title: Vec C-665/17 P: Odvolanie podané 27. novembra 2017: Európska komisia proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 12. septembra 2017 vo veci T-247/16, Trasta Komercbanka AS a iní/Európska centrálna banka

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/6

         Odvolanie podané 27. novembra 2017: Európska komisia proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 12. septembra 2017 vo veci T-247/16, Trasta Komercbanka AS a iní/Európska centrálna banka
   (Vec C-665/17 P)
   (2018/C 042/10)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci, A. Steiblytė, K.-Ph. Wojcik, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Európska centrálna banka

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť uznesenie Všeobecného súdu (druhá komora) z 12. septembra 2017 vo veci T-247/16, Trasta Komerebanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, SIA C & R Invest, Figon Co Limited, G.C.K J Holding Netherlands B.V. a Rikam Holding S.A. – SPF/Európska centrálna banka v rozsahu, v akom zamietlo námietku neprípustnosti žaloby podanej akcionármi spoločnosti Trasta Komercbanka AS,

               —

               zamietnuť žalobu, ktorú podali pán Ivan Fursin, pán Igors Buimisters, SIA C & R Invest, Figon Co Limited, G.C.K. J Holding Netherlands B.V. a Rikam Holding S.A. – SPF ako neprípustnú,

               —

               zaviazať navrhovateľov na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Všeobecný súd sa nesprávne domnieval, že žalobu o neplatnosť podanú akcionármi úverovej inštitúcie v likvidácii proti rozhodnutiu o odňatí bankového povolenia bolo potrebné vyhlásiť za prípustnú z dôvodu práva akcionárov na účinný prostriedok nápravy. Tým opomenul iné opravné prostriedky, ktoré má úverová inštitúcia k dispozícii vo forme včas podanej žaloby o neplatnosť a návrhu na nariadenie predbežných opatrení, a ktoré majú k dispozícii tiež akcionári vo forme žaloby o náhradu škody proti Európskej centrálnej banke podanej na európske súdy a prípadne iných žalôb podaných na vnútroštátne súdy.
   Odvolanie je založené na týchto dvoch odvolacích dôvodoch:

               1)

               Odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil porušenia článku 263 ZFEÚ vo vzťahu k podmienke záujmu na konaní. Všeobecný súd sa tým, že sa domnieval, že priamym akcionárom sa zabránilo vo výkone ich práva určovať riadenie a stratégiu podniku v likvidácii, ako by robili, keby tento podnik stále vykonával činnosť, nesprávne odklonil od judikatúry, podľa ktorej akcionári nemajú záujem na konaní, ktorý je odlišný od záujmu na konaní ich spoločnosti. Všeobecný súd tiež nezohľadnil, že ani akcionári spoločnosti, ktorá vykonáva činnosť a najmä menšinoví akcionári, nemôžu donútiť predstavenstvo spoločnosti podať žalobu. Okrem toho Všeobecný súd opomenul rozlišovať medzi účinkami rozhodnutia orgánu dohľadu nad bankami o odňatí bankového povolenia a účinkami neskoršieho rozhodnutia vnútroštátneho súdu o začatí likvidácie. Všeobecný súd sa napokon nesprávne domnieval, že akcionári spoločnosti v likvidácii by mali byť spôsobilí vykonávať svoje práva spoločníkov rovnakým spôsobom ako akcionári spoločnosti, ktorá vykonáva činnosť.

               2)

               Odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil porušenia článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ vo vzťahu k podmienkam priamej a osobnej dotknutosti

         Pokiaľ ide o prvú podmienku, Všeobecný súd nevzal do úvahy, že možnosť približne presne určiť počet, prípadne totožnosť osôb, na ktoré sa vzťahuje opatrenie, v žiadnom prípade neznamená, že toto opatrenie treba považovať za opatrenie, ktoré sa ich osobne dotýka, ak sa toto opatrenie uplatňuje na základe objektívnej právnej alebo skutkovej situácie, ktorú definuje. Po druhé nesprávne dospel k záveru, že rozhodnutie o odňatí bankového povolenia sa týka akcionárov úverovej inštitúcie, pretože toto odňatie sa týka len samotnej úverovej inštitúcie. Po tretie nesprávne dospel k záveru, že rozhodnutie Európskej centrálnej banky sa týka akcionárov z dôvodu ich určitých špecifických vlastností alebo skutkovej situácie, ktorá ich charakterizuje vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe, zatiaľ čo toto rozhodnutie sa týkalo len úverovej inštitúcie a nedotýkalo sa práv akcionárov. Napokon, aj za predpokladu, že jediný akcionár spoločnosti môže byť osobne dotknutý rozhodnutím Všeobecného súdu určeným tejto spoločnosti, Všeobecný súd nesprávne považoval situáciu individuálnych menšinových akcionárov za situáciu jediného akcionára.
   Pokiaľ ide o druhú podmienku, Všeobecný súd sa v prvom rade dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že menšinoví akcionári boli priamo dotknutí účinkami odňatia bankového povolenia, lebo nerozlišoval medzi účinkami tohto odňatia a účinkami neskoršieho rozhodnutia vnútroštátneho súdu o začatí likvidácie. V druhom rade sa nesprávne domnieval, že rozhodnutie Európskej centrálnej banky sa dotýkalo akcionárov z dôvodu intenzity jeho účinkov. Všeobecný súd tým opomenul rozlišovať medzi právnymi účinkami rozhodnutia, ktoré sa týka len úverovej inštitúcie, a jeho ekonomickými dôsledkami, ktoré možno rozšíriť na akcionárov.


title: Vec T-616/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 5. decembra 2017 – FE/Komisia

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/45

         Uznesenie Všeobecného súdu z 5. decembra 2017 – FE/Komisia
   (Vec T-616/16) (1)

   (2018/C 042/63)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda štvrtej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 371, 10.10.2016 (vec pôvodne zapísaná do registra kancelárie Súdu pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-46/16 a Všeobecnému súdu Európskej únie posunutá 1.9.2016).


title: Vec C-669/17 P: Odvolanie podané 28. novembra 2017: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 12. septembra 2017 vo veci T-247/16, Trasta Komercbanka AS a iní/Európska centrálna banka

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/8

         Odvolanie podané 28. novembra 2017: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 12. septembra 2017 vo veci T-247/16, Trasta Komercbanka AS a iní/Európska centrálna banka
   (Vec C-669/17 P)
   (2018/C 042/11)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolatelia: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (v zastúpení: O.H. Behrends, L. Feddern, M. Kirchner, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastník konania: Európska centrálna banka

      Návrhy odvolateľov

   Odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil bod 1 výroku uznesenia, to znamená rozhodnutia Všeobecného súdu, podľa ktorého sa konanie o žalobe o neplatnosť podanej spoločnosťou Trasta Komercbanka AS (TKB) zastavuje,

               —

               určil, že žaloba o neplatnosť podaná spoločnosťou TKB nie je bezpredmetná,

               —

               určil, že žaloba o neplatnosť je prípustná,

               —

               vrátil vec Všeobecnému súdu, aby o žalobe o neplatnosť rozhodol, a

               —

               uložil Európskej centrálnej banke (ECB) povinnosť nahradiť trovy konania odvolateliek, vrátane trov odvolacieho konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   V rámci svojho prvého odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď dospel k záveru, že zodpovednosť za podanie žaloby TKB prináleží likvidátorovi. Odvolatelia tvrdia, že tento záver je v rozpore s článkom 263 ZFEÚ a zárukou účinného prostriedku nápravy, ako aj mnohými ďalšími súvisiacimi zásadami.
   V rámci svojho druhého odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď dospel k záveru, že žaloba podaná akcionármi nahrádza možnosť akcionárov brániť povolenie TKB prostredníctvom žaloby podanej samotnou TKB.
   V rámci svojho tretieho odvolacieho dôvodu odvolatelia namietajú viacero vecných chýb, vrátane neuplatnenia zásady „nemo uditur“ z dôvodu zasahovania ECB do žaloby TKB.
   V rámci svojho štvrtého odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd nezohľadnil požiadavky (vrátane formálnych požiadaviek), ktorým podlieha platné zrušenie splnomocnenia udeleného pôvodne TKB.
   V rámci svojho piateho odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 51 ods. 1 namiesto článku 131 rokovacieho poriadku a namietajú tiež viacero ďalších procesných vád.


title: Vec T-64/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 29. novembra 2017 – Lions Gate Entertainment/EUIPO (DIRTY DANCING)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/46

         Uznesenie Všeobecného súdu z 29. novembra 2017 – Lions Gate Entertainment/EUIPO (DIRTY DANCING)
   (Vec T-64/17) (1)

   (2018/C 042/64)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 104, 3.4.2017.


title: Vec T-52/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2017 – Crédit mutuel Arkéa/EIB („Hospodárska a menová politika — Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami — Článok 4 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 — Prudenciálny dohľad na konsolidovanom základe — Skupina podliehajúca prudenciálnemu dohľadu — Inštitúcie trvalo pridružené k ústrednému orgánu — Článok 2 ods. 21 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 468/2014 — Článok 10 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 — Požiadavky na vlastné zdroje — Článok 16 ods. 1 písm. c) a článok 16 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1024/2013“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/15

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2017 – Crédit mutuel Arkéa/EIB
   (Vec T-52/16) (1)

   ((„Hospodárska a menová politika - Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami - Článok 4 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 - Prudenciálny dohľad na konsolidovanom základe - Skupina podliehajúca prudenciálnemu dohľadu - Inštitúcie trvalo pridružené k ústrednému orgánu - Článok 2 ods. 21 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 468/2014 - Článok 10 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 - Požiadavky na vlastné zdroje - Článok 16 ods. 1 písm. c) a článok 16 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1024/2013“))
   (2018/C 042/20)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Crédit mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon, Francúzsko) (v zastúpení: H. Savoie a P. Mele, avocats)

      Žalovaná: Európska centrálna banka (v zastúpení: K. Lackhoff, R. Bax a C. Olivier, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Pittie, avocat)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci a K.-P. Wojcik, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia ECB/SSM/2015 – 9695000CG 7B84NLR5984/40 ECB zo 4. decembra 2015, ktorým sa stanovujú prudenciálne požiadavky uplatniteľné na skupinu Crédit Mutuel

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Crédit mutuel Arkéa znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou centrálnou bankou (ECB).

               3.

