title: Vec T-349/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — Hauzenberger/EUIPO (TurboPerformance) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie TurboPerformance — Absolútny dôvod zmietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/50

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2019 — Hauzenberger/EUIPO (TurboPerformance)
      (Vec T-349/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie TurboPerformance - Absolútny dôvod zmietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 328/55)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Andreas Hauzenberger (Sinzing, Nemecko) (v zastúpení: B. Bittner, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Eberl a D. Hanf, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 5. apríla 2018 (vec R 2206/2017 4) týkajúca sa prihlášky obrazového označenia TurboPerformance ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Andreas Hauzenberger je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 259, 23.7.2018.


title: Vec T-397/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. júla 2019 — Hugo’s Hotel/EUIPO — H’ugo’s (HUGO’S BURGER Bar) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie HUGO’S BURGER Bar — Staršia slovná ochranná známka Európskej únie H’ugo’s — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/50

      Rozsudok Všeobecného súdu z 9. júla 2019 — Hugo’s Hotel/EUIPO — H’ugo’s (HUGO’S BURGER Bar)
      (Vec T-397/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie HUGO’S BURGER Bar - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie H’ugo’s - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 328/56)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Hugo’s Hotel Ltd (St. Julians, Malta) (v zastúpení: R. Sladden, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Śliwińska a J. Ivanauskas splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: H’ugo’s GmbH (Mníchov, Nemecko)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 2. mája 2018 (vec R 1879/2017-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami H’ugo’s a Hugo’s Hotel

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Spoločnosť Hugo’s Hotel Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 301, 27.8.2018.


title: Vec T-482/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. júla 2019 — XF/Komisia („Verejná služba — Úradníci — Odmena — Príspevok na usídlenie — Dočasná zmena miesta výkonu práce — Zmena bydliska“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/51

      Rozsudok Všeobecného súdu z 9. júla 2019 — XF/Komisia
      (Vec T-482/18) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Odmena - Príspevok na usídlenie - Dočasná zmena miesta výkonu práce - Zmena bydliska“)
      (2019/C 328/57)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: XF (v zastúpení: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Bohr a D. Milanowska, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Úrad pre správu a úhradu individuálnych nárokov (PMO) z 2. októbra 2017, ktorým tento úrad odmietol priznať žalobcovi príspevok na usídlenie pri jeho presťahovaní a nástupe do funkcie v sídle Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) v Bruseli (Belgicko).

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  XF znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Európskej komisie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 364, 8.10.2018.


title: Vec T-158/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 9. júla 2019 — Scaloni a Figini/Komisia („Žaloba o náhradu škody — Riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností — Smernica 2014/59/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 806/2014 — Štátna pomoc — Nedodržanie formálnych náležitostí — Článok 76 písm. d) rokovacieho poriadku — Zjavná neprípustnosť“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/52

      Uznesenie Všeobecného súdu z 9. júla 2019 — Scaloni a Figini/Komisia
      (Vec T-158/18) (1)

      („Žaloba o náhradu škody - Riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností - Smernica 2014/59/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 806/2014 - Štátna pomoc - Nedodržanie formálnych náležitostí - Článok 76 písm. d) rokovacieho poriadku - Zjavná neprípustnosť“)
      (2019/C 328/59)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Mario Scaloni (Ancône, Taliansko) a Ennio Figini (Chiaravalle, Taliansko) (v zastúpení: P. Putti, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Recchia, A. Steiblytė a K.-P. Wojcik, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európsky parlament (v zastúpení: L. Visaggio a M. Sammut, splnomocnení zástupcovia), Rada Európskej únie (v zastúpení: E. Rebasti a J. Bauerschmidt, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 268 ZFEÚ na náhradu majetkovej ujmy, ktorá bola údajne spôsobená žalobcom z dôvodu, že Komisia odmietla povoliť Talianskej republike, aby zaviedla štátnu pomoc v prospech Banca delle Marche

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Mario Scaloni a Ennio Figini znášajú vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

                  3.

                  Európsky parlament a Rada Európskej únie znášajú vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 152, 30.4.2018.


title: Vec T-544/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 5. júla 2019 — ArcelorMittal Bremen/Komisia („Životné prostredie — Smernica 2003/87/ES — Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov — Nariadenie (EÚ) č. 389/2013 — Prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót — Oznámenie zmeny národného alokačného plánu týkajúceho sa Nemecka v období od roku 2013 do roku 2020 — Žiadosť o zmenu národného alokačného plánu evidovaného v Protokole o transakciách Európskej únie — Žaloba na nečinnosť — Pokyny dané ústrednému správcovi Komisiou v priebehu konania — Zánik predmetu sporu — Zastavenie konania“)

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/53

      Uznesenie Všeobecného súdu z 5. júla 2019 — ArcelorMittal Bremen/Komisia
      (Vec T-544/18) (1)

      („Životné prostredie - Smernica 2003/87/ES - Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov - Nariadenie (EÚ) č. 389/2013 - Prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót - Oznámenie zmeny národného alokačného plánu týkajúceho sa Nemecka v období od roku 2013 do roku 2020 - Žiadosť o zmenu národného alokačného plánu evidovaného v Protokole o transakciách Európskej únie - Žaloba na nečinnosť - Pokyny dané ústrednému správcovi Komisiou v priebehu konania - Zánik predmetu sporu - Zastavenie konania“)
      (2019/C 328/60)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ArcelorMittal Bremen GmbH (Brémy, Nemecko) (v zastúpení: S. Altenschmidt a D. Jacob, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a A. Becker, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      V prvom rade návrh na základe článku 265 ZFEÚ na určenie, že Komisia v rozpore s právom nedala ústrednému správcovi pokyn na zavedenie zmeny, ktorú 8. februára 2018 oznámila Spolková republika Nemecko, do národného alokačného plánu evidovaného v Protokole o transakciách Európskej únie (EUTL), čo sa týka zariadenia žalobkyne, a subsidiárne návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie údajného rozhodnutia prijatého Komisiou 31. augusta 2018 týkajúceho sa výzvy žalobkyne zo 14. mája 2018

         Výrok

                  1.

                  Konanie sa zastavuje.

                  2.

                  Návrh na „pokarhanie“ predstaviteľov Európskej komisie za to, že údajne Všeobecnému súdu predložili nepresné skutočnosti a nesplnili svoju procesnú povinnosť predložiť odôvodnenie v súlade s realitou sa zamieta.

                  3.

                  Konanie o návrhu Spolkovej republiky Nemecko na vstup vedľajšieho účastníka do konania sa zastavuje.

                  4.

                  Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a trovy konania, ktoré vynaložila spoločnosť ArcelorMittal Bremen GmbH.

                  5.

                  Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy konania týkajúce sa návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 399, 5.11.2018.


title: Vec T-654/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. septembra 2018 – Foshan Lihua Ceramic/Komisia („Dumping — Dovoz keramických obkladačiek s pôvodom v Číne — Článok 11 ods. 3 a 5 a článok 17 nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 11 ods. 3 a 5 a článok 17 nariadenia (EÚ) č. 2016/1036] — Zamietnutie návrhu na čiastočné priebežné revízne prešetrovanie, obmedzené na dumping, konečného antidumpingového cla zavedeného vykonávacím nariadením (EÚ) č. 917/2011 — Trvalá zmena okolností — Výber vzorky — Individuálne preskúmanie — Absencia spolupráce na vyšetrovaní, ktoré viedlo k prijatiu konečných opatrení“)

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/20

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. septembra 2018 – Foshan Lihua Ceramic/Komisia
      (Vec T-654/16) (1)

      ((„Dumping - Dovoz keramických obkladačiek s pôvodom v Číne - Článok 11 ods. 3 a 5 a článok 17 nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 11 ods. 3 a 5 a článok 17 nariadenia (EÚ) č. 2016/1036] - Zamietnutie návrhu na čiastočné priebežné revízne prešetrovanie, obmedzené na dumping, konečného antidumpingového cla zavedeného vykonávacím nariadením (EÚ) č. 917/2011 - Trvalá zmena okolností - Výber vzorky - Individuálne preskúmanie - Absencia spolupráce na vyšetrovaní, ktoré viedlo k prijatiu konečných opatrení“))
      (2018/C 381/22)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan City, Čína) (v zastúpení: B. Spinoit a D. Philippe, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. França, T. Maxian Rusche, N. Kuplewatzky a A. Demeneix, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ smerujúci k zrušeniu vykonávacieho rozhodnutia Komisie K(2016) 4259 z 11. júla 2016, ktorým sa zamieta žiadosť o čiastočné revízne prešetrovanie, obmedzené na otázky dumpingu, v súvislosti s konečným antidumpingovým clom uloženým vykonávacím nariadením Rady (EÚ) č. 917/2011 z 12. septembra 2011, na dovoz keramických obkladačiek s pôvodom v Čínskej ľudovej republike

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Foshuan Lihua Ceramis Co. Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 428, 21.11.2016.


title: Vec C-452/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Teruel (Španielsko) 11. júla 2018 – XZ/Ibercaja Banco, S.A.

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/2

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Teruel (Španielsko) 11. júla 2018 – XZ/Ibercaja Banco, S.A.
      (Vec C-452/18)
      (2018/C 381/03)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Teruel

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: XZ

         Žalovaná: Ibercaja Banco, S.A.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Či by sa zásada nezáväznosti neplatných podmienok (článok 6 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla (1)) mala rozšíriť aj na tieto podmienky uvedené v neskorších zmluvách a právnych úkonoch, podobne ako v zmluve o novácii.
                  A či možno vyvodiť záver, že vzhľadom na to, že absolútna neplatnosť znamená, že uvedená podmienka nikdy neexistovala z právno-ekonomického hľadiska počas trvania zmluvy, neskoršie právne úkony a ich účinky na túto podmienku, teda zmluva o novácii, rovnako stratia právnu silu, takže sa budú považovať za neexistujúce a bez akéhokoľvek účinku.

