title: Vec T-202/05: Žaloba podaná 18. mája 2005: Caroline Ogou proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               6.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/33

         Žaloba podaná 18. mája 2005: Caroline Ogou proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-202/05)
   (2005/C 193/56)
   Jazyk konania: francúzština
   Caroline Ogou, bydliskom v Abidjan (Pobrežie Slonoviny), v zastúpení: Marc-Albert Lucas, advokát, podala 18. mája 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil oznámenie o výberovom konaní COM/PB/04 zo 6. apríla 2004 a pokyny súvisiace s elektronickým zápisom, na ktoré sa odvoláva prinajmenšom bod IX. 1 oznámenia,

               —

               určil, že prekážka v jej prihláške, ktorá vyplynula z nemožnosti, v ktorej sa ocitla dňa 12. mája 2004, mať prístup k elektronickému prihlasovaciemu formuláru sledujúc postup stanovený v oznámení o výberovom konaní je v rozpore s právom,

               —

               zrušil rozhodnutie „Task Force Concours Interne“, ktoré jej bolo doručené prostredníctvom elektronickej pošty z 12. mája 2004 a ktorým sa zamietla jej prihláška, pričom zmienené rozhodnutie jej bolo doručené v ten istý deň iným spôsobom,

               —

               zrušil nasledujúce akty vydané v rámci výberového konania a to najmä:

                           —

                           zoznam kandidátov, ktorí splnili podmienky stanovené v bodoch a), b) a c) článku 28 Služobného poriadku, vyhotovený OPM (orgánom povereným menovaním) a predložený výberovej komisii spolu so spisovými materiálmi prihlášok,

                           —

                           zoznam kandidátov, ktorí zodpovedajú podmienkam stanoveným v oznámení o výberovom konaní, vyhotovený výberovou komisiou,

                           —

                           zoznam schopností zostavený výberovou komisiou na konci svojej práce,

                           —

                           a rozhodnutia o vymenovaní, ktoré boli alebo budú prijaté OPM na tomto základe,

               —

               zrušil, pokiaľ je to nevyhnutné, rozhodnutie z 3. februára 2005 Generálneho riaditeľa Pracovníkov a Správy, ktorým sa zamietla jej sťažnosť z 12. augusta 2004 proti predchádzajúcim napadnutým aktom,

               —

               zaviazal Komisiu nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa, miestna zamestnankyňa Komisie, sa ocitla v situácii, že sa nemohla prihlásiť na vnútorné výberové konanie postupu z kategórie C do kategórie B COM/PB/04 elektronickou cestou v súlade s oznámením o výberovom konaní, keďže Komisia tak nastavila informatický systém zápisu, že vytvorila prekážku pre podanie prihlášok miestnymi zamestnancami.
   Žalobkyňa uvádza, že bod III. 1 oznámenia o výberovom konaní, ktorý určuje, že výberového konania sa môžu zúčastniť úradníci a dočasní zamestnanci a ktorý teda vylučuje účasť miestnych zamestnancov je v rozpore s článkami 4, 27 a 29 ods. 1 písm. b) Služobného poriadku, ako aj so zásadou rovnosti zaobchádzania. Prekážka pre jej zápis „on-line“ je v dôsledku toho protiprávna. Žalobkyňa tvrdí v tejto súvislosti, že miestni zamestnanci, ktorí sú v službách inštitúcie, vzhľadom na verejnoprávny vzťah sú súčasťou vnútorného alebo štatutárneho personálu a majú v zásade právo na prístup ku vnútorným výberovým konaniam vzhľadom na tú skutočnosť, že sú im zverované úlohy porovnateľné s úlohami úradníkov alebo dočasných zamestnancov a ich vylúčenie z vnútorných výberových konaní nie je teda ani odôvodnené požiadavkami pracovných miest na ponuku ani nie je v súlade so služobnými záujmami.
   Žalobkyňa tiež uvádza, že bod IX oznámenia o výberovom konaní, ako aj bod 2 pokynov kandidátom je v rozpore s článkami 2, 4 a 5 prílohy III Služobného poriadku, pretože stanovujú povinný postup elektronického zápisu, ktorý má taký charakter, že bráni podaniu jej prihlášky.


title: Vec C-262/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Rüsselsheim (Nemecko) 14. mája 2013 — Ekkehard Aleweld/Condor Flugdienst GmbH

text:
               27.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 215/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Rüsselsheim (Nemecko) 14. mája 2013 — Ekkehard Aleweld/Condor Flugdienst GmbH
   (Vec C-262/13)
   2013/C 215/09
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ekkehard Aleweld

      Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Existuje nárok na vyplatenie náhrady podľa článku 7 nariadenia (1) aj vtedy, ak odlet rezervovaného letu mešká viac ako tri hodiny a cestujúci zmení rezerváciu na inú leteckú spoločnosť, čím sa výrazne zníži meškanie pri prílete pôvodného letu, pričom pôvodný, ako aj náhradný let priletel do pôvodnej destinácie s meškaním viac ako tri hodiny?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, je v tejto súvislosti relevantné, či uplynula alebo neuplynula lehota päť hodín uvedená v článku 6 ods. 1 bode iii) na účely uplatnenia článku 8 ods. 1 nariadenia?

               3.

               Je relevantné, či zmenu rezervácie pasažier uskutočnil sám alebo s pomocou žalovanej?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec T-228/10: Žaloba podaná 21. mája 2010 — Telefónica/Komisia

text:
               17.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 195/28

         Žaloba podaná 21. mája 2010 — Telefónica/Komisia
   (Vec T-228/10)
   2010/C 195/44
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Telefónica, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller a J. Domínguez Pérez, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť článok 1 ods. 1 napadnutého rozhodnutia,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu všetkých trov konania na tomto stupni.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Rozhodnutie, ktoré je predmetom tejto žaloby, je rovnaké ako rozhodnutie napadnuté vo veciach Autogrill España/Komisia (T-219/10), Iberdrola/Komisia (T-221/10), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Komisia (T-225/10) a Banco Santander/Komisia (T-227/10).
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné tým, ktoré boli uvedené v rámci vyššie uvedených vecí.


title: Vec C-168/13 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  30. mája 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil Constitutionnel — Francúzsko) — Jeremy F/Premier ministre (Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Článok 27 ods. 4 a článok 28 ods. 3 písm. c) — Európsky zatykač a postupy odovzdávania osôb medzi členskými štátmi — Zásada špeciality — Žiadosť o rozšírenie európskeho zatykača, na ktorom sa zakladá odovzdanie alebo následné odovzdanie do iného členského štátu — Rozhodnutie súdneho orgánu vykonávajúceho členského štátu o udelení súhlasu — Opravný prostriedok s odkladným účinkom — Prípustnosť)

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/38

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 30. mája 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil Constitutionnel — Francúzsko) — Jeremy F/Premier ministre
   (Vec C-168/13 PPU) (1)

   (Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Článok 27 ods. 4 a článok 28 ods. 3 písm. c) - Európsky zatykač a postupy odovzdávania osôb medzi členskými štátmi - Zásada špeciality - Žiadosť o rozšírenie európskeho zatykača, na ktorom sa zakladá odovzdanie alebo následné odovzdanie do iného členského štátu - Rozhodnutie súdneho orgánu vykonávajúceho členského štátu o udelení súhlasu - Opravný prostriedok s odkladným účinkom - Prípustnosť)
   2013/C 225/65
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil Constitutionnel

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Jeremy F

      Žalovaný: Premier ministre

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Conseil Constitutionnel — Výklad článkov 27 a 28 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. EÚ L 190, s. 1) — Rozšírenie účinkov európskeho zatykača — Existencia opravného prostriedku (odvolanie) proti rozhodnutiu vykonávajúceho súdneho orgánu, v prejednávanej veci vyšetrovací senát odvolacieho súdu, v dožiadanom členskom štáte — Lehota 30 dní

      Výrok rozsudku

   Článok 27 ods. 4 a článok 28 ods. 3 písm. c) rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby členské štáty prijali opravný prostriedok, ktorým sa preruší výkon rozhodnutia súdneho orgánu, v lehote tridsiatich dní od prijatia žiadosti s cieľom udeliť súhlas buď s trestným stíhaním, odsúdením alebo odňatím osobnej slobody osoby na účely výkonu trestu odňatia slobody alebo ochranného opatrenia spojeného s odňatím slobody za iný trestný čin spáchaný pred týmto odovzdaním na základe európskeho zatykača, ako je trestný čin, pre ktorý bola táto osoba odovzdaná, alebo s odovzdaním osoby inému členskému štátu, ako je vykonávajúci členský štát, na základe európskeho zatykača vydaného za trestný čin spáchaný pred uvedeným odovzdaním, pokiaľ sa konečné rozhodnutie prijme v lehotách stanovených v článku 17 tohto rámcového rozhodnutia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 156, 1.6.2013.


title: Vec C-439/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Beroep te Brussel (Belgicko) 6. októbra 2008 – VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Bankerbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers VEBIC , ďalší účastníci konania: Raad voor de Mededinging, Minister van Economie

text:
               6.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Beroep te Brussel (Belgicko) 6. októbra 2008 – VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Bankerbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers „VEBIC“, ďalší účastníci konania: Raad voor de Mededinging, Minister van Economie
   (Vec C-439/08)
   (2008/C 313/28)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hof van Beroep te Brussel
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Bankerbakkers, IJsbereiders en Chocoladebewerkers „VEBIC“

      Ďalší účastníci konania: Raad voor de Mededinging, Minister van Economie
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Je potrebné vykladať [nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy a osobitne jeho články 2, 15 ods. 3 a 35 ods. 1] (1) v tom zmysle, že vnútroštátne orgány hospodárskej súťaže sú podľa nich priamo oprávnené predložiť písomné pripomienky k žalobným dôvodom uvedeným v žalobe proti ich rozhodnutiu, a rovnako, že samotné tieto orgány môžu predložiť žalobné dôvody z čoho vyplýva, že členský štát túto možnosť nemôže odňať?

               2.

