201806150371954942018/C 231/112032018CJC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180320101011Vec C-203/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemecko) 20. marca 2018 – Deutsche Post AG, Klaus Leymann/Land Nordrhein-Westfalen
 ---documentbreak--- C2312018SK1010120180320SK0011101101Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemecko) 20. marca 2018 – Deutsche Post AG, Klaus Leymann/Land Nordrhein-Westfalen
   (Vec C-203/18)2018/C 231/11Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Deutsche Post AG, Klaus Leymann

      Žalovaný: Land Nordrhein-Westfalen

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Má sa ustanovenie o výnimke v článku 13 ods. 1 písm. d) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (
                  1
               ) z 15. marca 2006 v znení článku 45 bodu 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 165/2014 (
                  2
               ) zo 4. februára 2014 vykladať v tom zmysle, že zahŕňa iba vozidlá alebo jazdné súpravy, ktoré sa používajú výlučne na dodávku zásielok ako súčasť univerzálnej služby, alebo sú podmienky ustanovenia o výnimke splnené aj vtedy, ak sa vozidlá alebo jazdné súpravy prevažne alebo podielom určeným iným spôsobom používajú aj na dodávku zásielok ako súčasť univerzálnej služby?

            2.

            Má sa v rámci ustanovenia o výnimke uvedeného v bode 1 na účely posúdenia, či sa vozidlo alebo jazdná súprava výlučne alebo – prípadne – prevažne alebo podielom určeným iným spôsobom používa aj na dodávku zásielok súčasť univerzálnej služby, zohľadniť všeobecné použitie vozidla alebo jazdnej súpravy alebo konkrétne použitie vozidla alebo jazdnej súpravy pri jednotlivej jazde?

      (
         1
      )	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85 (Ú. v. EÚ L 102, 2006, s. 1).
   (
         2
      )	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 165/2014 zo 4. februára 2014 o tachografoch v cestnej doprave, ktorým sa ruší nariadenie Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovom zariadení v cestnej doprave a mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy (Ú. v. EÚ L 60, 2014, s. 1).


201806150761955042018/C 231/242052016TC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180517212111Vec T-205/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. mája 2018 – Litva/Komisia („Kohézny fond — Výdavky vylúčené z financovania — Technická podpora pri riadení Kohézneho fondu v Litve — DPH — Článok 11 ods. 1 a 3 nariadenia (ES) č. 16/2003 — Zníženie finančnej pomoci“)
 ---documentbreak--- C2312018SK2110120180517SK0024211211Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. mája 2018 – Litva/Komisia
   (Vec T-205/16) (
         1
      )
   „(„Kohézny fond — Výdavky vylúčené z financovania — Technická podpora pri riadení Kohézneho fondu v Litve — DPH — Článok 11 ods. 1 a 3 nariadenia (ES) č. 16/2003 — Zníženie finančnej pomoci“)“2018/C 231/24Jazyk konania: litovčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Litovská republika (v zastúpení: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė a D. Stepanienė, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B.-R. Killmann a J. Jokubauskaitė, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2016) 969 z 23. februára 2016 o znížení podpory z Kohézneho fondu pre projekt uskutočnený v Litve s názvom „Technická pomoc pre spravovanie Kohézneho fondu v Litovskej republike“ v rozsahu, v akom z tohto rozhodnutia vyplýva zníženie pomoci o sumu vo výške 137864,61 eura, ktorá bola vynaložená na DPH

      Výrok rozsudku

            1.

            Rozhodnutie Komisie C(2016) 969 z 23. februára 2016 o znížení podpory z Kohézneho fondu pre projekt uskutočnený v Litve s názvom „Technická pomoc pre spravovanie Kohézneho fondu v Litovskej republike“ sa zrušuje v rozsahu, v akom z tohto rozhodnutia vyplýva zníženie pomoci o sumu vo výške 137864,61 eura, ktorá bola vynaložená na DPH.

            2.

            Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Litovskej republike.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 251, 11.7.2016.


201806150451954832018/C 231/122102018CJC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180323101122Vec C-210/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Schienen-Control Kommission (Rakúsko) 23. marca 2018 – WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG
 ---documentbreak--- C2312018SK1020120180323SK0012102112Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Schienen-Control Kommission (Rakúsko) 23. marca 2018 – WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG
   (Vec C-210/18)2018/C 231/12Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Schienen-Control Kommission

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: WESTbahn Management GmbH

      Žalovaná: ÖBB-Infrastruktur AG

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Má sa príloha II bod 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/34/Európskej únie z 21. novembra 2012, ktorou sa zriaďuje jednotný európsky železničný priestor (
                  1
               ) vykladať v tom zmysle, že tam uvedený pojem „stanice osobnej dopravy, ich budovy a iné zariadenia“ zahŕňa aj súčasti železničnej infraštruktúry „osobné nástupištia“ podľa prílohy I druhej zarážky tejto smernice?

            2.

            Ak bude odpoveď na otázku 1. záporná:
            Má sa príloha II bod 1 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/34/EÚ z 21. novembra 2012, ktorou sa zriaďuje jednotný európsky železničný priestor vykladať v tom zmysle, že tam uvedený pojem „použitie železničnej infraštruktúry“ zahŕňa aj používanie osobných nástupíšť podľa prílohy I druhej zarážky tejto smernice?

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ L 343, 2012, s. 32.


201806150751955192018/C 231/331992018TC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180316262722Vec T-199/18: Žaloba podaná 16. marca 2018 – SCF Terminal (Cyprus) a S H B/Rada a iní
 ---documentbreak--- C2312018SK2620120180316SK0033262272Žaloba podaná 16. marca 2018 – SCF Terminal (Cyprus) a S H B/Rada a iní
   (Vec T-199/18)2018/C 231/33Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyne: SCF Terminal (Cyprus) LTD (Limassol, Cyprus) a S H B, Inc. (Monrovia, Libéria) (v zastúpení: P. Tridimas, Barrister, K. Kakoulli, P. Panayides a C. Pericleous, lawyers)

      Žalované: Rada Európskej únie, Európska komisia, Európska centrálna banka, Eurogroup a Európska únia

      Návrh

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            uložil žalovaným povinnosť nahradiť žalobkyniam sumy uvedené v prílohe k tejto žalobe vrátane úrokov počítaných od 26. marca 2013 do rozhodnutia Všeobecného súdu vo veci,

            —

            uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

      Subsidiárne žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            určil, že Európskej únii a/alebo žalovaným inštitúciám vznikla mimozmluvná zodpovednosť,

            —

            určil spôsob, akým nahradiť nahraditeľné straty, ktoré utrpeli žalobkyne, a

            —

            uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody, ktoré sú v podstate zhodné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými vo veci T-197/18, JV Voscf a i./Rada a i.


201806150601955282018/C 231/342302018TC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180406272821Vec T-230/18: Žaloba podaná 6. apríla 2018 – Czarnecki/Parlament
 ---documentbreak--- C2312018SK2710120180406SK0034271282Žaloba podaná 6. apríla 2018 – Czarnecki/Parlament
   (Vec T-230/18)2018/C 231/34Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobca: Ryszard Czarnecki (Varšava, Poľsko) (v zastúpení: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            vyhlásil prejednávanú žalobu za prípustnú,

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie Európskeho parlamentu zo 7. februára 2018,

            —

            zaviazal žalovaného na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený jednak na porušení práva na prezumpciu neviny, práva na obhajobu a zásady rovnosti zbraní a jednak na porušení zásady riadnej správy vecí verejných, zásady proporcionality a práva na slobodu prejavu.

            2.

            Druhý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení, „fumus persecutionis“ a zneužití právomoci.

            3.

            Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery.


201806150661955242018/C 231/352382018TC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180412282921Vec T-238/18: Žaloba podaná 12. apríla 2018 – Netflix International a Netflix/Komisia
 ---documentbreak--- C2312018SK2810120180412SK0035281292Žaloba podaná 12. apríla 2018 – Netflix International a Netflix/Komisia
   (Vec T-238/18)2018/C 231/35Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyne: Netflix International BV (Amsterdam, Holandsko), Netflix, Inc. (Los Gatos, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: E. Batchelor, solicitor, N. Niejahr, B. Hoorelbeke a A. Patsa, lawyers)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil rozhodnutie Komisie z 8. novembra 2017 o štátnej pomoci SA.48950 (2017/N), ktorým sa predlžuje režim pomoci poskytovanej na digitalizáciu kinematografických diel, ktoré sú súčasťou kultúrneho dedičstva, oznámenej Francúzskom,

            —

            zrušil rozhodnutie Komisie z 20. novembra 2017 o štátnej pomoci SA.48907 (2017/N), ktorým sa predlžuje automatický režim pomoci na audiovizuálne diela (žánre fikcia a kreatívna dokumentaristika), oznámený Francúzskom,

            —

            zrušil rozhodnutie Komisie z 20. novembra 2017 o štátnej pomoci SA.48699 (2017/N), ktorým sa predlžuje automatický režim pomoci na produkciu a prípravu kinematografických diel, oznámený Francúzskom, a

            —

            uložil Komisii povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Netflix v tomto konaní.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú jediný žalobný dôvod.
   Žalobkyne tvrdia, že Komisia porušila článok 108 ods. 3 ZFEÚ, keďže nezačala formálne vyšetrovacie konanie, ktoré uvádza článok 108 ods. 2 ZFEÚ, pri preskúmaní režimov štátnej pomoci oznámených Francúzskom, ktoré sú predmetom napadnutých rozhodnutí. Komisia mala povinnosť začať formálne vyšetrovacie konanie pre každú z troch schém štátnej pomoci, keďže pri posudzovaní ich zlučiteľnosti s vnútorným trhom u každej z nich čelila závažným ťažkostiam. Komisia tým, že nezačala formálne vyšetrovacie konanie, porušila procesné práva žalobkýň podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ.
   Žalobkyne tvrdia, že existencii závažných ťažkostí nasvedčujú:

            —

            okolnosti a dĺžka predbežného posúdenia, ktoré viedlo k prijatiu sporných rozhodnutí, a

            —

            obsah sporných rozhodnutí, najmä vo vzťahu k mechanizmom financovania režimov štátnej pomoci a zlučiteľnosti režimov štátnej pomoci s inými ustanoveniami práva Únie, ktoré sa netýkajú štátnej pomoci.


