title: Vec C-808/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Gera (Nemecko) 4. novembra 2019 – DS/Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Gera (Nemecko) 4. novembra 2019 – DS/Volkswagen AG
      (Vec C-808/19)
      (2020/C 45/19)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Gera

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: DS

         Žalovaná: Volkswagen AG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa § 6 ods. 1 a § 27 ods. 1 EG-FGV (1), respektíve článok 18 ods. 1 a článok 26 ods. 1 smernice 2007/46/ES (2) vykladať v tom zmysle, že výrobca poruší svoju povinnosť vydať platné osvedčenie podľa § 6 ods. 1 EG-FGV (respektíve svoju povinnosť priložiť osvedčenie o zhode podľa článku 18 ods. 1 smernice 2007/46/ES), ak do vozidla zabudoval zakázané rušiace zariadenie v zmysle článku 5 ods. 2 a článku 3 bodu 10 nariadenia (ES) č. 715/2007 (3), a uvedenie takéhoto vozidla na trh porušuje zákaz uvedenia vozidla na trh bez platného osvedčenia o zhode podľa § 27 ods. 1 EG-FGV (respektíve zákaz predaja bez platného osvedčenia o zhode podľa článku 26 ods. 1 smernice 2007/46/ES)?
                  V prípade kladnej odpovede:

                              1

                                          a.

                                          Je cieľom § 6 a § 27 EG-FGV, respektíve článku 18 ods. 1, článku 26 ods. 1 a článku 46 smernice 2007/45 aj ochrana koncového zákazníka a – v prípade ďalšieho predaja na trhu jazdených vozidiel – najmä ďalšieho kupujúceho, a to aj v súvislosti s jeho slobodou konania a jeho majetkom? Patrí nadobudnutie jazdeného vozidla kupujúcim, ktoré bolo do obehu uvedené bez platného osvedčenia o zhode, do oblasti rizík, na odvrátenie ktorých boli vydané tieto predpisy?

                  2.

                  Je cieľom článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007 aj ochrana koncového zákazníka a – v prípade ďalšieho predaja na trhu jazdených vozidiel – najmä ďalšieho kupujúceho, a to aj v súvislosti s jeho slobodou konania a jeho majetkom? Patrí nadobudnutie jazdeného vozidla kupujúcim, v ktorom je zabudované zakázané rušiace zariadenie, do oblasti rizík, na odvrátenie ktorých bol vydaný tento predpis?

                  3.

                  Má sa § 6 a § 27 EG-FGV, respektíve článok 18 ods. 1, článok 26 ods. 1 a článok 46 smernice 2007/46/ES a článok 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007 vykladať v tom zmysle, že v prípade ich porušenia má započítanie náhrady za skutočné používanie vozidla celkom alebo čiastočne pripadnúť na škodu koncového zákazníka (prípadne akým spôsobom, respektíve v akom rozsahu), ak koncový zákazník z dôvodu tohto porušenia môže požadovať a požaduje zrušenie zmluvy o kúpe motorového vozidla? Zmení sa výklad, ak porušenie sprevádza klamanie schvaľovacích orgánov a koncových zákazníkov o tom, že sú splnené všetky podmienky pre schválenie, a porušenie a klamanie sa uskutočňuje na účely zníženia nákladov a zvyšovania zisku prostredníctvom vysokého objemu predaja pri súčasnom zabezpečení konkurenčnej výhody na úkor nič netušiacich zákazníkov?

         (1)  Nariadenie o typovom schvaľovaní vozidiel z 3. februára 2011 (BGBl. I s. 126), zmenené článkom 7 nariadenia z 23. marca 2017 (BGBl. I. s. 522).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (Ú. v. EÚ L 263, 2007, s. 1).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 z 20. júna 2007 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel so zreteľom na emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 5 a Euro 6) a o prístupe k informáciám o opravách a údržbe vozidiel (Ú. v. EÚ L 171, 2007, s. 1).


title: Vec C-809/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Gera (Nemecko) 4. novembra 2019 – ER/Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Gera (Nemecko) 4. novembra 2019 – ER/Volkswagen AG
      (Vec C-809/19)
      (2020/C 45/20)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Gera

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: ER

         Žalovaná: Volkswagen AG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa § 6 ods. 1 a § 27 ods. 1 EG-FGV (1), respektíve článok 18 ods. 1 a článok 26 ods. 1 smernice 2007/46/ES (2) vykladať v tom zmysle, že výrobca poruší svoju povinnosť vydať platné osvedčenie podľa § 6 ods. 1 EG-FGV (respektíve svoju povinnosť priložiť osvedčenie o zhode podľa článku 18 ods. 1 smernice 2007/46/ES), ak do vozidla zabudoval zakázané rušiace zariadenie v zmysle článku 5 ods. 2 a článku 3 bodu 10 nariadenia (ES) č. 715/2007 (3), a uvedenie takéhoto vozidla na trh porušuje zákaz uvedenia vozidla na trh bez platného osvedčenia o zhode podľa § 27 ods. 1 EG-FGV (respektíve zákaz predaja bez platného osvedčenia o zhode podľa článku 26 ods. 1 smernice 2007/46/ES)?
                  V prípade kladnej odpovede:

                              1

                                          a.

                                          Je cieľom § 6 a § 27 EG-FGV, respektíve článku 18 ods. 1, článku 26 ods. 1 a článku 46 smernice 2007/45 aj ochrana koncového zákazníka, a to aj v súvislosti s jeho slobodou konania a jeho majetkom? Patrí nadobudnutie vozidla koncovým zákazníkom, ktoré bolo do obehu uvedené bez platného osvedčenia o zhode, do oblasti rizík, na odvrátenie ktorých boli vydané tieto predpisy?

                  2.

                  Je cieľom článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007 aj ochrana koncového zákazníka, a to aj v súvislosti s jeho slobodou konania a jeho majetkom? Patrí nadobudnutie vozidla koncovým zákazníkom, v ktorom je zabudované zakázané rušiace zariadenie, do oblasti rizík, na odvrátenie ktorých bol vydaný tento predpis?

                  3.

                  Má sa § 6 a § 27 EG-FGV, respektíve článok 18 ods. 1, článok 26 ods. 1 a článok 46 smernice 2007/46/ES a článok 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007 vykladať v tom zmysle, že v prípade ich porušenia má započítanie náhrady za skutočné používanie vozidla celkom alebo čiastočne pripadnúť na škodu koncového zákazníka (prípadne akým spôsobom, respektíve v akom rozsahu), ak koncový zákazník z dôvodu tohto porušenia môže požadovať a požaduje zrušenie zmluvy o kúpe motorového vozidla? Zmení sa výklad, ak porušenie sprevádza klamanie schvaľovacích orgánov a koncových zákazníkov o tom, že sú splnené všetky podmienky pre schválenie, a porušenie a klamanie sa uskutočňuje na účely zníženia nákladov a zvyšovania zisku prostredníctvom vysokého objemu predaja pri súčasnom zabezpečení konkurenčnej výhody na úkor nič netušiacich zákazníkov?

         (1)  Nariadenie o typovom schvaľovaní vozidiel z 3. februára 2011 (BGBl. I s. 126), zmenené článkom 7 nariadenia z 23. marca 2017 (BGBl. I. s. 522).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (Ú. v. EÚ L 263, 2007, s. 1).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 z 20. júna 2007 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel so zreteľom na emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 5 a Euro 6) a o prístupe k informáciám o opravách a údržbe vozidiel (Ú. v. EÚ L 171, 2007, s. 1).


title: Vec C-816/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hamburg (Nemecko) 5. novembra 2019 – QF/Germanwings GmbH

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hamburg (Nemecko) 5. novembra 2019 – QF/Germanwings GmbH
      (Vec C-816/19)
      (2020/C 45/21)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Hamburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: QF

         Žalovaná: Germanwings GmbH

         Prejudiciálna otázka

      Predstavuje odbormi organizovaný štrajk vlastných zamestnancov prevádzkujúceho leteckého dopravcu „mimoriadnu okolnosť“ v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia (ES) č. 261/2004 (1)?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. ES L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-827/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Pontevedra (Španielsko) 13. novembra 2019 – D.A.T.A. a iní/Ryanair D.A.C.

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Pontevedra (Španielsko) 13. novembra 2019 – D.A.T.A. a iní/Ryanair D.A.C.
      (Vec C-827/19)
      (2020/C 45/22)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Audiencia Provincial de Pontevedra

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolatelia: D.A.T.A., L.F.A., A.M.A.G., L.F.A., J.G.C., S.C.C., A.C.V., A.A.G., A.C.A., L.C.A., N.P.B. a P.C.A.

