title: Vec C-428/10: Žaloba podaná 27. augusta 2010 — Európska komisia/Francúzska republika

text:
               4.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/12

         Žaloba podaná 27. augusta 2010 — Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-428/10)
   ()
   2010/C 328/21
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. Braun a L. de Schietere de Lophem, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Francúzska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/36/ES z 11. júla 2007 o výkone určitých práv akcionárov spoločností registrovaných na regulovanom trhu (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Francúzsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice 2007/36/ES uplynula 3. augusta 2009. Napriek tomu ku dňu podania tejto žaloby žalovaná neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou, alebo v každom prípade o nich neinformovala Komisiu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 184, s. 17.


title: Vec T-385/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  26. februára 2015 – Orange/Komisia ( „Štátna pomoc — Dôchodky — Pomoc týkajúca sa reformy spôsobu financovania dôchodkov štátnych zamestnancov spoločnosti France Télécom — Zníženie náhrady, ktorú má spoločnosť France Télécom zaplatiť štátu — Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom za určitých podmienok — Výhoda — Selektívna povaha — Narušenie hospodárskej súťaže — Porušenie práva obranu“ )

text:
               13.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/25

         Rozsudok Všeobecného súdu z 26. februára 2015 – Orange/Komisia
   (Vec T-385/12) (1)

   ((„Štátna pomoc - Dôchodky - Pomoc týkajúca sa reformy spôsobu financovania dôchodkov štátnych zamestnancov spoločnosti France Télécom - Zníženie náhrady, ktorú má spoločnosť France Télécom zaplatiť štátu - Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom za určitých podmienok - Výhoda - Selektívna povaha - Narušenie hospodárskej súťaže - Porušenie práva obranu“))
   (2015/C 118/32)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Orange, predtým France Télécom (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: S. Hautbourg a S. Cochard-Quesson, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn, D. Grespan a B. Stromsky, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2012/540/EÚ z 20. decembra 2011 o štátnej pomoci C 25/2008 (ex NN 23/2008) – Reforma spôsobu financovania dôchodkov štátnych zamestnancov spoločnosti France Télécom, ktorú Francúzska republika zaviedla v prospech spoločnosti France Télécom (Ú. v. EÚ L 279, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Orange znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 311, 13.10.2012.


title: Vec C-128/15: Žaloba podaná 13. marca 2015 – Španielske kráľovstvo/Rada Európskej únie

text:
               11.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/17

         Žaloba podaná 13. marca 2015 – Španielske kráľovstvo/Rada Európskej únie
   (Vec C-128/15)
   (2015/C 155/19)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: L. Banciella Rodríguez-Miñón a A. Rubio González, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť napadnuté ustanovenie,

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

                  Rada prekročila hranice svojej diskréčnej právomoci, keď v článku 3 a časti 2 prílohy nariadenia č. 1367/2014
                   (1)
                  stanovila rybolovné možnosti na roky 2015 a 2016 pre druhy dlhochvost tuponosý (RNG-Coryphaenoides rupestris) a dlhochvost berglax (RNG-Mocrourus berglax) v zónach Vb, VI a VII, a tiež VIII, IX, X, XII a XIV, ktoré ohrozujú relatívnu stabilitu historického výlovu druhu dlhochvost berglax zo strany Španielskeho kráľovstva.

               2.

               K dodržaniu zásady proporcionality. Nariadenie 1367/2014 je zjavne neprimerané vo vzťahu k celkovému povolenému výlovu (TAC) obidvoch druhov dlhochvosta v zónach Vb, VI a VII na jednej strane a v zónach VIII, IX, X, XII a XIV na druhej strane.

               3.

                  Porušenie zásady rovnosti zaobchádzania. Stanovením TAC spoločne pre obidva druhy dlhochvosta bol porušený zákaz diskriminácie, keďže v porovnaní s uvedenými prípadmi nebola dodržaná zásada relatívnej stability a TAC bol stanovený jednostranne európskymi orgánmi bez ohľadu na legitímne požiadavky Spojeného kráľovstva.