201806150571955212018/C 231/362392018TC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180417292911Vec T-239/18: Žaloba podaná 17. apríla 2018 – SKS Import Export/Komisia
 ---documentbreak--- C2312018SK2910120180417SK0036291291Žaloba podaná 17. apríla 2018 – SKS Import Export/Komisia
   (Vec T-239/18)2018/C 231/36Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Société Kammama Saber (S.K.S) Import Export (Sousse Jawhara, Tunisko) (v zastúpení: H. Chelly, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

      a vzhľadom na to:

            —

            čiastočne zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/212 z 13. decembra 2017 v rozsahu, v akom sa týka zahrnutia Tuniska na zoznam tretích krajín, ktoré majú vo svojom režime boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu strategické nedostatky,

            —

            zaviazal Komisiu na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na nepríslušnosti Komisie a porušení podstatných formálnych náležitostí, pretože Komisia prekročila svoje právomoci v súvislosti s Asociačnou dohodou medzi Tuniskom a Európskou úniou, podľa ktorej mala predložiť otázku Asociačnej rade, aby táto rada buď urovnala spor, alebo subsidiárne umožnila stranám, aby prijali potrebné opatrenia na ochranu svojich záujmov.

            2.

            Druhý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení v rozsahu, v akom sa týka jednak posúdenia Tuniska použitého Európskou úniou, a jednak posúdenia Tuniska použitého Finančnou akčnou skupinou. V tejto súvislosti sa žalobkyňa domnieva, že Komisia neprijala vhodné opatrenia na riadenie zhoršenia rizika, ktoré prináša napadnuté delegované nariadenie z hľadiska procesu ekonomického rozvoja Tuniska.

            3.

            Tretí žalobný dôvod je založený na porušení Zmlúv o Európskej únii, najmä článku 216 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, podľa ktorého medzinárodné zmluvy zaväzujú inštitúcie.


201806290551986492018/C 249/331632017TC24920180716SK01SKINFO_JUDICIAL20180531272711Vec T-163/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 31. mája 2018 – Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità/Komisia („Mimozmluvná zodpovednosť — Súbežné programy podpory olivového oleja v tretích krajinách, z toho jeden financovaný EPZF a určený na podporu olivového oleja s pôvodom v Európe, a druhý financovaný EFRR a určený na podporu olivového oleja s pôvodom v Španielsku — Chýbajúca koordinácia služieb Komisie zodpovedných za správu oboch programov — Majetková ujma — Strata trhu a ušlý zisk — Nemajetková ujma — Poškodenie obchodnej povesti“)
 ---documentbreak--- C2492018SK2710120180531SK0033271271Rozsudok Všeobecného súdu z 31. mája 2018 – Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità/Komisia
   (Vec T-163/17) (
         1
      )
   „(„Mimozmluvná zodpovednosť — Súbežné programy podpory olivového oleja v tretích krajinách, z toho jeden financovaný EPZF a určený na podporu olivového oleja s pôvodom v Európe, a druhý financovaný EFRR a určený na podporu olivového oleja s pôvodom v Španielsku — Chýbajúca koordinácia služieb Komisie zodpovedných za správu oboch programov — Majetková ujma — Strata trhu a ušlý zisk — Nemajetková ujma — Poškodenie obchodnej povesti“)“2018/C 249/33Jazyk konania: taliančina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità (Rím, Taliansko) (v zastúpení: pôvodne A. Fratini a G. Pandolfi, neskôr A. Fratini, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Lewis, D. Bianchi a F. Moro, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 268 ZFEÚ, ktorého cieľom je získanie náhrady ujmy, ktorú žalobkyňa údajne utrpela v podstate z dôvodu chýbajúcej koordinácie služieb Komisie zodpovedných za správu programov podpory európskeho olivového oleja a španielskeho olivového oleja v tretích krajinách (India, Rusko a Čína), spolufinancovaných európskymi fondmi, ako aj neexistencia eliminácie skreslení hospodárskej súťaže a škodlivých účinkov, ktoré z toho vyplynuli

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità znáša svoje vlastné trovy konania.

            3.

            Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 129, 24.4.2017.


201807130562004392018/C 268/493252018TC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180528404121Vec T-325/18: Žaloba podaná 28. mája 2018 – VI.TO./EUIPO – Bottega (Forma ružovej fľaše)
 ---documentbreak--- C2682018SK4010120180528SK0049401412Žaloba podaná 28. mája 2018 – VI.TO./EUIPO – Bottega (Forma ružovej fľaše)
   (Vec T-325/18)2018/C 268/49Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: taliančina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Taliansko) (v zastúpení: L. Giove, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Sandro Bottega (Colle Umberto, Taliansko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

      Dotknutá sporná ochranná známka: trojrozmerná ochranná známka Európskej únie (Forma ružovej fľaše) – ochranná známka Európskej únie č. 12 309 795

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 14. marca 2018 vo veci R 1037/2017-1

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie,

            —

            uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

            —

            nesprávne posúdenie dôvodov zamietnutia podľa článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001,

            —

            nesprávne posúdenie dôvodov zamietnutia podľa článku 7 ods. 1 písm. e) bodov (i), (ii) a (iii) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


201807130542004272018/C 268/383622016TC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180619323211Vec T-362/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 19. júna 2018 – Tillotts Pharma/EUIPO – Ferring (XENASA) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie XENASA — Staršia slovná ochranná známka Európskej únie PENTASA — Relatívny dôvod zamietnutia — Absencia nebezpečenstva zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
 ---documentbreak--- C2682018SK3210120180619SK0038321321Rozsudok Všeobecného súdu z 19. júna 2018 – Tillotts Pharma/EUIPO – Ferring (XENASA)
   (Vec T-362/16) (
         1
      )
   „(„Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie XENASA — Staršia slovná ochranná známka Európskej únie PENTASA — Relatívny dôvod zamietnutia — Absencia nebezpečenstva zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)“2018/C 268/38Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Tillotts Pharma AG (Rheinfelden, Švajčiarsko) (v zastúpení: M. Douglas, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Ferring BV (Hoofddorp, Holandsko) (v zastúpení: pôvodne I. Fowler, solicitor, a D. Slopek, avocat, neskôr I. Fowler)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 29. apríla 2016 (vec R 3264/2014-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Ferring a Tillotts Pharma

      Výrok rozsudku

            1.

            Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 29. apríla 2016 (vec R 3264/2014-4) sa zrušuje.

            2.

            EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila spoločnosť Tillotts Pharma AG.

            3.

            Spoločnosť Ferring BV znáša svoje vlastné trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 314, 29.8.2016.


201807130182003572018/C 268/026122015CJC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL201806052321Vec C-612/15: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. júna 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Specializiran nakazatelen săd – Bulharsko) – trestné konanie proti Nikolajovi Kolevovi, Milkovi Christovovi, Stefanovi Kostadinovovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 325 ZFEÚ — Podvod alebo iná protiprávna činnosť poškodzujúca finančné záujmy Európskej únie v colnej oblasti — Efektívnosť trestných stíhaní — Ukončenie trestného konania — Primeraná lehota — Smernica 2012/13/EÚ — Právo na informácie o obvinení — Právo na prístup k spisovému materiálu — Smernica 2013/48/EÚ — Právo na prístup k obhajcovi)
 ---documentbreak--- C2682018SK210120180605SK00022132Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. júna 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Specializiran nakazatelen săd – Bulharsko) – trestné konanie proti Nikolajovi Kolevovi, Milkovi Christovovi, Stefanovi Kostadinovovi
   (Vec C-612/15) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 325 ZFEÚ — Podvod alebo iná protiprávna činnosť poškodzujúca finančné záujmy Európskej únie v colnej oblasti — Efektívnosť trestných stíhaní — Ukončenie trestného konania — Primeraná lehota — Smernica 2012/13/EÚ — Právo na informácie o obvinení — Právo na prístup k spisovému materiálu — Smernica 2013/48/EÚ — Právo na prístup k obhajcovi)“2018/C 268/02Jazyk konania: bulharčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Specializiran nakazatelen săd

      Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Nikolaj Kolev, Milko Christov, Stefan Kostadinov

      Výrok rozsudku

            1.

            Článok 325 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje postup ukončenia trestného konania, o aký ide v § 368 a § 369 Nakazatelno procesualen kodex (trestný poriadok), ak sa táto právna úprava uplatňuje na konania začaté v súvislosti s prípadmi závažného podvodu alebo inej závažnej protiprávnej činnosti poškodzujúcej finančné záujmy Európskej únie v colnej oblasti. Vnútroštátnemu súdu prislúcha zabezpečiť plný účinok článku 325 ods. 1 ZFEÚ tak, že podľa potreby upustí od uplatnenia uvedenej právnej úpravy, pričom musí dbať o to, aby bolo zaručené dodržiavanie základných práv obvinených osôb.

            2.

            Článok 6 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby boli podrobné informácie o obvinení oznámené obhajobe po podaní obžaloby súdu, ale ešte predtým, ako tento súd začne posudzovať dôvodnosť obvinenia a nezačne pojednávať o veci, či dokonca po začatí týchto pojednávaní, ale ešte pred rozhodnutím súdu, ak neskôr došlo k zmene takto oznámených informácií, s výhradou, že súd prijme všetky potrebné opatrenia na zaručenie dodržiavania práva na obhajobu a spravodlivý proces.
            Článok 7 ods. 3 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátny súd musí zaručiť, aby bol obhajobe umožnený účinný prístup k spisovému materiálu, pričom tento prístup možno umožniť po podaní obžaloby súdu, ale ešte predtým, ako tento súd začne posudzovať dôvodnosť obvinenia a než skutočne začne hlavné pojednávanie na tomto súde, či dokonca po začatí týchto pojednávaní, ale ešte pred rozhodnutím súdu, ak boli do spisu na konajúcom súde pridané nové informácie, s výhradou, že súd prijme všetky potrebné opatrenia na zaručenie dodržiavania práv na obhajobu a spravodlivý proces.

            3.