               Európska komisia znáša svoje trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 111, 29.3.2016.


title: Vec T-114/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2017 – Delfin Wellness/EUIPO – Laher (Infračervené kabíny a sauny) („Dizajn Spoločenstva — Konanie o výmaze — Zapísaný dizajn Spoločenstva zobrazujúci infračervené kabíny a sauny — Skoršie dizajny — Dôvod výmazu — Neexistencia novosti — Článok 5 a článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 6/2002 — Sprístupnenie skorších dizajnov pred dňom vzniku práva prednosti — Článok 7 ods. 1 a 2 nariadenia č. 6/2002 — Právo byť vypočutý — Článok 64 ods. 1 nariadenia č. 6/2002“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/15

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2017 – Delfin Wellness/EUIPO – Laher (Infračervené kabíny a sauny)
   (Vec T-114/16) (1)

   ((„Dizajn Spoločenstva - Konanie o výmaze - Zapísaný dizajn Spoločenstva zobrazujúci infračervené kabíny a sauny - Skoršie dizajny - Dôvod výmazu - Neexistencia novosti - Článok 5 a článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 6/2002 - Sprístupnenie skorších dizajnov pred dňom vzniku práva prednosti - Článok 7 ods. 1 a 2 nariadenia č. 6/2002 - Právo byť vypočutý - Článok 64 ods. 1 nariadenia č. 6/2002“))
   (2018/C 042/21)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Delfin Wellness GmbH (Leonding, Rakúsko) (v zastúpení: T. Riedler, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (v zastúpení: S. Hanne, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Sabine Laher (Weyer, Rakúsko) (v zastúpení: P. Pfeil, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti trom rozhodnutiam tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 12. januára 2016 (veci R 849/2014–3, R 850/2014–3 a R 851/2014–3) týkajúcim sa konania o výmaze medzi spoločnosťou Delfin Wellness GmbH a pani Laherovou

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Delfin Wellness GmbH je povinná nahradiť trovy konania vrátane trov konania, ktoré nevyhnutne vynaložila pani Sabine Laherová na účely troch konaní pred odvolacím senátom Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

      (1)  Ú. v. EÚ C 165, 10.5.2016.


title: Vec T-252/15 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 29. novembra 2017 – Ferrovial a i./Komisia („Predbežné opatrenie — Režim štátnej pomoci upravený španielskou právnou úpravou — Ustanovenie týkajúce sa dane z príjmov právnických osôb, ktoré dovoľuje španielskym podnikom odpísať finančný goodwill vyplývajúci z nadobudnutia podielu v zahraničnom podniku — Nový administratívny výklad — Zahrnutie do režimu priamych nadobudnutí podielov v zahraničných holdingových spoločnostiach — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/25

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 29. novembra 2017 – Ferrovial a i./Komisia
   (Vec T-252/15 R)
   ((„Predbežné opatrenie - Režim štátnej pomoci upravený španielskou právnou úpravou - Ustanovenie týkajúce sa dane z príjmov právnických osôb, ktoré dovoľuje španielskym podnikom odpísať finančný goodwill vyplývajúci z nadobudnutia podielu v zahraničnom podniku - Nový administratívny výklad - Zahrnutie do režimu priamych nadobudnutí podielov v zahraničných holdingových spoločnostiach - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“))
   (2018/C 042/36)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Ferrovial, SA (Madrid, Španielsko), Ferrovial Servicios, SA (Madrid) a Amey UK plc (Oxford, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Muñoz Pérez a M. Linares Gil, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet veci

   Žaloba založená na článkoch 278 a 279 ZFEÚ a požadujúca odklad výkonu rozhodnutia Komisie (EÚ) 2015/314 z 15. októbra 2014 o štátnej pomoci SA.35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) poskytovanej Španielskom – Schéma daňových odpisov finančného goodwillu v prípade nadobudnutia podielu v zahraničnom podniku (Ú. v. EÚ L 56, 2015, s. 38)

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-280/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. decembra 2017 – GeoClimaDesign/EUIPO – GEO (GEO) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie GEO — Absolútne dôvody zamietnutia — Rozlišovacia spôsobilosť — Neexistencia opisného charakteru — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) č. 2017/1001] — Článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 59 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 2017/1001]“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/16

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. decembra 2017 – GeoClimaDesign/EUIPO – GEO (GEO)
   (Vec T-280/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie GEO - Absolútne dôvody zamietnutia - Rozlišovacia spôsobilosť - Neexistencia opisného charakteru - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) č. 2017/1001] - Článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 59 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 2017/1001]“))
   (2018/C 042/22)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: GeoClimaDesign AG (Fürstenwalde/Spree, Nemecko) (v zastúpení: B. Lanz, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Schifko, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník pred odvolacím senátom EUIPO: GEO Gesellschaft für Energie und Oekologie GmbH (Langenhorn, Nemecko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 29. marca 2016 (vec R 1679/2015-4) týkajúcemu konania o vyhlásenie neplatnosti medzi GEO a GeoClimaDesign

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               GeoClimaDesign AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 18.7.2016.


title: Vec T-902/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 27. novembra 2017 – HeidelbergCement/Komisia (Žaloba o neplatnosť — Hospodárska súťaž — Koncentrácie — Trh so sivým cementom v Chorvátsku — Rozhodnutie o začatí fázy podrobného preskúmania na základe článku 6 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 139/2004 — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Prípravný akt — Neprípustnosť)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/25

         Uznesenie Všeobecného súdu z 27. novembra 2017 – HeidelbergCement/Komisia
   (Vec T-902/16) (1)

   ((Žaloba o neplatnosť - Hospodárska súťaž - Koncentrácie - Trh so sivým cementom v Chorvátsku - Rozhodnutie o začatí fázy podrobného preskúmania na základe článku 6 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 139/2004 - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Prípravný akt - Neprípustnosť))
   (2018/C 042/37)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Nemecko) (v zastúpení: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler a H. Weiß, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Dawes, H. Leupold a T. Vecchi, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie č. (2016)6591 final z 10. októbra 2016 o začatí fázy podrobného preskúmania podľa článku 6 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 139/2004, týkajúceho sa zlučiteľnosti nadobudnutia kontroly nad spoločnosťou Cemex Hungária Építőanyagok Kft. a Cemex Hrvatska d.d. spoločnosťou HeidelbergCement a Schwenk Zement KG prostredníctvom spoločnosti Duna-Dráva Cement Kft., so spoločným trhom

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               HeidelbergCement AG znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskej komisie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 53, 20.2.2017.


title: Vec T-482/16 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2017 – Arango Jaramillo a i./EIB („Verejná služba — Zamestnanci EIB — Lehota na podanie žaloby — Primeraná lehota — Dôchodky — Reforma z roku 2008 — Zmluvná povaha pracovnoprávnych vzťahov — Proporcionalita — Povinnosť odôvodnenia — Právna istota — Zodpovednosť — Nemajetková ujma“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/17

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2017 – Arango Jaramillo a i./EIB
   (Vec T-482/16 RENV) (1)

   ((„Verejná služba - Zamestnanci EIB - Lehota na podanie žaloby - Primeraná lehota - Dôchodky - Reforma z roku 2008 - Zmluvná povaha pracovnoprávnych vzťahov - Proporcionalita - Povinnosť odôvodnenia - Právna istota - Zodpovednosť - Nemajetková ujma“))
   (2018/C 042/23)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luxemburg, Luxembursko) a 33 ďalších žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: C. Cortese a B. Cortese, avocats)

      Žalovaná: Európska investičná banka (EIB) (v zastúpení: pôvodne C. Gómez de la Cruz a T. Gilliams, neskôr T. Gilliams a G. Nuvoli a napokon T. Gilliams a G. Faedo, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P.-E. Partsch, avocat)

      Predmet veci

   Návrh na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutí EIB obsiahnutých vo výplatných listinách žalobcov za mesiac február 2010 týkajúcich sa zvýšenia ich príspevkov na dôchodkové zabezpečenie, a jednak na zaviazanie EIB na výplatu jedného symbolického eura z dôvodu náhrady nemajetkovej ujmy, ktorá bola údajne spôsobená žalobcom

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Orlando Arango Jaramillo a ďalší zamestnanci Európskej investičnej banky (EIB), ktorých mená sú uvedené v prílohe, sú povinní nahradiť trovy konania súvisiace s týmto konaním.

               3.

               EIB je povinná nahradiť trovy konania vo veciach F-34/10, T-234/11 P a T-234/11 P RENV–RX.

      (1)  Ú. v. EÚ C 234, 28.8.2010 (vec pôvodne zaregistrovaná na Súde pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-34/10).


title: Vec C-670/17 P: Odvolanie podané 20. novembra 2017: Helénska republika proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 19. septembra 2017 vo veci T-327/15, Helénska republika/Európska komisia

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/8

         Odvolanie podané 20. novembra 2017: Helénska republika proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 19. septembra 2017 vo veci T-327/15, Helénska republika/Európska komisia
   (Vec C-670/17 P)
   (2018/C 042/12)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Helénska republika (v zastúpení: G. Kanellopoulos, I. Pahi a A. Vasilopoulou)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor vyhlásil jej odvolanie za prípustné, zrušil napadnutý rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 19. septembra 2017 vo veci T-327/15 a vyhovel žalobe Helénskej republiky z 2. júna 2015 v tom zmysle, že zruší vykonávacie rozhodnutie Komisie z 25. marca 2015 o „uplatnení finančných opráv na podporu z orientačnej sekcie EPZF poskytnutou na operačný program CCI č. 2000GR061PO021 (Grécko – Cieľ 1 – Obnova vidieka)“ oznámeného pod číslom K(2015) 1936 final

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania predkladá odvolateľka päť odvolacích dôvodov na neplatnosť.
   Prvý odvolací dôvod je založený na výklade a nesprávnom uplatnení prechodných ustanovení nariadenia (ES) č. 1083/2006 (1) a nariadenia (EÚ) č. 1303/2013 (2), v spojení s ustanoveniami nariadenia (ES) č. 1290/2005 (3), a právne nesprávne uplatnenie ustanovení nariadenia (ES) č. 1260/1999 (4) na orientačnej sekcii EPZF po 1. januári 2017 – nedostatočné a nesprávne odôvodnenie napadnutého rozsudku.
   Druhý odvolací dôvod je založený na nesprávnom výklade a uplatnení ustanovení článku 39 nariadenia (ES) č. 1260/1999 – protichodné a nedostatočné odôvodnenie.
   Tretí odvolací dôvod je založený na chybnom výklade a nesprávnom a selekčnom uplatnení procesných ustanovení článkov 144 a 145 nariadenia (EÚ) č. 1303/2013, ktoré sú podľa napadnutého rozsudku uplatniteľné, pričom napadnutý rozsudok neuplatnil procesnú záruku článku 52 ods. 4 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 1306/2013 (5), ktorý upresňuje v tejto veci právomoc ratione temporis Komisie – protichodné a nedostatočné odôvodnenie napadnutého rozsudku.
   Štvrtý odvolací dôvod je založený na výklade a uplatnení zásad právnej istoty a legitímnej dôvery členského štátu v rámci lojálnej spolupráce s Komisiou, pokiaľ ide o posúdenie následkov rýchleho odsúhlasenia konečnej správy programu omeškaného o deväť mesiacov a neskoré začatie konania o uložení finančnej opravy, v rozpore s povinnosťou, ktorú si uložila sama Komisia, ukončiť operačné programy a pristúpiť k ich konečnej platbe v primeranej lehote.
   Nakoniec, piaty odvolací dôvod, je založený na absolútnom nedostatku odôvodnenia napadnutého rozsudku v časti, v ktorej tento rozsudok zamietol tvrdenia Helénskej republiky týkajúce sa uloženia podľa nej opakujúcej sa finančnej opravy, čím sa stala neprimeranou.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. júla 2006 , ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1260/1999 (Ú. v. EÚ L 210, 2006, s. 25).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 320).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 209, 2005, s. 1).

