title: Vec T-40/19: Žaloba podaná 21. januára 2019 – Amigüitos pets & life/EUIPO – Société des produits Nestlé (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/76

      Žaloba podaná 21. januára 2019 – Amigüitos pets & life/EUIPO – Société des produits Nestlé (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)
      (Vec T-40/19)
      (2019/C 93/98)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Amigüitos pets & life, SA (Lorca, Španielsko) (v zastúpení: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švajčiarsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa pred Všeobecným súdom

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky „THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect“ bielej, červenej a čiernej farby – č. 15 385 719

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 19. novembra 2018 vo veci R 272/2018-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom vyhovelo námietke podanej proti prihláške ochrannej známky č. 15 385 719 pre tovary tried 5 a 31,

                  —

                  uložil EUIPO, aby potvrdil platnosť zápisu ochrannej známky č. 15 385 719 pre všetky tovary označené danou ochrannou známkou,

                  —

                  uložil vedľajšiemu účastníkovi konania a prípadne EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania pred EUIPO a Všeobecným súdom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-44/19: Žaloba podaná 23. januára 2019 – Globalia Corporación Empresarial /EUIPO – Touring Club Italiano (TC Touring Club)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/77

      Žaloba podaná 23. januára 2019 – Globalia Corporación Empresarial /EUIPO – Touring Club Italiano (TC Touring Club)
      (Vec T-44/19)
      (2019/C 93/99)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Globalia Corporación Empresarial (Llucmajor, Španielsko) (v zastúpení: A. Gómez López, lawyer)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Touring Club Italiano (Miláno, Taliansko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie TC Touring Club v červenej a svetlosivej farbe – prihláška č. 15 299 001

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 9. novembra 2018 vo veci R 448/2018-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie z dôvodu porušenia článku 95 ods. 1 a 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001, ktoré predstavuje podstatnú procesnú vadu, a/alebo

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie z dôvodu nesprávneho uplatnenia článku 47 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 a konštatoval, že dôkaz o „riadnom“ používaní staršej ochrannej známky je nepostačujúci alebo málo presvedčivý, a/alebo

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie z dôvodu nesprávneho uplatnenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 a konštatoval neexistenciu pravdepodobnosti zámeny medzi spornými ochrannými známkami,

                  —

                  uložil žalovanému a vedľajšiemu účastníkovi konania, ak vstúpi do konania, povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 95 ods. 1 a 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 47 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-46/19: Žaloba podaná 25. januára 2019 – Helénska republika/Komisia

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/78

      Žaloba podaná 25. januára 2019 – Helénska republika/Komisia
      (Vec T-46/19)
      (2019/C 93/100)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Helénska republika (v zastúpení: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, A. E. Vasilopoulou)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom boli Helénskej republike uložené jednorazové a paušálne finančné opravy v hrubej výške 25 092 988,84 eura a čistej výške 24 851 438,56 eura v súvislosti s overením AA2016/013/GR týkajúcim sa pomoci na plochu na základe žiadostí za roky 2015/16 (finančné roky 2016 a 2017, strany 63 až 74 súhrnnej správy) a uložiť žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania vynaložené Helénskou republikou.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 1 písm. h) nariadenia č 1307/2013 (1) pri výklade a uplatňovaní pojmu „trvalé pasienky“.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nedostatočnosti odôvodnenia v rozpore s článkom 296 ZFEÚ, článkom 18 ods. 5 nariadenia č. 640/2014 (2), porušení usmernení pre hodnotenie kvality [Executable Test Suite (ETS) LPIS data quality measures, version 6.0] a porušení zásady proporcionality.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na nedostatočnosti odôvodnenia v bodoch, v ktorých žalovaná navyše uložila paušálne a jednorazové finančné opravy.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1307/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa ustanovujú pravidlá priamych platieb pre poľnohospodárov na základe režimov podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 637/2008 a nariadenie Rady (ES) č. 73/2009 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 608).

         (2)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) č. 640/2014 z 11. marca 2014, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 vzhľadom na integrovaný administratívny a kontrolný systém, podmienky zamietnutia alebo odňatia platieb a administratívne sankcie uplatniteľné na priame platby, podporné nariadenia na rozvoj vidieka a krížové plnenie (Ú. v. EÚ L 181, 20.6.2014, s. 48).


title: Vec T-79/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 30. januára 2019 – Bekat/EUIPO – Borbet (ARBET) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ARBET — Staršia národná slovná ochranná známka BORBET — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť označení — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/38

      Rozsudok Všeobecného súdu z 30. januára 2019 – Bekat/EUIPO – Borbet (ARBET)
      (Vec T-79/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ARBET - Staršia národná slovná ochranná známka BORBET - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“))
      (2019/C 103/49)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Arif Oliver Bekat (Esslingen, Nemecko) (v zastúpení: P. Kohl, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Eberl, D. Hanf a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Borbet GmbH (Hallenberg, Nemecko) (v zastúpení: J. Krenzel, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 6. decembra 2017 (vec R 1117/2017-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Borbet a pánom Bekatom

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Arif Oliver Bekat je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 134, 16.4.2018.


title: Vec T-88/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 5. februára 2019 – Gruppo Armonie/EUIPO (ARMONIE) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ARMONIE — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/38

      Rozsudok Všeobecného súdu z 5. februára 2019 – Gruppo Armonie/EUIPO (ARMONIE)
      (Vec T-88/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ARMONIE - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“))
      (2019/C 103/50)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Taliansko) (v zastúpení: G. Medri, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 15. decembra 2017 (vec R 2063/2017-5) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia ARMONIE ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Gruppo Armonie SpA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 134, 16.4.2018.


title: Vec T-97/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 31. januára 2019 – DeepMind Technologies/EUIPO (STREAMS) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie STREAMS — Absolútne dôvody zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) a článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) 2017/1001 — Skoršia rozhodovacia prax EUIPO“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/39

      Rozsudok Všeobecného súdu z 31. januára 2019 – DeepMind Technologies/EUIPO (STREAMS)
      (Vec T-97/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie STREAMS - Absolútne dôvody zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) a článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) 2017/1001 - Skoršia rozhodovacia prax EUIPO“))
      (2019/C 103/51)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: DeepMind Technologies Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert a G. Lodge, solicitors)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: pôvodne V. Ruzek a D. Walicka, neskôr V. Ruzek a H. O’Neill, splnomonení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 27. novembra 2017 (vec R 35/2017-1) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia STREAMS ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  DeepMind Technologies Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 134, 16.4.2018.


title: Vec T-181/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. januára 2019 – Multifit/EUIPO (TAKE CARE) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie TAKE CARE — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/39

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. januára 2019 – Multifit/EUIPO (TAKE CARE)
      (Vec T-181/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie TAKE CARE - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“))
      (2019/C 103/52)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Nemecko) (v zastúpení: N. Weber a L. Thiel, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Eberl a M. Fischer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 4. januára 2018 (vec R 845/2017-5) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia TAKE CARE ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Multifit Tiernahrungs GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 7.5.2018.


title: Vec T-256/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 30. januára 2019 – Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (SCHUTZ) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie SCHUTZ — Absolútne dôvody zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/40

      Rozsudok Všeobecného súdu z 30. januára 2019 – Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (SCHUTZ)
      (Vec T-256/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie SCHUTZ - Absolútne dôvody zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2019/C 103/53)
      Jazyk konania: portugalčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Arezzo Indústria e Comércio, SA (Belo Horizonte, Brazília) (v zastúpení: A. Sebastião a J. M. Pimenta, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 12. februára 2018 (vec R 661/2017-4) týkajúcemu sa zápisu slovného označenia SCHUTZ ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Arezzo Indústria e Comércio, SA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 2.7.2018.


title: Vec T-332/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. februára 2019 – Marry Me Group/EUIPO (MARRY ME) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MARRY ME — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/40

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. februára 2019 – Marry Me Group/EUIPO (MARRY ME)
      (Vec T-332/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MARRY ME - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“))
      (2019/C 103/54)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Marry Me Group AG (Zug, Švajčiarsko) (v zastúpení: G. Theado, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Schäfer a D. Walicka, splnomocnené zástupkyne)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 5. marca 2018 (vec R 806/2017-5) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia MARRY ME ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Marry Me Group AG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 259, 23.7.2018.


title: Vec T-427/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 31. januára 2019 – Geske/EUIPO (SATISFYERMEN) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie SATISFYERMEN — Absolútne dôvody zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001 — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001 — Povinnosť odôvodnenia — Článok 94 prvá veta nariadenia 2017/1001“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/42

      Rozsudok Všeobecného súdu z 31. januára 2019 – Geske/EUIPO (SATISFYERMEN)
      (Vec T-427/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie SATISFYERMEN - Absolútne dôvody zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001 - Povinnosť odôvodnenia - Článok 94 prvá veta nariadenia 2017/1001“))
      (2019/C 103/56)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: André Geske (Lübbecke, Nemecko) (v zastúpení: R. Albrecht, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Sesma Merino a S. Hanne, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 10. mája 2018 (vec R 2603/2017-1), ktorá sa týka prihlášky obrazového označenia SATISFYERMEN ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  André Geske je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 301, 27.8.2018.


title: Vec T-624/16 TO: Uznesenie Všeobecného súdu z 29. januára 2019 – L’Huillier/Gollnisch a Parlament („Návrh tretej osoby na zmenu rozsudku — Zamietnutie návrhu na vstup do konania v postavení tretej osoby, ktorá podala návrh na zmenu rozsudku — Neprípustnosť“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/43

      Uznesenie Všeobecného súdu z 29. januára 2019 – L’Huillier/Gollnisch a Parlament
      (Vec T-624/16 TO) (1)

      ((„Návrh tretej osoby na zmenu rozsudku - Zamietnutie návrhu na vstup do konania v postavení tretej osoby, ktorá podala návrh na zmenu rozsudku - Neprípustnosť“))
      (2019/C 103/58)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Tretia osoba, ktorá podala návrh na zmenu rozsudku: Guillaume L’Huillier (Etterbeek, Belgicko) (v zastúpení: A. Varaut, avocat)

         Žalobca v konaní vo veci samej: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francúzsko) (v zastúpení: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

         Žalovaný v konaní vo veci samej: Európsky parlament (v zastúpení: M. Ecker a L. Vétillard, splnomocnené zástupkyne)

         Predmet veci

      Návrh tretej osoby na zmenu rozsudku zo 7. marca 2018, Gollnisch/Parlament (T-624/16, neuverejnený, vec v odvolacom konaní, EU:T:2018:121)

         Výrok

                  1.