               Je potrebné vykladať tie isté ustanovenia v tom zmysle, že účinné uplatnenie pravidiel hospodárskej súťaže s cieľom chrániť všeobecný záujem vyžaduje, aby verejné dozorné orgány, určené ako orgány hospodárskej súťaže, mali nielen možnosť, ale tiež povinnosť zúčastniť sa konaní o žalobe proti ich rozhodnutiam a vyjadriť svoje stanovisko k uvedeným skutkovým a právnym dôvodom?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na otázku 1 a 2, je potrebné vykladať tieto ustanovenia v tom zmysle, že pokiaľ neexistujú vnútroštátne ustanovenia týkajúce sa účasti orgánu hospodárskej súťaže na konaní pred orgánom rozhodujúcim o žalobe a ak sú určené rôzne orgány, je orgánom, ktorý je oprávnený prijímať rozhodnutia vymenované v článku 5 nariadenia, tiež orgán, ktorý sa zúčastňuje na konaní o žalobe proti jeho rozhodnutiu?

               4.

               Je odpoveď na predchádzajúce otázky odlišná v prípade, ak orgán hospodárskej súťaže koná, podľa vnútroštátnej právnej úpravy, ako súd a/alebo ak je konečné rozhodnutie prijaté po vykonaní vyšetrovania, ktoré viedol orgán, prislúchajúci k tomuto súdu, ktorý je poverený vypracovať výhrady a návrh rozhodnutia?

      (1)  Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1.


title: Vec F-52/08: Žaloba podaná 4. júna 2008 – Plasa/Komisia

text:
               19.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/35

         Žaloba podaná 4. júna 2008 – Plasa/Komisia
   (Vec F-52/08)
   (2008/C 183/69)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Wolfgang Plasa (Alžír, Alžírsko) (v zastúpení: G. Vandersanden, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Predmet a opis sporu
   Na jednej strane zrušenie rozhodnutia Komisie z 8. mája 2008 o znova pridelení žalobcu do sídla v Bruseli od 1. augusta 2008 a na druhej strane návrh na náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy spôsobenej týmto rozhodnutím
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie z 8. mája 2008 o znova pridelení žalobcu do sídla v Bruseli od 1. augusta 2008,

               —

               uložiť povinnosť nahradiť majetkovú a nemajetkovú ujmu spôsobenú týmto rozhodnutím, pričom majetková škoda je vo výške 150 000 eur a nemajetková škoda vo výške ročného platu, teda 150 000 eur, avšak tieto dva výpočty sú len predbežné a môžu byť doplnené,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.


title: Rozsudok Súdu z 22. decembra 2016 vo veci E-6/16 – Fjarskipti hf./Islandský poštový a telekomunikačný úrad (Poskytovanie telekomunikačných služieb – Smernica 2002/21/ES – Elektronická komunikačná sieť – Elektronické komunikačné služby – Verejná komunikačná sieť)

text:
               27.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 133/6

         ROZSUDOK SÚDU
   z 22. decembra 2016
   vo veci E-6/16
   Fjarskipti hf./Islandský poštový a telekomunikačný úrad
   (Poskytovanie telekomunikačných služieb – Smernica 2002/21/ES – Elektronická komunikačná sieť – Elektronické komunikačné služby – Verejná komunikačná sieť)
   (2017/C 133/06)
   Vo veci E-6/16 Fjarskipti hf./Islandský poštový a telekomunikačný úrad – ŽIADOSŤ o výklad článku 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) na Súd EZVO podaná okresným súdom Reykjavík (Héraðsdómur Reykjavíkur) podľa článku 34 Dohody medzi členskými štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu, Súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen (sudca spravodajca) a Páll Hreinsson, sudcovia, vyniesol 22. decembra 2016 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:

               1.

               Vymedzenie pojmu „elektronická komunikačná sieť“ v zmysle článku 2 písm. a) smernice 2002/21/ES je nutné vykladať tak, že táto sieť zahŕňa systém umožňujúci prenos signálov napísaných v podobe SMS správy v koncovom zariadení používateľa pripojenom prostredníctvom webového prehliadača cez internet do softvéru so skriptovacím jazykom PHP na webovej doméne telekomunikačného podniku, ktorý prijíma signály, spracúva ich a ďalej ich prenáša na SMS server v rámci komunikačného systému podniku, ktorý ich následne prenáša po sieti na telefónne číslo príjemcu.

               2.

               Vymedzenie pojmu „elektronická komunikačná služba“ v zmysle článku 2 písm. c) smernice 2002/21/ES zahŕňa službu, ktorá pozostáva z prenosu signálov prebiehajúceho v komunikačnej sieti, ako je opísaná v prvej otázke, bez ohľadu na to, či sa za takúto službu vyberá poplatok, za predpokladu, že táto služba sa bežne poskytuje za protihodnotu.

               3.

               Vymedzenie pojmu „verejná komunikačná sieť“ v zmysle článku 2 písm. d) smernice 2002/21/ES je nutné chápať tak, že ide o sieť, ako je opísaná v prvej otázke, používanú na poskytovanie služieb, ako sú opísané v druhej otázke, bez ohľadu na to, či sú tieto služby prístupné len pre účastníkov konkrétneho podniku, za predpokladu, že sieť sa používa úplne alebo prevažne na poskytovanie takýchto verejne dostupných služieb.


title: Vec C-126/14: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 22. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Sveda“ UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — DPH — Smernica 2006/112/ES — Článok 168 — Právo na odpočítanie dane — Odpočítanie dane zaplatenej na vstupe z nadobudnutia alebo vytvorenia investičného majetku — Rekreačný chodník priamo určený na bezodplatné používanie verejnosťou — Používanie rekreačného chodníka ako prostriedok realizácie zdaniteľných plnení)

text:
               14.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 414/3

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 22. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Sveda“ UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Vec C-126/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - DPH - Smernica 2006/112/ES - Článok 168 - Právo na odpočítanie dane - Odpočítanie dane zaplatenej na vstupe z nadobudnutia alebo vytvorenia investičného majetku - Rekreačný chodník priamo určený na bezodplatné používanie verejnosťou - Používanie rekreačného chodníka ako prostriedok realizácie zdaniteľných plnení))
   (2015/C 414/04)
   Jazyk konania: litovčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa:„Sveda“ UAB

      Žalovaná: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      za účasti: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Výrok rozsudku

   Článok 168 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že za takých okolností, o aké ide vo veci samej, oprávňuje zdaniteľnú osobu na odpočítanie dane z pridanej hodnoty zaplatenej na vstupe za nadobudnutie alebo vytvorenie investičného majetku na účely výkonu plánovanej ekonomickej činnosti, ktorá súvisí s agroturistikou a rekreačnou turistikou, ktorý je na jednej strane priamo určený na to, aby ho bezodplatne používala verejnosť, a na druhej strane môže umožniť realizáciu zdaniteľných plnení, ak sa preukáže priama a bezprostredná súvislosť medzi výdavkami súvisiacimi s plnením na vstupe a jedným alebo viacerými plneniami na výstupe, pri ktorých vzniká právo na odpočítanie, alebo s celkovou ekonomickou činnosťou zdaniteľnej osoby, čo na základe objektívnych skutočností prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 175, 10.6.2014.


title: Vec T-265/16: Žaloba podaná 27. mája 2016 – Puratos a iní/Komisia

text:
               1.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/33

         Žaloba podaná 27. mája 2016 – Puratos a iní/Komisia
   (Vec T-265/16)
   (2016/C 279/47)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Puratos (Dilbeek, Belgicko), Delta Light (Wevelgem, Belgicko) a Ontex (Buggenhout, Belgicko) (v zastúpení: H. Gilliams a J. Bocken, lawyers)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 11. januára 2016 o schéme štátnej pomoci týkajúcej sa režimu zdaňovania nadmerného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) zavedenej Belgickým kráľovstvom,

               —

               alternatívne, zrušil články 2 až 4 rozhodnutia,

               —

               v každom prípade, zrušil články 2 až 4 uvedeného rozhodnutia v rozsahu, v akom tieto články (a) požadujú vymoženie od subjektov, ktoré sú odlišné, než subjekty, voči ktorým bolo vydané „daňové rozhodnutie pri nadmernom zisku“, ako je definované v rozhodnutí, a (b) požadujú vymoženie sumy zodpovedajúcej daňovým úľavám príjemcov, bez toho, aby umožňovali Belgicku zohľadniť skutočné zvýšenie zo strany iných daňových orgánov,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení, zneužití právomoci a neuvedení dostatočného odôvodnenia v rozsahu, v akom rozhodnutie Komisie z 11. januára 2016 o schéme štátnej pomoci týkajúcej sa režimu zdaňovania nadmerného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) zavedenej Belgickým kráľovstvom konštatuje existenciu schémy štátnej pomoci.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 107 ZFEÚ a povinnosti odôvodnenia a na zjavne nesprávnom posúdení v rozsahu, v akom napadnuté rozhodnutie identifikuje údajnú schému ako vybrané opatrenie.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 107 ZFEÚ a povinnosti odôvodnenia a na zjavne nesprávnom posúdení v rozsahu, v akom napadnuté rozhodnutie uvádza, že údajná schéma zakladá výhodu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení článku 107 ZFEÚ, porušení legitímnych očakávaní, zjavne nesprávnom posúdení, zneužití právomoci a neuvedení primeraného odôvodnenia v rozsahu, v akom napadnuté rozhodnutie ukladá Belgicku povinnosť vymôcť štátnu pomoc.


title: Vec T-266/04: Žaloba podaná dňa 1. júla 2004: Španielske kráľovstvo proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/36

         Žaloba podaná dňa 1. júla 2004: Španielske kráľovstvo proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-266/04)
   (2004/C 217/65)
   Jazyk konania: španielčina
   Španielske kráľovstvo, v zastúpení: Fernando Diéz Moreno, splnomocnený zástupca, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, Španielske veľvyslanectvo, 4-6 Boulevard Emmanuel Servais, podalo 1. júla 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 29. apríla 2004 v časti, ktorá sa týka Španielska a v ktorej vylučuje finančné kompenzácie, ktoré zodpovedajú úkonu stiahnutia ovocia a zeleniny (5253 604,00 euro), a taktiež za vylúčenie v oblasti poľnohospodárskych plodín a príplatkov na živočíšnu výrobu, s výnimkou sumy, ktorá zodpovedá kampani 2000/2001 v Rioja v oblasti poľnohospodárskych plodín.