                  2.

                  Či môžu mať dokumenty, ktoré menia alebo urovnávajú podmienky, ktoré neboli dohodnuté individuálne, pri ktorých sa nevykonalo posúdenie nekalej povahy a transparentnosti, na účely článku 3 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla, povahu všeobecných zmluvných podmienok, na ktoré sa vzťahujú rovnaké dôvody neplatnosti ako na dokumenty týkajúce sa novácie alebo zmieru.

                  3.

                  Či má byť rovnako neplatné aj vzdanie sa žaloby uvedené v zmluve o novácii v rozsahu, v akom zmluvy, ktoré podpísali klienti, neobsahovali informáciu, že ide o neplatnú podmienku, ani informáciu, že mali nárok dostať peniaze alebo finančnú čiastku ako odplatu za zaplatené úroky z dôvodu pôvodne uloženej podmienky stanovujúcej minimálnu úrokovú sadzbu.
                  To znamená, že klient podpisuje vzdanie sa žaloby bez toho, aby bol bankou informovaný, o aké vzdanie sa ide a akej sumy sa vzdáva.

                  4.

                  Či sa nová podmienka stanovujúca minimálnu úrokovú sadzbu, pri posúdení zmluvy o novácii, ktorou sa mení úver, opätovne vyznačuje nedostatkom transparentnosti podľa judikatúry Súdneho dvora EÚ a článkov 3 ods. 1 a 4 ods. 2 smernice 93/13/EHS tým, že banka znova nespĺňa kritéria transparentnosti stanovené v [rozsudku Tribunal Supremo (Najvyšší súd)] z 9. mája 2013, neinformuje klienta o skutočných ekonomických nákladoch uvedenej podmienky vo svojej hypotéke spôsobom, aby poznal úrokovú sadzbu (a zostávajúcu časť), ktorú by musel zaplatiť v prípade uplatnenia novej podmienky stanovujúcej minimálnu úrokovú sadzbu a úrokovú sadzbu (a zostávajúcu časť), ktorú by musel zaplatiť v prípade neuplatnenia podmienky stanovujúcej minimálnu úrokovú sadzbu, a uplatňuje úrokovú sadzbu dohodnutú v hypotekárnom úvere bez obmedzenia smerom nadol.
                  Inými slovami, či mala finančná inštitúcia, keď v dokumente o novácii uviedla podmienku stanovujúcu minimálnu úrokovú sadzbu, vykonať posúdenie transparentnosti uvedené v článkoch 3 ods. 1 a 4 ods. 2 smernice 93/13/EHS, a informovať spotrebiteľa o výške sumy, v ktorej bol poškodený uplatnením podmienky stanovujúcej minimálnu úrokovú sadzbu, ako aj o úrokovej sadzbe uplatnenej v prípade neexistencie uvedenej podmienky, a ak tak neurobila, či sa na tieto dokumenty rovnako vzťahuje dôvod neplatnosti.

                  5.

                  Či možno ustanovenie o žalobe zahrnuté do všeobecných zmluvných podmienok zmluvy o novácii, ktorou sa mení úver, považovať za nekalú podmienku z dôvodu jeho obsahu v rámci článku 3 ods. 1 s prihliadnutím na prílohu o nekalých podmienkach, konkrétne odsek q) tejto prílohy (nekalé podmienky sú tie, ktorých zmyslom je neposkytnúť spotrebiteľovi právo alebo mu brániť v uplatňovaní práva podať žalobu alebo podať akýkoľvek iný opravný prostriedok), keďže obmedzuje právo spotrebiteľov uplatniť práva, ktoré môžu vzniknúť alebo nastať po podpise zmluvy, ako to bolo s možnosťou domáhať sa úplného vrátenia zaplatených úrokov (podľa rozsudku Súdneho dvora z 21. decembra 2016 (2)).

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).

         (2)  Rozsudok z 21. decembra 2016, Gutiérrez Naranjo a i. (C-154/15, C-307/15 a C-308/15, EU:C:2016:980).


title: Vec T-715/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 13. júla 2018 – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY GEEK SQUAD)

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/31

      Uznesenie Všeobecného súdu z 13. júla 2018 – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY GEEK SQUAD)
      (Vec T-715/15) (1)

      (2018/C 381/36)
      Jazyk konania: angličtina
      Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 59, 15.2.2016.


title: Vec T-788/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. septembra 2018 – De Geoffroy a i./Parlament („Verejná služba — Úradníci — Dovolenky — Prijatie nových usmernení Parlamentu týkajúcich sa správy dovoleniek — Individuálne rozhodnutia prijaté podľa nových usmernení v oblasti prekladateľských služieb — Povinnosť odôvodenia — Zjavne nesprávne posúdenie — Služobný dôvod — Námietka nezákonnosti“)

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/21

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. septembra 2018 – De Geoffroy a i./Parlament
      (Vec T-788/16) (1)

      ((„Verejná služba - Úradníci - Dovolenky - Prijatie nových usmernení Parlamentu týkajúcich sa správy dovoleniek - Individuálne rozhodnutia prijaté podľa nových usmernení v oblasti prekladateľských služieb - Povinnosť odôvodenia - Zjavne nesprávne posúdenie - Služobný dôvod - Námietka nezákonnosti“))
      (2018/C 381/23)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Dominique De Geoffroy (Brusel, Belgicko) a 14 ďalších žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: pôvodne N. de Montigny a J.-N. Louis, neskôr N. de Montigny, avocats)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: E. Taneva a L. Deneys, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ na zrušenie po prvé usmernení Parlamentu z 21. marca 2016 o vykonávaní článku 4 ods. 5 interných pravidiel upravujúcich správu dovoleniek v prípade prekladateľských služieb, po druhé rozhodnutia Parlamentu z 12. apríla 2016, ktorým sa vyhovuje žiadosti o dovolenku, ktorú podala pani Françoise Joostens, avšak zahŕňajúce dni požadovanej dovolenky do kvóty 3,5 dní, po tretie rozhodnutia Parlamentu z 2. júna 2016, ktorým sa zamieta žiadosť o dovolenku, ktorú podala pani Françoise Joostens a po štvrté rozhodnutia Parlamentu z 13. júna 2016, ktorým sa zamieta žiadosť o dovolenku, ktorú podal pán Stéphane Grosjean

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskeho parlamentu z 13. júna 2016, ktorým sa zamietla žiadosť o dovolenku, ktorú podal pán Stéphane Grosjean, sa zrušuje.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Každý účastník konania znáša svoje trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 14, 16.1.2017.


title: Vec T-563/18: Žaloba podaná 21. septembra 2018 – YP/Komisia

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/59

      Žaloba podaná 21. septembra 2018 – YP/Komisia
      (Vec T-563/18)
      (2018/C 408/76)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: YP (v zastúpení: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
      Vyhlásil a rozhodol, že

                  —

                  rozhodnutie Komisie z 13. novembra 2017 o nepovýšení do platovej triedy AD 14 sa zrušuje,

                  —

                  žalobkyňa je povinná nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 45 Služobného poriadku Európskej únie a prezumpcie neviny.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 9 ods. 3 prílohy IX Služobného poriadku Európskej únie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia.


title: Rozsudok súdu z 27. októbra 2017 vo veci E-21/16 – Pascal Nobile / DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG [Smernica 87/344/EHS – článok 201 ods. 1 písm. a) smernice 2009/138/ES – Poistenie právnej ochrany – Voľný výber právnika]

text:
               22.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 422/9

      ROZSUDOK SÚDU
      z 27. októbra 2017
      vo veci E-21/16
      Pascal Nobile / DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG

         [Smernica 87/344/EHS – článok 201 ods. 1 písm. a) smernice 2009/138/ES – Poistenie právnej ochrany – Voľný výber právnika]

      (2018/C 422/07)
      Vo veci E-21/16 Pascal Nobile/DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG – ŽIADOSŤ o výklad článku 201 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) na Súd EZVO podaná Kniežacím odvolacím súdom (Fürstliches Obergericht) podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu, Súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen (sudca spravodajca) a Benedikt Bogason (ad hoc), sudcovia, vyniesol 27. októbra 2017 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
      Článok 201 ods. 1 písm. a) smernice 2009/138/ES vylučuje, aby boli súčasťou zmluvy o poistení právnej ochrany podmienky, ktoré poisťovňu oslobodzujú od povinností podľa uvedenej zmluvy v prípade, že poistená osoba poverí právneho zástupcu zastupovaním svojich záujmov bez súhlasu poisťovne v čase, keď by bola poistená osoba oprávnená uplatniť si nárok podľa tejto zmluvy.


title: Vec T-596/18: Žaloba podaná 28. septembra 2018 – ZL/EUIPO

text:
               10.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 445/20

      Žaloba podaná 28. septembra 2018 – ZL/EUIPO
      (Vec T-596/18)
      (2018/C 445/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ZL (v zastúpení: E. Fontes Vila, lawyer)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie výberovej komisie verejného výberového konania EUIPO/AD/01/17 z 1. decembra 2017, v ktorom sú uvedené výsledky žalobkyne v tomto výberovom konaní a potvrdzuje sa, že nebola zaradená na „rezervný zoznam“ úspešných kandidátov,