      (4)  Nariadenie Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch (Ú. v. ES L 161, 1999, s. 1; Mim. vyd. 14/001, s. 31).

      (5)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549).


title: Vec T-575/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. decembra 2017 – Martinez De Prins a i./ESVČ („Verejná služba — Úradníci — Zamestnanci — Odmena — Personál ESVČ vyslaný do tretej krajiny — Článok 10 prílohy X Služobného poriadku úradníkov — Každoročná úprava príspevku na životné podmienky — Rozhodnutie o znížení príspevku na životné podmienky v Ghane z 25 % na 20 % — Námietka nezákonnosti“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/17

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. decembra 2017 – Martinez De Prins a i./ESVČ
   (Vec T-575/16) (1)

   ((„Verejná služba - Úradníci - Zamestnanci - Odmena - Personál ESVČ vyslaný do tretej krajiny - Článok 10 prílohy X Služobného poriadku úradníkov - Každoročná úprava príspevku na životné podmienky - Rozhodnutie o znížení príspevku na životné podmienky v Ghane z 25 % na 20 % - Námietka nezákonnosti“))
   (2018/C 042/24)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: David Martinez De Prins (Accra, Ghana) a ďalších 9 žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) (v zastúpení: S. Marquardt, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire a S. Moya Izquierdo, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná na základe článku 270 ZFEÚ o zrušenie výplatných pások žalobcov za mesiac marec 2015, ako aj ich nasledujúcich výplatných pások v rozsahu, v akom tieto výplatné pásky uplatňujú rozhodnutie ESVČ z 23. februára 2015 o znížení príspevku na životné podmienky vyplácaného personálu Európskej únie vyslanému do Ghany, od 1. januára 2015

      Výrok rozsudku

               1.

               Výplatné pásky Davida Martineza De Prins a ostatných úradníkov a zamestnancov Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ), ktorých mená sú uvedené v prílohe, vystavené ESVČ za mesiac marec 2015 sa zrušujú v rozsahu, v akom tieto výplatné pásky uplatňujú rozhodnutie ESVČ z 23. februára 2015 o znížení príspevku na životné podmienky vyplácaného personálu Európskej únie vyslanému do Ghany, od 1. januára 2015.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               ESVČ je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 111, 29.3.2016 (vec pôvodne zapísaná pred Súdom pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-153/15 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie 1.9.2016).


title: Vec T-460/14: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. decembra 2017 – AETMD/Rada („Dumping — Upravená alebo konzervovaná kukurica cukrová v podobe zrna s pôvodom v Thajsku — Čiastočné predbežné preskúmanie — Zmena konečného antidumpingového cla — Asociácia zastupujúca výrobcov z Únie — Porušenie procesných práv — Právo na obranu“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/10

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. decembra 2017 – AETMD/Rada
   (Vec T-460/14) (1)

   ((„Dumping - Upravená alebo konzervovaná kukurica cukrová v podobe zrna s pôvodom v Thajsku - Čiastočné predbežné preskúmanie - Zmena konečného antidumpingového cla - Asociácia zastupujúca výrobcov z Únie - Porušenie procesných práv - Právo na obranu“))
   (2018/C 042/13)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: pôvodne A. Willems, S. De Knop a J. Charles, neskôr A. Willems, S. De Knop a C. Zimmerman, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: S. Boelaert, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci S. Gubel, avocat, a B. O’Connor, solicitor)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland, .A. Stobiecka-Kuik a A. Demeneix, splnomocnení zástupcovia) a River Kwai International Food Industry Co. Ltd (Kaeng Sian, Thajsko) (v zastúpení: J. Cornelis a F. Graafsma, avocats)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 307/2014 z 24. marca 2014, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 875/2013, ktorým sa na základe predbežného preskúmania ukladá podľa článku 11 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1225/2009 konečné antidumpingové clo na dovoz určitej upravenej alebo konzervovanej kukurice cukrovej v podobe zrna s pôvodom v Thajsku (Ú. v. EÚ L 91, 2014, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 307/2014 z 24. marca 2014, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 875/2013, ktorým sa na základe predbežného preskúmania ukladá podľa článku 11 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1225/2009 konečné antidumpingové clo na dovoz určitej upravenej alebo konzervovanej kukurice cukrovej v podobe zrna s pôvodom v Thajsku, sa zrušuje.

               2.

               Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

      (1)  Ú. v. EÚ C 303, 8.9.2014.


title: Vec T-907/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 27. novembra 2017 – Schwenk Zement/Komisia („Žaloba o neplatnosť — Hospodárska súťaž — Koncentrácie — Trh so šedým cementom v Chorvátsku — Rozhodnutie o začatí fázy podrobného preskúmania podľa článku 6 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 139/2004 — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Prípravný akt — Neprípustnosť“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/26

         Uznesenie Všeobecného súdu z 27. novembra 2017 – Schwenk Zement/Komisia
   (Vec T-907/16) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Hospodárska súťaž - Koncentrácie - Trh so šedým cementom v Chorvátsku - Rozhodnutie o začatí fázy podrobného preskúmania podľa článku 6 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 139/2004 - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Prípravný akt - Neprípustnosť“))
   (2018/C 042/38)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Schwenk Zement KG (Ulm, Nemecko) (v zastúpení: U. Soltész, M. Raible a G. Wecker, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Dawes, H. Leupold a T. Vecchi, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2016) 6591 final z 10. októbra 2016 o začatí fázy podrobného preskúmania podľa článku 6 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o preskúmaní zlučiteľnosti nadobudnutia kontroly nad spoločnosťami Cemex Hungária Épitöanyagok Kft. a Cemex Hrvatska d.d. spoločnosťami HeidelbergCement AG a Schwenk Zement, v zastúpení spoločnosti Duna-Dráva Cement Kft.

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Schwenk Zement KG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 27.2.2017.


title: Vec T-577/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. decembra 2017 – Campo a i./ESVČ („Verejná služba — Úradníci — Zamestnanci — Odmena — Personál ESVČ vyslaný do tretej krajiny — Článok 10 prílohy X Služobného poriadku — Každoročná úprava príspevku na životné podmienky — Rozhodnutie o znížení príspevku na životné podmienky v Čiernej Hore z 15 % na 10 % — Námietka nezákonnosti“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/18

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. decembra 2017 – Campo a i./ESVČ
   (Vec T-577/16) (1)

   ((„Verejná služba - Úradníci - Zamestnanci - Odmena - Personál ESVČ vyslaný do tretej krajiny - Článok 10 prílohy X Služobného poriadku - Každoročná úprava príspevku na životné podmienky - Rozhodnutie o znížení príspevku na životné podmienky v Čiernej Hore z 15 % na 10 % - Námietka nezákonnosti“))
   (2018/C 042/25)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Alessandro Campo (Podgorica, Čierna Hora) a ďalších 12 žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) (v zastúpení: S. Marquardt, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire a S. Moya Izquierdo, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná na základe článku 270 ZFEÚ o zrušenie výplatných pások žalobcov za mesiac marec 2015, ako aj ich nasledujúcich výplatných pások v rozsahu, v akom tieto výplatné pásky uplatňujú rozhodnutie ESVČ z 23. februára 2015 o znížení príspevku na životné podmienky vyplácaného personálu Európskej únie vyslanému do Čiernej Hory, od 1. januára 2015

      Výrok rozsudku

               1.

               Výplatné pásky Alessandra Campa a ostatných úradníkov a zamestnancov Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ), ktorých mená sú uvedené v prílohe, vystavené k dátumu podania žaloby zo strany ESVČ za mesiac marec 2015 sa zrušujú v rozsahu, v akom tieto výplatné pásky uplatňujú rozhodnutie ESVČ z 23. februára 2015 o znížení príspevku na životné podmienky vyplácaného personálu Európskej únie vyslanému do Čiernej Hory, od 1. januára 2015.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               ESVČ je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 145, 25.4.2016 (vec pôvodne zapísaná pred Súdom pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-6/16 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie 1.9.2016).


title: Vec T-148/17: Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. decembra 2017 – Troszczynski/Parlament („Žaloba o neplatnosť — Právna úprava týkajúca sa výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu — Príspevok na asistenta poslanca Parlamentu — Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm — Čiastočná neprípustnosť — Zastavenie konania“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/26

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. decembra 2017 – Troszczynski/Parlament
   (Vec T-148/17) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Právna úprava týkajúca sa výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu - Príspevok na asistenta poslanca Parlamentu - Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm - Čiastočná neprípustnosť - Zastavenie konania“))
   (2018/C 042/39)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Mylène Troszczynski (Noyon, Francúzsko) (v zastúpení: pôvodne M. Ceccaldi, neskôr F. Wagner, avocats)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: G. Corstens a S. Seyr, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovaného: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Jensen, M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ o neplatnosť rozhodnutia generálneho tajomníka Parlamentu z 23. júna 2016, ktorým sa žalobkyni uložila povinnosť, aby vrátila sumu 56 554 eur, ktorá jej bola neoprávnene vyplatená v rámci príspevkov na parlamentnú asistenciu, a súvisiaceho oznámenia o dlhu, ako aj rozhodnutia kvestorov o zamietnutí sťažnosti žalobkyne proti rozhodnutiu z 23. júna 2016

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná v rozsahu, v akom sa týka žaloby o neplatnosť rozhodnutia generálneho tajomníka Parlamentu z 23. júna 2016, ktorým bola Mylène Troszczynski uložená povinnosť vrátiť sumu 56 554 eur, neoprávnene vyplatenú v rámci príspevkov na parlamentnú asistenciu, a súvisiaceho oznámenia o dlhu, ako aj návrhu,, aby bola Európskemu parlamentu uložená povinnosť zaplatiť žalobkyni sumu 50 000 eur ako náhradu nahraditeľných trov.