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Napadnuté rozhodnutie upravuje štyri vylúčenia, čo sa týka Španielska: a) finančná kompenzácia za stiahnutie ovocia a zeleniny, b) pomoc pri spracovaní citrónov, c) dodávka potravín, ktoré pochádzajú zo zásob a sú určené, aby boli rozdelené tým najodkázanejším, d) poľnohospodárske plodiny a príplatky na živočíšnu výrobu. Táto žaloba sa týka iba vylúčenia z finančnej kompenzácie, ktorá zodpovedá úkonu stiahnutia ovocia a zeleniny (5 253 601 euro, ktoré sa týkajú nedostatočných kontrol v Murcii a Valencii) a vylúčenia v oblasti poľnohospodárskych plodín a príplatkov na chov dobytka, s výnimkou sumy, ktorá zodpovedá kampani 2000/2001 a týka sa poľnohospodárskych plodín v Rioja, suma, ktorej vylúčenie v tejto oblasti je považované za neoprávnené predstavuje 1 659 053 euro.
   Španielske kráľovstvo opiera svoju žalobu o nasledovné žalobné dôvody:

               —

               finančná kompenzácia za stiahnutie ovocia a zeleniny
               Ak je pravda, že z dôvodu chybnej interpretácie španielske orgány neskontrolovali 100 % stiahnutých produktov, aspoň prijali opatrenia smerujúce k zmene procesu kontroly, len čo boli upozornené na túto chybu Dvorom audítorov. Žalobca dodáva, v tejto súvislosti, že nie je logické penalizovať Španielsko za chybnú interpretáciu právnej úpravy, ktorá bola opravená, len čo bola objavená, jednak sa španielske orgány poponáhľali s riešením problému zisteného Dvorom audítorov, jednak vykonali početnejšie kontroly na mieste, ako sú úradne požadované.

               —

               poľnohospodárske plodiny a príplatky na živočíšnu výrobu
               Žalobca uvádza na podporu svojej žaloby, že v súlade s článkom 7 odsek 4 nariadenia (ES) č. 1258/99 v kombinácii s článkom 5 odsek 2 nariadenia (EHS) č. 729/70, všetky výdavky Baskycka, ktoré sa týkajú kampane 1998/1999 a kampane 1999/2000, ktoré boli vynaložené pred 31. januárom 1999 a 31. januárom 2000 nemali byť predmetom finančnej korektúry. Atak by to malo byť aj pokiaľ ide o Rioja.
               Okrem toho, pokladá za ťažké potvrdiť, že požiadavka oznámenia upravená v článku 8 nariadenia (EHS) č. 1663/95, by mala byť rešpektovaná.
               V skutočnosti žalobca tvrdí, že výdavky, ktoré zodpovedajú príplatkom na živočíšnu výrobu na roky 1998, 1999 a 2000 už boli predmetom auditu a účtovnej revízie v rámci vyšetrovania 2000/07. Teda, čo sa týka žiadostí za roky 1998, 1999 a 2000 pre Baskycko a žiadostí 1998 a 2000 pre Rioju, Komisia aplikuje finančnú korektúru, bez toho, že by zobrala do úvahy skutočnosť, že jej oddelenia sa počas už zmieneného vyšetrovania uzniesli, že nie je potrebné vykonať finančné korektúry, pokiaľ ide o vyššie uvedené žiadosti. V dôsledku čoho vyšetrovanie 2000/2001 nemá iný cieľ ako znovu otvoriť vec, ktorá už bola predtým uzavretá, žiadosti za roky 1998 až 2000, ktoré už boli vtedy prekontrolované, sú kontrolované znovu inou skupinou FEOGA, ktorej kontrola zahŕňa rovnaký aspekt aplikácie sankcií, dospejúc k rozdielnym záverom, pokiaľ ide rozsah aplikácie vylúčenia financovania.


title: Vec T-498/09 P: Uznesenie Všeobecného súdu z  24. septembra 2010 — Kerstens/Komisia ( Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Povýšenie — Povyšovanie za rok 2005 — Pridelenie prednostných bodov — Dôkazné bremeno — Právo na obhajobu — Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné )

text:
               20.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 317/32

         Uznesenie Všeobecného súdu z 24. septembra 2010 — Kerstens/Komisia
   (Vec T-498/09 P) (1)

   (Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Povýšenie - Povyšovanie za rok 2005 - Pridelenie prednostných bodov - Dôkazné bremeno - Právo na obhajobu - Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné)
   2010/C 317/59
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Petrus Kerstens (Overijse, Belgicko) (v zastúpení: C. Mourato, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Wägenbaur, advokát)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) z 29. septembra 2009, Kerstens/Komisia (F-102/07, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), ktoré smeruje k zrušeniu tohto rozsudku

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Petrus Kerstens znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii v rámci tohto konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 51, 27.2.2010.


title: Vec C-221/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Nemecko) 11. mája 2011 — Leyla Ecem Demirkan/Spolková republika Nemecko

text:
               6.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 232/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Nemecko) 11. mája 2011 — Leyla Ecem Demirkan/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-221/11)
   2011/C 232/25
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Leyla Ecem Demirkan

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Zahŕňa pojem slobodné poskytovanie služieb v zmysle článku 41 ods. 1 dodatkového protokolu k Asociačnej dohode medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom z 23. novembra 1970 (1) aj pasívne slobodné poskytovanie služieb?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: vzťahuje sa asociačnoprávna ochrana pasívneho slobodného poskytovania služieb podľa článku 41 ods. 1 dodatkového protokolu aj na tureckých štátnych príslušníkov, ktorí — tak ako žalobkyňa — chcú pricestovať do Spolkovej republiky Nemecko nie na to, aby tam mohli prijať konkrétnu službu, ale na návštevu príbuzných na pobyt na dobu do troch mesiacov a odvolávajú sa na jednoduchú možnosť prijať služby na území Spolkovej republiky Nemecko?

      (1)  Ú. v. ES L 293, 1972, s. 4; Mim. vyd. 11/011, s. 43.


title: Vec C-473/11: Žaloba podaná 16. septembra 2011 — Európska komisia/Holandské kráľovstvo

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/13

         Žaloba podaná 16. septembra 2011 — Európska komisia/Holandské kráľovstvo
   (Vec C-473/11)
   2011/C 347/19
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Lozano Palacios a W. Roels, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Holandské kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Holandské kráľovstvo si tým, že uplatňovalo osobitnú úpravu dane z pridanej hodnoty pre cestovné kancelárie, ako je stanovená v rezolúcii č. B71/2260 z marca 1971, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článkov 43, 96, 98 a 306 až 310 smernice o DPH (1),

               —

               zaviazať Holandské kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Holandsko podľa názoru Komisie nevykonalo osobitnú úpravu dane z pridanej hodnoty pre cestovné kancelárie. Vyplýva to z rezolúcie č. B71/2260 z 22. marca 1971 v znení zmien a doplnení, ktorá je jednoznačne v rozpore s osobitnou úpravou pre cestovné kancelárie stanovenou v článkoch 306 až 310 smernice o DPH.

      (1)  Smernica 2006/112/ES Rady z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1).


title: Vec C-461/16 P: Odvolanie podané 12. augusta 2016: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 2. júna 2016 v spojených veciach T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias a iní/Komisia

text:
               24.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 392/19

         Odvolanie podané 12. augusta 2016: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 2. júna 2016 v spojených veciach T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias a iní/Komisia
   (Vec C-461/16 P)
   (2016/C 392/23)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (v zastúpení: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, abogados)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 2. júna 2016 v spojených veciach T-426/10 až T-429/10, a najmä vo veci T-426/10, Moreda-Riviere Trefilerías/Európska komisia,

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov tohto konania, ako aj konania pred Všeobecným súdom.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   O právnom nástupníctve spoločnosti MRT:

               1.

               Všeobecný súd sa uplatnením nesprávneho právneho základu dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri posudzovaní právneho nástupníctva spoločností, konkrétne právneho nástupníctva spoločnosti MRT voči spoločnosti Trenzas y Cables.

               2.

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri právnej kvalifikácii skutkových okolností, keď dospel k záveru, že MRT ako údajný právny nástupca spoločnosti Trenzas y Cables nesie zodpovednosť za konanie spoločnosti Trenzas y Cables v období od 10. júna 1993 do 19. októbra 1996.

               3.

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia spočívajúceho v nedostatku odôvodnenia, keď odmietol tvrdenia odvolateľky týkajúce sa dvojitého zohľadnenia.

         O ďalších okolnostiach:

               4.

               Všeobecný súd sa pri uplatnení vhodného právneho základu dopustil nesprávneho právneho posúdenia a jeho rozhodnutie je nedostatočne odôvodnené, lebo v ňom nevysvetlil, prečo prísažné vyhlásenia generálnych riaditeľov spoločnosti Trenzas y Cables, na ktoré odkazuje MRT, nie sú opodstatnené.

               5.

               Všeobecný súd nesprávne kvalifikoval skutkové okolnosti, a síce dojmy konkurentov, keď dospel k záveru, že tieto dojmy predstavujú na účely preukázania existencie jednej hospodárskej jednotky tvorenej spoločnosťami Trenzas y Cables, GSW a ďalšími spoločnosťami, v ktorých má GSW podiel, ďalší nepriamy dôkaz, ktorý je právne relevantný. Všeobecný súd sa dopustil aj nesprávneho právneho posúdenia spočívajúceho v skreslení skutkových okolností a dôkazných prostriedkov, pokiaľ ide o vnímanie konkurentov.

               6.

               Všeobecný súd nesprávne kvalifikoval skutkové okolnosti, a síce prekrývanie personálu v spoločnostiach Trenzas y Cables, GSW a v spoločnostiach, v ktorých má GSW podiel, keď dospel k záveru, že toto prekrývanie predstavuje na účely preukázania, že spoločnosti, v ktorých má GSW podiel, nie sú od svojej materskej spoločnosti nezávislé, ďalší nepriamy dôkaz, ktorý je právne relevantný.

               7.

               Všeobecný súd nesprávne kvalifikoval určité skutkové okolnosti, a síce stretnutie spoločnosti Trenzas y Cables s jedným konkurentom, keď toto stretnutie považoval za ďalší nepriamy dôkaz o tom, že Trenzas y Cables – ktorej právnym nástupcom má byť MRT, čo nie je pravda – je súčasťou jednej hospodárskej jednotky, ktorej materskou spoločnosťou je GSW.

         O skutočnostiach predložených na vyvrátenie domnienky:

               8.

               Všeobecný súd sa pri posudzovaní dôkazov dopustil nesprávneho právneho posúdenia a v každom prípade porušil svoje povinnosti v oblasti súdneho preskúmania, keď odmietol tvrdenie odvolateľky, že táto spoločnosť nepatrí do jednej hospodárskej jednotky tvorenej spoločnosťami Trenzas y Cables, GSW a spoločnosťami, v ktorých má GSW podiel, pričom sa ani nepokúsil posúdiť dôkazy predložené na vyvrátenie údajnej domnienky výkonu rozhodujúceho vplyvu.

