title: Vec C-15/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 10. januára 2019 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA/Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 10. januára 2019 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA/Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.
      (Vec C-15/19)
      (2019/C 164/10)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA

         Odporca: Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Umožňujú články 10 a 14 smernice 1999/31/ES (1) taký výklad, ktorý si osvojil odvolací súd vo veci samej, keď rozhodol o retroaktívnom uplatnení článkov 15 a 17 legislatívneho dekrétu 36/2003, ktorými sa uvedené ustanovenia [práva Únie] prebrali do talianskeho práva, s tým dôsledkom, že pôsobnosť povinností stanovených v predmetných ustanoveniach, konkrétne pokiaľ ide predĺženie doby povinnej starostlivosti o skládku po ukončení jej prevádzky z desiatich na tridsať rokov, sa bezpodmienečne rozšírila aj na už existujúce skládky, ktoré získali povolenie na svoju prevádzku pred nadobudnutím účinnosti uvedených ustanovení?

                  2.

                  Konkrétne — pokiaľ ide o normatívny obsah článkov 10 a 14 smernice 1999/31, ktoré v uvedenom poradí vyzývali členské štáty, aby prijali „opatrenia na zabezpečenie toho, aby všetky náklady súvisiace so zriadením a prevádzkou skládky, vrátane, pokiaľ je to možné, nákladov finančnej záruky alebo jej ekvivalentu uvedeného v článku 8 písm. a) bodu iv) a odhadovaných nákladov na uzatvorenie skládky a starostlivosti o ňu po skončení jej prevádzky minimálne po dobu 30 rokov, boli pokryté cenou účtovanou prevádzkovateľom za ukladanie jednotlivých druhov odpadov na skládku“ a „opatrenia na zabezpečenie toho, aby skládky, ktorým bolo vydané povolenie alebo ktoré už boli v prevádzke v čase transpozície tejto smernice, [mohli] pokračovať v prevádzke“ — umožňujú tieto ustanovenia taký výklad, ktorý si osvojil odvolací súd vo veci samej, keď rozhodol o uplatnení článkov 15 a 17 legislatívneho dekrétu 36/2003 na už existujúce skládky, ktoré získali povolenie na svoju prevádzku pred nadobudnutím účinnosti uvedených vykonávacích ustanovení, hoci článok 17 pri implementácii takto uložených povinností, a to aj vo vzťahu k uvedeným skládkam, obmedzuje príslušné vykonávacie opatrenia stanovením prechodného obdobia a neobsahuje nijaké opatrenie na zmiernenie finančného dopadu predmetného predĺženia doby starostlivosti na „držiteľa“?

                  3.

                  Umožňujú články 10 a 14 smernice 1999/31/ES taký výklad, ktorý si osvojil odvolací súd vo veci samej, keď rozhodol o uplatnení vyššie uvedených článkov 15 a 17 legislatívneho dekrétu 36/2003 na už existujúce skládky, ktoré získali povolenie na svoju prevádzku pred nadobudnutím účinnosti uvedených ustanovení, aj pokiaľ ide o finančnú záťaž vyplývajúcu z takto uložených povinností, konkrétne z predĺženia doby povinnej starostlivosti o skládku po ukončení jej prevádzky z desiatich na tridsať rokov, pričom súvisiace náklady má znášať „držiteľ“ s tým, že týmto spôsobom sa legitimizuje úprava poplatkov stanovených v zmluvách o ukladaní odpadu v jeho neprospech?

                  4.

                  Napokon, umožňujú články 10 a 14 smernice 1999/31/ES taký výklad, ktorý si osvojil odvolací súd vo veci samej, keď o uplatnení vyššie uvedených článkov 15 a 17 legislatívneho dekrétu 36/2003 na už existujúce skládky, ktoré získali povolenie na svoju prevádzku pred nadobudnutím účinnosti uvedených ustanovení, aj pokiaľ ide o finančnú záťaž vyplývajúcu z takto uložených povinností, konkrétne z predĺženia doby povinnej starostlivosti o skládku po ukončení jej prevádzky z desiatich na tridsať rokov, a to na základe predpokladu, že na účely určenia predmetných nákladov treba zohľadniť nielen odpad, ktorý sa mal uložiť na skládku po nadobudnutí účinnosti uvedených vykonávacích ustanovení, ale aj odpad, ktorý sa na skládku uložil predtým?

         (1)  Smernica Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov (Ú. v. ES L 182, 1999, s. 1; Mim. vyd. 15/004, s. 228).


title: Vec C-16/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Krakowie (Poľsko) 2. januára 2019 — VL/Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Krakowie (Poľsko) 2. januára 2019 — VL/Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie
      (Vec C-16/19)
      (2019/C 164/11)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Krakowie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: VL

         Žalovaný: Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 2 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (1), vykladať v tom zmysle, že jednou z foriem porušenia zásady rovnakého zaobchádzania je rozlišovanie situácie jednotlivých osôb patriacich k skupine, ktorá sa vyznačuje určitou chránenou vlastnosťou (zdravotným postihnutím), ak je rozlišovanie, ktoré vykonáva zamestnávateľ v rámci tejto skupiny, založené na zdanlivo neutrálnom kritériu, a toto kritérium nemožno objektívne odôvodniť oprávneným cieľom a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa nie sú primerané a nevyhnutné?

         (1)  Ú. v. ES L303, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.


title: Vec C-25/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Poznaniu (Poľsko) 15. januára 2019 — Corporis Sp. z o.o., Bielsko Biała/Gefion Insurance A/S, Kodaň

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Poznaniu (Poľsko) 15. januára 2019 — Corporis Sp. z o.o., Bielsko Biała/Gefion Insurance A/S, Kodaň
      (Vec C-25/19)
      (2019/C 164/12)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: Corporis Sp. z o.o., Bielsko Biała

         Odporkyňa: Gefion Insurance A/S, Kodaň

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 152 ods. 1 a 2 v spojení s článkom 151 smernice 2009/138/ES (1) a odôvodnením 8 nariadenia (ES) č. 1393/2007 (2) vykladať v tom zmysle, že zastupovanie poisťovne v oblasti neživotného poistenia vymenovaným zástupcom zahŕňa prevzatie písomného návrhu na začatie súdneho konania vo veci náhrady škody z dopravnej nehody?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II); Ú. v. EÚ L 335, 2009, s. 1.

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch (doručovanie písomností) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000; Ú. v. EÚ L 324, 2007, s. 79.


title: Vec C-26/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Modena (Taliansko) 15. januára 2019 — Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Modena (Taliansko) 15. januára 2019 — Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo
      (Vec C-26/19)
      (2019/C 164/13)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Commissione tributaria provinciale di Modena

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Azienda USL di Modena

         Žalovaný: Comune di Sassuolo

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je, resp. nie je, v súlade s článkom 107 ZFEÚ, ktorý zakazuje poskytnutie štátnej pomoci „v akejkoľvek forme“, článok 9 ods. 8 legislatívneho dekrétu [zo 14. marca 2011] č. 23/2011, ktorý stanovuje v prospech subjektov talianskej národnej zdravotnej služby oslobodenie od platenia IMU (jednotná miestna daň) z vlastníctva nehnuteľností určených výlučne na plnenie inštitucionálnych úloh, ak sa vykladá v tom zmysle, že priznáva daňovú úľavu aj AUSL (miestna zdravotná jednotka), od ktorej si prenajala nehnuteľnosť obchodná spoločnosť so zmiešaným verejno-súkromným kapitálom, v ktorej vlastní 51 % akcií samotná AUSL poskytujúca v priestoroch nehnuteľnosti zdravotné služby v rámci hospodárskej súťaže s inými zdravotnými strediskami, ktorých všetok kapitál je súkromný, čím získa daňovú výhodu predstavujúcu štátnu pomoc s narušením pravidiel slobodného trhu?

                  2.

                  Je, resp. nie je, v súlade so Zmluvou, teda s článkom 107 ZFEÚ, ktorý zakazuje poskytnutie štátnej pomoci „v akejkoľvek forme“, talianske záväzné daňové stanovisko uvedené v článku 11 zákona [z 27. júla 2000] č. 212/2000, ktoré bráni výkladu článku 9 ods. 8 legislatívneho dekrétu č. 23/2011, tak ako je to podľa judikatúry talianskeho najvyššieho súdu prijatej v oblasti ICI (obecná daň z nehnuteľností) v zmysle, že AUSL nemá nárok na oslobodenie od platenia IMU, ak nehnuteľnosť používa akciová spoločnosť S.p.A., i keď táto verejná inštitúcia vlastní jej akcie a v jej priestoroch vykonáva zdravotnícku činnosť v rámci hospodárskej súťaže s inými obchodnými spoločnosťami, ktorých všetok kapitál je súkromný a ktoré tiež poskytujú zdravotné služby, čím získa daňovú výhodu predstavujúcu štátnu pomoc pri narušení pravidiel slobodného trhu?


title: Vec C-28/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 16. januára 2019 — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust a i.

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 16. januára 2019 — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust a i.
      (Vec C-28/19)
      (2019/C 164/14)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolatelia: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust

         Odporcovia v odvolacom konaní: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 23 ods. 1 druhá veta nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 z 24. septembra 2008 o spoločných pravidlách prevádzky leteckých dopravných služieb v Spoločenstve (1) vykladať v tom zmysle, že položky vzťahujúce sa na poplatok za web check-in a na „správny poplatok“ za nákup kreditnou kartou, ktorými je zaťažená cena samotných leteniek, ako aj položky vyplývajúce z uplatnenia DPH z cien leteniek a fakultatívnych príplatkov za vnútroštátne lety, patria do kategórie nevyhnutných predpokladaných príplatkov k cene, alebo do kategórie voliteľných príplatkov k cene?

