title: Vec C-140/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakúsko) 20. februára 2019 — EX

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/36

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakúsko) 20. februára 2019 — EX
      (Vec C-140/19)
      (2019/C 187/40)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: EX

         Žalovaný orgán: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Vedľajší účastník konania: Finanzpolizei

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 56 ZFEÚ, ako aj smernica 96/71/ES Európskeho Parlamentu a Rady zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb (1) a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/67/EÚ z 15. mája 2014 o presadzovaní smernice 96/71/ES (2) vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej norme, ktorá za porušenie formálnych povinností v prípade cezhraničného pridelenia pracovníkov, akým je porušenie povinnosti uchovávať mzdové podklady alebo porušenie ohlasovacej povinnosti voči Zentrale Koordinationsstelle (ohlásenie ZKO), stanovuje veľmi vysoké pokuty a najmä vysoké minimálne sankcie, ktoré sa ukladajú kumulatívne za každého jednotlivého dotknutého pracovníka?

                  2.

                  V prípade, že už odpoveď na prvú otázku nebude kladná:
                  Majú sa článok 56 ZFEÚ, ako aj smernica 96/71/ES a smernica 2014/67/EÚ vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa za porušenia formálnych povinností v prípade cezhraničného pridelenia pracovníkov ukladali kumulatívne pokuty bez ohraničenia ich maximálnej výšky?

                  3.

                  Má sa článok 56 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade predčasného ukončenia alebo prerušenia dočasnej činnosti v hostiteľskej krajine vyžaduje povinné ohlásenie zmeny voči ZKO?

                  4.

                  V prípade, že odpoveď na tretiu otázku bude záporná:
                  Má sa článok 56 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá pre ohlásenie zmeny nestanovuje žiadnu primeranú lehotu?

                  5.

                  Majú sa články 56 ZFEÚ a článok 9 smernice 2014/67/EÚ vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že dodatočné dodanie vhodných a relevantných dokumentov v primeranej lehote nespĺňa požiadavku poskytnutia dokumentov?

                  6.

                  Majú sa články 56 ZFEÚ a článok 9 smernice 2014/67/EÚ vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že od zahraničného poskytovateľa služieb sa požaduje predloženie dokumentov, ktoré prekračujú rozsah dokumentov uvedených v článku 9 smernice 2014/67/EÚ a nie sú relevantné ani vhodné a vo vnútroštátnom práve bližšie určené, a to mzdové listy, výplatné pásky, mzdové zoznamy, potvrdenia o zrazenej dani, prihlásenia a odhlásenia, zdravotné poistenie, zoznamy ohlásení a započítania mzdových príplatkov, podklady súvisiace s platovou triedou, osvedčenia?

         (1)  Ú. v. ES L 18, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 431.

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/67/EÚ z 15. mája 2014 o presadzovaní smernice 96/71/ES o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb, ktorou sa mení nariadenie (EÚ) č. 1024/2012 o administratívnej spolupráci prostredníctvom informačného systému o vnútornom trhu, Ú. v. EÚ L 159, 2014, s. 11.


title: Vec C-184/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 26. februára 2019 — Hecta Viticol SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/38

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 26. februára 2019 — Hecta Viticol SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați
      (Vec C-184/19)
      (2019/C 187/42)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel București

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Hecta Viticol SRL

         Odporcovia: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bránia články 7, 11 a 15 smernice Rady 92/83/EHS z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje (1) a článok 5 smernice Rady 92/84/EHS z 19. októbra 1992 o aproximácii sadzieb spotrebnej dane na alkohol a alkoholické nápoje (2) článku I bodu 21 a článku IV ods. 1 mimoriadneho vládneho nariadenia č. 54/2010 z 23. júna 2010 o určitých opatreniach zameraných na boj proti daňovým únikom?

                  2.

                  Bráni zásada právnej istoty a zásada legitímnej dôvery ustanoveniu uvedenému v článku I bode 21 a v článku IV ods. 1 mimoriadneho vládneho nariadenia č. 54/2010 z 23. júna 2010 o určitých opatreniach zameraných na boj proti daňovým únikom v rozsahu, v akom mení sadzbu spotrebnej dane z iných nešumivých kvasených nápojov ako sú pivá a vína?

         (1)  Ú. v. ES L 316, 1992, s. 21, Mim. vyd. 09/001, s. 206.

         (2)  Ú. v. ES L 316, 1992, s. 29, Mim. vyd. 09/001, s. 213.


title: Vec C-187/19 P: Odvolanie podané 22. februára 2019: Európska služba pre vonkajšiu činnosť proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-537/17, De Loecker/ESVČ

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/39

      Odvolanie podané 22. februára 2019: Európska služba pre vonkajšiu činnosť proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-537/17, De Loecker/ESVČ
      (Vec C-187/19 P)
      (2019/C 187/43)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (v zastúpení: S. Marquardt, R. Spac, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Stéphane De Loecker

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  Zrušiť napadnutý rozsudok,

                  —

                  zamietnuť žalobu ako nedôvodnú v rozsahu, v akom sa týka návrhu na zrušenie rozhodnutia z 10. októbra 2016 o zamietnutí sťažnosti podanej z dôvodu psychického obťažovania smerujúceho voči Chief Operating Officer ESVČ, ktorý v tom čase vykonával funkciu,

                  —

                  uložiť žalobcovi povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolanie smeruje voči bodom 57, 58 a 65 napadnutého rozsudku. ESVČ sa domnieva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že v bode 65 svojho rozsudku rozhodol, že ESVČ nesprávne vykonala rozsudok zo 16. decembra 2015, De Loecker/ESVČ (F-34/15), a porušila právo žalobcu byť vypočutý, keďže ho nevypočula v rámci preskúmania pred začatím administratívneho vyšetrovania.
      V tomto kontexte sa ESVČ domnieva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia skutkového stavu veci tým, že skreslil uplatnený postup a nezohľadnil skutočnosť, že ESVČ vypočula žalobcu, keďže mu umožnila, aby svoju pôvodnú sťažnosť doplnil o akúkoľvek skutočnosť, a to pred predložením spisu útvarom Komisie na účely predbežného vyšetrovania.
      Okrem toho rozsudok De Loecker/ESVČ (F-34/15) bol nesprávne pochopený v tom zmysle, že ním bola ESVČ uložená povinnosť, aby vypočula žalobcu už v štádiu predbežného preskúmania (body 55 až 57 napadnutého rozsudku).
      Napokon ESVČ tvrdí, že pokiaľ ide o konanie, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia tým, že do prejednávanej veci prebral závery vyplývajúce z rozsudku zo 14. februára 2017, Kerstens/Komisia (T-270/16 P, citovaný v bode 58 napadnutého rozsudku). Všeobecný súd neprihliadol ku skutočnosti, že v prejednávanej veci ide len o predbežné preskúmanie a nie o administratívne vyšetrovanie.


title: Vec C-195/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 28. februára 2019 — PJ/QK

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/40

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 28. februára 2019 — PJ/QK
      (Vec C-195/19)
      (2019/C 187/44)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel București

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: PJ

         Žalovaný: QK

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má mechanizmus na zaistenie spolupráce a overovania (MSO) zriadený rozhodnutím Komisie 2006/928/ES z 13. decembra 2006 (1) a požiadavky uvedené v správach vypracovaných v rámci tohto mechanizmu pre Rumunsko záväznú povahu?

                  2.

                  Bráni článok 67 ods. 1 ZFEÚ, ako aj článok 2 prvá veta a článok 9 prvá veta ZEÚ vnútroštátnej právnej úprave zriaďujúcej odbor prokuratúry, ktorý má právomoc výlučne na vyšetrovanie všetkých typov trestných činov spáchaných sudcami alebo prokurátormi?

                  3.

                  Bráni zásada prednosti európskeho práva zakotvená v rozsudku z 15. júla 1964, Costa (6/64, EU:C:1964:66), a v neskoršej ustálenej judikatúre Súdneho dvora vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje politicko-súdnej inštitúcii, akou je Curtea Constituțională a României (Ústavný súd Rumunska), porušovať vyššie uvedenú zásadu rozhodnutiami, proti ktorým nie je možné podať nijaký opravný prostriedok?

         (1)  Rozhodnutie Komisie 2006/928/ES z 13. decembra 2006, ktorým sa zriaďuje mechanizmus na zaistenie spolupráce a overovania pokroku v Rumunsku na účely osobitných referenčných kritérií v oblastiach reformy súdnictva a boja proti korupcii (Ú. v. EÚ L 354, 2006, s. 56).


title: Vec C-211/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 6. marca 2019 — UO/Készenléti Rendőrség

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/41

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 6. marca 2019 — UO/Készenléti Rendőrség
      (Vec C-211/19)
      (2019/C 187/45)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: UO

         Žalovaná: Készenléti Rendőrség

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Prvá otázka: Má sa článok 1 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (1) vykladať v tom zmysle, že osobný rozsah pôsobnosti tejto smernice je vymedzený článkom 2 smernice 89/391/EHS o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci (2)?

                  2.

                  Druhá otázka: V prípade kladnej odpovede, má sa článok 2 ods. 2 smernice 89/391/EHS o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci vykladať v tom zmysle, že sa článok 2 body 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES o niektorých aspektoch organizácie pracovného času nemá vzťahovať na policajtov, ktorí sú členmi profesionálneho zboru Rýchlej zásahovej jednotky polície?

         (1)  Smernica 2003/88/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 1; Mim. vyd. 05/004, s. 381).