            Článok 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/48/EÚ z 22. októbra 2013 o práve na prístup k obhajcovi v trestnom konaní a v konaní o európskom zatykači a o práve na informovanie tretej osoby po pozbavení osobnej slobody a na komunikáciu s tretími osobami a s konzulárnymi úradmi po pozbavení osobnej slobody sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá ukladá vnútroštátnemu súdu povinnosť vylúčiť obhajcu zvoleného dvomi obvinenými osobami proti vôli týchto osôb preto, lebo tieto osoby majú protichodné záujmy, ani tomu, aby tento súd umožnil uvedeným osobám zvoliť si nového obhajcu alebo prípadne aby on sám nahradil prvého obhajcu ustanovením ex offo dvoch obhajcov.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 48, 8.2.2016.


201807130632003722018/C 268/503282018TC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180528414221Vec T-328/18: Žaloba podaná 28. mája 2018 – Gas Natural/Komisia
 ---documentbreak--- C2682018SK4110120180528SK0050411422Žaloba podaná 28. mája 2018 – Gas Natural/Komisia
   (Vec T-328/18)2018/C 268/50Jazyk konania: španielčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Gas Natural SDG, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: F. González Díaz a V. Romero Algarra, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            určil, že žaloba je prípustná a vyhovel dôvodom na zrušenie uvedeným v predmetnej žalobe,

            —

            zrušil v súlade s článkom 263 ZFEÚ rozhodnutie Komisie z 27. novembra 2017 vo veci SA.47912 (2017/NN), ktorým bolo začaté konanie vo veci formálneho zisťovania stanovené v článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pokiaľ ide o environmentálne stimuly, ktoré poskytlo Španielske kráľovstvo uhoľným elektrárňam,

            —

            zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Napadnutým rozhodnutím v predmetnej veci bolo začaté konanie vo veci formálneho zisťovania stanovené v článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pokiaľ ide o environmentálne stimuly, ktoré poskytlo Španielske kráľovstvo uhoľným elektrárňam.
   Podľa žalobkyne z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že Komisia má pochybnosti, či hraničné hodnoty emisií uložené zariadeniam, ktoré dostávajú environmentálne stimuly, majú za cieľ uplatňovať úrovne ochrany vyžadované právom EÚ a konkrétne smernicou 2001/80/ES, ktorá sa vzťahuje na uhoľné elektrárne. Ak je tomu tak, tieto impulzy by nemali žiadne environmentálne investičné účinky. Navyše environmentálne stimuly by boli v rozpore so zásadou práva EÚ v oblasti štátnej pomoci, podľa ktorej členské štáty nemôžu poskytovať verejnú pomoc podnikom s cieľom, aby uvedené podniky mohli plniť záväzné normy EÚ.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia, pokiaľ ide o selektívnu povahu opatrenia.

                     —

                     Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že Komisia neposkytla žiadne informácie umožňujúce jasne a jednoznačne pochopiť, prečo má dotknuté opatrenie selektívnu povahu v zmysle článku 107 ods. ZFEÚ. Konkrétne Komisia nevysvetlila, či sa uhoľné elektrárne nachádzajú v skutkovo a právne porovnateľnej situácii s ostatnými elektrárňami, a ak áno, či môžu dotknuté impulzy zvýhodňovať „určitých podnikateľov alebo výrobu“ v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ v porovnaní s ostatnými podnikmi nachádzajúcimi sa v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii, s ohľadom na cieľ sledovaný dotknutým opatrením.

            2.

            Druhý žalobný dôvod, uvedený subsidiárne, je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEU vo vzťahu k selektívnosti opatrenia.

                     —

                     Pomoc poskytnutá uhoľným elektrárňam na podporu investícií nie je nijako selektívna, keďže dotknutá pomoc sa obmedzuje na vyrovnanie podmienok všetkých významných investícií po roku 1998 bez ohľadu na technológie a/alebo bez ohľadu na to, či dotknuté továrne sú CCGTs alebo uhoľné, pričom výška pomoci sa určuje v závislosti od významu.

                     —

                     V každom prípade, a to vrátane prípadu, kedy závery Komisie v napadnutom rozhodnutí boli správne, quod non, žalobkyňa konštatuje, že s ohľadom na jej ekonomickú a právnu situáciu nie sú uhoľné elektrárne v skutkovo a právne porovnateľnej situácii ako elektrárne využívajúce iné druhy energie. Uhoľné elektrárne založené pred rokom 1998 totiž ako jediné musia vynakladať veľké investície na pokračovanie prevádzky a bez uvedenej pomoci sú odsúdené k ukončeniu prevádzky, čo by ohrozovalo bezpečnosť dodávok do španielskeho systému elektrickej energie.


201807130642004522018/C 268/394082016TC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180619323322Vec T-408/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 19. júna 2018 – HX/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii — Zmrazenie finančných prostriedkov — Zásada ne bis in idem — Právo na obhajobu — Právo na spravodlivý proces — Povinnosť odôvodnenia — Právo na účinný prostriedok nápravy — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo vlastniť majetok — Proporcionalita — Právo na normálne životné podmienky — Poškodenie dobrej povesti“)
 ---documentbreak--- C2682018SK3220120180619SK0039322332Rozsudok Všeobecného súdu z 19. júna 2018 – HX/Rada
   (Vec T-408/16) (
         1
      )
   „(„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii — Zmrazenie finančných prostriedkov — Zásada ne bis in idem — Právo na obhajobu — Právo na spravodlivý proces — Povinnosť odôvodnenia — Právo na účinný prostriedok nápravy — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo vlastniť majetok — Proporcionalita — Právo na normálne životné podmienky — Poškodenie dobrej povesti“)“2018/C 268/39Jazyk konania: bulharčina
      Účastníci konania

      Žalobca: HX (Damask, Sýria) (v zastúpení: S. Koev a S. Klukowska, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne I. Gurov a G. Étienne, neskôr I. Gurov a A. Vitro, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná podľa článku 263 ZFEÚ o neplatnosť rozhodnutia Rady (SZBP) 2016/850 z 27. mája 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 141, 2016, s. 125), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2016/840 z 27. mája 2016, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 141, 2016, s. 30), rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/917 z 29. mája 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 139, 2017, s. 62) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2017/907 z 29. mája 2017, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 139, 2017, s. 15) v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu.

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Pán HX znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Rady Európskej únie.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 419, 14.11.2016.


201807130232004192018/C 268/251972018CJC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180319192021Vec C-197/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wien (Rakúsko) 19. marca 2018 – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland a i.
 ---documentbreak--- C2682018SK1910120180319SK0025191202Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wien (Rakúsko) 19. marca 2018 – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland a i.
   (Vec C-197/18)2018/C 268/25Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgericht Wien

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovatelia: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf

      Odporkyňa: Bundesministerin für Nachhaltigkeit und Tourismus, predtým Bundesminister für Land und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Prejudiciálne otázky

   Má sa článok 288 ZFEÚ v spojení s článkom 5 ods. 4 alebo článkom 5 ods. 5 v spojení s prílohou I bodom 2 smernice Rady 91/676/EHS (
         1
      ) z 12. decembra 1991 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov (ďalej len „smernica o dusičnanoch“) vykladať v tom zmysle, že

            a)

            verejný dodávateľ vody, ktorý poskytuje vodohospodárske služby a ktorý pri tom pred dodaním pitnej vody spotrebiteľom (s povinnosťou pripojenia) túto vodu so zvýšenými hodnotami dusičnanu získanú z prameňa na odber primerane upraví tak, aby dosiahol hodnotu nižšiu ako 50 mg/l dusičnanov vo vode pred dodaním spotrebiteľom, a tento dodávateľ je zo zákona povinný aj k zásobovaniu určitej oblasti vodou, pokiaľ je v zmysle judikatúry Súdneho dvora Európskej únie priamo dotknutý (v tejto veci prípadne nedostatočným prebratím smernice Rady 91/676/EHS z 12. decembra 1991), keď údajne nedostatočnými akčnými plánmi (keďže hodnota 50 mg/l dusičnanov vo vode je v oblasti tohto zásobovateľa vodou prekročená) je do tej miery dotknutý, že musí vykonať opatrenia pre spracovanie vody a tým sú mu v rámci smernice o dusičnanoch priznané subjektívne práva

                     a.1)

                     na zmenu vnútroštátneho akčného programu už vydaného na prebratie smernice o dusičnanoch (podľa [článku] 5 ods. 4 smernice o dusičnanoch) do tej miery, že tým budú prijaté prísnejšie opatrenia s cieľom dosiahnutia cieľov článku 1 smernice o dusičnanoch a konkrétne dosiahnutia hodnoty maximálne 50 mg/l dusičnanov v podzemnej vode na jednotlivých odberných miestach?

                     a.2)

                     na prijatie dodatočných opatrení alebo účinnejších postupov (podľa [článku] 5 ods. 5 smernice o dusičnanoch) s cieľom uskutočniť ciele uvedené v článku 1 smernice o dusičnanoch a konkrétne dosiahnuť hodnotu maximálne 50 mg/l dusičnanov v podzemnej vode na jednotlivých odberných miestach?

            b)

            spotrebiteľ, ktorý by bol zo zákona oprávnený na užívanie vody z jeho vlastného domáceho prameňa na vlastnú spotrebu a túto vodu z dôvodu vyššej hodnoty dusičnanov (v čase podania návrhu, ktorý je základom konania, nemohol užívať a v období položenia tejto otázky Súdnemu dvoru Európskej únie by síce používať mohol, avšak nespochybniteľne sa očakáva opätovné zvýšenie hodnoty nad 50 mg/l dusičnanov vo vode) neužíva, ale odoberá vodu od verejného dodávateľa vody, pokiaľ je v zmysle judikatúry Súdneho dvora Európskej únie priamo dotknutý (v tejto veci prípadne nedostatočným prebratím smernice Rady 91/676EHS z 12. decembra 1991), keď údajnými nedostatočnými akčnými plánmi, keďže hodnota 50 mg/l dusičnanov je vo vode z jeho odberného miesta vody (domáci prameň) prekročená, je do tej miery dotknutý, že nemôže využiť jemu zákonom vymedzené prináležiace právo užívania podzemnej vody na jeho pozemku a sú mu tým v rámci smernice o dusičnanoch priznané subjektívne práva

                     b.1)

                     na zmenu vnútroštátneho akčného programu už vydaného na prebratie smernice o dusičnanoch (podľa [článku] 5 ods. 4 smernice o dusičnanoch) do tej miery, že tým budú prijaté prísnejšie opatrenia s cieľom dosiahnutia cieľov článku 1 smernice o dusičnanoch a konkrétne dosiahnutia hodnoty maximálne 50 mg/l dusičnanov v podzemnej vode na jednotlivých odberných miestach?