               2.

               O žalobe v rozsahu, v akom sa týka návrhu na zrušenie rozhodnutia kvestorov z 13. decembra 2016 o zamietnutí sťažnosti žalobkyne proti rozhodnutiu z 23. júna 2016, nie je opodstatnené rozhodnúť.

               3.

               Mylène Troszczynski znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskeho parlamentu.

               4.

               Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec T-592/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2017 – HQ/CPVO („Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Zmluva na dobu určitú — Rozhodnutie o neobnovení — Zjavne nesprávne posúdenie — Povinnosť starostlivosti — Zásada riadnej správy vecí verejných — Právo byť vypočutý — Morálne obťažovanie — Zneužitie právomoci — Zodpovednosť“)

text:
               5.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2017 – HQ/CPVO
   (Vec T-592/16) (1)

   ((„Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Zmluva na dobu určitú - Rozhodnutie o neobnovení - Zjavne nesprávne posúdenie - Povinnosť starostlivosti - Zásada riadnej správy vecí verejných - Právo byť vypočutý - Morálne obťažovanie - Zneužitie právomoci - Zodpovednosť“))
   (2018/C 042/26)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: HQ (v zastúpení: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Spoločenstva pre odrody rastlín (CPVO) (v zastúpení: A. Verdini, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutí CPVO z 24. júna 2015 o neobnovení žalobcovej zmluvy a z 20. januára 2016 o zamietnutí sťažnosti a jednak na náhradu škody, ktorá bola údajne spôsobená žalobcovi

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               HQ je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 251, 11.7.2016 (vec bola pôvodne zapísaná na Súde pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-22/16 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie 1.9.2016).


               8.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/5

         Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 12. októbra 2017 predložila komisia Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht vo veci Edmund Falkenhahn AG/Úrad pre dohľad nad finančným trhom Lichtenštajnska
   (Vec E-9/17)
   (2018/C 46/06)
   Listom z 12. októbra 2017, ktorý bol doručený na podateľňu Súdu EZVO 12. októbra 2017, komisia Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (odvolacia komisia orgánu dohľadu nad finančným trhom) požiadala Súd EZVO vo veci Edmund Falkenhahn AG/Úrad pre dohľad nad finančným trhom Lichtenštajnska o poradné stanovisko k týmto otázkam:

               I/1.

               Je zlučiteľné so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/110/ES zo 16. septembra 2009 o začatí a vykonávaní činností a dohľade nad obozretným podnikaním inštitúcií elektronického peňažníctva (smernica o elektronickom peňažníctve), ak sa hodnota elektronických peňazí odlišuje od nominálnej hodnoty pri prijatí peňažných prostriedkov v období medzi vydaním (článok 11 ods. 1) a zámenou (článok 11 ods. 2), za predpokladu, že zámena (článok 11 ods. 2) je aspoň v nominálnej hodnote?

               I/2.

               V prípade kladnej odpovede na otázku I/1: Môžu rôzne hodnoty uvedené v otázke č. I/1 súvisieť s variabilnou hodnotou (napríklad ceny zlata)?

               I/3.

               V prípade kladnej odpovede na otázku I/2: V prípade, že existuje súvislosť s premennou hodnotou (napríklad ceny zlata), je zlučiteľné s článkom 12 smernice o elektronickom peňažníctve, aby sa zámena (článok 11 ods. 2) uskutočnila v sume nad nominálnou hodnotou?

               II/1.

               Vymedzuje sa v článku 7 ods. 2 prvom a druhom pododseku smernice o elektronickom peňažníctve vyčerpávajúcim spôsobom, čo sa má považovať za bezpečné, likvidné nízkorizikové aktíva v zmysle článku 7 ods. 1 prvej vety smernice o elektronickom peňažníctve v spojení s článkom 9 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/64/ES z 13. novembra 2007 o platobných službách na vnútornom trhu (smernica o platobných službách)?

               II/2.

               V prípade zápornej odpovede na otázku II/1: Bránia ustanovenia článku 9 ods. 1 písm. a) smernice o platobných službách príslušným orgánom vo vymedzení toho, čo predstavujú bezpečné, (likvidné) nízkorizikové aktíva len ako súčasť rozhodnutia o udelení povolenia v súlade s článkom 10 smernice o elektronickom peňažníctve?

               II/3.

               V prípade zápornej odpovede na otázku II/2: Má sa odkaz na článok 9 ods. 1 a 2 smernice o platobných službách, ktorý sa nachádza v článku 7 ods. 1 prvej vete smernice o elektronickom peňažníctve, vykladať ako „bezpečné, likvidné nízkorizikové aktíva“ v zmysle článku 7 ods. 2 prvého pododseku smernice o elektronickom peňažníctve alebo ako „bezpečné, likvidné nízkorizikové aktíva“?

               II/4.

               V závislosti od odpovede na otázku II/3: Je zlato bezpečným, (likvidným) nízkorizikovým aktívom?


title: Vec T-445/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 23. februára 2018 – Schniga/CPVO (Gala Schnico) („Odrody rastlín — Žiadosť o udelenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín pre rastlinnú odrodu Gala Schnico — Odborné preskúmanie — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 prvá veta nariadenia (ES) č. 2100/94 — Vyrovnanosť — Článok 8 nariadenia č. 2100/94 — Doplňujúce preskúmanie — Článok 57 ods. 3 nariadenia č. 2100/94 — Rovnosť zaobchádzania — Preskúmanie skutočností úradom CPVO z vlastnej iniciatívy — Článok 76 nariadenia č. 2100/94“)

text:
               9.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/17

         Rozsudok Všeobecného súdu z 23. februára 2018 – Schniga/CPVO (Gala Schnico)
   (Vec T-445/16) (1)

   ((„Odrody rastlín - Žiadosť o udelenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín pre rastlinnú odrodu Gala Schnico - Odborné preskúmanie - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 prvá veta nariadenia (ES) č. 2100/94 - Vyrovnanosť - Článok 8 nariadenia č. 2100/94 - Doplňujúce preskúmanie - Článok 57 ods. 3 nariadenia č. 2100/94 - Rovnosť zaobchádzania - Preskúmanie skutočností úradom CPVO z vlastnej iniciatívy - Článok 76 nariadenia č. 2100/94“))
   (2018/C 123/22)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Schniga GmbH (Bolzano, Taliansko) (v zastúpení: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Spoločenstva pre odrody rastlín (CPVO) (v zastúpení: M. Ekvad, F. Mattina a U. Braun-Mlodecka, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu odvolacieho výboru CPVO z 22. apríla 2016 (vec A 005/2014) týkajúcemu sa žiadosti o udelenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín pre rastlinnú odrodu Gala Schnico

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Schniga GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 364, 3.10.2016.


title: Vec C-328/16: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 22. februára 2018 – Európska komisia/Helénska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 91/271/EHS — Čistenie komunálnych odpadových vôd — Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti — Nevykonanie — Článok 260 ods. 2 ZFEÚ — Peňažné sankcie — Paušálna pokuta — Penále)

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/5

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 22. februára 2018 – Európska komisia/Helénska republika
   (Vec C-328/16) (1)

   ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 91/271/EHS - Čistenie komunálnych odpadových vôd - Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti - Nevykonanie - Článok 260 ods. 2 ZFEÚ - Peňažné sankcie - Paušálna pokuta - Penále))
   (2018/C 134/06)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. Zavvos, E. Manhaeve a D. Triantafyllou, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Helénska republika (v zastúpení: E. Skandalou, splnomocnená zástupkyňa)

      Výrok rozsudku

               1.

               Helénska republika si tým, že neprijala všetky opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku z 24. júna 2004, Komisia/Grécko (C-119/02, neuverejnený, EU:C:2004:385), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 260 ods. 1 ZFEÚ.

               2.

               Pokiaľ bude nesplnenie povinností konštatované v bode 1 výroku pretrvávať aj v okamihu vyhlásenia tohto rozsudku, Helénskej republike sa ukladá povinnosť zaplatiť Európskej komisii penále vo výške 3 276 000 eur za každý polrok, v ktorom došlo k omeškaniu pri vykonaní opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s rozsudkom z 24. júna 2004, Komisia/Grécko (C-119/02, neuverejnený, EU:C:2004:385), a to odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku až do úplného vykonania rozsudku z 24. júna 2004, Komisia/Grécko (C-119/02, neuverejnený, EU:C:2004:385), ktorého skutočná výška sa vypočíta na konci každého šesťmesačného obdobia znížením celkovej sumy za každé z týchto období o percentuálny podiel predstavujúci pomer počtu jednotiek populačného koeficientu, ktoré boli na konci posudzovaného obdobia skutočne uvedené do súladu s rozsudkom z 24. júna 2004, Komisia/Grécko (C-119/02, neuverejnený, EU:C:2004:385), v regióne Thriasio Pedio k počtu jednotiek populačného koeficientu, ktoré neboli uvedené do súladu s rozsudkom z 24. júna 2004, Komisia/Grécko (C-119/02, neuverejnený, EU:C:2004:385), v tomto regióne ku dňu vyhlásenia tohto rozsudku.

               3.

               Helénska republika je povinná zaplatiť Európskej komisii paušálnu pokutu vo výške 5 miliónov eur.

