title: Vec T-462/21: Žaloba podaná 3. augusta 2021 – Portigon/Komisia

text:
               13.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 368/38

      Žaloba podaná 3. augusta 2021 – Portigon/Komisia
      (Vec T-462/21)
      (2021/C 368/54)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Portigon AG (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: A. Bischke, H. J. Niemeyer a F. Grossmann, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  v celom rozsahu zrušil rozhodnutie Komisie z 20. mája 2021 (C (2021) 3489) (AT.40324 – Európske štátne dlhopisy) vydané voči spoločnosti Portigon AG,

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení práva byť vypočutý a povinnosti odôvodnenia.

                              —

                              Komisia správanie vytýkané žalobkyni koherentne neuviedla ani neodôvodnila a v tejto súvislosti porušila článok 296 ods. 2 ZFEÚ.

                              —

                              Komisia opomenula žalobkyni poskytnúť doplňujúce body, ktoré sú jej vytýkané, namiesto jednoduchého opisu skutkovej podstaty.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady jednotnosti právneho poriadku.

                              —

                              Komisia vydaním svojho rozhodnutia odporuje vlastnému rozhodnutiu o štátnej pomoci z roku 2011.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na nesprávnom nevyužití voľnej úvahy Komisie.

                              —

                              Komisia pri vydaní rozhodnutia nesprávne nezohľadnila výhrady žalobkyne a zjavne nevyužila svoju voľnú úvahu, ktorú má k dispozícii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na nesprávnej domnienke jediného a pokračujúceho porušenia

                              —

                              Komisia nesprávne vychádza z jediného a pokračujúceho porušenia, ktoré malo pokračovať po uplynutí premlčacej lehoty.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení postihovaného správania na základe článku 101 ZFEÚ a nedostatočnom odôvodnení podľa článku 296 ods. 2 ZFEÚ.

                              —

                              Komisia celé správanie posudzuje ako úmyselné skreslenie hospodárskej súťaže. Komisia nepreukázala údajné citeľné dopady na trh.

                              —

                              Komisia nesprávne pripisuje správanie bývalého zamestnanca žalobkyni.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na neprávnom vydaní rozhodnutia o zistení porušovania podľa článku 7 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1/2003 (1).

                              —

                              Rozhodnutie je v rozpore s článkom 7 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1/2003, pretože Komisia nemá oprávnený záujem na vydaní svojho rozhodnutia voči žalobkyni.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Vec T-464/21: Žaloba podaná 30. júla 2021 – Faller a i./Komisia

text:
               13.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 368/39

      Žaloba podaná 30. júla 2021 – Faller a i./Komisia
      (Vec T-464/21)
      (2021/C 368/55)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Sonja Faller (Brixen, Taliansko) a 74 ďalších žalobcov (v zastúpení: R. Holzeisen, Rechtsanwältin)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd zrušil napadnuté vykonávacie rozhodnutie spolu s následnými doplneniami a zmenami.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby proti vykonávaciemu rozhodnutiu Európskej komisie z 31. mája 2021, ktorým sa mení a dopĺňa podmienečné povolenie na uvedenie lieku na humánne použitie „Comirnaty – mRNA vakcína proti COVIDU-19 (nukleozidovo modifikovaná)“ na trh udelené rozhodnutím C(2020) 9598(final) žalobcovia uvádzajú tieto žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté vykonávacie rozhodnutie porušuje článok 2 bod 1 a 2 nariadenia (ES) č. 507/2006 (1). Už len z dôvodu, že u detí je nulové riziko infekcie vírusom SARS-CoV-2, nemôže byť bilancia rizika a prospešnosti pre zdravé deti pozitívna. Použitie predmetnej experimentálnej látky, ktorá je založená na genetickom inžinierstve, je preto hrubo v rozpore s právom EÚ. Okrem toho WHO a EÚ riadne neurčili núdzovú situáciu v prípadoch ohrozenia verejného zdravia.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté vykonávacie rozhodnutie porušuje článok 4 nariadenia (ES) č. 507/2006 z dôvodu:

                              —

                              neexistencie pozitívnej bilancie rizika a prospešnosti podľa článku 1 ods. 28a smernice 2001/83/ES (2),

                              —

                              nesplnenia podmienky podľa článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 507/2006, keďže žiadateľ nie je schopný postarať sa o dodanie podrobných klinických údajov,

                              —

                              nesplnenia podmienky podľa článku 4 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 507/2006, keďže liekom, pre ktorý bolo udelené povolenie na uvedenie na trh, sa nenaplnia nenaplnené liečebné potreby,

                              —

                              nesplnenia podmienky podľa článku 4 ods. 1 písm. d) nariadenia (ES) č. 507/2006.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení nariadenia (ES) č. 1394/2007 (3), smernice 2001/83/ES, ako aj nariadenia (ES) č. 726/2004 (4).

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na hrubom porušení článkov 168 a 169 ZFEÚ, ako aj článkov 3, 35 a 38 Charty EÚ.

         (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 507/2006 z 29. marca 2006 o podmienečnom povolení uviesť na trh lieky humánnej medicíny, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 (Ú. v. EÚ L 92, 2006, s. 6).

         (2)  Smernica 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, 2001, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1394/2007 z 13. novembra 2007 o liekoch na inovatívnu liečbu, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2001/83/ES a nariadenie (ES) č. 726/2004 (Ú. v. EÚ L 324, 2007, s. 121).

         (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy spoločenstva pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky (Ú. v. ES L 136, 2004, s. 1; Mim. vyd. 13/034, s. 229).


title: Vec C-791/19: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. júla 2021 – Európska komisia/Poľská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Disciplinárny systém uplatniteľný na sudcov – Právny štát – Nezávislosť sudcov – Účinná súdna ochrana v oblastiach upravených právom Únie – Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie – Disciplinárne priestupky vyplývajúce z obsahu súdnych rozhodnutí – Nezávislé disciplinárne súdy zriadené zákonom – Dodržanie primeranej lehoty a práva na obhajobu v disciplinárnom konaní – Článok 267 ZFEÚ – Obmedzenie práva a povinnosti vnútroštátnych súdov predložiť Súdnemu dvoru návrhy na začatie prejudiciálneho konania)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/2

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. júla 2021 – Európska komisia/Poľská republika
      (Vec C-791/19) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Disciplinárny systém uplatniteľný na sudcov - Právny štát - Nezávislosť sudcov - Účinná súdna ochrana v oblastiach upravených právom Únie - Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ - Článok 47 Charty základných práv Európskej únie - Disciplinárne priestupky vyplývajúce z obsahu súdnych rozhodnutí - Nezávislé disciplinárne súdy zriadené zákonom - Dodržanie primeranej lehoty a práva na obhajobu v disciplinárnom konaní - Článok 267 ZFEÚ - Obmedzenie práva a povinnosti vnútroštátnych súdov predložiť Súdnemu dvoru návrhy na začatie prejudiciálneho konania)
      (2021/C 382/02)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne K. Banks, S. L. Kalėda a H. Krämer, neskôr K. Banks, S. L. Kalėda a P. J. O. Van Nuffel, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, D. Kupczak, S. Żyrek, A. Dalkowska a A. Gołaszewska, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobkyňu: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: C. Pochet, M. Jacobs a L. Van den Broeck, splnomocnení zástupcovia), Dánske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne M. Wolff, M. Jespersen a J. Nymann-Lindegren, neskôr M. Wolff a J. Nymann-Lindegren, splnomocnení zástupcovia), Holandské kráľovstvo (v zastúpení: M. K. Bulterman a J. Langer, splnomocnení zástupcovia), Fínska republika (v zastúpení: M. Pere a H. Leppo, splnomocnení zástupcovia), Švédske kráľovstvo (v zastúpení: C. Meyer-Seitz, H. Shev, A. Falk, J. Lundberg a H. Eklinder, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

      Poľská republika si tým, že

                  1.

                              —

                              nezabezpečila nezávislosť a nestrannosť Izby Dyscyplinarnej (disciplinárna komora) Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko), ktorej prináleží preskúmavať rozhodnutia vydané v disciplinárnych konaniach voči sudcom [článok 3 bod 5, článok 27 a článok 73 ods. 1 ustawy o Sądzie Najwyższym (zákon o Najvyššom súde) z 8. decembra 2017 v konsolidovanom znení uverejnenom v Dzienniku Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej z roku 2019 (položka 825) v spojení s článkom 9a ustawy o Krajowej Radzie Sądownictwa (zákon o Štátnej súdnej rade) z 12. mája 2011 v znení ustawy o zmianie ustawy o Krajowej Radzie Sądownictwa oraz niektórych innych ustaw (zákon o zmene zákona o Štátnej súdnej rade a niektorých ďalších zákonov) z 8. decembra 2017],

                              —

                              umožnila, aby mohol byť obsah súdnych rozhodnutí kvalifikovaný ako disciplinárne priestupky sudcov všeobecných súdov [článok 107 ods. 1 ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon o organizácii všeobecných súdov) z 27. júla 2001 v znení vyplývajúcom z postupných zmien uverejnených v Dzienniku Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej z roku 2019 (položky 52, 55, 60, 125, 1469 a 1495) a článku 97 ods. 1 a 3 zákona o Najvyššom súde v konsolidovanom znení uverejnenom v Dzienniku Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej z roku 2019 (položka 825)],

                              —

                              priznala predsedovi Izby Dyscyplinarnej (disciplinárnej komory) Sąd Najwyższy (Najvyšší súd) diskrečnú právomoc určiť príslušný disciplinárny súd na prvom stupni vo veciach týkajúcich sa sudcov všeobecných súdov [článok 110 ods. 3 a článok 114 ods. 7 zákona o organizácii všeobecných súdov v znení vyplývajúcom z postupných zmien uverejnených v Dzienniku Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej z roku 2019 (položky 52, 55, 60, 125, 1469 a 1495), a v dôsledku toho nezabezpečila, že disciplinárne veci budú preskúmané súdom „zriadeným zákonom“, a

                              —

                              nezabezpečila, aby boli disciplinárne veci týkajúce sa sudcov všeobecných súdov preskúmané v primeranej lehote (článok 112b ods. 5 druhá veta tohto zákona), ako aj tým, že stanovila, že akty súvisiace s ustanovením právneho zástupcu a ujatím sa obhajoby týmto právnym zástupcom nemajú odkladný účinok na priebeh disciplinárneho konania (článok 113a uvedeného zákona) a že disciplinárny súd vedie konanie aj v prípade odôvodnenej neprítomnosti obvineného sudcu, ktorý bol o tom upovedomený, alebo jeho právneho zástupcu (článok 115a ods. 3 rovnakého zákona), a v dôsledku toho nezabezpečila právo obvinených sudcov všeobecných súdov na obhajobu,
                              nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ.