                  Návrh tretej osoby na zmenu rozsudku sa zamieta.

                  2.

                  Guillaume L’Huillier znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Európsky parlament.

                  3.

                  Bruno Gollnisch znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 383, 17.10.2016.


title: Vec T-687/18 R: Rozsudok Všeobecného súdu z 21. januára 2019 – Pilatus Bank/ECB („Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Hospodárska a menová politika — Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/43

      Rozsudok Všeobecného súdu z 21. januára 2019 – Pilatus Bank/ECB
      (Vec T-687/18 R)
      ((„Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Hospodárska a menová politika - Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“))
      (2019/C 103/59)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pilatus Bank plc (Ta’Xbiex, Malta) (v zastúpení: O.H. Behrends, M. Kirchner a L. Feddern, avocats)

         Žalovaná: Európska centrálna banka (v zastúpení: E. Yoo, M. Puidokas a A. Karpf, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článkoch 278 a 279 ZFEÚ na odklad výkonu aktu Európskej centrálnej banky nachádzajúcom sa v emaile z 10. septembra 2018, podľa ktorého ECB požadovala, aby sa každá komunikácia žalobkyne s ECB uskutočnila prostredníctvom osoby vymenovanej maltským úradom pre finančné služby alebo so súhlasom tejto osoby

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

                  2.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-741/18: Žaloba podaná 18. decembra 2018 – ZZ/ECB

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/46

      Žaloba podaná 18. decembra 2018 – ZZ/ECB
      (Vec T-741/18)
      (2019/C 103/61)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: ZZ (v zastúpení: M. Demetriou, QC, D. Piccinin, Barrister, E. Poulton, L. Carlisle, a R. Molesworth, solicitors)

         Žalovaná: Európska Centrálna banka (ECB)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie ECB z 10. októbra 2018 týkajúce sa navrhovaného nadobudnutia kvalifikovanej účasti na banke A žalobcom (ECB-SSM-2018-LV-2),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na nedostatočnom preukázaní skutočnosti, že žalobca nekonal vo vzťahu k príslušným orgánom transparentne.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že dôkaz, o ktorý sa ECB v napadnutom rozhodnutí opierala, netvorí dostatočný základ na konštatovanie ECB, že žalobca nekonal transparentne, čo spochybňuje jeho bezúhonnosť.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nezákonnosti konštatovania, že žalobcove poctivé kontakty s treťou stranou spochybňujú žalobcovu bezúhonnosť.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že ECB sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatovala, že žalobcove kontakty s treťou stranou spochybňovali jeho bezúhonnosť v situácii, keď uznala, že žalobca v danom čase a za daných okolností nevedel o žiadnom protiprávnom konaní tretej strany a bol nevinnou obeťou tohto konania.


title: Vec T-763/18: Žaloba podaná 30. decembra 2018 – Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi/Európska komisia

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/47

      Žaloba podaná 30. decembra 2018 – Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi/Európska komisia
      (Vec T-763/18)
      (2019/C 103/62)
      Jazyk konania: maďarčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Lazarus Kft.) (Békés, Maďarsko) (v zastúpení: L. Szabó, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  v prvom rade vyhlásil neplatnosť rozhodnutia Komisie vydaného 20. júla 2011 vo veci SA.29432 – CP 290/2009 – Maďarsko – „Pomoc na účely zamestnania zdravotne postihnutých pracovníkov, ktorá môže byť v dôsledku diskriminačnej povahy právnej úpravy protiprávna“ (ďalej len „hlavné napadnuté rozhodnutie“),

                  —

                  subsidiárne, vyhlásil neplatnosť rozhodnutia Komisia vydaného 25. januára 2017 vo veci SA.45498 (FC/2016) – Sťažnosť OPS Újpest-lift Kft. podaná v súvislosti so štátnou pomocou poskytnutou v rokoch 2006 a 2012 podnikom zamestnávajúcim zdravotne postihnutých pracovníkoch“ (ďalej len „subsidiárne napadnuté rozhodnutie“),

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod v súvislosti s každým návrhom.

                  1.

                  Žalobný dôvod na podporu hlavného návrhu: nesprávne uplatnenie práva a nesprávne uplatnenie dostupných dôkazov

                              —

                              Maďarské orgány poskytli konkurenčným podnikom žalobkyne protiprávnu štátnu pomoc porušením článku 107 ods. 1 ZFEÚ 21. Táto pomoc sa týkala nielen dodatočných nákladov vyplývajúcich zo zamestnávania pracovníkov so zdravotným postihnutím, ale pokrývala aj celkové náklady podnikov príjemcov a v dôsledku toho narušila hospodársku súťaž. Komisia v hlavnom napadnutom rozhodnutí určila, že pomoc poskytnutá podnikom príjemcom neprekročila v celom svojom rozsahu celkovú výšku pomoci, ktorá mohla byť poskytnutá podľa článkov 41 a 42 všeobecného nariadenia o skupinových výnimkách (1) a že v dôsledku toho je sporná pomoc v zmysle článku 107 ods. 3 ZFEÚ na prvý pohľad zlučiteľná s vnútorným trhom. Hlavné napadnuté rozhodnutie sa nezaoberá nepriaznivými účinkami na žalobkyňu vyplývajúcimi z vnútroštátnych opatrení poskytujúcich pomoc a porušuje tým procesné práva, ktoré jej vyplývajú z článku 108 ods. 2 ZFEÚ.

                  2.

                  Žalobný dôvod na podporu subsidiárneho návrhu: nesprávne uplatnenie práva a zjavné skreslenie dostupných dôkazov

                              —

                              Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne skreslila dostupné dôkazy tým, že v subsidiárne napadnutom rozhodnutí určila, že sťažnosť OPS Újpest-lift Kft. neobsahovala nové skutkové alebo právne okolnosti, ktoré by mohli zmeniť posúdenie Komisie týkajúce sa veci SA.29432 – CP 290/2009. Subsidiárne napadnuté rozhodnutie sa nezaoberá nepriaznivými účinkami na žalobkyňu vyplývajúcimi z vnútroštátnych opatrení poskytujúcich pomoc a porušuje tým procesné práva, ktoré jej vyplývajú z článku 108 ods. 2 ZFEÚ.

         (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 800/2008 zo 6. augusta 2008 o vyhlásení určitých kategórií pomoci za zlučiteľné so spoločným trhom podľa článkov [107 ZFEÚ] a [108 ZFEÚ] (Ú. v. EÚ L 214, 2008, s. 3).


title: Vec T-13/19: Žaloba podaná 8. januára 2019 – Česká republika/Komisia

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/48

      Žaloba podaná 8. januára 2019 – Česká republika/Komisia
      (Vec T-13/19)
      (2019/C 103/63)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, J. Vláčil a O. Serdula, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že Európska komisia porušila svoje povinnosti vyplývajúce z článku 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie, keď v nadväznosti na podmienené poskytnutie tradičných vlastných zdrojov vo výške 40 482 255 Kč zo strany Českej republiky nezačala proti Českej republike v tejto súvislosti konanie pre porušenie povinnosti, ani spornú sumu nevrátila,

                  —

                  zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod.
      Česká republika je presvedčená, že povinnosť Európskej komisie konať vy vyššie uvedenom zmysle vyplýva zo zásady lojálnej spolupráce v zmysle článku 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii v spojení s právom na účinnú právnu ochranu v zmysle článku 47 Charty základných práv Európskej únie.
      Vzhľadom na to, že podľa judikatúry Súdneho dvora (1) môže spor medzi členským štátom a Európskou komisiou v oblasti tradičných vlastných zdrojov autoritatívne rozhodnúť len Súdny dvor v rámci konania pre porušenie povinnosti, musí Európska komisia v nadväznosti na vykonanie podmienenej platby bez zbytočného odkladu toto konanie začať, alebo podmienenú platby vrátiť, pokiaľ na začatie takéhoto konania nie sú dôvody.
      Česká republika spornú sumu podmienene previedla na účet Európskej komisie už v roku 2015. Európska komisia však s Českou republikou v tejto veci konanie pre porušenie povinnosti nezačala a podmienené prevedenú sumu nevrátila, hoci bola k tomu zo strany Českej republiky formálne vyzvaná. Česká republika je preto presvedčená, že boli splnené podmienky pre konštatovanie nečinnosti Komisie.