                  2.

                  Má sa článok 23 ods. 1 štvrtá veta nariadenia č. 1008/2008 vykladať v tom zmysle, že pod pojmom „možný“ sa chápe to, čomu sa väčšina spotrebiteľov môže vyhnúť?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 z 24. septembra 2008 o spoločných pravidlách prevádzky leteckých dopravných služieb v Spoločenstve (prepracované znenie) (Ú. v. EÚ L 293, 2008, s. 3).


title: Vec C-61/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul București (Rumunsko) 29. januára 2019 — Orange Romania SA/Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul București (Rumunsko) 29. januára 2019 — Orange Romania SA/Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal
      (Vec C-61/19)
      (2019/C 164/15)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul București

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Orange Romania SA

         Žalovaný: Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Aké podmienky musia byť v zmysle článku 2 písm. h) smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (1) splnené na to, aby sa prejav vôle mohol považovať za konkrétny a informovaný prejav vôle?

                  2.

                  Aké podmienky musia byť v zmysle článku 2 písm. h) smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov splnené na to, aby sa prejav vôle mohol považovať za slobodne daný prejav vôle?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES L 281, 1995, s. 31; Mim. vyd. 13/015, s. 355).


title: Vec C-70/19 P: Odvolanie podané 30. januára 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 21. novembra 2018 vo veci T-587/16, HM/Európska komisia

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/15

      Odvolanie podané 30. januára 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 21. novembra 2018 vo veci T-587/16, HM/Európska komisia
      (Vec C-70/19 P)
      (2019/C 164/17)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: T. S. Bohr, G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: HM

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 21. novembra 2018 vo veci T-587/16, HM/Komisia,

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu,

                  —

                  rozhodol, že o trovách prvostupňového a odvolacieho konania sa rozhodne neskôr.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Komisia predkladá dva odvolacie dôvody.
      Vo svojom prvom odvolacom dôvode, ktorý tvorí tri časti, Komisia vytýka Všeobecnému súdu, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri rozdelení právomocí medzi výberovou komisiou a Európskym úradom pre výber pracovníkov (EPSO).
      V prvej časti tohto dôvodu Komisia tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia pri právnej kvalifikácii napadnutého aktu, t. j. rozhodnutia EPSO zo 17. augusta 2015, ktorým sa rozhodlo o tom, že žiadosť o preskúmanie podaná sťažovateľkou nebude postúpená výberovej komisii z dôvodu, že bola podaná oneskorene. Toto oznámenie sa uskutočnilo v rámci právomoci, ktorú EPSO zveruje bod 3.1.3. Všeobecných pravidiel platných pre otvorené výberové konania, ktorý sa týka korešpondencie s uchádzačmi.
      V druhej časti tohto dôvodu Komisia vytýka Všeobecnému súdu, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri výklade všeobecných pravidiel. Komisia sa domnieva, že bod 3.4.3. týchto všeobecných pravidiel treba vykladať nie len v spojení s bodom 3.1.3., ale aj s prihliadnutím na znenie a účel bodu 3.4.3., ktorý zveruje EPSO právomoc v oblasti postupu interného preskúmania.
      V tretej časti tohto dôvodu Komisia vytýka Všeobecnému súdu, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri výklade článku 7 prílohy III služobného poriadku úradníkov. Podľa nej je sporné oznámenie opatrením správno-technickej povahy, ktoré má za cieľ zaručiť uplatňovanie jednotných kritérií v rámci výberových konaní v súlade s vyššie uvedeným článkom 7 ods. 1. Komisia sa domnieva, že vyššie uvedená kvalifikácia je tiež v súlade s úlohou EPSO, ktorý pomáha výberovej komisii, ako bolo uvedené v rozsudku Všeobecného súdu T-361/10 P, Komisia v. Pachitis (1).
      V druhom odvolacom dôvode Komisia vytýka Všeobecnému súdu, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri výklade žalobného dôvodu, ktorý sa týkal nedostatku právomoci autora aktu. Komisia sa domnieva, že Všeobecný súd v prejednávanej veci nepreskúmal, či by bol v prípade, že by došlo k náprave vady nedostatku právomoci, prijatý akt s rovnakým alebo iným obsahom. Bez uskutočnenia tohto preskúmania nemohol podľa Komisie Všeobecný súd napadnutý akt zrušiť.

         (1)  ECLI:EU:T:2011:742.


title: Vec C-75/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Specializat Mureș (Rumunsko) 31. januára 2019 — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Specializat Mureș (Rumunsko) 31. januára 2019 — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl
      (Vec C-75/19)
      (2019/C 164/18)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Specializat Mureș

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka — odporkyňa: MF

         Odporcovia v odvolacom konaní: BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Odporujú ustanovenia smernice Rady 93/13/EHS o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1), najmä odôvodnenia 12, 21 a 23 smernice a článok 6 ods. 1, článok 7 ods. 2 a článok 8 smernice takému výkladu vnútroštátnych súdov, podľa ktorého sa spotrebiteľ nemôže dovolávať v rámci námietky proti exekúcii — ktorá podľa vnútroštátneho práva predstavuje osobitný procesný prostriedok a ktorú možno uplatniť v určitej lehote a za obmedzených podmienok —, po tom ako sa začalo konanie o nútenom výkone rozhodnutia proti odporcovi z dôvodu že tento typ prostriedku nápravy je neprípustný, konštatovania existencie nekalej podmienky v zmluve o spotrebiteľskom úvere uzatvorenej s predajcom alebo dodávateľom — zmluva o úvere, ktorá je podľa zákona exekučným titulom a na podklade ktorého sa začalo konanie o nútenom výkone rozhodnutia proti spotrebiteľovi — s ohľadom na ustanovenie vnútroštátnej legislatívy, ktoré stanovuje nepremlčateľnú žalobu podľa všeobecného práva, prostredníctvom ktorej spotrebiteľ môže kedykoľvek požiadať o konštatovanie existencie nekalých podmienok a zbavenie nekalých podmienok ich účinkov bez toho, aby toto rozhodnutie v rámci uvedeného konania malo priame následky na konanie o nútenom výkone rozhodnutia, pričom existuje riziko, že sa konanie o nútenom výkone rozhodnutia ukončí skôr, ako sa dospeje k rozhodnutiu v konaní podľa všeobecného práva?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku odporujú tieto ustanovenia smernice ustanoveniu vnútroštátneho práva, ktoré stanovuje 15 dňovú lehotu odo dňa upovedomenia o prvých úkonoch núteného výkonu rozhodnutia (prostredníctvom kogentného ustanovenia verejného poriadku, pričom nedodržanie lehoty má za následok zamietnutie návrhu ako oneskorene podaného), v ktorej musí spotrebiteľ — odporca (dlžník proti ktorému sa vedie nútený výkon rozhodnutia) uplatniť nekalú povahu zmluvných podmienok obsiahnutých v zmluve o spotrebiteľskom úvere uzavretej s predajcom alebo dodávateľom, vzhľadom na to, že vo vnútroštátnom práve existuje rovnaký režim aj v prípade možnosti uplatnenia podobných výhrad vyhodnotených ako námietky v merite veci a pri zohľadnení okrem iného skutočnosti, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora má vnútroštátny súd povinnosť preskúmať ex offo nekalú povahu zmluvných podmienok hneď po tom, ako je súd oboznámený s právnymi a skutkovými okolnosťami potrebnými na tento účel?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-84/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Poľsko) 31. januára 2019 — Profi Credit Polska S.A./QJ

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Poľsko) 31. januára 2019 — Profi Credit Polska S.A./QJ
      (Vec C-84/19)
      (2019/C 164/19)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Profi Credit Polska S.A.

         Žalovaná: QJ

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 1 ods. 2 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 (1) vykladať v tom zmysle, že vylučuje uplatnenie smernice na hodnotenie nekalej povahy jednotlivých zmluvných podmienok, ktoré sa týkajú neúrokových nákladov na úver, ak zákonné ustanovenia členského štátu pre tieto náklady stanovujú maximálnu hranicu týchto nákladov tak, že nariaďujú, aby sa neúrokové náklady spotrebiteľskej zmluvy o úvere nemohli požadovať, pokiaľ prekračujú maximálnu sadzbu neúrokových nákladov na úver vypočítanú podľa zákonných ustanovení alebo celkovú výšku úveru?

                  2.

                  Má sa článok 4 ods. 2 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 vykladať v tom zmysle, že zmluvná podmienka, ktorá upravuje neúrokové náklady, ktoré znáša a platí príjemca pôžičky spolu s pôžičkou, ktoré súvisia so samotným uzavretím zmluvy a poskytnutím pôžičky (vo forme poplatkov, provízií a nákladov inej povahy), nepodliehajú hodnoteniu v súvislosti s ich prípadnou nekalou povahou podľa tohto ustanovenia, ak sú vypracované zrozumiteľne?

                  3.