         Odporkyňa v odvolacom konaní: Ryanair D.A.C.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Možno považovať výkon práva na štrajk zamestnancov leteckého dopravcu, zvolaný odbormi s cieľom zlepšenia pracovných podmienok – ak sa uskutočnil nie v dôsledku predchádzajúceho rozhodnutia zamestnávateľa, ale v dôsledku požiadaviek pracovníkov – za „mimoriadnu okolnosť“ v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/20[0]4 (1), alebo naopak, ide o okolnosť, ktorá je súčasťou výkonu činnosti leteckého dopravcu?

                  2.

                  Je dopravca za okolností, akými sú okolnosti uvedeného sporu, povinný prijať určité zákonné opatrenie, vrátane prípadu, keď mu bolo uplatnenie práva na štrajk v súlade so zákonom vopred oznámené, ako napríklad zabezpečiť lety prostredníctvom iných spoločností, ktoré nie sú štrajkom dotknuté?

                  3.

                  Je na účely považovania štrajku palubnej posádky leteckej spoločnosti za „mimoriadnu okolnosť“ v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/20[0]4, relevantný spôsob, akým sa štrajk odvolá, najmä v prípade, ak je to z dôvodu vzájomných ústupkov strán konfliktu?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. ES L 46, 2004, s. 1; 07/008, s. 10).


title: Vec C-841/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social de Madrid (Španielsko) 20. novembra 2019 – JL/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social de Madrid (Španielsko) 20. novembra 2019 – JL/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
      (Vec C-841/19)
      (2020/C 45/23)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de lo Social no41 de Madrid

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: JL

         Žalovaný: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 4 ods. 1 smernice 79/7/EHS (1) a článok 2 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES (2) z 5. júla 2006 vykladať v tom zmysle, že bránia takej právnej úprave členského štátu…, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej výška sumy, ktorú má vyplatiť FOGASA (3) pracovníkovi na kratší pracovný čas, sa bez ohľadu na to, že základ jeho mzdy bol znížený z dôvodu práce na kratší pracovný čas, znova zníži pri výpočte sumy, ktorú má vyplatiť FOGASA na základe článku 33 Zákonníka práce, a to opätovným uplatnením podielu práce na kratší pracovný čas v porovnaní s porovnateľným pracovníkom na plný pracovný úväzok, a to v rozsahu, v akom táto právna úprava znevýhodňuje najmä pracovníčky vo vzťahu k pracovníkom?

         (1)  Smernica Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením (Ú. v. EÚ L 6, 1979, s. 24).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (Ú. v. ES L 204, 2006, s. 23).

         (3)  Mzdový garančný fond.


title: Vec C-842/19: Žaloba podaná 19. novembre 2019 – Európska komisia/Belgické kráľovstvo

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/26

      Žaloba podaná 19. novembre 2019 – Európska komisia/Belgické kráľovstvo
      (Vec C-842/19)
      (2020/C 45/24)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: W. Roels, A. Armenia, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  určil, že Belgické kráľovstvo si tým, že neprijalo všetky opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku z 12. apríla 2018 vydaného vo veci C-110/17, Komisia/Belgicko, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 260 ods. 1 ZFEÚ,

                  —

                  uložil Belgickému kráľovstvu povinnosť zaplatiť penále vo výške 22 076,55 eura za každý deň omeškania s vykonaním už citovaného rozsudku vydaného vo veci C-110/17, a to odo dňa, kedy bude vydaný rozsudok v tejto veci, do dňa vykonania už citovaného rozsudku vydaného vo veci C-110/17, na účet uvedený Komisiou,

                  —

                  uložil Belgickému kráľovstvu povinnosť zaplatiť buď minimálnu paušálnu sumu vo výške 2 029 000 eur, alebo v prípade, že vyššie uvedená minimálna paušálna suma bude prekročená, paušálnu dennú sumu vo výške 4 905,90 eura, odo dňa, kedy bol vydaný už citovaný rozsudok vo veci C-110/17, do dňa vydania rozsudku v tejto veci, alebo do vykonania už citovaného rozsudku vo veci C-110/17, ak k tomu dôjde skôr, na účet uvedený Komisiou,

                  —

                  uložil Belgickému kráľovstvu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Svojou žalobou Komisia vytýka Belgickému kráľovstvu, že neprijalo opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku Súdneho dvora z 12. apríla 2018.


title: Vec C-872/19 P: Odvolanie podané 28. novembra 2019: Venezuelská bolívarovská republika proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá rozšírená komora) z 20. septembra 2019 vo veci T-65/18, Venezuela/Rada

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/27

      Odvolanie podané 28. novembra 2019: Venezuelská bolívarovská republika proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá rozšírená komora) z 20. septembra 2019 vo veci T-65/18, Venezuela/Rada
      (Vec C-872/19 P)
      (2020/C 45/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Venezuelská bolívarovská republika (v zastúpení: L. Giuliano a F. Di Gianni, avvocati)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom ním bola žaloba zamietnutá ako neprípustná,

                  —

                  určil, že žaloba, ktorú podala odvolateľka, je prípustná, a vrátil vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie vo veci samej a

                  —

                  uložil Rade povinnosť nahradiť trovy odvolacieho konania, ako aj konania na Všeobecnom súde.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza jediný odvolací dôvod, ktorý sa delí na tri časti.
      Všeobecný súd podal nesprávny výklad kritéria priamej dotknutosti, ktoré je stanovené v článku 263 štvrtom odseku ZFEÚ, vo svetle judikatúry Almaz-Antey:

                  1.

                  Všeobecný súd uplatnil nesprávne kritérium na účely posúdenia toho, či je Venezuelská bolívarovská republika priamo dotknutá spornými opatreniami. (1)

                  2.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nezohľadnil niektoré podstatné okolnosti tejto veci, keďže uplatnil kritérium priamej dotknutosti tak, ako bolo stanovené vo veci Almaz-Antey.

                  3.

                  Všeobecný súd nezohľadnil skutočné účinky sporných ustanovení na Venezuelskú bolívarovskú republiku.

         (1)  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/2074 z 13. novembra 2017 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na situáciu vo Venezuele (Ú. v. EÚ L 295, 2017, s. 60).


title: Vec C-874/19 P: Odvolanie podané 28. novembre 2019: Aeris Invest Sàrl proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z 10. októbra 2019 vo veci T-599/18, Aeris Invest/SRB

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/28

      Odvolanie podané 28. novembre 2019: Aeris Invest Sàrl proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z 10. októbra 2019 vo veci T-599/18, Aeris Invest/SRB
      (Vec C-874/19 P)
      (2020/C 45/26)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Aeris Invest Sàrl (v zastúpení: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, abogados)

         Ďalší účastník konania: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil uznesenie Všeobecného súdu z 10. októbra 2019, Aeris Invest/SRB, T-599/18, EU:T:2019:740, ktorým bolo rozhodnuté, že žaloba je neprípustná,

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu na nové rozhodovanie o návrhoch odvolateľky na prvom stupni, pričom Všeobecný súd bude pri tomto rozhodovaní viazaný právnym názorom Súdneho dvora a

                  —

                  konštatovať, že o trovách konania sa rozhodne neskôr.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Svojim prvým odvolacím dôvodom odvolateľka poukazuje na to, že napadnuté uznesenie porušuje článok 20 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 331, 2010, s. 12) a článok 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“). Podľa odvolateľky akt napadnutý pred Všeobecným súdom má záväzné právne účinky, keďže konečné ocenenie je integrálnou súčasťou riešenia krízovej situácie.
      Svojim druhým odvolacím dôvodom odvolateľka tvrdí, že napadnuté uznesenie porušuje článok 17 Charty. Výklad článku 20 nariadenia 806/2014 uskutočnený v napadnutom uznesením je porušením práva vlastniť majetok, keďže dovoľuje zasiahnuť do vlastníckeho práva odvolateľky bez akéhokoľvek odškodnenia.
      Podľa tretieho odvolacieho dôvodu napadnuté uznesenie porušuje článok 20 ods. 11 písm. b) nariadenia 806/2014. Po prijatí riešenie krízovej situácie a odpísaní akcií sa pôvodný akcionári spoločnosti Banco Popular stali veriteľmi tohto subjektu. Článok 20 ods. 11 písm. b) nariadenia 806/2014 sa teda uplatní na pôvodných akcionárov, keďže toto ustanovenie stanovuje povinnosť rozhodnúť o „odpísaní pohľadávky veriteľov“ v rámci konečného ocenenia.
      Napokon svojim štvrtým bodom odvolateľka tvrdí, že napadnuté uznesenie porušuje článok 20 ods. 11 a 14 nariadenia 806/2014, ako aj článok 41 Charty, keďže nezohľadňuje to, že napadnutý akt ma záväzné právne účinky voči odvolateľke v rozsahu, v akom bráni spoločnosti AERIS v prístupe k aktuálnym a úplným informáciám o účtovnej situácii subjektu, v ktorom je AERIS držiteľom 3,45 % akcií.


title: Vec C-883/19 P: Odvolanie podané 3. decembra 2019: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-105/17, HSBC Holdings plc a i./Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/29