                  2.

                  Poľská republika si tým, že umožnila, aby bolo právo súdov podať Súdnemu dvoru Európskej únie návrh na začatie prejudiciálneho konania obmedzené možnosťou začať disciplinárne konanie, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 267 druhého a tretieho odseku ZFEÚ.

                  3.

                  Poľská republika znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskej komisie vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.

                  4.

                  Belgické kráľovstvo, Dánske kráľovstvo, Holandské kráľovstvo, Fínska republika a Švédske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 413, 9.12.2019.


title: Vec C-911/19: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d'État – Francúzsko) – Fédération bancaire française (FBF)/Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR) („Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Články 263 a 267 ZFEÚ – Právne nezáväzný akt Únie – Súdne preskúmanie – Usmernenia vydané Európskym orgánom pre bankovníctvo (EBA) – Mechanizmy dohľadu nad produktmi a riadenia produktov pre produkty retailového bankovníctva – Platnosť – Právomoc EBA“)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/3

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d'État – Francúzsko) – Fédération bancaire française (FBF)/Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)
      (Vec C-911/19) (1)

      („Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Články 263 a 267 ZFEÚ - Právne nezáväzný akt Únie - Súdne preskúmanie - Usmernenia vydané Európskym orgánom pre bankovníctvo (EBA) - Mechanizmy dohľadu nad produktmi a riadenia produktov pre produkty retailového bankovníctva - Platnosť - Právomoc EBA“)
      (2021/C 382/03)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d'État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Fédération bancaire française (FBF)

         Žalovaná: Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 263 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že proti aktom, akými sú usmernenia Európskeho orgánu pre bankovníctvo (EBA) z 22. marca 2016 o mechanizmoch dohľadu nad produktmi a riadenia produktov pre produkty retailového bankovníctva (EBA/GL/2015/18), nemožno podať žalobu o neplatnosť podľa tohto článku.

                  2.

                  Článok 267 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že Súdny dvor má na základe tohto článku právomoc posudzovať platnosť takých aktov, akými sú usmernenia Európskeho orgánu pre bankovníctvo (EBA) z 22. marca 2016 o mechanizmoch dohľadu nad produktmi a riadenia produktov pre produkty retailového bankovníctva (EBA/GL/2015/18).

                  3.

                  Právo Únie nevyžaduje, aby prípustnosť námietky nezákonnosti aktu Únie pred vnútroštátnym súdom bola podmienená tým, že tento akt sa musí priamo a osobne týkať osoby, ktorá túto námietku vzniesla.

                  4.

                  Preskúmanie tretej prejudiciálnej otázky neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla mať vplyv na platnosť usmernení Európskeho orgánu pre bankovníctvo z 22. marca 2016 o mechanizmoch dohľadu nad produktmi a riadenia produktov pre produkty retailového bankovníctva (EBA/GL/2015/18).

         (1)  Ú. v. EÚ C 61, 24.2.2020.


title: Vec C-262/21 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 2. augusta 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus – Fínsko) – A/B (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti – Právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností – Nariadenie (ES) č. 2201/2003 – Pôsobnosť – Článok 2 bod 11 – Pojem „neoprávnené premiestnenie alebo zadržiavanie dieťaťa“ – Haagsky dohovor z 25. októbra 1980 – Žiadosť o návrat malého dieťaťa, ktoré majú rodičia v spoločnej starostlivosti – Štátni príslušníci tretích krajín – Odovzdanie dieťaťa a jeho matky do členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu na základe nariadenia (EÚ) č. 604/2013 (Dublin III))

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/4

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 2. augusta 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus – Fínsko) – A/B
      (Vec C-262/21 PPU) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností - Nariadenie (ES) č. 2201/2003 - Pôsobnosť - Článok 2 bod 11 - Pojem „neoprávnené premiestnenie alebo zadržiavanie dieťaťa“ - Haagsky dohovor z 25. októbra 1980 - Žiadosť o návrat malého dieťaťa, ktoré majú rodičia v spoločnej starostlivosti - Štátni príslušníci tretích krajín - Odovzdanie dieťaťa a jeho matky do členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu na základe nariadenia (EÚ) č. 604/2013 (Dublin III))
      (2021/C 382/04)
      Jazyk konania: fínčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Korkein oikeus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: A

         Žalovaný: B

         Výrok rozsudku

      Článok 2 bod 11 nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000, sa má vykladať v tom zmysle, že situácia, v ktorej je jeden z rodičov vedený k tomu, aby bez súhlasu druhého rodiča vzal svoje dieťa zo štátu jeho obvyklého pobytu do iného členského štátu na účely výkonu rozhodnutia o odovzdaní prijatého prvým členským štátom na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov, a následne sa zdržiavajú v druhom členskom štáte po tom, čo bolo toto rozhodnutie o odovzdaní zrušené, avšak orgány prvého členského štátu nerozhodli o prijatí odovzdaných osôb späť alebo o udelení pobytu týmto osobám, nemôže predstavovať neoprávnené premiestnenie alebo neoprávnené zadržiavanie v zmysle tohto ustanovenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 252, 28.6.2021.


title: Vec C-81/20: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – SC Mitliv Exim SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 53 ods. 2 a článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Základné práva – Zásada ne bis in idem – Kumulácia trestných a administratívnych sankcii – Neuplatniteľnosť – Pridružené daňové povinnosti – Úroky zo sumy zaplatenej daňovníkom v rámci trestného konania)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/5

      Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – SC Mitliv Exim SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Vec C-81/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 a článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Základné práva - Zásada ne bis in idem - Kumulácia trestných a administratívnych sankcii - Neuplatniteľnosť - Pridružené daňové povinnosti - Úroky zo sumy zaplatenej daňovníkom v rámci trestného konania)
      (2021/C 382/05)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Bucureşti

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: SC Mitliv Exim SRL

         Žalovaná: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Výrok

      Články 2 a 63 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa majú vykladať v tom zmysle, že ak došlo k zdaniteľným plneniam a je splatná príslušná daň z pridanej hodnoty, nemožno platbu, ani predbežnú, určenú na úhradu príslušnej daňovej pohľadávky považovať za vyplatenú bezdôvodne a nemôžu z nej pre daňovníka, ktorý ju zaplatil, plynúť úroky.

         (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2020.


title: Vec C-206/20: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Spojené kráľovstvo) – Výkon európskeho zatykača vydaného na VA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Justičná spolupráca v trestných veciach – Európsky zatykač – Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV – Článok 8 ods. 1 písm. c) – Európsky zatykač vydaný prokuratúrou členského štátu na účely trestného stíhania na základe opatrenia zahŕňajúceho pozbavenie osobnej slobody vydaného tým istým orgánom – Neexistencia súdneho preskúmania pred odovzdaním vyžiadanej osoby – Dôsledky – Účinná súdna ochrana – Charta základných práv Európskej únie – Článok 47)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/5

      Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 22. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Spojené kráľovstvo) – Výkon európskeho zatykača vydaného na VA
      (Vec C-206/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Justičná spolupráca v trestných veciach - Európsky zatykač - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Článok 8 ods. 1 písm. c) - Európsky zatykač vydaný prokuratúrou členského štátu na účely trestného stíhania na základe opatrenia zahŕňajúceho pozbavenie osobnej slobody vydaného tým istým orgánom - Neexistencia súdneho preskúmania pred odovzdaním vyžiadanej osoby - Dôsledky - Účinná súdna ochrana - Charta základných práv Európskej únie - Článok 47)
      (2021/C 382/06)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court)

         Účastníci konania

         Žalobca: VA

         za účasti: Prokurátor regionálnej prokuratúry v Ruse, Bulharsko

         Výrok

      Článok 8 ods. 1 písm.) rámcového Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie a judikatúrou Súdneho dvora, sa má vykladať v tom zmysle, že požiadavky účinnej súdnej ochrany, ktorú musí mať osoba, na ktorú bol vydaný európsky zatykač na účely trestného stíhania, nie sú splnené, pokiaľ tak európsky zatykač, ako aj súdne rozhodnutie, na ktorom je tento európsky zatykač založený, vydáva prokurátor, ktorého možno kvalifikovať ako „súdny orgán vydávajúci zatykač“ v zmysle článku 6 ods. 1 tohto rámcového rozhodnutia, zmeneného rámcovým rozhodnutím 2009/299, pričom uvedený európsky zatykač alebo súdne rozhodnutie nemôžu byť predmetom súdneho preskúmania v členskom štáte vydávajúcom zatykač pred odovzdaním vyžiadanej osoby vykonávajúcim členským štátom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 262, 10.8.2020.


title: Vec C-636/20: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 1. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Pécsi Törvényszék – Maďarsko) – Tolnatext Bt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Colný kódex Únie – Článok 22 ods. 6 – Článok 29 – Právo byť vypočutý – Konania začaté ex offo – Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Nedostatočné spresnenie dôvodov nevyhnutnosti odpovede na prejudiciálnu otázku na účely rozhodnutia sporu vo veci samej – Zjavná neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/6

      Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 1. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Pécsi Törvényszék – Maďarsko) – Tolnatext Bt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Vec C-636/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Colný kódex Únie - Článok 22 ods. 6 - Článok 29 - Právo byť vypočutý - Konania začaté ex offo - Článok 53 ods. 2 a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Nedostatočné spresnenie dôvodov nevyhnutnosti odpovede na prejudiciálnu otázku na účely rozhodnutia sporu vo veci samej - Zjavná neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania)
      (2021/C 382/07)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Pécsi Törvényszék

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Tolnatext Bt.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Pécsi Törvényszék (Súd Pécs, Maďarsko) rozhodnutím z 30. októbra 2020, je zjavne neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 62, 22.2.2021.


title: Vec C-95/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 16. februára 2021 – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 16. februára 2021 – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH
      (Vec C-95/21)
      (2021/C 382/08)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalovaná a odvolateľka: Deutsche Lufthansa AG

         Žalobkyňa a odporkyňa: AirHelp Germany GmbH
      Predseda Súdneho dvora uznesením zo 17. júna 2021 nariadil výmaz veci z registra Súdneho dvora.


title: Vec C-142/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 5. marca 2021 – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 5. marca 2021 – Deutsche Lufthansa AG/AirHelp Germany GmbH
      (Vec C-142/21)
      (2021/C 382/09)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Deutsche Lufthansa AG

         Žalovaná: AirHelp Germany GmbH
      Uznesením predsedu Súdneho dvora z 18. júna 2021 bola táto vec vyškrtnutá z registra Súdneho dvora.


title: Vec C-173/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 22. marca 2021 – Deutsche Lufthansa AG/GE

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 22. marca 2021 – Deutsche Lufthansa AG/GE
      (Vec C-173/21)
      (2021/C 382/10)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Deutsche Lufthansa AG

         Žalovaná: GE
      Uznesením predsedu Súdneho dvora zo 14. júna 2021 bola táto vec vyškrtnutá z registra Súdneho dvora.


title: Vec C-302/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia n° 4 de Castellón de la Plana (Španielsko) 12. mája 2021 – Casilda/Banco Cetelem SA

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 4 de Castellón de la Plana (Španielsko) 12. mája 2021 – Casilda/Banco Cetelem SA
      (Vec C-302/21)
      (2021/C 382/11)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia no 4 de Castellón de la Plana

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Casilda

         Žalovaná: Banco Cetelem SA

         Prejudiciálne otázky

      Prvá prejudiciálna otázka:

                  a)

                  V súlade so zásadou prednosti práva Únie v oblasti, ktorá patrí do jej právomoci, najmä v rámci úpravy spotrebiteľských úverov a spotrebiteľských zmlúv, sa vnútroštátny súd pýta, či má ex offo posúdiť súlad judikatúry, ktorú vydal Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko) ako najvyšší súd pri výklade a uplatňovaní Ley de 23 de julio de 1908 sobre nulidad de los contratos de préstamos usurarios (zákon z 23. júla 1908 o neplatnosti zmlúv o úvere s neprimerane vysokými úrokmi) ako vnútroštátneho predpisu, s právom Únie, pokiaľ sa uvedená judikatúra nedotýka len roviny neplatnosti uzavretej zmluvy, ale vymedzenia „hlavného predmetu“ zmluvy o spotrebiteľskom úvere, poskytnutom formou revolvingového úveru, a primeranosti pomeru kvality a ceny poskytovanej služby, alebo naopak – ako konštatuje Tribunal Supremo (Najvyšší súd) – uvedená povinnosť posúdiť súlad s právom Únie a so smernicami Únie je podmienená alebo závislá od žalobného návrhu žalobcu (dispozičná zásada), takže ak sa v rámci „jediného alebo hlavného“ žalobného návrhu, ktorý je založený na vnútroštátnom predpise, navrhuje určiť, že zmluva o spotrebiteľskom úvere je neplatná z dôvodu „uplatnenia neprimerane vysokých úrokov“, treba konštatovať, že „sa neuplatní“ prednosť práva Únie a jeho harmonizačný dosah, hoci judikatúra, ktorú Tribunal Supremo (Najvyšší súd) vydal pri výklade a uplatňovaní uvedeného zákona o uplatňovaní neprimerane vysokých úrokov, sa dotýka vymedzenia hlavného predmetu a primeranosti pomeru kvality a ceny spotrebiteľského úveru, ktorý je predmetom veci, ktorú má rozhodnúť vnútroštátny súd;

                  b)

                  v súlade s uvedenou prednosťou a harmonizačným dosahom práva Európskej únie v rámci úpravy spotrebiteľských úverov a zmlúv o spotrebiteľskom úvere sa vnútroštátny súd vzhľadom na to, že samotný Tribunal Supremo (Najvyšší súd) v mnohých svojich rozsudkoch opakovane rozhodol, že „vylúčenie“ stanovené v článku 4 ods. 2 smernice 93/13/ES (1) ako harmonizovanom predpise bolo v plnom rozsahu prebraté do španielskeho právneho poriadku, a preto nie je prípustné, aby vnútroštátny súd vykonal súdne preskúmanie cien, keďže v španielskom právnom poriadku neexistuje právny predpis, ktorý by dovoľoval alebo všeobecne upravoval uvedené súdne preskúmanie cien, vrátane samotného zákona o uplatňovaní neprimerane vysokých úrokov z roku 1908, a keďže sa neposudzovala možná netransparentnosť podmienky, ktorá stanovuje cenu spotrebiteľského úveru, pýta, či je v rozpore s článkom 4 ods. 2 smernice 93/13/EHS, aby vnútroštátny súd na základe vnútroštátneho predpisu – uvedeného zákona o boji proti uplatňovaniu neprimerane vysokých úrokov z roku 1908 – mimo jeho prirodzeného uplatnenia v rámci určenia neplatnosti uzavretej zmluvy vykonal na základe „novej“ právomoci „súdne preskúmanie“ týkajúce sa hlavného predmetu zmluvy, ktorým sa všeobecne stanoví buď cena spotrebiteľského úveru, ktorú určujú bežné úroky úveru (nominálna úroková sadzba – NÚS), alebo náklady spojené so spotrebiteľským úverom, ktoré určuje jeho ročná percentuálna miera nákladov (RPMN);

                  c)

                  v súlade s vyššie uvedeným a vzhľadom na kontext úpravy a harmonizácie stanovený Zmluvou o fungovaní Európskej únie, najmä jej právomoc pre fungovanie vnútorného trhu, sa vnútroštátny súd pýta, či je preskúmanie zo strany vnútroštátneho súdu na účely všeobecného stanovenia ceny spotrebiteľského úveru alebo nákladov, ktoré sú s ním spojené, hoci neexistuje vnútroštátny predpis, ktorý by výslovne túto právomoc preskúmania upravoval, „zlučiteľné“ s článkom 120 ZFEÚ, pokiaľ ide o otvorené trhové hospodárstvo a zásadu zmluvnej slobody zmluvných strán.

            Druhá prejudiciálna otázka:
      V súlade so zásadou prednosti práva Európskej únie v harmonizovanej oblasti, ktorá patrí do jej právomoci, najmä v rámci smerníc, ktoré upravujú spotrebiteľské úvery a spotrebiteľské zmluvy, vzhľadom na to, že zásada právnej istoty je nevyhnutným predpokladom správneho a efektívneho fungovania vnútorného trhu so spotrebiteľskými úvermi, sa vnútroštátny súd pýta, či je v rozpore s uvedenou zásadou právnej istoty – na účely správneho fungovania vnútorného trhu so spotrebiteľskými úvermi – obmedzenie RPMN, ktoré možno všeobecne uložiť spotrebiteľovi v zmluve o spotrebiteľskom úvere s cieľom bojovať proti uplatňovaniu neprimerane vysokých úrokov, o ktorom rozhodol Tribunal Supremo (Najvyšší súd), a to na základe kritérií, ktoré nie sú objektívne a presné, ale len na základe približného odkazu, takže sa necháva na každý vnútroštátny súd, aby pri rozhodovaní sporu, ktorý prejednáva, v rámci svojej voľnej úvahy konkrétne stanovil toto obmedzenie.

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-326/21 P: Odvolanie podané 25. mája 2021: PNB Banka AS proti rozsudku Všeobecného súdu (desiata komora) z 12. marca 2021 vo veci T-50/20, PNB Banka/ECB

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/9

      Odvolanie podané 25. mája 2021: PNB Banka AS proti rozsudku Všeobecného súdu (desiata komora) z 12. marca 2021 vo veci T-50/20, PNB Banka/ECB
      (Vec C-326/21 P)
      (2021/C 382/13)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: PNB Banka AS (v zastúpení: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Európska centrálna banka (ECB)

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnuté uznesenie;

                  —

                  vyhlásil v súlade s článkom 264 ZFEÚ za neplatné rozhodnutie ECB z 19. novembra 2019 o odmietnutí nariadiť správcovi konkurznej podstaty odvolateľky, aby poskytol advokátovi poverenému správnou radou odvolateľky prístup do svojich priestorov, k informáciám, ktoré má k dispozícii a k svojim zamestnancom a zdrojom,

                  —

                  v rozsahu, v akom Súdny dvor nemôže sám rozhodnúť vo veci samej, vrátil vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o žalobe o neplatnosť a