                  Má sa článok 4 ods. 2 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 vykladať v tom zmysle, že zmluvné podmienky, ktorými sa zavádzajú náklady rôznej povahy, ktoré súvisia s poskytnutím pôžičky, nie sú vypracované „zrozumiteľne“, ak sa z nich nedá odvodiť, za aké konkrétne protiplnenie sa platia, a spotrebiteľ nemôže rozpoznať, do akej miery sa od seba odlišujú?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-85/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španielsko) 6. februára 2019 — Agencia Estatal de la Administración Tributaria/RK

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španielsko) 6. februára 2019 — Agencia Estatal de la Administración Tributaria/RK
      (Vec C-85/19)
      (2019/C 164/20)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Odporkyňa: RK

         Prejudiciálna otázka

      Je v rozpore s doložkou 4 ods. 1 a 2 európskej rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorá tvorí prílohu smernice Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997 (1) a článkom 2 ods. 1 písm. b) a článkom 14 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (prepracované znenie) (2), ustanovenie kolektívnej zmluvy a podniková prax, podľa ktorej sa na účely mzdového ohodnotenia a kariérneho postupu musia zohľadniť odpracované roky zamestnankyne na kratší pracovný čas v rámci vertikálneho rozvrhnutia pracovného času počas roka, výlučne s ohľadom na odpracovaný čas?

         (1)  Smernica Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997 týkajúca sa rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEP a ETUC (Ú. v. EÚ L 14, 1998, s. 9; Mim. vyd. 05/003, s. 267).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (Ú. v. EÚ L 204, 2006, s. 23).


title: Vec C-86/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Španielsko) 6. februára 2019 — SL/Vueling Airlines S.A.

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Španielsko) 6. februára 2019 — SL/Vueling Airlines S.A.
      (Vec C-86/19)
      (2019/C 164/21)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: SL

         Žalovaná: Vueling Airlines S.A.

         Prejudiciálna otázka

      Je letecká spoločnosť pri preukázaní straty kufra povinná vyplatiť cestujúcemu vždy a v každom prípade maximálnu náhradu škody vo výške 1131 práv osobitného čerpania, lebo ide o najzávažnejší z prípadov uvedených v článku 17 ods. 2 a článku 22 ods. 2 Montrealského dohovoru z 28. mája 1999, alebo túto maximálnu náhradu škody môže súd s prihliadnutím na okolnosti daného prípadu znížiť aj [omissis] vtedy, keď došlo k strate kufra, takže náhrada škody vo výške 1131 práv osobitného čerpania sa prizná len vtedy, keď cestujúci akýmikoľvek právne dovolenými prostriedkami preukáže, že hodnota predmetov a osobných vecí, ktoré mal v zapísanej batožine, ako aj predmetov a osobných vecí, ktoré si musel kúpiť namiesto nich, dosahovala uvedenú hranicu, alebo môže súd v prípade, ak cestujúci neposkytne tieto dôkazy, pri určovaní výšky nemajetkovej ujmy spôsobenej nepríjemnosťami spojenými so stratou jeho batožiny zohľadniť aj iné kritériá, ako napríklad hmotnosť batožiny alebo to, či sa batožina stratila počas letu tam alebo späť?


title: Vec C-114/19 P: Odvolanie podané 8. februára 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 29. novembra 2018 vo veci T-811/16, Di Bernardo/Komisia

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/20

      Odvolanie podané 8. februára 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 29. novembra 2018 vo veci T-811/16, Di Bernardo/Komisia
      (Vec C-114/19 P)
      (2019/C 164/22)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: B. Mongin, G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Danilo Di Bernardo

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 29. novembra 2018 (siedma komora), Di Bernardo/Komisia, T-811/16,

                  —

                  vrátiť vec na ďalšie konanie Všeobecnému súdu,

                  —

                  o trovách prvostupňového konania a odvolacieho konania rozhodnúť neskôr.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod, ktorý sa týka bodu 41 až bodu 53 poslednej vety napadnutého rozsudku, je založený na nesprávnom právnom posúdení vymedzenia rozsahu povinnosti odôvodnenia, ktorú má výberová komisia pri rozhodnutí o nezapísaní uchádzača do rezervného zoznamu. Komisia v prvom rade tvrdí, že Všeobecný súd sa odchýlil od ustálenej judikatúry Súdneho dvora, ktorá rozlišuje medzi rozhodnutiami týkajúcimi sa posúdenia prihlášok uchádzačov, ako sú napr. rozhodnutia týkajúce sa titulov alebo odbornej praxe uchádzača, a rozhodnutiami týkajúcimi sa posúdenia zásluh uchádzačov v nadväznosti na ich účasť na skúškach. V prvom prípade musí výberová komisia označiť konkrétny prvok, ktorý v prihláške chýba, pričom zohľadní kvalifikácie požadované v oznámení o vyhlásení výberového konania. V prejednávanej veci výberová komisia, či už vo svojom pôvodnom rozhodnutí alebo v odpovedi na žiadosť o opätovné preskúmanie, splnila požiadavky stanovené v judikatúre, a je v rozpore s touto judikatúrou, že Všeobecný súd rozšíril svoje preskúmanie na výberové kritériá stanovené výberovou komisiou a uložil výberovej komisii povinnosť rozhodnúť o všetkých prvkoch prihlášky. Okolnosť, že výberová komisia odôvodnila svoje rozhodnutie v odpovedi na žiadosť o opätovné preskúmanie, nemôže túto povinnosť odôvodnenia rozšíriť. V druhom rade Všeobecný súd zamenil povinnosť odôvodnenia, bez ohľadu na jeho hodnotu, s dôvodnosťou odôvodnenia, ktorá je otázkou materiálnej zákonnosti predmetného rozhodnutia.
      Druhý odvolací dôvod, ktorý sa týka bodov 37 až 38 a 53 až 56 napadnutého rozsudku, je založený na nesprávnom právnom posúdení, ktoré spočíva v nesplnení povinnosti súdu konštatovať ex offo dodržanie povinnosti odôvodnenia. Všeobecný súd sa odchýlil od ustálenej judikatúry, podľa ktorej je pri nedostatočnom odôvodnení vždy možné poskytnúť v priebehu konania doplňujúce spresnenia, ktoré zbavujú opodstatnenosti žalobný dôvod na zrušenie založený na porušení povinnosti odôvodnenia. V skutočnosti Všeobecný súd tým, že vylúčil možnosť doplniť odôvodnenie v prípade „takmer úplnej“ absencie odôvodnenia a tým, že prirovnal „takmer úplnú“ absenciu odôvodnenia k úplnej absencii odôvodnenia, znemožnil doplnenie odôvodnenia v priebehu konania. Takéto prirovnanie nemá oporu v judikatúre Súdneho dvora. Obmedzením možnosti odstrániť vady v priebehu konania Všeobecný súd obmedzil úlohu súdu, ktorý mohol za okolností prejednávanej veci zabrániť zrušeniu napadnutého rozhodnutia pre porušenie povinnosti odôvodnenia.


title: Vec C-133/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko) 19. februára 2019 — B. M. M., B. S./État belge

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko) 19. februára 2019 — B. M. M., B. S./État belge
      (Vec C-133/19)
      (2019/C 164/23)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia: B. M. M., B. S.

         Odporca: État belge

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa na zaručenie účinnosti práva Európskej únie a aby sa neznemožnilo uplatnenie práva na zlúčenie rodiny, ktoré jej je podľa navrhovateľky priznané článkom 4 smernice Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny (1), vykladať toto ustanovenie tak, že vyžaduje, aby dieťa garanta mohlo uplatniť právo na zlúčenie rodiny vtedy, keď sa stane plnoletým počas súdneho konania, v ktorom sa napáda rozhodnutie, ktoré mu toto právo zamieta a ktoré bolo teda prijaté vtedy, keď bolo ešte maloleté?

                  2.

                  Majú sa článok 47 Charty základných práv Európskej únie a článok 18 smernice 2003/86/ES vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa žaloba o neplatnosť podaná proti zamietnutiu práva na zlúčenie rodiny maloletého dieťaťa považovala za neprípustnú z toho dôvodu, že dieťa sa stalo plnoletým počas súdneho konania, keďže by bolo zbavené možnosti, aby súd rozhodoval o jeho žalobe proti tomuto rozhodnutiu a pretože by bolo porušené jeho právo na účinný prostriedok nápravy?

         (1)  Ú. v. EÚ L 251, 2003, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 224.


title: Vec C-136/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko) 20. februára 2019 — B. M. M., B. M./État belge

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko) 20. februára 2019 — B. M. M., B. M./État belge
      (Vec C-136/19)
      (2019/C 164/24)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia: B. M. M., B. M.

         Odporca: État belge

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa na zaručenie účinnosti práva Európskej únie a aby sa neznemožnilo uplatnenie práva na zlúčenie rodiny, ktoré jej je podľa navrhovateľky priznané článkom 4 smernice Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny (1) vykladať toto ustanovenie tak, že vyžaduje aby dieťa garanta mohlo uplatniť právo na zlúčenie rodiny vtedy, keď sa stane plnoletým počas súdneho konania, v ktorom sa napáda rozhodnutie, ktoré mu toto právo zamieta a ktoré bolo teda prijaté vtedy, keď bolo ešte maloleté?

                  2.

                  Majú sa článok 47 Charty základných práv Európskej únie a článok 18 smernice 2003/86/ES vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa žaloba o neplatnosť podaná proti zamietnutiu práva na zlúčenie rodiny maloletého dieťaťa považovala za neprípustnú z toho dôvodu, že dieťa sa stalo plnoletým počas súdneho konania, keďže by bolo zbavené možnosti, aby súd rozhodoval o jeho žalobe proti tomuto rozhodnutiu a pretože by bolo porušené jeho právo na účinný prostriedok nápravy?