      Odvolanie podané 3. decembra 2019: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-105/17, HSBC Holdings plc a i./Komisia
      (Vec C-883/19 P)
      (2020/C 45/27)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France (v zastúpení: K. Bacon QC, D. Bailey, Barristers, M. Simpson, Solicitor, C. Angeli, avocate, M. Giner, advocate)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil bod 2 výroku rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-105/17, HSBC Holdings plc a i./Európska komisia,

                  —

                  zrušil článok 1 písm. b) rozhodnutia Komisie C(2016) 8530 final zo 7. decembra 2016 týkajúceho sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článku 53 Dohody o EHP [Vec AT.39914 – Úrokové deriváty denominované v eurách (EIRD)] (1), subsidiárne zrušil článok 1 písm. b) v rozsahu, v akom sa v ňom odkazuje na účasť spoločnosti HSBC na jedinom a pokračujúcom porušení po 19. marci 2007, a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť spoločnosti HSBC trovy týkajúce sa konania vo veci T-105/17 a tohto odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v súvislosti s účinkami porušenia podstatných formálnych náležitostí zo strany Komisie, a to konkrétne práva spoločnosti HSBC na uplatnenie zásad prezumpcie neviny a riadnej správy veci verejných, ako aj práva na obranu.
      Druhý odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nesprávne uplatnil článok 101 ods. 1 ZFEÚ v rámci svojho posúdenia cieľa manipulácie z 19. marca 2007 a/alebo skreslil relevantné dôkazy.
      Tretí odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že usúdil, že dve diskusie boli porušeniami článku 101 ods. 1 ZFEÚ z hľadiska cieľa. Všeobecný súd sa konkrétne dopustil pochybenia, keď rozhodol, že prosúťažná povaha týchto diskusií by mohla byť zohľadnená iba podľa článku 101 ods. 1 ZFEÚ v kontexte buď pridružených obmedzení hlavnej operácie alebo posúdenia podľa článku 101 ods. 3 ZFEÚ.
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na tom, že závery Všeobecného súdu týkajúce sa dvoch rozhovorov z 12. a zo 16. februára 2007 zjavne skreslili dôkazy v konaní na Všeobecnom súde.
      Piaty odvolací dôvod je založený na tom, že záver Všeobecného súdu, že jediné a pokračujúce porušenie, ktoré identifikoval vo svojom rozsudku, sledovalo jediný cieľ, vychádza z dvoch nesprávnych právnych posúdení, a to zo (i) zjavného skreslenia skutkových okolností a dôkazov, pokiaľ ide o rozhovory z 27. marca 2007, a z (ii) nesprávneho právneho posúdenia v rámci záveru, že rozhovory o stredových cenách sledovali jediný cieľ identifikovaný Všeobecným súdom.
      Šiesty odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že rozhodol, že HSBC sa podieľala na jedinom a pokračujúcom porušení, ktoré zahŕňalo správanie, ktoré v rozhodnutí nebolo identifikované ako protiprávne správanie spoločnosti HSBC.

         (1)  Ú. v. EÚ C 130, 2019, s. 4.


title: Vec C-885/19 P: Odvolanie podané 4. decembra 2019: Fiat Chrysler Finance Europe proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 24. septembra 2019 v spojených veciach T-755/15 a T-759/15, Luxembursko a Fiat Chrysler Finance Europe/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/30

      Odvolanie podané 4. decembra 2019: Fiat Chrysler Finance Europe proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 24. septembra 2019 v spojených veciach T-755/15 a T-759/15, Luxembursko a Fiat Chrysler Finance Europe/Komisia
      (Vec C-885/19 P)
      (2020/C 45/28)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Fiat Chrysler Finance Europe (v zastúpení: J. Rodriguez, abogado, N. de Boynes, avocat, M. Engel, Rechtsanwalt, G. Maisto, avvocato)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Írsko

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 24. septembra 2019 v spojených veciach T-755/15 a T-759/15,

                  —

                  zrušiť napadnuté rozhodnutie Komisie z 21. októbra 2015 (1) v súlade s článkom 263 ods. 4 ZFEÚ, alebo alternatívne v prípade, že Súdny dvor nebude môcť rozhodnúť vo veci s konečnou platnosťou, vrátiť vec na nové konanie pred Všeobecným súdom,

                  —

                  uložiť Komisii povinnosť zaplatiť v prospech Fiat Chrysler Finance Europe jej trovy konania v súlade s článkom 138 ods. 1 a článkom 184 ods. 1 a 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora a zaplatiť trovy prvostupňového konania, ktoré vznikli Fiat Chrysler Finance Europe.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod: analýza Všeobecného súdu o tom, či Fiat Chrysler Finance Europe získala výhodu z cenovej dohody (ďalej len „APA“) porušuje článok 107 ZFEÚ, pretože i) Všeobecný súd nesprávne uplatnil právny test, či APA potvrdzovala metódu, ktorá prekračovala uplatniteľnú mieru posúdenia a ii) Všeobecný súd riadne nedefinoval relevantný podnik, ktorý mal z APA výhody.
      Druhý odvolací dôvod: analýza Všeobecného súdu týkajúca sa právneho základu princípu nezávislého vzťahu (ďalej len „PNV“), ktorý uvádzala Komisia, je neadekvátna a kontradiktórna a porušuje všeobecnú zásadu uviesť adekvátne a koherentné odôvodnenie.
      Tretí odvolací dôvod: Všeobecný súd porušil základnú zásadu právnej istoty tým, že i) potvrdil PNV nesprávne definovaný Komisiou bez toho, aby sa zameral na jeho rozsah alebo obsah a ii) potvrdil uplatnenie domnienky selektívnosti na APA.

         (1)  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/2326 z 21. októbra 2015 o štátnej pomoci SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), ktorú poskytlo Luxembursko spoločnosti Fiat [oznámené pod číslom C(2015) 7152] (Ú. v. EÚ L 351, 2016, s. 1).


title: Vec C-888/19 P: Odvolanie podané 4. decembra 2019: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/31

      Odvolanie podané 4. decembra 2019: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisia
      (Vec C-888/19 P)
      (2020/C 45/29)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (v zastúpení: R. MacLean, solicitor)

         Ďalší účastníci konania: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  zamietol ako nedôvodnú druhú časť prvého žalobného dôvodu na prvom stupni, ako bola znovu uvedená v napadnutom rozsudku,

                  —

                  sám meritórne rozhodol o druhej časti prvého žalobného dôvodu na prvom stupni, ako bola znovu uvedená v napadnutom rozsudku,

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu, aby mohol rozhodnúť o zvyšných žalobných dôvodoch žalobkyne na prvom stupni týkajúcich sa porušení práva a

                  —

                  uložil žalobkyni na prvom stupni povinnosť nahradiť trovy konania odvolateľky v tomto konaní, ako aj na prvom stupni a v konaní o odvolaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka tvrdí, že napadnutý rozsudok treba zrušiť na základe troch samostatných odvolacích dôvodov.
      Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa v napadnutom rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri výklade a uplatnení súvisiacich pojmov „výrazná deformácia“ a „finanční situácia“ podľa článku 2 ods. 7 písm. c) tretej zarážky základného antidumpingového nariadenia (1) a pri súvisiacom prenesení dôkazného bremena týkajúceho sa zaobchádzania ako v trhovom hospodárstve zo žalobkyne na prvom stupni na Komisiu.
      Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd nerešpektoval medze voľnej úvahy, ktoré má Komisia pri posudzovaní zaobchádzania ako v trhovom hospodárstve a svojim vlastným posúdením nahradil posúdenie okolností vyvážajúceho výrobcu vykonané Komisiou.
      Tretí odvolací dôvod: odvolateľka žiada o zrušenie prvého odseku výroku napadnutého rozsudku z dôvodu, že Všeobecný súd rozhodol ultra petita.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, 2009, s. 51).


title: Vec C-891/19 P: Odvolanie podané 4. decembra 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/32

      Odvolanie podané 4. decembra 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-500/17, Hubei Xinyegang Special Tube/Komisia
      (Vec C-891/19 P)
      (2020/C 45/30)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: T. Maxian Rusche a N. Kuplewatzky, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  zamietol prvý a druhý žalobný dôvod žaloby podanej na prvom stupni ako právne nepodložený,

                  —

                  v súvislosti s tretím a štvrtým žalobným dôvodom žaloby podanej na prvom stupni vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie,