               4.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 402, 31.10.2016.


title: Vec T-50/18: Žaloba podaná 30. januára 2018 – Tassi/Súdny dvor

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/22

         Žaloba podaná 30. januára 2018 – Tassi/Súdny dvor
   (Vec T-50/18)
   (2018/C 134/30)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Smaro Tassi (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: E. Kleani, advokátka)

      Žalovaný: Súdny dvor Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Súdneho dvora z 23. novembra 2017 (značka 20173192) o odmietnutí ponuky žalobkyne, ktorú predložila v súvislosti s oznámením o vyhlásení verejného obstarávania týkajúceho sa externých prekladateľov 2017/S 002-001564 pre grécky jazyk.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu žaloby žalobkyňa uvádza, že k napadnutému rozhodnutiu nebol priložený presný súbor kritérií na zistenie úrovne kvality prekladov požadovaných v rámci verejného obstarávania ani žiadny korekčný hárok či porovnávacia správa, ktoré by mohli odôvodniť, prečo podľa názoru žalovaného skúšobný preklad predložený žalobkyňou nedosiahol vyžadovanú minimálnu úroveň. Žalobkyňa v tomto ohľade tvrdí, že napadnuté rozhodnutie nebolo riadne odôvodnené a že výberové konanie bolo netransparentné.


title: Vec C-3/18 P: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 1. marca 2018 – Confédération européenne des associations d'horlogers-réparateurs (CEAHR)/Európska komisia, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Rolex, SA, The Swatch Group SA

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/21

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 1. marca 2018 – Confédération européenne des associations d'horlogers-réparateurs (CEAHR)/Európska komisia, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Rolex, SA, The Swatch Group SA
   (Vec C-3/18 P) (1)

   (2018/C 190/39)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 104, 19.3.2018.


title: Veci T-339/15 až T-343/15: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. apríla 2018 – Polski Koncern Naftowy Orlen/EUIPO (Vzhľad benzínovej stanice) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška trojrozmerných ochranných známok Európskej únie — Vzhľad benzínovej stanice — Absolútny dôvod zamietnutia — Rozlišovacia spôsobilosť — Článok 65 ods. 4 nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 72 ods. 4 nariadenia (EÚ) 2017/1001) — Akty, ktorými sa vyhovelo návrhom žalobcu v plnom rozsahu — Rozhodnutie odvolacieho senátu o postúpení — Záväzná povaha dôvodov rozhodnutia o postúpení — Prípustnosť — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/22

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. apríla 2018 – Polski Koncern Naftowy Orlen/EUIPO (Vzhľad benzínovej stanice)
   (Veci T-339/15 až T-343/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška trojrozmerných ochranných známok Európskej únie - Vzhľad benzínovej stanice - Absolútny dôvod zamietnutia - Rozlišovacia spôsobilosť - Článok 65 ods. 4 nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 72 ods. 4 nariadenia (EÚ) 2017/1001) - Akty, ktorými sa vyhovelo návrhom žalobcu v plnom rozsahu - Rozhodnutie odvolacieho senátu o postúpení - Záväzná povaha dôvodov rozhodnutia o postúpení - Prípustnosť - Povinnosť odôvodnenia“))
   (2018/C 190/40)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobca: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Poľsko) (v zastúpení: M. Siciarek, J. Rasiewicz a M. Kaczmarska, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral a E. Sliwinska, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Päť žalôb podaných proti rozhodnutiam piateho odvolacieho senátu EUIPO z 2. apríla 2015 (veci R 2245/2014-5, R 2247/2014-5, R 2248/2014-5, R 2249/2014-5 a R 2250/2014-5), týkajúcim sa prihlášok trojrozmerných označení predstavovaných vzhľadom benzínovej stanice ako ochranných známok Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Veci T-339/15 až T-343/15 sa spájajú na účely vyhlásenia rozsudku.

               2.

               Žaloby sa zamietajú ako neprípustné vo vzťahu k výrobkom a službám, ktoré nie sú súčasťou obvyklého sortimentu benzínových staníc (letecký benzín, petrolejársky koks, xylény a veľkoobchod s palivom).

               3.

               Rozhodnutia piateho odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 2. apríla 2015 (veci R 2245/2014-5, R 2247/2014-5, R 2248/2014-5, R 2249/2014-5 a R 2250/2014-5) sa zrušujú vo vzťahu k výrobkom a službám odlišným od výrobkov a služieb, ktoré nie sú súčasťou obvyklého sortimentu benzínových staníc (letecký benzín, petrolejársky koks, xylény a veľkoobchod s palivom) a na ktoré sa vzťahujú prihlasované ochranné známky.

               4.

               EUIPO je povinný znášať svoje vlastné trovy konania a štyri pätiny trov konania, ktoré vynaložil Polski Koncern Naftowy Orlen SA, ktorý sám znáša jednu pätinu svojich vlastných trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2015.


title: Vec T-462/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 19. apríla 2018 – Asia Leader International (Cambodia)/Komisia („Dumping — Dovozy bicyklov odosielaných z Kambodže, Pakistanu a Filipín — Rozšírenie konečného antidumpingového cla na dovoz bicyklov s pôvodom v Číne na tieto dovozy — Nariadenie (EÚ) 2015/776 — Obchádzanie — Prekládka — Článok 13 ods. 1 a 2 a článok 18 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 13 ods. 1 a 2 a článok 18 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2016/1036]“)

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 19. apríla 2018 – Asia Leader International (Cambodia)/Komisia
   (Vec T-462/15) (1)

   ((„Dumping - Dovozy bicyklov odosielaných z Kambodže, Pakistanu a Filipín - Rozšírenie konečného antidumpingového cla na dovoz bicyklov s pôvodom v Číne na tieto dovozy - Nariadenie (EÚ) 2015/776 - Obchádzanie - Prekládka - Článok 13 ods. 1 a 2 a článok 18 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 13 ods. 1 a 2 a článok 18 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2016/1036]“))
   (2018/C 190/41)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd (Tai Seng SEZ, Kambodža) (v zastúpení: A. Bochon, avocat, a R. MacLean, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland, M. França a A. Demeneix, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie článku 1 ods. 1 a 3 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2015/776 z 18. mája 2015, ktorým sa konečné antidumpingové clo uložené vykonávacím nariadením Rady (EÚ) č. 502/2013 na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike rozširuje na dovoz bicyklov odosielaných z Kambodže, Pakistanu a Filipín bez ohľadu na to, či majú alebo nemajú deklarovaný pôvod v Kambodži, Pakistane a na Filipínach (Ú. v. EÚ L 122, 2015, s. 4), a to v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 320, 28.9.2015.


title: Vec T-675/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 23. apríla 2018 – Shanxi Taigang Stainless Steel/Komisia („Dumping — Dovozu plochých výrobkov z nehrdzavejúcej ocele valcovaných za studena s pôvodom v Číne a na Taiwane — Konečné antidumpingové clo — Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/1429 — Článok 2 ods. 7 písm. a) nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 2 ods. 7 písm. a) nariadenia 2016/1036] — Bežná hodnota — Výber vhodnej tretej krajiny — Úpravy — Článok 2 ods. 10 písm. k) nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 2 ods. 10 písm. a) nariadenia 2016/1036] — Vyčíslenie dumpingového rozpätia — Úpravy — Článok 3 ods. 2, 6 a 7 nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 3 ods. 2, 6 a 7 nariadenia 2016/1036] — Ujma — Príčinná súvislosť“)

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 23. apríla 2018 – Shanxi Taigang Stainless Steel/Komisia
   (Vec T-675/15) (1)

   ((„Dumping - Dovozu plochých výrobkov z nehrdzavejúcej ocele valcovaných za studena s pôvodom v Číne a na Taiwane - Konečné antidumpingové clo - Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/1429 - Článok 2 ods. 7 písm. a) nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 2 ods. 7 písm. a) nariadenia 2016/1036] - Bežná hodnota - Výber vhodnej tretej krajiny - Úpravy - Článok 2 ods. 10 písm. k) nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 2 ods. 10 písm. a) nariadenia 2016/1036] - Vyčíslenie dumpingového rozpätia - Úpravy - Článok 3 ods. 2, 6 a 7 nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 3 ods. 2, 6 a 7 nariadenia 2016/1036] - Ujma - Príčinná súvislosť“))
   (2018/C 190/42)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (Taiyuan, Čína) (v zastúpení: N. Niejahr, avocat, a F. Carlin, barrister)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a A. Demeneix, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: J. Killick, G. Forwood, barristers, a C. Van Haute, advokát)

      Predmet veci

   Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na čiastočné zrušenie vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2015/1429 z 26. augusta 2015, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz plochých výrobkov z nehrdzavejúcej ocele valcovaných za studena s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a na Taiwane (Ú. v. EÚ L 224, 2015, s. 10)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy, ktoré vynaložili Európska komisia a Eurofer, ASBL, Európske združenie ocele.

      (1)  Ú. v. EÚ C 38, 1.2.2016.


title: Vec C-196/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) 19. marca 2018 – Raúl Vítor Soares de Sousa/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) 19. marca 2018 – Raúl Vítor Soares de Sousa/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Vec C-196/18)
   (2018/C 190/14)
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Raúl Vítor Soares de Sousa

      Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prejudiciálna otázka

   Je v rozpore s právom Európskej únie, najmä s článkom 110 ZFEÚ, daňový predpis, akým je článok 2 ods. 1 písm. a) a b) Código do Imposto Único de Circulação, ktorý zdaňuje motorové vozidlá rovnakej značky, rovnakého modelu rovnakého druhu spaľovania a rovnakého veku vyššou daňou z dôvodu, že boli pôvodne registrované v iných členských štátoch?


title: Vec C-309/17: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 26. januára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Nemecko) – Stadtwerke Delmenhorst GmbH/Manfred Bleckwehl

text:
               4.6.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/19

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 26. januára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Nemecko) – Stadtwerke Delmenhorst GmbH/Manfred Bleckwehl
   (Vec C-309/17) (1)

   (2018/C 190/31)
   Jazyk konania: nemčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 318, 25.9.2017.


201805250491897172018/C 200/342512015TC20020180611SK01SKINFO_JUDICIAL20180426282921Vec T-251/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. apríla 2018 – Espírito Santo Financial (Portugal)/ECB („Prístup k dokumentom — Rozhodnutie 2004/258/ES — Dokumenty súvisiace s rozhodnutím ECB z 1. augusta 2014 týkajúcim sa Banco Espírito Santo SA — Implicitné odmietnutie prístupu — Výslovné odmietnutie prístupu — Čiastočné odmietnutie prístupu — Výnimka týkajúca sa dôvernosti zasadnutí orgánov ECB s rozhodovacími právomocami — Výnimka týkajúca sa finančnej, menovej alebo hospodárskej politiky Únie alebo niektorého členského štátu — Výnimka týkajúca sa stability finančného systému Európskej únie alebo členského štátu — Výnimka týkajúca sa ochrany obchodných záujmov — Výnimka týkajúca sa stanovísk pre vnútornú potrebu — Povinnosť odôvodnenia“)
 ---documentbreak--- C2002018SK2810120180426SK0034281292Rozsudok Všeobecného súdu z 26. apríla 2018 – Espírito Santo Financial (Portugal)/ECB
   (Vec T-251/15) (
         1
      )
   „(„Prístup k dokumentom — Rozhodnutie 2004/258/ES — Dokumenty súvisiace s rozhodnutím ECB z 1. augusta 2014 týkajúcim sa Banco Espírito Santo SA — Implicitné odmietnutie prístupu — Výslovné odmietnutie prístupu — Čiastočné odmietnutie prístupu — Výnimka týkajúca sa dôvernosti zasadnutí orgánov ECB s rozhodovacími právomocami — Výnimka týkajúca sa finančnej, menovej alebo hospodárskej politiky Únie alebo niektorého členského štátu — Výnimka týkajúca sa stability finančného systému Európskej únie alebo členského štátu — Výnimka týkajúca sa ochrany obchodných záujmov — Výnimka týkajúca sa stanovísk pre vnútornú potrebu — Povinnosť odôvodnenia“)“2018/C 200/34Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: pôvodne R. Oliveira, N. Cunha Barnabé a S. Estima Martins, avocats, neskôr L. Soares Romão, J. Shearman de Macedo a D. Castanheira Pereira, avocats)

      Žalovaná: Európska centrálna banka (v zastúpení: pôvodne F. Malfrère a S. Lambrinoc, neskôr F. Malfrère a T. Filipova, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci H.-G. Kamann a P. Gey, avocats)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie jednak rozhodnutia ECB z 1. apríla 2015 o čiastočnom odmietnutí prístupu k určitým dokumentom súvisiacim s rozhodnutím ECB z 1. augusta 2014 týkajúcim sa Banco Espírito Santo SA, a jednak implicitného rozhodnutia o odmietnutí prístupu k uvedeným dokumentom

      Výrok rozsudku

            1.