                  —

                  subsidiárne zrušil tieto súvisiace rozhodnutia: po prvé rozhodnutie výberovej komisie zo 7. marca 2018, v ktorom odpovedala na žiadosť žalobkyne o preskúmanie a potvrdila rozhodnutie z 1. decembra 2017; po druhé rozhodnutie menovacieho orgánu z 27. júna 2018, v ktorom zamietol sťažnosť žalobkyne zo 7. júna 2018 a potvrdil rozhodnutie z 1. decembra 2017,

                  —

                  zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na nedostatočnom právnom odôvodnení a chýbajúcich sprievodných dokumentoch vo celej korešpondencii a v rozhodnutiach, ktoré žalobkyni doručili EPSO a/alebo EUIPO v súvislosti s dotknutým výberovým konaním, keďže žalobkyňa nemohla overiť, či tieto rozhodnutia, ktoré nepriaznivo zasahujú do jej právneho postavenia, boli dôvodné a podliehali súdnemu preskúmaniu, čo viedlo k právnej neistote a ponechávalo žalobkyňu v bezradnom postavení vo vzťahu k administratíve.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na (i) porušení základných práv žalobkyne na dobrú správu a na prístup k dokumentom (články 41 a 42 Charty základných práv Európskej únie; článok 15 ZFEÚ; článok 2 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001 (1)) a na porušení horizontálnej zásady transparentnosti, keďže žalobkyni bol odmietnutý prístup k sporným otázkam počítačového testu verbálneho uvažovania s možnosťou výberu z viacerých odpovedí zo strany menovacieho orgánu s tým, že tvrdenia žalobkyne spochybňujúce relevantnosť a dôvodnosť uvedených otázok boli príliš všeobecné, bez toho, aby tento menovací orgán založil svoje tvrdenia na konkrétnej judikatúre, ktorá by odmietnutie tohto prístupu ospravedlňovala; a (ii) na porušení práva žalobkyne na obranu, keďže požiadavka menovacieho orgánu, aby boli sporné otázky napadnuté detailnejšie je pre žalobkyňu nesplniteľná a vedie tak k jej zraniteľnosti, pokiaľ ide o potrebu poskytnúť nemožný dôkaz.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení práva žalobkyne na obranu a zásad zásluh a spôsobilosti v dotknutom výberovom konaní, transparentnosti vo voľnom prístupe k verejnej službe a práva na spravodlivé a rovnaké zaobchádzanie, keďže žalobkyňa po tom, čo obdŕžala svoje výsledky z výberového konania, nemohla namietať proti podstatným náležitostiam sporných otázok, ktoré sa zakladali na ich nedostatočnej a chybnej formulácii (napr. problémy v prekladoch). Kandidát by mal mať vždy v akejkoľvek fáze výberového procesu a predovšetkým po zverejnení výsledkov možnosť namietať proti tomu, že v jeho prípade došlo k predmetným podstatným chybám. Žalobkyňa ďalej tvrdí, že zlý preklad môže jasne zvýhodniť uchádzačov, ktorí si pre verbálny počítačový test zvolia zdrojový jazyk.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie z 1. decembra 2017 je neplatné z dôvodu zjavného pochybenia pri výberovom procese, v ktorom došlo v sporných otázkach počítačového testu verbálneho uvažovania k podstatným nezrovnalostiam.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 76).


title: Vec C-613/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalsko) 28. septembra 2018 – Štát Kanada/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 445/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalsko) 28. septembra 2018 – Štát Kanada/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Vec C-613/18)
      (2018/C 445/09)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Tributário de Lisboa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: Štát Kanada

         Odporca: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciálna otázka

      Je v oblasti zdanenia dividend vyplatených subjektom so sídlom na vnútroštátnom území subjektu, ktorý nemá sídlo v danom štáte, zlučiteľné so zásadou zákazu obmedzení pohybu kapitálu medzi členskými štátmi a tretími krajinami, aby existovala skutočná sadzba dane z príjmov právnických osôb uplatniteľná na subjekty, ktoré majú sídlo v tretej krajine, ktorá je viac zaťažujúca než sadzba dane, ktorá sa uplatňuje na rezidenta na vnútroštátnom území, ktorý má rovnakú povahu?


title: Vec C-636/18: Žaloba podaná 11. októbra 2018 – Európska komisia/Francúzska republika

text:
               10.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 445/10

      Žaloba podaná 11. októbra 2018 – Európska komisia/Francúzska republika
      (Vec C-636/18)
      (2018/C 445/13)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland, splnomocnený zástupca)

         Žalovaná: Francúzska republika

         Návrhy žalobkyne

      Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  rozhodol na jednej strane, že Francúzska republika si tým, že sa od 1. januára 2010 systematicky a neustále prekračovala ročná limitná hodnota NO2 v týchto 12 aglomeráciách a zónach kvality ovzdušia: Marseille (FR03A02), Toulon (FR03A03), Paríž (FR04A01), Auvergne-Clermont-Ferrand (FR07A01), Montpellier (FR08A01), Toulouse Midi-Pyrénées (FR12A01), ZUR Reims Champagne-Ardenne (FR14N10), Grenoble Rhône-Alpes (FR15A01), Štrasburg (FR16A02), Lyon-Rhône-Alpes (FR20A01), ZUR Vallée de l’Arve Rhône-Alpes (FR20N10) a Nice (FR24A01), a tým, že sa od 1. januára 2010 systematicky a neustále prekračovala hodinová limitná hodnota NO2 v týchto 2 aglomeráciách a zónach kvality ovzdušia: Paríž (FR04A01) a Lyon Rhône-Alpes (FR20A01), naďalej neplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 13 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe (1), v spojení s prílohou XI uvedenej smernice, a to od nadobudnutia platnosti týchto limitných hodnôt v roku 2010, zaviazal Francúzsku republiku na náhradu trov konania, a

                  —

                  na druhej strane, že Francúzska republika si od 11. júna 2010 neplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 23 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2018 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe, v spojení s prílohou XV uvedenej smernice, a to predovšetkým povinnosť stanovenú v článku 23 ods. 1 druhom pododseku uvedenej smernice, zabezpečiť, aby sa obdobie, keď sú hodnoty prekročené, čo najviac skrátilo,

                  —

                  zaviazal Francúzsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Od roku 2010 sa systematicky a neustále prekračovali ročné limitné hodnoty N02 v 12 zónach a hodinové limitné hodnoty N02 v 2 zónach. Tieto prekročenia prestavujú ako také porušenie článku 13 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe v spojení s prílohou XI uvedenej smernice.
      Napriek tomuto porušeniu ustanovení článku 13 ods. 1 v spojení s prílohou XI smernice 2008/50/ES Francúzska republika neprijala v rámci plánov kvality ovzdušia účinné opatrenia, ktoré by zabezpečili, aby sa obdobie, keď sú hodnoty prekročené, čo najviac skrátilo, čo je v rozpore s článkom 23 ods. 1 druhým pododsekom smernice 2008/50/ES.
      Neúčinnosť týchto opatrení okrem iného vyplýva z doby prekračovania limitných hodnôt, z miery týchto prekročení a ich vývoja, ako aj z detailnej analýzy každého z plánov, ktoré francúzske orgány prijali pre 12 predmetných zón.

         (1)  Ú. v. EÚ L 152, 2008, s. 1.


title: Vec T-337/18 R II: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 25. októbra 2018 – Laboratoire Pareva/Komisia („Predbežného opatrenie — Nariadenie (EÚ) č. 528/2012 — Biocídne výrobky — Účinná látka PHMB (1415; 4.7) — Zamietnutie schválenia — Návrh na nariadenie predbežných opatrení — Nový návrh — Neexistencia nových skutočností — Neprípustnosť“)

text:
               4.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/71

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 25. októbra 2018 – Laboratoire Pareva/Komisia
      (Vec T-337/18 R II)
      ((„Predbežného opatrenie - Nariadenie (EÚ) č. 528/2012 - Biocídne výrobky - Účinná látka PHMB (1415; 4.7) - Zamietnutie schválenia - Návrh na nariadenie predbežných opatrení - Nový návrh - Neexistencia nových skutočností - Neprípustnosť“))
      (2019/C 44/94)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Laboratoire Pareva (SaintMartindeCrau, Francúzsko) (v zastúpení: K. Van Maldegem a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: R. Lindenthal a K. Mifsud-Bonnici, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ jednak na odklad výkonu vykonávacieho rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/619 z 20. apríla 2018, ktorým sa neschvaľuje PHMB (1415; 4.7) ako existujúca účinná látka na použitie v biocídnych výrobkoch typu 1, 5 a 6 (Ú. v. EÚ L 102, 2018, s. 21) a jednak na prijatie akéhokoľvek iného primeraného predbežného opatrenia

         Výrok

                  1.

                  Návrh na vydanie predbežného opatrenia sa zamieta.

                  2.

