title: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. decembra 2005. # Gaston Schul Douane-expediteur BV proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania College van Beroep voor het bedrijfsleven - Holandsko. # Článok 234 ES - Povinnosť vnútroštátneho súdu položiť prejudiciálnu otázku - Neplatnosť ustanovenia Spoločenstva - Cukor - Dodatočné dovozné clo - Nariadenie (ES) č. 1423/95 - Článok 4. # Vec C-461/03.

text:
      Vec C‑461/03
      Gaston Schul Douane-expediteur BV
      proti
      Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný
      College van Beroep voor het bedrijfsleven)
      „Článok 234 ES – Povinnosť vnútroštátneho súdu položiť prejudiciálnu otázku – Neplatnosť ustanovenia Spoločenstva – Cukor – Dodatočné dovozné clo – Nariadenie (ES) č. 1423/95 – Článok 4“
      Návrhy prednesené 30. júna 2005 – generálny advokát D. Ruiz‑Jarabo Colomer
      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. decembra 2005
      Abstrakt rozsudku
      1.     Prejudiciálne otázky – Posúdenie platnosti – Konštatovanie neplatnosti ustanovení Spoločenstva porovnateľných s ustanoveniami,
            ktoré už Súdny dvor vyhlásil za neplatné – Nedostatok právomoci vnútroštátnych súdov – Povinnosť vnútroštátneho súdu
      (Článok 230 ES, článok 234 tretí odsek ES a článok 241 ES)
      2.     Poľnohospodárstvo – Spoločná organizácia trhov – Cukor – Obchod s tretími krajinami – Dodatočné dovozné clo – Určenie na základe
            dovoznej ceny CIF – Povinnosť dovozcu predložiť žiadosť – Určenie na základe reprezentatívnej ceny – Neplatnosť
      (Nariadenie Komisie č. 1423/95, článok 1 ods. 2 a článok 4 ods. 1 a 2)
      1.     Článok 234 tretí odsek ES ukladá vnútroštátnemu súdu, proti ktorého rozhodnutiu nie je prípustný opravný prostriedok podľa
         vnútroštátneho práva, povinnosť obrátiť sa na Súdny dvor s otázkou týkajúcou sa platnosti ustanovení nariadenia, hoci Súdny
         dvor už vyhlásil obdobné ustanovenia porovnateľného nariadenia za neplatné. Vnútroštátne súdy totiž nie sú príslušné na to,
         aby samy konštatovali neplatnosť aktov inštitúcií Spoločenstva.

      Napriek tomu, že za určitých podmienok je možné v prípade konania o nariadení predbežného opatrenia odchýliť sa od pravidla,
         podľa ktorého nemajú vnútroštátne súdy právomoc na to, aby samy konštatovali neplatnosť aktov Spoločenstva, výklad uvedený
         v rozsudku Cilfit a i., týkajúci sa otázok výkladu, nemôže byť rozširovaný na otázky týkajúce sa platnosti aktov Spoločenstva.

      Tento záver po prvé vyžaduje požiadavka jednotnosti pri uplatňovaní práva Spoločenstva. Táto požiadavka je osobitne naliehavá,
         pokiaľ ide o platnosť aktu Spoločenstva. Rozdielny prístup súdov členských štátov v otázke platnosti aktov Spoločenstva by
         mohol ohroziť samotnú jednotnosť právneho poriadku Spoločenstva a poškodiť základnú požiadavku právnej istoty.

      Po druhé je vyžadovaný potrebnou súdržnosťou systému súdnej ochrany zavedeného Zmluvou. Návrh na začatie prejudiciálneho konania
         o posúdení platnosti totiž predstavuje, rovnako ako žaloba o neplatnosť, spôsob kontroly zákonnosti aktov Spoločenstva. Svojimi
         článkami 230 ES a 241 ES na jednej strane a svojím článkom 234 ES na strane druhej Zmluva stanovila kompletný systém postupov
         a prostriedkov určených na zabezpečenie kontroly zákonnosti aktov inštitúcií, zverujúc ich súdu Spoločenstva.

      (pozri body 17 – 19, 21, 22, 25, bod 1 výroku)
      2.     Článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1423/95, ktorým sa stanovujú vykonávacie pravidlá pre dovoz výrobkov v sektore cukru okrem
         melasy, je neplatný v rozsahu, v akom stanovuje, že v ňom uvedené dodatočné clo je v zásade určené na základe reprezentatívnej
         ceny uvádzanej v článku 1 ods. 2 tohto nariadenia a že toto clo má byť určené na základe dovoznej ceny CIF príslušnej zásielky
         iba vtedy, ak o to dovozca požiada.

      (pozri bod 32, bod 2 výroku)
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (veľká komora)
      zo 6. decembra 2005 (*)

      „Článok 234 ES – Povinnosť vnútroštátneho súdu položiť prejudiciálnu otázku – Neplatnosť ustanovenia Spoločenstva – Cukor – Dodatočné dovozné clo – Nariadenie (ES) č. 1423/95 – Článok 4“
      Vo veci C‑461/03,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím College van Beroep voor
         het bedrijfsleven (Holandsko) z 24. októbra 2003 a doručený Súdnemu dvoru 4. novembra 2003, ktorý súvisí s konaním:

      Gaston Schul Douane-expediteur BV
      proti
      Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit,
      SÚDNY DVOR (veľká komora),
      v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Malenovský, sudcovia N. Colneric
         (spravodajkyňa), S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, G. Arestis, A. Borg Barthet a M. Ilešič,

      generálny advokát: D. Ruiz‑Jarabo Colomer,
      tajomník: R. Grass,
      so zreteľom na písomnú časť konania,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
      –       holandská vláda, v zastúpení: H. G. Sevenster a N. A. J. Bel, splnomocnení zástupcovia,
      –       Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: T. van Rijn a M. van Beek, splnomocnení zástupcovia,
      po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 30. júna 2005,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1       Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 234 ES, ako aj platnosti článku 4 ods. 1 a 2 nariadenia Komisie
         (ES) č. 1423/95 z 23. júna 1995, ktorým sa stanovujú vykonávacie pravidlá pre dovoz výrobkov v sektore cukru okrem melasy
         (Ú. v. ES L 141, s. 16; Mim. vyd. 03/017, s. 388).

      2       Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Gaston Schul Douane-expediteur BV (ďalej len „Gaston Schul“) a Minister van Landbouw,
         Natuur en Voedselkwaliteit (ďalej len „ministerstvo pôdohospodárstva“) vo veci dovozu cukru z cukrovej trstiny.

       Právny rámec
      3       Podľa článku 234 ES:
      „Súdny dvor má právomoc vydať predbežný nález o otázkach, ktoré sa týkajú:
      a)      výkladu tejto zmluvy,
      b)      platnosti a výkladu aktov orgánov Spoločenstva a ECB,
      c)      výkladu štatútov orgánov zriadených aktom Rady, ak to tak tieto štatúty stanovia.
      Ak je takáto otázka predložená niektorému súdu členského štátu a tento súd usúdi, že rozhodnutie o tejto otázke je nevyhnutné
         pre vydanie rozhodnutia, môže požiadať Súdny dvor, aby o nej vydal nález.

      Ak je takáto otázka predložená v priebehu súdneho konania na súde členského štátu, proti ktorého rozhodnutiu nie je prípustný
         opravný prostriedok podľa vnútroštátneho práva, tento súd postúpi vec Súdnemu dvoru.“

      4       Dohoda o poľnohospodárstve uvedená v prílohe 1A dohody o zriadení Svetovej obchodnej organizácie (ďalej len „WTO“) a schválená
         v mene Spoločenstva článkom 1 ods. 1 prvou zarážkou rozhodnutia Rady 94/800/ES z 22. decembra 1994 týkajúceho sa uzavretia
         dohôd v mene Európskeho spoločenstva, pokiaľ ide o záležitosti v rámci jeho kompetencie, ku ktorým sa dospelo na Uruguajskom
         kole multilaterálnych rokovaní (1986 – 1994) (Ú. v. ES L 336, s. 1; Mim. vyd. 11/021, s. 80) stanovuje vo svojom článku 5
         ods. 1 písm. b) a článku 5 ods. 5:

      „1.      Napriek ustanoveniam článku II ods. 1 b) GATT 1994, ktorýkoľvek člen sa môže odvolať na ustanovenia ďalej uvedených odsekov
         4 a 5… ak:

      a)      …
      b)      cena, za ktorú dovozy takéhoto výrobku môžu vstúpiť na colné územie člena [WTO] poskytujúceho koncesiu, je stanovená na báze
         dovoznej ceny CIF príslušnej dodávky, vyjadrená v domácej mene a klesá pod počiatočnú cenu rovnajúcu sa priemeru referenčnej
         ceny príslušného výrobku za obdobie rokov 1986 až 1988.

      …
      5.      Dodatočné clo vyrubené podľa odseku 1 b) bude stanovené v súlade s týmto postupom:
      …“
      5       Článok 15 ods. 3 nariadenia Rady (EHS) č. 1785/81 z 30. júna 1981 o spoločnej organizácii trhu s cukrom [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 177, s. 4) zmeneného a doplneného nariadením Rady č. 3290/94 z 22. decembra 1994 o úpravách a prechodných opatreniach
         požadovaných v odvetví poľnohospodárstva na účely realizácie dohôd, ktoré sa uzatvorili počas Uruguajského kola multilaterálnych
         obchodných rokovaní (Ú. v. ES L 349, s. 105; Mim. vyd. 11/021, s. 432, ďalej len „základné nariadenie“) stanovuje, že „dovozné
         ceny, ktoré je potrebné brať do úvahy pri ukladaní dodatočného dovozného cla, sa stanovia na základe dovozných cien CIF príslušnej
         zásielky“ a že „dovozné ceny CIF sa preto budú kontrolovať v porovnaní s reprezentatívnymi cenami za tento výrobok na svetovom
         trhu alebo na dovoznom trhu spoločenstva za tento výrobok“.

      6       Komisia Európskych spoločenstiev prijala nariadenie č. 1423/95 pre stanovenie vykonávacích pravidiel základného nariadenia.
         Podľa článku 4 ods. 1 a 2 predmetného nariadenia č. 1423/95:

      „1.      Pokiaľ nebola podaná žiadosť uvedená v odseku 2, alebo ak je dovozná cena CIF príslušnej zásielky uvedená v tom istom odseku
         nižšia ako príslušná reprezentatívna cena stanovená Komisiou, potom dovoznou cenou CIF uvedenej zásielky, ktorú je nutné vziať
         do úvahy pri uložení dodatkového cla, je reprezentatívna cena uvedená v článku 1 ods. 2 alebo 3.

      2.      Pokiaľ je cena CIF príslušnej zásielky vyššia ako príslušná reprezentatívna cena uvedená v článku 1 ods. 2 alebo 3, môže dovozca
         na základe žiadosti, ktorú je potrebné v okamihu prijatia dovozného prehlásenia predložiť príslušnému orgánu dovážajúceho
         členského štátu, docieliť to, že na účely stanovenia dodatkového cla sa použije buď dovozná cena CIF príslušnej zásielky bieleho
         cukru alebo surového cukru prevedená na štandardnú kvalitu podľa definície v článku 1 nariadenia (EHS) č. 793/72 a v článku
         1 nariadenia (EHS) č. 431/68, alebo prípadne ekvivalentná cena výrobku, na ktorý sa vzťahuje kód KN 1702 90 99.

      Dovozná cena CIF príslušnej zásielky sa prevedie na cenu cukru štandardnej kvality tak, že sa upraví podľa príslušných ustanovení
         článku 5 nariadenie (EHS) č. 784/68.