               9.

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia spočívajúceho v porušení práv, keď dospel k záveru, že Komisia vzhľadom na to, že pri posudzovaní platobnej schopnosti odvolateľky vychádzala zo skutočností, ktoré odvolateľka predložila a o ktorých vedela, neporušila právo odvolateľky byť vypočutá.

               10.

               Všeobecný súd sa pri posudzovaní dôkazov dopustil nesprávneho právneho posúdenia a v každom prípade svoje právomoci v oblasti súdneho preskúmania neuplatnil v súlade s právom. Všeobecný súd sa navyše dopustil nesprávneho právneho posúdenia spočívajúceho v porušení svojej povinnosti uviesť odôvodnenie. Napokon, Všeobecný súd sa v každom prípade dopustil nesprávneho právneho posúdenia spočívajúceho v skreslení skutkových okolností a dôkazov týkajúcich sa možnosti odvolateľky získať financovanie z vonkajších zdrojov.

               11.

               Všeobecný súd sa pri posudzovaní dôkazov dopustil nesprávneho právneho posúdenia a v každom prípade porušil svoju povinnosť využitia neobmedzenej právomoci v rámci súdneho preskúmania, keď dospel k záveru, že odvolateľka neposkytla Komisii informácie nevyhnutné na posúdenie veľkosti majetku svojich akcionárov. Navyše, rozhodnutie Všeobecného súdu je nedostatočne odôvodnené, keďže v ňom nie je vysvetlené, prečo správy spoločnosti Deloitte, na ktoré táto účastníčka konania odkázala, nemajú žiadnu hodnotu, ani ako neúplný dôkaz.


title: Vec T-669/13 P: Odvolanie podané 17. decembra 2013 : Európska komisia proti rozsudku Súdu pre verejnú službu zo 7. októbra 2013 vo veci F-97/12, Thomé/Komisia

text:
               22.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 52/40

         Odvolanie podané 17. decembra 2013: Európska komisia proti rozsudku Súdu pre verejnú službu zo 7. októbra 2013 vo veci F-97/12, Thomé/Komisia
   (Vec T-669/13 P)
   2014/C 52/76
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: Florence Thomé (Brusel, Belgicko)

      Návrhy

   Odvolateľka navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozsudok Súdu pre verejnú službu zo 7. októbra 2013 vo veci F-97/12, Thomé/Komisia;

               —

               zamietol žalobu podanú pani Thomé vo veci F-97/12 ako neprípustnú alebo v každom prípade ako nedôvodnú;

               —

               nariadil, že o trovách konania sa rozhodne v konaní o veci samej.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľka päť odvolacích dôvodov.

               1.

               Prvý odvolací dôvod je založený na porušení pojmu akt spôsobujúci ujmu. Komisia tvrdí, po prvé, že právny akt, ktorý už bol zrušený menovacím orgánom v rámci konania o sťažnosti nie je možné zrušiť v súdnom konaní a po druhé nie je možné posudzovať rozhodnutie, ktorým sa vyhovelo návrhu dotknutej osoby ako akt spôsobujúci ujmu (pozri bod 28 až 37 napadnutého rozsudku).

               2.

               Druhý odvolací dôvod je založený jednak na nesprávnom právnom posúdení definície rozsahu kontrolných právomocí menovacieho orgánu a Súdu pre verejnú službu, pokiaľ ide o rozhodnutia výberových komisií ako aj právomoci súdneho preskúmania Súdom pre verejnú službu a jednak skreslenie predmetu sporu a porušení zásady kontradiktórnosti (pozri body 50 až 52 napadnutého rozsudku). Komisia tvrdí, že Súd pre verejnú službu uplatnil na preskúmavané rozhodnutia, teda rozhodnutia menovacieho orgánu nevhodné kritérium súdneho preskúmania a tým prekročil hranice svojej právomoci súdneho preskúmania.

               3.

               Tretí odvolací dôvod je založený na porušení predpisov týkajúcich sa posúdenia, či existuje univerzitný diplom v zmysle oznámenia o výberovom konaní (pozri body 56 až 58 napadnutého rozsudku). Komisia tvrdí, že Súd pre verejnú službu sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že postavil na rovnakú úroveň akademickú hodnotu diplomu s jeho profesijnou hodnotou a dospel k záveru, že neoficiálny diplom, akým je diplom vystavený súkromnou vzdelávacou inštitúciou, ktorého akademická hodnota nebola žiadnym spôsobom uznaná, musí menovací orgán zohľadniť.

               4.

               Štvrtý odvolací dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia, keďže Súd pre verejnú službu neobjasnil, do akej miery by byť mal diplom žalobkyne na prvom stupni v čase podania jej prihlášky v súlade s podmienkami upravenými v oznámení o výberovom konaní, keď bol tento súlad dosiahnutý až a posteriori v konaní o sťažnosti (pozri body 56,57 a 60 až 64 napadnutého rozsudku).

               5.

               Piaty odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, keďže Súd pre verejnú službu sa domnieva, že žalobkyni na prvom stupni nebola daná možnosť byť prijatá a že by mala dostať náhradu škody (pozri bod napadnutého rozsudku).


title: Vec T-227/17: Žaloba podaná 19. apríla 2017 – Falmouth University/Komisia

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/29

         Žaloba podaná 19. apríla 2017 – Falmouth University/Komisia
   (Vec T-227/17)
   (2017/C 221/42)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Falmouth University (Falmouth, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: V. Sloane, barrister, F. Harmel, advokát a T. Kotsonis, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie, v ktorom sa v súvislosti s Programovacím obdobím Európskeho fondu regionálneho rozvoja 2007 – 2013 konštatovalo, že v rámci projektu „Enhancing the Creative Knowledge Base of Cornwall“ došlo k nezrovnalostiam a bola potrebná paušálna finančná oprava,

               —

               uložil Európskej Komisii povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania žalobkyne.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia nesprávne konštatovala, že výberové kritériá boli v rozpore s článkom 44 ods. 2 smernice 2004/18/ES (1).

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia nemala právo opierať sa o tri údajné dodatočné nezrovnalosti.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia v každom prípade nesprávne konštatovala, že došlo k trom údajným dodatočným nezrovnalostiam.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia konala zjavne iracionálne a neprimerane, keď rozhodla, že výška finančnej opravy predstavuje 25 %.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132.


title: Vec T-288/13 P: Uznesenie Všeobecného súdu z  26. mája 2014 – AK/Komisia ( „Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Hodnotenie — Hodnotenie služobného postupu — Hodnotiace obdobia 2001/2002, 2004, 2006 a 2008 — Oneskorené vypracovanie hodnotení služobného postupu — Morálna ujma — Strata príležitosti byť povýšený — Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné“ )

text:
               15.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/59

         Uznesenie Všeobecného súdu z 26. mája 2014 – AK/Komisia
   (Vec T-288/13 P) (1)

   ((„Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Hodnotenie - Hodnotenie služobného postupu - Hodnotiace obdobia 2001/2002, 2004, 2006 a 2008 - Oneskorené vypracovanie hodnotení služobného postupu - Morálna ujma - Strata príležitosti byť povýšený - Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné“))
   2014/C 315/99
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: AK (Esbo, Fínsko) (v zastúpení: pôvodne D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, neskôr D. Abreu Caldas a J.-N. Louis, avocats)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: G. Berscheid a C. Berardis-Kayeser, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci C. Wägenbaur, avocat)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (tretia komora) z 13. marca 2013, AK/Komisia (F-91/10, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), ktorým sa navrhuje zrušiť tento rozsudok

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               AK znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii v rámci tohto konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 233, 10.8.2013.


title: Vec C-570/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 6. novembra 2013 — Karoline Gruber

text:
               25.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 6. novembra 2013 — Karoline Gruber
   (Vec C-570/13)
   2014/C 24/09
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Karoline Gruber

      Žalovaný: Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten

      Vedľajší účastník konania: EMA Beratungs- und Handels GmbH

      Ďalší účastník konania: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni právo Únie, predovšetkým smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (1), osobitne jej článok 11, takej vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej má rozhodnutie o tom, že v prípade určitého projektu neexistuje povinnosť uskutočniť posúdenie vplyvov na životné prostredie záväzný účinok aj vo vzťahu k susedom, ktorí v predchádzajúcom určovacom konaní nemali postavenie účastníkov konania, a v nadväzujúcom povoľovacom konaní s ním možno nesúhlasiť, aj keď tieto osoby majú možnosť podať námietky proti projektu v tomto povoľovacom konaní (to znamená v konaní vo veci samej v tom zmysle, že účinky projektu ohrozia ich život, zdravie alebo majetok alebo že sa tieto hodnoty neprijateľným spôsobom poškodia v dôsledku zápachu, hluku, dymu, prachu, otrasov alebo iným spôsobom)?
               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

               2.

               Vyžaduje právo Únie, predovšetkým smernica 2011/92 na základe jej priameho účinku, aby sa poprela existencia záväzného účinku opísaného v prvej otázke?

      (1)  Ú. v. EÚ L 26, 2012, s. 1.


title: Vec C-45/11 P: Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) zo 7. decembra 2011 — Deutsche Bahn AG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) [Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška ochrannej známky Spoločenstva pozostávajúcej z horizontálnej kombinácie šedej a červenej farby — Absolútny dôvod zamietnutia — Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 7 ods. 1 písm. b)]

text:
               14.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 109/3

         Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) zo 7. decembra 2011 — Deutsche Bahn AG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-45/11 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška ochrannej známky Spoločenstva pozostávajúcej z horizontálnej kombinácie šedej a červenej farby - Absolútny dôvod zamietnutia - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Nariadenie (ES) č. 207/2009 - Článok 7 ods. 1 písm. b))
   2012/C 109/05
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Deutsche Bahn AG (v zastúpení: K. Schmidt-Hern, advokát)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 12. novembra 2010, Deutsche Bahn AG/ÚHVT (T-404/09), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu o zrušenie rozhodnutia prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. júla 2009, ktoré zamietlo odvolanie proti rozhodnutiu prieskumového pracovníka, ktoré zamietlo prihlášku znaku pozostávajúceho z kombinácie šedej a červenej farby ako ochrannej známky Spoločenstva pre služby zaradené do triedy 39 — Rozlišovacia spôsobilosť znaku pozostávajúceho z farebnej kombinácie

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Deutsche Bahn AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 130, 30.4.2011.


title: Vec T-349/10: Žaloba podaná 26. augusta 2010 — Milux/ÚHVT (OVUMCONTROL)

text:
               23.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/53

      Žaloba podaná 26. augusta 2010 — Milux/ÚHVT (OVUMCONTROL)
      (Vec T-349/10)
      ()
      (2010/C 288/98)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Milux Holding SA (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: J. Bojs, advokát)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 29. júna 2010 vo veci R 1436/2009-4,

                  —

                  zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

         Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „OVUMCONTROL“ pre tovary a služby v triedach 9, 10 a 44.

         Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva.

         Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

         Dôvody žaloby: porušenie nariadenia Rady č. 207/2009, pretože odvolací senát nesprávne uplatnil zásadu zákazu diskriminácie na skutkové okolnosti tejto veci; subsidiárne porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia Rady č. 207/2009, pretože odvolací senát prijal nesprávny záver, že prihlasovaná ochranná známka nemá dostatočnú vnútornú rozlišovaciu spôsobilosť.


title: Vec T-42/05: Žaloba podaná dňa 31. januára 2005: Rhiannon Williams proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               16.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/34

         Žaloba podaná dňa 31. januára 2005: Rhiannon Williams proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-42/05)
   (2005/C 93/65)
   Jazyk konania: angličtina
   Rhiannon Williams, bydliskom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: S. Crosby a C. Bryant, Solicitors, podala 31. januára 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 19. novembra 2004, ktorým bola zamietnutá žiadosť o prístup k dokumentom, ktorých existenciu treba predpokladať, hoci v napadnutom rozhodnutí nie sú uvedené;

               —

               zrušil rozhodnutie z 19. novembra 2004, ktorým bola zamietnutá žiadosť o prístup k všetkým dokumentom, resp. k jednotlivým dokumentom uvedeným v napadnutom rozhodnutí pod č. 9, 16, 17, 27, 29, 32, 33, 34 a 46;

               —

               zaviazal žalovanú nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa je doktorandskou výskumnou pracovníčkou uskutočňujúcou výskumný projekt o dopadoch globalizácie na právo a politiku Spoločenstva v oblasti životného prostredia a rozvojovej spolupráce. V tejto súvislosti žalobkyňa požiadala o prístup k dokumentom, ktoré by jej umožnili oboznámiť sa s pozadím prípravy aktuálnych predpisov o geneticky modifikovaných organizmoch. V odpovedi na jej žiadosť bol žalobkyni povolený prístup iba k časti dokumentov.
   Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza porušenie článku 8 nariadenia č. 1049/2001 (1) a absenciu odôvodnenia podľa článku 253 ES. Podľa žalobkyne Komisia dala na žiadosť o prístup k dokumentom neúplnú odpoveď a neuviedla všetky dokumenty, na ktoré sa žiadosť vzťahuje. Žalobkyňa zdôrazňuje, že existujú ďalšie dokumenty, pri ktorých neexistoval žiadny dôvod na zamietnutie žiadosti a na ktoré sa nevzťahuje žiadna výnimka.
   Žalobkyňa ďalej tvrdí, že Komisia právne pochybila a nesprávne použila výnimku zakotvenú v článku 4 ods. 3 podods. 2 a článku 4 ods. 1 písm. a) tretia zarážka nariadenia 1049/2001. Komisia neuviedla dôvody a nesprávne sa domnievala, že sprístupnenie môže vážne narušiť rozhodovací procesu orgánu, že nepreváži verejný záujem na zverejnení dokumentov, a že sporné dokumenty by oslabili pozíciu Komisie pred porotou Svetovej obchodnej organizácie v otázke faktického moratória ohľadne povoľovania a uvádzania biotechnologických výrobkov na trh.
   Žalobkyňa okrem toho vytýka porušenie zásady proporcionality a absenciu uvedenia odôvodnenia neposudzovania čiastočného prístupu k dokumentom.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43).


title: Vec T-277/04: Žaloba podaná dňa 9. júla 2004: Vitakraft-Werke Wührmann Sohn GmbH Co. KG proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               4.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/41

         Žaloba podaná dňa 9. júla 2004: Vitakraft-Werke Wührmann Sohn GmbH Co. KG proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec T-277/04)
   (2004/C 300/82)
   Jazyk konania sa ma určiť podľa článku 131 odsek 2 Rokovacieho poriadku (Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina)
   Vitakraft-Werke Wuhrmann Sohn GmbH Co. KG, so sídlom v Brémach (Nemecko), v zastúpení: U. Sander, advokát, podal 9. júla 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu.
   Johnson's Veterinary Products Limited, Sutton Coldfield (Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska) bol tiež účastníkom konania pred odvolacím senátom
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie 1. odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu R 560/2003-1 z 27. apríla 2004;

               —

               zaviazal Úrad nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva:

               Johnson's Veterinary Products Limited

               Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva:

               Slovná ochranná známka AVITACOAT@ pre tovary zaradené do tried 3, 5 a 21 (šampóny, kondicionéry, prípravky na vlasy a pleť, dezodoranty, prostriedky na ničenie roztočí, vší, bĺch a iných parazitov; toto všetko pre zvieratá, ako aj kefy a hrebene pre zvieratá).

               Namietaný majiteľ ochrannej známky alebo označenia v konaní o námietke:

               Žalobca.

               Namietaná ochranná známka alebo označenie:

               Nemecká slovná ochranná známka AVITAKRAFT@.

               Rozhodnutie námietkového oddelenia:

               Zamietnutie námietky.

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               Zamietnutie odvolania žalobcu.

               Dôvody žaloby:

                           —

                           porušenie článku 8 písm. b) nariadenie Rady (ES) č. 40/94;

                           —

                           nesprávne posúdenie neodvedenej rozlišovacej schopnosti ako aj používaním nadobudnutej zvýšenej rozlišovacej schopnosti namietanej ochrannej známky;

                           —

                           nesprávne posúdenie vplyvu identity sporného znaku na začiatku označenia AVITA@;

                           —

                           nesprávne posúdenie fonetickej a pojmovej podobnosti sporných znakov;

                           —

                           chýbajúce zohľadnenie rozsiahlej identity tovaru.


title: Vec T-143/12: Žaloba podaná 30. marca 2012 — Nemecko/Komisia

text:
               9.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/27

         Žaloba podaná 30. marca 2012 — Nemecko/Komisia
   (Vec T-143/12)
   2012/C 165/48
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: T. Henze, K. Petersen a U. Soltész, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil článok 1 rozhodnutia žalovanej K(2012) 184 v konečnom znení z 25. januára 2012 o opatrení Nemecka C 36/2007 (predtým NN 25/2007) v prospech spoločnosti Deutsche Post AG,

               —

               zrušil články 4 až 6 rozhodnutia žalovanej K(2012) 184 v konečnom znení z 25. januára 2012 o opatrení Nemecka C 36/2007 (predtým NN 25/2007) v prospech spoločnosti Deutsche Post AG,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza desať žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ konštatovaním, že „dotácia dôchodkov“ zvýhodnila jeden podnik.
               Dotácie dôchodkov sa poskytovali priamo Postbeamtenversorgungskasse (PBVK), nepriamo poštovným úradníkom v penzii, a teda nie podniku. Nejde ani o nepriamu podporu v prospech Deutsche Post AG (ďalej iba „DPAG“).

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ konštatovaním, že „dotáciou dôchodkov“ uhradili náklady, ktoré je „obvykle“ povinný znášať podnik.
               „Dotácia dôchodkov“ uhrádza v plnom rozsahu sociálne náklady, ktoré sú v rámci hospodárskej súťaže neobvyklé a ktoré podniky „obvykle“ nie sú povinné znášať. Náklady uhradené „dotáciou dôchodkov“ predstavujú okrem toho „osobitné zaťaženie“ v zmysle rozsudku Combus (1).

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ (subsidiárne článok 107 ods. 3 ZFEÚ) zohľadnením výnosov z regulovaných cien.
               „Komparatívna výhoda“ nepochádza z „dotácie dôchodkov“ a je na nich celkom nezávislá. „Komparatívna výhoda“ má svoj pôvod v regulovaných cenách, a teda v neštátnych prostriedkoch (rozsudok Preussen Elektra (2)). Nedochádza k žiadnej dvojitej úhrade nákladov. S vnútorným trhom sa teda nevyhlásila za nezlučiteľnú „pomoc“ a u sumy požadovanej na vrátenie nejde o „pomoc“. „Pomoc“ sa chápe iba ako zámienka pre odčerpávanie výnosov DPAG.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 107 a 108 ZFEÚ a nariadenia (ES) č. 659/1999 (3) neprípustným odčerpávaním výnosov z regulovaných cien v konaní o štátnej pomoci — zneužitie právomoci/zneužitie konania.
               Výnosy môže Komisia touto formou prípustným spôsobom odčerpávať iba v rámci nariadenia (ES) č. 1/2003 (4), nie však o konaní o štátnej pomoci.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení článkov 107 a 108 ZFEÚ a nariadenia č. 659/1999 neprípustným stíhaním „dotácií“ v konaní o štátnej pomoci — zneužitie právomoci/zneužitie konania.
               Akékoľvek „dotácie“ pochádzajú z regulovaných cien, z neštátnych prostriedkov a nepochádzajú teda zo štátnej pomoci. Takéto „dotácie“ sa tiež nedajú trestne stíhať v rámci konania o štátnej pomoci.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ (subsidiárne článok 107 ods. 3 ZFEÚ) chybnými výpočtami v rámci porovnávania sociálnych nákladov.
               Referenčné hodnoty vytvorené Komisiou pri zahrnutí podielov zamestnancov sú chybne nadhodnotené, pretože zamestnávateľ podľa nemeckého práva upravujúceho sociálne poistenie nesie iba podiel pripadajúci na zamestnávateľa. Vzhľadom na to, že podiely pripadajúce na zamestnanca Komisia zohľadnila už v rámci platového základu („fiktívny hrubý plat“), vedie opätovné zohľadnenie v rámci referenčnej hodnoty k dvojitému započítaniu. Taktiež zvýšenie platového základu je chybné, preto platy poštových úradníkov boli vyššie než mzdová úroveň súkromných súťažiteľov.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ (subsidiárne článok 107 ods. 3 ZFEÚ) konštatovaním, že „dotácia dôchodkov“ predstavuje aj pokiaľ ide o obdobie 1995 — 2002 štátnu pomoc (nezlučiteľnú s vnútorným trhom).