         (2)  Ú. v. ES L 183, 1989, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 349.


title: Vec C-223/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Wiener Neustadt (Rakúsko) 13. marca 2019 — YS/NK

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/42

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Wiener Neustadt (Rakúsko) 13. marca 2019 — YS/NK
      (Vec C-223/19)
      (2019/C 187/46)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesgericht Wiener Neustadt

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: YS

         Žalovaná: NK

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Zahŕňa pôsobnosť smernice 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením (1) a/alebo smernice 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (2) právnu úpravu členského štátu, ak táto právna úprava spôsobuje, že bývalý zamestnávateľ má pri vyplácaní zamestnaneckého dôchodku zadržať peňažné sumy u výrazne vyššieho počtu mužov s nárokom na zamestnanecký dôchodok ako u žien s nárokom na zamestnanecký dôchodok a môže ich slobodne použiť, a sú takéto právne predpisy diskriminačné v zmysle týchto smerníc?

                  2.

                  Zahŕňa pôsobnosť smernice 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (3), právnu úpravu členského štátu, ktorá je diskriminačná na základe veku, pretože finančne zaťažuje výlučne staršie osoby so súkromnoprávnym nárokom na poskytnutie zamestnaneckého dôchodku dohodnutého v podobe priamych definovaných dávok, zatiaľ čo mladšie a mladé osoby, ktoré uzavreli zmluvy o zamestnaneckom dôchodku, nie sú finančne zaťažené?

                  3.

                  Majú sa na zamestnanecké dôchodky uplatniť pravidlá Charty základných práv, najmä zákazy diskriminácie v jej článkoch 20 a 21, aj vtedy, keď právna úprava členských štátov neobsahuje diskriminačné opatrenia zakázané smernicami 79/7/ES, 2000/78/ES a 2006/54/ES?

                  4.

                  Má sa článok 20 a nasl. Charty základných práv vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá vykonáva právo Únie v zmysle článku 51 Charty základných práv a ktorá osoby, ktoré majú súkromnoprávny nárok na zamestnanecký dôchodok, diskriminuje na základe pohlavia, veku, majetku alebo z iných dôvodov, napríklad na základe vlastníckych vzťahov, v ktorých sa ich bývalý zamestnávateľ momentálne nachádza, v porovnaní s inými osobami s nárokom na zamestnanecký dôchodok a zakazuje Charta základných práv takúto diskrimináciu?

                  5.

                  Sú vnútroštátne právne predpisy, ktoré iba malej skupine osôb so zmluvnými nárokmi na zamestnanecký dôchodok v podobe priamych definovaných dávok ukladajú povinnosť poskytnúť finančné dávky svojim bývalým zamestnávateľom, diskriminačné aj na základe majetku v zmysle článku 21 Charty základných práv, ak sa vzťahujú iba na osoby s vyššími zamestnaneckými dôchodkami?

                  6.

                  Má sa článok 17 Charty základných práv vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá priamo v zákone stanovuje vyvlastňujúci zásah bez náhrady do dohody uzatvorenej medzi dvomi súkromnoprávnymi subjektmi o zamestnaneckom dôchodku v podobe priamej definovanej dávky na úkor bývalého zamestnanca podniku, ktorý sa postaral o vyplácanie zamestnaneckého dôchodku a nemá ekonomické problémy?

                  7.

                  Považuje sa zákonom stanovená povinnosť bývalého zamestnávateľa osoby s nárokom na zamestnanecký dôchodok, aby nevyplatil určitú časť dohodnutej odmeny (dohodnutého zamestnaneckého dôchodku), ako porušenie zmluvnej slobody za zásah do vlastníckeho práva zamestnávateľa?

                  8.

                  Má sa článok 47 Charty základných práv vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá priamo zákonom vyvlastňuje a nestanovuje žiadnu inú možnosť ochrany proti vyvlastneniu, ako podanie žaloby proti oprávnenému z vyvlastnenia (bývalému zamestnávateľovi a dlžníkovi zo zmluvy o dôchodku) o náhradu škody a vrátenie vyvlastnenej peňažnej sumy?

         (1)  Ú. v. ES L 6, 1979, s. 24; Mim. vyd. 05/001, s. 215.

         (2)  Ú. v. EÚ L 204, 2006, s. 23.

         (3)  Ú. v. ES L 303, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.


title: Vec C-225/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Holandsko) 14. marca 2019 — R. N. N. S./Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/43

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Holandsko) 14. marca 2019 — R. N. N. S./Minister van Buitenlandse Zaken
      (Vec C-225/19)
      (2019/C 187/47)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: R. N. N. S.

         Žalovaný: Minister van Buitenlandse Zaken

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Predstavuje opravný prostriedok v zmysle článku 32 ods. 3 vízového kódexu (1) proti konečnému rozhodnutiu o zamietnutí udelenia víza podľa článku 32 ods. 1 písm. a) bodu vi) vízového kódexu účinný prostriedok nápravy v zmysle článku 47 Charty základných práv Európskej únie v prípade týchto okolností:

                              —

                              v odôvodnení rozhodnutia členský štát uviedol len toľko, že „Jeden alebo viaceré členské štáty Vás považujú za hrozbu pre verejný poriadok, vnútornú bezpečnosť či verejné zdravie v zmysle článku 2 bodu 19, resp. 21 Kódexu schengenských hraníc, alebo pre medzinárodné vzťahy jedného alebo viacerých členských štátov“,

                              —

                              v rozhodnutí a ani v konaní o opravnom prostriedku členský štát neuviedol, na ktorý konkrétny dôvod, resp. konkrétne dôvody zo štyroch dôvodov uvedených v článku 32 ods. 1 písm. a) bode vi) vízového kódexu sa odvoláva,

                              —

                              v konaní o opravnom prostriedku členský štát neuvádza podrobnejšie informácie o obsahu a ani podrobnejšie obsahové zdôvodnenie, pokiaľ ide o dôvod, resp. dôvody, z ktorých vychádzajú námietky iného členského štátu (resp. iných členských štátov)?

                  2.

                  Je v prípade okolností uvedených v prvej otázke zachované právo na dobrú správu vecí verejných v zmysle článku 41 Charty, a to najmä v súvislosti s povinnosťou správneho orgánu odôvodniť svoje rozhodnutie?

                  3.

                              a)

                              Zmení sa odpoveď na prvú a druhú otázku, ak členský štát v konečnom rozhodnutí o udelení víz odkáže na skutočne existujúcu a dostatočne konkretizovanú možnosť podať opravný prostriedok v inom členskom štáte proti menovite označenému príslušnému orgánu v tomto inom členskom štáte (resp. v týchto iných členských štátoch), ktorý (resp. ktoré) vzniesol (resp. vzniesli) námietky uvedené v článku 32 ods. 1 písm. a) bode vi) vízového kódexu a v rámci takéhoto opravného prostriedku možno preskúmať dôvod zamietnutia?

                              b)

                              Vyžaduje sa pre kladnú odpoveď na prvú otázku v spojení s treťou otázkou písm. a), aby sa rozhodnutie v konaní o opravnom prostriedku, ktoré sa vedie v členskom štáte, ktorý prijal konečné rozhodnutie a proti ktorému je toto konanie namierené, prerušilo dovtedy, kým navrhovateľ mohol využiť svoje právo podať opravný prostriedok v inom členskom štáte (alebo iných členských štátoch) a ak žiadateľ túto možnosť využije, kým sa vyhlási (konečné) rozhodnutie o tomto opravnom prostriedku?

                  4.

                  Má na odpoveď na tieto otázky vplyv, či (orgánu) v členskom štáte (resp. členských štátoch), ktorý podal námietky proti udeleniu víz, môže v konaní o opravnom prostriedku namierenom proti konečnému rozhodnutiu o žiadosti o udelenie víz vstúpiť do konania ako druhý odporca a na základe tohto postavenia môže získať príležitosť, aby uviedol dôvod, resp. dôvody, ktoré ho viedli k vzneseniu jeho námietok?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 z 13. júla 2009, ktorým sa ustanovuje vízový kódex Spoločenstva (vízový kódex) (Ú. v. EÚ L 243, 2009, s. 1).


title: Vec C-229/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gerechtshof te Amsterdam (Holandsko) 14. marca 2019 — Dexia Nederland BV/XXX

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/46

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gerechtshof te Amsterdam (Holandsko) 14. marca 2019 — Dexia Nederland BV/XXX
      (Vec C-229/19)
      (2019/C 187/49)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Gerechtshof te Amsterdam

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Dexia Nederland BV

         Odporkyňa v odvolacom konaní: XXX

         Prejudiciálna otázka

      Má sa smernica 93/13 (1) vykladať v tom zmysle, že podmienka sa má z hľadiska kritérií stanovených v tejto smernici považovať za nekalú už vtedy, ak táto podmienka pri posúdení z hľadiska všetkých okolností súvisiacich s uzatvorením zmluvy poskytuje samotnú možnosť značnej nerovnováhy v závislosti od okolností, ktoré nastanú počas doby platnosti zmluvy, najmä preto, lebo táto podmienka vopred stanovuje možnú výhodu pre predajcu, ktorá vznikne v okamihu predčasného ukončenia zmluvy, vo výške určitej percentuálnej sadzby zostávajúcej lízingovej sumy, na rozdiel od uplatniteľných vnútroštátnych právnych predpisov, podľa ktorých táto výhoda nie je stanovená vopred, ale má sa určiť na základe okolností súvisiacich s ukončením zmluvy, najmä na základe výšky sadzby, ktorou sa predčasne získaná suma môže úročiť počas zostávajúcej doby platnosti?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-237/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria (Maďarsko) 19. marca 2019 — Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft./Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/46

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria (Maďarsko) 19. marca 2019 — Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft./Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala
      (Vec C-237/19)
      (2019/C 187/50)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Kúria

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft.