      V takých prípadoch sa dovozná cena CIF príslušnej zásielky použije na účely stanovenia dodatkového cla za predpokladu, že
         príslušná strana predloží príslušným orgánom dovážajúceho členského štátu minimálne tieto doklady:

      –       kúpnu zmluvu alebo akýkoľvek iný rovnocenný doklad,
      –       poistnú zmluvu,
      –       faktúru,
      –       prepravnú zmluvu (v prípade potreby),
      –       osvedčenie o pôvode,
      –       v prípade námornej prepravy nákladný list,
      a to do tridsiatich dní od dňa, keď bola prijatá dovozná deklarácia.
      Príslušný členský štát môže k doloženiu žiadosti požadovať ďalšie údaje a dokumenty.
      Príslušné dodatkové clo stanovené Komisiou sa použije od okamihu podania žiadosti.
      Avšak rozdiel medzi príslušným dodatkovým clom stanoveným Komisiou a dodatkovým clom stanoveným na základe dovoznej ceny CIF
         príslušnej zásielky má za následok, pokiaľ o to príslušná strana požiada, že sa použije článok 248 nariadenia Komisie (EHS)
         č. 2454/93 a uvedená príslušná strana zloží zábezpeku.

      Zábezpeka sa uvoľní, akonáhle príslušný orgán dovážajúceho členského štátu prijme žiadosť na základe dokladov, ktoré príslušná
         strana predložila.

      Príslušný orgán príslušného členského štátu žiadosť zamietne, pokiaľ usúdi, že predložené doklady nie sú pre prijatie žiadosti
         dostačujúce.

      Pokiaľ orgán žiadosť neprijme, zábezpeka prepadá.“
       Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
      7       Dňa 6. mája 1998 spoločnosť Gaston Schul podala dovozné colné vyhlásenie na 20 000 kg surového cukru z cukrovej trstiny pochádzajúceho
         z Brazílie za cenu CIF 31 916 NLG. Suma dlžného dovozného cla, ako bola oznámená 13. mája 1998 colnými orgánmi s poznámkou
         „overenie vykonané bez opravy“, predstavovala 20 983,70 NLG. Dňa 4. augusta 1998 colný inšpektor okresu Roosendaal konajúci
         v mene ministerstva pôdohospodárstva zaslal spoločnosti Gaston Schul rozhodnutie o vyrubení cla, ktorým ju vyzval na úhradu
         sumy 4 968,30 NLG ako „poľnohospodárskeho poplatku“. Tento poplatok bol vypočítaný takýmto spôsobom: 20 000 kg násobené 24,841182
         NLG (11,11 ecu) ako dodatočné dovozné clo a delené 100 kg. Po neúspešnom odvolaní voči tomuto colnému výmeru spoločnosť Gaston
         Schul podala žalobu na vnútroštátnom súde.

      8       Tento najprv konštatoval, že článok 15 základného nariadenia zavádzajúci režim dodatočných ciel v odvetví cukru je identický
         s článkom 5 nariadenia Rady (EHS) č. 2777/75 z 29. októbra 1975 o spoločnej organizácii trhu s hydinovým mäsom (Ú. v. ES L 282,
         s. 77; Mim. vyd. 03/002, s. 138) zmeneného a doplneného nariadením č. 3290/94, keďže tieto dve ustanovenia boli vo svojej
         aktuálnej podobe prijaté v rovnaký deň.

      9       V uvedenom odvetví hydinového mäsa a vajec Súdny dvor svojím rozsudkom z 13. decembra 2001, Kloosterboer Rotterdam (C‑317/99,
         Zb. s. I‑9863) vyhlásil neplatnosť článku 3 ods. 1 a 3 nariadenia Komisie (ES) č. 1484/95 z 28. júna 1995, ktorým sa stanovujú
         podrobné pravidlá uplatňovania systému dodatočných dovozných ciel a stanovujúce dodatočné dovozné clá v sektoroch hydinového
         mäsa, vajec a pre vaječný albumín, a ktorým sa zrušuje nariadenie č. 163/67/EHS (Ú. v. ES L 145, s. 47; Mim. vyd. 03/017,
         s. 437), v rozsahu, v akom stanovuje, že tam uvedené dodatočné dovozné clo sa v zásade určí na základe reprezentatívnej ceny
         uvedenej v článku 2 ods. 1 nariadenia č. 1484/95 a že toto clo je určené na základe dovoznej ceny CIF príslušnej zásielky,
         iba ak o to dovozca požiada. Podľa tohto rozsudku Komisia prekročila hranice svojej výkonnej právomoci.

      10     Vnútroštátny súd sa domnieva, že odseky 1 a 3 článku 3 predmetného nariadenia, vyhlásené Súdnym dvorom za neplatné, sú v bodoch,
         ktoré Súdny dvor bral do úvahy, zhodné s ustanoveniami odsekov 1 a 2 článku 4 nariadenia č. 1423/95. V oboch prípadoch ide
         o základné nariadenie stanovujúce podľa článku 5 dohody o poľnohospodárstve uvedenej v prílohe 1A dohody o zriadení WTO, že
         dodatočné dovozné clo je vypočítané na základe ceny CIF, zatiaľ čo vo vykonávacom nariadení Komisie je výpočet tohto dodatočného
         cla na základe reprezentatívnej ceny postavený ako všeobecné pravidlo.

      11     Článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1423/95 je teda nezlučiteľný s článkom 15 základného nariadenia.
      12     Odkazujúc na rozsudok z 22. októbra 1987, Foto-Frost (314/85, Zb. s. 4199), vnútroštátny súd konštatuje, že iba Súdnemu dvoru
         prislúcha rozhodovať o neplatnosti aktu inštitúcií Spoločenstva.

      13     Vnútroštátny súd však uvádza, že otázka, či by to mohlo byť inak vo vnútroštátnom spore, akým je spor vo veci samej, kde vzniká
         otázka platnosti ustanovení, ktoré zodpovedajú iným ustanoveniam práva Spoločenstva, ktoré už Súdny dvor vyhlásil za neplatné
         rozhodnutím o prejudiciálnej otázke, akým je už citovaný rozsudok Kloosterboer Rotterdam, vyžaduje výklad článku 234 tretieho
         odseku ES.

      14     Za týchto okolností College van Beroep voor het bedrijfsleven rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne
         otázky:

      „1.      Má vnútroštátny súd uvedený v článku 234 treťom odseku ES povinnosť obrátiť sa na Súdny dvor s otázkou, aká nasleduje, o platnosti
         ustanovení nariadenia, hoci Súdny dvor už vyhlásil za neplatné určité obdobné ustanovenia iného porovnateľného nariadenia,
         alebo je možné, aby tento vnútroštátny súd neuplatňoval skôr uvedené ustanovenia vzhľadom na osobitnú podobnosť s ustanoveniami
         vyhlásenými za neplatné?

      2.      Je článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia… č. 1423/95… neplatný v rozsahu, v akom stanovuje, že v ňom uvedené dodatočné clo musí byť
         v zásade určené na základe reprezentatívnej ceny podľa článku 1 ods. 2 nariadenia… č. 1423/95… a okrem toho stanovuje, že
         toto clo má byť vypočítané na základe dovoznej ceny CIF príslušnej zásielky iba vtedy, ak dovozca podá žiadosť s týmto cieľom?“

       O prejudiciálnych otázkach
       O prvej otázke
      15     Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či článok 234 tretí odsek ES ukladá vnútroštátnemu súdu, proti ktorého
         rozhodnutiu nie je prípustný opravný prostriedok podľa vnútroštátneho práva, povinnosť obrátiť sa na Súdny dvor s otázkou
         týkajúcou sa platnosti ustanovení nariadenia, hoci Súdny dvor už vyhlásil obdobné ustanovenia porovnateľného nariadenia za
         neplatné.

      16     Čo sa týka otázok výkladu, z rozsudku zo 6. októbra 1982, Cilfit a i. (283/81, Zb. s. 3415, bod 21) vyplýva, že súd, proti
         ktorého rozhodnutiu nie je prípustný opravný prostriedok podľa vnútroštátneho práva, je povinný, ak je mu predložená otázka
         výkladu práva Spoločenstva, podriadiť sa svojej povinnosti predložiť vec, pokiaľ nekonštatoval, že predložená otázka nie je
         relevantná, alebo že predmetné ustanovenie Spoločenstva už bolo predmetom výkladu zo strany Súdneho dvora, alebo že správna
         aplikácia práva Spoločenstva je tak zrejmá, že nenecháva priestor pre akúkoľvek rozumnú pochybnosť (pozri tiež rozsudok z 15. septembra
         2005, Intermodal Transports, C‑495/03, Zb. s. I‑8151, bod 33).

      17     Naopak, z bodu 20 už citovaného rozsudku Foto-Frost vyplýva, že vnútroštátne súdy nie sú príslušné na to, aby samy konštatovali
         neplatnosť aktov inštitúcií Spoločenstva.

      18     Za určitých podmienok je možné v prípade konania o nariadení predbežného opatrenia odchýliť sa od pravidla, podľa ktorého
         nemajú vnútroštátne súdy právomoc na to, aby samy konštatovali neplatnosť aktov Spoločenstva (rozsudok Foto‑Frost, už citovaný,
         bod 19; pozri v tomto zmysle tiež rozsudky z 24. mája 1977, Hoffmann-La Roche, 107/76, Zb. s. 957, bod 6; z 27. októbra 1982,
         Morson a Jhanjan, 35/82 a 36/82, Zb. s. 3723, bod 8; z 21. februára 1991, Zuckerfabrik Süderdithmarschen a Zuckerfabrik Soest,
         C‑143/88 a C‑92/89, Zb. s. I‑415, body 21 a 33, a z 9. novembra 1995, Atlanta Fruchthandelsgesellschaft a i. (I), C‑465/93,
         Zb. s. I‑3761, body 30, 33 a 51).

      19     Naopak, výklad uvedený v už citovanom rozsudku Cilfit a i., týkajúci sa otázok výkladu, nemôže byť rozširovaný na otázky týkajúce
         sa platnosti aktov Spoločenstva.

      20     Na úvod je potrebné poznamenať, že dokonca v prípadoch na prvý pohľad podobných nemožno vylúčiť, že dôkladné skúmanie ukáže,
         že ustanovenie, ktorého platnosť je sporná, nemôže byť stotožňované s ustanovením už vyhláseným za neplatné, najmä z dôvodu
         rozdielov právneho prípadne skutkového kontextu.

      21     Právomoci priznané Súdnemu dvoru článkom 234 ES majú v podstate za cieľ zabezpečiť jednotné uplatňovanie práva Spoločenstva
         vnútroštátnymi súdmi. Táto požiadavka jednotnosti je osobitne naliehavá, pokiaľ ide o platnosť aktu Spoločenstva. Rozdielny
         prístup súdov členských štátov v otázke platnosti aktov Spoločenstva by mohol ohroziť samotnú jednotnosť právneho poriadku
         Spoločenstva a poškodiť základnú požiadavku právnej istoty (rozsudok Foto‑Frost, už citovaný, bod 15).

      22     Možnosť vnútroštátneho súdu rozhodovať o neplatnosti aktu Spoločenstva by navyše nebola zlučiteľná s potrebnou súdržnosťou
         systému súdnej ochrany zavedeného Zmluvou ES. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že návrh na začatie prejudiciálneho
         konania o posúdení platnosti predstavuje, rovnako ako žaloba o neplatnosť, spôsob kontroly zákonnosti aktov Spoločenstva.
         Svojimi článkami 230 ES a 241 ES na jednej strane a svojím článkom 234 ES na strane druhej Zmluva stanovila kompletný systém
         postupov a prostriedkov určených na zabezpečenie kontroly zákonnosti aktov inštitúcií, zverujúc ich súdu Spoločenstva (pozri
         rozsudky z 23. apríla 1986, Parti écologiste „Les Verts“/Parlament, 294/83, Zb. s. 1339, bod 23; Foto‑Frost, už citovaný,
         bod 16, a z 25. júla 2002, Unión de Pequeños Agricultores, C‑50/00 P, Zb. s. I‑6677, bod 40).