         (1)  Pozri rozsudok z 25. októbra 2017, Slovensko/ Komisia (C-593/15 P a C-594/15 P, EU:C:2017:800) a rozsudok z 25. októbra 2017, Rumunsko/ Komisia (C-599/15 P, EU:C:2017:801).


title: Vec T-25/19: Žaloba podaná 11. januára 2019 – AD/ECHA

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/49

      Žaloba podaná 11. januára 2019 – AD/ECHA
      (Vec T-25/19)
      (2019/C 103/64)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: AD (v zastúpení: L. Levi a N. Flandin, lawyers)

         Žalovaná: European Chemicals Agency (ECHA)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej z 28. marca 2018 o neobnovení pracovnej zmluvy uzatvorenej medzi žalobcom a ECHA,

                  —

                  zrušil oznámenie o voľnom pracovnom mieste, ktoré ECHA uverejnila 9. marca 2018 a ktoré sa týkalo pozície zmluvného zamestnanca FG II, pretože sa v ňom ponúka pozícia, v rámci ktorej sa majú vykonávať tie isté úlohy, aké vykonával žalobca na základe zmluvy dočasného zamestnanca,

                  —

                  prípadne zrušil aj rozhodnutie žalovanej z 1. októbra 2018, ktoré bolo žalobcovi doručené 2. októbra 2018 a ktorým bola zamietnutá jeho sťažnosť proti rozhodnutiu o neobnovení zmluvy,

                  —

                  uložil náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy, ktorú žalobca utrpel,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení pracovných pokynov stanovených ECHA, ktoré sa týkajú obnovenia alebo neobnovenia zmlúv, a zásad rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti uviesť odôvodnenie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení práva na obhajobu a konkrétne práva byť vypočutý.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti starostlivosti.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že dôvody, ktoré ECHA uviedla, keď neobnovila predmetnú pracovnú zmluvu, sú zjavne nesprávne a svedčia o zneužití právomoci.


title: Vec C-221/18 P: Uznesenie Súdneho dvora z 13. decembra 2018 – Électricité de France (EDF)/Európska komisia, Francúzska republika (Odvolanie — Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Štátna pomoc — Prvé rozhodnutie Európskej komisie — Opatrenie pomoci vyhlásené za nezlučiteľné s vnútorným trhom — Zrušenie Všeobecným súdom Európskej únie — Potvrdenie Súdnym dvorom Európskej únie — Druhé rozhodnutie Európskej komisie — Opatrenie pomoci vyhlásené za nezlučiteľné s vnútorným trhom — Zamietnutie žaloby o neplatnosť — Článok 266 ZFEÚ — Porušenie právnej sily rozhodnutej veci priznanej prvému rozsudku Všeobecného súdu — Skreslenie dôkazov — Nerešpektovanie povinnosti náležitého a nestranného vyšetrovania prináležiacej Komisii Všeobecným súdom — Nedostatok odôvodnenia — Posúdenie opatrenia — Nová pomoc alebo existujúca pomoc)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/6

      Uznesenie Súdneho dvora z 13. decembra 2018 – Électricité de France (EDF)/Európska komisia, Francúzska republika
      (Vec C-221/18 P) (1)

      ((Odvolanie - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Štátna pomoc - Prvé rozhodnutie Európskej komisie - Opatrenie pomoci vyhlásené za nezlučiteľné s vnútorným trhom - Zrušenie Všeobecným súdom Európskej únie - Potvrdenie Súdnym dvorom Európskej únie - Druhé rozhodnutie Európskej komisie - Opatrenie pomoci vyhlásené za nezlučiteľné s vnútorným trhom - Zamietnutie žaloby o neplatnosť - Článok 266 ZFEÚ - Porušenie právnej sily rozhodnutej veci priznanej prvému rozsudku Všeobecného súdu - Skreslenie dôkazov - Nerešpektovanie povinnosti náležitého a nestranného vyšetrovania prináležiacej Komisii Všeobecným súdom - Nedostatok odôvodnenia - Posúdenie opatrenia - Nová pomoc alebo existujúca pomoc))
      (2019/C 103/06)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Électricité de France (EDF) (v zastúpení: M, Debroux, avocat)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: É. Gippini Fournier, B. Stromsky a D. Recchia, splnomocnení zástupcovia), Francúzska republika

         Výrok

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Électricité de France (EDF) je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 28.5.2018.


title: Vec C-561/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) 4. septembra 2018 – Solvay Chemicals GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) 4. septembra 2018 – Solvay Chemicals GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Vec C-561/18)
      (2019/C 103/07)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Berlin

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Solvay Chemicals GmbH

         Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland
      Súdny dvor (prvá komora) rozhodol v uznesení zo 6. februára 2019 takto:
      Článok 49 ods. 1 druhý pododsek nariadenia Komisie (EÚ) č. 601/2012 z 21. júna 2012 o monitorovaní a nahlasovaní emisií skleníkových plynov podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) a bod 20 časť B prílohy IV tohto nariadenia sú neplatné v rozsahu, v akom do emisií zo zariadenia na výrobu uhličitanu sodného systematicky zaraďujú oxid uhličitý (CO2) premiestnený do iného zariadenia na účely výroby PCC bez ohľadu na to, či bol tento oxid uhličitý uvoľnený do atmosféry či nie.

         (1)  Ú. v. EÚ L 181, 2012, s. 30.


title: Vec C-674/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 30. októbra 2018 – EM/TMD Friction GmbH

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 30. októbra 2018 – EM/TMD Friction GmbH
      (Vec C-674/18)
      (2019/C 103/08)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: EM

         Žalovaná: TMD Friction GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Pripúšťa článok 3 ods. 4 smernice Rady 2001/23/ES (1) z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov pri prevode podniku po začatí konkurzného konania na majetok prevádzateľa vo vnútroštátnom práve, ktoré v zásade stanovuje uplatnenie článku 3 ods. 1 a ods. 3 smernice 2001/23/ES aj na zamestnanecké práva na dávky v starobe, invalidite alebo pozostalostné dávky podľa doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov pri prevode podniku, obmedzenie v tom zmysle, že nadobúdateľ nezodpovedá za budúci nárok založený na dobe zamestnania pred začatím konkurzného konania?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku:
                  Riadia sa nevyhnutné opatrenia na ochranu zamestnaneckých záujmov podľa článku 3 ods. 4 písm. b) smernice 2001/23/ES, pokiaľ ide o práva, z ktorých im vyplýva okamžitý alebo budúci nárok na dávky v starobe podľa doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov pri prevode podniku po začatí konkurzného konania na majetok prevádzateľa, úrovňou ochrany požadovanou článkom 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/94/ES (2) z 22. októbra o ochrane zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na druhú otázku:
                  Má sa článok 3 ods. 4 písm. b) smernice 2001/23/ES vykladať v tom zmysle, že potrebné opatrenia na ochranu záujmov zamestnancov, pokiaľ ide o práva, z ktorých im vyplýva okamžitý alebo budúci nárok na dávky v starobe podľa doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov, sú prijaté, ak vnútroštátne právo upravuje, že

                              —

                              povinnosť poskytnúť budúcu dávku v starobe z doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov zamestnancom dotknutých prevodom podniku v konkurznom konaní v zásade prechádza na nadobúdateľa podniku,

                              —

                              nadobúdateľ podniku zodpovedá za budúce nároky na zabezpečenie v rozsahu, v ktorom sú založené na dobe zamestnania po začatí konkurzného konania,

                              —

                              podľa vnútroštátneho práva určená inštitúcia pre poistenie proti platobnej neschopnosti v tomto prípade nemusí vstúpiť do časti práv zakladajúcich budúci nárok na zabezpečenie, ktoré boli nadobudnuté pred začatím konkurzného konania a

                              —

                              zamestnanec v konkurznom konaní prevádzateľa neuplatnil hodnotu časti svojho budúceho nároku na zabezpečenie nadobudnutého pred začatím konkurzného konania?

                  4.

                  Ak naplnení poistnej podmienky vnútroštátne právo stanoví uplatnenie článkov 3 a 4 smernice 2001/23/ES v prípade prevodu podniku aj počas konkurzného konania, je uplatniteľný článok 5 ods. 2 písm. a) smernice 2001/23/ES na práva zamestnancov zakladajúcich budúci nárok na zabezpečenie podľa doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov, ktoré síce vznikli už pred začatím konkurzného konania, avšak k nárokom na dávku zamestnancov vedú až pri naplnení poistnej podmienky a tým až v neskoršom okamihu?

                  5.

                  V prípade kladnej odpovede na druhú alebo štvrtú prejudiciálnu otázku:
                  Zahŕňa minimálna úroveň ochrany podľa článku 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/94/ES z 22. októbra 2008 o ochrane zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa aj povinnosť zabezpečenia práv zakladajúcich budúci nárok na zabezpečenie, ktoré pri začatí konkurzného konania podľa vnútroštátneho práva ešte neboli zákonom zaručené a zákonom zaručené sa stanú len preto, že pracovnoprávny vzťah nebol ukončený v súvislosti s platobnou neschopnosťou?

                  6.

                  V prípade kladnej odpovede na piatu prejudiciálnu otázku:
                  Za akých okolností sa môžu straty bývalého zamestnanca spôsobené platobnou neschopnosťou zamestnávateľa pri dávkach z podnikového dôchodkového zabezpečenia považovať za zjavne neprimerané, a tým sú členské štáty zaviazané k tomu, aby zabezpečili minimálnu úroveň ochrany podľa článku 8 smernice 2008/94/ES, hoci zamestnanec dostane minimálne polovicu dávok, ktoré vyplynú z ním nadobudnutých dôchodkových práv?

                  7.

                  V prípade kladnej odpovede na piatu prejudiciálnu otázku:
                  Je ochrana požadovaná podľa článku 3 ods. 4 písm. b) smernice 2001/23/ES alebo článku 5 ods. 2 písm. a) smernice 2001/23/ES – s ktorou je rovnocenná ochrana podľa článku 8 smernice 2008/94/ES – pre práva zamestnancov zakladajúce budúci nárok na zabezpečenie, zaručená aj potom, ak nevyplýva z vnútroštátneho práva, ale len z priameho účinku článku 8 smernice 2008/94/ES?