               8.

               Ôsmy žalobný dôvod je založený na porušení článku 108 ods. 1 ZFEÚ a článku 1 písm. b) bodu i) nariadenia č. 659/1999 konštatovaním, že dotácia dôchodkov predstavuje novú pomoc.
               Konštatovania Komisie sa zakladajú na nedostatočnom posúdení skutkového stavu.

               9.

               Deviaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 14 ods. 1 a článku 7 ods. 5 nariadenia č. 659/1999 tým, že v článku 4 ods. 1 a článku 4 ods. 4 sa stanovuje povinnosť rozhodnúť o vymáhaní a uložiť povinnosť prijať záporné rozhodnutie.
               Požiadavke prijať rozhodnutie o vymáhaní v zmysle článku 4 ods. 1 nepodlieha „pomoc“ ale výnosy DPAG z regulovaných cien za listy. Nariadiť ukončenie protiprávneho konania nemôže byť splnené pomocou zníženia „pomoci“. Zníženie „dotácie dôchodkov“ by na výšku „komparatívnej výhody“ nemalo žiadny vplyv. Rozhodnutie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania v zmysle článku 4 ods. 4 si vyžaduje zmenu cenovej regulácie a zasahuje teda do výsostného práva žalobkyne vykonávať reguláciu.

               10.

               Desiaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 6 ZEÚ, článku 41 Charty základných práv Európskej únie, článku 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, zásady riadnej správy vecí verejných, ako aj článku 10 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 z dôvodu neprimerane dlhej doby trvania konania a z dôvodu nečinnosti Komisie.

      (1)  Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. marca 2004, Danske Busvognmænd/Komisia (T-157/01, Zb. s. II-917).

      (2)  Rozsudok Súdneho dvora z 13. marca 2001, Preussen Elektra (C-379/98, Zb. s. I-2099).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES, L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339).

      (4)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES, L 1, zo 4. januára 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Vec T-368/03: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  25. októbra 2005  – De Bustamante Tello/Rada Európskej únie ( Úradníci — Odmena — Príspevok na expatriáciu — Článok 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku — Práca vykonávaná pre iný štát — Pojem zvyčajné bydlisko — Zásada rovnosti zaobchádzania )

text:
               24.12.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 330/19

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 25. októbra 2005 – De Bustamante Tello/Rada Európskej únie
   (Vec T-368/03) (1)

   („Úradníci - Odmena - Príspevok na expatriáciu - Článok 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku - Práca vykonávaná pre iný štát - Pojem zvyčajné bydlisko - Zásada rovnosti zaobchádzania“)
   (2005/C 330/47)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Rafael De Bustamante Tello (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: J. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez a A. Sayagués Torres, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Sims a D. Canga Fano, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie z 28. júla 2003, ktorým sa žalobcovi zamieta nárok na príspevok na expatriáciu upravený článkom 4 prílohy VII Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev, ako aj na príspevky s ním spojené
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 7, 10.1.2004.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 9. septembra 2004 vo veci C-397/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Cour d'appel de Bruxelles): Clinique La Ramée ASBL, Winterthur Europe Assurance SA proti Jean-Pierre Riehl, Rada Európskej únie (Zamestnanecká žaloba — Sociálne výhody — Prechod práv úradníka voči tretej osobe zodpovednej za škodu na Spoločenstvá)

text:
               23.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/6

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 9. septembra 2004
   vo veci C-397/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Cour d'appel de Bruxelles): Clinique La Ramée ASBL, Winterthur Europe Assurance SA proti Jean-Pierre Riehl, Rada Európskej únie (1)

   (Zamestnanecká žaloba - Sociálne výhody - Prechod práv úradníka voči tretej osobe zodpovednej za škodu na Spoločenstvá)
   (2004/C 262/12)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci C-397/02, predmetom ktorej je návrh podaný Súdnemu dvoru v súlade s článkom 234 ES Cour d'appel de Bruxelles (Belgicko) na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorá vyplynula zo sporu prejednávaného pred týmto vnútroštátnym súdom medzi Clinique La Ramée ASBL, Winterthur Europe Assurance SA proti Jean-Pierre Riehl, Rada Európskej únie, uznesením zo 6. novembra 2002, doručeným Súdnemu dvoru 11. novembra 2002, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda P. Jann (spravodajca), sudcovia A. Rosas a S von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, generálny advokát: P. Léger, tajomník: Múgica Arzamendi, hlavný referent, vyhlásil dňa 9. septembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Článok 85a nariadenia Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 z 29. februára 1968, ktorým sa ustanovuje Služobný poriadok a podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev a osobitné pravidlá, ktoré sa dočasne uplatňujú na úradníkov Komisie, tak ako bol zmenený nariadením Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 2799/85 z 27. septembra 1985, musí byť vykladaný v tom zmysle, že nepriznáva Spoločenstvám právo obdržať od tretej osoby zodpovednej za úmrtie úradníka úhradu celej sumy pozostalostného dôchodku vyplatenej pozostalému manželovi v zmysle článkov 79 a 79a služobného poriadku, ak zákon vzťahujúci sa na vznik pohľadávky na náhrady škody stanovuje, že právo na pozostalostný dôchodok nemá nič spoločné s povinnosťou pôvodcu škodovej udalosti nahradiť celú škodu a ak škoda, ktorú utrpel pozostalý manžel z dôvodu straty príjmov zosnulej manželky je nižšia ako výška pozostalostného dôchodku, ktorý mu je vyplácaný.

      (1)  Ú. v. ES C 7 z 11.1.2003


title: Vec T-40/15: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. februára 2017 – ASPLA a Armando Álvarez/Európska únia („Mimozmluvná zodpovednosť — Spresnenie žaloby — Premlčanie — Prípustnosť — Článok 47 Charty základných práv — Primeraná lehota na rozhodnutie — Majetková ujma — Úroky z nezaplatenej pokuty — Náklady na bankovú záruku — Príčinná súvislosť“)

text:
               10.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/33

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. februára 2017 – ASPLA a Armando Álvarez/Európska únia
   (Vec T-40/15) (1)

   ((„Mimozmluvná zodpovednosť - Spresnenie žaloby - Premlčanie - Prípustnosť - Článok 47 Charty základných práv - Primeraná lehota na rozhodnutie - Majetková ujma - Úroky z nezaplatenej pokuty - Náklady na bankovú záruku - Príčinná súvislosť“))
   (2017/C 112/45)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Plásticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Španielsko) a Armando Álvarez, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: pôvodne M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt a S. Moya Izquierdo, neskôr M. Troncoso Ferrer a S. Moya Izquierdo, avocats)

      Žalovaná: Európska Únia, zastúpená Súdnym dvorom Európskej únie (v zastúpení: pôvodne A. Placco, neskôr J. Inghelram, Á. Almendros Manzano a P. Giusta, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: P. van Nuffel, F. Castilla Contreras a C. Urraca Caviedes, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na základe článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorú údajne utrpeli žalobkyne z dôvodu dĺžky konania pred Všeobecným súdom v rámci vecí, v ktorých boli vydané rozsudky zo 16. novembra 2011, ASPLA/Komisia (T-76/06, neuverejnený, EU:T:2011:672), a zo 16. novembra 2011, Álvarez/Komisia (T-78/06, neuverejnený, EU:T:2011:673)

      Výrok rozsudku

               1.

               Európska únia, zastúpená Súdnym dvorom Európskej únie, je povinná zaplatiť spoločnosti Plásticos Españoles, SA (ASPLA), náhradu škody vo výške 44 951,24 eura a spoločnosti Armando Álvarez, SA, náhradu škody vo výške 111 042,48 eura z dôvodu majetkovej ujmy, ktorá vznikla každej z týchto spoločností v dôsledku nedodržania primeranej lehoty na rozhodnutie vo veciach, v ktorých boli vydané rozsudky zo 16. novembra 2011, ASPLA/Komisia (T-76/06, neuverejnený, EU:T:2011:672), a zo 16. novembra 2011, Álvarez/Komisia (T-78/06, neuverejnený, EU:T:2011:673). Každá z týchto náhrad škody bude navýšená o kompenzačné úroky od 27. januára 2015 do vyhlásenia tohto rozsudku v ročnej miere inflácie konštatovanej pre dotknuté obdobie Eurostatom (Štatistický úrad Európskej únie) v členskom štáte, v ktorom majú tieto spoločnosti sídlo.

               2.

               Náhrady škody uvedené v bode 1 vyššie budú navýšené o úroky z omeškania plynúce odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku až do ich úplného zaplatenia v sadzbe stanovenej Európskou centrálnou bankou (ECB) pre jej hlavné refinančné operácie, zvýšenej o dva percentuálne body.

               3.

               V zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               ASPLA a Armando Álvarez na jednej strane a Únia zastúpená Súdnym dvorom Európskej únie na druhej strane znášajú svoje vlastné trovy konania.