      23     Nemožno sa odvolávať na skrátenie doby konania s cieľom ospravedlniť zásah do výlučnej právomoci súdu Spoločenstva rozhodovať
         o platnosti práva Spoločenstva.

      24     Okrem toho je potrebné zdôrazniť, že je to súd Spoločenstva, ktorý je najkompetentnejší pre rozhodovanie o platnosti aktov
         Spoločenstva. Inštitúcie Spoločenstva, ktorých akty sú sporné, majú totiž v zmysle článku 23 Štatútu Súdneho dvora právo vstúpiť
         do konania pred Súdnym dvorom na obranu platnosti svojich aktov. Okrem toho, Súdny dvor môže, v zmysle článku 24 druhého odseku
         predmetného štatútu, žiadať od inštitúcií Spoločenstva, ktoré nie sú účastníkmi konania, aby poskytli všetky informácie, ktoré
         považuje za potrebné pre konanie (pozri rozsudok Foto-Frost, už citovaný, bod 18).

      25     Zo súhrnu vyššie uvedených úvah vyplýva, že na prvú otázku je potrebné odpovedať, že článok 234 tretí odsek ES ukladá vnútroštátnemu
         súdu, proti ktorého rozhodnutiu nie je prípustný opravný prostriedok podľa vnútroštátneho práva, povinnosť obrátiť sa na Súdny
         dvor s otázkou týkajúcou sa platnosti ustanovení nariadenia, hoci Súdny dvor už vyhlásil obdobné ustanovenia porovnateľného
         nariadenia za neplatné.

       O druhej otázke
      26     Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či je článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1423/95 neplatný v rozsahu, v akom
         stanovuje, že v ňom uvedené dodatočné clo musí byť v zásade určené na základe reprezentatívnej ceny podľa článku 1 ods. 2
         toho istého nariadenia a okrem toho stanovuje, že toto clo má byť vypočítané na základe dovoznej ceny CIF príslušnej zásielky
         iba vtedy, ak dovozca podá žiadosť s týmto cieľom.

      27     Zo znenia článku 15 ods. 3 prvého pododseku základného nariadenia jasne vyplýva, že ako základ pre určenie dodatočného dovozného
         cla môže slúžiť iba dovozná cena CIF príslušnej zásielky.

      28     Uplatnenie tohto pravidla nepodlieha žiadnej podmienke a nepozná žiadnu výnimku.
      29     Článok 15 ods. 3 druhý pododsek jednoznačne stanovuje, že reprezentatívna cena predmetného výrobku sa berie do úvahy iba s cieľom
         overenia správnosti dovoznej ceny CIF.

      30     Naopak, článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1423/95 podriaďuje zohľadnenie dovoznej ceny CIF pri určení dodatočného cla podmienke,
         že dovozca pre tento účel podal oficiálnu žiadosť s pripojením určitých dôkazných listín a ukladá vo všetkých iných prípadoch
         brať do úvahy reprezentatívnu cenu, čo je postavené ako všeobecné pravidlo.

      31     Keďže článok 15 ods. 3 základného nariadenia neuvádza žiadnu výnimku z pravidla určenia dodatočného cla na základe dovoznej
         ceny CIF, článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1423/95 je v rozpore s týmto ustanovením.

      32     Na druhú otázku je teda potrebné odpovedať tak, že článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1423/95 je neplatný v rozsahu, v akom
         stanovuje, že dodatočné clo, ktoré uvádza, je v zásade určené na základe reprezentatívnej ceny podľa článku 1 ods. 2 toho
         istého nariadenia a že toto clo má byť určené na základe dovoznej ceny CIF príslušnej zásielky iba vtedy, ak o to dovozca
         požiada.

       O trovách
      33     Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
         začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
         Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
         konania, nemôžu byť nahradené.

      Z týchto dôvodov Súdny dvor (veľká komora) rozhodol takto:
      1.      Článok 234 tretí odsek ES ukladá vnútroštátnemu súdu, proti ktorého rozhodnutiu nie je prípustný opravný prostriedok podľa
            vnútroštátneho práva, povinnosť obrátiť sa na Súdny dvor s otázkou týkajúcou sa platnosti ustanovení nariadenia, hoci Súdny
            dvor už vyhlásil obdobné ustanovenia porovnateľného nariadenia za neplatné.
      2.      Článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia Komisie (ES) č. 1423/95 z 23. júna 1995, ktorým sa stanovujú vykonávacie pravidlá pre dovoz
            výrobkov v sektore cukru okrem melasy, je neplatný v rozsahu, v akom stanovuje, že v ňom uvedené dodatočné clo je v zásade
            určené na základe reprezentatívnej ceny uvádzanej v článku 1 ods. 2 tohto nariadenia a že toto clo má byť určené na základe
            dovoznej ceny CIF príslušnej zásielky iba vtedy, ak o to dovozca požiada.
      Podpisy
      * Jazyk konania: holandčina.


Rozsudok Súdneho dvora z 13. decembra 1983. # Apple and Pear Development Council proti K.J. Lewis Ltd a iní. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania County Court, Tunbridge Wells - Spojené kráľovstvo. # Vec 222/82.


Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 16. novembra 2000. # Trestné konanie proti Roelof Donkersteeg. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Hoge Raad - Holandsko. # Vec C-37/99.


Rozsudok Súdneho dvora zo 16. marca 1999. # Dánske kráľovstvo, Spolková republika Nemecko a Francúzska republika proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Spojené veci C-289/96, C-293/96 a C-299/96.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (ôsma komora) z 10. septembra 2008. # Boston Scientific Ltd proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT). # Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva CAPIO - Skoršia národná slovná ochranná známka CAPIOX - Relatívny dôvod zamietnutia - Riadne používanie ochrannej známky - Článok 43 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 40/94 - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94. # Vec T-325/06.

text:
      Rozsudok Súdu prvého stupňa (ôsma komora) z 10. septembra 2008 – Boston Scientific/ÚHVT – Terumo (CAPIO)
      (vec T‑325/06)
      „Ochranná známka Spoločenstva – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva CAPIO – Skoršia národná slovná ochranná známka CAPIOX – Relatívny dôvod zamietnutia – Riadne používanie ochrannej známky – Článok 43 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 40/94 – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94“
      1.                     Ochranná známka Spoločenstva – Pripomienky tretích osôb a námietka – Preskúmanie námietky (nariadenie Rady č. 40/94, článok
            43 ods. 2 a 3) (pozri body 28 – 34)
      2.                     Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka
            majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť
            zámeny so skoršou ochrannou známkou [nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 99 – 102)
      Predmet

               Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 14. septembra 2006 (vec R 61/2006‑2) týkajúcemu sa námietkového
                  konania medzi Terumo Kabushiki Kaisha a Boston Scientific Ltd

            Údaje týkajúce sa veci

               Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva:

               Boston Scientific Ltd

               Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva:

               slovná ochranná známka CAPIO pre tovary triedy 10 – prihláška č. 2554434

               Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky:

               Terumo Kabushiki Kaisha

               Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:

               národná slovná ochranná známka CAPIOX pre tovary triedy 10

               Rozhodnutie námietkového oddelenia:

               zamietnutie námietky v celom rozsahu

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               zrušenie rozhodnutia námietkového oddelenia

      Výrok

                  1.

                  	Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  	Spoločnosť Boston Scientific Ltd je povinná nahradiť trovy konania.


ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora) z 29. júna 2010.#Jacques Pierre Roumimper proti Európskemu policajnému úradu (Europol).#Verejná služba – Zamestnanci Europolu – Neobnovenie zmluvy – Zmluva na dobu neurčitú – Článok 6 služobného poriadku zamestnancov Europolu – Zásada dodržiavania práva na obranu.#Vec F‑41/09.


title: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 15. marca 2012. # Európska komisia proti Cyperskej republike. # Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 92/43/EHS - Článok 4 ods. 1 a článok 12 ods. 1 - Nezapísanie lokality európskeho významu jazera Paralimni v stanovenej lehote - Systém ochrany druhu Natrix natrix cypriaca (cyperská užovka obojková). # Vec C-340/10.

text:
         ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (štvrtá komora)
      z 15. marca 2012 (
            *1
         )
      „Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 92/43/EHS — Článok 4 ods. 1 a článok 12 ods. 1 — Nezapísanie lokality európskeho významu jazera Paralimni v stanovenej lehote — Systém ochrany druhu Natrix natrix cypriaca (cyperská užovka obojková)“
      Vo veci C-340/10,
      ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 258 ZFEÚ podaná 7. júla 2010,

         Európska komisia, v zastúpení: G. Zavvos a D. Recchia, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,
      žalobkyňa,
      proti

         Cyperskej republike, v zastúpení: K. Lykourgos a M. Chatzigeorgiou, splnomocnení zástupcovia,
      žalovanej,
      SÚDNY DVOR (štvrtá komora),
      v zložení: predseda štvrtej komory J.-C. Bonichot, sudcovia A. Prechal, K. Schiemann, L. Bay Larsen (spravodajca) a C. Toader,
      generálna advokátka: J. Kokott,
      tajomník: A. Calot Escobar,
      so zreteľom na písomnú časť konania,
      so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

               1

               Európska komisia svojou žalobou navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Cyperská republika si tým, že

                        —

                        nezahrnula lokalitu jazera Paralimni do národného zoznamu navrhovaných lokalít európskeho významu (ďalej len „NLEV“),

                        —

                        tolerovala činnosti, ktoré vážne ohrozujú ekologické vlastnosti jazera Paralimni, a neprijala ochranné opatrenia potrebné na zachovanie populácie Natrix natrix cypriaca (cyperská užovka obojková), teda druhu, ktorý predstavuje ekologický záujem na tomto jazere a priehrade Xiliatos, a

                        —

                        neprijala potrebné opatrenia na vytvorenie a uplatňovanie systému prísnej ochrany tohto druhu,

                  nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 4 ods. 1 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2006/105/ES z 20. novembra 2006 (Ú. v. EÚ L 363, s. 368, ďalej len „smernica o biotopoch“), zo smernice o biotopoch tak, ako ju vykladajú rozsudky z 13. januára 2005, Dragaggi a i. (C-117/03, Zb. s. I-167), a zo 14. septembra 2006, Bund Naturschutz in Bayern a i. (C-244/05, Zb. s. I-8445), ako aj z článku 12 ods. 1 tejto smernice.

         Právny rámec

               2

               Podľa článku 3 ods. 1 prvého pododseku smernice o biotopoch sa „vytvorí... súvislá európska ekologická sústava osobitných chránených území pod názvom Natura 2000. Táto sústava, pozostávajúca z lokalít, v ktorých sa vyskytujú typy prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a prirodzené biotopy druhov uvedené v prílohe II, umožní udržanie typov prirodzených biotopov a biotopov druhov a v prípade potreby obnovenie priaznivého stavu ochrany v ich prirodzenom rozsahu“.