                  8.

                  V prípade kladnej odpovede na siedmu prejudiciálnu otázku:
                  Má článok 8 smernice 2008/94/ES priamy účinok, takže ho môže pred vnútroštátnym súdom uplatniť jednotlivý zamestnanec, aj vtedy, ak síce dostane aspoň polovicu dávok, ktoré vyplývajú z ním nadobudnutých práv na dôchodok, ale jeho straty spôsobené platobnou neschopnosťou zamestnávateľa sa predsa majú považovať za neprimerané?

                  9.

                  V prípade kladnej odpovede na ôsmu prejudiciálnu otázku:
                  Je inštitúcia zriadená podľa súkromného práva, ktorú členský štát – pre zamestnávateľa záväzne – určil za inštitúciu pre poistenie proti platobnej neschopnosti podnikového dôchodkového zabezpečenia a ktorá podlieha štátnemu dozoru nad finančnými službami a na základe verejného práva vyberá od zamestnávateľov príspevky požadované pre poistenie proti platobnej neschopnosti, pričom tak ako správny orgán môže správnym aktom vytvárať podmienky pre nútený výkon rozhodnutia, verejnoprávnym orgánom členského štátu?

         (1)  Ú. v. ES L 82, 2001, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 98.

         (2)  Ú. v. EÚ L 283, 2008, s. 36.


title: Vec C-675/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 30. októbra 2018 – FL/TMD Friction EsCo GmbH

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 30. októbra 2018 – FL/TMD Friction EsCo GmbH
      (Vec C-675/18)
      (2019/C 103/09)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: FL

         Žalovaná: TMD Friction EsCo GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Pripúšťa článok 3 ods. 4 smernice Rady 2001/23/ES (1) z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov pri prevode podniku po začatí konkurzného konania na majetok prevádzateľa vo vnútroštátnom práve, ktoré v zásade stanovuje uplatnenie článku 3 ods. 1 a ods. 3 smernice 2001/23/ES aj na zamestnanecké práva na dávky v starobe, invalidite alebo pozostalostné dávky podľa doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov pri prevode podniku, obmedzenie v tom zmysle, že nadobúdateľ nezodpovedá za budúci nárok založený na dobe zamestnania pred začatím konkurzného konania?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku:
                  Riadia sa nevyhnutné opatrenia na ochranu zamestnaneckých záujmov podľa článku 3 ods. 4 písm. b) smernice 2001/23/ES, pokiaľ ide o práva, z ktorých im vyplýva okamžitý alebo budúci nárok na dávky v starobe podľa doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov pri prevode podniku po začatí konkurzného konania na majetok prevádzateľa, úrovňou ochrany požadovanou článkom 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/94/ES (2) z 22. októbra o ochrane zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na druhú otázku:
                  Má sa článok 3 ods. 4 písm. b) smernice 2001/23/ES vykladať v tom zmysle, že potrebné opatrenia na ochranu záujmov zamestnancov, pokiaľ ide o práva, z ktorých im vyplýva okamžitý alebo budúci nárok na dávky v starobe podľa doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov sú prijaté, ak vnútroštátne právo upravuje, že

                              —

                              povinnosť poskytnúť budúcu dávku v starobe z doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov zamestnancom dotknutých prevodom podniku v konkurznom konaní v zásade prechádza na nadobúdateľa podniku,

                              —

                              nadobúdateľ podniku zodpovedá za práva zakladajúce budúci nárok na zabezpečenie, ktorých výška sa okrem iného určuje trvaním zamestnania v podniku a pracovnou odmenou v čase naplnenia poistnej podmienky v rozsahu, v ktorom sú založené na dobe zamestnania po začatí konkurzného konania,

                              —

                              podľa vnútroštátneho práva určená inštitúcia pre poistenie proti platobnej neschopnosti v tomto prípade musí vstúpiť do časti práv zakladajúcich budúci nárok na zabezpečenie, keď sa jej výška vypočíta na základe pracovnej odmeny, ktorú zamestnanec dostával v čase začatia konkurzného konania, a

                              —

                              ani nadobúdateľ ani inštitúcia pre poistenie proti platobnej neschopnosti nezodpovedajú za zvýšenie práv zakladajúcich budúci nárok, ktoré síce nastali zvýšením pracovnej odmeny uskutočneným po začatí konkurzného konania, ale pre doby zamestnania odpracované pred týmto okamihom,

                              —

                              zamestnanec v konkurznom konaní prevádzateľa neuplatnil rozdiel v hodnote svojho práva zakladajúceho budúci nárok?

                  4.

                  Ak vnútroštátne právo stanoví uplatnenie článkov 3 a 4 smernice 2001/23/ES v prípade prevodu podniku aj počas konkurzného konania, je článok 5 ods. 2 písm. a) smernice 2001/23/ES uplatniteľný na práva zamestnancov zakladajúcich budúci nárok na zabezpečenie podľa doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov, ktoré síce vznikli už pred začatím konkurzného konania, avšak k nárokom na dávku zamestnancov vedú až pri naplnení poistnej podmienky a tým až v neskoršom okamihu?

                  5.

                  V prípade kladnej odpovede na druhú alebo štvrtú prejudiciálnu otázku:
                  Zahŕňa minimálna úroveň ochrany podľa článku 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/94/ES z 22. októbra 2008 o ochrane zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa aj časť práva zakladajúceho budúci nárok na zabezpečenie, ktorá bola nadobudnutá v okamihu začatia konkurzného konania a ktorý vzniká len preto, že pracovnoprávny vzťah nebol ukončený v súvislosti s platobnou neschopnosťou?

                  6.

                  V prípade kladnej odpovede na piatu prejudiciálnu otázku:
                  Za akých okolností sa môžu straty bývalého zamestnanca spôsobené platobnou neschopnosťou zamestnávateľa pri dávkach z podnikového dôchodkového zabezpečenia považovať za zjavne neprimerané, a tým sú členské štáty zaviazané k tomu, aby zabezpečili minimálnu úroveň ochrany podľa článku 8 smernice 2008/94/ES, hoci bývalý zamestnanec dostáva minimálne polovicu dávok, ktoré vyplývajú z ním nadobudnutých dôchodkových práv?

                  7.

                  V prípade kladnej odpovede na piatu prejudiciálnu otázku:
                  Je ochrana požadovaná podľa článku 3 ods. 4 písm. b) smernice 2001/23/ES alebo článku 5 ods. 2 písm. a) smernice 2001/23/ES – s ktorou je rovnocenná ochrana podľa článku 8 smernice 2008/94/ES – pre práva zamestnancov zakladajúce budúci nárok na zabezpečenie, zaručená aj potom, ak nevyplýva z vnútroštátneho práva, ale len z priameho účinku článku 8 smernice 2008/94/ES?

                  8.

                  V prípade kladnej odpovede na siedmu prejudiciálnu otázku:
                  Má článok 8 smernice 2008/94/ES priamy účinok, takže ho môže pred vnútroštátnym súdom uplatniť jednotlivý zamestnanec aj vtedy, ak síce dostane aspoň polovicu dávok, ktoré vyplývajú z ním nadobudnutých práv na dôchodok, ale jeho straty spôsobené platobnou neschopnosťou zamestnávateľa sa predsa majú považovať za neprimerané?

                  9.

                  V prípade kladnej odpovede na ôsmu prejudiciálnu otázku:
                  Je inštitúcia zriadená podľa súkromného práva, ktorú členský štát – pre zamestnávateľa záväzne – určil za inštitúciu pre poistenie proti platobnej neschopnosti podnikového dôchodkového zabezpečenia a ktorá podlieha štátnemu dozoru nad finančnými službami a na základe verejného práva vyberá od zamestnávateľov príspevky požadované pre poistenie proti platobnej neschopnosti, pričom tak ako správny orgán môže správnym aktom vytvárať podmienky pre nútený výkon rozhodnutia, verejnoprávnym orgánom členského štátu?

         (1)  Ú. v. ES L 82, 2001, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 98.

         (2)  Ú. v. EÚ L 283, 2008, s. 36.


title: Vec C-719/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 15. novembra 2018 – Vivendi SA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 15. novembra 2018 – Vivendi SA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
      (Vec C-719/18)
      (2019/C 103/10)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Vivendi SA

         Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni právo Európskej únie, najmä zásada voľného pohybu kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ, napriek existencii práva členských štátov skúmať, kedy majú podnikatelia dominantné postavenie (s tým, že im následne ukladajú špecifické povinnosti), ustanoveniu článku 43 ods. 11 legislatívneho dekrétu č. 177 z 31. júla 2005 v znení platnom ku dňu prijatia napadnutého rozhodnutia, v ktorom sa stanovuje, že „podniky, vrátane dcérskych alebo pridružených spoločností, ktorých príjmy v odvetví elektronickej komunikácie, tak ako ho vymedzuje článok 18 legislatívneho dekrétu č. 259 z 1. augusta 2003, prekračujú 40 percent celkových príjmov daného odvetvia, nemôžu v rámci integrovaného systému komunikácií dosiahnuť príjmy prekračujúce 10 percent príjmov tohto systému“? Vyššie uvedené sa týka časti, v ktorej sa predmetný sektor obmedzuje – prostredníctvom odkazu na článok 18 Codice delle comunicazioni elettroniche (Kódex elektronických komunikácií) – na trhy náchylné na reguláciu ex ante, a to napriek všeobecne známej skutočnosti, že informácie (pričom pluralita informácií je cieľom príslušného predpisu) sa stále viac šíria v dôsledku používania internetu, osobných počítačov a mobilných telefónov, a to v takej miere, že konkrétne vyradenie maloobchodných služieb týkajúcich sa mobilných telefónov z uvedeného sektora, iba z dôvodu, že sa na tieto služby v plnom rozsahu vzťahuje režim hospodárskej súťaže, by mohlo byť iracionálne. Pri vyššie uvedenom treba vziať do úvahy aj skutočnosť, že regulačný orgán vymedzil hranice odvetvia elektronickej komunikácie na účely uplatňovania citovaného článku 43 ods. 11 práve v rámci konania, ktoré je predmetom skúmania vo veci samej, pričom zohľadnil iba trhy, vo vzťahu ku ktorým sa od nadobudnutia účinnosti Kódexu elektronickej komunikácie, čiže od roku 2003 po súčasnosť, vykonala aspoň jedna analýza, a to s použitím príjmov odvodených z ostatnej platnej kontroly vykonanej v roku 2015.