         Žalovaný: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 3 ods. 1 písm. e) [bod ii)] smernice 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (1) vykladať v tom zmysle, že v prípade označení tvorených výlučne z tvaru tovaru

                              a)

                              možno len preskúmať, či je tvar nevyhnutný na dosiahnutie cieleného technického výsledku na základe grafického zobrazenia uvedeného v registri, alebo

                              b)

                              možno tiež zohľadniť vnímanie príslušnou skupinou verejnosti?
                              Inými slovami, možno zohľadniť skutočnosť, že príslušná skupina verejnosti vie, že tvar, ktorého zápis do registra sa žiada, je nevyhnutný na dosiahnutie cieleného technického výsledku?

                  2.

                  Má sa článok 3 ods. 1 písm. e) [bod iii)] smernice 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok vykladať v tom zmysle, že dôvod pre zamietnutie sa uplatňuje na také označenia tvorené výlučne z tvaru tovaru, v súvislosti s ktorými je možné určiť, či tvar dodáva tovaru podstatnú hodnotu vzhľadom na vnímanie alebo vedomosť, ktorú má kupujúci o graficky znázornenom tovare?

                  3.

                  Má sa článok 3 ods. 1 písm. e) [bod iii)] smernice 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok vykladať v tom zmysle, že dôvod pre zamietnutie sa uplatňuje na označenia tvorené výlučne z tvaru,

                              a)

                              ktorý vzhľadom na svoj osobitný charakter už požíva ochranu poskytnutú dizajnom, alebo

                              b)

                              ktorého estetický vzhľad sám osebe dodáva tovaru určitú hodnotu?

         (1)  Ú. v. EÚ L 299, 2008, s. 25.


title: Vec C-241/19 P: Odvolanie podané 18. marca 2019: George Haswani proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. januára 2019 vo veci T-477/17, Haswani/Rada

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/47

      Odvolanie podané 18. marca 2019: George Haswani proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. januára 2019 vo veci T-477/17, Haswani/Rada
      (Vec C-241/19 P)
      (2019/C 187/51)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: George Haswani (v zastúpení: G. Karouni, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

                  —

                  zrušiť rozsudok zo 16. januára 2019, T-477/17 v celom rozsahu,

                  —

                  nariadiť vyškrtnutie mena G. Haswaniho z príloh pripojených k právnym aktom napadnutým pred Všeobecným súdom,

                  —

                  prejednať vec a:

                              —

                              zrušiť rozhodnutie 2015/1836 a nariadenie 2015/1828,

                              —

                              uložiť Rade, aby G. Haswanimu zaplatila 100 000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy,

                  —

                  rozhodnúť, že Rada bude znášať vlastné trovy konania a nahradí trovy konania žalobcu v konaní pred Všeobecným súdom a Súdnym dvorom

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod sa zakladá na nesprávnom právnom posúdení, porušení rozhodnutí 2015/1836 (odôvodnenie 6) a 2013/255 (odôvodnenie 5) v znení rozhodnutia 2015/1836, ako aj na prevrátení dôkazného bremena a porušení zásady prezumpcie neviny.
      Druhý odvolací dôvod sa zakladá na porušení povinnosti odôvodnenia a nedostatočnom odôvodnení.
      Tretí odvolací dôvod sa zakladá na porušení zásady proporcionality a nedostatočnom odôvodnení.


title: Vec C-258/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria (Maďarsko) 27. marca 2019 — EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/48

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria (Maďarsko) 27. marca 2019 — EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Vec C-258/19)
      (2019/C 187/52)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Kúria

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je v rozpore so zásadou daňovej neutrality a s formálnymi požiadavkami práva na odpočítanie DPH prax členského štátu, ktorá sa na účely uplatnenia práva na odpočítanie dane zameriava výlučne na okamih, v ktorom nastala zdaniteľná udalosť bez zohľadnenia skutočnosti, že rozsah plnenia bol predmetom občianskoprávneho sporu medzi stranami, ktorý bol rozhodnutý v rámci súdneho konania, a že faktúra bola vystavená až po vydaní právoplatného rozsudku?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede, je možné prekročiť premlčaciu lehotu na uplatnenie práva na odpočítanie DPH stanovenú právnymi predpismi členského štátu na päť rokov od okamihu poskytnutia služieb?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede, ovplyvňuje uplatnenie práva na odpočítanie dane konanie príjemcu faktúry v prejednávanej veci, ktoré spočíva v zaplatení odmeny zhotoviteľovi určenej právoplatným rozsudkom až v konaní o výkone rozhodnutia začatom zhotoviteľom, v dôsledku čoho bola faktúra vystavená až po uplynutí premlčacej lehoty?


title: Vec C-260/19 P: Odvolanie podané 26. marca 2019: Bena Properties Co. SA proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. januára 2019 vo veci T-412/16, Bena Properties/Rada

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/49

      Odvolanie podané 26. marca 2019: Bena Properties Co. SA proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. januára 2019 vo veci T-412/16, Bena Properties/Rada
      (Vec C-260/19 P)
      (2019/C 187/53)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Bena Properties Co. SA (v zastúpení: E. Ruchat, avocat)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  Vyhlásiť toto odvolanie za prípustné a dôvodné,

                  —

                  v dôsledku toho zrušiť rozsudok zo 16. januára 2019, Bena Properties/Rada, T-412/16,

            v súlade s novými ustanoveniami rozhodnúť, že:

                  —

                  rozhodnutie (SZBP) 2016/850 z 27. mája 2016 a ďalšie akty na jeho vykonanie sa zrušujú v rozsahu, v akom sa týkajú odvolateľky,

                  —

                  Rade sa ukladá povinnosť náhrady trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení spočívajúcom v tom, že Všeobecný súd porušil právo odvolateľky zakotvené v článku 41 Charty základných práv, byť vypočutá pred prijatím nových obmedzujúcich opatrení.
      Druhý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení a na skreslení skutkového stavu spočívajúcom v tom, že Všeobecný súd nevzal do úvahy články predložené odvolateľkou na podporu jej žaloby o neplatnosti na účely preukázania, že nepodporovala sýrsky režim.
      Tretí žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení spočívajúcom v tom, že Všeobecný súd nerozhodol, že ustanovenia 27 a 28 rozhodnutia 2013/255/SZBP, podľa ktorých príslušnosť k rodine Al-Assad alebo Makhlouf predstavuje samostatné kritérium, ktoré odôvodňuje uloženie sankcie, sú nezákonné, čím preniesol dôkazné bremeno.


title: Vec C-272/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wiesbaden (Nemecko) 1. apríla 2019 — VQ/Land Hessen

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/52

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wiesbaden (Nemecko) 1. apríla 2019 — VQ/Land Hessen
      (Vec C-272/19)
      (2019/C 187/56)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: VQ

         Žalovaný: Land Hessen

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vzťahuje sa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (1) — v prejednávanom prípade článok 15 všeobecného nariadenia o ochrane údajov „Právo dotknutej osoby na prístup k údajom“ — na výbor parlamentu jednotlivého štátu federatívneho členského štátu, ktorý je príslušný na spracovanie podaní občanov — v prejednávanom prípade na petičný výbor hesenského krajinského snemu — a má sa tento výbor v tejto súvislosti považovať za orgán verejnej moci v zmysle článku 4 bodu 7 všeobecného nariadenia o ochrane údajov?

                  2.

                  Ide v prípade vnútroštátneho súdu o nezávislý a nestranný súd v zmysle článku 267 ZFEÚ v spojení s článkom 47 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie?

         (1)  Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1.


title: Vec C-277/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Općinski sud u Zadru (Chorvátsko) 2. apríla 2019 — R. D., A. D./Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/53

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Općinski sud u Zadru (Chorvátsko) 2. apríla 2019 — R. D., A. D./Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen
      (Vec C-277/19)
      (2019/C 187/57)
      Jazyk konania: chorvátčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Općinski sud u Zadru

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: R. D., A. D.

         Žalovaná: Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Aký je dosah a rozsah ochrany spotrebiteľov, ktorú zaručuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES (1), a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/17/EÚ zo 4. februára 2014 o zmluvách o úvere pre spotrebiteľov týkajúcich sa nehnuteľností určených na bývanie (2) a o zmene smerníc 2008/48/ES (3) a 2013/36/EÚ (4) a nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 (5)?

                  2.

                  Ide v prípade žalobcov o spotrebiteľov v zmysle ustanovení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica 1999/44/ES, a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/17/EÚ zo 4. februára 2014 o zmluvách o úvere pre spotrebiteľov týkajúcich sa nehnuteľností určených na bývanie a o zmene smerníc 2008/48/ES a 2013/36/EÚ a nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vzhľadom na to, že žalovaná odmieta priznať žalobcom postavenie spotrebiteľov?

                  3.

                  Sú vnútroštátne ustanovenia uvedené v článku 3 ods. 1 písm. a) zákona o spotrebiteľskom úvere v rozpore s ustanoveniami uvedenými v článku 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/17/EÚ zo 4. februára 2014, v článku 3 smernice 2008/48/ES a s inými zámermi a cieľmi ochrany spotrebiteľov stanovenými v preambule smernice 2014/17/EÚ v rozsahu, v akom stanovujú maximálnu hranicu ochrany spotrebiteľa v určenej výške, a to 1 000 000 kún?