               3

               Článok 4 ods. 1 a 2 smernice o biotopoch stanovuje:
               „1.   Na základe kritérií stanovených v prílohe III (etapa 1) a príslušných vedeckých informácií každý členský štát navrhne zoznam lokalít uvádzajúci, ktoré typy prirodzených biotopov v prílohe I a ktoré druhy v prílohe II, ktoré sú udomácnené na jeho území, sa v týchto lokalitách nachádzajú. Pre druhy živočíchov, ktoré využívajú rozsiahle územia, tieto lokality zodpovedajú tým lokalitám v rámci prirodzeného areálu týchto druhov, kde sa nachádzajú fyzikálne alebo biologické faktory dôležité pre ich život a ich reprodukciu. Pre vodné živočíchy pohybujúce sa na rozsiahlom území budú takéto lokality navrhnuté iba v prípade, ak existuje jasne identifikovateľné územie, predstavujúce fyzikálne a biologické faktory dôležité pre ich život a reprodukciu...
               Tento zoznam sa predloží Komisii do troch rokov od oznámenia tejto smernice, spolu s informáciami o každej lokalite...
               2.   Na základe kritérií stanovených v prílohe III (etapa 2)... zriadi Komisia po dohode s každým členským štátom návrh zoznamu lokalít európskeho významu, navrhnutých členskými štátmi, uvádzajúci tie lokality, v ktorých sa vyskytuje jeden alebo viac typov prioritných prirodzených biotopov alebo prioritných druhov.
               ...
               Zoznam lokalít vybraných ako lokality európskeho významu, identifikujúci tie lokality, ktoré predstavujú jeden alebo viac typov prirodzeného miesta výskytu alebo prioritné druhy prijme Komisia v súlade s postupom stanoveným v článku 21.“

               4

               Článok 5 tejto smernice stanovuje:
               „1.   Vo výnimočných prípadoch, keď Komisia zistí, že národný zoznam podľa článku 4 ods. 1 neuvádza lokalitu, v ktorej sa vyskytuje prioritný typ prirodzeného biotopu alebo prioritný druh, ktoré Komisia na základe relevantných a spoľahlivých vedeckých informácií považuje za nevyhnutné na zachovanie typu prioritného prirodzeného biotopu alebo na prežitie tohto prioritného druhu, začne sa postup bilaterálnych konzultácií medzi členským štátom a Komisiou s cieľom vzájomného porovnania vedeckých údajov, ktoré obidve strany používajú.
               2.   Ak po uplynutí konzultačného obdobia nepresahujúceho šesť mesiacov zostane spor nevyriešený, Komisia postúpi Rade návrh týkajúci sa výberu lokality ako lokality európskeho významu.
               3.   Rada jednomyseľným hlasovaním prijme rozhodnutie do troch mesiacov od dátumu podania.
               4.   Počas konzultačného obdobia a do vynesenia rozhodnutia Radou príslušná lokalita podlieha článku 6 ods. 2.“

               5

               Článok 12 ods. 1 smernice o biotopoch je formulovaný takto:
               „Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na vytvorenie systému prísnej ochrany živočíšnych druhov uvedených v prílohe IV písm. a) v prostredí ich prirodzeného pohybu a zakážu:

                        a)

                        všetky formy úmyselného odchytávania alebo usmrcovania vzoriek [jedincov – neoficiálny preklad] týchto druhov vo voľnej prírode;

                        b)

                        úmyselné rušenie týchto druhov najmä počas obdobia párenia, odchovu mláďat, hibernácie a sťahovania;

                        c)

                        úmyselné ničenie alebo zbieranie vajec vo voľnej prírode;

                        d)

                        poškodzovanie alebo ničenie miest na párenie alebo miest na oddych.“

               6

               Cyperská užovka obojková je prioritným druhom uvedeným v prílohe II a prílohe IV písm. a) smernice o biotopoch.

         Skutkové okolnosti a konanie pred podaním žaloby

               7

               Komisia prijala 16. mája 2006 od Cyperskej federácie ochranárskych a ekologických organizácií sťažnosť týkajúcu sa nedostatočnej ochrany cyperskej užovky obojkovej. Podľa tejto sťažnosti Cyperská republika najmä nesprávne opomenula zapísať lokalitu jazera Paralimni do národného zoznamu NLEV.

               8

               S prihliadnutím na informácie, ktorými Komisia disponovala, adresovala 23. marca 2007 Cyperskej republike výzvu, ktorou upriamila jej pozornosť na nedostatočnú ochranu tohto druhu z dôvodu absencie lokality jazera Paralimni v národnom zozname NLEV a neexistencie ochrany tejto lokality, ako ani priehrady Xiliatos.

               9

               Listom z 18. mája 2007 Cyperská republika na výzvu odpovedala tak, že uviedla, že príslušný orgán diskutoval s dotknutými stranami s cieľom dospieť do konca roka 2007 k spoločne akceptovanému návrhu zahrnutia lokality jazera Paralimni do národného zoznamu NLEV. Tento členský štát tiež vymenoval rozličné opatrenia, ktoré boli prijaté na posilnenie ochrany tejto lokality a priehrady Xiliatos. Nakoniec uviedol, že odoslanie výzvy bolo predčasné a neoprávnené, pretože Komisia si mala zvoliť postup podľa článku 5 smernice o biotopoch a nie konanie o nesplnení povinnosti uvedené v článku 258 ZFEÚ.

               10

               Listom zo 6. júna 2008 Komisia vydala odôvodnené stanovisko, v ktorom uviedla záver, že neprijatím zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou o biotopoch si Cyperská republika nesplnila povinnosti, ktoré jej z uvedenej smernice vyplývajú. V dôsledku toho Komisia vyzvala Cyperskú republiku na prijatie opatrení požadovaných na dosiahnutie súladu s týmto odôvodneným stanoviskom v lehote dvoch mesiacov od jeho doručenia.

               11

               Listom z 21. novembra 2008 Cyperská republika na predmetné odôvodnené stanovisko odpovedala tak, že uviedla opatrenia, ktoré boli prijaté na ochranu cyperskej užovky obojkovej, a zdôraznila pokrok, ktorý sa dosiahol, pokiaľ ide o zahrnutie lokality jazera Paralimni do národného zoznamu NLEV.

               12

               V liste z 18. decembra 2009 Komisia najmä uviedla sťažnosti týkajúce sa stavebného rozvoja v severnej časti lokality jazera Paralimni.

               13

               Listom z 23. decembra 2009 Cyperská republika informovala Komisiu, že uvedená lokalita bola k 24. novembru 2009 oficiálne zahrnutá do národného zoznamu NLEV. Tento členský štát však do tohto zoznamu nezahrnul severný záliv jazera Paralimni.

               14

               V nadväznosti na to Cyperská republika odmietla výhrady Komisie týkajúce sa stavebného rozvoja na severnej časti uvedeného jazera.

         O žalobe

         O absencii lokality jazera Paralimni na národnom zozname NLEV

      Argumentácia účastníkov konania

               15

               Komisia zastáva názor, že Cyperská republika si tým, že nezapísala lokalitu jazera Paralimni na národný zoznam NLEV pred uplynutím lehoty určenej v odôvodnenom stanovisku, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 4 ods. 1 smernice o biotopoch.

               16

               Pokiaľ ide o článok 5 ods. 1 smernice o biotopoch, ktorého uplatnenia sa dovolávala Cyperská republika počas obdobia pred podaním žaloby, keďže Komisia konštatovala, že národný zoznam NLEV neuvádza lokalitu, ktorá sa zdá nevyhnutná na zachovanie cyperskej užovky obojkovej, Komisia uvádza, že toto ustanovenie predpokladá existenciu vedeckej nezhody medzi ňou a dotknutým členským štátom, ktorá v prejednávanej veci neexistuje. V prejednávanej veci sú informácie, ktoré obidve strany používajú, rovnaké a nie sú spochybňované. Vo svojich listoch z 12. augusta a 21. novembra 2008 sa Cyperská republika zaviazala zahrnúť lokalitu jazera Paralimni do národného zoznamu NLEV. V dôsledku toho nevzniká otázka vedeckej nezhody a porovnania vedeckých údajov.

               17

               Subsidiárne Komisia uvádza, že existujú závažné údaje, podľa ktorých hranice lokality, ktoré jej napokon boli oznámené v súvislosti s označením NLEV, keďže nezahŕňajú významnú oblasť nachádzajúcu sa v severnom zálive jazera Paralimni, premenenú počas roka 2009 na stavebné územie, nepostačujú na ochranu a zachovanie cyperskej užovky obojkovej, a že v dôsledku toho porušovanie pretrváva.

               18

               Cyperská republika pripomína, že nikdy nespochybňovala, že lokalita jazera Paralimni musí predstavovať NLEV. Tvrdí však, že aktuálne vytýčenie oblasti ako NLEV postačuje na ochranu a zachovanie predmetného druhu. Tento druh sa vyskytuje len v južnej a vo východnej časti NLEV. Navyše štúdia vykonaná rakúskym expertom, na ktorú odkazuje Komisia, neobsahuje jasný údaj o vymedzení NLEV považovanej za potrebnú na dostatočnú ochranu cyperskej užovky obojkovej.

               19

               Keďže Cyperská republika uvádza špecifické údaje na podporu toho, že vymedzenie NLEV postačuje na zachovanie cyperskej užovky obojkovej a jej biotopov, čo spochybňuje Komisia, ide tu o vedeckú nezhodu, ktorá sa týka vedeckých údajov. Táto nezhoda odôvodňuje začatie postupu bilaterálnych konzultácií stanoveného v článku 5 smernice o biotopoch.

         Posúdenie Súdnym dvorom

               20

               Pokiaľ ide o predmet žaloby, treba pripomenúť, že Súdny dvor môže podľa článku 92 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora kedykoľvek skúmať prekážky konania z dôvodu verejného záujmu.

               21

               Podľa ustálenej judikatúry je účelom konania pred podaním žaloby poskytnúť dotknutému členskému štátu príležitosť, aby si jednak splnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva Únie, a aby sa jednak mohol účinne brániť proti výhradám vzneseným Komisiou. Predmet žaloby podanej podľa článku 258 ZFEÚ je v dôsledku toho vymedzený konaním pred podaním žaloby upraveným v tomto ustanovení. Žaloba sa preto nemôže opierať o iné výhrady než výhrady uvedené v konaní pred podaním žaloby (pozri najmä rozsudok z 10. mája 2001, Komisia/Holandsko, C-152/98, Zb. s. I-3463, bod 23).

               22

               V prejednávanej veci treba poznamenať, že zo spisu nevyplýva, že by sa počas konania pred podaním žaloby, či už v štádiu výzvy alebo odôvodneného stanoviska, strany dotkli otázky vymedzenia lokality jazera Paralimni, ani že by Komisia uvádzala akékoľvek tvrdenie týkajúce sa špecificky severnej časti tejto lokality. Pokiaľ ide o absenciu lokality jazera Paralimni na národnom zozname NLEV, Komisia sa obmedzila na to, že požaduje zahrnutie tejto lokality, identifikovanej všeobecne a bez údajov týkajúcich sa jej vymedzenia, do národného zoznamu NLEV, a Cyperská republika sa túto lokalitu zaviazala zahrnúť do uvedeného zoznamu, čo nakoniec vykonala, viac ako sedemnásť mesiacov po vydaní odôvodneného stanoviska.

               23

               Pretože konanie pred podaním žaloby sa vôbec netýkalo vymedzenia lokality jazera Paralimni ani konkrétne otázky zahrnutia severnej časti lokality, žaloba je neprípustná v rozsahu, v akom sa týka tohto posledného bodu.

               24

               Pokiaľ ide o žalobný dôvod založený na nezapísaní lokality jazera Paralimni na národný zoznam NLEV, Súdny dvor poznamenáva, že nebolo nikdy spochybnené, že táto lokalita do uvedeného zoznamu vo všeobecnosti mala byť zahrnutá.

               25

               V dôsledku toho treba po prvé konštatovať, že podmienky na uplatnenie článku 5 smernice o biotopoch neboli v žiadnom prípade pre žiadny z týchto dvoch žalobných dôvodov splnené.