                  —

                  rozhodol, že o trovách prvostupňového aj odvolacieho konania sa rozhodne v konečnom rozsudku Všeobecného súdu.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Komisia uvádza šesť odvolacích dôvodov.
      Po prvé body 59 až 67 napadnutého rozsudku sa vyznačujú viacerými nesprávnymi právnymi posúdeniami. Konkrétne Všeobecný súd podal nesprávny výklad článku 1 ods. 2 a 4, článku 3 ods. 2, 3 a 8 a článku 4 základného nariadenia (1), keď posledné dve ustanovenia vyložil tak, že obsahujú požiadavku, aby Komisia zohľadnila segmentáciu trhu s výrobkom, ktorý je posudzovaný v jej analýze cenových účinkov. Článok 3 ods. 2 a 3 základného nariadenia však vyžaduje porovnanie na úrovni podobného výrobku, tak ako je definovaný v článku 1 ods. 4 základného nariadenia, a nie podrobné posúdenie, ktoré vyžaduje Všeobecný súd na úrovni trhových segmentov. Súdne orgány, na ktoré sa odvoláva Všeobecný súd, nepodporujú názor Všeobecného súdu, pričom Všeobecný súd skresľuje skutočnosti, z ktorých tieto orgány vychádzajú, ako aj skutočnosti, ktoré sú základom sporného nariadenia (2). Napokon v každom prípade neexistujú konkrétne vlastnosti, ktoré by odôvodňovali analýzu podľa trhového segmentu.
      Po druhé v bodoch 59 až 67 napadnutého rozsudku Všeobecný súd podal nesprávny výklad sporného nariadenia alebo skreslil skutočnosti, pokiaľ ide o použitie kontrolných čísel výrobku (PCN) v analýze Komisie, ktorá sa týka cenových účinkov. Použitie PCN internalizuje určité vlastnosti, akými sú napríklad segmentácia trhu (a veľa ďalších faktorov), čo prirodzene vedie k tomu, že pri vypracovaní analýzy cenových účinkov založenej na štruktúre PCN sa zohľadňujú takéto faktory. Ďalšia analýza segmentovaných cenových účinkov preto nebola potrebná.
      Po tretie v bodoch 77 až 79 napadnutého rozsudku sa Všeobecný súd dopustil pochybenia pri výklade článku 296 ZFEÚ a skreslil dôkazy týkajúce sa analýzy založenej na trhových segmentoch počas prešetrovania a v spornom nariadení.
      Po štvrté v bodoch 68 až 76 napadnutého rozsudku podal Všeobecný súd nesprávny výklad článku 3 ods. 2 a 3 základného nariadenia, ktorý vyžaduje iba preukázanie vplyvu dumpingových dovozov na výrobné odvetvie Únie. Na rozdiel od názoru Všeobecného súdu je vplyv predaja druhov výrobkov, ktoré neboli vyvezené vyvážajúcimi výrobcami zaradenými do vzorky, irelevantný.
      Po piate body 67 až 76 napadnutého rozsudku nezohľadňujú účinky článku 17 základného nariadenia, ktorý sa týka výberu vzorky, a zbavujú ho potrebného účinku. Konštatovanie uvedené v týchto bodoch nezohľadňuje skutočnosť, že inherentným účinkom výberu vzorky je, že Komisia posudzuje iba dovoz čínskych vyvážajúcich výrobcov zaradených do vzorky. V dôsledku toho môžu legitímne existovať predaje, ktoré neboli zaznamenané z dôvodu použitia výberu vzorky. Tento vedľajší účinok však nespochybňuje legitímnosť analýzy cenových účinkov vykonanej na základe reprezentatívnej vzorky vybratej v súlade s článkom 17 základného nariadenia.
      Po šieste v bodoch 34, 35 a 45 napadnutého rozsudku Všeobecný súd prekvalifikoval prvý a druhý žalobný dôvod, a tak rozhodol ultra petita. Všeobecný súd sa tiež dopustil neprávneho právneho posúdenia, keď nesprávne vymedzil rozsah súdneho preskúmania uplatniteľného na prvý a druhý žalobný dôvod. Aj keby štandard posúdenia, ktorý stanovil Všeobecný súd, existoval, quod non, tento súd nesprávne kvalifikoval alebo dokonca skreslil skutočnosti podporujúce analýzu Komisie.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21).

         (2)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/804 z 11. mája 2017, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezšvových rúr a rúrok zo železa (iného než zliatina) alebo z ocele (inej než nehrdzavejúcej ocele) s kruhovým prierezom a vonkajším priemerom presahujúcim 406,4 mm s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 121, 2017, s. 3).


title: Vec C-897/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovni sud (Chorvátsko) 5. decembra 2019 – Ruská federácia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/33

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovni sud (Chorvátsko) 5. decembra 2019 – Ruská federácia
      (Vec C-897/19)
      (2020/C 45/31)
      Jazyk konania: chorvátčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vrhovni sud

         Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      I.N.
      Ruská federácia

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 18 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že členský štát Európskej únie, ktorý rozhoduje o vydaní, do tretieho štátu, občana štátu, ktorý nie je členom Európskej únie, ale je členom schengenského priestoru, je povinný informovať o žiadosti o vydanie členský štát schengenského priestoru, ktorého štátnu príslušnosť má táto osoba?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku a v prípade, že členský štát schengenského priestoru požiadal o odovzdanie tejto osoby na účely začatia konania, ktoré je dôvodom žiadosti o vydanie, treba tomuto štátu odovzdať danú osobu v súlade s dohodou medzi Európskou úniou a Islandskou republikou a Nórskym kráľovstvom o vydávacom konaní medzi členskými štátmi Európskej únie a Islandom a Nórskom?


title: Vec C-735/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Justice de paix du troisième canton de Charleroi – Belgicko) – IZ/Ryanair DAC

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/34

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Justice de paix du troisième canton de Charleroi – Belgicko) – IZ/Ryanair DAC
      (Vec C-735/18) (1)

      (2020/C 45/32)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 44, 4.2.2019.


title: Vec C-281/19: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 18. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Paris – Francúzsko) – XS/Recteur de l’académie de Paris

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/34

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 18. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Paris – Francúzsko) – XS/Recteur de l’académie de Paris
      (Vec C-281/19) (1)

      (2020/C 45/33)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 187, 3.6.2019.


title: Vec C-395/19: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 26. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d'instance de Nice – Francúzsko) – VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/34

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 26. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d'instance de Nice – Francúzsko) – VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd
      (Vec C-395/19) (1)

      (2020/C 45/34)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 246, 22.7.2019.


title: Vec T-749/19: Žaloba podaná 1. novembra 2019 – John Wood Group a iní/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/35

      Žaloba podaná 1. novembra 2019 – John Wood Group a iní/Komisia
      (Vec T-749/19)
      (2020/C 45/35)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: John Wood Group plc (Aberdeen, Spojené kráľovstvo), WGPSN (Holdings) Ltd (Aberdeen), Wood Group Investments Ltd (Aberdeen) a Amec Foster Wheeler Ltd (Knutsford, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: C. McDonnell, barrister, B. Goren, solicitor, M. Peristeraki, lawyer, a K. Desai, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval neexistenciu protiprávnej štátnej pomoci, zrušil článok 1 rozhodnutia Komisie C(2019) 2526 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti v rozsahu, v akom konštatuje existenciu protiprávnej štátnej pomoci, a zrušil povinnosť Spojeného kráľovstva vymáhať od žalobkýň údajnú protiprávnu štátnu pomoc získanú v tejto súvislosti (články 2 a 3 napadnutého rozhodnutia),

                  —

                  subsidiárne zrušil články 2 a 3 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom ukladajú Spojenému kráľovstvu povinnosť vymáhať od žalobkýň údajnú štátnu pomoc, a