                  O trovách konaniach sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-632/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Haeberlen/ENISA („Verejná služba — Odmena — Ročná úprava odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov — Nariadenia (EÚ) č. 422/2014 a 423/2014 — Zvýšenie odmien a dôchodkov za roky 2011 a 2012 — Povinnosť odôvodnenia — Proporcionalita — Legitímna dôvera — Pravidlá týkajúce sa sociálneho dialógu“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/46

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Haeberlen/ENISA
      (Vec T-632/16) (1)

      ((„Verejná služba - Odmena - Ročná úprava odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov - Nariadenia (EÚ) č. 422/2014 a 423/2014 - Zvýšenie odmien a dôchodkov za roky 2011 a 2012 - Povinnosť odôvodnenia - Proporcionalita - Legitímna dôvera - Pravidlá týkajúce sa sociálneho dialógu“))
      (2019/C 82/52)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Thomas Haeberlen (Swisttal, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne L. Levi a A. Tymen, neskôr L. Levi, napokon L. Levi a C. Bernard-Glanz, advokáti)

         Žalovaná: Agentúra Európskej únie pre sieťovú a informačnú bezpečnosť (v zastúpení: A. Ryan, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európsky parlament (v zastúpení: E. Taneva a M. Ecker, splnomocnení zástupcovia); a Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet

      Žaloba založená na článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia ENISA z 21. októbra 2015, ktorým bola žalobcovi uložená povinnosť zaplatiť sumu 3 133,19 eura na základe uplatnenia na jeho odmenu úpravy na úrovni 0 % za rok 2011 stanovenej nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 422/2014 zo 16. apríla 2014, ktorým sa s účinnosťou od 1. júla 2011 upravujú odmeny a dôchodky úradníkov a ostatných zamestnancov Európskej únie, ako aj opravné koeficienty, ktoré sa vzťahujú na tieto odmeny a dôchodky (Ú. v. EÚ L 129, 2014, s. 5), a úpravy 0,8 % za rok 2012 na základe uplatnenia nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 423/2014 zo 16. apríla 2014, ktorým sa s účinnosťou od 1. júla 2012 upravujú odmeny a dôchodky úradníkov a ostatných zamestnancov Európskej únie, ako aj opravné koeficienty, ktoré sa vzťahujú na tieto odmeny a dôchodky (Ú. v. EÚ L 129, 2014, s. 12), a jednak na náhradu nemajetkovej ujmy údajne spôsobenej žalobcovi v dôsledku tohto rozhodnutia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Thomas Haeberlen znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Agentúra Európskej únie pre sieťovú a informačnú bezpečnosť (ENISA).

                  3.

                  Rada Európskej únie a Európsky parlament znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 410, 7.11.2016.


title: Vec T-160/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. januára 2019 – RY/Komisia („Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Článok 2 písm. c) podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov — Zmluva na dobu neurčitú — Prepustenie — Narušenie vzťahu dôvery — Právo byť vypočutý — Dôkazné bremeno“)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/50

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. januára 2019 – RY/Komisia
      (Vec T-160/17) (1)

      ((„Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Článok 2 písm. c) podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov - Zmluva na dobu neurčitú - Prepustenie - Narušenie vzťahu dôvery - Právo byť vypočutý - Dôkazné bremeno“))
      (2019/C 93/62)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: RY (v zastúpení: pôvodne J.-N. Louis a N. de Montigny, neskôr J.-N. Louis, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: G. Berscheid a L. Radu Bouyon, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie z 27. apríla 2016, ktorým sa vypovedá zmluva žalobcu na dobu neurčitú

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej komisie z 27. apríla 2016, ktorým sa vypovedá zmluva RY na dobu neurčitú, sa zrušuje.

                  2.

                  Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec C-713/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakúsko) 14. novembra 2018 — ZR, BS, AR/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/4

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakúsko) 14. novembra 2018 — ZR, BS, AR/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld
      (Vec C-713/18)
      (2019/C 122/05)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: ZR, BS, AR

         Žalovaný: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Vedľajší účastník konania: Finanzpolizei

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 56 ZFEÚ, ako aj smernica Európskeho Parlamentu a Rady 96/71/ES zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb (1) a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/67/EÚ z 15. mája 2014 o presadzovaní smernice 96/71/ES (2) vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej norme, ktorá za porušenie formálnych povinností pri cezhraničnom pridelení pracovníkov, akým je porušenie povinnosti mať k dispozícii mzdové podklady alebo porušenie ohlasovacej povinnosti voči Zentrale Koordinationsstelle (Centrálne koordinačné miesto, Rakúsko), stanovuje veľmi vysoké peňažné pokuty, najmä vysoké minimálne sankcie, ktoré sa ukladajú kumulatívne za každého dotknutého pracovníka?

                  2.

                  V prípade, že už odpoveď na prvú otázku nebude kladná:
                  Majú sa článok 56 ZFEÚ, ako aj smernica 96/71/ES Európskeho Parlamentu a Rady zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/67/EÚ z 15. mája 2014 o presadzovaní smernice 96/71/ES vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa za porušenia formálnych povinností v prípade cezhraničného pridelenia pracovníkov ukladali kumulatívne pokuty bez ohraničenia ich maximálnej výšky?

         (1)  Ú. v. ES L 18, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 431.

         (2)  Ú. v. EÚ L 159, 2014, s. 11.


title: Vec C-799/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 17. decembra 2018 — Athesia Energy Srl a i./Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 17. decembra 2018 — Athesia Energy Srl a i./Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
      (Vec C-799/18)
      (2019/C 122/08)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Athesia Energy Srl, Pv Project Cologna S.r.l., Belriccetto S.r.l., Itt Energy S.r.l., Pietra dei Fiori S.r.l., Energia Solare S.r.l., Green Hunter S.p.A, Actasol 5 S.r.l., Actasol 6 S.r.l., Cinque S.r.l., Spf Energy Uno S.r.l., Spr Energy Due S.r.l., Spf Energy Tre S.r.l., Bulicata S.r.l., Energy Line S.r.l., Marche Solare 1 S.r.l.

         Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         Prejudiciálne otázky

      Bráni právo Európskej únie uplatneniu vnútroštátneho ustanovenia, ako je ustanovenie článku 26 ods. 2 a 3 legislatívneho dekrétu č. 91/2014, ktoré bolo prevzaté zo zákona č. 116/2014, a ktorým sa výrazne znižuje alebo oneskoruje vyplácanie príspevkov, ktoré už boli priznané zákonom a vymedzené na základe osobitných dohôd podpísaných medzi výrobcami elektrickej energie fotovoltaickou premenou a verejnoprávnou spoločnosťou založenou na tento účel, Gestore dei servizi energetici s.p.a.,
      najmä, je toto vnútroštátne ustanovenie v súlade so všeobecnými zásadami práva Únie, ktorými sú zásada ochrany legitímnej dôvery, právnej istoty, lojálnej spolupráce a potrebného účinku, s článkami 16 a 17 Charty základných práv Európskej únie, so smernicou č. 2009/28/ES (1) a s právnou úpravou režimov podpory, ktoré sú v nej uvedené, ako aj s článkom 216 ods. 2 ZFEÚ, najmä v súvislosti s Európskou zmluvou o energetickej charte?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/28/ES z 23. apríla 2009 o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov energie a o zmene a doplnení a následnom zrušení smerníc 2001/77/ES a 2003/30/ES (Ú. v. EÚ L 140, 2009, s. 16).


title: Vec C-806/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 20. decembra 2018 — JZ

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 20. decembra 2018 — JZ
      (Vec C-806/18)
      (2019/C 122/09)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hoge Raad der Nederlanden.

         Účastník pred vnútroštátnym súdom

      JZ

         Prejudiciálna otázka

      Je ustanovenie vnútroštátneho trestného práva, podľa ktorého sa trestného činu dopustí ten, kto sa ako štátny príslušník tretej krajiny zdržiava na území Holandska po tom, ako mu bol podľa § 66a ods. 7 Vw 2000 uložený zákaz vstupu, ak z vnútroštátneho práva tiež vyplýva, že tento cudzinec nemá v Holandsku legálny pobyt a že jednotlivé fázy konania o návrate upraveného v smernici 2008/115/ES sa už uskutočnili, ale nedošlo k skutočnému návratu, v súlade s právom Únie, najmä s rozsudkom Súdneho dvora Európskej únie z 26. júla 2017, Ouhrami (C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590, bod 49), podľa ktorého zákaz vstupu upravený v článku 11 smernice 2008/115 (1) vyvoláva „právne účinky“ až od okamihu návratu cudzinca do jeho krajiny pôvodu alebo do inej tretej krajiny?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, 1 Ú. v. EÚ L 348, 2008, s. 98.


title: Vec C-814/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het bedrijfsleven (Holandsko) 21. decembra 2018 — Ursa Major Services BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het bedrijfsleven (Holandsko) 21. decembra 2018 — Ursa Major Services BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Vec C-814/18)
      (2019/C 122/10)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Ursa Major Services BV

         Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je možné článok 55 ods. 1 nariadenia č. 1198/2006 (1) uplatniť na vzťah medzi poskytovateľom pomoci, v tomto prípade ministrom, a prijímateľom (príjemcom pomoci)?

                  2.

                  Pre prípad, že odpoveď na prvú otázku bude v tom zmysle, že článok 55 ods. 1 nariadenia č. 1198/2006 je možné uplatniť na vzťah medzi poskytovateľom pomoci a prijímateľom: Je možné výdavky, ktoré (prípadne v podobe započítania) vynaložila tretia osoba, považovať za výdavky, ktoré v zmysle článku 55 ods. 1 nariadenia č. 1198/2006 skutočne zaplatili prijímatelia?

                  3.