                  4.

                  Má sa článok 5 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/17/EÚ zo 4. februára 2014 vykladať v tom zmysle, že situácia, v ktorej je žalovaná družstevnou bankou registrovanou v Rakúskej republike, a nemala povolenie od Chorvátskej národnej banky na poskytovanie spotrebiteľských úverov v rokoch 2007 a 2008, ani osobitné povolenie od Ministerstva financií podľa článku [21 zákona o spotrebiteľskom úvere], ani registrovaného zástupcu, či pobočku v Chorvátsku, predstavuje dôvod na vyhlásenie neplatnosti zmluvy o úvere a porušenie ustanovení smernice, keďže týmto spôsobom (ak vôbec) sú priamo ohrozené práva spotrebiteľov, ktorí sú fyzickými osobami, na území Chorvátska v rozsahu, v akom žalovaná nepodliehala dohľadu stanovenému zákonom na účely ochrany spotrebiteľov a stanovenia jednotných pravidiel a kritérií na poskytovanie spotrebiteľských úverov v prípade hypotekárnych úverov, ako sa uvádza v preambule smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/17/EÚ zo 4. februára 2014?

                  5.

                  Možno sa domnievať, že ide o situáciu, v ktorej dochádza k porušeniu článkov 18, 19 a 20 smernice 2014/17/EÚ vzhľadom na to, že zásady dobrej viery a lojality predstavujú právny základ, teda že pri uzatvorení zmluvy o úvere došlo k porušeniu uvedenej smernice, keďže úver bol poskytnutý s efektívnou úrokovou sadzbou 9,4 %, zatiaľ čo domácim spotrebiteľom rakúskej štátnej príslušnosti poskytuje žalovaná úrokovú sadzbu vo výške 4 % — § 1000 ABGB (Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch; rakúsky Občiansky zákonník) — a navyše ide o pohyblivú úrokovú sadzbu, takže žalovaná ako úverová inštitúcia ju jednostranne mení a úvery poskytuje len na základe hypotéky?

                  6.

                  Možno sa domnievať, že došlo k porušeniu ustanovení smernice 2014/17/EÚ v spojení so smernicami 2008/48/ES a 2013/36/EÚ a nariadením (EÚ) č. 1093/2010 vzhľadom na článok 2 a článok 5 ods. 1 bod 2 zákona o úverových inštitúciách, ak je žalovanej, ako subjektu rakúskeho práva, umožnené poskytovať spotrebiteľské úvery chorvátskym občanom na území Chorvátska bez povolenia alebo dohľadu zo strany vnútroštátnych orgánov, a možno sa domnievať, že v takejto situácii uvedené vnútroštátne ustanovenia neposkytujú primeranú ochranu fyzickým osobám ako spotrebiteľom stanovenú v článku 5 smernice 2014/17/EÚ s názvom „Príslušné orgány“ a že žalovaná nekonala v súlade so zásadami dobrej viery a lojality stanovenými v článku 4 ZOO, čo by malo za následok neplatnosť zmluvy o úvere?

                  7.

                  Došlo pri uzatvorení zmluvy o úvere k formálnej vade alebo došlo v konaní vo veci samej k porušeniu článkov 13, 14 a 16 smernice 2014/17/EÚ, ak článok A zmluvy o jednorazovom splatení úveru — strana 2 — stanovuje: „Efektívna ročná úroková sadzba je vo výške 9,4 %. Pokiaľ ide o ročnú premenlivú úrokovú sadzbu v prípade omeškania s vrátením platby, viď sadzobník“?

                  8.

                  Možno sa domnievať, že v situácii, o akú ide v konaní vo veci samej, došlo k porušeniu článkov 13, 14 a 16 smernice 2014/17/EÚ vzhľadom na to, že sporné zmluvy o úvere predstavujú predbežne formulované štandardné zmluvy, ktoré sú vopred vypracované žalovanou, vytlačené v nemeckom jazyku a ktoré nie sú úplne preložené do materinského jazyka žalobcov, a že uzatvoreniu zmluvy predchádza reklama prostredníctvom siete sprostredkovateľov žalovanej (družstva) v Chorvátsku, ktorí, rovnako ako žalovaná, nemali v súlade s chorvátskymi právnymi predpismi povolenie od Chorvátskej národnej banky na uskutočňovanie úverových operácií ani povolenie od Ministerstva financií na poskytovanie spotrebiteľských úverov na území Chorvátska?

                  9.

                  Možno sa domnievať, že v situácii, akou je situácia v konaní vo veci samej, dochádza k porušeniu ustanovení smernice 2014/17/EÚ v spojení so smernicami 2008/48/ES a 2013/36/EÚ a nariadením (EÚ) č. 1093/2010 v prípade, keď vnútroštátne ustanovenia, konkrétne článok 2 ods. 1, 2 a 3 a článok 5 ods. 1 body 1 a 2 zákona o úverových inštitúciách, umožňujú žalovanej, ako úverovej inštitúcii rakúskeho práva, uskutočniť úverové operácie pre spotrebiteľov — chorvátskych občanov na území Chorvátska bez povolenia chorvátskeho vnútroštátneho orgánu pre dohľad a možno sa domnievať, že v takejto situácii tieto vnútroštátne ustanovenia neposkytujú primeranú ochranu fyzickým osobám — spotrebiteľom, stanovenú v článku 5 smernice 2014/17/EÚ s názvom „Príslušné orgány“ a že žalovaná nekonala v súlade so zásadami dobrej viery a lojality stanovenými v článku 4 ZOO, čo by malo za následok neplatnosť zmluvy o úvere?

                  10.

                  Spôsobila neexistencia príslušných implementačných pravidiel v chorvátskom právnom poriadku v čase uzatvorenia zmlúv o úvere z rokov 2007 a 2008, ktoré by podrobne upravovali možnosť a podmienky zadlženia chorvátskych občanov v zahraničí, značnú nerovnováhu v postavení na jednej strane dlžníkov a na druhej strane bánk, pričom toto právne vákuum nechalo nechránených uvedených dlžníkov, čo by bolo v rozpore s ustanoveniami smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/17/EÚ zo 4. februára 2014, konkrétne článku 13 tejto smernice?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES (Ú. v. EÚ L 304, 2011, s. 64).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/17/EÚ zo 4. februára 2014 o zmluvách o úvere pre spotrebiteľov týkajúcich sa nehnuteľností určených na bývanie a o zmene smerníc 2008/48/ES a 2013/36/EÚ a nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 60, 2014, s. 34).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (Ú. v. EÚ L 133, 2008, s. 66).

         (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES (Ú. v. EÚ L 176, 2013, s. 338).

         (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 z 24. novembra 2010, ktorým sa zriaďuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie č. 716/2009/ES a zrušuje rozhodnutie Komisie 2009/78/ES (Ú. v. EÚ L 331, 2010, s. 12).


title: Vec C-281/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Paris (Francúzsko) 3. apríla 2019 — XS/Recteur de l'académie de Paris

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/55

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Paris (Francúzsko) 3. apríla 2019 — XS/Recteur de l'académie de Paris
      (Vec C-281/19)
      (2019/C 187/58)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal administratif de Paris

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: XS

         Žalovaný: Recteur de l'académie de Paris

         Prejudiciálna otázka

      Porušuje francúzska právna úprava, ktorá na účely platového preradenia v zbore učiteľov nezohľadňuje predchádzajúce služby vykonávané zamestnancom v Európskej komisii alebo všeobecnejšie v niektorej inštitúcii Európskej únie, pričom stanovuje zohľadnenie predchádzajúcich odborných činností vykonávaných vo verejnej správe v členskom štáte Európskej únie, povinnosti a pôsobnosť článku 45 Zmluvy o fungovaní Európskej únie?


title: Vec C-316/19: Žaloba podaná 16. apríla 2019 — Európska komisia/Slovinská republika

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/55

      Žaloba podaná 16. apríla 2019 — Európska komisia/Slovinská republika
      (Vec C-316/19)
      (2019/C 187/59)
      Jazyk konania: slovinčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn a B. Rous Demiri)

         Žalovaná: Slovinská republika

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  Podľa článku 258 Zmluvy o fungovaní Európskej únie Komisia žiada Súdny dvor, aby konštatoval, že jednostranným zadržaním dokumentov v priestoroch centrálnej banky Slovinska, týkajúcich sa plnenia úloh ESCB a Eurosystému, a nenaplnením lojálnej spolupráce s ECB v tejto súvislosti so Slovinská republika nesplnila svoje povinnosti podľa článku 343 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, článku 39 Protokolu č. 4 o Štatúte Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky, článkov 2, 18 a 22 Protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Európskej únie, ako aj článku 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii.