      (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 1367/2014 z 15. decembra 2014, ktorým sa na roky 2015 a 2016 stanovujú rybolovné možnosti pre rybárske plavidlá Únie, pokiaľ ide o určité populácie hlbokomorských rýb (Ú. v. EÚ L 366, s. 1).


title: Vec C-71/13 P: Odvolanie podané 11. februára 2013 : Helénska republika proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z  13. decembra 2012 vo veci T-588/10, Helénska republika/Komisia

text:
               6.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 101/13

         Odvolanie podané 11. februára 2013: Helénska republika proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 13. decembra 2012 vo veci T-588/10, Helénska republika/Komisia
   (Vec C-71/13 P)
   2013/C 101/27
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Helénska republika (v zastúpení: I. Chalkias a E. Leftheriotou, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               vyhovieť odvolaniu a zrušiť napadnutý rozsudok Všeobecného súdu EÚ v celom rozsahu v súlade s tým, čo je podrobne vysvetlené,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               —

               Helénska republika svojím prvým odvolacím dôvodom v odvetví tabaku uvádza:

                           1.

                           porušenie práva Únie — nesprávny výklad článku 31 nariadenia č. 1290/2005;

                           2.

                           že podmienky zaplatenia prémie na tabak boli definované obmedzujúco a výlučne v článku 5 nariadenia č. 2075/92 (1) a že v dôsledku toho sa Všeobecný súd dopustil chyby, keďže nezákonne pripustil, že článok 16 ods. 1 nariadenia č. 2848/1998 (2) zákonne vyžadoval ako dodatočnú podmienku pre zaplatenie prémie, aby bol tabak dodaný podniku prvého spracovania najneskôr 30. apríla roku, ktorý nasleduje po roku zberu, ibaže článok 16 ods. 1 nariadenia č. 2848/1998, ktorý odníma poľnohospodárovi celú prémiu v prípade oneskorenej dodávky hoci aj len jeden deň, porušuje zásadu proporcionality v spojení s článkom 39 ods. 1 písm. b) ZFEÚ a článkom 3 ods. 3 nariadenia č. 2075/92;

                           3.

                           porušenie práva Únie — nesprávny výklad článku 16 ods. 1 nariadenia č. 2848/1998 (pokiaľ ide o oneskorené dodávky tabaku);

                           4.

                           rozporné odôvodnenie napadnutého rozsudku nesprávny výklad článku 9 ods. 4 a článku 10 ods. 1 nariadenia č. 2848/1998 (pokiaľ ide o postúpenie zmlúv o pestovaní) a

                           5.

                           nesprávny výklad a uplatnenie článku 6 ods. 2 nariadenia č. 2075/92 a článku 7 nariadenia č. 2848/1998 (pokiaľ ide o použitie schváleným podnikom prvého spracovania prenajatých zariadení a vybavenia).

               —

               Svojím druhým odvolacím dôvodom v odvetví sušeného hrozna tvrdí, že Všeobecný súd údajne vykonal:

                           1.

                           nesprávny výklad článku 3 ods. 2 štvrtej zarážky nariadenia č. 1621/1999 (3), pokiaľ ide o pojem prírodné kalamity, a

                           2.

                           nesprávny výklad a uplatnenie usmernení týkajúcich sa paušálnych opráv v sektore sušeného hrozna (pre sultanín z titulu zberu v roku 2004 a 2005 a pre Korintské sušené hrozno z titulu zberu v roku 2005) z dôvodu, že podmienky uloženia opravy 25 % nie sú splnené, čo znamená, že rozsudok obsahuje nedostatok odôvodnenia.

               —

               Svojím tretím odvolacím dôvodom v odvetví plodín na ornej pôde uvádza:

                           1.

                           porušenie práva Únie, pokiaľ ide o právny základ opravy, keďže článok 7 ods. 4 nariadenia č. 1258/1999 (4) bol uplatnený nesprávne, nakoľko platný právny základ predstavuje iba článok 31 nariadenia č. 1290/05 (5), a

                           2.