                     b.2)

                     na prijatie dodatočných opatrení alebo účinnejších postupov (podľa [článku] 5 ods. 5 smernice o dusičnanoch) s cieľom uskutočniť ciele uvedené v článku 1 smernice o dusičnanoch a konkrétne dosiahnuť hodnotu do maximálne 50 mg/l dusičnanov v podzemnej vode v jednotlivých odberných miestach?

            c)

            obec ako verejné združenie, ktoré užíva ňou prevádzkovaný obecný prameň na zásobovanie vodou z dôvodu hodnoty nad 50 mg/l dusičnanov vo vode iba ako prameň úžitkovej vody, resp. dáva k dispozícií – pričom týmto nie je narušené zásobovanie pitnou vodou – je v zmysle judikatúry Súdneho dvora Európskej únie priamo dotknuté (v tejto veci prípadnými nedostatočným prebratím smernice Rady 91/676/EHS z 12. decembra 1991 do tej miery nedostatočnými akčnými plánmi), keďže hodnota 50 mg/l dusičnanov vo vode je v zdroji získavania prekročená a tým užívanie ako pitnej vody nie je k dispozícií a tým sú mu v rámci smernice o dusičnanoch priznané subjektívne práva

                     c.1)

                     na zmenu vnútroštátneho akčného programu už vydaného na prebratie smernice o dusičnanoch (podľa [článku] 5 ods. 4 smernice o dusičnanoch) do tej miery, že tým budú prijaté prísnejšie opatrenia s cieľom dosiahnutia cieľov článku 1 smernice o dusičnanoch a konkrétne dosiahnutia hodnoty maximálne 50 mg/l dusičnanov v podzemnej vode na jednotlivých odberných miestach?

                     c.2)

                     na prijatie dodatočných opatrení alebo účinnejších postupov (podľa [článku] 5 ods. 5 smernice o dusičnanoch) s cieľom uskutočniť ciele uvedené v článku 1 smernice o dusičnanoch a konkrétne dosiahnuť hodnotu maximálne 50 mg/l dusičnanov v podzemnej vode na jednotlivých odberných miestach?

               Vo všetkých troch prípadoch je pritom vždy zaručené zabezpečenie ochrany zdravia spotrebiteľov buď – v prípadoch b) a c) odberom vody od dodávateľov vody (s povinnosťou a právom na pripojenie) alebo – v prípade a) primeranými opatreniami pre spracovanie vody.

      (
         1
      )	Smernica Rady z 12. decembra 1991 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov, Ú. v. ES L 375,1991, s. 1; Mim. vyd. 15/002, s. 68.


201807130422003962018/C 268/194632017CJC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180607151511Vec C-463/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 7. júna 2017 – Ori Martin SA/Súdny dvor Európskej únie (Odvolanie — Žaloba o náhradu škody — Nedostatočné odôvodnenie rozsudku vydaného Súdnym dvorom v rámci odvolania — Skreslenie predmetu návrhu na náhradu škody)
 ---documentbreak--- C2682018SK1510120180607SK0019151151Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 7. júna 2017 – Ori Martin SA/Súdny dvor Európskej únie
   (Vec C-463/17 P) (
         1
      )
   „(Odvolanie — Žaloba o náhradu škody — Nedostatočné odôvodnenie rozsudku vydaného Súdnym dvorom v rámci odvolania — Skreslenie predmetu návrhu na náhradu škody)“2018/C 268/19Jazyk konania: taliančina
      Účastníci konania

      Odvolateľka: Ori Martin SA (v zastúpení: G. Belotti, avvocato)

      Ďalší účastník konania: Súdny dvor Európskej únie (v zastúpení: J. Inghelram a Á. M. Almendros Manzano, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

            1.

            Odvolanie sa zamieta.

            2.

            Ori Martin SA znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Súdneho dvora Európskej únie.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 392, 20.11.2017.


201808030112050052018/C 294/263512018CJC29420180820SK01SKINFO_JUDICIAL20180530192021Vec C-351/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vredegerecht te Antwerpen (Belgicko) 30. mája 2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Jean-Louis Anita Dedroog
 ---documentbreak--- C2942018SK1910120180530SK0026191202Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vredegerecht te Antwerpen (Belgicko) 30. mája 2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Jean-Louis Anita Dedroog
   (Vec C-351/18)2018/C 294/26Jazyk konania: holandčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Vredegerecht te Antwerpen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Žalovaný: Jean-Louis Anita Dedroog

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Má sa článok 9 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1371/2007 (
                  1
               ) z 23. októbra 2007 o právach a povinnostiach cestujúcich v železničnej preprave v spojení s článkom 2 písm. a) a článkom 3 smernice 93/13 (
                  2
               ) vykladať v tom zmysle, že medzi prepravnou spoločnosťou a cestujúcim vzniká vždy zmluvný vzťah, dokonca aj vtedy, keď cestujúci využije služby prepravcu bez cestovného dokladu?

            2.

            Ak má byť odpoveď na predchádzajúcu otázku záporná, vzťahuje sa potom ochrana prostredníctvom právnej úpravy o nekalých podmienkach aj na cestujúceho, ktorý využije prostriedok verejnej dopravy bez cestovného dokladu a ktorý je v dôsledku tohto správania povinný podľa všeobecných obchodných podmienok prepravcu, považovaných na základe ich normatívneho charakteru alebo v dôsledku ich zverejnenia v úradnej zbierke štátu za všeobecne záväzné, zaplatiť prirážku k cestovnému?

            3.

            Bráni článok 6 smernice 93/13 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, ktorý stanovuje, že „členské štáty zabezpečia, aby nekalé podmienky použité v zmluvách uzatvorených so spotrebiteľom zo strany predajcu alebo dodávateľa podľa ich vnútroštátneho práva, neboli záväzné pre spotrebiteľa a aby zmluva bola podľa týchto podmienok naďalej záväzná pre strany, ak je jej ďalšia existencia možná bez nekalých podmienok“, v každom prípade tomu, aby súd podmienku považovanú za nekalú zmiernil alebo namiesto nej uplatnil všeobecnú právnu úpravu?

            4.

            Ak má byť odpoveď na predchádzajúcu otázku záporná, za akých okolností môže vnútroštátny súd vykonať zmiernenie podmienky považovanej za nekalú alebo ju nahradiť všeobecnou právnou úpravou?

            5.

            Ak vyššie uvedené otázky nemožno zodpovedať abstraktne, vyvstáva otázka, či v prípade, že štátna železničná spoločnosť občianskoprávne sankcionuje pristihnutého čierneho pasažiera prirážkou, prípadne jej prirátaním k cestovnému, a súd dôjde k záveru, že požadovaná prirážka je nekalá v zmysle článku 2 písm. a) v spojení s článkom 3 smernice 93/13, bráni článok 6 smernice 93/13 tomu, aby súd podmienku vyhlásil za neplatnú a na nahradenie škody, ktorú utrpela štátna železničná spoločnosť, uplatnil všeobecnú právnu úpravu zodpovednosti za škodu.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ L 315, 2007, s. 14.
   (
         2
      )	Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


201808030192050472018/C 294/393812018CJC29420180820SK01SKINFO_JUDICIAL20180611282922Vec C-381/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 11. júna 2018 – G.S., ďalší účastník konania: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018SK2820120180611SK0039282292Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 11. júna 2018 – G.S., ďalší účastník konania: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Vec C-381/18)2018/C 294/39Jazyk konania: holandčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: G. S.

      Ďalší účastník konania: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Má sa článok 6 ods. 2 smernice 2003/86/ES (
                  1
               ) vykladať v tom zmysle, že pri odňatí alebo odmietnutí obnoviť povolenie na pobyt rodinného príslušníka z dôvodov verejného poriadku musí byť uvedený dôvod, že osobné správanie daného rodinného príslušníka predstavuje skutočnú, existujúcu a dostatočne vážnu hrozbu pre jeden zo základných záujmov spoločnosti?

            2.

            V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Aké požiadavky odôvodnenia sa podľa článku 6 ods. 2 smernice 2003/86/ES vzťahujú na odňatie alebo odmietnutie obnoviť povolenie na pobyt rodinného príslušníka z dôvodov verejného poriadku?
            Má sa článok 6 ods. 2 smernice 2003/86/ES vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej praxi, podľa ktorej z dôvodov verejného poriadku možno odňať alebo odmietnuť obnoviť povolenie na pobyt rodinného príslušníka, ak trest alebo ochranné opatrenie, ktoré bolo dotknutému rodinnému príslušníkovi uložené, je dostatočne vysoké vzhľadom na dĺžku legálneho pobytu v Holandsku („pohyblivá stupnica“), pričom podľa kritérií vyplývajúcich z rozsudkov Európskeho súdu pre ľudské práva (ďalej len „ESĽP“) z 2. augusta 2001, Boultif v. Švajčiarsko, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, a z 18. októbra 2006, Üner v. Holandsko, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, sa vykoná zváženie záujmu dotknutého rodinného príslušníka na výkone práva na zlúčenie rodiny v Holandsku na jednej strane a záujmu holandského štátu na ochrane verejného poriadku na druhej strane?

      (
         1
      )	Smernica Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny, (Ú. v. EÚ L 251, 2003; Mim. vyd. 19/006, s. 224, s. 12).