                  —

                  Komisia okrem toho navrhuje, aby Súdny dvor uložil Slovinskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prehliadkou priestorov a zaistením vecí v priestoroch slovinskej centrálnej banky 6. júla 2016 došlo k narušeniu nedotknuteľnosti archívov Únie podľa článku 343 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, článku 39 Protokolu č. 4 a článkov 2 a 22 Protokolu č. 7 v spojení s článkom 18 tohto protokolu, ako aj článku 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii. Prehliadky priestorov a zaistenia vecí sa vykonali jednostranne, bez súhlasu ECB a za predpokladu neexistencie dohody medzi ECB a slovinskými orgánmi bez rozhodnutia Súdneho dvora Európskej únie. Napriek opakovaným upozorneniam sa zaisťujúce slovinské orgány nepokúšali oddeliť dokumenty patriace do archívov Únie a nediskutovali konštruktívne s ECB o tejto záležitosti.


title: Vec T-388/11: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — Deutsche Post/Komisia („Štátna pomoc — Oblasť pošty — Financovanie dodatočných mzdových a sociálnych nákladov týkajúcich sa časti zamestnancov spoločnosti Deutsche Post prostredníctvom dotácií a príjmov z odplaty za služby za regulované ceny — Rozhodnutie o rozšírení konania vo veci formálneho zisťovania — Rozhodnutie, ktorým sa na konci fázy predbežného preskúmania konštatuje existencia novej pomoci — Žaloba o neplatnosť — Napadnuteľný akt — Záujem na konaní — Prípustnosť — Dôsledky zrušenia konečného rozhodnutia — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/57

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — Deutsche Post/Komisia
      (Vec T-388/11) (1)

      („Štátna pomoc - Oblasť pošty - Financovanie dodatočných mzdových a sociálnych nákladov týkajúcich sa časti zamestnancov spoločnosti Deutsche Post prostredníctvom dotácií a príjmov z odplaty za služby za regulované ceny - Rozhodnutie o rozšírení konania vo veci formálneho zisťovania - Rozhodnutie, ktorým sa na konci fázy predbežného preskúmania konštatuje existencia novej pomoci - Žaloba o neplatnosť - Napadnuteľný akt - Záujem na konaní - Prípustnosť - Dôsledky zrušenia konečného rozhodnutia - Povinnosť odôvodnenia“)
      (2019/C 187/60)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Deutsche Post AG (Bonn, Nemecko) (v zastúpení: J. Sedemund, T. Lübbig a M. Klasse, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Grespan, T. Maxian Rusche a R. Sauer, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: UPS Europe SPRL/BVBA, predtým UPS Europe NV/SA (Brusel, Belgicko) a United Parcel Service Deutschland Sàrl & Co. OHG, predtým UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne T. Ottervanger a E. Henny, neskôr T. Ottervanger napokon R. Wojtek, advokáti)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2011) 3081 v konečnom znení z 10. mája 2011 o rozšírení konania vo veci formálneho zisťovania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pokiaľ ide o pomoc C 36/07 (ex NN 25/07) poskytnutú Spolkovou republikou Nemecko v prospech spoločnosti Deutsche Post, ktorého zhrnutie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (Ú. v. EÚ C 263, 2011, s. 4)

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Námietka neprípustnosti sa zamieta.

                  2.

                     Rozhodnutie Európskej komisie K(2011) 3081 v konečnom znení z 10. mája 2011 o rozšírení konania vo veci formálneho zisťovania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pokiaľ ide o pomoc C 36/07 (ex NN 25/07) poskytnutú Spolkovou republikou Nemecko v prospech spoločnosti Deutsche Post, sa zrušuje.

                  3.

                     Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy vynaložené spoločnosťou Deutsche Post AG.

                  4.

                     Spoločnosti UPS Europe SPRL/BVBA a United Parcel Service Deutschland Sàrl & Co. OHG znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 282, 24.9.2011.


title: Vec T-182/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. apríla 2019 — Sopra Steria Group/Parlament („Verejné zákazky na služby — Postup verejného obstarávania — Poskytovanie informatických služieb Parlamentu, ako aj iným inštitúciám a orgánom Únie — Vylúčenie z postupov verejného obstarávania — Potenciálny konflikt záujmov — Neposkytnutie informácií vyžadovaných verejným obstarávateľom — Článok 107 ods. 1 písm. b) rozpočtového nariadenia — Transparentnosť — Proporcionalita — Rovnosť zaobchádzania — Článok 102 ods. 1 rozpočtového nariadenia“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/58

      Rozsudok Všeobecného súdu z 9. apríla 2019 — Sopra Steria Group/Parlament
      (Vec T-182/15) (1)

      („Verejné zákazky na služby - Postup verejného obstarávania - Poskytovanie informatických služieb Parlamentu, ako aj iným inštitúciám a orgánom Únie - Vylúčenie z postupov verejného obstarávania - Potenciálny konflikt záujmov - Neposkytnutie informácií vyžadovaných verejným obstarávateľom - Článok 107 ods. 1 písm. b) rozpočtového nariadenia - Transparentnosť - Proporcionalita - Rovnosť zaobchádzania - Článok 102 ods. 1 rozpočtového nariadenia“)
      (2019/C 187/61)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sopra Steria Group SA (Annecy-le-Vieux, Francúzsko) (v zastúpení: A. Verlinden, R. Martens a J. Joossen, avocats)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: B. Simon a L. Tapper Brandberg, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovaného: CGI Luxembourg SA (Bertrange, Luxembursko) a Intrasoft International SA (Luxemburg, Luxembursko)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu rozhodnutí Parlamentu, ktoré boli prijaté v rámci verejného obstarávania PE/ITEC-ITS14 týkajúceho sa poskytovania informatických služieb Parlamentu, ako aj iným inštitúciám a orgánom Európskej únie, a ktorými boli, pokiaľ ide o časti č. 2 a 3, zamietnuté ponuky konzorcií IBI IUS a STEEL, ktorých členom je žalobkyňa

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Sopra Steria Group SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskym parlamentom.

                  3.

                     CGI Luxembourg SA a Intrasoft International SA znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 262, 10.8.2015.


title: Vec T-259/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. apríla 2019 — Close a Cegelec/Parlament („Verejné zákazky na práce — Verejné obstarávanie — Výstavba energetickej centrály — Rozšírenie a modernizácia budovy Konrad Adenauer v Luxemburgu — Zamietnutie ponuky uchádzača — Uzavretie zmluvy s iným uchádzačom — Kritériá výberu — Finančná a hospodárska kapacita — Technická a odborná kapacita — Povinnosť odôvodnenia — Zjavne nesprávne posúdenie“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/58

      Rozsudok Všeobecného súdu z 9. apríla 2019 — Close a Cegelec/Parlament
      (Vec T-259/15) (1)

      („Verejné zákazky na práce - Verejné obstarávanie - Výstavba energetickej centrály - Rozšírenie a modernizácia budovy Konrad Adenauer v Luxemburgu - Zamietnutie ponuky uchádzača - Uzavretie zmluvy s iným uchádzačom - Kritériá výberu - Finančná a hospodárska kapacita - Technická a odborná kapacita - Povinnosť odôvodnenia - Zjavne nesprávne posúdenie“)
      (2019/C 187/62)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyne: SA Close (Harzé-Aywaille, Belgicko), Cegelec (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: J.-M. Rikkers a J.-L. Teheux, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: pôvodne M. Rantala a M. Mraz, neskôr J.-M. Stenier, B. Schäfer a M. Mraz, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Parlamentu z 19. marca 2015, ktorým sa zamietla ponuka žalobkýň v rámci verejného obstarávania INLO-D-UPIL-T-14-A04 týkajúceho sa verejných zákaziek na práce v súvislosti s položkou 73 (energetická centrála), projektom na rozšírenie a modernizáciu budovy Konrad Adenauer v Luxemburgu, a táto položka sa pridelila inému uchádzačovi

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     SA Close a Cegelec a Európsky parlament znášajú vlastné trovy konania vrátane trov konania súvisiacich s nariadením predbežného opatrenia

         (1)  Ú. v. EÚ C 236, 20.7.2015.


title: Vec T-492/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. apríla 2019 — Deutsche Lufthansa/Komisia („Žaloba o neplatnosť — Štátna pomoc — Schémy pomoci vykonané Nemeckom v prospech letiska Frankfurt Hahn a leteckých spoločností používajúcich toto letisko — Rozhodnutie, ktorým sa schémy pomoci v prospech letiska Frankfurt-Hahn kvalifikujú ako štátna pomoc zlučiteľná s vnútorným trhom a konštatuje neexistencia štátnej pomoci v prospech leteckých spoločností používajúcich toto letisko — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neexistencia priamej dotknutosti — Neprípustnosť“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/59

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. apríla 2019 — Deutsche Lufthansa/Komisia
      (Vec T-492/15) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Štátna pomoc - Schémy pomoci vykonané Nemeckom v prospech letiska Frankfurt Hahn a leteckých spoločností používajúcich toto letisko - Rozhodnutie, ktorým sa schémy pomoci v prospech letiska Frankfurt-Hahn kvalifikujú ako štátna pomoc zlučiteľná s vnútorným trhom a konštatuje neexistencia štátnej pomoci v prospech leteckých spoločností používajúcich toto letisko - Neexistencia osobnej dotknutosti - Neexistencia priamej dotknutosti - Neprípustnosť“)
      (2019/C 187/63)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Deutsche Lufthansa AG (Kolín, Nemecko) (v zastúpení: A. Martin-Ehlers, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: K. Herrmann, T. Maxian Rusche a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Land Rheinland-Pfalz (Nemecko) (v zastúpení: C. Koenig, profesor) a Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: G. Berrisch, advokát a B. Byrne, solicitor)

         Predmet veci

      Žaloba na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/789 z 1. októbra 2014 o štátnej pomoci SA.21121 (C 29/2008) (ex NN 54/07), ktorú poskytlo Nemecko v súvislosti s financovaním letiska Frankfurt-Hahn a finančnými vzťahmi medzi letiskom a spoločnosťou Ryanair (Ú. v. EÚ L 134, 2016, s. 46)