            Rozhodnutie Európskej centrálnej banky (ECB) z 1. apríla 2015 o čiastočnom odmietnutí prístupu k určitým dokumentom súvisiacim s rozhodnutím ECB z 1. augusta 2014 týkajúcim sa Banco Espírito Santo SA, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa ním odmieta prístup k výške úveru uvedenej v zhrnutí zápisnice predstavujúcej rozhodnutie Rady guvernérov ECB z 28. júla 2014, ako aj k začierneným informáciám v návrhoch Výkonnej rady ECB z 28. júla 2014 a 1. augusta 2014.

            2.

            Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

            3.

            Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA a ECB znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 245, 27.7.2015.


201806080141931202018/C 221/442782018TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180504373711Vec T-278/18: Žaloba podaná 4. mája 2018 – Nemius Group/EUIPO (DENTALDISK)
 ---documentbreak--- C2212018SK3710120180504SK0044371371Žaloba podaná 4. mája 2018 – Nemius Group/EUIPO (DENTALDISK)
   (Vec T-278/18)2018/C 221/44Jazyk konania: nemčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Nemius Group GmbH (Obertshausen, Nemecko) (v zastúpení: C. Bildhäuser, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „DENTALDISK“ – prihláška č. 15 804 024

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 30. januára 2018 vo veci R 741/2017-5

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu v akom úrad zamietol prihlášku pre triedy 10 a 35, pričom ide o triedy, ktorých zápis musí byť tiež uverejnený,

            —

            uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

            —

            porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) v spojení s článkom 7 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


201806080361931242018/C 221/332032018TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180503272711Vec T-203/18 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – VQ/ECB („Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Hospodárska a menová politika — Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami — Úlohy, ktoré sú Európskej centrálnej banke zverené nariadením (EÚ) č. 1024/2013 — Právomoci ECB — Špecifické právomoci v oblasti dohľadu — Správne sankcie — Uverejnenie — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“)
 ---documentbreak--- C2212018SK2710120180503SK0033271271Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – VQ/ECB
   (Vec T-203/18 R)
   „(„Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Hospodárska a menová politika — Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami — Úlohy, ktoré sú Európskej centrálnej banke zverené nariadením (EÚ) č. 1024/2013 — Právomoci ECB — Špecifické právomoci v oblasti dohľadu — Správne sankcie — Uverejnenie — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“)“2018/C 221/33Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobca: VQ (v zastúpení: G. Cahill, avocat)

      Žalovaná: Európska centrálna banka (ECB) (v zastúpení: E. Koupepidou, E. Yoo a M. Puidokas, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ na odklad výkonu rozhodnutia Rady guvernérov ECB ECB-SSM-2018-ESSAB-4, SNC-2016-0026 zo 14. marca 2018 týkajúceho sa peňažnej sankcie a jeho uverejnenia na internetovej stránke ECB

      Výrok

            1.

            Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

            2.

            O trovách konania sa rozhodne neskôr.


201806080521931352018/C 221/051732018CJC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL201803065511Vec C-173/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 6. marca 2018 – FS/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018SK510120180306SK00055151Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 6. marca 2018 – FS/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Vec C-173/18)2018/C 221/05Jazyk konania: maďarčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: FS

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Prejudiciálna otázka

   Má sa právo Únie vykladať v tom zmysle, že daňový orgán v rámci daňovej kontroly a posteriori nemôže vylúčiť možnosť, aby sa platitelia dane rozhodli pre oslobodenie od DPH stanovené pre malé podniky?


201806080331931372018/C 221/351862018TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180314282921Vec T-186/18: Žaloba podaná 14. marca 2018 – Abaco Energy a iní/Komisia
 ---documentbreak--- C2212018SK2810120180314SK0035281292Žaloba podaná 14. marca 2018 – Abaco Energy a iní/Komisia
   (Vec T-186/18)2018/C 221/35Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobcovia: Abaco Energy, SA (Madrid, Španielsko) a 1660 iných (v zastúpení: P. Holtrop, P. Kuypers a M. de Wit, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil rozhodnutie Európskej komisie K(2017) 7384 final z 10. novembra 2017 o štátnej pomoci SA.40348 (2015/NN), ktorú poskytlo Španielsko – Podpora výroby elektriny z obnoviteľných zdrojov, kogenerácie a odpadov, (
                  1
               )

            —

            nariadil Komisii, aby samostatne posúdila predchádzajúcu schému a súčasnú schému v súlade s právom Únie,

            —

            zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú šesť žalobných dôvodov.

            1.

            Prvý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia porušila povinnosť náležitej starostlivosti

                     —

                     Komisia je povinná si náležite plniť svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo Zmlúv. Komisia mala pri prijímaní svojho rozhodnutia príležitosť, informácie a zdroje potrebné na posúdenie prechádzajúcej schémy v rámci svojho posúdenia, ako to vyžadujú právne predpisy. Komisia v rozpore s požiadavkami, ktoré pre ňu vyplývajú zo Zmlúv, si nesplnila túto povinnosť tým, že nevykonala nezávislé posúdenie predchádzajúcej schémy.

            2.

            Druhý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom vecnom posúdení

                     —

                     Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho vecného posúdenia tým, že zastávala názor, že predchádzajúca schéma bola začlenená do súčasnej schémy. Je však zrejmé, že nedošlo k nijakému začleneniu a že naopak v rozhodujúcom čase existovali dve úplne samostatné schémy, pričom každá z nich vyžadovala svoje vlastné posúdenie na účely zistenia, či je v súlade s pravidlami štátnej pomoci.

            3.

            Tretí žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom právnom posúdení

                     —

                     Komisia správne neuplatnila svoje príslušné záväzné usmernenia a tým porušila právo Únie. Ďalej Komisia konštatuje, že keďže podľa nej došlo k začleneniu predchádzajúcej schémy do súčasnej schémy, nebolo potrebné posúdiť prechádzajúcu schému. Žalobcovia tvrdia, že tento postoj Komisie je v rozpore s právom Únie.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod založený na nedostatočnom odôvodnení

                     —

                     Komisia dostatočne neodôvodnila svoje rozhodnutie, aby tak žalobcovia mohli pochopiť na akom základe toto rozhodnutie prijala. Z rozhodnutia nie je jasné (i) na základe akých dôvodov sa Komisia domnieva, že predchádzajúca schéma bola začlenená do súčasnej schémy, a (ii) z akého dôvodu začlenenie jednej schémy do druhej vylučuje potrebu posúdiť zlučiteľnosť prvej schémy s pravidlami štátnej pomoci. To boli dva kľúčové závery, ktoré viedli k tomu, aby Komisia prijala dané rozhodnutie. Žalobcovia teda prišli o svoje základné právo obdŕžať rozhodnutie, čo by im umožnilo pochopiť ako a prečo Komisia dospela k záverom, ktoré sú v ňom uvedené.

            5.

            Piaty žalobný dôvod založený na zneužití právomoci a porušení Charty základných práv Európskej únie

                     —

                     Komisia je povinná podľa článku 41 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie pristupovať k záujmom žalobcov v rámci rozhodnutí nestranne a spravodlivo. Komisia porušila túto povinnosť tým, že nenáležite uprednostnila záujmy Komisie a Španielska pred záujmami žalobcov.

            6.

            Šiesty žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality

                     —

                     Komisia nezohľadnila záujmy žalobcov tým, že nevykonala nezávislé posúdenie predchádzajúcej schémy, a porušila tak zásadu proporcionality.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 442, 2017, s. 1.


201806080411931432018/C 221/142752018CJC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180423121321Vec C-275/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 23. apríla 2018 – Milan Vinš/Odvolací finanční ředitelství
 ---documentbreak--- C2212018SK1210120180423SK0014121132Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 23. apríla 2018 – Milan Vinš/Odvolací finanční ředitelství
   (Vec C-275/18)2018/C 221/14Jazyk konania: čeština
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Milan Vinš

      Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Je prípustné podmieniť nárok na oslobodenie od dane z pridanej hodnoty pri vývoze tovaru [článok 146 smernice Rady 2006/112/ES (
                  1
               ) z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (ďalej len „smernica“)] tým, že sa tovar najskôr prepustí do určitého colného režimu (§ 66 zákona č. 235/2004 Sb. o dani z pridanej hodnoty)?

            2.

            Je takáto vnútroštátna právna úprava dostatočne odôvodnená článkom 131 smernice ako podmienka na zabránenie daňovým únikom, vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam alebo zneužitiu daňového režimu?

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ, 2006, L 347, s. 1.


201806080501931642018/C 221/061832018CJC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL201803095622Vec C-183/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy Gdańsk-Południe w Gdańsku (Poľsko) 9. marca 2018 – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/BGŻ BNP Paribas S.A. so sídlom v Gdansku
 ---documentbreak--- C2212018SK520120180309SK00065262Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy Gdańsk-Południe w Gdańsku (Poľsko) 9. marca 2018 – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/BGŻ BNP Paribas S.A. so sídlom v Gdansku
   (Vec C-183/18)2018/C 221/06Jazyk konania: poľština
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Sąd Rejonowy Gdańsk-Południe w Gdańsku

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)

      Odporca: BGŻ BNP Paribas S.A. so sídlom v Gdansku

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Majú sa článok 1 písm. a), článok 9 ods. 3 a článok 20 ods. 1 a 2 písm. b) rámcového rozhodnutia Rady 2005/214/SVV o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na peňažné sankcie (
                  1
               ) vykladať v tom zmysle, že rozhodnutie zaslané s cieľom jeho vykonania, ktorým bola uložená peňažná sankcia právnickej osobe, musí byť vykonané vo vykonávajúcom štáte aj v tom prípade, keď vnútroštátne ustanovenia, ktoré toto rámcové rozhodnutie preberajú, nestanovujú možnosť vykonať peňažnú sankciu uloženú právnickej osobe?