         (1)  Ú. v. EÚ L 251, 2003, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 224.


title: Vec C-137/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Belgicko) 20. februára 2019 — B. M. O./État belge

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Belgicko) 20. februára 2019 — B. M. O./État belge
      (Vec C-137/19)
      (2019/C 164/25)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d'État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: B. M. O.

         Odporca: État belge

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 4 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny (1), prípadne v spojení s jej článkom 16 ods. 1, vykladať tak, že na to, aby sa štátni príslušníci tretích krajín mohli považovať za „maloleté deti“ v zmysle tohto ustanovenia, musia byť „maloletí“ nielen v čase podania žiadosti o povolenie na pobyt, ale aj v čase, keď správny orgán prijíma rozhodnutie in fine o tejto žiadosti?

         (1)  Ú. v. ES L 251, 2003, s. 12; Mim. vyd. 19/006, s. 224


title: Vec C-152/19 P: Odvolanie podané 21. februára 2019: Deutsche Telekom AG proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-827/14, Deutsche Telekom AG/Európska komisia

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/23

      Odvolanie podané 21. februára 2019: Deutsche Telekom AG proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-827/14, Deutsche Telekom AG/Európska komisia
      (Vec C-152/19 P)
      (2019/C 164/26)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Deutsche Telekom AG (v zastúpení: D. Schroeder a K. Apel, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Slovanet, a.s.

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 vo veci T-827/14 v rozsahu, v akom zamieta žalobu,

                  —

                  zrušil v celom rozsahu alebo sčasti rozhodnutie Komisie C(2014) 7465 final z 15. októbra 2014 v konaní podľa článku 102 ZFEÚ a článku 54 Dohody o EHP (vec AT.39523 — Slovak Telekom), opravené rozhodnutiami Komisie C(2014) 10119 final zo 16. decembra 2014 a C(2015) 2484 final zo 17. apríla 2015 v rozsahu, v akom sa týka odvolateľky, a podporne, aby zrušil alebo znížil pokuty uložené odvolateľke,

                  —

                  podporne vrátil vec Všeobecnému súdu na nové rozhodnutie,

                  —

                  uložil Komisii náhradu trov odvolacieho konania a konania pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľka štyri odvolacie dôvody.
      Po prvé sa mal Všeobecný súd dopustiť nesprávneho výkladu právnej zásady, podľa ktorej je k naplneniu skutkovej podstaty odopretia prístupu potrebné, aby bol požadovaný prístup nevyhnutný pre plnenie povinností na nadväzujúcom trhu, v dôsledku čoho túto zásadu neuplatnil, a tým ju uplatnil nesprávne.
      Po druhé sa mal Všeobecný súd dopustiť nesprávneho výkladu zásady, podľa ktorej materská spoločnosť môže byť zodpovedná za jednanie svojej dcérskej spoločnosti iba vtedy, pokiaľ má na ňu rozhodujúci vplyv, a tým túto zásadu uplatnil nesprávne.
      Po tretie sa mal Všeobecný súd dopustiť nesprávneho uplatnenia zásady, podľa ktorej materská spoločnosť zodpovedá za jednanie svojej dcérskej spoločnosti iba vtedy, pokiaľ dcérska spoločnosť v zásade plní pokyny, ktoré jej udeľuje jej materská spoločnosť, keď túto zásadu neuplatnil, čím ju uplatnil nesprávne.
      Po štvrté sa mal Všeobecný súd dopustiť nesprávneho uplatnenia zásady, podľa ktorej musí byť v správnom konaní poskytnuté právo byť vypočutý.


title: Vec C-172/19 P: Odvolanie podané 22. februára 2019: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-739/17, Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) a i./Európska komisia

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/25

      Odvolanie podané 22. februára 2019: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-739/17, Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) a i./Európska komisia
      (Vec C-172/19 P)
      (2019/C 164/28)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (v zastúpení: W. Spieth a N. Hellermann, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Deutscher Braunkohlen-Industrie-Verein e.V., Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH, eins energie in sachsen GmbH & Co. KG

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  1.

                              a)

                              zrušil uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie z 13. decembra 2018 vo veci T-739/17;

                              b)

                              vyhlásil žalobu za prípustnú a
                              v prípade, že by Súdny dvor usúdil, že mu stav veci umožňuje rozhodnúť o spore, v súlade s návrhmi obsiahnutými v žalobe podanej 7. novembra 2017, ktoré boli v plnom rozsahu zachované,

                                          —

                                          zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/1442 z 31. júla 2017, ktorým sa podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ stanovujú závery o najlepších dostupných technikách (BAT) pre veľké spaľovacie zariadenia (1),v rozsahu, v akom boli v ňom prijaté a stanovené úrovne emisií súvisiace s BAT (BAT-AEL) pre emisie NOX (článok 1, príloha bod 2.1.3., tabuľka 3) a pre emisie ortuti (článok 1, príloha bod 2.1.6., tabuľka 7), ktoré vznikajú pri spaľovaní čierneho a hnedého uhlia,

                                          —

                                          subsidiárne zrušil vykonávajúce rozhodnutie 2017/1442 v celom jeho rozsahu,

                                          —

                                          uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania,

                              c)

                              v prípade, že by Súdny dvor usúdil, že mu stav veci neumožňuje rozhodnúť o spore, pokiaľ ide o odvolací návrh uvedený v bode 1 písm. b), vrátil vec Všeobecnému súdu Európskej únie na ďalšie konanie;

                  2.

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania o odvolaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľ na podporu svojho odvolania uvádza dva odvolacie dôvody.
      Uznesenie Všeobecného súdu sa po prvé zakladá jednak na procesnej vade, ktorou sú dotknuté záujmy odvolateľa (článok 58 prvý odsek, druhá veta, druhá hypotéza Štatútu Súdneho dvora Európskej únie), a jednak na porušení všeobecných zásad práva Únie. Odvolateľ vytýka Všeobecnému súdu, že nepreskúmal relevantné tvrdenia žalobcu, podľa ktorých jeho aktívna legitimácia vyplývala z porušenia jeho procesného postavenia, ktoré zastával v rámci výmeny informácií na účely vypracovania záverov o najlepších dostupných technikách napadnutých žalobou. Odvolateľ sa uvedeného konania nielen skutočne zúčastnil, ale mal aj osobitné a obhájiteľné právne postavenie, ktoré mu zaisťovalo určité procesné postavenie. Už len tieto dôvody dostatočne zakladajú jeho právo na podanie žaloby. Uznesenie Všeobecného súdu neobsahuje nijaké preskúmanie či posúdenie vecnej stránky argumentácie žalobcu, ani s tým súvisiace odôvodnenie. Ide o porušenie povinnosti odôvodnenia na základe ustanovenia článku 36 prvej vety v spojení s článkom 54 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, ako aj článku 81 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu. Z toho vyplýva procesná vada, ako aj porušenie všeobecných zásad práva Únie, ktorými sú zásada účinnej súdnej ochrany a právo byť vypočutý.
      Uznesenie Všeobecného súdu po druhé porušuje aj právo Únie v zmysle článku 58 prvého odseku druhej vety tretej hypotézy Štatútu Súdneho dvora Európskej únie. Všeobecný súd svojím uznesením nesprávne vyhlásil žalobu žalobcu za neprípustnú. Podľa odvolateľa Všeobecný súd porušil právo Únie tým, že nesprávne konštatoval, že žalobkyňa nespĺňa podmienku prípustnosti žaloby týkajúcu sa postavenia kvalifikovanej dotknutej osoby v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ. Postavenie kvalifikovanej dotknutej osoby žalobcu a teda jeho aktívna legitimácia vyplývajú z porušenia procesného postavenia, ktoré zastával v rámci konania súvisiace s vypracovaním záverov týkajúcich sa najlepších dostupných techník napadnutých žalobou. Odvolateľ sa nielen skutočne zúčastnil uvedeného konania, ale mal aj osobitné a obhájiteľné právne postavenie, ktoré mu zaručovalo určité procesné postavenie. Disponoval teda právom na podanie žaloby, aby sa domáhal dodržania svojich procesných práv. Počas vypracovania záverov týkajúcich sa najlepších dostupných techník Komisia nezabezpečila tieto procesné záruky, ktoré slúžia na ochranu žalobcu, a to najmä tým, že obmedzila právo byť vypočutý a právo na účasť žalobcu, ako aj tým, že si nesplnila svoje povinnosti kontroly. Všeobecný súd tým, že vyhlásil žalobu za neprípustnú, z právneho hľadiska nesprávne uplatnil právo Únie.

         (1)  Ú. v. EÚ L 212, 2017, s. 1.


title: Vec C-192/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gerechtshof te Amsterdam (Holandsko) 27. februára 2019 — Rensen Shipbuilding BV, za účasti: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gerechtshof te Amsterdam (Holandsko) 27. februára 2019 — Rensen Shipbuilding BV, za účasti: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
      (Vec C-192/19)
      (2019/C 164/29)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Gerechtshof te Amsterdam

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Rensen Shipbuilding BV

         Odporca: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

         Prejudiciálna otázka

      Doplnková poznámka 1 ku kapitole 89 kombinovanej nomenklatúry stanovuje, že podpoložky 89012010 a 89019010 KN („plavidlá pre námornú plavbu“) sa vzťahujú len na plavidlá stavané pre námornú plavbu. Čo treba v tejto súvislosti rozumieť pod pojmom „pre námornú plavbu“?


title: Vec C-194/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko) 28. februára 2019 — H. A./Belgický štát

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko) 28. februára 2019 — H. A./Belgický štát
      (Vec C-194/19)
      (2019/C 164/30)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: H. A.