                  2.

                  Bránia zásady týkajúce sa slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb podľa článkov 49 a 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), články 15 a 16 smernice 2002/21/ES (1) [o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby], ktorých cieľom je poskytovať ochranu pluralite a slobode prejavu, a tiež zásada proporcionality podľa práva Únie uplatňovaniu vnútroštátnej právnej úpravy v oblasti verejných audiovizuálnych a rozhlasových mediálnych služieb, akú predstavujú príslušné talianske ustanovenia uvedené v predmetnom článku 43 ods. 11 a 14, podľa ktorých sa príjmy, relevantné z hľadiska určenia druhej prahovej hodnoty vo výške 10 percent, vzťahujú aj na podniky, ktoré nie sú dcérskymi spoločnosťami dotknutého subjektu, ani nepodliehajú jeho dominantnému vplyvu, ale sú k nemu iba „pridružené“ v zmysle článku 2359 codice civile (občiansky zákonník) (na ktorý sa odvoláva uvedený článok 43 ods. 14), hoci dotknutý subjekt vo vzťahu k nim nemá nijaký vplyv na informácie, ktoré majú šíriť?

                  3.

                  Bránia zásady týkajúce sa slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb podľa článkov 49 a 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), články 15 a 16 smernice 2002/21/ES a zásady týkajúce sa ochrany plurality informačných zdrojov a hospodárskej súťaže v sektore televízneho a rozhlasového vysielania podľa smernice 2010/13/EÚ (2) o audiovizuálnych mediálnych službách a smernice 2002/21/ES vnútroštátnej právnej úprave, akú predstavuje legislatívny dekrét 177/2005, v ktorého článku 43 ods. 9 a 11 sa stanovujú diametrálne odlišné prahové hodnoty (20 percent a 10 percent) vzťahujúce sa, v uvedenom poradí, na „subjekty podliehajúce registračnej povinnosti v registri prevádzkovateľov komunikácii, ktorý bol zriadený na základe článku 1 ods. 6 písm. a) bodu 5 zákona č. 249 z 31. júla 1997“ (čiže na subjekty uvedené v odseku 9, t. j. subjekty ktorým regulačný orgán alebo iný príslušný orgán udeľuje v súlade s platnými predpismi koncesiu alebo povolenie, ako aj na podniky, ktoré sú držiteľmi koncesie a sú vysielateľmi reklamy v akejkoľvek forme, vydavateľské spoločnosti, atď.), resp. na podniky pôsobiace v odvetví elektronickej komunikácie, tak, ako sa vymedzilo vyššie (v rámci odseku 11)?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) (Ú. v. ES L 108, 2002, s. 33; Mim. vyd. 13/029, s. 349).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) (Ú. v. EÚ L 95, 2010, s. 1).


title: Vec C-760/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Lasithiou (Grécko) 4. decembra 2018 – M.V. a i./Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Lasithiou (Grécko) 4. decembra 2018 – M.V. a i./Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“
      (Vec C-760/18)
      (2019/C 103/11)
      Jazyk konania: gréčtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Monomeles Protodikeio Lasithiou (Grécko)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: M.V. a i.

         Žalovaný: Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Škodí účelu a potrebnému účinku rámcovej dohody o práci na dobu určitú, uzavretej 18. marca 1999, ktorá je pripojená v prílohe k smernici Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368) taký výklad ustanovení vnútroštátneho práva preberajúcich rámcovú dohodu do vnútroštátneho právneho poriadku, ktorý z vymedzenia pojmu „opakované uzatváranie“ zmlúv na dobu určitú podľa doložiek 1 a 5 bodu 2 rámcovej dohody vylučuje automatické predĺženie platnosti pracovných zmlúv na dobu určitú, pokiaľ ide o pracovníkov na úseku čistenia verejných priestranstiev, a to na základe výslovného ustanovenia vnútroštátneho práva, akým je § 167 zákona č. 4099/2012, s odôvodnením, že nejde o písomné uzatvorenie novej zmluvy na dobu určitú, ale o predĺženie platnosti už existujúcej pracovnej zmluvy?

                  2.

                  V prípade prijatia a implementácie praxe týkajúcej sa prijímania pracovníkov na úseku čistenia verejných priestranstiev, ktorá je v rozpore s opatreniami na zamedzenie zneužívania vyplývajúceho z opakovaného uzatvárania pracovných zmlúv na dobu určitú, stanovenými predpisom, ktorým sa do vnútroštátneho práva prebrala doložka 5 bod 1 rámcovej dohody, zahŕňa povinnosť vnútroštátneho súdu vykladať vnútroštátne právo v súlade s právom Únie aj uplatnenie vnútroštátneho ustanovenia, akým je § 8 ods. 3 zákona č. 2112/1920, a to z dôvodu, že ide o ekvivalentné zákonné opatrenie v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody, pričom ide o skoršie ustanovenie, ktoré je však stále platné a bolo by na jeho základe možné, aby sa opakovane uzatvárané pracovné zmluvy na dobu určitú, ktoré sa využívajú na vysporiadanie sa so stálymi a trvalými potrebami orgánov miestnej samosprávy na úseku čistenia verejných priestranstiev, správne právne kvalifikovali ako zmluvy na dobu neurčitú?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu prejudiciálnu otázku, ide o nadmerné obmedzenie povinnosti vnútroštátneho súdu vykladať vnútroštátne právo v súlade s právom Únie, ak ústavné ustanovenie, aké predstavuje článok 103 ods. 7 a 8 Ústavy Helénskej republiky v novelizovanom znení z roku 2001, úplne zakazuje, aby sa pracovné zmluvy na dobu určitú uzatvorené vo verejnom sektore počas platnosti uvedeného ustanovenia zmenili na zmluvy na dobu neurčitú, čím sa znemožňuje uplatnenie, v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody, skoršieho, ale stále platného vnútroštátneho ekvivalentného zákonného opatrenia, akým je § 8 ods. 3 zákona č. 2112/1920, pričom týmto spôsobom sa potláča možnosť súdu právne rekvalifikovať opakovane uzatvárané pracovné zmluvy na dobu určitú, ktoré sa využívajú na vysporiadanie sa so stálymi a trvalými potrebami orgánov miestnej samosprávy na úseku čistenia verejných priestranstiev, ako zmluvy na dobu neurčitú, vrátane prípadu, keď predmetné pracovné zmluvy majú slúžiť na vysporiadanie sa so stálymi a trvalými potrebami?


title: Vec C-827/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Kamenz (Nemecko) 24. decembra 2018 – MC/ND

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Kamenz (Nemecko) 24. decembra 2018 – MC/ND
      (Vec C-827/18)
      (2019/C 103/12)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Kamenz

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: MC

         Žalovaná: ND

         Prejudiciálna otázka

      Ide v prípade sporu o pohľadávku s istinou vo výške 535,00 eura na základe kúpnej zmluvy uzatvorenej pred notárom z 10. februára 2016, ktorej predmetom je kúpa bytu v Großröhrsdorfe v obvode súdu Amtsgericht Kamenz (Okresný súd Kamenz), a to konkrétne vo forme nájomného, ktoré ešte žalovanej vyplatil jej nájomca predmetného bytu 1. apríla 2016 v situácii, keď došlo k prevodu vlastníckeho a užívacieho práva podľa článku 6 zmluvy uzatvorenej pred notárom na žalobcu 1. apríla 2016, o konanie v zmysle článku 22 Lugánskeho dohovoru (1), ktorého predmetom je platba týkajúca sa vecného práva k nehnuteľnostiam, ako aj nájom nehnuteľností, alebo sa má medzinárodná právomoc nemeckého súdu vyvodiť z iného ustanovenia Lugánskeho dohovoru, alebo je daná medzinárodná právomoc švajčiarskeho súdu príslušného podľa bydliska žalovanej (článok 2 ods. 1 v spojení s článkom 5 bodom 1 Lugánskeho dohovoru)?