                  Pre prípad, že odpoveď na druhú otázku bude v tom zmysle, že výdavky, ktoré (prípadne v podobe započítania) vynaložila tretia osoba, nemožno považovať za výdavky, ktoré v zmysle článku 55 ods. 1 nariadenia č. 1198/2006 skutočne zaplatili prijímatelia:

                              a)

                              Treba v dôsledku zaužívanej praxi, v rámci ktorej poskytovateľ pomoci systematicky považoval príspevky tretích osôb za výdavky, ktoré v zmysle článku 55 ods. 1 nariadenia č. 1198/2006 skutočne zaplatili prijímatelia, vychádzať z toho, že prijímateľ nemohol rozpoznať, že poskytovateľ pomoci nesprávne vykladal článok 55 ods. 1 nariadenia č. 1198/2006, a teda má nárok na pomoc tak, ako mu bola poskytnutá, a

                              b)

                              majú sa potom príspevky tretích osôb započítať k výdavkom, ktoré v zmysle článku 55 ods. 1 nariadenia č. 1198/2006 skutočne zaplatili prijímatelia (takže pomoc bude stanovená vo väčšej výške) alebo

                              c)

                              sa s ohľadom na zásadu ochrany legitímnej dôvery a/alebo zásadu právnej istoty má upustiť od vymáhania vrátenia neoprávnene poskytnutej pomoci?

                              d)

                              Mení na tom niečo skutočnosť, že poskytovateľ pomoci, ako v tomto prípade, poskytol preddavok na pomoc?

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1198/2006 z 27. júla 2006 o Európskom fonde pre rybné hospodárstvo (Ú. v. EÚ L 223, 2006, s. 1).


title: Vec C-815/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlande (Holandsko) 21. decembra 2018 — Federatie Nederlandse Vakbeweging/Van den Bosch Transporten B.V., Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlande (Holandsko) 21. decembra 2018 — Federatie Nederlandse Vakbeweging/Van den Bosch Transporten B.V., Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft
      (Vec C-815/18)
      (2019/C 122/11)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hoge Raad der Nederlande

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Žalovaní: Van den Bosch Transporten B.V., Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa smernica 96/71/ES (1) Európskeho parlamentu a Rady zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb (Ú. v. ES L 18, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 431, ďalej len „smernica o vysielaní pracovníkov“) vykladať v tom zmysle, že sa má uplatňovať aj na pracovníka, ktorý ako vodič vykonáva medzinárodnú cestnú nákladnú dopravu a v dôsledku toho svoju prácu vykonáva vo viac ako jednom členskom štáte?

                  2.

                              a)

                              V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Podľa akého kritéria alebo podľa akých hľadísk sa má určiť, či sa pracovník zamestnaný ako vodič v medzinárodnej cestnej nákladnej doprave vysiela „na územie členského štátu“ v zmysle článku 1 ods. 1 a 3 smernice o vysielaní pracovníkov a či tento pracovník v zmysle článku 2 ods. 1 smernice o vysielaní pracovníkov „počas vymedzeného obdobia vykonáva prácu na území iného členského štátu, než štát, v ktorom bežne pracuje“?

                              b)

                              Má pre zodpovedanie otázky 2a) význam okolnosť, že podnik, ktorý pracovníka označeného v otázke 2a) vysiela, je prepojený — napríklad prostredníctvom koncernu — s podnikom, do ktorého pracovníka vysiela, a ak áno, aký?

                              c)

                              Ak práca pracovníka označeného v otázke 2a) sčasti zahŕňa kabotážnu prepravu — t. j. prepravnú službu, ktorá je poskytovaná výlučne na území iného členského štátu ako toho, na území ktorého tento pracovník normálne pracuje, musí sa potom v prípade tohto pracovníka v každom prípade vychádzať z toho, že vo vzťahu k tejto časti prác dočasne pracuje na území prvého menovaného členského štátu? Ak áno, platí v tejto súvislosti dolná hranica, napríklad vo forme minimálneho obdobia za mesiac, počas ktorého sa táto kabotážna preprava uskutočňuje?

                  3.

                              a)

                              V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Ako sa má vykladať pojem „kolektívne zmluvy vyhlásené za všeobecne uplatniteľné“ v zmysle článku 3 ods. 1 a ods. 8 prvého pododseku smernice o vysielaní pracovníkov? Ide o autonómny pojem práva Únie a v dôsledku toho stačí, že z faktického hľadiska sú splnené podmienky stanovené v článku 3 ods. 8 prvom pododseku smernice o vysielaní pracovníkov, alebo tieto ustanovenia súčasne vyžadujú, aby bola kolektívna zmluva vyhlásená za všeobecne uplatniteľnú podľa vnútroštátneho práva?

                              b)

                              Ak kolektívnu zmluvu nemožno kvalifikovať ako kolektívnu zmluvu vyhlásenú za všeobecne uplatniteľnú v zmysle článku 3 ods. 1 a ods. 8 prvého pododseku smernice o vysielaní pracovníkov, bráni potom článok 56 ZFEÚ tomu, aby podniku so sídlom v jednom členskom štáte, ktorý vysiela pracovníka na územie iného členského štátu, bola zmluvne uložená povinnosť dodržať ustanovenia takej kolektívnej zmluvy platnej v poslednom uvedenom členskom štáte?

         (1)  Smernica 96/71/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb (Ú. v. ES L 18, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 431).


title: vec C 826/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Limburg (Holandsko) 28. decembra 2018 – LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt Susteren andere Beteiligte: Sebava BV

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Limburg (Holandsko) 28. decembra 2018 – LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt Susteren andere Beteiligte: Sebava BV
      (vec C 826/18)
      (2019/C 122/12)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Limburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied

         Žalovaný: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt Susteren

         Ďalší účastník konania: Sebava BV

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa právo Únie, a najmä článok 9 ods. 2 Aarhuského dohovoru (1) vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby sa v celom rozsahu vylúčilo právo verejnosti (public) (každého) na prístup k spravodlivosti, ak v danom prípade nejde o zainteresovanú verejnosť (public concerned) (dotknutá osoba)?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:
                  Má sa právo Únie, a najmä článok 9 ods. 2 Aarhuského dohovoru vykladať v tom zmysle, že na základe tohto ustanovenia sa musí verejnosti (public) (každému) v prípade tvrdeného porušenia procesných podmienok platných pre túto verejnosť a zásahu do práv na účasť v zmysle článku 6 tohto dohovoru, poskytnúť prístup k spravodlivosti?
                  Je v tejto súvislosti relevantné, že zainteresovaná verejnosť (public concerned) (dotknutá osoba) má v tomto okamihu prístup k spravodlivosti a zároveň má možnosť uplatniť aj hmotnoprávne žalobné dôvody v súdnom konaní?

                  3.

                  Má sa právo Únie a najmä článok 9 ods. 2 Aarhuského dohovoru vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby sa prístup k spravodlivosti zainteresovanej verejnosti (public concerned) (dotknutá osoba) podmienil vykonaním práva na účasť v zmysle článku 6 tohto dohovoru?

                  4.

                  V prípade zápornej odpovede na tretiu otázku:
                  Má sa právo Únie a najmä článok 9 ods. 2 Aarhuského dohovoru vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnemu právnemu predpisu, ktorý vylučuje prístup zainteresovanej verejnosti (public concernet) (dotknutá osoba) k spravodlivosti v konaní namierenom proti rozhodnutiu v prípade, ak jej možno právom vytýkať, že nevzniesla nijaké námietky voči návrhu rozhodnutia (resp. jeho častiam)?

                  5.

                  V prípade zápornej odpovede na štvrtú otázku:
                  Prináleží v neobmedzenom rozsahu vnútroštátnemu súdu, aby na základe okolností jednotlivého prípadu rozhodol o tom, akým spôsobom sa má vykladať výraz „ktorému možno právom vytýkať“ alebo je vnútroštátny súd povinný v tejto súvislosti zohľadniť konkrétne záruky stanovené právom Únie?

                  6.

                  Do akej miery sa odpoveď na tretiu, štvrtú a piatu otázku zmení, ak ide o verejnosť (public) (každého), ak táto verejnosť zároveň nie je zainteresovanou verejnosťou (public concerned) (dotknutá osoba)?

         (1)  Dohovor z 25. júna 1998 o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia podpísaný v Aarhuse 25. júna 1998 a schválený v mene Európskeho spoločenstva rozhodnutím Rady 2005/370/ES zo 17. februára 2005 (Ú. v. EÚ L 124, 2005, s. 1).


title: Vec C-7/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Köln (Nemecko) 4. januára 2019 — QG/Germanwings GmbH

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Köln (Nemecko) 4. januára 2019 — QG/Germanwings GmbH
      (Vec C-7/19)
      (2019/C 122/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: QG

         Žalovaná: Germanwings GmbH

         Prejudiciálna otázka:

      Je štrajk vlastných zamestnancov prevádzkujúceho leteckého dopravcu, ktorý ohlásili odbory a ktorý je podľa vnútroštátneho práva regulárny, mimoriadnou okolnosťou v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia (ES) č. 261/2004 (1)?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-33/19: Žaloba podaná 18. januára 2019 — Európska komisia/Bulharská republika

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/12

      Žaloba podaná 18. januára 2019 — Európska komisia/Bulharská republika
      (Vec C-33/19)
      (2019/C 122/14)
      Jazyk konania: bulharčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: Cv. Georgieva-Kecsmar a J. Hottiaux)

         Žalovaná: Bulharská republika

         Návrhy žalobkyne

      Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:
      rozhodol, že Bulharsko si nesplnilo svoje povinnosti vyplývajúce z článku 21 smernice 2004/49/ES (1):

                  —

                  tým, že Bulharsko opomenulo zabezpečiť nezávislosť vyšetrovacieho orgánu od manažérov infraštruktúry, nesplnilo si svoje povinnosti vyplývajúce z článku 21 ods. 1 smernice 2004/49/ES,

                  —

                  tým, že Bulharsko opomenulo zabezpečiť dostatočné prostriedky pre vyšetrovací orgán, aby tento vyšetrovací orgán mohol nezávisle vykonávať svoje úlohy, nesplnilo si svoje povinnosti vyplývajúce z článku 21 ods. 2 smernice 2004/49/ES,

                  —

                  uložil Bulharskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

                  1.