                  —

                  uložil ECB povinnosť nahradiť trovy konania odvolateľke, ako aj trovy odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza dvanásť odvolacích dôvodov.
      Prvý odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd nesprávne vychádzal z judikatúry týkajúcej sa žaloby podanej osobami, ktorí neboli adresátmi, proti všeobecne záväzným aktom Únie, ktoré si vyžadujú prebratie alebo zahŕňajú vykonávacie opatrenia na vnútroštátnej úrovni, a uplatnil túto judikatúru na prejednávanú vec, ktorá sa týka priamej žaloby proti individuálnemu aktu Únie, ktorý možno napadnúť len žalobou o neplatnosť podľa článku 263 ZFEÚ a ktorý vyvoláva účinky priamo bez toho, aby zahŕňal vykonávacie opatrenia.
      Druhý odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté uznesenie porušuje zásadu, podľa ktorej prístup k Súdnemu dvoru podľa článku 263 ZFEÚ nemôže závisieť od členských štátov.
      Tretí odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté uznesenie je nezlučiteľné s výlučnou právomocou Súdneho dvora Európskej únie na základe článku 263 ZFEÚ.
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté uznesenie je nezlučiteľné so zásadou, podľa ktorej je odvolanie neúčinné, ak je zo štrukturálnych dôvodov teoretické a iluzórne.
      Piaty odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté uznesenie porušuje článok 51 Charty.
      Šiesty odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté odvolanie je založené na teleologicky nesprávnom obmedzení právomocí ECB v oblasti prudenciálneho dohľadu.
      Siedmy odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd nezohľadnil, že analýza podľa článku 47 Charty musí vychádzať zo spôsobu, akým dotknutá európska inštitúcia skutočne koná a môže konať, a nie len z jej spôsobilosti vydávať formálne záväzné príkazy tretím osobám.
      Ôsmy odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté odvolanie vychádza z nesprávneho rozlišovania medzi právom v oblasti prudenciálneho dohľadu a konkurzným právom.
      Deviaty odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa nesprávne domnieval, že ECB nemal potrebnú právomoc.
      Desiaty odvolací dôvod je založený na tom, že napadnuté odvolanie vychádza z nesprávneho predpokladu, pokiaľ ide o účinok odňatia povolenia, pokiaľ ide o právomoc ECB.
      Jedenásty odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa nesprávne domnieval, že ECB konala v súlade s rozsudkom z 5. novembra 2019, ECB a i./Trasta Komercbanka a i. (C-663/17 P, C-665/17 P a C-669/17 P, EU:C:2019:923).
      Dvanásty odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd riadne nepreskúmal žalobné dôvody odvolateľky, pokiaľ ide o jej právo byť vypočutý, povinnosť odôvodnenia a zásadu nemo auditur.


title: Vec C-333/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil n° 17 de Madrid (Španielsko) 27. mája 2021 – European Superleague Company, S.L./Unión de Federaciones Europeas de Fútbol (UEFA) a Fédération internationale de football association (FIFA)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil no 17 de Madrid (Španielsko) 27. mája 2021 – European Superleague Company, S.L./Unión de Federaciones Europeas de Fútbol (UEFA) a Fédération internationale de football association (FIFA)
      (Vec C-333/21)
      (2021/C 382/14)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de lo Mercantil no 17 de Madrid

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: European Superleague Company, S.L.

         Žalovaní: Unión de Federaciones Europeas de Fútbol (UEFA) a Fédération internationale de football association (FIFA)

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 102 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že uvedený článok zakazuje zneužitie dominantného postavenia spočívajúce v tom, že FIFA a UEFA uviedli vo svojich stanovách (najmä články 22 a 71 až 73 stanov FIFA, články 49 a 51 stanov UEFA, ako aj akýkoľvek podobný článok uvedený v stanovách členských asociácií a národných líg), že sa vyžaduje predchádzajúce povolenie od týchto subjektov, ktorým sa priznala výlučná právomoc organizovať alebo schvaľovať medzinárodné klubové súťaže v Európe, aby tretí subjekt založil novú celoeurópsku klubovú súťaž, akou je Superliga, najmä ak neexistuje postup stanovený na základe objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií a s prihliadnutím na možný konflikt záujmov, ktorý ovplyvňuje FIFA a UEFA?

                  2.

                  Má sa článok 101 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že uvedený článok zakazuje, aby FIFA a UEFA vyžadovali vo svojich stanovách (najmä články 22 a 71 až 73 stanov FIFA, články 49 a 51 stanov UEFA, ako aj akýkoľvek podobný článok uvedený v stanovách členských asociácií a národných líg) predchádzajúce povolenie od týchto subjektov, ktorým sa priznala výlučná právomoc organizovať alebo schvaľovať medzinárodné klubové súťaže v Európe, aby tretí subjekt mohol vytvoriť celoeurópsku klubovú súťaž, akou je Superliga, najmä ak neexistuje postup stanovený na základe objektívnych a nediskriminačných kritérií a s prihliadnutím na možný konflikt záujmov, ktorý by ovplyvnil FIFA a UEFA?

                  3.

                  Majú sa články 101 a/alebo 102 [ZFEÚ] vykladať v tom zmysle, že uvedené články zakazujú, aby FIFA, UEFA, ich členské federácie a/alebo národné ligy vykonávali činnosti spočívajúce v hrozbe prijatia sankcií voči klubom zúčastňujúcim sa na Superlige a/alebo ich hráčom z dôvodu odstrašenia, ktoré môžu spôsobiť? V prípade prijatia sankcií spočívajúcich vo vylúčení zo súťaží alebo v zákaze účasti na reprezentačných zápasoch, predstavovali by tieto sankcie, bez toho, aby vychádzali z objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií, porušenie článkov 101 a/alebo 102 ZFEÚ?

                  4.

                  Majú sa články 101 a/alebo 102 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia článkom 67 a 68 stanov FIFA v rozsahu, v akom UEFA a jej národné členské federácie označujú za „pôvodných držiteľov všetkých práv vyplývajúcich zo súťaží… patriacich do ich príslušnej právomoci“, čím zbavujú zúčastnené kluby a každého usporiadateľa alternatívnej súťaže pôvodného vlastníctva uvedených práv, pričom preberajú výlučnú zodpovednosť za komercializáciu týchto práv?

                  5.

                  Ak FIFA a UEFA ako subjekty, ktoré majú výlučnú právomoc organizovať a schvaľovať medzinárodné súťaže futbalových klubov v Európe, zakážu alebo bránia rozvoju Superligy na základe vyššie uvedených ustanovení svojich stanov, mal by sa článok 101 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že na tieto obmedzenia hospodárskej súťaže sa môže vzťahovať výnimka stanovená v tomto ustanovení, vzhľadom na to, že sa podstatne obmedzuje výroba, bráni sa tomu, aby sa na trhu objavili alternatívne výrobky k výrobkom, ktoré ponúka FIFA/UEFA, a obmedzuje sa inovácia tým, že sa bráni iným formám a podobám, čím sa vylučuje potenciálna konkurencia na trhu a obmedzuje sa výber spotrebiteľa? Je uvedené obmedzenie objektívne odôvodnené na to, aby bolo možné dospieť k záveru, že nedošlo k zneužitiu dominantného postavenia v zmysle článku 102 ZFEÚ?

                  6.

                  Majú sa články 45, 49, 56 a/alebo 63 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že také ustanovenia, akými sú ustanovenia uvedené v stanovách FIFA a UEFA (najmä články 22 a 71 až 73 stanov FIFA, články 49 a 51 stanov UEFA, ako aj akýkoľvek iný podobný článok uvedený v stanovách členských asociácií a národných líg), predstavujú obmedzenie, ktoré je v rozpore s niektorou zo základných slobôd uznaných v uvedených ustanoveniach tým, že vyžadujú predchádzajúce povolenie od týchto subjektov na to, aby hospodársky subjekt členského štátu založil celoeurópsku klubovú súťaž, akou je Superliga?


title: Vec C-335/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia n° 10 Bis de Sevilla (Španielsko) 27. mája 2021 – Vicente/Delia

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 10 Bis de Sevilla (Španielsko) 27. mája 2021 – Vicente/Delia
      (Vec C-335/21)
      (2021/C 382/15)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia no 10 Bis de Sevilla

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Vicente

         Žalovaná: Delia

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je skrátené konanie o návrhu advokáta na vyplatenie odmeny, ktoré nedovoľuje súdu ex offo preskúmať prípadnú nekalú povahu podmienok, ktoré sú súčasťou spotrebiteľskej zmluvy, vzhľadom na to, že súd nerozhoduje v žiadnej fáze tohto konania okrem prípadu, keď klient podá námietky proti uvedenému návrhu a niektorý z účastníkov konania neskôr podá sťažnosť proti konečnému rozhodnutiu Letrado de la Administración de Justicia (súdny tajomník), v súlade so smernicou 93/13 (1)
                     a so zásadou efektivity, ktorá je v nej stanovená, v spojení s právom na účinnú súdnu ochranu v zmysle článku 47 Charty?

                  2.

                  Je v súlade so smernicou 93/13 a so zásadou efektivity, ktorá je v nej stanovená, v spojení s právom na účinnú súdnu ochranu v zmysle článku 47 Charty, ak súd prípadne skúma nekalú povahu ex offo alebo na návrh účastníka konania v takomto skrátenom konaní na základe sťažnosti podanej proti rozhodnutiu, ktoré vydal mimosúdny orgán, akým je súdny tajomník, pričom toto skúmanie v zásade musí byť obmedzené výlučne na to, čo bolo predmetom tohto rozhodnutia, a neumožňuje vykonať iné dôkazy, než sú listinné dôkazy, ktoré už predložili účastníci konania?

                  3.

                  Treba podmienku, ktorá je súčasťou zmluvy uzavretej medzi advokátom a spotrebiteľom, akou je sporná podmienka, ktorá stanovuje, že v osobitnom prípade, keď klient bez vedomia alebo v rozpore s radami advokátskej kancelárie vezme návrh na začatie súdneho konania pred jeho skočením späť alebo uzavrie dohodu so žalovanou inštitúciou, klient musí zaplatiť určitú odmenu, považovať za podmienku, na ktorú sa uplatní článku 4 ods. 2 smernice 93/13, lebo ide o hlavnú podmienku týkajúcu sa predmetu zmluvy, v tomto prípade ceny?

                  4.