         (1)  Dohovor o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach z 30. októbra 2007 („Dohovor Lugano II“), Ú. v. EÚ L 147, 2009, s. 5.


title: Vec C-17/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 10. januára 2019 – Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 10. januára 2019 – Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures
      (Vec C-17/19)
      (2019/C 103/13)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour de cassation

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľky v konaní o kasačnom opravnom prostriedku, obvinené: Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 11 nariadenia Rady (EHS) č. 574/72 z 21. marca 1972, ktoré stanovuje postup na vykonávanie nariadenia (EHS) č. 1408/71 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (1), v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996 (2), zmeneným a doplneným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 z 13. apríla 2005 (3) a článok 19 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (4), vykladať v tom zmysle, že osvedčenie E 101 vydané inštitúciou určenou príslušným orgánom členského štátu podľa článku 14 ods. 1 a 2 písm. b) č. 1408/71, v jeho znení zmenenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97, zmeneným a doplneným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 z 13. apríla 2005, alebo osvedčenie A1 vydané podľa článku 13 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, je záväzné pre súdy členského štátu, v ktorom sa vykonáva práca, na účely určenia uplatniteľného práva nielen v systéme sociálneho zabezpečenia, ale tiež v pracovnom práve, pokiaľ táto právna úprava definuje povinnosti zamestnávateľov a práva zamestnancov tak, že po kontradiktórnom prejednaní môžu súdy odmietnuť tieto osvedčenia, iba ak na základe preskúmania konkrétnych dôkazov získaných počas vyšetrovania, z ktorých vyplýva, že tieto osvedčenia boli podvodne získané alebo uplatnené a že to vydávajúca inštitúcia v primeranom časovom období nezohľadnila, tieto súdy konštatujú, že ide o podvod, ktorého objektívny prvok spočíva v nedodržaní podmienok stanovených v jednom z citovaných ustanovení nariadení Rady (EHS) č. 574/72 z 21. marca 1972, ktoré stanovuje postup na vykonávanie nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia č. 883/2004 a ktorého subjektívny prvok spočíva v úmysle stíhanej osoby obísť alebo vyhnúť sa podmienkam vydania tohto osvedčenia, s cieľom získať výhodu, ktorá je s tým spojená?

         (1)  Ú. v. ES L 74, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 83.

         (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, ktoré mení a dopĺňa a aktualizuje nariadenie (EHS) č. 1408/71 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, a nariadenie (EHS) č. 574/72, ktorým sa stanovuje postup na vykonávanie nariadenia (EHS) č. 1408/71 (Ú. v. ES L 28, s. 1; Mim. vyd. 05/003, s. 3).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 z 13. apríla 2005, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci Spoločenstva, a (EHS) č. 574/72, ktorým sa stanovuje postup na vykonávanie nariadenia (EHS) č. 1408/71 (Ú. v. EÚ L 117, s. 1).

         (4)  Ú. v. EÚ L 284, s. 1.


title: Vec C-19/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Belgicko) 11. januára 2019 – État belge/Pantochim SA, v likvidácii

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Belgicko) 11. januára 2019 – État belge/Pantochim SA, v likvidácii
      (Vec C-19/19)
      (2019/C 103/14)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour de cassation

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: État belge

         Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Pantochim SA, v likvidácii

         Prejudiciálne otázky

                  —

                  Má sa ustanovenie, podľa ktorého pohľadávka, o ktorej vymoženie sa žiada, „sa bude považovať za pohľadávku členského štátu, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza“, ako stanovuje článok 6 [druhý odsek] smernice Rady 2008/55/ES z 26. mája 2008 o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa určitých poplatkov, odvodov, daní a ďalších opatrení (1), ktorý nahradil článok 6 ods. 2 smernice Rady 76/308/EHS z 15. marca 1976 o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa určitých poplatkov, odvodov, daní a ďalších opatrení (2), vykladať v tom zmysle, že pohľadávka žiadajúceho štátu sa považuje za pohľadávku dožiadaného štátu, takže pohľadávka žiadajúceho štátu získava postavenie pohľadávky dožiadaného štátu?

                  —

                  Má sa pojem „výsada“ uvedený v článku 10 smernice Rady 2008/55/ES z 26. mája 2008 a pred kodifikáciou v článku 10 smernice Rady 76/308/EHS z 15. marca 1976 vykladať ako prednostné právo spojené s pohľadávkou, vďaka ktorému má v prípade konkurzu prednosť pred inými pohľadávkami, alebo ako akýkoľvek mechanizmus, ktorého výsledkom je v prípade konkurzu prednostné vyplatenie pohľadávky?

                  —

                  Má sa možnosť uskutočniť v prípade konkurzu zápočet, ktorú má daňová správa za podmienok upravených v článku 334 programového zákona z 27. novembra 2004, chápať ako výsada v zmysle článku 10 uvedených smerníc?

         (1)  Ú. v. EÚ L 150, 2008, s. 28.

         (2)  Ú. v. ES L 73, 1976, s. 18; Mim. vyd. 02/001, s. 44. Smernica 2008/55/ES uvádza (v poznámke pod čiarou 3), že pôvodný názov smernice 76/308/EHS bol zmenený smernicou 79/1071/EHS (Ú. v. ES L 331, 1979, s. 10; Mim. vyd. 02/001, s. 299), smernicou 92/12/EHS (Ú. v. ES L 76, 1992, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 179) a smernicou 2001/44/ES (Ú. v. ES L 175, 2001, s. 17; Mim. vyd. 02/012, s. 27).


title: Vec C-29/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundessozialgericht (Nemecko) 16. januára 2019 – ZP/Bundesagentur für Arbeit

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundessozialgericht (Nemecko) 16. januára 2019 – ZP/Bundesagentur für Arbeit
      (Vec C-29/19)
      (2019/C 103/15)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundessozialgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: ZP

         Žalovaná: Bundesagentur für Arbeit

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 62 ods. 1 nariadenia (ES) č. 883/2004 (1) v spojení s článkom 62 ods. 2 nariadenia (ES) č. 883/2004 vykladať v tom zmysle, že príslušná inštitúcia členského štátu pobytu má pri nezamestnanosti zamestnanca pri výpočte dávok zohľadniť „plat“, ktorý „mala“ daná osoba v súvislosti s jej poslednou činnosťou na území tejto inštitúcie, aj vtedy, ak podľa vnútroštátnych predpisov platných pre príslušnú inštitúciu pre podporu v nezamestnanosti tento plat z dôvodu nedostatočnej doby dosahovania platu nemôže byť zohľadnený a ako náhrada je stanovené fiktívne vymeranie dávok?

                  2.

                  Má sa článok 62 ods. 1 nariadenia (ES) č. 883/2004 v spojení s článkom 62 ods. 2 nariadenia (ES) č. 883/2004 vykladať v tom zmysle, že príslušná inštitúcia členského štátu pobytu má pri nezamestnanosti zamestnanca pri výpočte dávok zohľadniť „plat“, ktorý „mala“ daná osoba v súvislosti s jej poslednou činnosťou na území tejto inštitúcie, aj vtedy, ak podľa vnútroštátnych predpisov platných pre príslušnú inštitúciu sa tento plat z dôvodu nedostatku včasného vyúčtovania nesmie zahrnúť do vymeriavacieho základu pre dávky v referenčnej dobe a ako náhrada je stanovené fiktívne vymeranie dávky?

         (1)  Nariadenie (ES) Európskeho parlamentu a Rady 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (Ú. v. EÚ L 166, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72).


title: Vec C-30/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen (Švédsko) 10. januára 2019 – Diskrimineringsombudsmannen/Braathens Regional Aviation AB

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen (Švédsko) 10. januára 2019 – Diskrimineringsombudsmannen/Braathens Regional Aviation AB
      (Vec C-30/19)
      (2019/C 103/16)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Högsta domstolen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Diskrimineringsombudsmannen

         Odporkyňa: Braathens Regional Aviation AB

         Prejudiciálna otázka

      Na účely splnenia požiadavky článku 15 smernice 2000/43/ES (1) na účinné, primerané a odradzujúce sankcie, musí členský štát, pokiaľ to poškodená osoba navrhne vo veci týkajúcej sa porušenia zákazu upraveného v uvedenej smernici, v ktorej poškodená osoba požaduje náhradu za diskrimináciu, vždy preskúmať, či k diskriminácii došlo – a v prípade potreby konštatovať diskrimináciu –, bez ohľadu na to, či osoba, ktorej je diskriminácia vytýkaná, existenciu diskriminácie uznala alebo neuznala?

         (1)  Smernica Rady 2000/43/ES z 29. júna 2000, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod (Ú. v. ES L 180, 2000, s. 22; Mim. vyd. 20/001, s. 23).


title: Vec C-35/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Liège (Belgicko) 21. januára 2019 – BU/Belgické kráľovstvo

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Liège (Belgicko) 21. januára 2019 – BU/Belgické kráľovstvo
      (Vec C-35/19)
      (2019/C 103/17)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal de première instance de Liège

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: BU

         Žalované: Belgické kráľovstvo

         Prejudiciálna otázka

      Je článok 38 ods. 1 bod 4 C.I.R./92 v rozpore s článkom 45 a nasl. (zásada voľného pohybu pracovníkov) a s článkom 56 a nasl. (zásada slobody poskytovania služieb) Zmluvy o fungovaní Európskej únie v tom zmysle, že oslobodzuje od dane príspevky pre zdravotne postihnuté osoby, len pokiaľ ich vypláca štátna pokladnica, t. j. Belgické kráľovstvo, na základe belgických právnych predpisov, čím vytvára diskrimináciu medzi daňovníkom – belgickým rezidentom, ktorý poberá príspevky pre zdravotne postihnutú osobu vyplácané Belgickým kráľovstvom na základe jeho právnych predpisov, ktoré sú oslobodené od dane, a daňovníkom – belgickým rezidentom, ktorý poberá príspevky určené na kompenzáciu zdravotného postihnutia vyplácané iným členským štátom Európskej únie, ktoré nie sú oslobodené od dane?


title: Vec C-46/19 P: Odvolanie podané 25. januára 2019: Rada Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-316/14, Kurdistan Workers’ Party (PKK)/Rada

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/17

      Odvolanie podané 25. januára 2019: Rada Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-316/14, Kurdistan Workers’ Party (PKK)/Rada
      (Vec C-46/19 P)
      (2019/C 103/18)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Rada Európskej únie (v zastúpení: B. Driessen, S. Van Overmeire, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Kurdistan Workers' Party (PKK), Európska komisia, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok Všeobecného súdu,

                  —

                  vydal konečné rozhodnutie o otázkach, ktoré sú predmetom tohto odvolania, a zamietol návrh PKK a