                  Podľa článku 21 smernice 2004/49/ES sú členské štáty povinné zabezpečiť, aby nehody a incidenty uvedené v článku 19 vyšetroval stály orgán, ktorý má k dispozícii aspoň jedného vyšetrovateľa spôsobilého v prípade nehody alebo incidentu vykonávať funkciu povereného vyšetrovateľa. Tento orgán je organizačne, právne a pri prijímaní rozhodnutí nezávislý od manažérov infraštruktúry, železničných podnikov, orgánov vyberajúcich poplatky, prideľovacích orgánov a notifikovaných orgánov ako aj od všetkých strán, ktorých záujmy by mohli byť v rozpore s úlohami vyšetrovacieho orgánu. Okrem toho je funkčne nezávislý od bezpečnostného orgánu a regulačných orgánov v železničnom sektore.

                  2.

                  Vo svojej žalobe Komisia poukazuje nato, že špecializovaný orgán pre vyšetrovanie nehôd a incidentov zriadený v rámci ministerstva dopravy nie je nezávislý od manažérov infraštruktúry, národnej spoločnosti pre železničnú infraštruktúru. Konkrétne sa tento orgán vyznačuje tak nedostatkom organizačnej nezávislosti, ako aj nedostatkom samostatnosti vo svojich rozhodnutiach. V tomto zmysle Bulharská republika nedodržala ustanovenia článku 21 ods. 1 smernice 2004/49/ES.

                  3.

                  V žalobe Komisia tiež zdôrazňuje, že právna úprava Bulharskej republiky nezabezpečuje prístup k dostatočným prostriedkom tak, aby vyšetrovací orgán mohol vykonávať svoje úlohy v zmysle článku 21 ods. 2 smernice 2004/49/ES nezávisle.

         (1)  Smernica 2004/49/ES Európskeho parlamentu a Rady z 29. apríla 2004 o bezpečnosti železníc spoločenstva a o zmene a doplnení smernice Rady 95/18/ES o udeľovaní licencií železničným podnikom a smernici 2001/14/ES o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry, vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry a bezpečnostnej certifikácii (Smernica o bezpečnosti železníc) (Ú. v. EÚ L 164, 2004, s. 44; Mim. vyd. 07/008, s. 227).


title: Vec C-82/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko) 5. februára 2019 — Minister for Justice and Equality/PI

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko) 5. februára 2019 — Minister for Justice and Equality/PI
      (Vec C-82/19)
      (2019/C 122/15)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      High Court

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Minister for Justice and Equality

         Žalovaný: PI

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Treba nezávislosť prokurátora od výkonnej moci posudzovať na základe jeho postavenia v rámci príslušného vnútroštátneho právneho poriadku? Ak nie, podľa akých kritérií sa posudzuje nezávislosť od výkonnej moci?

                  2.

                  Je prokurátor, ktorý v súlade s vnútroštátnym právom podlieha možným usmerneniam alebo pokynom, či už priamym alebo nepriamym, od ministerstva spravodlivosti, dostatočne nezávislý od výkonnej moci, aby mohol byť považovaný za súdny orgán v zmysle článku 6 ods. 1 rámcového rozhodnutia (1)?

                  3.

                  Ak áno, musí byť prokurátor aj funkčne nezávislý od výkonnej moci a podľa akých kritérií sa posudzuje jeho funkčná nezávislosť?

                  4.

                  Ak je prokurátor, ktorého rola je obmedzená na iniciovanie a vykonávanie vyšetrovania a zabezpečovanie toho, že takéto konania prebiehajú objektívne a v súlade so zákonom, podávanie obžalôb, vykonávanie súdnych rozhodnutí a stíhanie trestných činov a ktorý nevydáva vnútroštátne zatykače a nesmie ani vykonávať súdne funkcie, nezávislý od výkonnej moci, je „súdnym orgánom“ na účely článku 6 ods. 1 rámcového rozhodnutia?

                  5.

                  Je prokurátor v Zwickau súdnym orgánom v zmysle článku 6 ods. 1 rámcového rozhodnutia z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi?

         (1)  Rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, 2002, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 34).


title: Vec T-134/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2019 — Hércules Club de Fútbol/Komisia [„Prístup k dokumentom — Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty súvisiace s konaním o preskúmaní štátnej pomoci — Zamietnutie prístupu — Prekážka začatého konania — Výnimka týkajúca sa ochrany účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly — Výnimka týkajúca sa ochrany obchodných záujmov tretej osoby — Povinnosť vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie — Prevažujúci verejný záujem“]

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/15

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2019 — Hércules Club de Fútbol/Komisia
      (Vec T-134/17) (1)

      (Prístup k dokumentom - Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty súvisiace s konaním o preskúmaní štátnej pomoci - Zamietnutie prístupu - Prekážka začatého konania - Výnimka týkajúca sa ochrany účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly - Výnimka týkajúca sa ochrany obchodných záujmov tretej osoby - Povinnosť vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie - Prevažujúci verejný záujem)
      (2019/C 122/16)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alikante, Španielsko) (v zastúpení: S. Rating a Y. Martínez Mata, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Braquero Cruz, G. Lungo a P. Němečková, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEU na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2017) 736 final z 2. februára 2017, ktorým bola zamietnutá žiadosť futbalového klubu Hércules Club de Fútbol, SAD o prístup k dokumentom súvisiacim s konaním o preskúmaní štátnej pomoci SA.363872

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Hércules Club de Fútbol, SAD je povinný nahradiť trovy konania, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec T-201/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2019 — Printeos/Komisia [„Mimozmluvná zodpovednosť — Hospodárska súťaž — Kartely — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ — Pokuty — Rozsudok, ktorým sa čiastočne zrušuje rozhodnutie — Vrátenie istiny pokuty — Úroky z omeškania — Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom — Príčinná súvislosť — Ujma — Článok 266 ZFEÚ — Článok 90 ods. 4 písm. a) druhá veta delegovaného nariadenia (ES) č. 1268/2012“]

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/15

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2019 — Printeos/Komisia
      (Vec T-201/17) (1)

      (Mimozmluvná zodpovednosť - Hospodárska súťaž - Kartely - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ - Pokuty - Rozsudok, ktorým sa čiastočne zrušuje rozhodnutie - Vrátenie istiny pokuty - Úroky z omeškania - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom - Príčinná súvislosť - Ujma - Článok 266 ZFEÚ - Článok 90 ods. 4 písm. a) druhá veta delegovaného nariadenia (ES) č. 1268/2012)
      (2019/C 122/17)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Španielsko) (v zastúpení: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Dintilhac a F. Jimeno Fernández, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      V prvom rade návrh podaný na základe článku 268 ZFEÚ na náhradu škody vyplývajúcej z odmietnutia Komisie vyplatiť žalobkyni úroky z omeškania z istiny pokuty vrátenej v nadväznosti na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2014) 92 95 final z 10. decembra 2014 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 101 [ZFEÚ] a článku 53 Dohody o EHP (AT.39780 — Obálky) rozsudkom z 1. decembra 2016, Printeos a i./Komisia (T-95/15, EU:T:2016:722), a subsidiárne návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie z 26. januára 2017 týkajúceho sa odmietnutia uvedeného vrátenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Európska únia, zastúpená Európskou komisiu, je povinná nahradiť škodu spôsobenú spoločnosti Printeos, SA, z dôvodu, že tejto spoločnosti nebola vyplatená suma vo výške 184 592,95 eura, ktorá jej mala byť vyplatená ako úroky z omeškania vzniknuté v období od 9. marca 2015 do 1. februára 2017 podľa článku 266 prvého odseku ZFEÚ, v rámci vykonania rozsudku z 13. decembra 2016, Printeos a i./Komisia (T-95/15).

                  2.

                     Náhrada uvedená v prvom bode sa zvyšuje o úroky z omeškania odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku až do jej úplného zaplatenia v sadzbe stanovenej Európskou centrálnou bankou (ECB) pre hlavné operácie refinancovania, zvýšenej o 3,5 percentuálneho bodu.

                  3.