                  V prípade, ak by bola odpoveď na predchádzajúcu otázku kladná, možno uvedenú podmienku, ktorá stanovuje odmenu prostredníctvom odkazu na sadzobník advokátskej komory, ktorý stanovuje odlišné pravidlá, ktoré sa majú uplatniť, podľa každého konkrétneho prípadu, a ktorá vôbec nebola spomenutá v informáciách poskytnutých pred uzavretím zmluvy, považovať za jasnú a zrozumiteľnú v súlade s uvedeným článkom 4 ods. 2 smernice 93/13?

                  5.

                  V prípade, ak by bola odpoveď na predchádzajúcu otázku záporná, možno začlenenie podmienky do zmluvy uzavretej medzi advokátom a spotrebiteľom, akou je sporná podmienka, ktorá stanovuje odmenu advokáta len prostredníctvom odkazu na sadzobník advokátskej komory, ktorý stanovuje odlišné pravidlá, ktoré sa majú uplatniť, podľa každého konkrétneho prípadu, a ktorá vôbec nebola spomenutá v obchodnej ponuke a v informáciách poskytnutých pred uzavretím zmluvy, považovať za nekalú obchodnú praktiku v zmysle smernice 2005/29 (2)?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Ú. v. EÚ L 149, 2005, s. 22).


title: Vec C-346/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) 4. júna 2021 – ING Luxembourg SA/VX

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) 4. júna 2021 – ING Luxembourg SA/VX
      (Vec C-346/21)
      (2021/C 382/16)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal da Relação do Porto

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalovaná v konaní na prvom stupni a odvolateľka v konaní na druhom stupni: ING Luxembourg SA

         Žalobca v konaní na prvom stupni a odporca v konaní na druhom stupni: VX

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Možno článok 8 nariadenia (ES) č. 1393/2007 (1) vykladať v tom zmysle, že za okolností prejednávanej veci možno doručenie doporučeným listom adresovaným spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte považovať za platné, ak sa nepoužije tlačivo uvedené v prílohe II nariadenia č. 1393/2007?

                  2.

                  Možno nariadenie (ES) č. 1393/2007 a zásady práva Únie, ktoré sú v ňom uvedené, vykladať v tom zmysle, že bránia uplatneniu článku 191 ods. 2 portugalského Código de Processo Civil (Občiansky súdny poriadok) na prejednávanú vec v rozsahu, v akom uvedené ustanovenie stanovuje, že uplatnenie neplatnosti doručenia sa musí uskutočniť v určenej lehote (a to v lehote stanovenej na vyjadrenie k žalobe)?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch („doručovanie písomností“) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000 (Ú. v. EÚ L 324, 2007, s. 79).


title: Vec C-368/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg (Nemecko) 14. júna 2021 – R.T./Hauptzollamt Hamburg

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg (Nemecko) 14. júna 2021 – R.T./Hauptzollamt Hamburg
      (Vec C-368/21)
      (2021/C 382/17)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Hamburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: R.T.

         Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa články 30 a 60 smernice 2006/112/ES (1) vykladať v tom zmysle, že na účely dane z pridanej hodnoty sa miesto dovozu dopravného prostriedku zaregistrovaného v tretej krajine, ktorý bol na územie Únie dopravený v rozpore s colnými predpismi, nachádza v tom členskom štáte, v ktorom bolo porušenie colných predpisov spáchané a dopravný prostriedok bol prvýkrát použitý na území Únie ako dopravný prostriedok, alebo v tom členskom štáte, v ktorom má ten, kto porušenie colných povinností spáchal, bydlisko a vozidlo tam používa?

                  2.

                  V prípade, že sa miesto dovozu nachádza v inom členskom štáte ako Nemecku: Je v rozpore so smernicou 2006/112/ES, najmä s jej článkom 30 a článkom 60, keď ustanovenie vnútroštátneho práva vyhlási článok 87 ods. 4 nariadenia (EÚ) č. 952/2013 (2) za primerane použiteľný na daň z pridanej hodnoty pri dovoze?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013 z 9. októbra 2013, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Únie (Ú. v. EÚ L 269, 2013, s. 1).


title: Vec C-372/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 17. júna 2021 – Freikirche der Siebenten-Tags-Adventisten in Deutschland KdöR

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 17. júna 2021 – Freikirche der Siebenten-Tags-Adventisten in Deutschland KdöR
      (Vec C-372/21)
      (2021/C 382/18)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Freikirche der Siebenten-Tags-Adventisten in Deutschland KdöR

         Žalovaný orgán: Bildungsdirektion für Vorarlberg

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Spadá situácia, keď náboženská spoločnosť uznaná členským štátom Európskej únie a sídliaca v tomto členskom štáte žiada v inom členskom štáte o subvencovanie súkromnej školy, ktorú v tomto inom členskom štáte prevádzkuje spolok registrovaný podľa práva tohto iného členského štátu a ktorú táto náboženská spoločnosť uznala za cirkevnú školu, vzhľadom na článok 17 ZFEÚ do oblasti pôsobnosti práva Únie a najmä článku 56 ZFEÚ?
                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

                  2.

                  Má sa článok 56 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej norme, ktorá ako predpoklad pre subvencovanie cirkevných súkromných škôl stanovuje uznanie žiadateľa ako cirkvi alebo náboženskej spoločnosti podľa vnútroštátneho práva?


title: Vec C-386/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Mons (Belgicko) 24. júna 2021 – Ryanair DAC/Happy Flights Srl, predtým Happy Flights Sprl

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Mons (Belgicko) 24. júna 2021 – Ryanair DAC/Happy Flights Srl, predtým Happy Flights Sprl
      (Vec C-386/21)
      (2021/C 382/19)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour d’appel de Mons

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Ryanair DAC

         Odporkyňa: Happy Flights Srl, predtým Happy Flights Sprl

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 7 bod 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (1) vykladať v tom zmysle, že pojem „v zmluvných veciach“ v zmysle tohto ustanovenia sa vzťahuje aj na žalobu o náhradu škody, podanú na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (2), spoločnosťou na vymáhanie pohľadávok, ktorá je vo vzťahu k zmluve o leteckej preprave treťou osobou a odvoláva sa na svoje postavenie postupníka pohľadávky cestujúceho, aj keď táto spoločnosť nepreukázala, že vstúpila do všetkých práv a povinností pôvodného zmluvného partnera?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, má sa článok 7 bod 1 písm. a) a článok 7 bod 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach vykladať v tom zmysle, že miestom zmluvného plnenia, ktoré je predmetom žaloby, je miesto plnenia zmluvy o leteckej preprave, teda miesto odletu alebo príletu letu, prípadne iné miesto?

         (1)  Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1.

         (2)  Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1.


title: Vec C-388/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgerichts Erfurt (Nemecko) 23. júna 2021 – A/B

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgerichts Erfurt (Nemecko) 23. júna 2021 – A/B
      (Vec C-388/21)
      (2021/C 382/20)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgerichts Erfurt

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: A

         Žalovaný: B

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je účelom a cieľom článku 18 ods. 1, článku 26 ods. 1 a článku 46 smernice 2007/46/ES (1) v spojení s ustanoveniami článkov 4, 5 a 13 nariadenia (ES) č. 715/2007 (2) aj ochrana záujmov jednotlivých nadobúdateľov motorových vozidiel a ich majetku? Patrí k nim aj záujem jednotlivého nadobúdateľa vozidla nenadobudnúť také vozidlo, ktoré nie je v súlade s požiadavkami práva Únie, najmä nenadobudnúť také vozidlo, ktoré je vybavené zakázaným rušiacim zariadením podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007?

                  2.

                  Vyžaduje právo Únie, najmä zásada efektivity a európske základné práva, ako aj vlastné práva prírody, aby existoval občianskoprávny nárok nadobúdateľa vozidla na náhradu škody voči výrobcovi vozidla v prípade akéhokoľvek zavineného – nedbanlivostného alebo úmyselného – konania výrobcu vozidla spočívajúceho v uvedení do prevádzky vozidla, ktoré je vybavené zakázaným rušiacim zariadením podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (Ú. v. EÚ L 263, 2007, s. 1).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 z 20. júna 2007 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel so zreteľom na emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 5 a Euro 6) a o prístupe k informáciám o opravách a údržbe vozidiel Ú. v. EÚ L 171, 2007, s. 1).


title: Vec C-396/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht München I (Nemecko) 29. júna 2021 – KT, NS/FTI Touristik GmbH

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht München I (Nemecko) 29. júna 2021 – KT, NS/FTI Touristik GmbH
      (Vec C-396/21)
      (2021/C 382/21)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht München I

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: KT, NS

         Žalovaná: FTI Touristik GmbH

         Prejudiciálna otázka

      Predstavujú obmedzenia s ohľadom na infekčnú chorobu vyskytujúcu sa v cestovnej destinácii nesúlad so zmluvou v zmysle článku 14 ods. 1 smernice (EÚ) 2015/2302 (1) aj vtedy, keď z dôvodu celosvetového rozšírenia infekčnej choroby boli také obmedzenia zavedené aj v mieste bydliska cestujúceho, ako aj v iných krajinách?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 25. novembra 2015 o balíkoch cestovných služieb a spojených cestovných službách, ktorou sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ a ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/314/EHS (Ú. v. EÚ L 326, 2015, s. 1).


title: Vec C-398/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 28. júna 2021 – Conseil national des barreaux, Conférence des bâtonniers, Ordre des avocats du barreau de Paris/Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 28. júna 2021 – Conseil national des barreaux, Conférence des bâtonniers, Ordre des avocats du barreau de Paris/Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
      (Vec C-398/21)
      (2021/C 382/22)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Conseil national des barreaux, Conférence des bâtonniers, Ordre des avocats du barreau de Paris

         Žalované: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

         Prejudiciálna otázka

      Článok 8ab ods. 5 smernice 2011/16/EÚ (1):

                  —

                  porušuje právo na spravodlivý proces zaručené v článku 47 Charty základných práv Európskej únie a článku 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd tým, že v zásade nevylučuje advokátov, ktorí si plnia úlohy v súdnom konaní, z okruhu sprostredkovateľov, ktorí majú povinnosť poskytnúť daňovej správe potrebné informácie v rámci oznámenia opatrenia cezhraničného daňového mechanizmu alebo o tejto povinnosti informovať iného sprostredkovateľa?