201808030652050922018/C 294/57882017TC29420180820SK01SKINFO_JUDICIAL20180705434421Vec T-88/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 5. júla 2018 – Španielsko/Komisia („EPFRV — Posledný rok čerpania v programovom období 2007 – 2013 — Schválenie účtovných závierok platobných agentúr členských štátov — Rozhodnutie, ktorým sa vyhlasuje určitá suma za znovu nepoužiteľnú v rámci programu rozvoja vidieka autonómnej oblasti Extremadura — Metóda výpočtu — Článok 69 ods. 5b nariadenia (ES) č. 1698/2005 — Legitímna dôvera“)
 ---documentbreak--- C2942018SK4310120180705SK0057431442Rozsudok Všeobecného súdu z 5. júla 2018 – Španielsko/Komisia
   (Vec T-88/17) (
         1
      )
   „(„EPFRV — Posledný rok čerpania v programovom období 2007 – 2013 — Schválenie účtovných závierok platobných agentúr členských štátov — Rozhodnutie, ktorým sa vyhlasuje určitá suma za znovu nepoužiteľnú v rámci programu rozvoja vidieka autonómnej oblasti Extremadura — Metóda výpočtu — Článok 69 ods. 5b nariadenia (ES) č. 1698/2005 — Legitímna dôvera“)“2018/C 294/57Jazyk konania: španielčina
      Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: M. A. Sampol Pucurull a M. J. García-Valdecasas Dorrego, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Aquilina a M. Morales Puerta, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci k čiastočnému zrušeniu vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/2113 z 30. novembra 2016 o schválení účtov platobných agentúr členských štátov, pokiaľ ide o výdavky financované z Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) v poslednom roku čerpania z EPFRV v programovom období 2007 – 2013 (16. október 2014 – 31. december 2015) (Ú. v. EÚ L 327, 2016, s. 79), ktorým Komisia v rámci schválenia účtov platobnej agentúry oblasti Extremadura posúdila sumu 5364682,52 eura ako „sumu, ktorú nemožno znovu použiť“

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 95, 27.3.2017.


201808030442049922018/C 294/403822018CJC29420180820SK01SKINFO_JUDICIAL20180611293021Vec C-382/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 11. júna 2018 – V.G., ďalší účastník konania: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018SK2910120180611SK0040291302Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 11. júna 2018 – V.G., ďalší účastník konania: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Vec C-382/18)2018/C 294/40Jazyk konania: holandčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: V.G.

      Ďalší účastník konania: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Má Súdny dvor s ohľadom na článok 3 ods. 3 smernice 2003/86/ES (
                  1
               ) a na rozsudok Nolan (ECLI:EU:C:2012:638) právomoc odpovedať na prejudiciálne otázky holandského súdu týkajúce sa výkladu ustanovení tejto smernice v právnom spore o žiadosti o vstup a pobyt rodinného príslušníka garanta, ktorý má holandskú štátnu príslušnosť, keď v holandskom právnom poriadku bola táto smernica vyhlásená za priamo a nepodmienene uplatniteľnú na takýchto rodinných príslušníkov?

            2.

            Má sa článok 6 ods. 1 smernice 2003/86/ES vykladať v tom zmysle, že pri zamietnutí žiadosti o vstup a pobyt rodinného príslušníka z dôvodov verejného poriadku sa musí byť uviesť dôvod, že osobné správanie dotknutého rodinného príslušníka predstavuje skutočnú, existujúcu a dostatočne vážnu hrozbu pre jeden zo základných záujmov spoločnosti?

            3.

            V prípade zápornej odpovede na druhú otázku: Aké požiadavky na odôvodnenie sa podľa článku 6 ods. 1 smernice 2003/86/ES vzťahujú na zamietnutie žiadosti o vstup a pobyt rodinného príslušníka z dôvodov verejného poriadku?
            Má sa článok 6 ods. 1 smernice 2003/86/ES vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej praxi, podľa ktorej žiadosť o vstup a pobyt rodinného príslušníka možno zamietnuť z dôvodov verejného poriadku pre odsúdenie počas skoršieho pobytu v dotknutom členskom štáte, pričom podľa kritérií vyplývajúcich z rozsudkov Európskeho súdu pre ľudské práva (ESĽP) z 2. augusta 2001, Boultif v. Švajčiarsko, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, a z 18. októbra 2006, Üner v. Holandsko, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, sa vykoná zváženie záujmu dotknutého rodinného príslušníka a dotknutého garanta na výkone práva na zlúčenie rodiny v Holandsku na jednej strane a záujmu holandského štátu na ochrane verejného poriadku na druhej strane?

      (
         1
      )	Smernica Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny, (Ú. v. EÚ L 251, 2003; Mim. vyd. 19/006, s. 224, s. 12).


title: Vec C-395/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 14. júna 2018 – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA/Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 14. júna 2018 – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA/Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Vec C-395/18)
      (2018/C 301/22)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA

         Žalovaní: Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bránia články 57 a 71 ods. 6 smernice 2014/24/EÚ (1) vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide v článku 80 ods. 5 legislatívneho dekrétu č. 50/2016, ktorá stanovuje vylúčenie hospodárskeho subjektu – uchádzača v prípade zistenia dôvodu na vylúčenie subdodávateľa v priebehu verejnej súťaže, ktorý je súčasťou trojice uvedenej v predloženej ponuke, namiesto uloženia povinnosti uchádzačovi nahradiť určeného subdodávateľa?

                  2.

                  Subsidiárne, pokiaľ Súdny dvor dospeje k názoru, že vylúčenie uchádzača patrí medzi možnosti povolené členskému štátu, bráni zásada proporcionality stanovená v článku 5 Zmluvy o Európskej únii, pripomenutá v „odôvodnení“ 101 smernice 2014/24/EÚ a uvádzaná Súdnym dvorom ako všeobecná zásada práva Európskej únie takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide v článku 80 ods. 5 legislatívneho dekrétu č. 50/2016, ktorá stanovuje, že v prípade zistenia dôvodu na vylúčenie určeného subdodávateľa v priebehu verejnej súťaže sa každopádne vylúči hospodársky subjekt – uchádzač, dokonca i vtedy, ak existujú iní subdodávatelia, ktorí neboli vylúčení a ktorí spĺňajú požiadavky na uskutočnenie služieb, ktoré majú byť predmetom subdodávky alebo ak hospodársky subjekt – uchádzač vyhlási, že sa vzdáva tohto subdodávateľa, keďže sám spĺňa požiadavky na výkon služieb?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65).


title: Vec C-532/17: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 4. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hamburg – Nemecko) – Wolfgang Wirth a i./Thomson Airways Ltd. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Doprava — Nariadenie (ES) č. 261/2004 — Článok 2 písm. b) — Pôsobnosť — Pojem „prevádzkujúci letecký dopravca“ — Zmluva o nájme lietadla aj s posádkou („wet lease“))

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/10

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 4. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hamburg – Nemecko) – Wolfgang Wirth a i./Thomson Airways Ltd.
      (Vec C-532/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Doprava - Nariadenie (ES) č. 261/2004 - Článok 2 písm. b) - Pôsobnosť - Pojem „prevádzkujúci letecký dopravca“ - Zmluva o nájme lietadla aj s posádkou („wet lease“)))
      (2018/C 301/12)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Hamburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth

         Žalovaná: Thomson Airways Ltd.

         Výrok rozsudku

      Pojem „prevádzkujúci letecký dopravca“ v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, a najmä jeho článku 2 písm. b), sa má vykladať v tom zmysle, že nepokrýva leteckého dopravcu, ktorý, ako ten, ktorý je dotknutý vo veci samej, prenajme inému leteckému dopravcovi lietadlo s posádkou v rámci zmluvy o nájme lietadla aj s posádkou („wet lease“), ale nenesie prevádzkovú zodpovednosť za lety, a to ani vtedy, ak sa v potvrdení o rezervácii miesta na lete vydanom cestujúcim uvádza, že tento let prevádzkuje tento prvý dopravca.

         (1)  Ú. v. EÚ C 402, 27.11.2017.


title: Vec C-400/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie (Belgicko) 18. júna 2018 – Infohos/Belgische Staat

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie (Belgicko) 18. júna 2018 – Infohos/Belgische Staat
      (Vec C-400/18)
      (2018/C 301/23)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hof van Cassatie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ kasačného opravného prostriedku: Infohos

         Odporca v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Belgische Staat

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 13 časť A ods. 1 písm. f) šiestej smernice Rady č. 77/388/EHS (1) zo 17. mája 1977, teraz článok 132 ods. 1 písm. f) smernice Rady 2006/112/ES (2) z 28. novembra 2006 vykladať v tom zmysle, že členským štátom umožňuje, aby pre v ňom zakotvené oslobodenie od dane stanovili podmienku výlučnosti, prostredníctvom ktorej sa samostatné združenie osôb, ktoré poskytuje služby aj nečlenom, stane v plnom rozsahu zdaniteľnou osobou na účely dane z pridanej hodnoty aj zo služieb poskytovaných svojim členom?

         (1)  Šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, 1977, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).