               5.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 89, 16.3.2015.


title: Vec T-154/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  20. septembra 2012 — Francúzsko/Komisia ( „Štátna pomoc — Štátna pomoc, ktorú údajne Francúzsko poskytlo podniku La Poste vo forme neobmedzenej implicitnej záruky vyplývajúcej z jeho postavenia verejnej inštitúcie — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom — Žaloba o neplatnosť — Záujem na konaní — Prípustnosť — Dôkazné bremeno pri dokazovaní existencie štátnej pomoci — Výhoda“ )

text:
               10.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/14

         Rozsudok Všeobecného súdu z 20. septembra 2012 — Francúzsko/Komisia
   (Vec T-154/10) (1)

   (Štátna pomoc - Štátna pomoc, ktorú údajne Francúzsko poskytlo podniku La Poste vo forme neobmedzenej implicitnej záruky vyplývajúcej z jeho postavenia verejnej inštitúcie - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom - Žaloba o neplatnosť - Záujem na konaní - Prípustnosť - Dôkazné bremeno pri dokazovaní existencie štátnej pomoci - Výhoda)
   2012/C 343/21
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: pôvodne E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha, J. Gstalter a S. Menez, neskôr E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a S. Menez, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Stromsky a D. Grespan, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2010/605/EÚ z 26. januára 2010 o štátnej pomoci C 56/07 (ex E 15/05), ktorú Francúzsko poskytlo podniku La Poste (Ú. v. EÚ L 274, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 161, 19.6.2010.


title: Vec F-103/10: Žaloba podaná 20. októbra 2010 — Stephan Jaeger/FEACVT

text:
               29.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/64

         Žaloba podaná 20. októbra 2010 — Stephan Jaeger/FEACVT
   (Vec F-103/10)
   ()
   2011/C 30/126
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Stephan Jaeger (Dublin, Írsko) (v zastúpení: A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Fondation européenne pour l’amélioration des conditions de vie et de travail (FEACVT)

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie nápravnej výplatnej listiny žalobcu za obdobie od júla do decembra 2009 a výplatných listín vyhotovených od 1. januára 2010 v rámci každoročnej úpravy odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov na základe nariadenia Rady (EÚ, Euratom) č. 1296/2009 z 23. decembra 2009

      Návrhy žalobcu

               —

               v potrebnom rozsahu zrušiť rozhodnutia FEACVT o vyhotovení nápravných výplatných listín žalobcu za obdobie od júla do decembra 2009 a výplatných listín vyhotovených od 1. januára 2010,

               —

               zaviazať FEACVT, aby žalobcovi zaplatila nedoplatky na odmene spolu s úrokmi z omeškania,

               —

               zaviazať FEACVT na náhradu trov konania.


title: Vec C-166/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 11. mája 2009 — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne/Gedeputeerde Staten van Zuid-Hollandse, dotknuté tretie osoby: Electrabel Nederland NV a Burgemeester en Wethouders Rotterdam

text:
               15.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 11. mája 2009 — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne/Gedeputeerde Staten van Zuid-Hollandse, dotknuté tretie osoby: Electrabel Nederland NV a Burgemeester en Wethouders Rotterdam
   (Vec C-166/09)
   2009/C 193/03
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers

      Žalovaný: Gedeputeerde Staten van Zuid-Hollandse

      Dotknuté tretie osoby: Electrabel Nederland NV a Burgemeester en Wethouders Rotterdam

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Znamená povinnosť výkladu v súlade so smernicou, že sa povinnosti prebraté do Wet milieubeheer zo smernice č. 2008/1/ES (1) o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia môžu a musia vykladať v tom zmysle, že sa pri rozhodovaní o žiadosti o udelenie environmentálneho povolenia musia v plnom rozsahu zohľadniť národné emisné stropy pre SO2 a NOx podľa smernice č. 2001/81/ES (2) o národných emisných stropoch pre určité látky znečisťujúce ovzdušie (ďalej len „smernica NEC“), najmä pokiaľ ide o povinnosti vyplývajúce z článku 9 ods. 4 smernice č. 2008/1?

               2. a)

               Platí povinnosť členského štátu zdržať sa prijímania takých predpisov, ktoré by mohli vážne ohroziť dosiahnutie cieľa stanoveného smernicou, aj v období od 27. novembra 2002 do 31. decembra 2010 v zmysle článku 4 ods. 1 smernice NEC?

               2. b)

               Platia počas príslušného obdobia od 27. novembra 2002 do 31. decembra 2010 pre dotknutý členský štát popri alebo namiesto vyššie uvedenej povinnosti zdržania sa aj pozitívne povinnosti, v prípade, že po uplynutí tohto obdobia hrozí prekročenie národných emisných stropov pre SO2 a/alebo NOx podľa smernice NEC alebo k takému prekročeniu dôjde?

               2. c)

               Je pre otázky 2 a) a 2 b) relevantné, že zo žiadosti o udelenie environmentálneho povolenia pre zariadenie, ktoré prispeje k prekročeniu alebo hroziacemu prekročeniu národných emisných stropov pre SO2 a/alebo pre NOx podľa smernice NEC vyplýva, že zariadenie bude uvedené do prevádzky najskôr v roku 2011?

               3. a)

               Vyplýva z povinností uvedených v otázke 2, že členský štát musí odmietnuť požadované environmentálne povolenie alebo ho spojiť s rozsiahlejšími podmienkami alebo obmedzeniami, pokiaľ nie je zaručené, že zariadenie, ktorého sa žiadosť o environmentálne povolenie týka, neprispeje k prekročeniu alebo hroziacemu prekročeniu národných emisných stropov pre SO2 a/alebo NOx? Je pre odpoveď na túto otázku relevantné, v akom rozsahu zariadenie prispeje k prekročeniu alebo hroziacemu prekročeniu?

               3. b)

               Alebo zo smernice NEC vyplýva, že členský štát aj pri prekročení alebo hroziacom prekročení národných emisných stropov pre SO2 a/alebo NOx disponuje voľnou úvahou, ktorá mu umožňuje dosiahnuť smernicou stanovený cieľ tým, že namiesto odmietnutia povolenia alebo jeho spojenia s rozsiahlejšími podmienkami alebo obmedzeniami prijme iné opatrenia, ako napríklad kompenzáciu iného druhu?

               4.

               Môže sa jednotlivec v prípade, že pre členský štát platia povinnosti v zmysle otázok 2 a 3, pred vnútroštátnymi súdmi domáhať dodržiavania týchto povinností?

               5. a)

               Môže sa jednotlivec priamo odvolávať na článok 4 smernice NEC?

               5. b)

               Možno sa naň v prípade kladnej odpovede priamo odvolávať už od 27. novembra 2002 alebo až od 31. decembra 2010? Je pre odpoveď na túto otázku relevantné, že zo žiadosti o udelenie environmentálneho povolenia vyplýva, že sa zariadenie uvedie do prevádzky najskôr v roku 2011?

               6.

               Môže jednotlivec, pokiaľ udelenie environmentálneho povolenia a/alebo iné opatrenia prispejú k prekročeniu alebo hroziacemu prekročeniu národných emisných stropov pre SO2 a/alebo NOx podľa smernice NEC, z článku 4 tejto smernice odvodiť najmä:

                           a)

                           všeobecný nárok na to, aby dotknutý členský štát stanovil balík opatrení, ktorým sa do roku 2010 obmedzia ročné národné emisie pre SO2 a NOx na množstvo, ktoré nie je väčšie ako národné emisné stropy podľa smernice NEC, alebo, ak sa to nepodarí, balík opatrení, ktorým sa potom emisie čo najrýchlejšie obmedzia na tieto množstvá;

                           b)

                           Konkrétne nároky na to, aby dotknutý členský štát prijal špecifické opatrenia vo vzťahu ku konkrétnemu zariadeniu — napríklad formou odmietnutia povolenia alebo spojenia tohto povolenia s rozsiahlejšími podmienkami alebo obmedzeniami — ktoré do roku 2010 prispejú k obmedzeniu ročných národných emisií SO2 a NOx na množstvo, ktoré nie je väčšie ako národné emisné stropy podľa smernice NEC, alebo, ak sa to nepodarí, špecifické opatrenia, ktoré prispejú k čo najrýchlejšiemu obmedzeniu emisií na tieto množstvá?

                           c)

                           Je pre odpoveď na otázky 6 a) a 6 b) relevantné, v akom rozsahu zariadenie prispeje k prekročeniu alebo hroziacemu prekročeniu?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/1/ES z 15. januára 2008 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (kodifikované znenie) (Ú. v. EÚ L 24, s. 8).

      (2)  Smernica 2001/81/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2001 o národných emisných stropoch pre určité látky znečisťujúce ovzdušie (Ú. v. ES L 309, s. 22; Mim. vyd. 15/006, s. 320).


title: Vec C-444/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 25. septembra 2014 – Amira Osso/Región Hannover

text:
               8.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 439/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 25. septembra 2014 – Amira Osso/Región Hannover
   (Vec C-444/14)
   (2014/C 439/29)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Amira Osso

      Odporca v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Región Hannover

      Vedľajší účastník: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje podmienka miesta pobytu v priestorovo ohraničenej oblasti (obec, okres, región) členského štátu obmedzenie slobody pohybu v zmysle článku 33 smernice 2011/95/EÚ (1), ak sa inak cudzinec môže voľne pohybovať a zdržiavať na území členského štátu?

               2.

               Je podmienka miesta pobytu uložená osobám oprávneným na doplnkovú ochranu v súlade s článkom 33 a/alebo článkom 29 smernice 2011/95/EÚ, ak je odôvodnená dosiahnutím primeraného rozdelenia záťaže verejného sociálneho systému medzi jeho príslušné orgány v rámci štátneho územia?

               3.

               Je podmienka miesta pobytu uložená osobám oprávneným na doplnkovú ochranu v súlade s článkom 33 a/alebo článkom 29 smernice 2011/95/EÚ, ak je založená na dôvodoch spočívajúcich v migračnej a integračnej politike, napríklad, aby sa zabránilo vzniku sociálnej segregácie intenzívnym osídľovaním určitých obcí alebo okresov cudzincami? Postačujú abstraktné dôvody migračnej a integračnej politiky, alebo musia byť takéto dôvody stanovené konkrétne?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011 o normách na oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany (Ú. v. EÚ L 337, s. 9).


title: Vec T-204/12: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2014 – Vila Vita Hotel und Touristik/ÚHVT – Viavita (VIAVITA) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva VIAVITA — Skoršia národná slovná ochranná známka VILA VITA PARC a skoršia národná obrazová ochranná známka VILA VITA — Neexistencie riadneho používania skorších ochranných známok — Článok 42 ods. 2 a 3 a článok 15 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009“ )

text:
               1.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 292/34

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2014 – Vila Vita Hotel und Touristik/ÚHVT – Viavita (VIAVITA)
   (Vec T-204/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva VIAVITA - Skoršia národná slovná ochranná známka VILA VITA PARC a skoršia národná obrazová ochranná známka VILA VITA - Neexistencie riadneho používania skorších ochranných známok - Článok 42 ods. 2 a 3 a článok 15 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   2014/C 292/41
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Vila Vita Hotel und Touristik GmbH (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: G. Schoenen a V. Töbelmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: V. Melgar, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Viavita (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: M.-P. Escande, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 1. marca 2012 (vec R 419/2011-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Vila Vita Hotel und Touristik GmbH a Viavita

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Vila Vita Hotel und Touristik GmbH znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a Viavita.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 21.7.2012.