                  —

                  porušuje práva na rešpektovanie korešpondencie a súkromného života zaručené v článku 7 Charty základných práv Európskej únie a článku 8 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd tým, že v zásade nevylučuje advokátov, ktorí si plnia úlohu posúdenia právneho postavenia ich klienta, z okruhu sprostredkovateľov, ktorí sú povinní poskytnúť daňovej správe potrebné informácie v rámci oznámenia opatrenia cezhraničného daňového mechanizmu alebo o tejto povinnosti informovať iného sprostredkovateľa?

         (1)  Smernica Rady 2011/16/EÚ z 15. februára 2011 o administratívnej spolupráci v oblasti daní a zrušení smernice 77/799/EHS (Ú. v. EÚ L 64, 2011, s. 1).


title: Vec C-413/21 P: Odvolanie podané 6. júla 2021: Rada Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 21. apríla 2021 vo veci T-322/19, El-Qaddafi/Rada

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/17

      Odvolanie podané 6. júla 2021: Rada Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 21. apríla 2021 vo veci T-322/19, El-Qaddafi/Rada
      (Vec C-413/21 P)
      (2021/C 382/23)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Rada Európskej únie (v zastúpení: V. Piessevaux, M. Bishop, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok Všeobecného súdu,

                  —

                  vydal konečné rozhodnutie o otázkach, ktoré sú predmetom prejednávaného odvolania, a zamietol žalobu podanú ďalším účastníkom konania,
                  a

                  —

                  zaviazal ďalšieho účastníka konania na náhradu trov tohto konania a konania vo veci T-322/19.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Rada tvrdí, že Všeobecný súd sa v napadnutom rozsudku vo veci T-322/19 dopustil nesprávneho posúdenia v nasledujúcich bodoch:

                  —

                  prvý odvolací dôvod: porušenie článku 47 Charty základných práv Európskej únie a článku 36 Štatútu Súdneho dvora, v spojení s jeho článkom 53 ods. 1, a nesprávny výklad rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/1333 (1),

                  —

                  druhý odvolací dôvod: nesprávny výklad článku 8 ods. 1 a článku 9 ods. 1 rozhodnutia Rady 2015/1333 a článku 6 ods. 1 nariadenia Rady 2016/44 (2),

                  —

                  tretí odvolací dôvod: Všeobecný súd skreslil tvrdenia Rady, porušil zásadu, že vyjadrenia musia byť vykladané v súlade s ich skutočným znením, nesprávne vyložil rozhodnutie Rady 2015/1333 a nariadenie Rady 2016/44 a porušil článok 47 Charty základných práv Európskej únie,

                  —

                  štvrtý odvolací dôvod: Všeobecný súd skreslil dôkazy, porušil zásadu, že dokumenty a vyjadrenia sa musia vykladať v súlade s ich skutočným znením, porušil článok 36 Štatútu Súdneho dvora v spojení s jeho článkom 53 ods. 1, a porušil článok 263 ZFEÚ a článok 47 Charty základných práv.

         (1)  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/1333 z 31. júla 2015 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2011/137/SZBP (Ú. v. EÚ L 206, 2015, s. 34).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2016/44 z 18. januára 2016 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 204/2011 (Ú. v. EÚ L 12, 2016, s. 1).


title: Vec C-442/21 P: Odvolanie podané 15. júla 2021: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S, Danske Fragtmænd A/S proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 5. mája 2021 vo veci T-561/18, ITD a Danske Fragtmænd/Komisia

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/19

      Odvolanie podané 15. júla 2021: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S, Danske Fragtmænd A/S proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 5. mája 2021 vo veci T-561/18, ITD a Danske Fragtmænd/Komisia
      (Vec C-442/21 P)
      (2021/C 382/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S, Danske Fragtmænd A/S (v zastúpení: L. Sandberg-Mørch, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Jørgen Jensen Distribution A/S, Dansk Distribution A/S, Dánske kráľovstvo

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 5. mája 2021, T-561/18, v rozsahu, v akom zamietol žalobné dôvody odvolateliek založené na tom, že Komisia sa stretla so závažnými ťažkosťami, keď dospela k záveru, že náhrada za povinnosť univerzálnej poštovej služby (PUS) predstavuje zlučiteľnú pomoc, že Komisia sa stretla so závažnými ťažkosťami, keď dospela k záveru, že štátna záruka bola existujúcou pomocou; a že Komisia sa stretla so závažnými ťažkosťami aj pri svojom posúdení nesprávneho priradenia nákladov,

                  —

                  uložil protistrane povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania odvolateliek.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

                  1.

                  Po prvé sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia a skreslil skutkový stav, keďže rozhodol, že Komisia sa nestretla so závažnými ťažkosťami, pokiaľ ide o vylúčenie z ČON [čisté odbúrateľné náklady (Net Avoidable Costs)] nehmotných výhod (spočívajúcich v dobrej povesti podniku a v úplnom územnom pokrytí), ktoré požívala Post Danmark vďaka PUS.

                  2.

                  Po druhé sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keďže rozhodol, že Komisia sa nestretla so závažnými ťažkosťami, keď považovala pomoc za zlučiteľnú na základe rámca pre ZVHZ [Služby všeobecného hospodárskeho záujmu] na účely plnenia PUS, ale následne schválila pomoc určenú pre náklady na prepúšťanie zamestnancov v kontexte transformácie/reštrukturalizácie spoločnosti Post Danmark.

                  3.

                  Po tretie sa Všeobecný súd v rozpore s článkom 107 ods. 1 a článkom 108 ods. 2 ZFEÚ dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keďže dospel k záveru, že Komisia sa nestretla so závažnými ťažkosťami, keď konštatovala, že preradenie spoločných nákladov spoločnosti Post Danmark na účet PUS nepredstavuje štátnu pomoc.
                  Odvolateľky tvrdia, že nesprávny záver Všeobecného súdu spočíva na dvoch právnych pochybeniach, ktoré zodpovedajú dvom čiastkovým výhradám:

                              a.

                              Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keďže zastával názor, že článok 4 ods. 4 písm. c) účtovného predpisu z roku 2006 a článok 4 ods. 3 písm. c) účtovného predpisu z roku 2011 sú iba osobitným uplatnením zásad stanovených v písmenách a) a b) uvedených ustanovení na PUS.

                              b.

                              Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keďže zastával názor, že náležitosť priradenia spoločných nákladov spoločnosti Post Danmark je preukázaná tým, že účty spoločnosti Post Danmark boli predmetom pravidelných auditov.


title: Vec C-444/21: Žaloba podaná 16. júla 2021 – Európska komisia/Írsko

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/19

      Žaloba podaná 16. júla 2021 – Európska komisia/Írsko
      (Vec C-444/21)
      (2021/C 382/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes a M. Noll-Ehlers, splnomocnení zástupcovia)

         Žalované: Írsko

         Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  vyhlásil, že Írsko nesplnilo svoje povinnosti podľa článku 4 ods. 4 a článku 6 ods. 1 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (1) (ďalej len „smernica“) tým, že:

                              —

                              nevyhlásilo čo najskôr a najneskôr do šiestich rokov ako osobitné chránené územia 217 lokalít zo 423 lokalít európskeho významu v atlantickej biogeografickej oblasti, ktoré boli uvedené v rozhodnutí Komisie 2004/813/ES zo 7. decembra 2004 (2), ako bolo aktualizované rozhodnutím Komisie 2008/23/ES z 12. novembra 2007 (3) a rozhodnutím Komisie 2009/96/ES z 12. decembra 2008 (4),

                              —

                              nestanovilo podrobné ciele ochrany špecifické pre 140 lokalít zo 423 lokalít uvedených vo vyššie citovaných rozhodnutiach Komisie a

                              —

                              nestanovilo potrebné ochranné opatrenia zodpovedajúce ekologickým požiadavkám typov prirodzených biotopov v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II smernice pre žiadnu zo 423 lokalít uvedených vo vyššie uvedených rozhodnutiach Komisie,

                  —

                  uložil Írsku povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Komisia zastáva názor, že Írsko nedokázalo zriadiť a spravovať svoju sieť Natura 2000 v súlade s právnymi požiadavkami stanovenými smernicou.
      Po prvé, Írsko nesplnilo svoje povinnosti podľa článku 4 ods. 4 smernice tým, že čo najskôr a najneskôr do šiestich rokov nevyhlásilo ako osobitné chránené územia všetkých 423 lokalít uvedených vo vyššie citovaných rozhodnutiach Komisie. Toto opomenutie sa týkalo 217 lokalít do konca obdobia stanoveného v dodatočnom odôvodnenom stanovisku.
      Po druhé, Írsko nedodržalo článok 4 ods. 4 smernice tým, že pre každú zo 423 predmetných lokalít nestanovilo ciele ochrany špecifické pre danú lokalitu. Toto opomenutie sa týkalo 140 lokalít do konca obdobia stanoveného v dodatočnom odôvodnenom stanovisku.
      Po tretie, Írsko nezaviedlo potrebné ochranné opatrenia, ktoré zodpovedajú ekologickým požiadavkám typov prirodzených biotopov v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II podľa článku 6 ods. 1 smernice pre 423 lokalít, ktorých sa toto porušenie týka. Írska prax týkajúca sa ochranných opatrení viedla k situácii, keď žiadna zo 423 lokalít, ktorých sa toto porušenie týka, nemala do konca obdobia stanoveného v dodatočnom odôvodnenom stanovisku ochranné opatrenia zodpovedajúce právnym požiadavkám článku 6 ods. 1 smernice. Mnohé lokality nemali vôbec žiadne ochranné opatrenia. Iné lokality mali ochranné opatrenia iba pre časť relevantných typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II, ktoré sa v týchto lokalitách významne vyskytujú. Okrem toho vo veľkom počte lokalít chýbali ochranné opatrenia založené na jasne definovaných cieľoch ochrany konkrétnych lokalít. Navyše Írsko tiež všeobecne a sústavne nedodržiavalo článok 6 ods. 1 smernice tým, že stanovilo ochranné opatrenia, ktoré neboli dostatočne presné a podrobné a nezameriavali sa na všetky významné tlaky a hrozby.