         (2)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-402/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 15. júna 2018 – Tedeschi Srl, vo vlastnom mene a ako zástupca konajúci za dočasné združenie podnikov, Consorzio Stabile Istant Service, vo vlastnom mene a ako člen dočasného združenia podnikov/C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 15. júna 2018 – Tedeschi Srl, vo vlastnom mene a ako zástupca konajúci za dočasné združenie podnikov, Consorzio Stabile Istant Service, vo vlastnom mene a ako člen dočasného združenia podnikov/C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza
      (Vec C-402/18)
      (2018/C 301/24)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolatelia: Tedeschi Srl, vo vlastnom mene a ako zástupca konajúci za dočasné združenie podnikov, Consorzio Stabile Istant Service, vo vlastnom mene a ako člen dočasného združenia podnikov

         Odporkyňa: Università degli Studi di Roma La Sapienza

         Odporkyňa a vzájomná odvolateľka: C.M. Service Srl

         Prejudiciálna otázka

      Bránia zásady slobody usadiť sa a voľného poskytovania služieb uvedené v článkoch 49 a 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), článok 25 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 (1) a článok 71 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 (2), v ktorých sa nestanovujú množstevné obmedzenia, pokiaľ ide o podiel subdodávok a zníženie cien za plnenia subdodávateľov, ako aj zásada proporcionality podľa práva Únie, uplatňovaniu vnútroštátnej právnej úpravy v oblasti verejného obstarávania, akou je talianska právna úprava uvedená v článku 118 ods. 2 a 4 legislatívneho dekrétu č. 163 z 12. apríla 2006, podľa ktorej subdodávka nemôže prekročiť podiel 30 percent z celkovej hodnoty zákazky a úspešný uchádzač je v súvislosti s plneniami postúpenými subdodávateľom povinný uplatňovať rovnaké jednotkové ceny, aké vyplývajú z rozhodnutia o zadaní zákazky, znížené najviac o 20 percent?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65).


title: Vec C-320/18 P: Odvolanie podané 14. mája 2018: Crocs, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 14. marca 2018 vo veci T-651/16, Crocs/EUIPO

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/12

      Odvolanie podané 14. mája 2018: Crocs, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 14. marca 2018 vo veci T-651/16, Crocs/EUIPO
      (Vec C-320/18 P)
      (2018/C 319/15)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Crocs, Inc. (v zastúpení: J. Guise, Solicitor, D. Knight, solicitor)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Gifi Diffusion

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  v prípade, že Súdny dvor vyhlási prvý odvolací dôvod za dôvodný, odvolateľka žiada, aby Súdny dvor zrušil aj rozhodnutie odvolacieho senátu a potvrdil prvostupňové rozhodnutie,

                  —

                  v prípade, že Súdny dvor vyhlási druhý odvolací dôvod za dôvodný, odvolateľka žiada, aby bol napadnutý rozsudok zrušený a aby sa Všeobecnému súdu nariadilo obmedziť svoje úvahy na skutkové a právne otázky, ktoré sa riešili v rozhodnutí odvolacieho senátu; pokiaľ Všeobecný súd dospeje k záveru, že nemôže potvrdiť rozhodnutie odvolacieho senátu, ak sa sprístupnenie verejnosti na internetu bude posudzovať samostatne, odvolateľka žiada, aby vrátil vec odvolaciemu senátu na ďalšie posúdenie toho, či sa s ohľadom na podané dôkazy vzťahuje výnimka podľa článku 7 (1) na sprístupnenie verejnosti vo Fort Lauderdale a na sprístupnenie verejnosti na obchodné účely,

                  —

                  v prípade, že Súdny dvor vyhlási tretí odvolací dôvod za dôvodný, odvolateľka žiada, aby sa napadnutý rozsudok zrušil v časti, v ktorej sa týka uplatnenia článku 7 a aby sa Všeobecnému súdu nariadilo opätovne posúdiť dôkazy, pričom bude dbať na riadny účinok znenia článku 7 a uplatní kritérium vyváženia pravdepodobností,

                  —

                  v prípade, že Súdny dvor vyhlási štvrtý odvolací dôvod za dôvodný, odvolateľka žiada, aby sa napadnutý rozsudok zrušil a vec sa vrátila inej komore Všeobecného súdu na ďalšie posúdenie,

                  —

                  odvolateľka ďalej žiada, aby Súdny dvor rozhodol o trovách konania v jej prospech podľa článkov 137 a 184 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

                  1)

                     Prvý odvolací dôvod – Porušenie článku 63 NDS

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri výklade a uplatnení článku 63 tým, že nezrušil rozhodnutie odvolacieho senátu v rozsahu, v akom povolil nové dôkazy.

                  2)

                     Druhý odvolací dôvod – Porušenie článku 61 CDR

                  Všeobecný súd porušil článok 61, keď v skutočnosti vykonal skutkové zistenia, ktoré neboli vykonané odvolacím senátom v jeho rozhodnutí a nepatrili do predmetu odvolania. Všeobecný súd išiel nad rámec svojej právomoci zrušiť alebo zmeniť rozhodnutie odvolacieho senátu.

                  3)

                     Tretí odvolací dôvod – Porušenie článku 7 NDS

                  Všeobecný súd porušil článok 7, keď uplatnil nesprávne kritériá pri posúdení dôkazov. Všeobecný súd tým rovnako naznačil, že na posúdenie kritérií sú potrebné špecifické dôkazy namiesto toho, aby pri posúdení dôkazov predložených v konaní uplatnil riadne kritériá. Všeobecný súd napokon nesprávne odmietol tvrdenie odvolateľky, že pri uplatnení článku 7 sa môže zohľadniť kvantitatívny faktor.

                  4)

                     Štvrtý odvolací dôvod – Nesprávne zloženie Všeobecného súdu (siedma komora)

                  Siedma komora Všeobecného súdu nebola náležite zložená. Sudca Kornezov bol vymenovaný za sudcu Všeobecného súdu v roku 2016, pričom predtým bol sudcom Súdu pre verejnú službu. Medzičasom bola zistená procesná chyba vo vymenovaní sudcu Kornezova za sudcu Súdu pre verejnú službu. Ak by sudca Kornezov nebol v roku 2016 sudcom Súdu pre verejnú službu, jeho vymenovanie za sudcu Všeobecného súdu by pred rokom 2019 nebolo možné. Z toho teda vyplýva procesná chyba, aj pokiaľ ide o jeho vymenovanie za sudcu Všeobecného súdu. Napadnutý rozsudok sa preto musí zrušiť a vec sa musí vrátiť inej komore Všeobecného súdu.

         (1)  Článok 7 nariadenia Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva (Ú. v. ES L 3, 2002, s. 1) (ďalej len „NDS“).


title: Vec C-629/16: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 11. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – konanie začaté na návrh CX (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Medzinárodná cestná doprava — Dohoda o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom — Článok 9 — Dodatkový protokol — Články 41 a 42 — Slobodné poskytovanie služieb — Klauzula standstill — Rozhodnutie Asociačnej rady č. 1/95 medzi ES a Tureckom — Články 5 a 7 — Voľný pohyb tovaru — Vnútroštátna právna úprava obmedzujúca právo podnikov so sídlom v Turecku, ktoré prepravujú tovar, prechádzať svojimi vozidlami cez územie dotknutého členského štátu — Povinnosť získať povolenie udelené v rámci kvót stanovených na základe bilaterálnej dohody uzavretej medzi uvedeným členským štátom a Tureckom, alebo individuálne povolenie vydané na prepravu v dôležitom verejnom záujme)

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/4

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 11. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – konanie začaté na návrh CX
      (Vec C-629/16) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Medzinárodná cestná doprava - Dohoda o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom - Článok 9 - Dodatkový protokol - Články 41 a 42 - Slobodné poskytovanie služieb - Klauzula standstill - Rozhodnutie Asociačnej rady č. 1/95 medzi ES a Tureckom - Články 5 a 7 - Voľný pohyb tovaru - Vnútroštátna právna úprava obmedzujúca právo podnikov so sídlom v Turecku, ktoré prepravujú tovar, prechádzať svojimi vozidlami cez územie dotknutého členského štátu - Povinnosť získať povolenie udelené v rámci kvót stanovených na základe bilaterálnej dohody uzavretej medzi uvedeným členským štátom a Tureckom, alebo individuálne povolenie vydané na prepravu v dôležitom verejnom záujme))
      (2018/C 319/04)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      CX

         za účasti: Bezirkshauptmannschaft Schärding

         Výrok rozsudku

      Ustanovenia dohody o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom, ktorá bola podpísaná 12. septembra 1963 v Ankare na jednej strane Tureckou republikou a na druhej strane členskými štátmi EHS a Spoločenstva, v ktorého mene bola uzatvorená, schválená a potvrdená rozhodnutím Rady 64/732/EHS z 23. decembra 1963, dodatkového protokolu podpísaného v Bruseli 23. novembra 1970, ktorý bol uzatvorený, schválený a potvrdený v mene Spoločenstva nariadením Rady (EHS) č. 2760/72 z 19. decembra 1972, a rozhodnutia Asociačnej rady č. 1/95 medzi ES a Tureckom z 22. decembra 1995 o vykonaní konečnej fázy colnej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takej právnej úprave členského štátu, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej môžu podniky poskytujúce cestnú dopravu tovaru so sídlom v Turecku uskutočniť takúto dopravu do tohto členského štátu alebo cez jeho územie iba v prípade, že majú dokumenty vydané v rámci kvót stanovených pre tento druh dopravy na základe bilaterálnej dohody uzavretej medzi uvedeným členským štátom a Tureckou republikou alebo im bolo vydané povolenie na základe dôležitého verejného záujmu, a to za predpokladu, že táto právna úprava neobsahuje nové obmedzenie slobodného poskytovania služieb v zmysle článku 41 ods. 1 uvedeného dodatkového protokolu, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 104, 3.4.2017.


title: Vec C-89/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 12. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Spojené kráľovstvo) – Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Občianstvo Európskej únie — Článok 21 ZFEÚ — Právo občanov Únie voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území Únie — Smernica 2004/38/ES — Článok 3 ods. 2 prvý pododsek písm. b) — Partner, s ktorým má občan Únie riadne osvedčený trvalý vzťah — Návrat do členského štátu, ktorého je občan Únie štátnym príslušníkom — Žiadosť o povolenie na pobyt — Rozsiahle preskúmanie osobných okolností žiadateľa — Články 15 a 31 — Účinná súdna ochrana — Charta základných práv Európskej únie — Článok 47)

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/9

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 12. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Spojené kráľovstvo) – Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger
      (Vec C-89/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Občianstvo Európskej únie - Článok 21 ZFEÚ - Právo občanov Únie voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území Únie - Smernica 2004/38/ES - Článok 3 ods. 2 prvý pododsek písm. b) - Partner, s ktorým má občan Únie riadne osvedčený trvalý vzťah - Návrat do členského štátu, ktorého je občan Únie štátnym príslušníkom - Žiadosť o povolenie na pobyt - Rozsiahle preskúmanie osobných okolností žiadateľa - Články 15 a 31 - Účinná súdna ochrana - Charta základných práv Európskej únie - Článok 47))
      (2018/C 319/10)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Secretary of State for the Home Department

         Žalovaná: Rozanne Banger

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 21 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že ukladá povinnosť členskému štátu, ktorého je občan Únie štátnym príslušníkom, uľahčiť získanie povolenia na pobyt neregistrovanému partnerovi, ktorý je štátnym príslušníkom tretieho štátu a s ktorým má tento občan Únie riadne osvedčený trvalý vzťah, ak sa uvedený občan Únie po tom, čo využil svoje právo na voľný pohyb s cieľom pracovať v druhom členskom štáte, v súlade s podmienkami stanovenými smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, vráti so svojím partnerom do členského štátu, ktorého je štátnym príslušníkom, aby sa v ňom zdržiaval.