                     V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                     Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 168, 29.5.2017.


title: Vec T-453/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2019 — TV/Rada [„Verejná služba — Úradníci v skúšobnej dobe — Skúšobná doba — Správa o skúšobnej dobe — Stanovisko výboru pre správy — Prepustenie na konci skúšobnej doby — Nedostatočné odborné kvality — Článok 34 služobného poriadku — Zjavne nesprávne posúdenie — Povinnosť odôvodnenia“]

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/16

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2019 — TV/Rada
      (Vec T-453/17) (1)

      (Verejná služba - Úradníci v skúšobnej dobe - Skúšobná doba - Správa o skúšobnej dobe - Stanovisko výboru pre správy - Prepustenie na konci skúšobnej doby - Nedostatočné odborné kvality - Článok 34 služobného poriadku - Zjavne nesprávne posúdenie - Povinnosť odôvodnenia)
      (2019/C 122/18)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: TV (v zastúpení: L. Levi a A. Blot, avocats)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ na jednej strane na zrušenie rozhodnutia Rady z 19. augusta 2016, ktorým bol žalobca prepustený na konci skúšobnej doby a rozhodnutia Rady z 11. apríla 2017, ktorým bola zamietnutá sťažnosť žalobcu, a na druhej strane na priznanie náhrady nemajetkovej ujmy, ktorá mala byť žalobcovi údajne spôsobená v dôsledku týchto rozhodnutí

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     TV je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec T-796/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. februára 2019 — Mouldpro/EUIPO — Wenz Kunststoff (MOULDPRO) [„Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie MOULDPRO — Absolútny dôvod neplatnosti — Nekonanie v dobrej viere — Článok 59 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 — Relatívne dôvody neplatnosti — Článok 60 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 3 nariadenia 2017/1001 — Článok 60 ods. 1 písm. c) a článok 8 ods. 4 nariadenia 2017/1001“]

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/17

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. februára 2019 — Mouldpro/EUIPO — Wenz Kunststoff (MOULDPRO)
      (Vec T-796/17) (1)

      (Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie MOULDPRO - Absolútny dôvod neplatnosti - Nekonanie v dobrej viere - Článok 59 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Relatívne dôvody neplatnosti - Článok 60 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 3 nariadenia 2017/1001 - Článok 60 ods. 1 písm. c) a článok 8 ods. 4 nariadenia 2017/1001)
      (2019/C 122/19)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Mouldpro ApS (Ballerup, Dánsko) (v zastúpení: W. Rebernik, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: P. Sipos a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Wenz Kunststoff GmbH & Co. KG (Lüdenscheid, Nemecko) (v zastúpení: J. Bühling a D. Graetsch, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 16. októbra 2017 (vec R 2153/2015-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Mouldpro a Wenz Kunststoff

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Mouldpro ApS je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 32, 29.1.2018.


title: Vec T-823/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. februára 2019 — Etnia Dreams/EUIPO — Poisson (Etnik) [„Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Etnik — Skoršia ochranná známka Európskej únie — Relatívny dôvod zamietnutia — Neoznačenie skoršej ochrannej známky v námietke — Zásada riadnej správy vecí verejných — Právo na účinný prostriedok nápravy — Rovnosť zbraní — Zásada dobrej viery — Legitímna dôvera“]

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/18

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. februára 2019 — Etnia Dreams/EUIPO — Poisson (Etnik)
      (Vec T-823/17) (1)

      (Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Etnik - Skoršia ochranná známka Európskej únie - Relatívny dôvod zamietnutia - Neoznačenie skoršej ochrannej známky v námietke - Zásada riadnej správy vecí verejných - Právo na účinný prostriedok nápravy - Rovnosť zbraní - Zásada dobrej viery - Legitímna dôvera)
      (2019/C 122/20)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa): Etnia Dreams, SL (Valencia, Španielsko) (v zastúpení: P. Gago Comes, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Palmero Cabezas, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Serge Poisson (Limal, Belgicko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 19. októbra 2017 (vec R 880/2017-4) týkajúceho sa námietkového konania medzi spoločnosťou Etnia Dreams a Sergeom Poissonom

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Etnia Dreams SL je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 72, 26.2.2018.


title: Vec T-231/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2019 — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO — Lupu (Djili) [„Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Djili — Staršia národná ochranná známka GILLY — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“]

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/18

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2019 — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam/EUIPO — Lupu (Djili)
      (Vec T-231/18) (1)

      (Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Djili - Staršia národná ochranná známka GILLY - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001)
      (2019/C 122/21)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bulharsko) (v zastúpení: C.-R. Romițan, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: pôvodne D. Gája a D. Walicka, neskôr D. Gája a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Victor Lupu (Bukurešť, Rumunsko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 31. januára 2018 (vec R 1902/2017-5) týkajúca sa námietkového konania medzi pánom Lupuom a Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 200, 11.6.2018.


title: Vec T-278/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. februára 2019 — Nemius Group/EUIPO — (DENTALDISK) [„Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie DENTALDISK — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“]

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/19

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. februára 2019 — Nemius Group/EUIPO — (DENTALDISK)
      (Vec T-278/18) (1)

      (Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie DENTALDISK - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001)
      (2019/C 122/22)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Nemius Group GmbH (Obertshausen, Nemecko) (v zastúpení: C. Bildhäuser, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Sesma Merino a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 30. januára 2018 (vec R 741/2017-5) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia DENTALDISK ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Nemius Group GmbH znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

         (1)  Ú. v. EÚ C 221, 25.6.2018.


title: Vec T-63/19: Žaloba podaná 31. januára 2019 — Rot Front/EUIPO — Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (РОШЕН)

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/21

      Žaloba podaná 31. januára 2019 — Rot Front/EUIPO — Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (РОШЕН)
      (Vec T-63/19)
      (2019/C 122/24)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Rot Front OAO (Moskva, Rusko) (v zastúpení: M. Geitz a J. Stock, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (Kyjev, Ukrajina)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis obrazovej ochrannej známky РОШЕН označujúci Európsku úniu — medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 11 233 784

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 16. novembra 2018 vo veci R 1872/2018-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 94 ods. 1, článku 47 ods. 5 a článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-66/19: Žaloba podaná 4. februára 2019 — Vlaamse Gemeenschap a Vlaams Gewest/Parlament a Rada

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/22

      Žaloba podaná 4. februára 2019 — Vlaamse Gemeenschap a Vlaams Gewest/Parlament a Rada
      (Vec T-66/19)
      (2019/C 122/25)
      Jazyk konania: holandčina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Vlaamse Gemeenschap a Vlaams Gewest (v zastúpení: T. Eyskens, N. Bonbled a P. Geysens, advocaten)

         Žalovaní: Európsky parlament a Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

                  —

                  zrušil nariadenie (EÚ) 2018/1724,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu a Rade povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 4 ods. 2 ZEÚ.
                  Jazykové povinnosti, ktoré ukladá nariadenie (EÚ) 2018/1724 (1) odporujú vnútroštátnej právnej úprave o používaní jazykov v správnom konaní, tak ako je zakotvená v Ústave Belgicka. Tento vnútroštátny jazykový režim je súčasťou základnej politickej a ústavnej štruktúry Belgického štátu a patrí do národnej identity belgického štátu. Nariadenie (EÚ) 2018/1724 teda odporuje článku 4 ods. 2 ZEÚ podľa ktorého Únia rešpektuje národnú identitu členských štátov.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 5 ods. 2 a 4 ZEÚ a protokolu č. 2 o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality.
                  Jazykové povinnosti, ktoré ukladá nariadenie (EÚ) 2018/1724 nerešpektujú zásadu rozdelenia právomocí (1) ani proporcionality (2):

                              1)

                              žiadne ustanovenie Zmluvy neudeľuje Únii právomoc upraviť používanie jazykov v rámci verejnej služby a verejnou službou členských štátov.

                              2)

                              povinnosť poskytnúť verejnosti preklad „v úradnom jazyku Únie, ktorému bežne rozumie čo najväčší počet cezhraničných používateľov“ (článok 12 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2018/1724) nerešpektuje zásadu proporcionality a neobsahuje žiadne odôvodnenie pokiaľ ide o túto zásadu. Jazykové požiadavky uložené nariadením (EÚ) 2018/1724 sú vzhľadom na sledovaný cieľ neprimerané.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 3 ods. 3 ZEÚ, článku 22 Charty základných práv Európskej únie, všeobecnej zásady zákazu diskriminácie na základe jazyka a zásady rovnosti členských štátov.
                  Nariadenie (EÚ) 2018/1724 porušuje článok 3 ods. 3 ZEÚ, článok 22 Charty, všeobecnú zásadu zákazu diskriminácie na základe jazyka a zásadu rovnosti členských štátov, pretože odrádza občanov, ktorí sa chcú usadiť v členskom štáte, ktorý nie členským štátom ich pôvodu, naučiť sa úradný jazyk, alebo jeden z úradných jazykov tohto štátu a navyše pretože ukladá zovšeobecnenie používania jediného nosného jazyka, ktorý sa takým spôsobom v skutočnosti stáva európskym jazykom verejnej správy a orgánov.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení všeobecných zásad právnej istoty a normatívnej jasnosti, ako aj bodu I.2 medziinštitucionálnej dohody medzi Európskym parlamentom, Radou Európskej únie a Európskou komisiou „Lepšia tvorba práva“ z 13. apríla 2016.
                  Jazykové povinnosti, ktoré nariadenie (EÚ) 2018/1724 ukladá členským štátom zjavne odporujú zásadám jasnosti, presnosti, predvídateľnosti a koherentnosti. Povinnosti prekladu, ktoré nariadenie (EÚ) 2018/1724 ukladá nie sú ani jasné, ani presné, ani predvídateľné, ani koherentné pokiaľ ide o jazyk do ktorého treba preklad vykonať.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na porušení článku 291 ods. 2 ZFEÚ.
                  Zavedenie povinnosti prekladu, ktorú nariadenie (EÚ) 2018/1724 ukladá, vyžaduje, aby bolo jasne a výslovne určené do akého jazyka treba preklad vykonať. Inštitucionálne pravidlá nariadenia (EÚ) 2018/1724 sú však v tejto súvislosti vysoko nepresné. Nariadenie (EÚ) 2018/1724 teda nerešpektuje krehkú inštitucionálnu rovnováhu stanovenú v článku 291 ZFEÚ a v nariadení (EÚ) č. 182/2011 (2) („komitologické nariadenie“), keďže Európskej komisii v skutočnosti umožňuje obchádzať postup stanovený v tomto nariadení (EÚ) č. 182/2011 a prijať pravidlá neformálnou cestou.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1724 z 2. októbra 2018 o zriadení jednotnej digitálnej brány na poskytovanie prístupu k informáciám, postupom a asistenčným službám a službám riešenia problémov a o zmene nariadenia (EÚ) č. 1024/2012 (Ú. v. EÚ L 295, 2018, s. 1).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (Ú. v. EÚ L 55, 2011, s. 13).