                  —

                  v každom prípade uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň v tomto konaní.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nepochopila kontext, cieľ a fungovanie britských pravidiel kontrolovaných zahraničných spoločností, pokiaľ ide o zaobchádzanie s neobchodným finančným ziskom. Závery Komisie v napadnutom rozhodnutí sú založené na kumulatívnych zjavných chybách. Komisia sa konkrétne dopustila zjavných pochybení v chápaní celkového daňového systému Spojeného kráľovstva, v chápaní cieľov systému kontrolovaných zahraničných spoločností, v špecifickom rozsahu oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností a v definícii oprávnených úverových vzťahov.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne považuje oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností za daňové oslobodenie, a teda za výhodu. Pokiaľ ide o neobchodný finančný zisk, oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností predstavuje ustanovenie o uložení dane a tvorí súčasť definície limitov pravidiel pre kontrolované zahraničné spoločnosti, a nie selektívnu výhodu. Komisia neposkytla žiadnu kvantitatívnu analýzu, ktorá by preukázala, že ide o výhodu, a keďže neexistujú presvedčivé dôkazy o tom, že predmetné opatrenie zakladá výhodu, napadnuté rozhodnutie nemôže obstáť.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne identifikovala referenčný systém na posúdenie účinkov pravidiel pre kontrolované zahraničné spoločnosti a nesprávne identifikovala tieto pravidlá ako samostatný súbor pravidiel, odlišný od celkového britského systému dane z príjmu právnických osôb. Komisia správne nepochopila cieľ pravidiel pre kontrolované zahraničné spoločnosti a nezohľadnila priestor Spojeného kráľovstva pre voľnú úvahu.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že sa Komisia pri analýze štátnej pomoci dopustila zjavných chýb a pri posudzovaní otázky porovnateľnosti uplatnila nesprávne testy. Komisia neuznala rozdielnu úroveň rizika pre britský daňový základ, pokiaľ ide o poskytovanie úverov skupinovej spoločnosti, ktorá je zdaniteľnou osobou v Spojenom kráľovstve, a poskytovanie úverov skupinovej spoločnosti, ktorá nie je zdaniteľnou osobou v Spojenom kráľovstve, a iracionálne dospela k záveru, že poskytovanie úverov v rámci skupiny je porovnateľné s poskytovaním úverov tretím stranám.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že aj za predpokladu, že sporné opatrenia týkajúce sa kontrolovaných zahraničných spoločností predstavujú prima facie štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, napadnuté rozhodnutie dospelo k chybnému záveru, že nič nemôže odôvodniť zlučiteľnosť sporných opatrení s pravidlami Únie týkajúcimi sa štátnej pomoci. Napadnuté rozhodnutie je navyše iracionálne a nekonzistentné, keďže Komisia správne uznala, že kapitola 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] je odôvodnená, na rozdiel od uvedenej kapitoly 5, pokiaľ jediným dôvodom uplatnenia sadzby pre kontrolované zahraničné spoločnosti je kritérium „kapitálu spojeného so Spojeným kráľovstvom“, z dôvodu, že toto kritérium môže byť v praxi nadmieru ťažko použiteľné, a súčasne bez akéhokoľvek vhodného odôvodnenia Komisia uviedla, že uvedená kapitola 9 nemôže byť nikdy odôvodnená v prípadoch, keď kritérium významných personálnych funkcií vyvolá uplatnenie sadzby dane pre kontrolované zahraničné spoločnosti podľa uvedenej kapitoly 5. V skutočnosti je kritérium významných personálnych funkcií v praxi nadmieru ťažko použiteľné, takže Komisia mala konštatovať, že kapitola 9 je odôvodnená takisto vzhľadom na toto kritérium a teda mala dospieť k záveru, že nejde o štátnu pomoc.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že vykonanie napadnutého rozhodnutia prostredníctvom vymáhania údajnej štátnej pomoci od žalobkýň, ak bude toto rozhodnutie potvrdené, poruší základné zásady práva Únie, vrátane slobody usadiť sa a voľného pohybu služieb, keďže v prípade žalobkýň sú dotknuté kontrolované zahraničné spoločnosti usadené v iných členských štátoch.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že inkasný príkaz založený na napadnutom rozhodnutí nie je opodstatnený a je v rozpore so základnými zásadami práva Únie.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na nedostatku odôvodnenia niektorých základných prvkov napadnutého rozhodnutia, napríklad záveru, podľa ktorého sadzba dane pre kontrolované zahraničné spoločnosti stanovená v uvedenej kapitole 5 by mohla byť bez problémov alebo bez nadmernej záťaže použitá na základe kritéria významných personálnych funkcií.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie porušuje takisto zásadu riadnej správy vecí verejných, ktorá Komisii ukladá transparentnosť a predvídateľnosť v rámci správnych konaní a vydanie rozhodnutia v primeranej lehote. Zo strany Komisie je neprimerané, aby svoje rozhodnutie o začatí vyšetrovania v prejednávanom prípade prijala po viac ako štyroch rokoch a konečné rozhodnutie vydala až viac ako šesť rokov po nadobudnutí účinnosti sporného opatrenia.


title: Vec T-762/19: Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Rio Tinto European Holdings a iní/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/36

      Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Rio Tinto European Holdings a iní/Komisia
      (Vec T-762/19)
      (2020/C 45/36)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Rio Tinto European Holdings (Londýn, Spojené kráľovstvo), Rio Tinto International Holdings Ltd (Londýn) a Rio Tinto Simfer UK Ltd (Londýn) (v zastúpení: N. Niejahr a B. Hoorelbeke, lawyers, A. Stratakis a P. O’Gara, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1), v rozsahu, v akom konštatuje, že údajné opatrenie pomoci predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, a nariaďuje sa jej vymáhanie spolu s úrokmi, a to aj od žalobkýň,

                  —

                  subsidiárne zrušil články 2, 3 a 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom nariaďuje vymáhanie nezlučiteľnej pomoci spolu s úrokmi, a to aj od žalobkýň,

                  —

                  rozhodol, že Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a uložil jej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň vynaložené v rámci tohto konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila porušenia článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď rozhodla, že údajné opatrenie pomoci predstavuje selektívnu výhodu:

                              a)

                              pre spoločnosti, využívajúce 75 % oslobodenie od dane pre nízkorizikové oprávnené úverové vzťahy, tým, že Komisia:

                                          —

                                          nesprávne identifikovala ako referenčný systém britský režim kontrolovaných zahraničných spoločností,

                                          —

                                          dopustila sa nesprávneho právneho posúdenia, keď dospela k záveru, že 75 % oslobodenie od dane predstavuje odchýlku od referenčného daňového systému z dôvodu, že:

                                                      i)

                                                      konštatovanie existencie odchýlky bolo chybne založené na legislatívnej technike;

                                                      ii)

                                                      kritérium významných personálnych funkcií nie je hlavným kritériom britského režimu kontrolovaných zahraničných spoločností a

                                                      iii)

                                                      oprávnené a neoprávnené úverové vzťahy sa nenachádzajú v rovnakej právnej a skutkovej situácii a v každom prípade sa Komisia dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), alebo z nich neprimerane vychádzala.

                                          —

                                          dopustila sa nesprávneho skutkového a právneho posúdenia, keď dospela k záveru, že 75 % oslobodenie od dane nie je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému rovnako ako schéma oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností, ktorá sa uplatňuje na neobchodné finančné zisky, ktoré patria pod oddiel 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia)].

                              b)

                              pre spoločnosti využívajúce oslobodenie od dane na základe spárovaného úroku tým, že:

                                          —

                                          nesprávne identifikovala ako referenčný systém britský režim kontrolovaných zahraničných spoločností,

                                          —

                                          dopustila sa nesprávneho právneho posúdenia, keď dospela k záveru, že oslobodenie od dane na základe spárovaného úroku predstavuje odchýlku od referenčného daňového systému z dôvodu, že:

                                                      i)

                                                      konštatovanie existencie odchýlky je nesprávne založené na legislatívnej technike a kritérium významných personálnych funkcií nie je hlavným kritériom britského režimu kontrolovaných zahraničných spoločností;

                                                      ii)

                                                      daňovníci, ktorí majú nárok na oslobodenie od dane na základe spárovaného úroku, sa nenachádzajú v rovnakej právnej a skutkovej situácii ako daňovníci, ktorí taký nárok nemajú.

                                          —

                                          dopustila sa nesprávneho skutkového a právneho posúdenia, keď dospela k záveru, že oslobodenie na základe spárovaného úroku nie je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia porušila článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že nepreukázala, že údajné opatrenie pomoci mohlo ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a hrozilo narušením hospodárskej súťaže.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod predložený subsidiárne založený na tom, že Komisia porušila článok 49 ZFEÚ tým, že kvalifikovala údajné opatrenie štátnej pomoci ako nezlučiteľnú štátnu pomoc, ktorá neporušuje slobodu usadiť sa zaručenú článkom 49 ZFEÚ.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia porušila základnú zásadu rovnosti zaobchádzania/zákazu diskriminácie tým, že:

                              —

                              zaobchádzala s neobchodnými finančnými ziskami z oprávnených úverových vzťahov rovnako ako s neobchodnými finančnými ziskami z neoprávnených úverových vzťahov a

                              —

                              zaobchádzala s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností rozdielne podľa toho, či neobchodné finančné zisky spadali pod oddiel 371EB alebo oddiel 371EC Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon z roku 2010 o daniach (medzinárodné a iné ustanovenia)].