                  2.

                  Článok 21 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že rozhodnutie, ktorým bolo odmietnuté vydať povolenie na pobyt neregistrovanému partnerovi, ktorý je štátnym príslušníkom tretieho štátu, občana Únie, ktorý sa po tom, čo využil svoje právo na voľný pohyb s cieľom pracovať v druhom členskom štáte, v súlade s podmienkami stanovenými smernicou 2004/38, vráti so svojím partnerom do členského štátu, ktorého je štátnym príslušníkom, aby sa v ňom zdržiaval, sa musí zakladať na rozsiahlom preskúmaní osobných okolností žiadateľa a musí byť odôvodnené.

                  3.

                  Článok 3 ods. 2 smernice 2004/38 sa má vykladať v tom zmysle, že štátni príslušníci tretích štátov uvedení v tomto ustanovení musia mať k dispozícii opravný prostriedok na napadnutie rozhodnutia o odmietnutí udeliť povolenie na pobyt, ktoré bolo voči nim prijaté, a po jeho uplatnení musí mať vnútroštátny súd možnosť preskúmať, či sa rozhodnutie o odmietnutí opiera o dostatočne silný skutkový základ a či procesné záruky boli dodržané. Medzi tieto záruky patrí povinnosť príslušných vnútroštátnych orgánov vykonať rozsiahle preskúmanie osobných okolností žiadateľa a odôvodniť akékoľvek odopretie vstupu alebo pobytu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 129, 24.4.2017.


title: Vec T-419/18: Žaloba podaná 10. júla 2018 – Crédit agricole a Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisia

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/19

      Žaloba podaná 10. júla 2018 – Crédit agricole a Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisia
      (Vec T-419/18)
      (2018/C 319/23)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Crédit agricole SA (Montrouge, Francúzsko) a Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (v zastúpení: J.-P. Tran Thiet, M. Powell, J. Jourdan a J.-J. Lemonnier, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie v rozsahu, v akom sa v ňom zamietajú žiadosti o dôverné zaobchádzanie predložené žalobkyňami,

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby proti rozhodnutiu Komisie K(2018) 2743 final z 27. apríla 2018 týkajúcemu sa námietok proti zverejneniu informácií predložených žalobkyňami na základe článku 8 rozhodnutia predsedu Európskej komisie 2011/695/EÚ o funkcii a pôsobnosti vyšetrovateľa v niektorých konaniach vo veci hospodárskej súťaže z 13. októbra 2011 (Ú. v. EÚ L 275, 2011, s. 29) [vec AT.39914 – Úrokové deriváty v eurách (EIRD)], žalobkyne uvádzajú dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že zverejnenie informácií o žalobkyniach, pokiaľ ide o výmeny medzi hospodárskymi subjektmi, ktoré predchádzali obdobiu porušenia, je v rozpore s prezumpciou neviny. Komisia v tomto ohľade nemala právo zverejniť informácie, ktoré obsahovali náznaky o protiprávnom konaní, ktoré žalobkyne nemohli spochybniť. Komisia sa v napadnutom rozhodnutí dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď v ňom zamietla žiadosti žalobkýň o dôverné zaobchádzanie s týmito informáciami.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že zverejnenie informácií, ktoré naznačujú protiprávne konanie žalobkýň a ktoré žalobkyne napadli pred Všeobecným súdom predtým, než Všeobecný súd meritórne rozhodol vo veci T-113/17, Crédit agricole a Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Komisia, predstavuje porušenie prezumpcie neviny. V napadnutom rozhodnutí sa tak Komisia dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď zamietla žiadosti o dôverné zaobchádzanie, ktoré žalobkyne predložili v súvislosti s týmito informáciami.


title: Vec C-420/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Holandsko) 26. júna 2018 – IO/Inspecteur van de belastingdienst

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Holandsko) 26. júna 2018 – IO/Inspecteur van de belastingdienst
      (Vec C-420/18)
      (2018/C 319/16)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Gerechtshof ’s-Hertogenbosch

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: IO

         Odporca: Inspecteur van de belastingdienst

         Prejudiciálna otázka

      Vykonáva člen Raad van Commissarissen (dozorná rada) nadácie, ktorý je z hľadiska svojich pracovných podmienok a odmeňovania podriadený tejto rade, ale inak k dozornej rade ani k nadácii nie je vo vzťahu podriadenosti, nezávisle svoju ekonomickú činnosť v zmysle článkov 9 a 10 smernice Rady 2006/112/ES (1) z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec T-469/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/26

      Uznesenie Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)
      (Vec T-469/17) (1)

      (2018/C 319/32)
      Jazyk konania: španielčina
      Predsedníčka prvej komory nariadila výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 309, 18.9.2017.


title: Vec C-438/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) 4. júla 2018 – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) 4. júla 2018 – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Vec C-438/18)
      (2018/C 319/17)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais S.A.

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je v súlade s právom Únie článok 23 ods. 1 písm. c) zákona o dani z príjmov právnických osôb v znení účinnom v roku 2013 a článok 23 ods. 1 a ods. 2 písm. c) toho istého zákona v znení účinnom v roku 2014, ak sa vykladajú v tom zmysle, že po uskutočnení reverznej fúzii už nie sú úroky z úverov získaných od tretích osôb (ktoré zanikajúca spoločnosť mohla odpočítať, pokiaľ by nedošlo k fúzii) na nadobudnutie kapitálu v nástupníckej spoločnosti, prevedených v dôsledku fúzie, daňovo odpočítateľné od príjmov nástupníckej spoločnosti? Možno konkrétne vychádzať z toho, že nemožnosť odpočítať úroky je prekážkou operácií zlučovania, na ktoré sa vzťahuje smernica Rady 2009/133/ES (1), alebo ich obmedzením, a je rozpore so zásadami a cieľmi smernice, ako to stanovuje článok 4?

                  2.

                  V prípade, ak sa na prvú prejudiciálnu otázku odpovie v tom zmysle, že vylúčenie odpočítania takýchto úrokov je zlučiteľné so smernicou, má vplyv na túto odpoveď skutočnosť, že táto oprava nebola vykonaná na základe ustanovení smernice proti daňovým únikom (článok 15) alebo na základe vnútroštátnych predpisov, ktorými sa preberá (článok 73 ods. 10 zákona o dani z príjmov právnických osôb), ale na základe iných ustanovení vnútroštátneho práva (článok 23 zákona o dani z príjmov právnických osôb)?

         (1)  Smernica Rady 2009/133/ES z 19. októbra 2009 o spoločnom systéme zdaňovania, uplatniteľnom pri zlučovaní, rozdeľovaní, čiastočnom rozdeľovaní, prevode aktív a výmene akcií spoločností rôznych členských štátov a pri premiestnení sídla SE alebo SCE medzi členskými štátmi (Ú. v. EÚ L 310, 2009, s. 34).


title: Vec T-10/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – Eesti Apteekide Ühendus/Komisia

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/26

      Uznesenie Všeobecného súdu z 11. júla 2018 – Eesti Apteekide Ühendus/Komisia
      (Vec T-10/18) (1)

      (2018/C 319/33)
      Jazyk konania: angličtina
      Predseda deviatej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 104, 19.3.2018.


title: Vec C-154/17: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 11. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – SIA „E LATS“/Valsts ieņēmumu dienests (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Daň z pridanej hodnoty — Smernica 2006/112/ES — Článok 311 ods. 1 bod 1 — Osobitná úprava týkajúca sa použitých tovarov — Pojem „použitý tovar“ — Tovar obsahujúci vzácne kovy alebo vzácne kamene ďalej predávané obchodníkom — Prepracovanie tohto tovaru po predaji — Rekuperácia vzácnych kovov alebo vzácnych kameňov — Pojem „vzácne kovy alebo vzácne kamene“)

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/10

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 11. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – SIA „E LATS“/Valsts ieņēmumu dienests
      (Vec C-154/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty - Smernica 2006/112/ES - Článok 311 ods. 1 bod 1 - Osobitná úprava týkajúca sa použitých tovarov - Pojem „použitý tovar“ - Tovar obsahujúci vzácne kovy alebo vzácne kamene ďalej predávané obchodníkom - Prepracovanie tohto tovaru po predaji - Rekuperácia vzácnych kovov alebo vzácnych kameňov - Pojem „vzácne kovy alebo vzácne kamene“))
      (2018/C 319/11)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Augstākā tiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: SIA „E LATS“

         Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests

         Výrok rozsudku

      Článok 311 ods. 1 bod 1 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „použitý tovar“ nepokrýva použitý tovar obsahujúci vzácne kovy alebo vzácne kamene, ak tento tovar už nie je spôsobilý mať svoju pôvodnú funkčnosť a zachoval si iba funkčnosť vlastnú týmto kovom a týmto kameňom, čo musí overiť vnútroštátny súd s prihliadnutím na všetky relevantné objektívne okolnosti každého konkrétneho prípadu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 195, 19.6.2017.


title: Vec T-103/18: Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. júla 2018 – S & V Technologies/EUIPO – Smoothline (Smoothline)

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/27

      Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. júla 2018 – S & V Technologies/EUIPO – Smoothline (Smoothline)
      (Vec T-103/18) (1)

      (2018/C 319/34)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 134, 16.4.2018.


title: Vec T-428/18: Žaloba podaná 12. júla 2018 – McDreams Hotel/EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/20

      Žaloba podaná 12. júla 2018 – McDreams Hotel/EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)
      (Vec T-428/18)
      (2018/C 319/24)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: McDreams Hotel GmbH (Feldkirchen, Nemecko) (v zastúpení: S. Schenk, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Spojené štáty)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa pred Všeobecným súdom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis! – prihláška č. 1 47 35 435.