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                     Deutsche Lufthansa AG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 363, 3.11.2015.


title: Vec T-300/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — Jindal Saw a Jindal Saw Italia/Komisia („Subvencie — Dovoz rúr a rúrok z tvárnej zliatiny s pôvodom v Indii — Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2016/387 — Uloženie konečného vyrovnávacieho cla — Indický režim zavádzajúci vývoznú daň zo železnej rudy a znevýhodňujúcu duálnu politiku pre dopravu železnej rudy na vývoz — Článok 3 ods. 1 písm. a) bod iv) nariadenia (ES) č. 597/2009 [nahradené nariadením (EÚ) 2016/1037] — Finančná pomoc — Dodanie tovaru — Činnosť spočívajúca v ‚poverení‘ súkromného subjektu vykonávaním funkcie, ktorá predstavuje finančnú pomoc — Článok 4 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 597/2009 — Špecifickosť subvencie — Článok 6 písm. d) nariadenia č. 597/2009 — Výpočet výhody — Ujma spôsobená výrobnému odvetviu Únie — Výpočet cenového podhodnotenia a rozpätia ujmy — Príčinná súvislosť — Prístup k dôverným údajom antisubvenčného prešetrovania — Právo na obranu“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/60

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — Jindal Saw a Jindal Saw Italia/Komisia
      (Vec T-300/16) (1)

      („Subvencie - Dovoz rúr a rúrok z tvárnej zliatiny s pôvodom v Indii - Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2016/387 - Uloženie konečného vyrovnávacieho cla - Indický režim zavádzajúci vývoznú daň zo železnej rudy a znevýhodňujúcu duálnu politiku pre dopravu železnej rudy na vývoz - Článok 3 ods. 1 písm. a) bod iv) nariadenia (ES) č. 597/2009 [nahradené nariadením (EÚ) 2016/1037] - Finančná pomoc - Dodanie tovaru - Činnosť spočívajúca v ‚poverení‘ súkromného subjektu vykonávaním funkcie, ktorá predstavuje finančnú pomoc - Článok 4 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 597/2009 - Špecifickosť subvencie - Článok 6 písm. d) nariadenia č. 597/2009 - Výpočet výhody - Ujma spôsobená výrobnému odvetviu Únie - Výpočet cenového podhodnotenia a rozpätia ujmy - Príčinná súvislosť - Prístup k dôverným údajom antisubvenčného prešetrovania - Právo na obranu“)
      (2019/C 187/64)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Jindal Saw Ltd (New Delhi, India), Jindal Saw Italia SpA (Terst, Taliansko) (v zastúpení: R. Antonini a E. Monard, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení J.-F. Brakeland a G. Luengo, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Saint-Gobain Pam (Pont-à-Mousson, Francúzsko) (v zastúpení: O. Prost, A. Coelho Dias a C. Bouvarel, avocats)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2016/387 zo 17. marca 2016, ktorým sa ukladá konečné vyrovnávacie clo na dovoz rúr a rúrok z tvárnej zliatiny (tiež známej ako zliatina s guľôčkovým grafitom) s pôvodom v Indii (Ú. v. EÚ L 73, 2016, s. 1), v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2016/387 zo 17. marca 2016, ktorým sa ukladá konečné vyrovnávacie clo na dovoz rúr a rúrok z tvárnej zliatiny (tiež známej ako zliatina s guľôčkovým grafitom) s pôvodom v Indii, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Jindal Saw Ltd.

                  2.

                     Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania spoločností Jindal Saw a Jindal Saw Italia SpA.

                  3.

                     Saint-Gobain Pam znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 314, 29.8.2016.


title: Vec T-5/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. apríla 2019 — Sharif/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii — Zmrazenie finančných prostriedkov — Právo na obhajobu — Právo na účinnú súdnu ochranu — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo vlastniť majetok — Proporcionalita — Poškodenie dobrej povesti“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/64

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. apríla 2019 — Sharif/Rada
      (Vec T-5/17) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii - Zmrazenie finančných prostriedkov - Právo na obhajobu - Právo na účinnú súdnu ochranu - Zjavne nesprávne posúdenie - Právo vlastniť majetok - Proporcionalita - Poškodenie dobrej povesti“)
      (2019/C 187/68)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Ammar Sharif (Damask, Sýria) (v zastúpení: B. Kennelly, QC, a J. Pobjoy, barrister)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič a V. Piessevaux, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: L. Havas a J. Norris, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      V prvom rade návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia (SZBP) 2016/1897 z 27. októbra 2016, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 293, 2016, s. 36), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 2016/1893 z 27. októbra 2016, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 293, 2016, s. 25), rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/917 z 29. mája 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 139, 2017, s. 62), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2017/907 z 29. mája 2017, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 139, 2017, s. 15), rozhodnutia Rady (SZBP) 2018/778 z 28. mája 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 131, 2018, s. 16), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2018/774 z 28. mája 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 131, 2018, s. 1), v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu a subsidiárne návrh založený na článku 277 ZFEÚ na určenie neuplatniteľnosti článku 28 ods. 2 písm. a) rozhodnutia Rady 2013/255/SZBP z 31. mája 2013 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 147, 2013, s. 14), zmeneného rozhodnutím Rady (SZBP) 2015/1836 z 12. októbra 2015 (Ú. v. EÚ L 266, 2015, s. 75), a článku 15 ods. 1a písm. a) nariadenia Rady (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 442/2011 (Ú. v. EÚ L 16, 2012, s. 1), zmeneného nariadením Rady (EÚ) 2015/1828 z 12. októbra 2015 (Ú. v. EÚ L 266, 2015, s. 1) v rozsahu, v akom sa tieto ustanovenia uplatňujú na žalobcu

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Ammar Sharif znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie.

                  3.

                     Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 53, 20.2.2017.


title: Vec T-51/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — Poľsko/Komisia („EPZF a EPFRV — Výdavky vylúčené z financovania — Sektor ovocia a zeleniny — Pomoc skupinám pestovateľov — Výdavky vynaložené Poľskom — Nedostatky pri kľúčových kontrolách — Kontrola plánov uznávania a kritérií uznávania — Kontroly žiadostí o pomoc — Ekonomická koherencia — Primeraná povaha výdavkov — Systematické nedostatky — Riziko pre EPZF — Paušálne opravy vo výške 25 %“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/65

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — Poľsko/Komisia
      (Vec T-51/17) (1)

      („EPZF a EPFRV - Výdavky vylúčené z financovania - Sektor ovocia a zeleniny - Pomoc skupinám pestovateľov - Výdavky vynaložené Poľskom - Nedostatky pri kľúčových kontrolách - Kontrola plánov uznávania a kritérií uznávania - Kontroly žiadostí o pomoc - Ekonomická koherencia - Primeraná povaha výdavkov - Systematické nedostatky - Riziko pre EPZF - Paušálne opravy vo výške 25 %“)
      (2019/C 187/69)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, K. Straś, M. Pawlicka a B. Paziewska, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európsak komisia (v zastúpení: pôvodne K. Skelly a A. Stobiecka-Kuik, neskôr A. Stobiecka-Kuik a D. Milanowska, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ a smerujúci k čiastočnému zrušeniu vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/2018 z 15. novembra 2016, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 312, 2016, s. 26), v rozsahu, v akom sa týka paušálnych opráv uplatnených voči Poľskej republike

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Poľská republika znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť tri štvrtiny trov konania Európskej komisie.

                  3.

                     Komisia znáša jednu štvrtinu svojich vlastných trov konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 86, 20.3.2017.


title: Vec T-108/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. apríla 2019 — ClientEarth/Komisia („REACH — Nariadenie (ES) č. 1907/2006 — Bis(2-etylhexyl)-ftalát (DEHP) — Zamietnutie žiadosti o vnútorné preskúmanie rozhodnutia, ktorým sa povoľuje uvedenie na trh, ako nedôvodnej — Nesprávne právne posúdenie — Zjavne nesprávne posúdenie — Článok 10 nariadenia (ES) č. 1367/2006“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/66

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. apríla 2019 — ClientEarth/Komisia
      (Vec T-108/17) (1)

      („REACH - Nariadenie (ES) č. 1907/2006 - Bis(2-etylhexyl)-ftalát (DEHP) - Zamietnutie žiadosti o vnútorné preskúmanie rozhodnutia, ktorým sa povoľuje uvedenie na trh, ako nedôvodnej - Nesprávne právne posúdenie - Zjavne nesprávne posúdenie - Článok 10 nariadenia (ES) č. 1367/2006“)
      (2019/C 187/70)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ClientEarth (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: A. Jones, barrister)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: G. Gattinara, R. Lindenthal a K. Mifsud-Bonnici, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska chemická agentúra (v zastúpení: M. Heikkilä a W. Broere, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie listu Komisie zo 7. decembra 2016, ktorým táto inštitúcia zamietla žiadosť o vnútorné preskúmanie z 2. augusta 2016, ktorú žalobkyňa podala proti vykonávaciemu rozhodnutiu Komisie C(2016) 3549 final zo 16. júna 2016, ktorým sa udeľuje autorizácia na používanie chemickej látky bis(2-etylhexyl)-ftalát (DEHP) podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     ClientEarth znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

                  3.