         Odporca: Belgický štát

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 27 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (1) (prepracované znenie), čítaný samostatne alebo v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie, vykladať v tom zmysle, že ukladá vnútroštátnemu súdu, aby na účely zabezpečenia práva na účinný opravný prostriedok prípadne zohľadnil skutočnosti, ktoré nastali po prijatí rozhodnutia o „odovzdaní podľa nariadenia Dublin“?

         (1)  Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 31.


title: Vec C-197/19 P: Odvolanie podané 28. februára 2019: Mylan Laboratories Ltd, Mylan, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-682/14, Mylan Laboratories and Mylan/Komisia

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/28

      Odvolanie podané 28. februára 2019: Mylan Laboratories Ltd, Mylan, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-682/14, Mylan Laboratories and Mylan/Komisia
      (Vec C-197/19 P)
      (2019/C 164/31)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Mylan Laboratories Ltd, Mylan, Inc. (v zastúpení: C. Firth, S. Kon, C. Humpe, solicitors, V. Adamis, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu vo veci T-682/14 Mylan Laboratories Ltd a Mylan Inc./Európska komisia v rozsahu, v akom sa v ňom zamieta návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie z 9. júla 2014 (1) vo veci AT.39612 — Perindopril (Servier) v rozsahu, v akom sa týka odvolateliek,

                  —

                  zrušil alebo podstatne znížil uloženú pokutu, alebo

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu na opätovné rozhodnutie v súlade s názorom Súdneho dvora, a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania a iných nákladov a výdavkov súvisiacich s touto vecou a prijal akékoľvek ďalšie opatrenia, ktoré považuje za vhodné.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby odvolateľky uvádzajú päť odvolacích dôvodoch založených na týchto tvrdeniach:

                  1.

                  Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď určil, že Matrix a Les Laboratoires Servier boli v čase vyrovnania konkurentmi.
                  Prvá výhrada: Všeobecný súd nesprávne dospel k záveru, že Komisia mohla oprávnene usudzovať, že Matrix a Niche môžu byť kvalifikovaní ako potenciálni konkurenti na základe dohody, ktorú uzavreli.
                  Druhá výhrada: Všeobecný súd nesprávne uplatnil právne kritérium pre potenciálnu hospodársku súťaž, keď dospel k záveru, že Matrix a Servier boli v okamihu uzavretia dohody o vyrovnaní potenciálnymi konkurentmi.

                  2.

                  Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že cieľom dohody o vyrovnaní bolo obmedziť hospodársku súťaž.
                  Prvý výhrada: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď určil, že cieľom dohody o vyrovnaní v patentových záležitostiach mohlo byť obmedzenie hospodárskej súťaže, hoci podmienky tejto dohody patrili do rozsahu dotknutého patentu.
                  Druhá výhrada: Všeobecný súd sa nesprávne odvodil existenciu obmedzenia hospodárskej súťaže z údajného podnecovania, ktoré predstavovala platba spoločnosti Servier spoločnosti Matrix.
                  Tretia výhrada: Všeobecný súd sa dopustil pochybenia v tom, akým spôsobom odvodil existenciu podnecovania z platby prijatej spoločnosťou Matrix.

                  3.

                  Tretí odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď odmietol rozhodnúť o klasifikácii Komisie týkajúcej sa dohody o vyrovnaní v zmysle obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska účinku.

                  4.

                  Štvrtý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď určil, že Mylan Inc. vykonávala v relevantnom období rozhodujúci vplyv na správania sa spoločnosti Matrix.

                  5.

                  Piaty odvolací dôvod: Všeobecný súd porušil článok 23 nariadenia č. 1/2003 (2) a zásady nullum crimen nula poena sine lege a právnej istoty, keď určil, že odvolateľkám bolo možné uložiť pokutu.

         (1)  Súhrnná správa o rozhodnutí Komisie z 9. júla 2014 týkajúca sa konania podľa článkov 101 a 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (vec AT.39612 — Perindopril (Servier)) (oznámené pod číslom C(2014) 4955), Ú. v. EÚ C 393, 2016, s. 7.

         (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy, Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205.


title: Vec C-198/19 P: Odvolanie podané 28. februára 2019: Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV, Teva Pharmaceutical Industries Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-679/14, Teva UK Ltd a i./Komisia

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/29

      Odvolanie podané 28. februára 2019: Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV, Teva Pharmaceutical Industries Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-679/14, Teva UK Ltd a i./Komisia
      (Vec C-198/19 P)
      (2019/C 164/32)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV, Teva Pharmaceutical Industries Ltd (v zastúpení: D. Tayar, advokát, A. Richard, advokátka)

         Ďalší účastníci konania: European Generic medicines Association AISBL (EGA), Európska komisia

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  pripustil odvolanie a žalobu vyhlásil za prípustnú,

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2018 vo veci T-679/14,

                  —

                  vrátil vec na nové rozhodnutie Všeobecnému súdu, iba žeby Súdny dvor dospel k záveru, že je dostatočne s vecou oboznámený, aby zrušil rozhodnutie Komisie COMP/AT.39612 (1)„Perindopril (Servier)“ z 9. júla 2014 v rozsahu, v akom konštatuje, že spoločnosti Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. a Teva Pharmaceutical Industries Limited porušili článok 101 ZFEÚ a zrušil pokutu uloženú spoločnostiam Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. a Teva Pharmaceutical Industries Limited, a

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu trov konania, vrátane trov, ktoré odvolateľky vynaložili v konaní na Súdnom dvore a predtým v konaní na Všeobecnom súde.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľky uplatňujú na podporu svojho odvolania tri dôvody:

                  1.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v súvislosti s kritériom, ktoré použil na posúdenie toho, či bola Teva potenciálnym konkurentom spoločnosti Servier.

                  2.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že zmluva predstavovala obmedzenie hospodárskej súťaže v zmysle článku 101 ods. 1 ZFEÚ.

                  3.

                  Všeobecný súd sa dopustil pri uplatňovaní článku 101 ods. 3 ZFEÚ nesprávneho právneho posúdenia.

         (1)  Zhrnutie rozhodnutia Komisie z 9. júla 2014 týkajúceho sa konania podľa článkov 101 a 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie [vec AT.39612 — Perindopril (Servier)] [oznámené pod číslom C(2014)4955] (Ú. v. EÚ C 393, s. 7).


title: Vec C-199/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Poľsko) 27. februára 2019 — RL sp. z o.o./J. M.

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/30

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Poľsko) 27. februára 2019 — RL sp. z o.o./J. M.
      (Vec C-199/19)
      (2019/C 164/33)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa a žalovaná v konaní o vzájomnej žalobe: RL sp. z o.o.

         Žalovaný a žalobca v konaní o vzájomnej žalobe: J. M.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 2 bod 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/7/EÚ zo 16. februára 2011 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách (1), ktorý bol do poľského práva prebratý článkom 4 bodom 1 zákona o dobách splatnosti v obchodných transakciách z 8. marca 2013 (Dz. U. 2019, položka 118, konsolidované znenie) vykladať v tom zmysle, že za transakcie, ktoré vedú k dodávke tovaru alebo k poskytovaniu služieb za odplatu (obchodné transakcie), sa majú považovať aj zmluvy, ktorých charakteristické plnenie spočíva v odplatnom prenechaní veci do dočasného užívania (napr. zmluvy o nájme a zmluvy o prenechaní do užívania)?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Má sa článok 5 tejto smernice, ktorý bol do poľského práva prebratý článkom 11 ods. 1 zákona o dobách splatnosti v obchodných transakciách, vykladať v tom zmysle, že za dohodu účastníkov obchodnej transakcie o rozvrhu platieb sa má považovať tiež dohoda o plnení dlžníka formou opakujúcich sa peňažných platieb, a to aj vtedy, ak bola zmluva uzatvorená na dobu neurčitú?

         (1)  Ú. v. EÚ L 48, s. 1.


title: Vec C-200/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Trgovački sud u Zagrebu (Chorvátsko) 1. marca 2019 — INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d. a iní/LJUBLJANSKA BANKA d.d.

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/31

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Trgovački sud u Zagrebu (Chorvátsko) 1. marca 2019 — INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d. a iní/LJUBLJANSKA BANKA d.d.
      (Vec C-200/19)
      (2019/C 164/34)
      Jazyk konania: chorvátčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Trgovački sud u Zagrebu

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d., CROATIA osiguranje d.d., REPUBLIKA HRVATSKA, Croatia Airlines d.d., GRAD ZAGREB, HRVATSKA ELEKTROPRIVREDA d.d., HRVATSKE ŠUME d.o.o., KAPITAL d.o.o. u stečaju, PETROKEMIJA d.d., Đuro Đaković Holding d.d., ENERGOINVEST d.d., TELENERG d.o.o., ENERGOCONTROL d.o.o., UDRUGA POSLODAVACA U ZDRAVSTVU, HRVATSKI ZAVOD ZA MIROVINSKO OSIGURANJE, ZAGREPČANKA-POSLOVNI OBJEKTI d.d., BRODOGRADILIŠTE VIKTOR LENAC d.d., INOVINE d.d., MARAT INŽENJERING d.o.o., GOYA — COMPANY d.o.o., METROPOLIS PLAN d.o.o., Dalekovod d.d., INFRATERRA d.o.o., Citat d.o.o., STAROSTA d.o.o., METALKA METALCOM d.o.o., I.Š., B.C., Z.N., D.G., M.R., A.T.