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod predložený subsidiárne založený na tom, že aj keby údajné opatrenie pomoci patrilo do pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ, Komisia porušila článok 16 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (2) tým, že nariadila vymáhanie údajne nezlučiteľnej pomoci od príjemcov údajného opatrenia pomoci, pretože toto vymáhanie porušuje všeobecné zásady práva Únie, konkrétne zásadu legitímnej dôvery a zásadu právnej istoty.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-763/19: Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Ultra Electronics Holdings a iní/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/38

      Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Ultra Electronics Holdings a iní/Komisia
      (Vec T-763/19)
      (2020/C 45/37)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Ultra Electronics Holdings plc (Londýn, Spojené kráľovstvo), DF Group Ltd (Londýn) a Ultra Electronics Swiss Holdings Company Ltd (Londýn) (v zastúpení: M. Whitehouse a P. Halford, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1),

                  —

                  subsidiárne zrušil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom porušuje slobodu žalobkýň usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ alebo voľný pohyb kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú jedenásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že režim oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností (ďalej len „sporné opatrenie“) viedol k ekonomickej výhode z hľadiska a zmyslu a pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii referenčného systému na účely analýzy „selektívnosti“.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne a neúplne identifikovala relevantné ciele referenčného systému, ktorý zvolila, pričom im ani správne neporozumela.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii sporného opatrenia ako odchýlky od referenčného systému, ktorý zvolila.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne kvalifikovala sporné opatrenie ako prima facie selektívne, keďže nesprávne rozhodla, že toto opatrenie sa vyznačuje rozdielnym zaobchádzaním s podnikmi, ktoré sa nachádzajú v porovnateľnej právnej a skutkovej situácii.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že v rámci posudzovania selektívnosti sporného opatrenia prihliadla na smernicu Rady (EÚ) 2016/1164 (1), hoci uvedený nástroj nadobudol účinnosť až po tom, čo Komisia rozhodla, že napadnuté opatrenie predstavuje štátnu pomoc.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je zneužitím právomoci Komisiou, ktoré je v rozpore s daňovou suverenitou Spojeného kráľovstva.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla, že údajná odchýlka nie je odôvodnená vo vzťahu k zdaneniu neobchodných finančných ziskov vyplývajúcich z oprávnených úverových vzťahov, ktoré patria prima facie pod oddiel 371EB („činnosti v Spojenom kráľovstve“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [daňový zákon (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010]. Pokiaľ ide o oslobodenia od dane v prípade „oprávnených zdrojov“ a „spárovaných úrokov“, rozhodnutie Komisie sa tiež vyznačuje nedostatočným odôvodnením v súvislosti s ich opodstatnením alebo neopodstatnením.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia postupovala v rozpore s článkom 108 ods. 2 ZFEÚ a článkom 6 nariadenia (EÚ) 2015/1589 (2) a v rozpore s povinnosťou riadnej správy veci verejných podľa článku 41 Charty základných práv. Konkrétne vo svojom rozhodnutí o začatí konania neuviedla, že má pochybnosti, pokiaľ ide o odôvodnenie „75 % oslobodenia od dane“ podľa oddielu 371ID daňového zákona (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010, s cieľom vyhnúť sa takej praktickej ťažkosti pri vyhotovovaní analýz významných personálnych funkcií vo vzťahu k vnútroskupinovým pôžičkám, akou je poskytnutie náležitej možnosti zainteresovaným stranám predložiť pripomienky, takže v rámci vyšetrovania vôbec nevyzvala zainteresované strany na predloženie pripomienok, pričom v napadnutom rozhodnutí sa rozhodla, že bude ignorovať také pripomienky, ktoré zainteresované strany v tejto súvislosti skutočne predložili. V dôsledku toho je napadnuté rozhodnutie neplatné.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že to, že sa spoločnosti usadenej v Spojenom kráľovstve uloží povinnosť zaplatiť daň zo ziskov zahraničných dcérskych spoločností „v miere, v akej ich možno prisúdiť domácim aktívam a činnostiam“, nepredstavuje obmedzenie slobody usadiť sa, a že sporné opatrenie nie je potrebné na dosiahnutie súladu so slobodami podľa Zmluvy.
                  Na podporu svojho (subsidiárneho) návrhu na zrušenie článku 2 napadnutého rozhodnutia žalobkyne uvádzajú tento žalobný dôvod:

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že aj keby (čo sa odmieta) sporné opatrenie obsahovalo schému štátnej pomoci, Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že vymáhaním pomoci by nedošlo k porušeniu základných zásad práva Únie, a nariadila vymáhanie bez ohľadu na to, či založenie kontrolovaných zahraničných spoločností a poskytovanie úverov zahraničným spoločnostiam skupiny zo strany kontrolovaných zahraničných spoločností zahŕňali výkon slobody usadiť sa alebo voľného pohybu kapitálu. Konkrétne v tomto prípade by vymáhanie porušovalo slobodu žalobkýň usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a voľný pohyb kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ. V rozsahu, v akom ide o takéto porušenie, vymáhanie nariadené v článku 2 napadnutého rozhodnutia by malo byť zrušené.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-765/19: Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Genus Investments/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/41

      Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Genus Investments/Komisia
      (Vec T-765/19)
      (2020/C 45/39)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Genus Investments Ltd (Basingstoke, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Whitehouse a P. Halford, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1),

                  —

                  subsidiárne zrušil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom porušuje slobodu žalobkyne usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkyne.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jedenásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že režim oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností (ďalej len „sporné opatrenie“) viedol k ekonomickej výhode z hľadiska a zmyslu a pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii referenčného systému na účely analýzy „selektívnosti“.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne a neúplne identifikovala relevantné ciele referenčného systému, ktorý zvolila, pričom im ani správne neporozumela.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii sporného opatrenia ako odchýlky od referenčného systému, ktorý zvolila.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne kvalifikovala sporné opatrenie ako prima facie selektívne, keďže nesprávne rozhodla, že toto opatrenie sa vyznačuje rozdielnym zaobchádzaním s podnikmi, ktoré sa nachádzajú v porovnateľnej právnej a skutkovej situácii.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že v rámci posudzovania selektívnosti sporného opatrenia prihliadla na smernicu Rady (EÚ) 2016/1164 (1), hoci uvedený nástroj nadobudol účinnosť až po tom, čo Komisia rozhodla, že napadnuté opatrenie predstavuje štátnu pomoc.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je zneužitím právomoci Komisiou, ktoré je v rozpore s daňovou suverenitou Spojeného kráľovstva.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla, že údajná odchýlka nie je odôvodnená vo vzťahu k zdaneniu neobchodných finančných ziskov vyplývajúcich z oprávnených úverových vzťahov, ktoré patria prima facie pod oddiel 371EB („činnosti v Spojenom kráľovstve“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [daňový zákon (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010]. Pokiaľ ide o oslobodenia od dane v prípade „oprávnených zdrojov“ a „spárovaných úrokov“, rozhodnutie Komisie sa tiež vyznačuje nedostatočným odôvodnením v súvislosti s ich opodstatnením alebo neopodstatnením.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia postupovala v rozpore s článkom 108 ods. 2 ZFEÚ a článkom 6 nariadenia (EÚ) 2015/1589 (2) a v rozpore s povinnosťou riadnej správy veci verejných podľa článku 41 Charty základných práv. Konkrétne vo svojom rozhodnutí o začatí konania neuviedla, že má pochybnosti, pokiaľ ide o odôvodnenie „75 % oslobodenia od dane“ podľa oddielu 371ID daňového zákona (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010, s cieľom vyhnúť sa takej praktickej ťažkosti pri vyhotovovaní analýz významných personálnych funkcií vo vzťahu k vnútroskupinovým pôžičkám, akou je poskytnutie náležitej možnosti zainteresovaným stranám predložiť pripomienky, takže v rámci vyšetrovania vôbec nevyzvala zainteresované strany na predloženie pripomienok, pričom v napadnutom rozhodnutí sa rozhodla, že bude ignorovať také pripomienky, ktoré zainteresované strany v tejto súvislosti skutočne predložili. V dôsledku toho je napadnuté rozhodnutie neplatné.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že to, že sa spoločnosti usadenej v Spojenom kráľovstve uloží povinnosť zaplatiť daň zo ziskov zahraničných dcérskych spoločností „v miere, v akej ich možno prisúdiť domácim aktívam a činnostiam“, nepredstavuje obmedzenie slobody usadiť sa, a že sporné opatrenie nie je potrebné na dosiahnutie súladu so slobodami podľa Zmluvy.
                  Na podporu svojho (subsidiárneho) návrhu na zrušenie článku 2 napadnutého rozhodnutia žalobkyňa uvádza tento žalobný dôvod:

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že aj keby (čo sa odmieta) sporné opatrenie obsahovalo schému štátnej pomoci, Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že vymáhaním pomoci by nedošlo k porušeniu základných zásad práva Únie, a nariadila vymáhanie bez ohľadu na to, či založenie kontrolovaných zahraničných spoločností a poskytovanie úverov zahraničným spoločnostiam skupiny zo strany kontrolovaných zahraničných spoločností zahŕňali výkon slobody usadiť sa alebo voľného pohybu kapitálu. Konkrétne v tomto prípade by vymáhanie porušovalo slobodu žalobkyne usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a voľný pohyb kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ. V rozsahu, v akom ide o takéto porušenie, vymáhanie nariadené v článku 2 napadnutého rozhodnutia by malo byť zrušené.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-766/19: Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Just Eat Holding/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/43

      Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Just Eat Holding/Komisia
      (Vec T-766/19)
      (2020/C 45/40)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Just Eat Holding Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Whitehouse a P. Halford, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1),