                     Európska chemická agentúra (ECHA) znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 121, 18.4.2017.


title: Vec T-223/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Európskej únie ADAPTA POWDER COATINGS — Vyhlásenie neplatnosti zo strany odvolacieho senátu — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním — Článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 7 ods. 3 nariadenia 2017/1001) — Porušenie práva byť vypočutý — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001) — Dôkazy predložené po prvýkrát na Všeobecnom súde“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/67

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS)
      (Vec T-223/17) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie ADAPTA POWDER COATINGS - Vyhlásenie neplatnosti zo strany odvolacieho senátu - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním - Článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 7 ods. 3 nariadenia 2017/1001) - Porušenie práva byť vypočutý - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001) - Dôkazy predložené po prvýkrát na Všeobecnom súde“)
      (2019/C 187/71)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Adapta Color, SL (Peñiscola, Španielsko) (v zastúpení: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal a E. Armero Lavie, abogados)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Markakis, A. Söder a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Rajendra, solicitor, a S. Malynicz, QC)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 6. februára 2017 (vec R 2522/2015-5) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Coatings Foreign IP a Adapta Color

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Spoločnosť Adapta Color, SL je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 202, 26.6.2017.


title: Vec T-224/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Európskej únie Bio proof ADAPTA — Vyhlásenie neplatnosti zo strany odvolacieho senátu — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním — Článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 7 ods. 3 nariadenia 2017/1001) — Porušenie práva byť vypočutý — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001) — Dôkazy predložené po prvýkrát na Všeobecnom súde“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/68

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
      (Vec T-224/17) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie Bio proof ADAPTA - Vyhlásenie neplatnosti zo strany odvolacieho senátu - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním - Článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 7 ods. 3 nariadenia 2017/1001) - Porušenie práva byť vypočutý - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001) - Dôkazy predložené po prvýkrát na Všeobecnom súde“)
      (2019/C 187/72)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Adapta Color, SL (Peñiscola, Španielsko) (v zastúpení: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal a E. Armero Lavie, abogados)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Markakis, A. Söder a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Rajendra, solicitor, a S. Malynicz, QC)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 6. februára 2017 (vec R 2521/2015-5) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Coatings Foreign IP a Adapta Color

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Spoločnosť Adapta Color, SL je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 202, 26.6.2017.


title: Vec T-225/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Európskej únie Bio proof ADAPTA — Čiastočné vyhlásenie neplatnosti zo strany odvolacieho senátu — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním — Článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 7 ods. 3 nariadenia 2017/1001) — Porušenie práva byť vypočutý — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001) — Dôkazy predložené po prvý krát na Všeobecnom súde“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/69

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
      (Vec T-225/17) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie Bio proof ADAPTA - Čiastočné vyhlásenie neplatnosti zo strany odvolacieho senátu - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním - Článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 7 ods. 3 nariadenia 2017/1001) - Porušenie práva byť vypočutý - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001) - Dôkazy predložené po prvý krát na Všeobecnom súde“)
      (2019/C 187/73)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Adapta Color, SL (Peñiscola, Španielsko) (v zastúpení: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal a E. Armero Lavie, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Markakis, A. Söder a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Rajendra, solicitor, a S. Malynicz, QC)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 6. februára 2017 (vec R 311/2016-5) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Coatings Foreign IP a Adapta Color

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Spoločnosť Adapta Color, SL je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 202, 26.6.2017.


title: Vec T-229/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — Nemecko/Komisia („Aproximácia právnych predpisov — Nariadenie (EÚ) č. 305/2011 — Nariadenie (EÚ) č. 1025/2012 — Stavebné výrobky — Harmonizované normy EN 14342:2013 a EN 14904:2006 — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/70

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — Nemecko/Komisia
      (Vec T-229/17) (1)

      („Aproximácia právnych predpisov - Nariadenie (EÚ) č. 305/2011 - Nariadenie (EÚ) č. 1025/2012 - Stavebné výrobky - Harmonizované normy EN 14342:2013 a EN 14904:2006 - Povinnosť odôvodnenia“)
      (2019/C 187/74)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: pôvodne T. Henze a J. Möller, neskôr J. Möller, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci: M. Winkelmüller, F. van Schewick a M. Kottmann, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne G. Zavvos a C. Hermes, neskôr C. Hermes a M. Huttunen, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Fínska republika (v zastúpení: S. Hartikainen, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie po prvé rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/133 z 25. januára 2017 o zachovaní odkazu na harmonizovanú normu EN 14342:2013 „Drevené podlahoviny: Vlastnosti, posudzovanie zhody a označovanie“ v Úradnom vestníku Európskej únie s obmedzením v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 (Ú. v. EÚ L 21, 2017, s. 113), po druhé rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/145 z 25. januára 2017 o zachovaní odkazu na harmonizovanú normu EN 14904:2006 „Povrchy pre športové areály. Vnútorné povrchy pre viaceré druhy športov. Špecifikácia.“ v Úradnom vestníku Európskej únie s obmedzením v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 (Ú. v. EÚ L 22, 2017, s. 62), po tretie oznámenia Komisie z 10. marca 2017 v rámci vykonávania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 z 9. marca 2011, ktorým sa ustanovujú harmonizované podmienky uvádzania stavebných výrobkov na trh a ktorým sa zrušuje smernica Rady 89/106/EHS (Ú. v. EÚ C 76, 2017, s. 32), v rozsahu, v akom odkazuje na harmonizované normy EN 14342:2013 a EN 14904:2006, po štvrté oznámenia Komisie z 11. augusta 2017 v rámci vykonávania nariadenia č. 305/2011 (Ú. v. EÚ C 267, 2017, s. 16) v rozsahu, v akom odkazuje na harmonizované normy EN 14342:2013 a EN 14904:2006, po piate oznámenia Komisie z 15. decembra 2017 v rámci vykonávania nariadenia č. 305/2011 (Ú. v. EÚ C 435, 2017, s. 41) v rozsahu, v akom sa týka harmonizovaných noriem EN 14342:2013 a EN 14904:2006, a po šieste oznámenia Komisie z 9. marca 2018 v rámci vykonávania nariadenia č. 305/2011 (Ú. v. EÚ C 92, 2018, s. 139) v rozsahu, v akom odkazuje na harmonizované normy EN 14342:2013 a EN 14904:2006

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

                  3.

                     Fínska republika znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 195, 19.6.2017.


title: Vec T-319/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. apríla 2019 — Aldridge a i./Komisia („Verejná služba — Dočasní zamestnanci — OLAF — Zmluva na dobu neurčitú — Rozhodnutie riaditeľa OLAF o jedinom novom zaradení do vyššej platovej triedy — Žiadosť o začatie každoročného nového zaraďovania — Opatrenie všeobecnej povahy — Lehota na podanie žaloby — Začiatok plynutia — Uverejnenie na intranete — Neprípustnosť“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/71

      Rozsudok Všeobecného súdu z 9. apríla 2019 — Aldridge a i./Komisia
      (Vec T-319/17) (1)

      („Verejná služba - Dočasní zamestnanci - OLAF - Zmluva na dobu neurčitú - Rozhodnutie riaditeľa OLAF o jedinom novom zaradení do vyššej platovej triedy - Žiadosť o začatie každoročného nového zaraďovania - Opatrenie všeobecnej povahy - Lehota na podanie žaloby - Začiatok plynutia - Uverejnenie na intranete - Neprípustnosť“)
      (2019/C 187/75)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Adam Aldridge a i. (Schaerbeek, Belgicko) a 32 ďalších žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: S. Rodrigues, A. Tymen a A. Champetier, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne L. Radu Bouyon a M. Mensi, neskôr L. Radu Bouyon a G. Berscheid, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na zrušenie na jednej strane rozhodnutia generálneho riaditeľa Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) z 15. júla 2016, ktorým sa zamieta návrh na vykonanie každoročného nového zaraďovania, ako aj rozhodnutia generálneho riaditeľa OLAF z 13. februára 2017, ktorým sa zamieta sťažnosť proti rozhodnutiu z 15. júla 2016, a na druhej strane na náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy, ktorú žalobcovia údajne utrpeli

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Pán Adam Aldridge a ostatní dočasní zamestnanci a bývalí dočasní zamestnanci Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF), ktorých mená sú uvedené v prílohe, sú povinní znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 31.7.2017.


title: Vec T-371/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. apríla 2019 — Qualcomm a Qualcomm Europe/Komisia (Hospodárska súťaž — Trh s čipovými sadami pre základné pásmo, ktoré sa používajú v spotrebných elektronických zariadeniach — Administratívne konanie — Článok 18 ods. 3 a článok 24 ods. 1 písm. d) nariadenia (ES) č. 1/2003 — Rozhodnutie o žiadosti o informácie — Povinnosť odôvodnenia — Nevyhnutnosť požadovaných informácií — Proporcionalita — Dôkazné bremeno — Zásada zákazu samoobvinenia — Zásada riadnej správy vecí verejných)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/72

      Rozsudok Všeobecného súdu z 9. apríla 2019 — Qualcomm a Qualcomm Europe/Komisia
      (Vec T-371/17) (1)

      (Hospodárska súťaž - Trh s čipovými sadami pre základné pásmo, ktoré sa používajú v spotrebných elektronických zariadeniach - Administratívne konanie - Článok 18 ods. 3 a článok 24 ods. 1 písm. d) nariadenia (ES) č. 1/2003 - Rozhodnutie o žiadosti o informácie - Povinnosť odôvodnenia - Nevyhnutnosť požadovaných informácií - Proporcionalita - Dôkazné bremeno - Zásada zákazu samoobvinenia - Zásada riadnej správy vecí verejných)
      (2019/C 187/76)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Qualcomm, Inc. (San Diego, Kalifornia, Spojené štáty), Qualcomm Europe, Inc. (Sacramento, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato a M. Davilla, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: H. van Vliet, G. Conte, M. Farley a C. Urraca Caviedes, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ, ktorého predmetom je zrušenie rozhodnutia Európskej komisie C(2017) 2258 final z 31. marca 2017 o konaní podľa článku 18 ods. 3 a článku 24 ods. 1 písm. d) nariadenia Rady č. 1/2003 [vec AT.39711 — Qualcomm (predátorská cenotvorba)]

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta

                  2.