            2.

            Ak bude odpoveď na prvú otázku kladná: Má sa výraz „právnická osoba“ v článku 1 písm. a) a článku 9 ods. 3 rámcového rozhodnutia 2005/214/SVV vykladať v súlade

                     a)

                     s predpismi štátu pôvodu [článok 1 písm. c)];

                     b)

                     s predpismi vykonávajúceho štátu [článok 1 písm. d)] alebo

                     c)

                     ako autonómny pojem práva Únie

               s tým dôsledkom, že zahŕňa aj pobočku právnickej osoby bez ohľadu na skutočnosť, že pobočka právnickej osoby vo vykonávajúcom štáte nemá právnu subjektivitu?

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ L 76, 2005, s. 16.


201806080171931292018/C 221/362242018TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180411293131Vec T-224/18: Žaloba podaná 11. apríla 2018 – PV/Komisia
 ---documentbreak--- C2212018SK2910120180411SK0036291313Žaloba podaná 11. apríla 2018 – PV/Komisia
   (Vec T-224/18)2018/C 221/36Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobca: PV (v zastúpení: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            rozhodol, že táto žaloba je prípustná a dôvodná,

      následne nariadil:

            —

            v súlade so zásadou spojitosti a článkom 68 konsolidovaného rokovacieho poriadku Všeobecného súdu EÚ zo 4. marca 2015 spojil túto žalobu s prebiehajúcim konaním vo veci T-786/16,

            —

            považoval psychické obťažovanie za preukázané a potvrdil používanie nepravdivých tvrdení, z čoho by vyplývalo, že takéto protiprávne konanie nemôže byť právnym poriadkom EÚ tolerované,

            —

            zrušil konanie CMS 17/025 vo všetkých aspektoch a zrušil rozhodnutie, na ktorom je založená sťažnosť R/8/18,

            —

            zrušil rozhodnutie o „vynulovaní“ odmeny žalobcu od 1. októbra 2017,

            —

            zrušil rozhodnutie, ktoré žalobcu zaväzuje zúčastniť sa hodnotenia VS 2016 (kalendárny rok 2016) z dôvodu psychického obťažovania a pracovnej neschopnosti, ako aj zamietol sťažnosť R/502/17 zo 16. marca 2018,

            —

            zrušil rozhodnutie, ktoré žalobcu zaväzuje zúčastniť sa hodnotenia VS 2017 (kalendárny rok 2017) z dôvodu psychického obťažovania a zrušil rozhodnutie, z dôvodu ktorého bola podaná sťažnosť R/121/18,

            —

            zrušil rozhodnutie, ktorým bol žalobca preložený na DG SCIC, pričom bola porušená zásada najzákladnejšej starostlivosti, ako aj zamietol sťažnosť R/413/17 z 15. januára 2018,

            —

            zrušil rozhodnutie PMO (pani [X]) z 12. septembra 2017, ktorým bolo rozhodnuté o započítaní oznámenia o dlhu ABAC 324170991 z 20. júla 2017 vo výške 42704,74 eura s nevyplatenou odmenou žalobcu za obdobie od 1. augusta 2016 do 30. septembra 2017, ako aj zamietol sťažnosť R/482/17 z 9. marca 2018,

      a priznal nasledujúcu náhradu škody na základe článku 340 ZFEÚ:

            —

            uložil povinnosť nahradiť nemajetkovú ujmu vyplývajúcu z týchto napadnutých rozhodnutí vo výške 98000 eur,

            —

            pokiaľ ide o majetkovú ujmu, uložil povinnosť nahradiť:

                     —

                     buď sumu 23190,44 eura za nevyplatenú odmenu za obdobie od 1. októbra 2017 do 30. apríla 2018, pokiaľ bude Všeobecný súd toho názoru, že žalobca má nárok na celú výšku odmeny,

                     —

                     alebo sumu 7612,87 eura za nevyplatenú odmenu za obdobie od 1. októbra 2017 do 30. apríla 2018, pokiaľ bude Všeobecný súd toho názoru, že žalobca má nárok iba na mzdový rozdiel medzi jeho odmenou v Komisii a tou, ktorú dostával v súkromnom sektore,

            —

            a uložil povinnosť tak nahradiť celkovú náhradu škody vo výške 121990,44 eura alebo 105612,87 eura navýšenú o úroky z omeškania počítané až do dňa úplného vyplatenia,

      a v každom prípade:

            —

            uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov.

            1.

            Prvý žalobný dôvod založený na porušení článkov 1, 3, 4 a článku 31 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), ako aj článku 1e bodu 2 a článku 12a Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“), ktoré zakazujú psychické obťažovanie.

            2.

            Druhý žalobný dôvod založený na porušení článkov 21a, 22b a 23 služobného poriadku, z ustanovení ktorých vyplýva zákaz protiprávneho konania, najmä tým, že žalobca bol nútený zúčastniť sa hodnotenia za rok 2016, napriek tomu, že z dôvodu pracovnej neschopnosti a preloženia od 1. augusta 2016 nevykonal žiadnu prácu.

            3.

            Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 41 Charty a článku 11a služobného poriadku, ktoré sa týkajú priamych konfliktov záujmov.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásady starostlivosti a poskytnúť pomoc, ku ktorým prišlo rozhodnutím o preložení žalobcu na DG SCIC.

            5.

            Piaty žalobný dôvod založený na zásade námietky nesplnenia povinnosti a zásade zákonnosti.

            6.

            Šiesty žalobný dôvod založený na porušení článku 9 bod 3 prílohy IX služobného poriadku a právnej zásady „ne bis in idem“, ktorými je postihnuté disciplinárne konanie CMS 17/025 začaté proti žalobcovi.

            7.

            Siedmy žalobný dôvod založený na porušení článku 41 ods. 1 Charty a osobitne primeraných lehôt pre vyššie uvedené disciplinárne konanie.


201806080431931302018/C 221/071892018CJC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL201803136721Vec C-189/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 13. marca 2018 – Glencore Agriculture Hungary Kft./Nemzeti Adó– és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018SK610120180313SK00076172Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 13. marca 2018 – Glencore Agriculture Hungary Kft./Nemzeti Adó– és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Vec C-189/18)2018/C 221/07Jazyk konania: maďarčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Glencore Agriculture Hungary Kft.

      Žalovaný: Nemzeti Adó– és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Majú sa ustanovenia smernice o DPH (
                  1
               ), ako aj základná zásada rešpektovania práva na obhajobu a článok 47 charty základných práv, pokiaľ sa ich týkajú, vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu a vnútroštátnej praxi, ktorá je na nej založená, podľa ktorých má daňový orgán v súvislosti s kontrolou účastníkov právneho vzťahu (zmluva, transakcia), ktorého sa týka daňová povinnosť, zohľadniť ex offo konštatovania daňového orgánu urobené v rámci konania vykonaného u jedného z účastníkov tohto právneho vzťahu (vystaviteľ faktúr v prejednávanej veci) a ktoré zahŕňajú zmenu kvalifikácie právneho vzťahu, pri vykonávaní kontroly druhého účastníka právneho vzťahu (príjemcu faktúr v prejednávanej veci) s prihliadnutím na to, že druhý účastník právneho vzťahu nemá v pôvodnej daňovej kontrole žiadne práva, najmä práva spojené s postavením účastníka konania?

            2.

            V prípade zápornej odpovede Súdneho dvora na prvú otázku bránia ustanovenia smernice o DPH, ako aj základná zásada rešpektovania práva na obhajobu a článok 47 charty základných práv, pokiaľ sa ich týkajú, vnútroštátnej praxi, ktorá umožňuje viesť konanie, o ktoré ide v prvej otázke, takým spôsobom, že druhá strana právneho vzťahu (príjemca faktúr) nemá v pôvodnej daňovej kontrole práva spojené s postavením účastníka konania, a nemôže preto uplatniť právo podať žalobu v rámci daňovej kontroly, ktorej konštatovania má daňový orgán zohľadniť ex offo v daňovej kontrole týkajúcej sa daňovej povinnosti druhej strany a ktoré môžu byť tejto druhej strane kladené za vinu, s prihliadnutím na to, že daňový orgán neposkytne druhej strane príslušný spis o kontrole vykonanej u prvej strany právneho vzťahu (vystaviteľa faktúr), najmä dokumenty, ktoré sú základom konštatovaní, zápisníc a rozhodnutí prijatých v správnom konaní, ale poskytne jej iba jeho časť vo forme zhrnutia, pričom daňový orgán tak druhú stranu so spisom oboznámi len nepriamo tým, že zhrnutie urobil podľa vlastných kritérií, ktoré druhá strana nemôže žiadnym spôsobom preskúmať?

            3.

            Majú sa ustanovenia smernice o DPH, ako aj základná zásada rešpektovania práva na obhajobu a článok 47 charty základných práv, pokiaľ sa ich týkajú, vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej praxi, podľa ktorej má daňový orgán v súvislosti s kontrolou účastníkov právneho vzťahu, ktorého sa týka daňová povinnosť, zohľadniť ex offo konštatovania daňového orgánu urobené v rámci konania vykonaného u vystaviteľa faktúr, z ktorých vyplýva, že tento vystaviteľ faktúr sa zúčastnil na daňovom podvode, pri vykonávaní kontroly príjemcu faktúr, s prihliadnutím na to, že tento príjemca faktúr nemá v daňovej kontrole vykonanej u vystaviteľa faktúr práva spojené s postavením účastníka konania, a nemôže preto uplatniť právo podať žalobu v rámci daňovej kontroly, ktorej konštatovania má daňový orgán zohľadniť ex offo v daňovej kontrole týkajúcej sa daňovej povinnosti príjemcu faktúr a ktoré mu môžu byť kladené za vinu, a s prihliadnutím na to, že daňový orgán neposkytne príjemcovi faktúr príslušný spis o kontrole vykonanej u vystaviteľa faktúr, najmä dokumenty, ktoré sú základom konštatovaní, zápisníc a rozhodnutí prijatých v správnom konaní, ale poskytne mu iba jeho časť vo forme zhrnutia, pričom daňový orgán tak príjemcu faktúr so spisom oboznámi len nepriamo tým, že zhrnutie urobil podľa vlastných kritérií, ktoré príjemca faktúr nemôže žiadnym spôsobom preskúmať?