                  —

                  subsidiárne zrušil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom porušuje slobodu žalobkyne usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ alebo voľný pohyb kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ, a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkyne.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jedenásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že režim oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností (ďalej len „sporné opatrenie“) viedol k ekonomickej výhode z hľadiska a zmyslu a pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii referenčného systému na účely analýzy „selektívnosti“.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne a neúplne identifikovala relevantné ciele referenčného systému, ktorý zvolila, pričom im ani správne neporozumela.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii sporného opatrenia ako odchýlky od referenčného systému, ktorý zvolila.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne kvalifikovala sporné opatrenie ako prima facie selektívne, keďže nesprávne rozhodla, že toto opatrenie sa vyznačuje rozdielnym zaobchádzaním s podnikmi, ktoré sa nachádzajú v porovnateľnej právnej a skutkovej situácii.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že v rámci posudzovania selektívnosti sporného opatrenia prihliadla na smernicu Rady (EÚ) 2016/1164 (1), hoci uvedený nástroj nadobudol účinnosť až po tom, čo Komisia rozhodla, že napadnuté opatrenie predstavuje štátnu pomoc.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je zneužitím právomoci Komisiou, ktoré je v rozpore s daňovou suverenitou Spojeného kráľovstva.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla, že údajná odchýlka nie je odôvodnená vo vzťahu k zdaneniu neobchodných finančných ziskov vyplývajúcich z oprávnených úverových vzťahov, ktoré patria prima facie pod oddiel 371EB („činnosti v Spojenom kráľovstve“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [daňový zákon (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010]. Pokiaľ ide o oslobodenia od dane v prípade „oprávnených zdrojov“ a „spárovaných úrokov“, rozhodnutie Komisie sa tiež vyznačuje nedostatočným odôvodnením v súvislosti s ich opodstatnením alebo neopodstatnením.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia postupovala v rozpore s článkom 108 ods. 2 ZFEÚ a článkom 6 nariadenia (EÚ) 2015/1589 (2) a v rozpore s povinnosťou riadnej správy veci verejných podľa článku 41 Charty základných práv. Konkrétne vo svojom rozhodnutí o začatí konania neuviedla, že má pochybnosti, pokiaľ ide o odôvodnenie „75 % oslobodenia od dane“ podľa oddielu 371ID daňového zákona (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010, s cieľom vyhnúť sa takej praktickej ťažkosti pri vyhotovovaní analýz významných personálnych funkcií vo vzťahu k vnútroskupinovým pôžičkám, akou je poskytnutie náležitej možnosti zainteresovaným stranám predložiť pripomienky, takže v rámci vyšetrovania vôbec nevyzvala zainteresované strany na predloženie pripomienok, pričom v napadnutom rozhodnutí sa rozhodla, že bude ignorovať také pripomienky, ktoré zainteresované strany v tejto súvislosti skutočne predložili. V dôsledku toho je napadnuté rozhodnutie neplatné.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že to, že sa spoločnosti usadenej v Spojenom kráľovstve uloží povinnosť zaplatiť daň zo ziskov zahraničných dcérskych spoločností „v miere, v akej ich možno prisúdiť domácim aktívam a činnostiam“, nepredstavuje obmedzenie slobody usadiť sa, a že sporné opatrenie nie je potrebné na dosiahnutie súladu so slobodami podľa Zmluvy.
                  Na podporu svojho (subsidiárneho) návrhu na zrušenie článku 2 napadnutého rozhodnutia žalobkyňa uvádza tento žalobný dôvod:

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že aj keby (čo sa odmieta) sporné opatrenie obsahovalo schému štátnej pomoci, Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že vymáhaním pomoci by nedošlo k porušeniu základných zásad práva Únie, a nariadila vymáhanie bez ohľadu na to, či založenie kontrolovaných zahraničných spoločností a poskytovanie úverov zahraničným spoločnostiam skupiny zo strany kontrolovaných zahraničných spoločností zahŕňali výkon slobody usadiť sa alebo voľného pohybu kapitálu. Konkrétne v tomto prípade by vymáhanie porušovalo slobodu žalobkyne usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a voľný pohyb kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ. V rozsahu, v akom ide o takéto porušenie, vymáhanie nariadené v článku 2 napadnutého rozhodnutia by malo byť zrušené.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-767/19: Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Markit Group/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/45

      Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Markit Group/Komisia
      (Vec T-767/19)
      (2020/C 45/41)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Markit Group Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Whitehouse a P. Halford, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1),

                  —

                  subsidiárne zrušil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom porušuje slobodu žalobkyne usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkyne.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jedenásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že režim oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností (ďalej len „sporné opatrenie“) viedol k ekonomickej výhode z hľadiska a zmyslu a pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii referenčného systému na účely analýzy „selektívnosti“.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne a neúplne identifikovala relevantné ciele referenčného systému, ktorý zvolila, pričom im ani správne neporozumela.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii sporného opatrenia ako odchýlky od referenčného systému, ktorý zvolila.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne kvalifikovala sporné opatrenie ako prima facie selektívne, keďže nesprávne rozhodla, že toto opatrenie sa vyznačuje rozdielnym zaobchádzaním s podnikmi, ktoré sa nachádzajú v porovnateľnej právnej a skutkovej situácii.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že v rámci posudzovania selektívnosti sporného opatrenia prihliadla na smernicu Rady (EÚ) 2016/1164 (1), hoci uvedený nástroj nadobudol účinnosť až po tom, čo Komisia rozhodla, že napadnuté opatrenie predstavuje štátnu pomoc.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je zneužitím právomoci Komisiou, ktoré je v rozpore s daňovou suverenitou Spojeného kráľovstva.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla, že údajná odchýlka nie je odôvodnená vo vzťahu k zdaneniu neobchodných finančných ziskov vyplývajúcich z oprávnených úverových vzťahov, ktoré patria prima facie pod oddiel 371EB („činnosti v Spojenom kráľovstve“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [daňový zákon (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010]. Pokiaľ ide o oslobodenia od dane v prípade „oprávnených zdrojov“ a „spárovaných úrokov“, rozhodnutie Komisie sa tiež vyznačuje nedostatočným odôvodnením v súvislosti s ich opodstatnením alebo neopodstatnením.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia postupovala v rozpore s článkom 108 ods. 2 ZFEÚ a článkom 6 nariadenia (EÚ) 2015/1589 (2) a v rozpore s povinnosťou riadnej správy veci verejných podľa článku 41 Charty základných práv. Konkrétne vo svojom rozhodnutí o začatí konania neuviedla, že má pochybnosti, pokiaľ ide o odôvodnenie „75 % oslobodenia od dane“ podľa oddielu 371ID daňového zákona (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010, s cieľom vyhnúť sa takej praktickej ťažkosti pri vyhotovovaní analýz významných personálnych funkcií vo vzťahu k vnútroskupinovým pôžičkám, akou je poskytnutie náležitej možnosti zainteresovaným stranám predložiť pripomienky, takže v rámci vyšetrovania vôbec nevyzvala zainteresované strany na predloženie pripomienok, pričom v napadnutom rozhodnutí sa rozhodla, že bude ignorovať také pripomienky, ktoré zainteresované strany v tejto súvislosti skutočne predložili. V dôsledku toho je napadnuté rozhodnutie neplatné.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že to, že sa spoločnosti usadenej v Spojenom kráľovstve uloží povinnosť zaplatiť daň zo ziskov zahraničných dcérskych spoločností „v miere, v akej ich možno prisúdiť domácim aktívam a činnostiam“, nepredstavuje obmedzenie slobody usadiť sa, a že sporné opatrenie nie je potrebné na dosiahnutie súladu so slobodami podľa Zmluvy.
                  Na podporu svojho (subsidiárneho) návrhu na zrušenie článku 2 napadnutého rozhodnutia žalobkyňa uvádza tento žalobný dôvod:

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že aj keby (čo sa odmieta) sporné opatrenie obsahovalo schému štátnej pomoci, Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že vymáhaním pomoci by nedošlo k porušeniu základných zásad práva Únie, a nariadila vymáhanie bez ohľadu na to, či založenie kontrolovaných zahraničných spoločností a poskytovanie úverov zahraničným spoločnostiam skupiny zo strany kontrolovaných zahraničných spoločností zahŕňali výkon slobody usadiť sa alebo voľného pohybu kapitálu. Konkrétne v tomto prípade by vymáhanie porušovalo slobodu žalobkyne usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a voľný pohyb kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ. V rozsahu, v akom ide o takéto porušenie, vymáhanie nariadené v článku 2 napadnutého rozhodnutia by malo byť zrušené.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-768/19: Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Elementis/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/46

      Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Elementis/Komisia
      (Vec T-768/19)
      (2020/C 45/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Elementis Holdings Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Whitehouse a P. Halford, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1),