                  —

                  uložil PKK náhradu trov konania, ktoré Rade vznikli v súvislosti s týmto odvolaním a vo veci T-316/14.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Rada tvrdí, že Všeobecný súd v rámci napadnutého rozsudku pochybil v týchto ohľadoch:

                  —

                  prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne charakterizoval napadnuté rozhodnutia ako rozhodnutia podľa článku 1 ods. 6 (1),

                  —

                  druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd dospel k nesprávnemu záveru, že rozhodnutia Spojených štátov nemôžu slúžiť ako podklad pre prvotné zaradenie do zoznamu,

                  —

                  tretí odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne konštatoval, že Rada nevysvetlila, prečo sa domnieva, že rozhodnutia Spojených štátov a nariadenie britského Home Secretary sú rozhodnutiami príslušného orgánu v zmysle článku 1 ods. 4 spoločnej pozície 2001/931,

                  —

                  štvrtý odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne uplatnil bod 55 rozsudku Súdneho dvora vo veci LTTE (2) na posudzovanú vec,

                  —

                  piaty odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne uplatnil bod 71 rozsudku vo veci LTTE na posudzovanú vec,

                  —

                  šiesty odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 1 ods. 4 spoločnej pozície 2001/931 a bod 55 rozsudku vo veci LTTE,

                  —

                  siedmy odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne konštatoval, že Rada nemohla odpovedať na list PKK vo svojom vlastnom liste z 27. marca 2015.

         (1)  Spoločná pozícia Rady z 27. decembra 2001 o uplatňovaní špecifických opatrení na boj proti terorizmu (Ú. v. ES L 344, 2001, s. 93; Mim. vyd. 18/001, s. 217).

         (2)  Vec C-599/14 P, Rada/LTTE, EU:C2017:583.


title: Vec C-69/19 P: Odvolanie podané 29. januára 2019: Credito Fondiario SpA proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z 19. novembra 2018 vo veci T-661/16, Credito Fondiario/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/18

      Odvolanie podané 29. januára 2019: Credito Fondiario SpA proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z 19. novembra 2018 vo veci T-661/16, Credito Fondiario/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií
      (Vec C-69/19 P)
      (2019/C 103/19)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Credito Fondiario SpA (v zastúpení: F. Sciaudone, F. Iacovone, S. Frazzani, A. Neri, advokáti)

         Ďalší účastník konania: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

         Vedľajší účastníci konania: Talianska republika, Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť napadnuté uznesenie a vrátiť vec Všeobecnému súdu,

                  —

                  uložiť Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií povinnosť nahradiť trovy odvolacieho konania a trovy konania vo veci T-661/16,

                  —

                  subsidiárne zrušiť napadnuté uznesenie, v ktorom Všeobecný súd uložil spoločnosti Credito Fondiario povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií a spravodlivo rozhodnúť o trovách prvostupňového konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka tvrdí, že napadnuté uznesenie obsahuje niekoľko nesprávnych posúdení, ktoré predstavujú tak nesprávne právne posúdenia, ako aj procesné vady.
      I.   Nesprávne posúdenie skutkových okolností. Nedostatok odôvodnenia

      Všeobecný súd nesprávne posúdil skutkové okolnosti v zmysle judikatúry, podľa ktorej v prípade neuverejnenia alebo neoznámenia začne plynúť lehota na podanie žaloby od okamihu, keď sa dotknutá osoba presne oboznámila s obsahom a dôvodmi predmetného aktu pod podmienkou, že požiadala o celý text v primeranej lehote.
      Presnejšie, Všeobecný súd sa nesprávne domnieval, že odvolateľka sa dozvedela o dvoch rozhodnutiach Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií prostredníctvom dvoch oznámení zo strany Banca d’Italia z 3. mája a 27. mája 2016. Okrem toho Všeobecný súd sa nesprávne domnieval, že odvolateľka nekonala v primeranej lehote na získanie dvoch rozhodnutí Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií. Všeobecný súd riadne nezohľadnil kontext právnej neistoty. V dôsledku toho Všeobecný súd nesprávne posúdil oneskorené podanie žaloby z hľadiska okolností, o ktoré ide vo veci samej.
      II.   Nesprávny výklad a uplatnenie judikatúry týkajúcej sa „primeranej lehoty“

      Posúdenie Všeobecného súdu, podľa ktorého je žaloba podaná oneskorene je taktiež zaťažené nesprávnym výkladom (a v dôsledku toho nesprávnym uplatnením v prejednávanej veci) judikatúry týkajúcej sa primeranej lehoty, v ktorej má dotknutá osoba konať na získanie rozhodnutia, ktoré sa má napadnúť.
      III.   Porušenie práv odvolateľky na obhajobu. Porušenie a nesprávne uplatnenie článku 126 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu

      Aj keď Všeobecný súd prijal viaceré dôkazné prostriedky a opatrenia na zabezpečenie priebehu konania, nevyzval účastníkov konania, aby predložili pripomienky k otázke, či bola žaloba včas podaná. Všeobecný súd skúmal otázku oneskoreného podania prvýkrát v uznesení a vychádzal z tejto skutočnosti pri zamietnutí žaloby, pričom neumožnil účastníkom konania, najmä odvolateľke, uplatniť svoje tvrdenia a námietky.
      Všeobecný súd navyše vydal uznesenie podľa článku 126 rokovacieho poriadku, aj keď z rôznych dôvodov bolo jasné, že dôvod neprístupnosti, z ktorého vychádzalo uznesenie, nebol zjavný.
      Všeobecný súd tak porušil práva odvolateľky na obhajobu.
      IV.   Nesprávne posúdenie týkajúce sa neprípustnosti návrhu podaného na základe článku 277 ZFEÚ.

      Keďže Všeobecný súd nesprávne dospel k záveru, že žaloba o neplatnosť je neprípustná, z toho automaticky vyplýva, že uznesenie je protiprávne v rozsahu, v akom Všeobecný súd určil protiprávnosť nariadenia 2015/63 (1). Všeobecný súd sa totiž domnieval, že druhý návrh bol nevyhnutne podporný k hlavnému návrhu na zrušenie a že v dôsledku toho viedla zjavná neprípustnosť žaloby o neplatnosť automaticky k zjavnej neprípustnosti návrhu na určenie protiprávnosti nariadenia 2015/63.
      V.   Nesprávne posúdenie týkajúce sa uloženia povinnosti nahradiť trovy konania. Porušenie a nesprávne uplatnenie článkov 134 a 135 rokovacieho poriadku

      Subsidiárne odvolateľka napáda uznesenie v rozsahu, v akom Všeobecný súd uložil povinnosť Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií nahradiť trovy konania.
      Podľa odvolateľky mal Všeobecný súd z hľadiska spravodlivosti uplatniť článok 135 rokovacieho poriadku a rozdeliť trovy konania podľa článku 135 ods. 1 rokovacieho poriadku alebo prípadne uložiť Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií povinnosť nahradiť odvolateľke aspoň časť trov konania podľa článku 135 ods. 2 rokovacieho poriadku.

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).


title: Vec C-157/17: Uznesenie Súdneho dvora z 12. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – X/Staatssecretaris van Financiën, za účasti: Nederlandse Orde van Belastingadviseurs, Loyens Loeff

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/20

      Uznesenie Súdneho dvora z 12. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – X/Staatssecretaris van Financiën, za účasti: Nederlandse Orde van Belastingadviseurs, Loyens Loeff
      (Vec C-157/17) (1)

      (2019/C 103/20)
      Jazyk konania: holandčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 168, 29.5.2017.


title: Vec C-76/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 11. decembra 2018 – Európska komisia/Rakúska republika, ktorú v konaní podporuje Francúzska republika

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/20

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 11. decembra 2018 – Európska komisia/Rakúska republika, ktorú v konaní podporuje Francúzska republika
      (Vec C-76/18) (1)

      (2019/C 103/21)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.03.2018.


title: Vec C-77/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 11. decembra 2018 – Európska komisia/Rakúska republika, ktorú v konaní podporuje Francúzska republika

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/20

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 11. decembra 2018 – Európska komisia/Rakúska republika, ktorú v konaní podporuje Francúzska republika
      (Vec C-77/18) (1)

      (2019/C 103/22)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.03.2018.


title: Vec C-79/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 11. decembra 2018 – Európska komisia/Rakúska republika, ktorú v konaní podporuje Francúzska republika

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/21

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 11. decembra 2018 – Európska komisia/Rakúska republika, ktorú v konaní podporuje Francúzska republika
      (Vec C-79/18) (1)

      (2019/C 103/23)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.03.2018.


title: Vec C-487/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 17. decembra 2018 – Európska komisia/Rakúska republika

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/21

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 17. decembra 2018 – Európska komisia/Rakúska republika
      (Vec C-487/18) (1)

      (2019/C 103/25)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 17.9.2018.


title: Vec C-685/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Irlande) – Írsko) – Minister of Justice and Equalitiy/ND

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/21

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Irlande) – Írsko) – Minister of Justice and Equalitiy/ND
      (Vec C-685/18) (1)

      (2019/C 103/26)
      Jazyk konania: angličtina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 16, 14.1.2019.


title: Vec T-177/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 5. februára 2019 – Mema/CPVO (Braeburn 78 (11078)) („Odrody rastlín — Žiadosť o udelenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín pre rastlinnú odrodu Braeburn 78 (11078) — Vymenovanie iného skúšobného úradu — Rozsah preskúmania, ktoré musí vykonať odvolací výbor — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/22

      Rozsudok Všeobecného súdu z 5. februára 2019 – Mema/CPVO (Braeburn 78 (11078))
      (Vec T-177/16) (1)