title: Vec C-540/15: Žaloba podaná 15. októbra 2015 – Európska komisia/Helénska republika

text:
               11.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/9

         Žaloba podaná 15. októbra 2015 – Európska komisia/Helénska republika
   (Vec C-540/15)
   (2016/C 007/15)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: Maria Patakia, Muriel Heller a Klara Talabér-Ritz)

      Žalovaná: Helénska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Helénska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2012/27/EÚ (1) z 25. októbra 2012 o energetickej efektívnosti, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 2009/125/ES a 2010/30/EÚ a ktorou sa zrušujú smernice 2004/8/ES a 2006/32/ES, alebo prípadne tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ods. 1 tejto smernice,

               —

               uložiť Helénskej republike na základe článku 260 ods. 3 ZFEÚ penále vo výške 29 145,60 eura denne odo dňa vyhlásenia rozsudku Súdneho dvora,

               —

               zaviazať Helénsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Žaloba sa týka smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/27/EÚ z 25. októbra 2012 o energetickej efektívnosti, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 2009/125/ES a 2010/30/EÚ a ktorou sa zrušujú smernice 2004/8/ES a 2006/32/ES (ďalej len „smernice“). Podľa článku 1 sa touto smernicou ustanovuje spoločný rámec opatrení na podporu energetickej efektívnosti v Únii s cieľom zabezpečiť, aby sa do roku 2020 dosiahol 20 % hlavný cieľ Únie v oblasti energetickej efektívnosti a aby sa vytvorili podmienky na ďalšie zlepšenie energetickej efektívnosti po tomto roku. Ustanovujú sa ňou pravidlá určené na odstránenie prekážok na trhu s energiou a prekonanie zlyhaní trhu, ktoré bránia efektívnosti pri dodávke a využívaní energie, a stanovujú sa ňou indikatívne národné ciele energetickej efektívnosti na rok 2020.

               2.

               Podľa článku 28 smernice uvedú členské štáty do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 5. júna 2014, a najmä súladu s určitými povinnosťami uvedenými v určitých článkoch, na ktoré odkazuje článok 28, a to do termínov v nich uvedených, a oznámia Komisii opatrenia, ktoré prijali. Toto oznámenie, rovnako uvedené v článku 260 ods. 3 ZFEÚ, je súčasťou povinnosti prebrať smernicu Európskej únie do vnútroštátneho práva a zásady lojálnej spolupráce.

               3.

               Komisia potom, ako konala podľa postupu uvedenom v článku 258 ods. 2 ZFEÚ konštatovala, že k dnešnému dňu Helénska republika neprijala v lehotách určených dotknutými ustanoveniami smernice opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou, alebo ich prípadne neoznámila, a rozhodla preto podať na Súdny dvor voči Helénskej republike žalobu o nesplnení povinnosti.

               4.

               V tejto súvislosti Komisia navrhuje, aby Súdny dvor uložiť Helénskej republike penále podľa článku 260 ods. 3 ZFEÚ. Výpočet penále navrhovaného Komisiou zodpovedá kritériám a metóde, ktoré Komisia stanovila v zodpovedajúcom oznámení z 15. januára 2011.

      (1)  Ú. v. EÚ L 325, s. 1.


title: Vec C-398/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 18. júla 2016 – X BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 18. júla 2016 – X BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-398/16)
   (2016/C 371/05)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: X BV

      Odporca v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa články 43 ES a 48 ES (teraz 49 ZFEÚ a 54 ZFEÚ) vykladať tak, že bránia vnútroštátnej úprave, v zmysle ktorej materská spoločnosť so sídlom v jednom členskom nemôže vykonať odpočet úrokov, ktoré sa týkajú pôžičky v súvislosti s navýšením kapitálu v dcérskej spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte, zatiaľ čo by na tento odpočet mala nárok, ak by spomínaná dcérska spoločnosť bola zahrnutá do daňovej jednotky – so znakmi holandskej daňovej jednotky – s uvedenou materskou spoločnosťou, pretože potom by nebola z dôvodu konsolidácie rozpoznateľná súvislosť s takým navýšením kapitálu?


title: Vec T-13/03: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  30. apríla 2009 — Nintendo a Nintento of Europe/Komisia ( Hospodárska súťaž — Kartely — Trh s hernými konzolami a hernými kazetami Nintendo — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Obmedzenie súbežných vývozov — Pokuty — Odstrašujúci účinok — Dĺžka trvania porušenia — Priťažujúce okolnosti — Úloha vodcu alebo podnecovateľa — Poľahčujúce okolnosti — Spolupráca počas správneho konania )

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/37

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. apríla 2009 — Nintendo a Nintento of Europe/Komisia
   (Vec T-13/03) (1)

   („Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s hernými konzolami a hernými kazetami Nintendo - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Obmedzenie súbežných vývozov - Pokuty - Odstrašujúci účinok - Dĺžka trvania porušenia - Priťažujúce okolnosti - Úloha vodcu alebo podnecovateľa - Poľahčujúce okolnosti - Spolupráca počas správneho konania“)
   2009/C 141/75
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Nintendo Co., Ltd (Kjóto, Japonsko) a Nintento of Europe GmbH (Grossostheim, Nemecko) (v zastúpení: I. Forrester, QC, J. Pheasant, M. Powell, C. Kennedy-Loest, solicitors a J. Killick, barrister)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: pôvodne O. Beynet a A. Whelan, neskôr X. Lewis et O. Beynet, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie alebo zníženie pokuty uloženej žalobkyniam na základe článku 3 prvej zarážky rozhodnutia Komisie 2003/675/ES z 30. októbra 2002 o konaní podľa článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution a COMP/36.321 Omega — Nintendo) (Ú. v. ES L 255, 2003, s. 33)

      Výrok rozsudku

               1.

               Výška pokuty uloženej spoločnostiam Nintendo Co., Ltd a Nintendo of Europe GmbH sa stanovuje na 119,2425 miliónov eur.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 70, 22.3.2003.


title: Vec C-636/15 P: Odvolanie podané 30. novembra 2016: August Storck KG proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 25. septembra 2015 vo veci T-366/14, August Storck/EUIPO

text:
               25.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/16

         Odvolanie podané 30. novembra 2016: August Storck KG proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 25. septembra 2015 vo veci T-366/14, August Storck/EUIPO
   (Vec C-636/15 P)
   (2016/C 270/24)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: August Storck KG (v zastúpení: N. Gregor, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
   Uznesením z 11. mája 2016 Súdny dvor (deviata komora) rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


title: Vec C-118/10: Žaloba podaná 3. marca 2010 — Európska komisia/Rada Európskej únie

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/35

         Žaloba podaná 3. marca 2010 — Európska komisia/Rada Európskej únie
   (Vec C-118/10)
   2010/C 113/54
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Rady 2009/991/EÚ (1) zo 16. decembra 2009 o poskytnutí štátnej pomoci orgánmi Lotyšskej republiky na nákup poľnohospodárskej pôdy od 1. januára 2010 do 31. decembra 2013,

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Rada prijatím napadnutého rozhodnutia porušila rozhodnutie Komisie, vyplývajúce z návrhu primeraných opatrení v bode 196 usmernení pre poľnohospodárstvo z roku 2007 a z jeho bezpodmienečného prijatia Lotyšskom, ktorým sa Lotyšsko zaviazalo najneskôr do 31. decembra 2009 zrušiť existujúci systém pomoci na nákup poľnohospodárskej pôdy. Pod zámienkou mimoriadnych okolností totiž Rada v skutočnosti povolila Lotyšsku zachovať tento systém do konca účinnosti usmernení pre poľnohospodárstvo z roku 2007, teda do 31. decembra 2013. Okolnosti, ktoré Rada uviedla ako dôvody jej rozhodnutia zjavne nie sú mimoriadnymi okolnosťami, ktoré by odôvodňovali prijaté rozhodnutie a nepoškodzovali by rozhodnutie Komisie o tomto systéme pomoci. Na podporu svojej žaloby o zrušenie Komisia uvádza štyri žalobné dôvody:

               a)

               Po prvé Komisia zastáva názor, že Rada nebola oprávnená konať na základe tretieho pododseku článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pretože pomoc, ktorú schválila, bola existujúcou pomocou, ktorú sa Lotyšsko zaviazalo zrušiť do konca roku 2009, keď prijalo primerané opatrenia navrhnuté Komisiou.

               b)

               Po druhé Rada zneužila svoju právomoc usilujúc o neutralizáciu rozhodnutia, že pomoc, ktorú Lotyšsko mohlo zachovať do konca roku 2009, ale nie po uvedenom dátume, by mohla byť zachovaná do roku 2013.

               c)

               Následne podľa tretieho žalobného dôvodu, napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore so zásadou lojálnej spolupráce, ktorá sa uplatňuje na členské štáty a tiež na inštitúcie. Svojím rozhodnutím Rada zbavila Lotyšsko povinnosti spolupráce s Komisiou, pokiaľ ide o primerané opatrenia týkajúce sa existujúcej pomoci na nákup poľnohospodárskej pôdy, s ktorými Lotyšsko súhlasilo v rámci spolupráce podľa článku 108 ods. 1 ZFEÚ.

               d)

               Svojím posledným žalobným návrhom Komisia namieta, že Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď prijala záver, že existujú mimoriadne okolnosti, ktoré odôvodňujú prijatie schváleného opatrenia.

      (1)  Ú. v. EÚ L 339, 22.12.2009, s. 34.


title: Vec F-18/13: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 29. augusta 2016 – McMichael/Komisia

text:
               10.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/34

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 29. augusta 2016 – McMichael/Komisia
   (Vec F-18/13) (1)

   (2016/C 371/41)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 114, 20.4.2013, s. 47.


title: Vec C-431/10: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) zo 7. apríla 2011 — Európska komisia/Írsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2005/85/ES — Azylové právo — Konanie o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca — Minimálne normy — Neúplné prebratie v stanovenej lehote)

text:
               28.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 160/10

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) zo 7. apríla 2011 — Európska komisia/Írsko
   (Vec C-431/10) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2005/85/ES - Azylové právo - Konanie o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca - Minimálne normy - Neúplné prebratie v stanovenej lehote)
   2011/C 160/09
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Condou-Durande a A.-A. Gilly, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Írsko (v zastúpení: D. O’Hagan, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprijatie v stanovenej lehote zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca (Ú. v. EÚ L 326, s. 13)

      Výrok rozsudku

               1.

               Írsko si tým, že v stanovenej lehote neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 43 tejto smernice.

               2.

               Írsko je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 301, 6.11.2010.