (2020/C 378/02)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: EM (C-674/18), FL (C-675/18)

         Žalované: TMD Friction GmbH (C-674/18), TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Smernica Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov, najmä vzhľadom na jej článok 3 ods. 1 a 4, ako aj jej článok 5 ods. 2 písm. a), sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby v prípade prevodu podniku, voči ktorému prebieha konkurzné konanie, ktoré realizuje likvidátor tohto podniku, vnútroštátna právna úprava, ako ju vykladá vnútroštátna judikatúra, stanovila, že v prípade, ak po začatí konkurzného konania nastane skutočnosť, ktorá zakladá nárok na starobný dôchodok podľa doplnkového podnikového dôchodkového systému, nadobúdateľ neručí za práva zakladajúce budúci nárok zamestnanca na tento starobný dôchodok, ktoré sa zakladajú na obdobiach zamestnania odpracovaných do začatia konkurzného konania, pokiaľ sú v súvislosti s časťou, za ktorú nadobúdateľ neručí, opatrenia prijaté na ochranu záujmov zamestnancov aspoň na úrovni ochrany, ktorú vyžaduje článok 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/94/ES z 22. októbra 2008 o ochrane zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa.

                  2.

                  Článok 3 ods. 4 písm. b) smernice 2001/23 v spojení s článkom 8 smernice 2008/94 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ako ju vykladá vnútroštátna judikatúra, ktorá v prípade, že nastane skutočnosť, ktorá zakladá nárok na dávky v starobe podľa doplnkového podnikového dôchodkového systému, po začatí konkurzného konania, počas ktorého sa uskutočnil prevod podniku, a ide o časť týchto dávok, ktoré nezaťažujú nadobúdateľa, stanovuje, že po prvé inštitúcia pre poistenie proti platobnej neschopnosti stanovená podľa vnútroštátneho práva nie je povinná zasiahnuť, pokiaľ práva zakladajúce budúce nároky na dávky v starobe neboli s konečnou platnosťou nadobudnuté v okamihu začatia tohto konkurzného konania, a po druhé, že pokiaľ ide o sumu časti týchto dávok, za ktorú ručí táto inštitúcia, jej výška sa vypočíta na základe hrubej mesačnej odmeny dotknutého zamestnanca v okamihu začatia konkurzného konania, pokiaľ z toho vyplýva, že zamestnanci by boli zbavení minimálnej ochrany zaručenej týmto ustanovením, čo však musí overiť vnútroštátny súd.

                  3.

                  Článok 8 smernice 2008/94 v rozsahu, v akom predpokladá minimálnu ochranu práv zakladajúcich okamžitý alebo budúci nárok zamestnancov na dávky v starobe, má priamy účinok, ktorý môže dotknutá osoba uplatniť voči subjektu súkromného práva, ktorá je príslušným dotknutým členským štátom určená za záručnú inštitúciu proti platobnej neschopnosti zamestnávateľov v oblasti zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, a to jednak preto, že vzhľadom na záručnú úlohu, ktorou je táto inštitúcia poverená, a vzhľadom na podmienky, za ktorých ju plní, ju možno prirovnať k štátu, a jednak preto, že táto úloha sa skutočne vzťahuje na také druhy dávok v starobe, pre ktoré sa požaduje minimálna ochrana stanovená v tomto článku 8, čo však musí overiť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 103, 18.3.2019.


title: Vec C-719/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 3. septembra 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Taliansko) – Vivendi SA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Elektronické komunikácie – Článok 11 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie – Sloboda a pluralita médií – Sloboda usadiť sa – Článok 49 ZFEÚ – Smernica 2002/21/ES – Články 15 a 16 – Vnútroštátna právna úprava zakazujúca spoločnosti s významným vplyvom na trhu v určitom odvetví nadobudnúť „významný hospodársky rozmer“ v inom odvetví – Výpočet príjmov dosiahnutých v odvetví elektronických komunikácií a v odvetví médií – Vymedzenie odvetvia elektronických komunikácií – Obmedzenie na trhy, ktoré sú predmetom regulácie ex ante – Zohľadnenie príjmov prepojených spoločností – Stanovenie rozdielnej prahovej hodnoty príjmov pre spoločnosti pôsobiace v odvetví elektronických komunikácií)

text:
               9.11.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 378/3

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 3. septembra 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Taliansko) – Vivendi SA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
      (Vec C-719/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Elektronické komunikácie - Článok 11 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie - Sloboda a pluralita médií - Sloboda usadiť sa - Článok 49 ZFEÚ - Smernica 2002/21/ES - Články 15 a 16 - Vnútroštátna právna úprava zakazujúca spoločnosti s významným vplyvom na trhu v určitom odvetví nadobudnúť „významný hospodársky rozmer“ v inom odvetví - Výpočet príjmov dosiahnutých v odvetví elektronických komunikácií a v odvetví médií - Vymedzenie odvetvia elektronických komunikácií - Obmedzenie na trhy, ktoré sú predmetom regulácie ex ante - Zohľadnenie príjmov prepojených spoločností - Stanovenie rozdielnej prahovej hodnoty príjmov pre spoločnosti pôsobiace v odvetví elektronických komunikácií)
      (2020/C 378/03)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Vivendi SA

         Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         za účasti: Mediaset SpA

         Výrok rozsudku

      Článok 49 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá spoločnosti registrovanej v inom členskom štáte, ktorej príjmy dosiahnuté v odvetví elektronických komunikácií, ako je definované na účely tejto právnej úpravy, sú vyššie ako 40 % celkových príjmov v tomto odvetví, zabraňuje, aby v integrovanom systéme komunikácií dosahovala príjmy vyššie ako 10 % celkových príjmov dosiahnutých v tomto systéme.

         (1)  Ú. v. EÚ C 103, 18.3.2019.