title: Vec T-70/19: Žaloba podaná 6. februára 2019 — Nosio/EUIPO — Passi (LA PASSIATA)

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/23

      Žaloba podaná 6. februára 2019 — Nosio/EUIPO — Passi (LA PASSIATA)
      (Vec T-70/19)
      (2019/C 122/26)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Nosio SpA (Mezzocorona, Taliansko) (v zastúpení: J. Graffer a A. Ottolini, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Passi AG (Rothrist, Švajčiarsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LA PASSIATA — prihláška č. 14 593 131

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 5. novembra 2018 vo veci R 928/2018-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-73/19: Žaloba podaná 7. februára 2019 — Bergslagernas Järnvaru/EUIPO (Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (nástroje na štiepanie dreva)

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/25

      Žaloba podaná 7. februára 2019 — Bergslagernas Järnvaru/EUIPO (Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (nástroje na štiepanie dreva)
      (Vec T-73/19)
      (2019/C 122/28)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bergslagernas Järnvaruaktiebolag (Saltsjö-Boo, Švédsko) (v zastúpení: S. Kirschstein-Freund, V. Dalichau a B. Breitinger, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen GmbH (Ichenhausen, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ sporného dizajnu: žalobkyňa

         Dotknutý sporný dizajn: dizajn Spoločenstva č. 1289 243-0001

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 23. novembra 2018 vo veci R 1455/2018-3

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  subsidiárne, zmenil napadnuté rozhodnutie a rozhodol, že odvolanie je dôvodné,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy odvolacieho konania a konania pred Všeobecným súdom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 62 nariadenia Rady (ES) č. 6/2002,

                  —

                  porušenie článku 6 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 6/2002.


title: Vec T-76/19: Žaloba podaná 7. februára 2019 — Pontinova/EUIPO — Ponti & Partners (pontinova)

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/26

      Žaloba podaná 7. februára 2019 — Pontinova/EUIPO — Ponti & Partners (pontinova)
      (Vec T-76/19)
      (2019/C 122/29)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pontinova AG (Zürich, Švajčiarsko) (v zastúpení: K. Loth, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Ponti & Partners, SLP (Barcelona, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie pontinova — prihláška č. 15 878 085

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 27. novembra 2018 vo veci R 566/2018-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-78/19: Žaloba podaná 8. februára 2019 — Lidl Stiftung/EUIPO — Plásticos Hidrosolubles (green cycles)

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/27

      Žaloba podaná 8. februára 2019 — Lidl Stiftung/EUIPO — Plásticos Hidrosolubles (green cycles)
      (Vec T-78/19)
      (2019/C 122/30)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Nemecko) (v zastúpení: A. Marx a K. Bonhagen, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Plásticos Hidrosolubles, SL (Rafelbuñol, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie green cycles v modrej, sivej a bielej farbe — ochranná známka Európskej únie č. 8 807 265

         Konanie pred EUIPO: konanie o výmaze

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 29. novembra 2018 vo veci R 778/2018-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania,

                  —

                  uložil spoločnosti Plásticos Hidrosolubles, SL povinnosť nahradiť trovy konania pred EUIPO.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 18 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 v spojení s článkom 10 ods. 3 a 4 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625.


title: Vec T-80/19: Žaloba podaná 12. februára 2019 — Dekoback/EUIPO — DecoPac (DECOPAC)

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/27

      Žaloba podaná 12. februára 2019 — Dekoback/EUIPO — DecoPac (DECOPAC)
      (Vec T-80/19)
      (2019/C 122/31)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Dekoback GmbH (Helmstadt-Bargen, Nemecko) (v zastúpení: V. von Moers, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: DecoPac, Inc (Anoka, Minnesota, Spojené štáty)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: ochranná známka Európskej únie DECOPAC — ochranná známka Európskej únie č. 160 747

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 26. novembra 2018 vo veci R 1795/2017-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie a zapísanú ochrannú známku DECOPAC ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom vyhlásil za neplatnú.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  chýbajúca dôvernosť obchodných údajov,

                  —

                  porušenie práva byť vypočutý,

                  —

                  nepredloženie dostatočného množstva faktúr,

                  —

                  nevyužívanie ochrannej známky ako známky podniku,

                  —

                  zamýšľaný, ale nerealizovaný predaj spotrebiteľom,

                  —

                  nevyhnutnosť rozlišovania medzi jedlými a nejedlými dekoráciami.


title: Vec T-131/17: Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. februára 2019 — Argus Security/ESVČ

text:
               1.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 122/32

      Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. februára 2019 — Argus Security/ESVČ
      (Vec T-131/17) (1)

      (2019/C 122/37)
      Jazyk konania: angličtina
      Predseda deviatej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 129, 24.4.2017.


title: spojené veci C-116/16 a C-117/16: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. februára 2019 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Østre Landsret — Dánsko) — Skatteministeriet/T Danmark (C-116/16), Y Denmark Aps (C-117/16) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Aproximácia právnych predpisov — Spoločný systém zdaňovania uplatňovaný v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch — Smernica 90/435/EHS — Oslobodenie ziskov rozdeľovaných spoločnosťami jedného členského štátu spoločnostiam iných členských štátov od dane — Vlastník požitkov v podobe rozdelených ziskov — Zneužitie práva — Spoločnosť so sídlom v členskom štáte vyplácajúca združenej spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte dividendy, ktoré sa celé alebo takmer celé následne prevádzajú na územie nepatriace k Európskej únii — Dcérska spoločnosť, na ktorú sa vzťahuje povinnosť vykonať zrážku dane zo ziskov)

text:
               15.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 139/7

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. februára 2019 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Østre Landsret — Dánsko) — Skatteministeriet/T Danmark (C-116/16), Y Denmark Aps (C-117/16)
      (spojené veci C-116/16 a C-117/16) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Aproximácia právnych predpisov - Spoločný systém zdaňovania uplatňovaný v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch - Smernica 90/435/EHS - Oslobodenie ziskov rozdeľovaných spoločnosťami jedného členského štátu spoločnostiam iných členských štátov od dane - Vlastník požitkov v podobe rozdelených ziskov - Zneužitie práva - Spoločnosť so sídlom v členskom štáte vyplácajúca združenej spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte dividendy, ktoré sa celé alebo takmer celé následne prevádzajú na územie nepatriace k Európskej únii - Dcérska spoločnosť, na ktorú sa vzťahuje povinnosť vykonať zrážku dane zo ziskov)
      (2019/C 139/04)
      Jazyk konania: dánčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrhy na začatie prejudiciálneho konania

      Østre Landsret

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Skatteministeriet

         Žalované: T Danmark (C-116/16), Y Denmark Aps (C-117/16)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Veci C-116/16 a C-117/16 sa na účely rozsudku spájajú.

                  2.

                  Všeobecná zásada práva Únie, podľa ktorej sa osoby podliehajúce súdnej právomoci nemôžu podvodne alebo zneužívajúcim spôsobom dovolávať noriem práva Únie, sa má vykladať v tom zmysle, že oslobodenie od zrážkovej dane zo ziskov vyplatených dcérskou spoločnosťou jej materskej spoločnosti, ktoré je stanovené v článku 5 smernice Rady 90/435/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch, zmenenej smernicou Rady 2003/123/ES z 22. decembra 2003, musia v prípade podvodného alebo zneužívajúceho konania vnútroštátne orgány a súdy daňovníkovi odmietnuť, a to aj v prípade, že neexistujú ustanovenia vnútroštátneho práva alebo dojednané ustanovenia upravujúce takéto odmietnutie.

                  3.

                  Dôkaz zneužívajúceho konania si vyžaduje jednak súbor objektívnych okolností, z ktorých vyplýva, že aj napriek formálnemu dodržaniu podmienok stanovených právnou úpravou Únie cieľ tejto právnej úpravy nebol dosiahnutý, a jednak subjektívny prvok spočívajúci v úmysle získať výhodu vyplývajúcu z právnej úpravy Únie tým, že sa umelo vytvárajú podmienky potrebné na jej získanie. Prítomnosť niekoľkých indícií môže svedčiť o existencii zneužitia práva, pokiaľ sú tieto indície objektívne a zhodujúce sa. Takéto indície môže predstavovať najmä existencia účelových spoločností, ktoré nemajú hospodárske opodstatnenie, ako aj čisto formálny charakter štruktúry skupiny spoločností, finančného mechanizmu a pôžičiek.

                  4.

                  Na účely odmietnutia priznať spoločnosti postavenie vlastníka požitkov v podobe dividend alebo preukázania existencie zneužitia práva nie je vnútroštátny orgán povinný identifikovať subjekt alebo subjekty, ktoré považuje za vlastníkov požitkov v podobe týchto dividend.

                  5.

                  V situácii, keď sa režim oslobodenia od zrážkovej dane z dividend, stanovený smernicou 90/435, zmenenou smernicou 2003/123, ktoré vypláca spoločnosť rezident v členskom štáte v prospech spoločnosti rezidenta v inom členskom štáte, neuplatňuje z dôvodu konštatovania existencie podvodu alebo zneužitia v zmysle článku 1 ods. 2 tejto smernice, nemožno sa dovolávať uplatňovania slobôd zakotvených v Zmluve o FEÚ s cieľom spochybniť právnu úpravu prvého členského štátu týkajúcu sa zdanenia týchto dividend.

         (1)  Ú. v. EÚ C 270, 25.7.2016.