               26

               Po druhé, pokiaľ ide o žalobný dôvod založený na nezapísaní lokality jazera Paralimni na národný zoznam NLEV, je nesporné, že pred uplynutím lehoty určenej v odôvodnenom stanovisku do uvedeného zoznamu stále nebola zahrnutá.

               27

               Keďže existencia nesplnenia si povinnosti sa musí posudzovať podľa situácie členského štátu ku dňu uplynutia lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku a Súdny dvor nemôže prihliadať na neskoršie zmeny (pozri najmä rozsudky z 11. januára 2007, Komisia/Írsko, C-183/05, Zb. s. I-137, bod 17, a z 11. novembra 2010, Komisia/Taliansko, C-164/09, bod 19), je potrebné konštatovať, že žaloba Komisie je, pokiaľ ide o uvedený žalobný dôvod, dôvodná.

         O tolerovaní činností, ktoré poškodzujú alebo ničia biotop dotknutého druhu

      O prípustnosti
      – Argumentácia účastníkov konania

               28

               Cyperská republika tvrdí, že výzva ani odôvodnené stanovisko neodkazujú na prevádzku strelnice a zemné práce. Komisia teda rozšírila predmet konania, keď vo svojej žalobe poukázala na strelnicu a na zemné práce ako na činnosti, ktoré poškodzujú alebo ničia biotop dotknutého druhu.

               29

               Cyperská republika uvádza, že nemala možnosť formulovať pripomienky v odpovedi na tieto tvrdenia, a preto ich Súdny dvor nemôže pri skúmaní žalobných dôvodov Komisie zohľadniť. Predmet sporu sa totiž môže rozšíriť na skutočnosti, ktoré nastali po odôvodnenom stanovisku, iba pokiaľ sú tieto skutočnosti rovnakej povahy a predstavujú rovnaké správanie ako skutočnosti, na ktoré sa vzťahuje uvedené stanovisko, čo nebol prípad prejednávanej veci.

               30

               Pokiaľ ide o stavebný rozvoj na „severnej časti jazera“, odôvodnené stanovisko presne neidentifikovalo tvrdenia namietané všeobecnejšie vo výzve. Konkrétne sa stavebný rozvoj na predmetnom mieste po prvýkrát uvádza v liste Komisie z 18. decembra 2009. „Severná časť jazera“ sa neuvádzala ani vo výzve, ani v odôvodnenom stanovisku.

               31

               V dôsledku toho Cyperská republika zastáva názor, že tvrdenia Komisie týkajúce sa prevádzkovania strelnice, zemných prác a stavebného rozvoja na severnej časti jazera Paralimni musia byť zamietnuté ako neprípustné.

               32

               Komisia poznamenáva, že vo svojej výzve, ako aj vo svojom odôvodnenom stanovisku uvádza konanie Cyperskej republiky, ktorá toleruje činnosti vážne ohrozujúce ekologické vlastnosti uvedeného jazera, ako aj skutočnosť, že neprijala potrebné ochranné opatrenia na zachovanie populácie cyperských užoviek obojkových v rozpore s právom Únie. V tomto rámci a na podporu tohto žalobného dôvodu Komisia konkrétnejšie uvádza nadmerné čerpanie vody, stavebný rozvoj a motokrosové preteky.

               33

               Ak by sa aj vychádzalo z predpokladu, že prevádzkovanie strelnice a zemné práce predstavujú skutočnosti, ktoré nastali po odôvodnenom stanovisku, Komisia poznamenáva, že predmet sporu sa môže rozšíriť na skutočnosti, ktoré nastali po uvedenom odôvodnenom stanovisku, pokiaľ sú tieto skutočnosti rovnakej povahy a predstavujú rovnaké správanie ako skutočnosti, na ktoré sa vzťahuje uvedené stanovisko. Predmetné skutočnosti sú rovnakej povahy a predstavujú rovnaké správanie ako skutočnosti, na ktoré sa vzťahuje uvedené stanovisko.

               34

               Pokiaľ ide o údajnú absenciu spresnenia vo formulovaní tvrdení týkajúcich sa stavebného rozvoja, Komisia poznamenáva, že definovala všeobecný koncept ako stavebný rozvoj „na brehu jazera, ale aj vnútri jeho hraníc“. Toto spresnenie zjavne zahŕňa aj severnú časť jazera, keďže tá sa nachádza „vnútri jeho hraníc“. V každom prípade Komisia nemala vôbec skutočnú možnosť zahrnúť problém nedávneho stavebného rozvoja týkajúceho sa severnej časti jazera do svojej výzvy alebo odôvodneného stanoviska, keďže Cyperská republika túto oblasť zahrnula do územného plánu až v marci 2009, teda po uplynutí lehoty na odpoveď na odôvodnené stanovisko.

         – Posúdenie Súdnym dvorom

               35

               Pokiaľ ide o zemné práce, treba konštatovať, že sa uvádzajú medzi množstvom skutočností, ktoré Komisia vo svojej výzve a odôvodnenom stanovisku Cyperskej republike vytýkala.

               36

               Preto je tvrdenie týkajúce sa tolerovania zemných prác prípustné.

               37

               Pokiaľ ide o prevádzkovanie strelnice, treba zdôrazniť, ako to uznala samotná Komisia, že táto skutočnosť v priebehu konania pred podaním žaloby nebola spomenutá. Hoci je pravda, že v rámci žaloby o nesplnenie povinnosti možno zohľadniť aj skutočnosti, ktoré nastali po odôvodnenom stanovisku, ale sú rovnakej povahy a predstavujú rovnaké správanie ako skutočnosti, na ktoré sa vzťahuje uvedené stanovisko (pozri v tomto zmysle rozsudky z 22. marca 1983, Komisia/Francúzsko, 42/82, Zb. s. 1013, bod 20, a zo 4. februára 1988, Komisia/Taliansko, 113/86, Zb. s. 607, bod 11), v prípade prevádzkovania strelnice vo vzťahu k čerpaniu vody, stavebnému rozvoju, zemným prácam alebo organizovaniu motokrosových pretekov to tak nie je.

               38

               V dôsledku toho tvrdenie založené na prevádzkovaní strelnice nie je prípustné.

               39

               Pokiaľ ide o tvrdenie týkajúce sa stavebného rozvoja na severnej časti jazera Paralimni a jeho účinkov v tejto oblasti, treba konštatovať, že vzhľadom na to, čo je uvedené v bode 23 tohto rozsudku, a to, že toto tvrdenie Komisia v žiadnom prípade neuviedla ani vo svojej výzve, ani v odôvodnenom stanovisku, je takisto neprípustné.

         O veci samej
      – Argumentácia účastníkov konania

               40

               Komisia zastáva názor, že judikatúra Súdneho dvora, ktorá uznáva potrebu chrániť NLEV a zachovávať ciele smernice o biotopoch, najmä pokiaľ ide o vytvorenie súvislej európskej ekologickej sústavy, sa uplatňuje aj na lokality, ktoré spĺňajú ekologické kritériá potrebné na uvedenie v zozname NLEV.

               41

               Komisia uvádza, že Cyperská republika toleruje nadmerné a nezákonné čerpanie vody, ktoré je príčinou ničenia biotopu dotknutého druhu alebo vymiznutia jeho reprezentatívnych vlastností. Navyše stavebný rozvoj v predmetnej lokalite znižuje plochu tohto biotopu a z tohto dôvodu má veľmi nepriaznivý vplyv na zachovanie lokality a dotknutého druhu. Okrem toho je organizovanie motokrosových pretekov pre cyperskú užovku obojkovú osobitne škodlivé pre sústavné vyrušovanie a predstavuje zdroj nebezpečenstva, pretože môže mať za následok zranenie až usmrtenie zvierat.

               42

               Pokiaľ ide o odber vody na miestach, kde má cyperská užovka obojková biotop, Cyperská republika uvádza, že už bol zastavený, a preto už nie sú dôvodné obavy týkajúce sa poklesu hladiny v biotope tohto druhu a zničenia tohto biotopu z dôvodu čerpania. Pokiaľ ide o výstavbu obytných budov „na brehu jazera“, žalovaný členský štát zdôrazňuje, že v rámci predmetnej NLEV neexistuje žiadny stavebný rozvoj, že stavebný rozvoj v okolí tejto lokality neobmedzuje biotop cyperskej užovky obojkovej a v rozpore s tým, čo uvádza Komisia, nemá škodlivé účinky. Pokiaľ ide o prevádzkovanie motokrosovej dráhy, Cyperská republika poznamenáva, že bolo ukončené a dráha samotná bola odstránená.

         – Posúdenie Súdnym dvorom

               43

               Treba pripomenúť, že čo sa týka lokalít prichádzajúcich do úvahy ako lokality európskeho významu, uvedených na vnútroštátnych zoznamoch predkladaných Komisii, a predovšetkým lokalít, kde sa vyskytujú prioritné typy prirodzených biotopov alebo prioritné druhy, členské štáty sú v zmysle smernice o biotopoch povinné prijať ochranné opatrenia, ktoré sú z hľadiska cieľa ochrany vyplývajúceho zo smernice vhodné na zabezpečenie relevantného ekologického záujmu, aký tieto lokality majú na vnútroštátnej úrovni (pozri rozsudok Draggagi a i., už citovaný, bod 30).

               44

               Režim primeranej ochrany uplatniteľný na lokality uvedené vo vnútroštátnom zozname zaslanom Komisii v zmysle článku 4 ods. 1 smernice o biotopoch vyžaduje, aby členské štáty nepovolili zásahy, pri ktorých existuje riziko, že vážne ohrozia ekologické vlastnosti týchto lokalít. Tak je to najmä v prípade, ak existuje riziko, že zásah buď výrazne zníži plochu lokality, alebo spôsobí vymiznutie prioritných druhov prítomných v lokalite, alebo spôsobí zničenie uvedenej lokality či zánik jej reprezentatívnych vlastností (pozri rozsudok Bund Naturschutz in Bayern a i., už citovaný, body 46 a 47).

               45

               Ak by to tak totiž nebolo, hrozilo by narušenie rozhodovacieho procesu na úrovni Európskej únie, ktorý sa nezakladá len na integrite lokalít, tak ako sú oznámené členskými štátmi, ale je tiež charakterizovaný ekologickými porovnaniami rôznych lokalít navrhnutých členskými štátmi, a Komisia by už nebola schopná plniť si úlohy v dotknutej oblasti, a to najmä zostaviť zoznam lokalít vybratých ako lokality európskeho významu s cieľom vytvorenia súvislej európskej ekologickej sústavy osobitných chránených území (pozri rozsudok Bund Naturschutz in Bayern a i., už citovaný, body 41 a 42).

               46

               Vyššie uvedené úvahy platia v každom prípade mutatis mutandis aj pre lokality, pri ktorých predmetný členský štát nespochybňuje, že spĺňajú ekologické kritériá uvedené v článku 4 ods. 1 smernice o biotopoch, a preto majú byť uvedené na národnom zozname NLEV zaslanom Komisii.

               47

               Nemožno totiž pripustiť, aby podľa smernice o biotopoch a cieľov, ktoré sleduje, lokalita ako tá, ktorej sa týka prejednávaná vec, v prípade ktorej dotknutý členský štát nespochybňuje, že má byť zapísaná na uvedený zoznam, nemala žiadnu ochranu.