         Žalovaná: LJUBLJANSKA BANKA d.d.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vzhľadom na to, že sa žalovaná nezúčastnila uzavretia zmlúv s ostatnými spoluvlastníkmi, ani s uzavretím nesúhlasila, má sa článok 7 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 vykladať v tom zmysle, že povinnosť, ktorú má žalovaná, t. j. povinnosť stanovená zákonom, ale ktorá, pokiaľ ide o jej výšku, dátum splatnosti a ďalšie náležitosti, je určená spoločnou dohodou väčšinových vlastníkov podielov nehnuteľnosti, musí byť taktiež považovaná za zmluvnú povinnosť?

                  2.

                  Má sa článok 7 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 vykladať v tom zmysle, že nesplnenie povinnosti stanovenej zákonom voči ostatným spoluvlastníkom nehnuteľnosti, ktorí sa môžu domáhať jej splnenia prostredníctvom súdneho sporu, je považované za delikt alebo kvázi delikt, a to predovšetkým vzhľadom na skutočnosť, že z dôvodu nesplnenia zákonnej povinnosti žalovanou môže tak ostatným spoluvlastníkom, ako aj tretím osobám vzniknúť ďalšia ujma (iná než peňažná strata z dôvodu výhrady)?

                  3.

                  Vzhľadom na to, že v prejednávanej veci vyplýva dotknutá povinnosť z toho, že žalovaná vlastní priestory určené pre odbornú činnosť, v ktorých vykonáva činnosti, t. j. priestory, v ktorých má svoje sídlo, má sa článok 7 ods. 5 nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 vykladať v tom zmysle, že ide o spor vyplývajúci z prevádzkovania pobočky, zastúpenia alebo inej prevádzkarne?


title: Vec C-202/19 P: Odvolanie podané 1. marca 2019: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-111/15, Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/32

      Odvolanie podané 1. marca 2019: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-111/15, Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia
      (Vec C-202/19 P)
      (2019/C 164/35)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (v zastúpení: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, solicitor)

         Vedľajší účastníci konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 vo veci T-111/15 a

                  —

                  zrušil článok 1 ods. 2, článok 2 ods. 4 a články 3, 4 a 5 rozhodnutia Komisie (EÚ) 2015/1226 (1) z 23. júla 2014 o štátnej pomoci SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN), alebo subsidiárne, vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie, a v každom prípade

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť odvolateľkám trovy konania, ktoré im vznikli v súvislosti s týmto odvolacím konaním a s konaním vo veci T-111/15 pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľky tvrdia, že napadnutý rozsudok sa má zrušiť z týchto odvolacích dôvodov.
      Po prvé Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 41 Charty základných práv a právo na obhajobu odvolateliek v konaní pred Komisiou. Všeobecný súd chybne rozlíšil konkrétne práva podľa článku 41 ods. 2 Charty a všeobecné právo na riadnu správu vecí verejných, zakotvené v článku 41 ods. 1 Charty, chybne rozhodol, že práva podľa článku 41 ods. 2 Charty sa neuplatnia pri vyšetrovaní štátnej pomoci, chybne rozhodol že existuje rozpor medzi článkom 41 ods. 1 a 2 Charty a článkami 107 a 108 ZFEÚ, a chybne rozhodol že odvolateľky bolo možné pri vyšetrovaní považovať len za zdroj informácií.
      Po druhé Všeobecný súd porušil článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že nesprávne vyložil pojem výhoda. Všeobecný súd: chybne vyvodil, že na uplatnenie kritéria súkromné subjektu v trhovom hospodárstve („STH“) neexistuje hierarchia metodológií medzi komparatívnou analýzou a inými metódami, chybne rozhodol, že Komisia bola oprávnená odchýliť sa od komparatívnej analýzy a zamietnuť komparatívne dôkazy, ktoré predložili odvolateľky, a chybne vyvodil, že pri uplatňovaní kritéria prírastkovej ziskovosti nie je nutné, aby sa Komisia sama ubezpečila, že očakávané dodatočné náklady a očakávané prírastkové príjmy nepochádzajúce z leteckej dopravy odrážajú, ako by prevádzkoval letisko STH.
      Po tretie Všeobecný súd nesprávne rozhodol o pripísateľnosti pomoci štátu tým, že sa domnieval, že nebolo potrebné spresniť, či spoločný prevádzkovateľ letiska — „SMAC“ — verejným orgánom, pritom neuplatnil kritéria podľa prípadu Stardust Marine na rozlišovanie medzi samostatnosťou a pripísateľnosťou, a neposkytol dostatočné odôvodnenie pre toto rozhodnutie.

         (1)  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/1226 z 23. júla 2014 o štátnej pomoci SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) poskytnutej Francúzskom v prospech Obchodnej a priemyselnej komory v Angoulême a spoločností SNC-Lavalin, Ryanair a Airport Marketing Services [oznámené pod číslom C(2014) 5080] (Ú. v. EÚ L 201, 2015, s. 48).


title: Vec C-203/19 P: Odvolanie podané 1. marca 2019: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-165/15, Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/33

      Odvolanie podané 1. marca 2019: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-165/15, Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia
      (Vec C-203/19 P)
      (2019/C 164/36)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (v zastúpení: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, solicitor)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 vo veci T-165/15 a

                  —

                  zrušil článok 1 ods. 1 a 2, a (v rozsahu, v ktorom sa týkajú článku 1 ods. 1 a 2) články 3, 4 a 5 rozhodnutia Komisie (EÚ) 2015/1227 (1) z 23. júla 2014 o štátnej pomoci SA.22614 (C 53/07), alebo subsidiárne, vrátil vec na ďalšie konanie Všeobecnému súdu, a v každom prípade

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť odvolateľkám trovy konania, ktoré im vznikli v súvislosti s týmto odvolacím konaním a s konaním vo veci T-165/15 pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľky tvrdia, že napadnutý rozsudok by mal byť zrušený na základe nasledujúcich odvolacích dôvodov.
      Po prvé Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 41 Charty základných práv EÚ a právo na obhajobu odvolateliek v konaní pred Komisiou. Všeobecný súd chybne rozlíšil konkrétne práva podľa článku 41 ods. 2 Charty a všeobecné právo na riadnu správu vecí verejných, zakotvené v článku 41 ods. 1 Charty, chybne rozhodol, že práva podľa článku 41 ods. 2 Charty sa neuplatnia pri vyšetrovaní štátnej pomoci, chybne rozhodol že existuje rozpor medzi článkom 41. ods. 1 a 2 Charty a článkami 107 a 108 ZFEÚ, a chybne rozhodol, že odvolateľky bolo možné pri vyšetrovaní považovať len za zdroj informácií.
      Po druhé Všeobecný súd porušil článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že nesprávne vyložil pojem výhoda. Všeobecný súd chybne vyvodil, že na uplatnenie kritéria podnikateľa v trhovom hospodárstve („PTH“) neexistuje hierarchia metodológií medzi komparatívnou analýzou a inými metódami, chybne rozhodol, že Komisia bola oprávnená odchýliť sa od komparatívnej analýzy a zamietnuť komparatívne dôkazy, ktoré predložili odvolateľky, a chybne vyvodil, že pri uplatňovaní kritéria prírastkovej ziskovosti nie je nutné, aby sa Komisia sama ubezpečila, že očakávané dodatočné náklady a očakávané prírastkové príjmy nepochádzajúce z leteckej dopravy odrážajú, ako by prevádzkoval letisko PTH.

         (1)  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/1227 z 23. júla 2014 o štátnej pomoci SA.22614 (C 53/07) poskytnutej Francúzskom v prospech Obchodnej a priemyselnej komory v Pau-Béarn a spoločností Ryanair, Airport Marketing Services a Transavia [oznámené pod číslom C(2014)5085] (Ú. v. EÚ L 201, 2015, s. 109).


title: Vec C-204/19 P: Odvolanie podané 1. marca 2019: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-53/16, Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/34

      Odvolanie podané 1. marca 2019: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-53/16, Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia
      (Vec C-204/19 P)
      (2019/C 164/37)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (v zastúpení: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, solicitor)

         Vedľajší účastníci konania: Európska komisia, Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 vo veci T-53/16 a

                  —

                  zrušil články 1, 4, 5 a 6 rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/633 (1) z 23. júla 2014 o štátnej pomoci SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN), alebo subsidiárne, vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie, a v každom prípade

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť odvolateľkám trovy konania, ktoré im vznikli v súvislosti s týmto odvolacím konaním a s konaním vo veci T-53/16 pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľky tvrdia, že napadnutý rozsudok sa má zrušiť z týchto odvolacích dôvodov.
      Po prvé Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 41 Charty základných práv a právo na obhajobu odvolateliek v konaní pred Komisiou. Všeobecný súd chybne rozlíšil konkrétne práva podľa článku 41 ods. 2 Charty a všeobecné právo na riadnu správu vecí verejných, zakotvené v článku 41 ods. 1 Charty, chybne rozhodol, že práva podľa článku 41 ods. 2 Charty sa neuplatnia pri vyšetrovaní štátnej pomoci, chybne rozhodol že existuje rozpor medzi článkom 41 ods. 1 a 2 Charty a článkami 107 a 108 ZFEÚ, a chybne rozhodol že odvolateľky bolo možné pri vyšetrovaní považovať len za zdroj informácií.
      Po druhé Všeobecný súd porušil článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že nesprávne vyložil pojem výhoda.
      Všeobecný súd chybne vyvodil, že na uplatnenie kritéria súkromné subjektu v trhovom hospodárstve („STH“) neexistuje hierarchia metodológií medzi komparatívnou analýzou a inými metódami, chybne rozhodol, že Komisia bola oprávnená odchýliť sa od komparatívnej analýzy a zamietnuť komparatívne dôkazy, ktoré predložili odvolateľky, chybne vyvodil, že pri uplatňovaní kritéria prírastkovej ziskovosti nie je nutné, aby sa Komisia sama ubezpečila, že očakávané dodatočné náklady a očakávané prírastkové príjmy nepochádzajúce z leteckej dopravy odrážajú, ako by prevádzkoval letisko STH a chybne rozhodol, že už znížená ziskovosť, a nie neexistencia ziskovosti, stačia na rozhodnutie o pomoci.
      Po tretie Všeobecný súd nesprávne rozhodol o pripísateľnosti pomoci štátu tým, že sa domnieval, že prevádzkovateľ letiska — „SMAN“ — je „orgánom štátu“, pritom však neuplatnil kritéria podľa prípadu Stardust Marine, a neposkytol dostatočné odôvodnenie. Všeobecný súd sa tiež dopustil chyby, keď nesprávne uviedol, že rozhodnutia súkromnej spoločnosti VTAN boli pripísateľné štátu.