                  —

                  subsidiárne zrušil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom porušuje slobodu žalobkyne usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkyne.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jedenásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že režim oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností (ďalej len „sporné opatrenie“) viedol k ekonomickej výhode z hľadiska a zmyslu a pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii referenčného systému na účely analýzy „selektívnosti“.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne a neúplne identifikovala relevantné ciele referenčného systému, ktorý zvolila, pričom im ani správne neporozumela.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii sporného opatrenia ako odchýlky od referenčného systému, ktorý zvolila.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne kvalifikovala sporné opatrenie ako prima facie selektívne, keďže nesprávne rozhodla, že toto opatrenie sa vyznačuje rozdielnym zaobchádzaním s podnikmi, ktoré sa nachádzajú v porovnateľnej právnej a skutkovej situácii.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že v rámci posudzovania selektívnosti sporného opatrenia prihliadla na smernicu Rady (EÚ) 2016/1164 (1), hoci uvedený nástroj nadobudol účinnosť až po tom, čo Komisia rozhodla, že napadnuté opatrenie predstavuje štátnu pomoc.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je zneužitím právomoci Komisiou, ktoré je v rozpore s daňovou suverenitou Spojeného kráľovstva.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla, že údajná odchýlka nie je odôvodnená vo vzťahu k zdaneniu neobchodných finančných ziskov vyplývajúcich z oprávnených úverových vzťahov, ktoré patria prima facie pod oddiel 371EB („činnosti v Spojenom kráľovstve“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [daňový zákon (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010]. Pokiaľ ide o oslobodenia od dane v prípade „oprávnených zdrojov“ a „spárovaných úrokov“, rozhodnutie Komisie sa tiež vyznačuje nedostatočným odôvodnením v súvislosti s ich opodstatnením alebo neopodstatnením.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia postupovala v rozpore s článkom 108 ods. 2 ZFEÚ a článkom 6 nariadenia (EÚ) 2015/1589 (2) a v rozpore s povinnosťou riadnej správy veci verejných podľa článku 41 Charty základných práv. Konkrétne vo svojom rozhodnutí o začatí konania neuviedla, že má pochybnosti, pokiaľ ide o odôvodnenie „75 % oslobodenia od dane“ podľa oddielu 371ID daňového zákona (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010, s cieľom vyhnúť sa takej praktickej ťažkosti pri vyhotovovaní analýz významných personálnych funkcií vo vzťahu k vnútroskupinovým pôžičkám, akou je poskytnutie náležitej možnosti zainteresovaným stranám predložiť pripomienky, takže v rámci vyšetrovania vôbec nevyzvala zainteresované strany na predloženie pripomienok, pričom v napadnutom rozhodnutí sa rozhodla, že bude ignorovať také pripomienky, ktoré zainteresované strany v tejto súvislosti skutočne predložili. V dôsledku toho je napadnuté rozhodnutie neplatné.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že to, že sa spoločnosti usadenej v Spojenom kráľovstve uloží povinnosť zaplatiť daň zo ziskov zahraničných dcérskych spoločností „v miere, v akej ich možno prisúdiť domácim aktívam a činnostiam“, nepredstavuje obmedzenie slobody usadiť sa, a že sporné opatrenie nie je potrebné na dosiahnutie súladu so slobodami podľa Zmluvy.
                  Na podporu svojho (subsidiárneho) návrhu na zrušenie článku 2 napadnutého rozhodnutia žalobkyňa uvádza tento žalobný dôvod:

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že aj keby (čo sa odmieta) sporné opatrenie obsahovalo schému štátnej pomoci, Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že vymáhaním pomoci by nedošlo k porušeniu základných zásad práva Únie, a nariadila vymáhanie bez ohľadu na to, či založenie kontrolovaných zahraničných spoločností a poskytovanie úverov zahraničným spoločnostiam skupiny zo strany kontrolovaných zahraničných spoločností zahŕňali výkon slobody usadiť sa alebo voľného pohybu kapitálu. Konkrétne v tomto prípade by vymáhanie porušovalo slobodu žalobkyne usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a voľný pohyb kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ. V rozsahu, v akom ide o takéto porušenie, vymáhanie nariadené v článku 2 napadnutého rozhodnutia by malo byť zrušené.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-769/19: Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Informa a iní/Komisia

text:
               10.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/48

      Žaloba podaná 8. novembra 2019 – Informa a iní/Komisia
      (Vec T-769/19)
      (2020/C 45/43)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Informa plc (Londýn, Spojené kráľovstvo), Maypond Ltd (Dublin, Írsko), Tanahol Ltd (Dublin) a Colonygrove Ltd (Londýn) (v zastúpení: M. Whitehouse a P. Halford, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/1352 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti (Ú. v. EÚ L 216, 2019, s. 1),

                  —

                  subsidiárne zrušil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom porušuje slobodu žalobkýň usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a/alebo voľný pohyb kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú jedenásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že režim oslobodenia od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností (ďalej len „sporné opatrenie“) viedol k ekonomickej výhode z hľadiska a zmyslu a pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii referenčného systému na účely analýzy „selektívnosti“.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne a neúplne identifikovala relevantné ciele referenčného systému, ktorý zvolila, pričom im ani správne neporozumela.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri identifikácii sporného opatrenia ako odchýlky od referenčného systému, ktorý zvolila.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď nesprávne kvalifikovala sporné opatrenie ako prima facie selektívne, keďže nesprávne rozhodla, že toto opatrenie sa vyznačuje rozdielnym zaobchádzaním s podnikmi, ktoré sa nachádzajú v porovnateľnej právnej a skutkovej situácii.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že v rámci posudzovania selektívnosti sporného opatrenia prihliadla na smernicu Rady (EÚ) 2016/1164 (1), hoci uvedený nástroj nadobudol účinnosť až po tom, čo Komisia rozhodla, že napadnuté opatrenie predstavuje štátnu pomoc.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je zneužitím právomoci Komisiou, ktoré je v rozpore s daňovou suverenitou Spojeného kráľovstva.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla, že údajná odchýlka nie je odôvodnená vo vzťahu k zdaneniu neobchodných finančných ziskov vyplývajúcich z oprávnených úverových vzťahov, ktoré patria prima facie pod oddiel 371EB („činnosti v Spojenom kráľovstve“) Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [daňový zákon (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010]. Pokiaľ ide o oslobodenia od dane v prípade „oprávnených zdrojov“ a „spárovaných úrokov“, rozhodnutie Komisie sa tiež vyznačuje nedostatočným odôvodnením v súvislosti s ich opodstatnením alebo neopodstatnením.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia postupovala v rozpore s článkom 108 ods. 2 ZFEÚ a článkom 6 nariadenia (EÚ) 2015/1589 (2) a v rozpore s povinnosťou riadnej správy veci verejných podľa článku 41 Charty základných práv. Konkrétne vo svojom rozhodnutí o začatí konania neuviedla, že má pochybnosti, pokiaľ ide o odôvodnenie „75 % oslobodenia od dane“ podľa oddielu 371ID daňového zákona (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010, s cieľom vyhnúť sa takej praktickej ťažkosti pri vyhotovovaní analýz významných personálnych funkcií vo vzťahu k vnútroskupinovým pôžičkám, akou je poskytnutie náležitej možnosti zainteresovaným stranám predložiť pripomienky, takže v rámci vyšetrovania vôbec nevyzvala zainteresované strany na predloženie pripomienok, pričom v napadnutom rozhodnutí sa rozhodla, že bude ignorovať také pripomienky, ktoré zainteresované strany v tejto súvislosti skutočne predložili. V dôsledku toho je napadnuté rozhodnutie neplatné.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že to, že sa spoločnosti usadenej v Spojenom kráľovstve uloží povinnosť zaplatiť daň zo ziskov zahraničných dcérskych spoločností „v miere, v akej ich možno prisúdiť domácim aktívam a činnostiam“, nepredstavuje obmedzenie slobody usadiť sa, a že sporné opatrenie nie je potrebné na dosiahnutie súladu so slobodami podľa Zmluvy.
                  Na podporu svojho (subsidiárneho) návrhu na zrušenie článku 2 napadnutého rozhodnutia žalobkyne uvádzajú tento žalobný dôvod:

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že aj keby (čo sa odmieta) sporné opatrenie obsahovalo schému štátnej pomoci, Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že vymáhaním pomoci by nedošlo k porušeniu základných zásad práva Únie, a nariadila vymáhanie bez ohľadu na to, či založenie kontrolovaných zahraničných spoločností a poskytovanie úverov zahraničným spoločnostiam skupiny zo strany kontrolovaných zahraničných spoločností zahŕňali výkon slobody usadiť sa alebo voľného pohybu kapitálu. Konkrétne v tomto prípade by vymáhanie porušovalo slobodu žalobkýň usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a voľný pohyb kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ. V rozsahu, v akom ide o takéto porušenie, vymáhanie nariadené v článku 2 napadnutého rozhodnutia by malo byť zrušené.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).