               48

               Pokiaľ ide o konanie, ktoré Komisia vytýka Cyperskej republike a o ktorom tvrdí, že je príčinou zničenia biotopu cyperskej užovky obojkovej v lokalite jazera Paralimni a ohrozenia zachovania populácie tohto druhu v tej istej lokalite, nie je spochybňované, že organizovanie motokrosových pretekov v predmetnej lokalite, ktoré, ako uvádza žalovaný členský štát, bolo ukončené po uplynutí lehoty určenej v odôvodnenom stanovisku, predstavuje konanie vážne ohrozujúce ekologické vlastnosti tejto lokality.

               49

               V tomto bode je teda žalobný dôvod opodstatnený.

               50

               Pokiaľ ide o nadmerné čerpanie vody v predmetnej lokalite, zo spisu vyplýva, že k uplynutiu lehoty dvoch mesiacov určených v odôvodnenom stanovisku ešte nebolo ukončené. Ukazuje sa, že v prejednávanej veci môže mať tento typ operácie významný negatívny dopad na biotop cyperskej užovky obojkovej a na zachovanie tohto druhu, najmä počas rokov sucha.

               51

               V dôsledku toho treba žalobnému dôvodu vyhovieť aj v tomto bode.

               52

               Pokiaľ ide o stavebný rozvoj mimo severnej časti predmetnej NLEV, ktorý je príčinou zníženia plochy biotopu dotknutého druhu a ktorý Komisia vytýka Cyperskej republike, Cyperská republika uznáva, že takýto rozvoj existuje okolo NLEV, ale nie vnútri nej, a odmieta škodlivé účinky uvádzané Komisiou.

               53

               V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou v rámci konania o nesplnení povinnosti prináleží Komisii preukázať existenciu údajného nesplnenia si povinnosti a predložiť Súdnemu dvoru dôkazy nevyhnutné na preverenie existencie tohto nesplnenia si povinnosti Súdnym dvorom bez toho, aby sa Komisia mohla odvolať na akúkoľvek domnienku (pozri najmä rozsudky Komisia/Írsko, už citovaný, bod 39, a z 22. septembra 2001, Komisia/Španielsko, C-90/10, bod 25).

               54

               Pri absencii akéhokoľvek dôkazu týkajúceho sa dopadu uvedeného stavebného rozvoja na plochu biotopu cyperskej užovky obojkovej v dotknutej časti NLEV nemožno takéto tvrdenie, ako ani súvisiace tvrdenie týkajúce sa tolerovania zemných prác v žiadnom prípade považovať za dôvodné.

               55

               V dôsledku toho treba žalobnému dôvodu založenému na porušení smernice o biotopoch z dôvodu tolerovania činností, ktoré poškodzujú alebo ničia biotop dotknutého druhu, pokiaľ ide o lokalitu jazera Paralimni, vyhovieť s výhradou toho, čo sa konštatovalo v bode 54 tohto rozsudku.

         O nevytvorení a neuplatňovaní systému prísnej ochrany cyperskej užovky obojkovej

      Argumentácia účastníkov konania

               56

               Komisia zastáva názor, že Cyperská republika si tým, že tolerovala vyššie uvedené činnosti, akými sú najmä nadmerné čerpanie vody, ako aj organizovanie motokrosových pretekov, a neuplatnila ochranné opatrenia, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 12 ods. 1 smernice o biotopoch. V dôsledku týchto činností sa totiž plocha biotopu cyperskej užovky obojkovej zmenšila a populácia tohto druhu v lokalite jazera Paralimni sa znížila.

               57

               Komisia zastáva názor, že stavebné projekty v uvedenej lokalite majú závažné dôsledky z dôvodu zemných prác a výkopov, ktoré poškodzujú biotop uvedeného druhu. Rozparcelovanie severnej časti jazera Paralimni tiež odporuje článku 12 ods. 1 písm. a) a b) smernice o biotopoch.

               58

               S výnimkou nezákonného prevádzkovania pretekárskeho okruhu, Cyperská republika tvrdí, že prijala opatrenia potrebné na uplatňovanie prísneho režimu ochrany cyperskej užovky obojkovej a z toho dôvodu neporušila povinnosti, ktoré jej vznikajú podľa článku 12 ods. 1 smernice o biotopoch.

         Posúdenie Súdnym dvorom

               59

               Treba pripomenúť, že článok 12 ods. 1 smernice o biotopoch členským štátom ukladá prijať opatrenia potrebné na vytvorenie systému prísnej ochrany živočíšnych druhov uvedených v prílohe IV písm. a) tej istej smernice v prostredí ich prirodzeného pohybu tým, že zakážu všetky formy úmyselného odchytávania alebo usmrcovania jedincov týchto druhov vo voľnej prírode, úmyselné rušenie týchto druhov najmä počas obdobia párenia, odchovu mláďat, hibernácie a sťahovania, úmyselné ničenie alebo zbieranie vajec vo voľnej prírode, ako aj poškodzovanie alebo ničenie miest na párenie alebo miest na oddych.

               60

               Prebratie tohto ustanovenia členské štáty zaväzuje nielen prijať ucelený legislatívny rámec, ale aj vykonať v tejto súvislosti konkrétne a špecifické opatrenia na ochranu (rozsudok Komisia/Írsko, už citovaný, bod 29).

               61

               Systém prísnej ochrany takisto predpokladá prijatie koherentných a koordinovaných opatrení preventívnej povahy (rozsudky zo 16. marca 2006, Komisia/Grécko, C-518/04, Zb. s. I-42, bod 16, a Komisia/Írsko, už citovaný, bod 30).

               62

               Taký systém prísnej ochrany má teda umožňovať účinne zabrániť akejkoľvek forme úmyselného odchytávania alebo usmrcovania jedincov živočíšnych druhov uvedených v prílohe IV písm. a) smernice o biotopoch vo voľnej prírode, úmyselnému rušeniu týchto druhov najmä počas obdobia párenia, odchovu mláďat, hibernácie a sťahovania, úmyselnému ničeniu alebo zbieraniu vajec vo voľnej prírode, ako aj poškodzovaniu alebo ničeniu miest na párenie alebo miest na oddych uvedených druhov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. júna 2011, Komisia/Francúzsko, C-383/09, Zb. s. I-4869).

               63

               V prejednávanej veci žalovaný členský štát uznáva, že tolerovaním organizovania motokrosových pretekov porušil článok 12 ods. 1 smernice o biotopoch.

               64

               Pokiaľ ide o nadmerné čerpanie vody, vzhľadom na bod 50 tohto rozsudku a na skutočnosť, že výskyt cyperskej užovky obojkovej v lokalite jazera Paralimni bol všeobecne známy, treba konštatovať, že predstavuje v každom prípade úmyselné rušenie v zmysle článku 12 ods. 1 smernice o biotopoch.

               65

               Čo sa týka tvrdenia založeného na škodlivých dôsledkoch pre cyperskú užovku obojkovú spojených so stavebným rozvojom v lokalite jazera Paralimni, z dôkazov doložených do spisu vyplýva, že stavebný rozvoj a stavby v lokalite jazera Paralimni alebo v jej blízkosti, najmä v jej severnej časti alebo v jej blízkosti, s ktorými sú spojené zemné práce, môžu mať za následok rušenie ovplyvňujúce tento chránený druh v celom ekosystéme tejto lokality.

               66

               Za týchto okolností sa teda ukazuje, že Cyperská republika nevytvorila systém prísnej ochrany umožňujúci účinne zabrániť všetkým javom uvedeným v bode 62 tohto rozsudku.

               67

               V dôsledku toho je žalobný návrh založený na porušení článku 12 ods. 1 smernice o biotopoch dôvodný.

               68

               So zreteľom na vyššie uvedené úvahy treba žalobe Komisie vyhovieť s výhradou toho, čo je uvedené v bode 55 tohto rozsudku.

               69

               Preto treba konštatovať, že Cyperská republika si tým, že

                        —

                        nezahrnula lokalitu jazera Paralimni do NLEV,

                        —

                        tolerovala činnosti, ktoré vážne ohrozujú ekologické vlastnosti jazera Paralimni, a neprijala ochranné opatrenia potrebné na zachovanie populácie Natrix natrix cypriaca (cyperská užovka obojková), teda druhu, ktorý predstavuje ekologický záujem na tomto jazere a priehrade Xiliatos, a

                        —

                        neprijala potrebné opatrenia na vytvorenie a uplatňovanie systému prísnej ochrany tohto druhu,

                  nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú v uvedenom poradí z článku 4 ods. 1 smernice o biotopoch, ako aj z článku 12 ods. 1 tejto smernice.

         O trovách

               70

               Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Cyperskú republiku na náhradu trov konania a Cyperská republika nemala úspech v podstatnej časti svojich dôvodov, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.

               Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol a vyhlásil:

                           1.

                           Cyperská republika si tým, že

                                 —

                                    nezahrnula lokalitu jazera Paralimni do národného zoznamu navrhovaných lokalít európskeho významu,

                                 —

                                    tolerovala činnosti, ktoré vážne ohrozujú ekologické vlastnosti jazera Paralimni, a neprijala ochranné opatrenia potrebné na zachovanie populácie Natrix natrix cypriaca (cyperská užovka obojková), teda druhu, ktorý predstavuje ekologický záujem na tomto jazere a priehrade Xiliatos, a

                                 —

                                    neprijala potrebné opatrenia na vytvorenie a uplatňovanie systému prísnej ochrany tohto druhu,

                                 —

                                    nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú v uvedenom poradí z článku 4 ods. 1 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2006/105/ES z 20. novembra 2006, z tejto zmenenej a doplnenej smernice 92/43, ako aj z článku 12 ods. 1 tej istej zmenenej a doplnenej smernice 92/43.

                           2.

                           Cyperská republika je povinná nahradiť trovy konania.

                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: gréčtina.


Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 18. novembra 1999. # Teckal Srl proti Comune di Viano a Azienda Gas-Acqua Consorziale (AGAC) di Reggio Emilia. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna - Taliansko. # Vec C-107/98.


title: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 29. marca 2007.#Michael Cwik proti Európskej komisii.#Vec F-31/05.

text:
      ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (tretia komora)
      z 29. marca 2007
      Vec F‑31/05
      Michael Cwik
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev
      „Úradníci – Hodnotenie – Správa o služobnom postupe – Hodnotené obdobie 2003 – Žaloba o neplatnosť – Námietka nezákonnosti – Zjavne nesprávne posúdenie“
      Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou M. Cwik navrhuje jednak zrušiť jeho správu o služobnom postupe za
         obdobie od 1. januára 2003 do 31. decembra 2003 a, pokiaľ je to potrebné, rozhodnutie z 24. januára 2005, ktorým bola zamietnutá
         jeho sťažnosť proti uvedenej správe, a jednak zaviazať Komisiu na úhradu 1 eura ako symbolickú náhradu škody

      Rozhodnutie: Žaloba sa zamieta. Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      Abstrakt
      1.      Úradníci – Hodnotenie – Správa o služobnom postupe
      (Služobný poriadok úradníkov, článok 43)
      2.      Úradníci – Hodnotenie – Správa o služobnom postupe
      (Služobný poriadok úradníkov, článok 43)
      3.      Úradníci – Morálne obťažovanie – Pojem
      1.      V rámci vypracovania správy o služobnom postupe existencia cieľového priemeru sa nemôže považovať za obmedzujúcu slobodu úsudku
         hodnotiteľov, keď títo konkrétne hodnotia úradníkov.

      V prvom rade totiž tento priemer neobmedzuje možnosť hodnotiteľov rozlišovať individuálne posúdenia výkonov každého úradníka
         podľa stupňa, ktorým sa jeho výkon odlišuje od tohto priemeru smerom nahor alebo nadol.