         (1)  Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102.

         (2)  2004/813/ES: Rozhodnutie Komisie zo 7. decembra 2004, ktorým sa prijíma v súlade so smernicou Rady 92/43EHS zoznam lokalít európskeho významu pre atlantický biogeografický región (Ú. v. EÚ L 387, 2004, s. 1).

         (3)  2008/23/ES: Rozhodnutie Komisie z 12. novembra 2007, ktorým sa podľa smernice Rady 92/43/EHS prijíma zoznam lokalít európskeho významu v Atlantickej biogeografickej oblasti (Ú. v. EÚ L 12, 2008, s. 1).

         (4)  2009/96/ES: Rozhodnutie Komisie z 12. decembra 2008, ktorým sa podľa smernice Rady 92/43/EHS prijíma druhý aktualizovaný zoznam lokalít európskeho významu v atlantickom biogeografickom regióne (Ú. v. EÚ L 43, 2009, s. 466).


title: Vec C-454/21 P: Odvolanie podané 22. júla 2021: Engie Global LNG Holding Sàrl, Engie Invest International SA, Engie SA proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 12. mája 2021 v spojených veciach T-516/18 a T-525/18, Luxemburské veľkovojvodstvo a Engie Global LNG Holding a i./Komisia

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/21

      Odvolanie podané 22. júla 2021: Engie Global LNG Holding Sàrl, Engie Invest International SA, Engie SA proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 12. mája 2021 v spojených veciach T-516/18 a T-525/18, Luxemburské veľkovojvodstvo a Engie Global LNG Holding a i./Komisia
      (Vec C-454/21 P)
      (2021/C 382/27)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Engie Global LNG Holding Sàrl, Engie Invest International SA, Engie SA (v zastúpení: C. Rydzinski, B Le Bret, M. Struys, F. Pili, avocats)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  vyhlásil toto odvolanie za prípustné a dôvodné,

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 12. mája 2021 v spojených veciach T-516/18 a T-525/18, Luxembursko a Engie Global LNG Holding a i./Komisia,

                  —

                  s konečnou platnosťou rozhodol o veci samej v súlade s článkom 61 Štatútu Súdneho dvora a v prvom rade vyhovel návrhom podaným spoločnosťou Engie v prvostupňovom konaní, alebo subsidiárne zrušil článok 2 rozhodnutia Komisie (EÚ) 2019/421 z 20. júna 2018 o štátnej pomoci SA.44888 (2016/C) (ex 2016/NN), ktorú poskytlo Luxembursko spoločnosti Engie (Ú. v. EÚ L 78, 2019, s. 1),

                  —

                  subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Engie Global LNG Holding, Engie Invest International a Engie na podporu svojho odvolania uvádzajú tri odvolacie dôvody.
      Podľa odvolateliek sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia a skreslil skutkový stav pri definícií zúženého referenčného rámca, keď (i) vylúčil smernicu o materských a dcérskych spoločnostiach z definície tohto referenčného rámca, (ii) vytvoril súvislosť medzi článkami 164 a 166 zákona o dani z príjmu v Luxembursku, (iii) konštatoval, že prirážky z úveru ZORA predstavujú poskytovanie výhod a (iv) usúdil, že dotknuté záväzné daňové stanoviská priznávajú selektívnu výhodu.
      Všeobecný súd sa okrem toho dopustil nesprávneho právneho posúdenia a skreslil skutkový stav pri zobrazení existencie selektívnej výhody z hľadiska luxemburských právnych predpisov týkajúcich sa zneužívania práva, a to (i) pokiaľ ide o prijatý referenčný rámec, (ii) o zistenie selektívnej výhody a (iii) o výklad luxemburského práva.
      V dôsledku prvého a druhého odvolacieho dôvodu odvolateľky dospeli k záveru, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď zamietol tvrdenia, ktoré odvolateľky rozvinuli v rámci žaloby o neplatnosť, pokiaľ ide o obmedzenú právomoc Komisie na základe článkov 2, 3, 4 a 5 ZFEÚ týkajúcich sa rozdelenia právomocí medzi Európskou úniou a členskými štátmi v spojení s článkami 113 až 117 ZFEÚ.
      Nakoniec vymáhanie pomoci nariadené Všeobecným súdom je v rozpore so zásadou právnej istoty a legitímnej dôvery.


title: Vec C-478/21 P: Odvolanie podané 2. augusta 2021: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, Cangzhou Qinghong Foundry Co. Ltd, Botou City Qinghong Foundry Co. Ltd, Lingshou County Boyuan Foundry Co. Ltd, Handan Qunshan Foundry Co. Ltd, Heping Cast Co. Ltd Yi County, Hong Guang Handan Cast Foundry Co. Ltd, Shanxi Yuansheng Casting and Forging Industrial Co. Ltd, Botou City Wangwu Town Tianlong Casting Factory, Tangxian Hongyue Machinery Accessory Foundry Co. Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá rozšírená komora) z 19. mája 2021 vo veci T-254/18, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products a i./Komisia

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/22

      Odvolanie podané 2. augusta 2021: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, Cangzhou Qinghong Foundry Co. Ltd, Botou City Qinghong Foundry Co. Ltd, Lingshou County Boyuan Foundry Co. Ltd, Handan Qunshan Foundry Co. Ltd, Heping Cast Co. Ltd Yi County, Hong Guang Handan Cast Foundry Co. Ltd, Shanxi Yuansheng Casting and Forging Industrial Co. Ltd, Botou City Wangwu Town Tianlong Casting Factory, Tangxian Hongyue Machinery Accessory Foundry Co. Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá rozšírená komora) z 19. mája 2021 vo veci T-254/18, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products a i./Komisia
      (Vec C-478/21 P)
      (2021/C 382/28)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME), Cangzhou Qinghong Foundry Co. Ltd, Botou City Qinghong Foundry Co. Ltd, Lingshou County Boyuan Foundry Co. Ltd, Handan Qunshan Foundry Co. Ltd, Heping Cast Co. Ltd Yi County, Hong Guang Handan Cast Foundry Co. Ltd, Shanxi Yuansheng Casting and Forging Industrial Co. Ltd, Botou City Wangwu Town Tianlong Casting Factory, Tangxian Hongyue Machinery Accessory Foundry Co. Ltd (v zastúpení: R. Antonini, avvocato, E. Monard a B. Maniatis. avocats)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, EJ Picardie, Fondatel Lecomte, Fonderies Dechaumont, Fundiciones de Odena, SA, Heinrich Meier Eisengießerei GmbH & Co. KG, Saint-Gobain Construction Products UK Ltd, Saint-Gobain Pam, Ulefos Oy

         Návrhy

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  vyhovel návrhom odvolateliek obsiahnutým v ich žalobe podanej na Všeobecný súd a zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/140 z 29. januára 2018, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá predbežné clo uložené na dovoz určitých výrobkov z liatiny s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a ktorým sa ukončuje prešetrovanie týkajúce sa dovozu určitých výrobkov z liatiny s pôvodom v Indii (1), v rozsahu, v akom sa týka CCCME, jednotlivých podnikov a dotknutých členov a

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu trov konania pred Všeobecným súdom a Súdnym dvorom vrátane trov odvolateliek a určil, že vedľajší účastníci znášajú vlastné trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Všeobecný súd právne pochybil, keď nezistil porušenie článku 3 ods. 2, 3, 5, 6 a 7 základného nariadenia (2) a zásady riadnej správy veci verejných vo vzťahu k údajom o dovoze.
      Všeobecný súd právne pochybil, keď nezistil porušenie článku 3 ods. 2, 3, 5, 6 a 7 základného nariadenia a zásady riadnej správy veci verejných, keďže zistenia týkajúce sa škody a príčinnej súvislosti sa neopierali o pozitívne dôkazy a o objektívne skúmanie.
      Všeobecný súd z právneho hľadiska nesprávne konštatoval, že nebola potrebná žiadna analýza týkajúca sa segmentov na to, aby boli splnené predpoklady podľa článku 3 ods. 6 základného nariadenia.
      Všeobecný súd právne pochybil, keď nezistil porušenie článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia, pokiaľ ide o cenové podhodnotenie pre časť predajov v Európskej únii.
      Pri konštatovaní, že tretí žalobný dôvod je čiastočne neprípustný, Všeobecný súd uplatnil nesprávne právne kritérium. Všeobecný súd právne pochybil, keď nezistil porušenie článku 6 ods. 7, článku 19 ods. 1 a 2, ako aj článku 20 ods. 2 a 4 základného nariadenia, ako aj práva na obranu v súvislosti s požiadavkou na oznámenie dôležitých skutočností a úvah.

         (1)  Ú. v. EÚ L 25, 2018, s. 6.

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21).


               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/23

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 25. júna 2021 – Európska komisia/Portugalská republika
      (Vec C-345/20) (1)

      (2021/C 382/29)
      Jazyk konania: portugalčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 329, 5.10.2020.


title: Vec C-9/21: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln – Nemecko) – AX/Deutsche Lufthansa AG

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/23

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln – Nemecko) – AX/Deutsche Lufthansa AG
      (Vec C-9/21) (1)

      (2021/C 382/31)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 88, 15.3.2021.


title: Vec C-37/21: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 29. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amstegericht Hamburg – Nemecko) – flightright GmbH/Rynair DAC

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/23

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 29. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amstegericht Hamburg – Nemecko) – flightright GmbH/Rynair DAC
      (Vec C-37/21) (1)

      (2021/C 382/32)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 163, 3.5.2021.


title: Vec C-182/21: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 24. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Düsseldorf – Nemecko) – Nokia Technologies Oy/Daimler AG, za účasti: Continental Automotive GmbH a i.