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 18. apríla 2018 vo veci R 972/2017-2.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania žalobkyne.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec C-451/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Győri Ítélőtábla (Maďarsko) 10. júla 2018 – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft./DAF TRUCKS N.V.

text:
               10.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Győri Ítélőtábla (Maďarsko) 10. júla 2018 – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft./DAF TRUCKS N.V.
      (Vec C-451/18)
      (2018/C 319/18)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Győri Ítélőtábla

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa a odvolateľka: Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft.

         Žalovaná a odporkyňa v odvolacom konaní: DAF TRUCKS N.V.

         Prejudiciálne otázky

      Má sa pravidlo osobitnej právomoci stanovené v článku 7 bode 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (1) vykladať v tom zmysle, že súd členského štátu má právomoc podľa „miesta, kde došlo… ku skutočnosti, ktorá zakladá… nárok“, ak

                  —

                  odvolateľka, ktorá tvrdí, že jej bola spôsobená škoda, má svoje sídlo alebo centrum svojej hospodárskej činnosti alebo svojich majetkových záujmov v tomto členskom štáte,

                  —

                  odvolateľka uplatňuje svoj nárok voči jedinej odporkyni (výrobcovi nákladných vozidiel), ktorý má svoje sídlo v inom členskom štáte Únie, na základe rozhodnutia Európskej komisie, v ktorom sa podľa článku 101 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (predtým článok 81 ods. 1 Zmluvy o ES) konštatuje porušenie spočívajúce v kolúznych dojednaniach o stanovení cien a zvyšovaní brutto cien nákladných vozidiel v Európskom hospodárskom priestore, a ktoré bolo popri odporkyni určené viacerým adresátom,

                  —

                  odvolateľka kúpila len nákladné vozidlá vyrobené inými podnikmi zúčastňujúcimi sa na karteli,

                  —

                  zo žiadnych informácií nevyplýva, že by jedno alebo viaceré stretnutia považované za obmedzovania hospodárskej súťaže prebiehali v štáte príslušného súdu,

                  —

                  odvolateľka nakupovala – podľa nej za skreslené ceny – nákladné vozidlá v štáte príslušného súdu, a na tento účel uzatvárala zmluvy o finančnom lízingu s povinným prevodom vlastníctva so spoločnosťami pôsobiacimi v tomto istom štáte, avšak podľa svojich vlastných tvrdení odvolateľka priamo rokovala s predajcami motorových vozidiel a poskytovateľ lízingu zvýšil cenu, ktorú dohodla, o svoj zisk a o náklady finančného lízingu, pričom odvolateľka nadobudla vlastnícke práva k nákladným vozidlám po uplynutí lízingovej zmluvy, keď splnila povinnosti, ktoré jej z tejto zmluvy vyplývajú?

         (1)  Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1.


title: Vec C-574/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 25. júla 2018 – Európska komisia/Combaro SA (Odvolanie — Colná únia — Nariadenie (EHS) č. 2913/92 — Článok 239 — Odpustenie dovozného cla — Dovoz ľanového textilu z Lotyšska v rokoch 1999 až 2002 — Osobitná situácia — Povinnosť dohľadu a kontroly — Údajná korupcia colných orgánov — Nepravé sprievodné osvedčenie — Vzájomná dôvera)

text:
               17.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/21

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 25. júla 2018 – Európska komisia/Combaro SA
      (Vec C-574/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Colná únia - Nariadenie (EHS) č. 2913/92 - Článok 239 - Odpustenie dovozného cla - Dovoz ľanového textilu z Lotyšska v rokoch 1999 až 2002 - Osobitná situácia - Povinnosť dohľadu a kontroly - Údajná korupcia colných orgánov - Nepravé sprievodné osvedčenie - Vzájomná dôvera))
      (2018/C 328/26)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: A. Caeiros a B.-R. Killmann, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Combaro SA (v zastúpení: D. Ehle, Rechtsanwalt)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 19. júla 2017, Combaro/Komisia (T-752/14, EU:T:2017:529), sa zrušuje.

                  2.

                  Žaloba spoločnosti Combaro SA sa zamieta.

                  3.

                  Combaro SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 382, 13.11.2017.


title: Vec T-439/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2018 – LS Cable & System/Komisia („Hospodárska súťaž — Kartely — Európsky trh elektrických káblov — Jediné a pokračujúce porušenie — Dostatočný dôkaz — Prispenie k jednotnému cieľu porušenia — Znalosť základných prvkov porušenia — Výpočet sumy pokuty — Základná suma pokuty — Bod 18 usmernení — Závažnosť porušenia — Proporcionalita — Poľahčujúce okolnosti — Neobmedzená súdna právomoc“)

text:
               17.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/33

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2018 – LS Cable & System/Komisia
      (Vec T-439/14) (1)

      ((„Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh elektrických káblov - Jediné a pokračujúce porušenie - Dostatočný dôkaz - Prispenie k jednotnému cieľu porušenia - Znalosť základných prvkov porušenia - Výpočet sumy pokuty - Základná suma pokuty - Bod 18 usmernení - Závažnosť porušenia - Proporcionalita - Poľahčujúce okolnosti - Neobmedzená súdna právomoc“))
      (2018/C 328/44)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: LS Cable & System Ltd (Anyang-si, Južná Kórea) (v zastúpení: S. Kinsella a S. Spinks, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne C. Giolito, A. Biolan a N. Khan, neskôr N. Khan a H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Rayment, barrister)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na jednej strane na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2014) 2139 final z 2. apríla 2014 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 101 [ZFEÚ] a článku 53 Dohody o EHP (vec AT.39610 – Elektrické káble) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, a na druhej strane na zníženie pokuty uloženej žalobkyni

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  LS Cable & System Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 282, 25.8.2014.


title: Vec C-492/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 27. júla 2018 – Openbaar Ministerie/TC

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 27. júla 2018 – Openbaar Ministerie/TC
      (Vec C-492/18)
      (2018/C 381/09)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: Openbaar Ministerie

         Odporca: TC

         Prejudiciálna otázka

      Je ponechanie vyžiadanej osoby, u ktorej existuje riziko úteku vo vydávacej väzbe počas obdobia, ktoré prevyšuje 90 dní od zatknutia tejto osoby v rozpore s článkom 6 Charty základných práv Európskej únie vtedy, keď:

                  —

                  vykonávajúci členský štát prebral článok 17 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV (1) v tom zmysle, že vyžiadaná osoba musí byť dočasne prepustená z vydávacej väzby vždy vtedy, keď je prekročená lehota 90 dní stanovená na prijatie konečného rozhodnutia vo veci výkonu európskeho zatykača, a keď

                  —

                  súdne orgány tohto členského štátu vykladali vnútroštátnu právnu úpravu v tom zmysle, že lehota pre vydanie rozhodnutia je prerušená vtedy, keď sa vykonávajúci súdny orgán rozhodne položiť Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania alebo počkať na odpoveď na prejudiciálnu otázku položenú iným vykonávajúcim súdnym orgánom alebo tiež odložiť rozhodnutie o odovzdaní z dôvodu skutočného rizika neľudských alebo ponižujúcich podmienok pozbavenia osobnej slobody vo vydávajúcom členskom štáte?

         (1)  Rámcové rozhodnutie Rady z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (2002/584/SVV) (Ú. v. ES L 190, 2002, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 34)


title: Vec T-112/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. spetembra 2018 – Pelikan/EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie vo veci zrušenia — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie NEW ORLEANS PELICANS — Skoršie slovné ochranné známky Európskej únie a národná ochranná známka Pelikan — Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/23

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. spetembra 2018 – Pelikan/EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS)
      (Vec T-112/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie vo veci zrušenia - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie NEW ORLEANS PELICANS - Skoršie slovné ochranné známky Európskej únie a národná ochranná známka Pelikan - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2018/C 381/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Nemecko) (v zastúpení: U. Hildebrandt, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: NBA Properties, Inc. (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: pôvodne M. Chapple, neskôr T. Elias, barristers)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 16. decembra 2016 (vec R 408/2016-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Pelikan Vertriebsgesellschaft a NBA Properties

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 129, 24.4.2017.


title: Vec C-556/18: Žaloba podaná 30. augusta 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/18

      Žaloba podaná 30. augusta 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo
      (Vec C-556/18)
      (2018/C 381/19)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: E. Manhaeve a S. Pardo Quintillán, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Španielske kráľovstvo

         Návrhy žalobkyne

      Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor

                  —

                  na základe článku 258 prvého odseku Zmluvy o fungovaní Európskej únie určil, že Španielske kráľovstvo nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 13 ods. 7 v spojení s článkom 13 ods. 1, článkom 14 ods. 1 a článkom 15 smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (1) tým, že nedokončilo informovanie verejnosti a konzultácie s verejnosťou o prehodnocovaní a aktualizovaní plánov vodohospodárskeho manažmentu povodia a tým, že neprijalo, nezverejnilo a neoznámilo Komisii prehodnocovanie a aktualizovanie plánov vodohospodárskeho manažmentu pre správne územia povodia Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma a El Hierro,

                  —

                  zaviazal Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Smernica 2000/60/ES nadobudla na základe svojho článku 25 účinnosť dňom zverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie, t. j. 22. decembra 2000. Plány vodohospodárskeho manažmentu povodia pritom mali byť, ako stanovuje jej článok 13 ods. 6, zverejnené najneskôr 22. decembra 2009 a k ich prvému revidovaniu a aktualizovaniu malo podľa jej článku 13 ods. 7 dôjsť najneskôr 22. decembra 2015.
      Komisia sa domnieva, že Spojené kráľovstvo nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú podľa uvedených ustanovení smernice 2000/60/ES tým, že nedokončilo informovanie verejnosti a konzultácie s verejnosťou o prehodnocovaní a aktualizovaní plánov vodohospodárskeho manažmentu povodia a tým, že neprijalo, nezverejnilo a neoznámilo Komisii v lehote dvoch mesiacov stanovenej v jej odôvodnenom stanovisku z 5. októbra 2017 prehodnocovanie a aktualizovanie plánov vodohospodárskeho manažmentu pre správne územia povodia Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma a El Hierro.

         (1)  Ú. v . ES L 327, 2000, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275.