      V druhom rade na rešpektovanie tohto cieľového priemeru nie sú hodnotitelia povinní kompenzovať lepšie hodnotenia, ako je
         tento priemer horším hodnotením. Systém cieľového priemeru totiž prihliada na najbežnejšie pozorovanú skutočnosť, a to rovnomerné
         rozdelenie hodnotených úradníkov okolo priemernej úrovne zásluh, ktorú predstavuje cieľový priemer. Okrem toho systém zavedený
         všeobecnými vykonávacími ustanoveniami k článku 45 služobného poriadku, prijatými Komisiou umožňuje hodnotiteľom odchýliť
         sa od cieľového priemeru, ak sa konkrétna situácia útvaru odchyľuje od tejto bežnej skutočnosti. Z článku 4 ods. 3 týchto
         všeobecných vykonávacích ustanovení totiž vyplýva, že s prekročením bodu cieľového priemeru sa nespájajú žiadne následky.
         Navyše z článku 4 ods. 4 a 5 týchto všeobecných vykonávacích ustanovení vyplýva, že v prípade prekročenia o viac ako jeden
         bod môže dotknuté generálne riaditeľstvo, pokiaľ toto prekročenie riadne odôvodní, predložiť vec paritnej skupine na preskúmanie
         žiadosti o výnimky, ktorá môže rozhodnúť o úplnom alebo čiastočnom prípadnom znížení bodov.

      Je nesporné, že cieľový priemer predstavuje pre systém hodnotenia určité obmedzenie tým, že hodnotiteľom stanovuje hranice,
         pokiaľ ide o možnosť hodnotiť každú osobu in abstracto bez ohľadu na zásluhy ostatných úradníkov, ktorí by sa s ňou mohli porovnávať. Toto obmedzenie zavedené v rámci politiky
         riadenia zamestnancov Spoločenstva na dosiahnutie reprezentatívneho hodnotenia úradníkov však neodporuje ustanoveniam článku
         43 služobného poriadku. Stanovenie cieľového priemeru na úroveň 14 na stupnici bodov od 0 do 20 totiž umožňuje zabrániť riziku
         zvýšenia priemerného hodnotenia, ktoré by malo za následok zníženie rozpätia bodov skutočne využívaných hodnotiteľmi, a teda
         by narušilo funkciu hodnotenia, ktorou je čo najvernejšie odrážať zásluhy hodnotených úradníkov a umožniť ich skutočné porovnanie.
         Navyše stanovenie cieľového priemeru umožňuje tiež znížiť riziko rozdielov medzi priemermi hodnotení uplatňovaných rôznymi
         generálnymi riaditeľstvami Komisie, ktoré by neboli odôvodnené objektívnymi úvahami súvisiacimi so zásluhami hodnotených úradníkov.

      (pozri body 45 – 49)
      Odkaz:
      Súd prvého stupňa: 18. októbra 2005, Leite Mateus/Komisia, T‑51/04, neuverejnený v Zbierke, bod 56; 25. októbra 2005, Fardoom
         a Reinard/Komisia, T‑43/04, Zb. VS s. I‑A‑329, II‑1465, body 51, 54 a 55; 19. októbra 2006, Buendía Sierra/Komisia, T‑311/04,
         Zb. s. II‑4137, bod 183

      2.      V rámci vypracovania správy o služobnom postupe opisné poznámky uvedené v takejto hodnotiacej správe majú za cieľ odôvodniť
         posúdenie vyjadrené v bodoch. Tieto opisné poznámky sú základom pre vypracovanie hodnotenia predstavujúceho jeho číselné vyjadrenie
         a úradníkovi umožňujú pochopiť získanú známku. Z tohto dôvodu v rámci správy musia byť opisné poznámky v súlade s posúdením
         vyjadreným v bodoch. S prihliadnutím na veľmi širokú mieru voľnej úvahy priznanú hodnotiteľom pri hodnotení práce osôb, ktorých
         hodnotením sú poverení, prípadná nekoherentnosť v správe o služobnom postupe môže odôvodniť jeho zrušenie, len ak je nekoherentnosť
         zjavná.

      (pozri bod 62)
      Odkaz:
      Súd prvého stupňa: 25. októbra 2006, Carius/Komisia, T‑173/04, Zb. VS s. I‑A‑2‑243, II‑A‑2‑1269, bod 106
      3.      Úradník, ktorý tvrdí, že je obeťou morálneho obťažovania, musí nezávisle od subjektívneho vnímania skutočností, ktoré uplatňuje,
         predložiť súbor dôkazov, ktoré preukazujú, že bol vystavený konaniu objektívne smerujúcemu k jeho diskreditácii alebo úmyselnému
         zhoršeniu jeho pracovných podmienok.

      V tejto súvislosti, pokiaľ ide o úradníka, ktorý tvrdí, že jeho správa o služobnom postupe je ďalším prejavom morálneho obťažovania,
         ktorému je vystavený niekoľko rokov, tak opakujúce sa konflikty s nadriadenými, ktoré uvádza dotknutá osoba týkajúce sa najmä
         jeho predchádzajúcich hodnotiacich správ, skutočnosť, že nebol dlhú dobu povýšený, ani jeho odborná izolovanosť nie sú prvkami
         dokazujúcimi, že napadnutá správa o služobnom postupe bola vypracovaná s cieľom morálneho obťažovania.

      (pozri body 94, 95)
      Odkaz:
      Súd prvého stupňa: 23. februára 2001, De Nicola/EIB, T‑7/98, T‑208/98 a T‑109/99, Zb. VS s. I‑A‑49, II‑185, bod 286; 8. júla
         2004, Schochaert/Rada, T‑136/03, Zb. VS s. I‑A‑215, II‑957, bod 41; 4. mája 2005, Schmit/Komisia, T‑144/03, Zb. VS s. I‑A‑101,
         II‑465, bod 64


title: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 3. septembra 2015.#Colena AG proti Karnevalservice Bastian GmbH.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Krefeld.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Aproximácia právnych predpisov – Kozmetické výrobky – Ochrana spotrebiteľa – Nariadenie (ES) č. 1223/2009 – Pôsobnosť – Farebné kontaktné šošovky s motívmi a bez dioptrií – Údaj na obale označujúci predmetný výrobok ako kozmetický výrobok – Ochrana spotrebiteľa.#Vec C-321/14.

text:
               Účastníci konania
               Odôvodnenie
               Výrok

            Účastníci konania
            Vo veci C‑321/14,
            ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutiami Landgericht Krefeld (Nemecko) zo 4. júna a 4. augusta 2014, doručenými Súdnemu dvoru 4. júla a 11. augusta 2014, ktorý súvisí s konaním:
            Colena AG
            proti
            Karnevalservice Bastian GmbH ,
            SÚDNY DVOR (siedma komora),
            v zložení: predseda siedmej komory J.‑C. Bonichot, sudcovia A. Arabadžiev a C. Lycourgos (spravodajca),
            generálny advokát: N. Jääskinen,
            tajomník: A. Calot Escobar,
            so zreteľom na písomnú časť konania,
            so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
            – Karnevalservice Bastian GmbH, v zastúpení: C. Ballke, Rechtsanwalt,
            – česká vláda, v zastúpení: M. Smolek a S. Šindelková, splnomocnení zástupcovia,
            – francúzska vláda, v zastúpení: F. Gloaguen a D. Colas, splnomocnení zástupcovia,
            – Európska komisia, v zastúpení: G. Wilms a P. Mihaylova, splnomocnení zástupcovia,
            so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
            vyhlásil tento
            Rozsudok