                     Qualcomm, Inc. a Qualcomm Europe, Inc. sú povinné nahradiť trovy konania, vrátane trov konania týkajúcich sa konania o nariadení predbežného opatrenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 256, 7.8.2017.


title: Vec T-655/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Inditex/EUIPO — Ansell (ZARA TANZANIA ADVENTURES) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ZARA TANZANIA ADVENTURES — Staršie slovné ochranné známky Európskej únie ZARA — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Neoprávnene získaný prospech z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena starších ochranných známok — Poškodenie rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena starších ochranných známok“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/73

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Inditex/EUIPO — Ansell (ZARA TANZANIA ADVENTURES)
      (Vec T-655/17) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ZARA TANZANIA ADVENTURES - Staršie slovné ochranné známky Európskej únie ZARA - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Neoprávnene získaný prospech z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena starších ochranných známok - Poškodenie rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena starších ochranných známok“)
      (2019/C 187/77)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španielsko) (v zastúpení: G. Marín Raigal, G. Macías Bonilla, P. López Ronda a E. Armero Lavie, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: V. Ruzek, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom EUIPO: Zainab Ansell a Roger Ansell (Moshi, Tanzánia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 5. júla 2017 (spojené veci R 2330/2011-2 a R 2369/2011-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Industria de Diseño Textil na jednej strane a pani Ansellovou a pánom Ansellom na druhej strane

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 5. júla 2017 (spojené veci R 2330/2011-2 a R 2369/2011-2) sa zrušuje v rozsahu, v akom odvolací senát čiastočne vyhovel odvolaniu podanému pani Ansellovou a pánom Ansellom (vec R 2369/2011-2) a povolil zápis prihlasovanej ochrannej známky v prípade služieb uvedených v bode 3 výroku tohto rozhodnutia a patriacich do tried 39 a 43 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení.

                  2.

                     V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                     EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) počas konania pred Všeobecným súdom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 402, 27.11.2017.


title: Vec T-765/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Kiku GmbH/CPVO — Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Pinova) („Odrody rastlín — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Odroda jabĺk Pinova — Zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti — Novosť odrody — Článok 10 nariadenia (ES) č. 2100/94 — Dôkazné bremeno — Článok 76 nariadenia č. 2100/94 — Preskúmanie skutočností zo strany CPVO z vlastnej iniciatívy“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/74

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Kiku GmbH/CPVO — Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Pinova)
      (Vec T-765/17) (1)

      („Odrody rastlín — Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Odroda jabĺk Pinova - Zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti - Novosť odrody - Článok 10 nariadenia (ES) č. 2100/94 - Dôkazné bremeno - Článok 76 nariadenia č. 2100/94 - Preskúmanie skutočností zo strany CPVO z vlastnej iniciatívy“)
      (2019/C 187/78)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Kiku GmbH (Girlan, Taliansko) (v zastúpení: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Spoločenstva pre odrody rastlín (CPVO) (v zastúpení: M. Ekvad, F. Mattina a O. Lamberti, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím výborom CPVO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Drážďany, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne T. Leidereiter, neskôr B. Lorenzen, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu odvolacieho výboru CPVO zo 16. augusta 2017 (vec A 005/2016) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťou Kiku a Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Kiku GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 22, 22.1.2018.


title: Vec T-277/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. apríla 2019 — Zitro IP/EUIPO (PICK & WIN MULTISLOT) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie PICK & WIN MULTISLOT — Absolútny dôvod zamietnutia — Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/74

      Rozsudok Všeobecného súdu z 9. apríla 2019 — Zitro IP/EUIPO (PICK & WIN MULTISLOT)
      (Vec T-277/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie PICK & WIN MULTISLOT - Absolútny dôvod zamietnutia - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 187/79)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Zitro IP Sàrl (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: A. Canela Giménez, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 14. marca 2018 (vec R 978/2017-4), ktoré sa týkalo prihlášky obrazového označenia PICK & WIN MULTISLOT na zápis ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Zitro IP Sàrl je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 2.7.2018.


title: Vec T-303/18 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — AV/Komisia („Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Prijatie do zamestnania — Článok 13 PZOZ — Lekárske vyšetrenie zamestnanca pred jeho prijatím do zamestnania — Neúplné vyhlásenia pri lekárskom vyšetrení — Neoznámenie choroby dotknutou osobou — Neskoršie zistenie orgánu oprávneného uzatvoriť pracovnú zmluvu — Článok 32 PZOZ — Uplatnenie výhrady súvisiacej s chorobou počas piatich rokov so spätným účinkom — Predloženie veci posudkovej komisii — Primeraná lehota — Zodpovednosť — Nemajetková ujma“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/75

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. apríla 2019 — AV/Komisia
      (Vec T-303/18 RENV) (1)

      („Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Prijatie do zamestnania - Článok 13 PZOZ - Lekárske vyšetrenie zamestnanca pred jeho prijatím do zamestnania - Neúplné vyhlásenia pri lekárskom vyšetrení - Neoznámenie choroby dotknutou osobou - Neskoršie zistenie orgánu oprávneného uzatvoriť pracovnú zmluvu - Článok 32 PZOZ - Uplatnenie výhrady súvisiacej s chorobou počas piatich rokov so spätným účinkom - Predloženie veci posudkovej komisii - Primeraná lehota - Zodpovednosť - Nemajetková ujma“)
      (2019/C 187/80)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: AV (v zastúpení: J.-N. Louis, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Bohr a L. Vernier, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba na základe článku 270 ZFEÚ, ktorou sa požaduje jednak zrušenie rozhodnutia Komisie zo 16. septembra 2014, ktorým orgán tejto inštitúcie oprávnený uzatvoriť pracovnú zmluvu rozhodol uplatniť výhradu súvisiacu s chorobou podľa článku 32 podmienok zamestnávania ostatných pracovníkov Európskych spoločenstiev a nepriznať mu dávky v súvislosti s invaliditou a jednak náhrada ujmy, ktorá mu v súvislosti s týmto rozhodnutím údajne vznikla

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Návrhy na zrušenie rozhodnutia sa zamietajú.

                  2.

                     Európska komisia je povinná zaplatiť AV sumu 3 000 eur.

                  3.

                     Návrh na náhradu škody sa vo zvyšnej časti zamieta.

                  4.

                     AV a Komisia znášajú svoje vlastné trovy konania pôvodne začatého pred Súdom pre verejnú službu Európskej únie na základe žaloby vo veci F-91/15 a trovy tohto prejudiciálneho konania vo veci T-303/18 RENV.

         (1)  Ú. v. EÚ C 406, 7.12.2015 (vec pôvodne zapísaná do registra Súdu pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-91/15 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie 1.9.2016).


title: Vec T-323/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Fomanu/EUIPO — Fujifilm Imaging Germany (Zobrazenie motýľa) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie vo veci zrušenia — Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca motýľa — Riadne používanie ochrannej známky — Čiastočné zrušenie — Článok 18 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2017/1001 — Článok 58 ods. 1 písm. a) a ods. 2 nariadenia 2017/1001“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/76

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Fomanu/EUIPO — Fujifilm Imaging Germany (Zobrazenie motýľa)
      (Vec T-323/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie vo veci zrušenia - Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca motýľa - Riadne používanie ochrannej známky - Čiastočné zrušenie - Článok 18 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Článok 58 ods. 1 písm. a) a ods. 2 nariadenia 2017/1001“)
      (2019/C 187/81)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Fomanu AG (Neustadt an der Waldnaab, Nemecko) (v zastúpení: S. Reichart, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: R. Manea a D. Walicka, splnomocnené zástupkyne)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Fujifilm Imaging Germany GmbH & Co. KG (Willich, Nemecko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 16. marca 2018 (vec R 2241/2016-2) týkajúcemu sa konania vo veci zrušenia medzi spoločnosťami Fujifilm Imagining Germany a Fomanu

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Fomanu AG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 240, 9.7.2018.


title: Vec T-403/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Pharmadom/EUIPO — Objectif Pharma (WS wellpharma shop) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie WS wellpharma shop — Staršia národná slovná ochranná známka WELL AND WELL — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               3.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 187/77

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. apríla 2019 — Pharmadom/EUIPO — Objectif Pharma (WS wellpharma shop)
      (Vec T-403/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie WS wellpharma shop - Staršia národná slovná ochranná známka WELL AND WELL - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 187/82)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Francúzsko) (v zastúpení: M.-P. Dauquaire, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Pétrequin a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Objectif Pharma (Vandoeuvre-lès-Nancy, Francúzsko) (v zastúpení: A. Nappey, avocat)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 23. marca 2018 (vec R 1448/2017-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Pharmadom a Objectif Pharma

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Pharmadom je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 301, 27.8 2018.