         (1)  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/633 z 23. júla 2014 o štátnej pomoci SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) poskytnutej Francúzskom v prospech obchodnej a priemyselnej komory Nîmes-Uzès-Le Vigan, a spoločností Veolia Transport Aéroport de Nîmes, Ryanair Limited a Airport Marketing Services Limited (Ú. v. EÚ L 113, 2016, s. 32).


title: Vec C-205/19 P: Odvolanie podané 1. marca 2019: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-165/16, Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/36

      Odvolanie podané 1. marca 2019: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-165/16, Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia
      (Vec C-205/19 P)
      (2019/C 164/38)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (v zastúpení: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, solicitor)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 vo veci T-165/15 a

                  —

                  zrušil článok 1 ods. 4 a články 2 až 4 rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/287 (1) z 15. októbra 2014 o štátnej pomoci SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), alebo subsidiárne, vrátil vec na ďalšie konanie Všeobecnému súdu, a v každom prípade

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť odvolateľkám trovy konania, ktoré im vznikli v súvislosti s týmto odvolacím konaním a s konaním vo veci T-165/15 pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľky tvrdia, že napadnutý rozsudok by mal byť zrušený na základe nasledujúcich odvolacích dôvodov.
      Po prvé Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 41 Charty základných práv EÚ a právo na obhajobu odvolateliek v konaní pred Komisiou. Všeobecný súd chybne rozlíšil konkrétne práva podľa článku 41 ods. 2 Charty a všeobecné právo na riadnu správu vecí verejných, zakotvené v článku 41 ods. 1 Charty, chybne rozhodol, že práva podľa článku 41 ods. 2 Charty sa neuplatnia pri vyšetrovaní štátnej pomoci, chybne rozhodol že existuje rozpor medzi článkom 41. ods. 1 a 2 Charty a článkami 107 a 108 ZFEÚ, a chybne rozhodol že odvolateľky bolo možné pri vyšetrovaní považovať len za zdroj informácií.
      Po druhé Všeobecný súd porušil článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že nesprávne vyložil pojem výhoda. Všeobecný súd: chybne vyvodil, že na uplatnenie kritéria podnikateľa v trhovom hospodárstve („PTH“) neexistuje hierarchia metodológií medzi komparatívnou analýzou a inými metódami, chybne rozhodol, že Komisia bola oprávnená odchýliť sa od komparatívnej analýzy a zamietnuť komparatívne dôkazy, ktoré predložili odvolateľky, a chybne vyvodil, že pri uplatňovaní kritéria prírastkovej ziskovosti nie je nutné, aby sa Komisia sama ubezpečila, že očakávané dodatočné náklady a očakávané prírastkové príjmy nepochádzajúce z leteckej dopravy odrážajú, ako by prevádzkoval letisko PTH.

         (1)  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/287 z 15. októbra 2014 o štátnej pomoci SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), ktorú Nemecko poskytlo spoločnosti Flughafen Altenburg-Nobitz GmbH a spoločnosti Ryanair Ltd. [oznámené pod číslom C(2014) 7369] (Ú. v. EÚ L 59, 2016, s. 22).


title: Vec C-212/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 6. marca 2019 — Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation/Compagnie des pêches de Saint-Malo

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/37

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 6. marca 2019 — Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation/Compagnie des pêches de Saint-Malo
      (Vec C-212/19)
      (2019/C 164/39)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

         Odporca: Compagnie des pêches de Saint-Malo

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa rozhodnutie Komisie zo 14. júla 2004 (1) vykladať v tom zmysle, že vyhlasuje za nezlučiteľné so spoločným trhom iba úľavy na sociálnych odvodoch zamestnávateľov, z dôvodu, že úľavy na sociálnych odvodoch zamestnancov neprinášajú prospech podnikom a teda nemôžu patriť do pôsobnosti článku 107 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, alebo v tom zmysle, že vyhlasuje za nezlučiteľné so spoločným trhom aj úľavy na sociálnych odvodoch zamestnancov?

                  2.

                  Pokiaľ by Súdny dvor rozhodol, že rozhodnutie Komisie treba vykladať v tom zmysle, že vyhlasuje za nezlučiteľné so spoločným trhom aj úľavy na sociálnych odvodoch zamestnancov, treba sa na podnik pozerať v tom zmysle, že mal prospech zo všetkých týchto úľav alebo iba z časti z nich? Ako treba v tomto druhom prípade určiť túto časť? Je členský štát povinný nariadiť dotknutým zamestnancom vrátenie celej alebo časti pomoci, z ktorej mali prospech?

         (1)  Rozhodnutie Komisie zo 14. júla 2004 o niektorých podporných opatreniach zavedených Francúzskom v prospech chovateľov vodných živočíchov a rybárov [oznámené pod číslom K(2004) 2588] (2005/239/ES) (Ú. v. EÚ L 74, 19.3.2005 s. 49).


title: Vec C-215/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) 8. marca 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/39

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) 8. marca 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
      (Vec C-215/19)
      (2019/C 164/41)
      Jazyk konania: fínčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Ďalší účastník konania: A Oy

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa články 13b a 31a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 282/2011 (1) z 15. marca 2011, ktorým sa ustanovujú vykonávacie opatrenia smernice 2006/112/ES (2) o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, v znení vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1042/2013 (3) zo 7. októbra 2013, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 282/2011, pokiaľ ide o miesto poskytovania služieb, vykladať v tom zmysle, že služby dátového centra typu, o aký ide vo veci samej, v rámci ktorých podnikateľ poskytuje svojim klientom serverové skrine v dátovom centre na umiestnenie serverov, vrátane doplnkových služieb, sa majú považovať za prenájom nehnuteľného majetku?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku: Majú sa článok 47 smernice o DPH 2006/112/ES a článok 31a vyššie uvedeného vykonávacieho nariadenia vykladať v tom zmysle, že služby dátového centra typu, o aký ide vo veci samej, sa majú považovať za služby súvisiace s nehnuteľným majetkom, pričom miestom poskytovania služieb je miesto, kde sa nehnuteľný majetok nachádza?

         (1)  Ú. v. EÚ L 77, 2011, s. 1.

         (2)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.

         (3)  Ú. v. EÚ L 284, 2013, s. 1.


title: Vec C-233/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Liège (Belgicko) 18. marca 2019 — B./Centre public d’action sociale de Liège (CPAS)

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/40

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Liège (Belgicko) 18. marca 2019 — B./Centre public d’action sociale de Liège (CPAS)
      (Vec C-233/19)
      (2019/C 164/42)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour du travail de Liège

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: B.

         Žalovaný: Centre public d’action sociale de Liège (CPAS)

         Prejudiciálne otázky

      Majú sa články 5 a 13 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (1), v spojení s článkom 19 ods. 2 a článkom 47 Charty základných práv Európskej únie, ako aj článkom 14 ods. 1 písm. b) tejto smernice v spojení s rozsudkom C-562/13 vydaným 18. decembra 2014 Veľkou komorou Súdneho dvora Európskej únie vykladať v tom zmysle, že priznávajú odkladný účinok opravnému prostriedku podanému proti rozhodnutiu, ktoré ukladá štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorý trpí vážnou chorobou, opustiť územie členského štátu, keď osoba, ktorá opravný prostriedok podala, tvrdí, že vykonanie tohto rozhodnutia ju môže vystaviť vážnemu riziku podstatného a nenapraviteľného zhoršenia jej zdravotného stavu,

                  —

                  pričom nie je potrebné posúdiť opravný prostriedok a samotné jeho podanie postačuje na pozastavenie výkonu rozhodnutia nariaďujúceho opustenie územia,

                  —

                  alebo je potrebné okrajové preskúmanie týkajúce sa existencie obhájiteľnej výhrady alebo neexistencie dôvodu neprípustnosti, prípadne zjavnej nedôvodnosti žaloby podanej na Radu pre cudzinecké spory,

                  —

                  alebo je potrebné úplné preskúmanie súdmi pre pracovnoprávne spory, aby sa určilo, či vykonanie tohto rozhodnutia naozaj môže vystaviť osobu, ktorá opravný prostriedok podala, vážnemu riziku podstatného a nenapraviteľného zhoršenia jej zdravotného stavu?