      (
         1
      )	Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


201806080231931492018/C 221/261932017TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180503222321Spojené veci T-193/17, T-194/17 a T-195/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – CeramTec/EUIPO – C5 Medical Werks (tvar kĺbovej hlavice a i.) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Trojrozmerná ochranná známka Európskej únie — Tvar časti protézy bedrového kĺbu — Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca časť protézy bedrového kĺbu — Ochranná známka Európskej únie tvorená odtieňom ružovej — Späťvzatie návrhov na vyhlásenie neplatnosti a skončenie konaní o vyhlásenie neplatnosti — Odvolanie majiteľa ochrannej známky proti zrušeniu rozhodnutí o skončení konaní — Neprípustnosť odvolania pred odvolacím senátom — Článok 59 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 67 nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
 ---documentbreak--- C2212018SK2210120180503SK0026221232Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – CeramTec/EUIPO – C5 Medical Werks (tvar kĺbovej hlavice a i.)
   (Spojené veci T-193/17, T-194/17 a T-195/17) (
         1
      )
   „(„Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Trojrozmerná ochranná známka Európskej únie — Tvar časti protézy bedrového kĺbu — Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca časť protézy bedrového kĺbu — Ochranná známka Európskej únie tvorená odtieňom ružovej — Späťvzatie návrhov na vyhlásenie neplatnosti a skončenie konaní o vyhlásenie neplatnosti — Odvolanie majiteľa ochrannej známky proti zrušeniu rozhodnutí o skončení konaní — Neprípustnosť odvolania pred odvolacím senátom — Článok 59 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 67 nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)“2018/C 221/26Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: CeramTec GmbH (Plochingen, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne A. Renck a E. Nicolás Gómez, neskôr A. Renck, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Hanf, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Spojené štáty) (v zastúpení: S. Naumann, advokát)

      Predmet veci

   Žaloby podané proti rozhodnutiam štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 15. februára 2017 (veci R 929/2016-4, R 928/2016-4 a R 930/2016-4), týkajúcim sa konaní o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami C5 Medical Werks a CeramTec

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloby sa zamietajú.

            2.

            CeramTec GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a C5 Medical Werks.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 161, 22.5.2017.


201806080511931462018/C 221/081952018CJC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL201803197821Vec C-195/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Poľsko) 19. marca 2018 – Konanie v trestnej veci proti B. S.
 ---documentbreak--- C2212018SK710120180319SK00087182Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Poľsko) 19. marca 2018 – Konanie v trestnej veci proti B. S.
   (Vec C-195/18)2018/C 221/08Jazyk konania: poľština
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

   B. S.
   Prokuratura Okręgowa w Piotrkowie Trybunalskim
   Łódzki Urząd Celno-Skarbowy w Łodzi
   Urząd Celno-Skarbowy w Piotrkowie Trybunalskim

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 2 smernice Rady 92/83/EHS (
         1
      ) z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje (Ú. v. ES L 316, s. 21; Mim. vyd. 09/001, s. 206) v spojení s prílohou I nariadenia Rady (EHS) 2658/87 (
         2
      ) z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. ES L 256, 1987, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382) vykladať v tom zmysle, že výrobok, pri ktorom sa na účely výroby základného extraktu použili sladový extrakt, glukózový sirup, citrónové kyseliny a voda, môže byť pivom vyrobeným zo sladu podľa číselného znaku 2203 kombinovanej nomenklatúry KN aj vtedy, ak podiel nesladových zložiek v extrakte v pomere k podielu sladových zložiek prevažuje a glukózový sirup bol pridaný do extraktu pred začatím procesu kvasenia, a ktoré kritériá sa majú použiť pri určení pomeru podielov sladových a nesladových zložiek v extrakte na to, aby sa vyrobený výrobok zaradil pod číselný znak 2203 KN ako pivo?
   (
         1
      )	Ú. v. ES L 316, 1992, s. 21; Mim. vyd. 09/001, s. 206.
   (
         2
      )	Ú. v. ES L 256, 1987, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382.


201806080491931562018/C 221/153042018CJC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180504131421Vec C-304/18: Žaloba podaná 4. mája 2018 – Európska komisia/Talianska republika
 ---documentbreak--- C2212018SK1310120180504SK0015131142Žaloba podaná 4. mája 2018 – Európska komisia/Talianska republika
   (Vec C-304/18)2018/C 221/15Jazyk konania: taliančina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: Z. Malůšková, M. Owsiany-Hornung, F. Tomat, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika

      Návrhy žalobkyne

            —

            určiť, že Talianska republika si tým, že odmietla sprístupniť tradičné vlastné zdroje vo výške 2120309,50 eura v súvislosti s oznámením o nevymožiteľnosti IT (07)08-917, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 8 rozhodnutia Rady 94/728/ES, Euratom (
                  1
               ), článku 8 rozhodnutia Rady 2000/597/ES, Euratom (
                  2
               ), článku 8 rozhodnutia Rady 2007/436/ES, Euratom (
                  3
               ) a článku 8 rozhodnutia Rady 2014/335/EÚ (
                  4
               ), ako aj článkov 6, 10, 11 a 17 nariadenia Rady (EHS, Euratom) č. 1552/1989 (
                  5
               ), článkov 6, 10, 11 a 17 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 (
                  6
               ) a článkov 6, 10, 12 a 13 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 609/2014 (
                  7
               ),

            —

            zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Dôkazy, ktoré má Komisia k dispozícii a ktoré vychádzajú z oznámení a informácií poskytnutých Talianskou republikou v konaní pred podaním žaloby, svedčia o tom, že v rámci operácie, ktorej cieľom je boj proti nezákonnému obchodovaniu s cudzozemským spracovaným tabakom, v priebehu roka 1997 talianske orgány zistili príslušný colný dlh, zapísali ho na samostatné účty a následne informovali dlžníka o výške splatného cla. Vzhľadom na to, že predmetný dlh bol zapísaný na oddelených účtoch (účtovníctvo B) a nebol spochybnený, talianske orgány boli povinné bezodkladne pristúpiť k jeho vymáhaniu, čo však neurobili. Pred tým, než Talianske orgány začali konanie na vymáhanie, ktoré sa uskutočnilo približne 6 rokov po vzniku a konštatovaní dlhu, čakali na výsledok súvisiaceho trestného konania začatého voči dlžníkom.
   Clá sú vlastnými zdrojmi Únie, pričom členské štáty ich musia vyberať a odovzdať Komisii. Povinnosť členských štátov stanoviť platbu do vlastných zdrojov Únie vzniká v okamihu, keď sú splnené podmienky stanovené v colných predpisoch (určenie sumy cla vyplývajúcej z colnej povinnosti a určenie totožnosti povinnej osoby).
   Vykonávacie nariadenie ďalej stanovuje, že členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že sumy zodpovedajúce stanoveným clám budú k dispozícii Komisii. Členské štáty sú oslobodené od povinnosti poskytnúť Komisii sumy zodpovedajúce stanoveným clám len vtedy, ak výber nemožno uskutočniť z dôvodu vyššej moci, alebo ak sa stalo s konečnou platnosťou nemožné pristúpiť k výberu z dôvodov, ktoré im nemožno pripísať. Ak členský štát neposkytne Komisii sumu stanovených vlastných zdrojov bez toho, aby bola splnená niektorá z podmienok stanovených vo vykonávacom nariadení, tento členský štát si neplní svoje povinnosti podľa právnej úpravy Európskej únie. Akékoľvek omeškanie pri poskytovaní vlastných zdrojov navyše vedie k vzniku povinnosti príslušného členského štátu zaplatiť úroky z omeškania za celé príslušné obdobie.
   Keďže talianske orgány boli v podstate šesť rokov v omeškaní pred tým, než začali postup vymáhania predmetného dlhu, a toto omeškanie je možné pripísať výlučne talianskym orgánom, Talianska republika nemôže tvrdiť, že prijala všetky potrebné opatrenia na to, aby poskytla Komisii sumy zodpovedajúce stanoveným clám. Talianske orgány vždy odmietali sprístupniť určené dovozné clo Komisii.
   Komisia preto tvrdí, že v danej veci si Talianska republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 8 rozhodnutia o vlastných zdrojoch, ako aj článkov 6, 10, 11 a 17 (teraz články 6, 10, 12 a 13) vykonávacieho nariadenia.
   (
         1
      )	Rozhodnutie Rady 94/728/ES, Euratom z 31. októbra 1994 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 293, 1994, s. 9).
   (
         2
      )	Rozhodnutie Rady 2000/597/ES, Euratom z 29. septembra 2000 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 253, 2000, s. 42; Mim. vyd. 01/003, s. 200).
   (
         3
      )	Rozhodnutie Rady 2007/436/ES, Euratom zo 7. júna 2007 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev (Ú. v. EÚ L 163, 2007, s. 17).
   (
         4
      )	Rozhodnutie Rady 2014/335/EÚ, Euratom z 26. mája 2014 o systéme vlastných zdrojov Európskej únie (Ú. v. EÚ L 168, 2014, s. 105).
   (
         5
      )	Nariadenie Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 z 29. mája 1989, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 88/376/EHS, Euratom o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 155, 1989, s. 1).
   (
         6
      )	Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728/ES, Euratom o systéme vlastných zdrojov spoločenstiev (Ú. v. ES L 130, 2000, s. 1; Mim. vyd. 01/003, s. 169).
   (
         7
      )	Nariadenie Rady (EÚ, Euratom) č. 609/2014 z 26. mája 2014 o metódach a postupe sprístupňovania tradičných vlastných zdrojov a vlastného zdroja založeného na DPH a HND a o opatreniach na zabezpečenie požiadaviek na pokladničnú hotovosť (Ú. v. EÚ L 168, 2014, s. 39).


201806080121931602018/C 221/272002017TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180503232311Vec T-200/147: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – SB/EUIPO („Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Pracovná zmluva na dobu určitú — Rozhodnutie o neobnovení — Námietka protiprávnosti — Povinnosť uviesť odôvodnenie — Povinnosť konať s náležitou starostlivosťou — Diskriminácia na základe veku“)
 ---documentbreak--- C2212018SK2310120180503SK0027231231Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – SB/EUIPO
   (Vec T-200/147) (
         1
      )
   „(„Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Pracovná zmluva na dobu určitú — Rozhodnutie o neobnovení — Námietka protiprávnosti — Povinnosť uviesť odôvodnenie — Povinnosť konať s náležitou starostlivosťou — Diskriminácia na základe veku“)“2018/C 221/27Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: SB (v zastúpení: S. Pappas, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: K. Tóth a A. Lukošiūtė, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia výkonného riaditeľa EUIPO z 2. júna 2016, ktorým tento odmietol po druhý krát obnoviť zmluvu žalobkyne, ako aj rozhodnutie uvedeného riaditeľa z 19. decembra 2016 zamietajúce ňou podanú sťažnosť

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            SB je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 178, 6.6.2017.