            Odôvodnenie
            1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 z 30. novembra 2009 o kozmetických výrobkoch (Ú. v. EÚ L 342, s. 59).
            2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťami Colena AG (ďalej len „Colena“) a Karnevalservice Bastian GmbH (ďalej len „Karnevalservice“) v súvislosti s tým, že Karnevalservice uvádza na trh farebné kontaktné šošovky s motívmi a bez dioptrií (ďalej len „predmetné šošovky“).
            Právo Únie
            3. Odôvodnenie 6 nariadenia č. 1223/2009 stanovuje:
            „Toto nariadenie sa vzťahuje len na kozmetické výrobky a nie na liečivá, zdravotnícke pomôcky alebo biocídne výrobky. Vymedzenie vyplýva najmä z podrobnej definície kozmetických výrobkov, ktorá obsahuje tak oblasti aplikácie, ako aj účel ich použitia.“
            4. Podľa odôvodnenia 7 tohto nariadenia:
            „Posúdenie toho, či je výrobok kozmetickým výrobkom, prebieha na základe posudzovania od prípadu k prípadu a zohľadňuje všetky charakteristické vlastnosti výrobku. …“
            5. Článok 1 uvedeného nariadenia, nazvaný „Rozsah pôsobnosti a cieľ“, stanovuje:
            „Týmto nariadením sa ustanovujú pravidlá, ktoré musí spĺňať každý kozmetický výrobok sprístupnený na trh, aby sa tak zaistilo fungovanie vnútorného trhu a vysoká úroveň ochrany zdravia ľudí.“
            6. Článok 2 ods. 1 toho istého nariadenia, nazvaný „Vymedzenie pojmov“, stanovuje:
            „Na účely tohto nariadenia sa používajú tieto vymedzenia pojmov:
            a) ‚kozmetický výrobok‘ je každá látka alebo zmes, ktorá je určená na kontakt s rôznymi vonkajšími časťami ľudského tela (pokožka, vlasové systémy, nechty, pery a vonkajšie pohlavné orgány) alebo so zubami a sliznicou ústnej dutiny na účely výlučne, alebo najmä ich čistenia, parfumovania, zmeny ich vzhľadu, ich ochrany, udržiavania v dobrom stave alebo úpravy telesného pachu;
            b) ‚látka‘ je chemický prvok a jeho zlúčeniny v prírodnom stave alebo získané akýmkoľvek výrobným postupom vrátane všetkých prísad potrebných na udržanie ich stability a všetkých nečistôt pochádzajúcich z použitého postupu, ktorá však nezahŕňa žiadne rozpúšťadlá, ktoré možno oddeliť bez ovplyvnenia stability látky alebo zmeny jej zloženia;
            c) ‚zmes‘ je zmes alebo roztok zložený z dvoch alebo viacerých látok;
            …“
            7. Článok 19 ods. 1 nariadenia č. 1223/2009 pod názvom „Označovanie“ v podstate stanovuje, že kozmetické výrobky sa sprístupňujú na trh len vtedy, ak majú na vnútornom a vonkajšom obale nezmazateľným, ľahko čitateľným a viditeľným písmom uvedenú sériu údajov, akými sú najmä meno alebo obchodné meno a adresa zodpovednej osoby, nominálny obsah v čase balenia, dátum, do ktorého kozmetický výrobok, skladovaný za vhodných podmienok, naďalej spĺňa svoju pôvodnú funkciu, príslušné upozornenia, ktoré treba dodržať pri používaní, číslo výrobnej šarže alebo odkaz umožňujúci identifikáciu kozmetického výrobku, ako aj zoznam zložiek.
            Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
            8. Spoločnosť Karnevalservice uvádza v Nemecku na trh predmetné šošovky. Tieto výrobky nie sú uvádzané na trh s cieľom napraviť akékoľvek zrakové postihnutie, ale ich účelom je skôr zmeniť vzhľad používateľa, a to najmä pri príležitosti slávnostných udalostí. Balenie predmetných šošoviek obsahuje toto označenie: „Očné kozmetické doplnky podliehajúce smernici o kozmetických výrobkoch“.
            9. Dňa 24. októbra 2013 spoločnosť Colena podala na Landgericht Krefeld (Krajinský súd v Krefelde) návrh na nariadenie predbežných opatrení s cieľom dosiahnuť, aby bol spoločnosti Karnevalservice uložený zákaz uvádzať predmetné šošovky na trh, pokiaľ ich balenie nebude obsahovať určité údaje stanovené článkom 19 ods. 1 nariadenia č. 1223/2009. Rozhodnutiami z 29. októbra 2013 a 11. decembra 2013 tento súd zamietol tento návrh, pričom rozhodol, že predmetné šošovky nemohli byť posúdené ako „kozmetické výrobky“ v zmysle tohto nariadenia, v dôsledku čoho nebolo toto nariadenia uplatniteľné.
            10. Spoločnosť Colena podala proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na Oberlandesgericht Düsseldorf (Vyšší krajinský súd v Düsseldorfe). Rozhodnutím z 9. januára 2014 tento súd zmenil rozhodnutie vydané Landgericht Krefeld a vyhovel návrhu na nariadenie predbežných opatrení, pričom rozhodol, že napriek tomu, že predmetné šošovky nemohli byť posúdené ako „kozmetické výrobky“ v zmysle nariadenia č. 1223/2009, mali sa na ne uplatniť ustanovenia tohto nariadenia z dôvodu údaju uvedeného na ich obale, podľa ktorého tieto šošovky predstavujú „očné kozmetické doplnky podliehajúce smernici o kozmetických výrobkoch“, čo u každého „priemerného dobre informovaného, pozorného a obozretného spotrebiteľa“ v súlade s nemeckým právom vyvoláva dojem, že v skutočnosti ide o kozmetické výrobky v zmysle uvedeného nariadenia.
            11. Dňa 30. januára 2014 Karnevalservice podala proti tomuto rozhodnutiu námietku na vnútroštátny súd, ktorý má rozhodovať o dôvodnosti predbežných opatrení nariadených Oberlandesgericht Düsseldorf.
            12. Vnútroštátny súd v návrhu na začatie prejudiciálneho konania usudzuje, že odpoveď na otázku, či výrobok, ktorý napriek tomu, že nie je kozmetickým výrobkom v zmysle nariadenia č. 1223/2009, spĺňa požiadavky tohto nariadenia, pretože na jeho obale sa nachádza údaj, ktorý ho označuje ako kozmetický výrobok „podliehajúci smernici o kozmetických výrobkoch“, je nevyhnutná na vyriešenie sporu, o ktorom vnútroštátny súd rozhoduje. Rozhodnutie o odvolaní vydané Oberlandesgericht Düsseldorf, ktorým sa mení protichodné rozhodnutie vnútroštátneho súdu, ako aj existencia protichodných rozhodnutí vydaných Landgericht Essen (Krajinský súd v Essene) totiž svedčia o pochybnostiach vnútroštátnej judikatúry v súvislosti s pôsobnosťou nariadenia č. 1223/2009.
            13. Okrem toho vnútroštátny súd uvádza, že protichodné súdne rozhodnutia existujú v Nemecku v prípade otázky, či také kontaktné šošovky, o aké ide v konaní vo veci samej, patria alebo nepatria do pôsobnosti nariadenia č. 1223/2009. Domnieva sa, že odpoveď na takú otázku je tiež nevyhnutná na rozhodnutie, ktoré má byť vydané vo veci, o ktorej rozhoduje.
            14. Za týchto podmienok Landgericht Krefeld rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
            „1. Má sa nariadenie č. 1223/2009 vykladať v tom zmysle, že výrobok, ktorý nepodlieha tomuto nariadeniu, musí spĺňať požiadavky tohto nariadenia už len preto, že na jeho obale sa nachádza informácia, že ide o ‚očné kozmetické doplnky podliehajúce smernici o kozmetických výrobkoch‘?
            2. Má sa nariadenie č. 1223/2009 vykladať v tom zmysle, že ‚kontaktné šošovky s motívmi bez dioptrií‘ patria do pôsobnosti uvedeného nariadenia?“
            O prejudiciálnych otázkach
            15. Svojimi otázkami, ktoré treba skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa nariadenie č. 1223/2009 má vykladať v tom zmysle, že predmetné šošovky patria do pôsobnosti tohto nariadenia buď z dôvodu, že spĺňajú podmienky stanovené na to, aby patrili do tejto pôsobnosti, alebo v prípade, že nespĺňajú tieto podmienky, z dôvodu, že ich obal obsahuje údaj „Očné kozmetické doplnky podliehajúce smernici o kozmetických výrobkoch“.
            16. Na účely určenia, či výrobok patrí do pôsobnosti nariadenia č. 1223/2009 je potrebné odvolať sa na článok 1 tohto nariadenia, ktorý stanovuje, že cieľom tohto nariadenia je stanoviť pravidlá, ktoré musí spĺňať „každý kozmetický výrobok sprístupnený na trh“. Tento článok je doplnený definíciou pojmu „kozmetický výrobok“, ktorá sa nachádza v článku 2 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia.
            17. Zo znenia týchto dvoch ustanovení vyplýva, že nariadenie č. 1223/2009 sa uplatňuje na všetky výrobky, ktoré vyhovujú definícii nachádzajúcej sa v článku 2 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia, a výlučne na tieto výrobky. Článok 1 tým, že spresňuje, že cieľom uvedeného nariadenia je stanoviť regulačný rámec, ktorému podliehajú všetky kozmetické výrobky, zužuje rozsah pôsobnosti uvedeného nariadenia výlučne na tieto výrobky, pričom toto ohraničenie je následne spresnené podrobnou definíciou pojmu „kozmetický výrobok“, ktorá sa nachádza v uvedenom článku 2.
            18. Tento záver je podporený odôvodnením 6 nariadenia č. 1223/2009, ktoré hoci sa konkrétnejšie týka odlíšenia kozmetických výrobkov na jednej strane od liečiv, zdravotníckych pomôcok alebo biocídnych výrobkov, na druhej strane spresňuje, že toto nariadenia sa vzťahuje „len na kozmetické výrobky“.
            19. Je preto potrebné preskúmať, či predmetné šošovky spĺňajú kritériá uvedené v definícii pojmu „kozmetický výrobok“ stanovenej v článku 2 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1223/2009. Ako vyplýva z tohto ustanovenia, uvedená definícia sa zakladá na troch kumulatívnych kritériách, ktorými sú po prvé povaha predmetného výrobku (látka alebo zmes), po druhé časť ľudského tela, s ktorou má mať tento výrobok kontakt, a po tretie účel sledovaný používaním uvedeného výrobku.
            20. Pokiaľ ide o prvé kritérium týkajúce sa povahy predmetného výrobku, treba uviesť, že článok 2 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1223/2009 definuje pojem „látka“ ako „chemický prvok a jeho zlúčeniny v prírodnom stave alebo získané akýmkoľvek výrobným postupom vrátane všetkých prísad potrebných na udržanie ich stability a všetkých nečistôt pochádzajúcich z použitého postupu, ktorá však nezahŕňa žiadne rozpúšťadlá, ktoré možno oddeliť bez ovplyvnenia stability látky alebo zmeny jej zloženia“. Článok 2 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia sám stanovuje, že pod pojmom „zmes“ sa rozumie „zmes alebo roztok zložený z dvoch alebo viacerých látok“. Vzhľadom na objektívne vlastnosti predmetných šošoviek, na základe ktorých je možné posúdiť tieto šošovky ako „predmety“, ich nemožno považovať za „látku“ alebo „zmes“ v zmysle tohto ustanovenia.
            21. Pokiaľ ide o druhé kritérium, článok 2 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1223/2009 vymenúva v definícii pojmu „kozmetický výrobok“ časti ľudského tela, s ktorými má mať takýto výrobok kontakt. Tento výpočet je taxatívny, ako zreteľne vyplýva z podrobného a presného znenia tohto ustanovenia, ako aj zo skutočnosti, že normotvorca Únie odmietol redakčné doplnenie takých slov, akými sú „ako“, „napríklad“, „najmä“, „atď.“, ktoré by svedčili iba o demonštratívnej povahe uvedeného výpočtu. Predmetné šošovky sa však aplikujú na očnú rohovku, ktorá sa nikde v tomto taxatívnom výpočte nespomína a nenachádza sa ani v nijakom ďalšom ustanovení nariadenia č. 1223/2009. Z toho vyplýva, že predmetné šošovky nespĺňajú toto druhé kritérium.
            22. Pokiaľ ide o tretie kritérium, ktoré sa týka účelu sledovaného používaním výrobku, treba uviesť, že keďže účelom predmetných šošoviek je zmeniť vzhľad očnej rohovky, na ktorú sa aplikujú, potom ich výlučnou alebo hlavnou funkciou nie je čistenie, parfumovanie, zmena vzhľadu, ochrana, udržiavanie jednej z častí ľudského tela uvedených v článku 2 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1223/2009 v dobrom stave ani úprava telesného pachu. V dôsledku toho nemôže byť toto kritérium splnené.
            23. Na základe posúdenia, ktoré v súlade s odôvodnením 7 nariadenia č. 1223/2009 zohľadňuje všetky vlastnosti predmetných šošoviek, z toho vyplýva, že tieto šošovky nespĺňajú nijaké z troch kumulatívnych kritérií, ktorým musia na to, aby zodpovedali definícii pojmu „kozmetický výrobok“ podľa článku 2 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia, vyhovovať. Je preto potrebné konštatovať, že predmetné šošovky nemožno posúdiť ako „kozmetické výrobky“ v zmysle tejto definície, a teda nepatria do pôsobnosti uvedeného nariadenia.
            24. Tento záver nemôže vyvrátiť ani skutočnosť, že na obale predmetných šošoviek je uvedené, že ide o „očné kozmetické doplnky podliehajúce smernici o kozmetických výrobkoch“.
            25. Na rozdiel od voľby, ktorú uskutočnil normotvorca Únie v prípade iných výrobkov, najmä liečiv, definícia podľa článku 2 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1223/2009 neobsahuje kategóriu kozmetických výrobkov na základe „označenia“, ktorá by umožňovala právne kvalifikovať určitý výrobok ako „kozmetický výrobok“ výlučne z dôvodu, že tento výrobok bol takto označený.
            26. Toto posúdenie však nemá vplyv na prípadné uplatnenie pravidiel, ktoré príslušným orgánom umožňujú overiť, či označenie na obale predmetných šošoviek, teda že ide o „očné kozmetické doplnky podliehajúce smernici o kozmetických výrobkoch“, nezakladá klamlivú obchodnú praktiku.
            27. Vzhľadom na uvedené úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že nariadenie č. 1223/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že predmetné šošovky nepatria do pôsobnosti tohto nariadenia bez ohľadu na to, že ich obal obsahuje údaj „Očné kozmetické doplnky podliehajúce smernici o kozmetických výrobkoch“.
            O trovách
            28. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

            Výrok
            Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
            Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 z 30. novembra 2009 o kozmetických výrobkoch sa má vykladať v tom zmysle, že farebné kontaktné šošovky s motívmi a bez dioptrií nepatria do pôsobnosti tohto nariadenia bez ohľadu na to, že ich obal obsahuje údaj „Očné kozmetické doplnky podliehajúce smernici o kozmetických výrobkoch“.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 1. apríla 2004. # N proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Úradníci - Odôvodnenie. # Vec T-198/02.


Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta komora) z 12. apríla 2013. # Performing Right Society Ltd proti Európskej komisii. # Vec T-421/08.


Rozsudok Súdneho dvora z 1. apríla 1982. # Gerrit Holdijk a iní. # Návrhy na začatie prejudiciálneho konania Kantongerecht Apeldoorn - Holandsko. # Opatrenia s rovnocenným účinkom. # Spojené veci 141 až 143/81.


Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 15. septembra 1994. # Wolfgang Brenner a Peter Noller proti Dean Witter Reynolds Inc. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Bundesgerichtshof - Nemecko. # Bruselský dohovor. # Vec C-318/93.