      ((„Odrody rastlín - Žiadosť o udelenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín pre rastlinnú odrodu Braeburn 78 (11078) - Vymenovanie iného skúšobného úradu - Rozsah preskúmania, ktoré musí vykonať odvolací výbor - Povinnosť odôvodnenia“))
      (2019/C 103/27)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Mema GmbH LG (Terlan, Taliansko) (v zastúpení: B. Breitinger a S. Kirschstein,-Freund, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Spoločenstva pre odrody rastlín (v zastúpení: M. Ekvad, F. Mattina, O. Lamberti a U. Braun-Mlodecka, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu odvolacieho výboru CPVO z 15. decembra 2015 (vec A 001/2015) týkajúcemu sa žiadosti o udelenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín pre rastlinnú odrodu Braeburn 78

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie odvolacieho výboru Úradu Spoločenstva pre odrody rastlín (CPVO) z 15. decembra 2015 (vec A 001/2015) týkajúce sa žiadosti o udelenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín pre rastlinnú odrodu Braeburn 78 sa zrušuje.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  CPVO je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 211, 13.6.2016.


title: Vec T-487/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. februára 2019 – Arango Jaramillo a i./EIB („Verejná služba — Zamestnanci EIB — Dôchodky — Reforma z roku 2008 — Zvýšenie sadzby príspevkov — Následné výplatné listiny — Neexistencia aktu spôsobujúceho ujmu — Neprípustnosť“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/22

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. februára 2019 – Arango Jaramillo a i./EIB
      (Vec T-487/16) (1)

      ((„Verejná služba - Zamestnanci EIB - Dôchodky - Reforma z roku 2008 - Zvýšenie sadzby príspevkov - Následné výplatné listiny - Neexistencia aktu spôsobujúceho ujmu - Neprípustnosť“))
      (2019/C 103/28)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luxemburg, Luxembursko) a 33 ďalších žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: B. Cortese, C. Cortese a F. Spitaleri, avocats)

         Žalovaná: Európska investičná banka (v zastúpení: pôvodne C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams a G. Nuvoli, neskôr T. Gilliams, G. Faedo a J. Klein, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P.-E. Partsch)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ a článku 50a Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a smerujúci jednak k zrušeniu „rozhodnutí“ EIB, ktoré sa nachádzajú vo výplatných listinách žalobcov za február 2011 a ktorými sa zvyšuje sadzba ich príspevkov na dôchodkové zabezpečenie z 9 na 10 %, a jednak k uloženiu EIB povinnosti zaplatiť jedno symbolické euro z dôvodu náhrady nemajetkovej ujmy, ktorú žalobcovia údajne utrpeli

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                  Oscar Orlando Arango Jaramillo a ďalší úradníci Európskej investičnej banky (EIB), ktorých mená sú uvedené v prílohe, znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila EIB.

         (1)  Ú. v. EÚ C 211, 16.7.2011 (vec pôvodne zapísaná do registra Súdu pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-58/11 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie 1.9.2016).


title: Vec T-11/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. februára 2019 – RK/Rada („Verejná služba — Úradníci — Článok 42c služobného poriadku — Pracovné voľno zo služobných dôvodov — Rovnosť zaobchádzania — Zákaz diskriminácie na základe veku — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo byť vypočutý — Povinnosť starostlivosti“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/23

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. februára 2019 – RK/Rada
      (Vec T-11/17) (1)

      ((„Verejná služba - Úradníci - Článok 42c služobného poriadku - Pracovné voľno zo služobných dôvodov - Rovnosť zaobchádzania - Zákaz diskriminácie na základe veku - Zjavne nesprávne posúdenie - Právo byť vypočutý - Povinnosť starostlivosti“))
      (2019/C 103/29)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: RK (v zastúpení: pôvodne L. Levi a A. Tymen, neskôr L. Levi, avocats)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európsky parlament (v zastúpení: A. Troupiotis a J. A. Steele, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie nedatovaného rozhodnutia Rady, ktorým na základe článku 42c Služobného poriadku úradníkov Európskej únie ukladá žalobcovi pracovné voľno so služobných dôvodov a v prípade potreby rozhodnutia z 27. septembra 2016, ktorým sa zamieta sťažnosť podaná žalobcom, a jednak na náhradu škody, ktorá bola žalobcovi údajne spôsobená

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  RK znáša 80 % svojich vlastných trov konania.

                  3.

                  Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť 20 % trov konania RK.

                  4.

                  Európsky parlament znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 95, 27.3.2017.


title: Vec T-117/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. januára 2019 – Proximus / Rada („Verejné obstarávanie služieb — Rokovacie konanie — Ekonomicky najvýhodnejšia ponuka — Zamietnutie ponuky uchádzača — Voľná úvaha verejného obstarávateľa — Zákonnosť metódy hodnotenia — Zásada správneho finančného riadenia“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/24

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. januára 2019 – Proximus / Rada
      (Vec T-117/17) (1)

      ((„Verejné obstarávanie služieb - Rokovacie konanie - Ekonomicky najvýhodnejšia ponuka - Zamietnutie ponuky uchádzača - Voľná úvaha verejného obstarávateľa - Zákonnosť metódy hodnotenia - Zásada správneho finančného riadenia“))
      (2019/C 103/30)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Proximus SA/NV (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: B. Schutyser, avocat)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Jaume a S. Cholakova, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P. de Bandt, P. Teerlinck a M. Gherghinaru, avocats)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 a smerujúci k zrušeniu rozhodnutia Rady z 23. decembra 2016 uzatvoriť rámcovú zmluvu o poskytovaní služieb v oblasti kybernetickej bezpečnosti [dôverné] s iným uchádzačom

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Proximus SA/NV je povinná nahradiť trovy konania, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 151, 15.5.2017.


title: Vec T-166/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 22. januára 2019 – EKETA/Komisia („Arbitrážna doložka — Zmluva Sensation uzavretá v rámci šiesteho rámcového programu — Oprávnené náklady — Oznámenie o dlhu vydané žalobkyňou na účely vymáhania záloh — Spoľahlivosť časových výkazov — Konflikt záujmov“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/24

      Rozsudok Všeobecného súdu z 22. januára 2019 – EKETA/Komisia
      (Vec T-166/17) (1)

      ((„Arbitrážna doložka - Zmluva Sensation uzavretá v rámci šiesteho rámcového programu - Oprávnené náklady - Oznámenie o dlhu vydané žalobkyňou na účely vymáhania záloh - Spoľahlivosť časových výkazov - Konflikt záujmov“))
      (2019/C 103/31)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Thessaloniki, Grécko) (v zastúpení: V. Christianos a S. Paliou, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne A. Katsimerou, O. Verheecke a J. Estrada de Solà, neskôr A. Katsimerou, A. Kyratsou a O. Verheecke, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 272 ZFEÚ jednak na určenie, že pohľadávka uvedená v oznámení o dlhu Komisie č. 3241615291 z 29. novembra 2016, na základe ktorého jej žalobkyňa mala vrátiť sumu 197 799,52 eura, ktorú dostala ako dotáciu na štúdium v rámci projektu Sensation, je z hľadiska sumy vo výške 179 101,34 eura nedôvodná a jednak, že sporná suma predstavuje oprávnené náklady, ktoré žalobkyňa nemá povinnosť vrátiť

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Európska komisia je povinná zaplatiť spoločnosti Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) po prvé sumu 19 522,57 eura, ktorá zodpovedá oprávneným nákladom zamestnancov spolu so súvisiacimi nepriamymi nákladmi a s úrokmi z omeškania z tejto sumy v sadzbe 3,50 % od 12. mája 2017 do úplného zaplatenia tejto sumy, po druhé úroky z omeškania zo sumy 2 950 eur v sadzbe 3,50 % vypočítanej od 12. mája 2017 do 28. novembra 2017 a po tretie úroky z omeškania vo výške 8 988,21 eura v sadzbe 3,50 % vypočítanej od 12. mája 2017 do zaplatenia tejto sumy 2. októbra 2017.

                  2.

                  Žaloba sa v zostávajúcej časti zamieta.

                  3.

                  EKETA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť deväť desatín trov konania, ktoré vznikli Komisii a Komisia znáša jednu desatinu trov konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 151, 15.5.2017.


title: Vec T-198/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 22. januára 2019 – EKETA/Komisia („Arbitrážna doložka — Zmluva Actibio uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu — Oprávnené náklady — Oznámenie o dlhu vydané žalovanou na účely vymáhania záloh — Spoľahlivosť časových výkazov — Konflikt záujmov“)

text:
               18.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/25

      Rozsudok Všeobecného súdu z 22. januára 2019 – EKETA/Komisia
      (Vec T-198/17) (1)

      ((„Arbitrážna doložka - Zmluva Actibio uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu - Oprávnené náklady - Oznámenie o dlhu vydané žalovanou na účely vymáhania záloh - Spoľahlivosť časových výkazov - Konflikt záujmov“))
      (2019/C 103/32)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Thessaloniki, Grécko) (v zastúpení: V. Christianos a S. Paliou, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Katsimerou. A. Kyratsou a O. Verheecke, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 272 ZFEÚ jednak na určenie, že pohľadávka uvedená v oznámení o dlhu Komisie č. 3241615335 z 29. novembra 2016, na základe ktorého jej žalobkyňa mala vrátiť sumu 38 241 eur, ktorú dostala ako dotáciu na štúdium v rámci projektu Actibio, je z hľadiska sumy vo výške 9 353,56 eura nedôvodná a jednak, že táto suma predstavuje oprávnené náklady, ktoré žalobkyňa nemá povinnosť vrátiť

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 151, 15.5.2017.