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/24

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 24. júna 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Düsseldorf – Nemecko) – Nokia Technologies Oy/Daimler AG, za účasti: Continental Automotive GmbH a i.
      (Vec C-182/21) (1)

      (2021/C 382/34)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 252, 28.6.2021.


title: Vec T-866/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 12. júla 2021 – Ryanair a Laudamotion/Komisia („Žaloba o neplatnosť – Letecká doprava – Nariadenie (ES) č. 1008/2008 – Pravidlá rozloženia leteckej prevádzky medzi letiskami Schiphol a Lelystad – Uprednostňovanie letiska Lelystad pri prideľovaní letiskových intervalov – Regulačný akt obsahujúci vykonávajúce opatrenia – neexistencia osobitnej dotknutosti – Neprípustnosť“)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/25

      Uznesenie Všeobecného súdu z 12. júla 2021 – Ryanair a Laudamotion/Komisia
      (Vec T-866/19) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Letecká doprava - Nariadenie (ES) č. 1008/2008 - Pravidlá rozloženia leteckej prevádzky medzi letiskami Schiphol a Lelystad - Uprednostňovanie letiska Lelystad pri prideľovaní letiskových intervalov - Regulačný akt obsahujúci vykonávajúce opatrenia - neexistencia osobitnej dotknutosti - Neprípustnosť“)
      (2021/C 382/35)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Ryanair DAC (Swords, Írsko), Laudamotion GmbH (Schwechat, Rakúsko) (v zastúpení: E. Vahida a I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci a W. Mölls, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2019/1585 z 24. septembra 2019 o stanovení pravidiel rozloženia prevádzky v súlade s článkom 19 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 pre letiská Amsterdam Schiphol a Amsterdam Lelystad (Ú. v. EÚ L 246, 2019, s. 24)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Konanie o návrhu Holandského kráľovstva na vstup do konania ako vedľajší účastník konania sa zastavuje.

                  3.

                  Ryanair DAC a Laudamotion GmbH znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

                  4.

                  Holandské kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania súvisiace s návrhom na vstup vedľajšieho účastníka do konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 68, 2.3.2020.


title: Vec T-79/20: Uznesenie Všeobecného súdu zo 14. júla 2021 – AI/ECDC („Žaloba o neplatnosť a o náhradu škody – Verejná služba – Zamestnanci ECDC – Psychické obťažovanie – Článok 12a služobného poriadku – Zásah do cti – Žiadosť o pomoc – Článok 24 služobného poriadku – Zamietnutie žiadosti – Právo byť vypočutý – Neexistencia aspoň neúplného dôkazu – Povinnosť starostlivosti – Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu“)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/25

      Uznesenie Všeobecného súdu zo 14. júla 2021 – AI/ECDC
      (Vec T-79/20) (1)

      („Žaloba o neplatnosť a o náhradu škody - Verejná služba - Zamestnanci ECDC - Psychické obťažovanie - Článok 12a služobného poriadku - Zásah do cti - Žiadosť o pomoc - Článok 24 služobného poriadku - Zamietnutie žiadosti - Právo byť vypočutý - Neexistencia aspoň neúplného dôkazu - Povinnosť starostlivosti - Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu“)
      (2021/C 382/36)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: AI (v zastúpení: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalovaný: Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (v zastúpení: A. Iber a J. Mannheim, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ požadujúci jednak zrušenie rozhodnutia ECDC z 5. apríla 2019, ktorým bola zamietnutá žiadosť o pomoc podaná žalobcom 10. apríla 2018 a prípadné zrušenie rozhodnutia ECDC zo 4. novembra 2019, ktorým bola zamietnutá sťažnosť podaná proti rozhodnutiu z 5. apríla 2019, a jednak náhradu utrpenej škody

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  AI je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 129, 20.4.2020.


title: Vec T-455/20: Uznesenie Všeobecného súdu z 15. júla 2021 – Roxtec/EUIPO – Wallmax (Zobrazenie oranžového štvorca obsahujúceho sedem sústredných čiernych kruhov) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o vyhlásenie neplatnosti – Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca oranžový štvorec so siedmimi sústrednými kruhmi – Absolútny dôvod zamietnutia – Označenie tvorené výlučne tvarom výrobku, ktorý je nevyhnutný na dosiahnutie technického výsledku – Článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia č. (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/26

      Uznesenie Všeobecného súdu z 15. júla 2021 – Roxtec/EUIPO – Wallmax (Zobrazenie oranžového štvorca obsahujúceho sedem sústredných čiernych kruhov)
      (Vec T-455/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca oranžový štvorec so siedmimi sústrednými kruhmi - Absolútny dôvod zamietnutia - Označenie tvorené výlučne tvarom výrobku, ktorý je nevyhnutný na dosiahnutie technického výsledku - Článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia č. (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2021/C 382/37)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Roxtec AB (Karlskrona, Švédsko) (v zastúpení: J. Olsson a J. Adamsson, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: V. Ruzek, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Wallmax Srl (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: A. Bergmann, F. Ferrari a L. Goglia, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 20. apríla 2020 (vec R 2385/2018-2) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Wallmax a Roxtec

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Roxtec AB znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

                  3.

                  Wallmax Srl znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 304, 14.9.2020.


title: Vec T-230/21 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 12. júla 2021 – Jalkh/Parlament („Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Inštitucionálne právo – Člen Európskeho parlamentu – Výsady a imunity – Odňatie parlamentnej imunity – Návrh na odklad výkonu – Neexistencia naliehavosti“)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/27

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 12. júla 2021 – Jalkh/Parlament
      (Vec T-230/21 R)
      („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Inštitucionálne právo - Člen Európskeho parlamentu - Výsady a imunity - Odňatie parlamentnej imunity - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“)
      (2021/C 382/38)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Francúzsko) (v zastúpení: F. Wagner, avocat)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: N. Lorenz a A.-M. Dumbrăvan, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 278 ZFEÚ na odklad výkonu rozhodnutia Parlamentu P9_TA(2021)0092 z 25. marca 2021 týkajúceho sa návrhu na odňatie imunity žalobcu [2020/2110(IMM)]

         Výrok

                  1.

                  Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

                  2.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-458/21: Žaloba podaná 2. augusta 2021 – Quantic Dream/EUIPO – Quentia (Q)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/28

      Žaloba podaná 2. augusta 2021 – Quantic Dream/EUIPO – Quentia (Q)
      (Vec T-458/21)
      (2021/C 382/40)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Quantic Dream (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: A. Grolée, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Quentia GmbH (Gersthofen, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie Q – prihláška č. 18 069 734.

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 2. júna 2021 vo veci R 2070/2020-4.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zamietol námietku č. B 3 092 566 voči prihláške ochrannej známky Európskej únie Q č. 18 069 734 podanej 21. mája 2019,

                  —

                  uložil EUIPO a/alebo spoločnosti Quentia GmbH povinnosť nahradiť žalobkyni trovy konania pred EUIPO a Všeobecným súdom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 71 ods. 1 písm. a) delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625,

                  —

                  porušenie článku 7 ZFEÚ,

                  —

                  porušenie článku 58a Štatútu Súdneho dvora,

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-465/21: Žaloba podaná 4. augusta 2021 – Ionfarma/EUIPO – LG Electronics (AION)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/30

      Žaloba podaná 4. augusta 2021 – Ionfarma/EUIPO – LG Electronics (AION)
      (Vec T-465/21)
      (2021/C 382/42)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Ionfarma, SL (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: S. Correa Rodríguez, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: LG Electronics, Inc. (Soul, Južná Kórea)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie AION – prihláška č. 17 892 367

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 25. mája 2021 vo veci R 2223/2020–4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie a zamietol prihlášku ochrannej známky č. 17 892 367 AION pre všetky tovary,

                  —

                  uložil EUIPO a spoločnosti LG Electronics, ak sa rozhodne vstúpiť do konania ako vedľajší účastník, povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-459/21: Žaloba podaná 3. augusta 2021 – Calrose Rice/EUIPO – Ricegrowers (Sunwhite)

text:
               20.9.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 382/29

      Žaloba podaná 3. augusta 2021 – Calrose Rice/EUIPO – Ricegrowers (Sunwhite)
      (Vec T-459/21)
      (2021/C 382/41)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Calrose Rice (Sofia, Bulharsko) (v zastúpení: H. Raychev, lawyer)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Ricegrowers Ltd (Leeton, New South Wales, Austrália)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa pred Všeobecným súdom.

         Sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Sunwhite – prihláška č. 18 115 808.

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. júna 2021 vo veci R 2465/2020-4.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie a vrátil EUIPO prihlášku ochrannej známky Európskej únie SUNWHITE č. 18 115 808, aby tento úrad nariadil jej zápis,

                  —

                  uložil EUIPO a vedľajšiemu účastníkovi konania povinnosť znášať ich vlastné trovy konania, a nahradiť žalobkyni trovy tohto konania, ako aj trovy konania vzniknuté v konaní pred štvrtým odvolacím senátom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  odvolací senát nesprávne posúdil, že žalobkyňa vo svojich odvolacích dôvodoch pripustila, že porovnávané tovary patriace do triedy 30 sú rovnaké,

                  —

                  odvolací senát sa dopusti l nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že porovnávané označenia majú spoločné všetky prvky,

                  —

                  odvolací senát nesprávne dospel k záveru, alebo sa výlučne zameral len na porovnanie označení z hľadiska slovných prvkov označenia,

                  —

                  odvolací senát nedostatočne zohľadnil rozdiely medzi ochrannými známkami z vizuálneho hľadiska a v tejto súvislosti dospel len k všeobecným záverom bez konkrétneho odôvodnenia.