         (1)  Ú. v. EÚ L 348, 2008, s. 98.


title: Vec T-433/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. marca 2019 — Pometon/Komisia („Hospodárska súťaž — Kartely — Európsky trh s oceľovými brusivami — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP — Koordinácia cien v rámci celého EHP — ‚Hybridné‘konanie, ktoré bolo chronologicky odložené — Prezumpcia neviny — Zásada nestrannosti — Charta základných práv — Dôkaz o porušení — Jediné a nepretržité porušenie — Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa — Dĺžka trvania porušenia — Pokuta — Výnimočná úprava základnej sumy — Povinnosť odôvodnenia — Proporcionalita — Rovnosť zaobchádzania — Neobmedzená právomoc“)

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/42

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. marca 2019 — Pometon/Komisia
      (Vec T-433/16) (1)

      („Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh s oceľovými brusivami - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP - Koordinácia cien v rámci celého EHP - ‚Hybridné‘konanie, ktoré bolo chronologicky odložené - Prezumpcia neviny - Zásada nestrannosti - Charta základných práv - Dôkaz o porušení - Jediné a nepretržité porušenie - Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa - Dĺžka trvania porušenia - Pokuta - Výnimočná úprava základnej sumy - Povinnosť odôvodnenia - Proporcionalita - Rovnosť zaobchádzania - Neobmedzená právomoc“)
      (2019/C 164/43)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pometon SpA (Maerne di Martellago, Taliansko) (v zastúpení: E. Fabrizi, V. Veneziano a A. Molinaro, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: P. Rossi a B. Mongin, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu rozhodnutia Komisie C (2016) 3121 final z 25. mája 2016 týkajúceho sa konania podľa článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP (vec AT.39792 — Oceľové brúsivá)

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Článok 2 rozhodnutia Komisie C (2016) 3121 final z 25. mája 2016 týkajúceho sa konania podľa článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP (vec AT.39792 — Oceľové brúsivá) sa zrušuje.

                  2.

                     Suma pokuty uloženej spoločnosti Pometon SpA sa stanovuje na 3 873 375 eur.

                  3.

                     V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                     Každý účastník konania znáša svoje trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 371, 10.10.2016.


title: Vec T-766/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 20. marca 2019 — Hércules Club de Fútbol/Komisia („Štátna pomoc — Štátna pomoc poskytnutá Španielskom v prospech niektorých profesionálnych futbalových klubov — Záruka — Rozhodnutie, ktorým sa vyhlasuje pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom — Výhoda — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/43

      Rozsudok Všeobecného súdu z 20. marca 2019 — Hércules Club de Fútbol/Komisia
      (Vec T-766/16) (1)

      („Štátna pomoc - Štátna pomoc poskytnutá Španielskom v prospech niektorých profesionálnych futbalových klubov - Záruka - Rozhodnutie, ktorým sa vyhlasuje pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom - Výhoda - Povinnosť odôvodnenia“)
      (2019/C 164/44)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španielsko) (v zastúpení: S. Rating a Y. Martínez Mata, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: G. Luengo, B. Stromsky a P. Němečková, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobcu: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne A. Gavela Llopis a M.J. García-Valdecasas Dorrego, neskôr M.J. García-Valdecasas Dorrego, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ a požadujúci zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/365 zo 4. júla 2016 o štátnej pomoci SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) poskytnutej Španielskom futbalovým klubom Valencia Club de Fútbol, SAD, Hércules Club de Fútbol, SAD, a Elche Club de Fútbol, SAD (Ú. v. EÚ L 55, 2017, s. 12)

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/365 zo 4. júla 2016 o štátnej pomoci SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) poskytnutej Španielskom futbalovým klubom Valencia Club de Fútbol, SAD, Hércules Club de Fútbol, SAD, a Elche Club de Fútbol, SAD, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka Hércules Club de Fútbol, SAD.

                  2.

                     Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Hércules Club de Fútbol.

                  3.

                     Španielske kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 6, 9.1.2017.


title: Vec T-582/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2019 — Boshab a i./Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči niektorým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike — Zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov a zákaz vstupu a tranzitu — Zaradenie mien žalobcov na zoznam — Právo na obranu — Právo byť vypočutý — Povinnosť odôvodnenia — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo na účinnú súdnu ochranu“)

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/43

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2019 — Boshab a i./Rada
      (Vec T-582/17) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči niektorým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Konžskej demokratickej republike - Zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov a zákaz vstupu a tranzitu - Zaradenie mien žalobcov na zoznam - Právo na obranu - Právo byť vypočutý - Povinnosť odôvodnenia - Zjavne nesprávne posúdenie - Právo na účinnú súdnu ochranu“)
      (2019/C 164/45)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Évariste Boshab (Kinšasa, Konžská demokratická republika) a ďalších 7 žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: pôvodne P. Chansay Wilmotte, A. Kalambay Ndaya a P. Okito Omole, neskôr T. Bontinck, M. Forgeois, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne M. Veiga a B. Driessen, neskôr B. Driessen a J.-P. Hix, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba založená na článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2017/904 z 29. mája 2017, ktorým sa vykonáva článok 9 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1183/2005, ktorým sa zavádzajú určité osobitné reštriktívne opatrenia namierené proti osobám, ktoré porušujú zbrojné embargo voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 138 I, 2017, s. 1) a vykonávacieho rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/905 z 29. mája 2017, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 138 I, 2017, s. 6) v rozsahu, v akom sa tieto právne akty týkajú žalobcov

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Évariste Boshab a ďalší žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe, sú povinní nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 374, 6.11.2017.


title: Vec T-725/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2019 — Clestra Hauserman/Parlament („Verejné obstarávanie — Postup verejného obstarávania — Práce súvisiace s ‚pohyblivými priečkami-dverami‘projektu na rozšírenie a modernizáciu budovy Parlamentu Konrad Adenauer v Luxemburgu — Zamietnutie ponuky uchádzača — Zadanie zákazky inému uchádzačovi — Povinnosť odôvodnenia — Ponuka s neobvykle nízkou cenou — Zjavne nesprávne posúdenie — Mimozmluvná zodpovednosť“)

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/44

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2019 — Clestra Hauserman/Parlament
      (Vec T-725/17) (1)

      („Verejné obstarávanie - Postup verejného obstarávania - Práce súvisiace s ‚pohyblivými priečkami-dverami‘projektu na rozšírenie a modernizáciu budovy Parlamentu Konrad Adenauer v Luxemburgu - Zamietnutie ponuky uchádzača - Zadanie zákazky inému uchádzačovi - Povinnosť odôvodnenia - Ponuka s neobvykle nízkou cenou - Zjavne nesprávne posúdenie - Mimozmluvná zodpovednosť“)
      (2019/C 164/46)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Clestra Hauserman (Illkirch Graffenstaden, Francúzsko) (v zastúpení: J. Gehin, avocat)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: V. Naglič a B. Schäfer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Jednak návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Parlamentu z 24. augusta 2017 prijatého v rámci postupu verejného obstarávania INLO-D-UPIL-T16-AO8 týkajúceho sa časti č. 55 nazvanej „Pohyblivé priečky-dvere“, v ktorom ide o projekt rozšírenia a rekonštrukcie budovy Parlamentu Konrad Adenauer v Luxemburgu, a jednak návrh založený na článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorá bola žalobkyni údajne spôsobená

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Clestra Hauserman znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskemu parlamentu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 13, 15.1.2018.


title: Vec T-787/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2019 — Parfümerie Akzente/EUIPO (GlamHair) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie GlamHair — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/45

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2019 — Parfümerie Akzente/EUIPO (GlamHair)
      (Vec T-787/17) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie GlamHair - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2019/C 164/47)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Parfümerie Akzente GmbH (Pfedelbach, Nemecko) (v zastúpení: O. Spieker, A. Schönfleisch a M. Alber, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Walicka, splnomocnená zástupkyňa)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 25. septembra 2017 (vec R 82/2017-2) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia GlamHair ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Parfümerie Akzente GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 32, 29.1.2018.


title: Vec T-829/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. marca 2019 — Coesia/EUIPO (Zobrazenie dvoch zaoblených kriviek červenej farby) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie zobrazujúcej dve zaoblené krivky červenej farby — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001)“)

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/46

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. marca 2019 — Coesia/EUIPO (Zobrazenie dvoch zaoblených kriviek červenej farby)
      (Vec T-829/17) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie zobrazujúcej dve zaoblené krivky červenej farby - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001)“)
      (2019/C 164/48)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Coesia SpA (Bologna, Taliansko) (v zastúpení: S. Rizzo, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 29. septembra 2017 (vec R 1272/2017-5) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia zobrazujúceho dve zaoblené krivky červenej farby ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Coesia SpA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 63, 19.2.2018.


title: Vec T-105/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2019 — Deray/EUIPO — Charles Claire (LILI LA TIGRESSE) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LILI LA TIGRESSE — Staršia slovná ochranná známka Európskej únie TIGRESS — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               13.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 164/46

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2019 — Deray/EUIPO — Charles Claire (LILI LA TIGRESSE)
      (Vec T-105/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LILI LA TIGRESSE - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie TIGRESS - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 164/49)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: André Deray (Bry-sur-Marne, Francúzsko) (v zastúpení: S. Santos Rodríguez, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: P. Sipos a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Charles Claire LLP (Weybridge Surrey, Spojené kráľovstvo)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 13. decembra 2017 (vec R 1244/2017-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Charles Claire a pánom Derayom

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     André Deray je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 134, 16.4.2018.