                           porušenie práva Únie z dôvodu nesprávneho výkladu a uplatnenia usmernení týkajúcich sa paušálnych opráv pôvodnej SPP na novú SPP bez toho, aby boli tieto aktualizované, pokiaľ ide o rozlišovanie kontrol na kľúčové kontroly a druhotné kontroly, nedostatok odôvodnenia a porušenie zásad proporcionality a právnej istoty, v rámci ktorej zásada zákazu retroaktivity je osobitný pojem, keďže percentá paušálnych opráv sa vzťahovali na režimy rôznych kontrol a keďže uvedená aktualizácia citovaných usmernení sa uskutočnila v júni 2006, nemohla sa uplatniť na rok podania vyhlásení v roku 2006.

               —

               Svojím štvrtým odvolacím dôvodom týkajúcim sa úpravy tvrdí, že rozsudok Všeobecného súdu porušil zásadu zákazu retroaktivity.

               —

               Svojím piatym odvolacím dôvodom týkajúcim sa regiónov POSEI malých ostrov Egejského mora uvádza porušenie zásady právnej istoty, primeranej lehoty a rýchlej akcie EÚ.

               —

               Svojím šiestym odvolacím dôvodom v odvetví hovädzieho, ovčieho a kozieho mäsa uvádza nesprávny výklad a uplatnenie článku 8 nariadenia č. 1663/95 (6) a článku 7 ods. 4 nariadenia č. 1258/1999, ako aj článkov 12 a 24 ods. 2 nariadenia č. 2419/01 (7), porušenie zásady proporcionality a nedostatok odôvodnenia.

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2075/92 z 30. júna 1992 o spoločnej organizácii trhu so surovým tabakom (Ú. v. ES L 215, s. 70; Mim. vyd. 03/013, s. 29).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2848/98 z 22. decembra 1998 stanovujúce podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (EHS) č. 2075/92 o prémiovej schéme, pestovateľských kvótach a špecifickej pomoci, ktorá sa udeľuje skupinám pestovateľov v sektore nespracovaného tabaku (Ú. v. ES L 358, s. 17; Mim. vyd. 03/024, s. 250).

      (3)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1621/1999 z 22. júla 1999, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 2201/96, pokiaľ ide o pomoc pre kultiváciu hrozna na výrobu určitých odrôd sušených hroznových bobúľ (Ú. v. ES L 192, s. 21; Mim. vyd. 03/026, s. 163).

      (4)  Nariadenie Rady (ES) č. 1258/1999 zo 17. mája 1999 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. ES L 160, s. 103; Mim. vyd. 03/025, s. 414).

      (5)  Nariadenie Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 209, s. 1).

      (6)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1663/95 zo 7. júla 1995 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 729/70 týkajúceho sa postupu pri zúčtovaní výkazov záručnej sekcie EPUZF (Ú. v. ES L 158, s. 6; Mim. vyd. 03/018, s. 31).

      (7)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2419/2001 z 11. decembra 2001 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania integrovaného správneho a kontrolného systému pre určité programy pomoci spoločenstva, zriadeného nariadením Rady (EHS) č. 3508/92 (Ú. v. ES L 327, s. 11; Mim. vyd. 03/034, s. 308).


title: Vec C-144/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugalsko) 14. marca 2016 – Município de Palmela/ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações

text:
               13.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugalsko) 14. marca 2016 – Município de Palmela/ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações
      (Vec C-144/16)
      (2016/C 211/35)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Município de Palmela

         Žalovaný: ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações

         Prejudiciálne otázky

                  a)

                  Keďže zákonným dekrétom č. 379/97 z 27. decembra bolo schválené nariadenie, ktorým sa stanovujú bezpečnostné požiadavky, ktoré sa musia dodržiavať pri umiestňovaní, zriaďovaní, navrhovaní a funkčnom usporadúvaní ihrísk a oddychových plôch, príslušného vybavenia a povrchu.

                  b)

                  Keďže zákonným dekrétom č. 119/2009 z 19. mája bol zákonný dekrét č. 379/97 z 27. decembra zmenený a doplnený, pričom došlo k úprave znenia niektorých technických noriem, doplneniu ďalších technických noriem a opätovnému uverejneniu zmeneného a doplneného znenia uvedeného nariadenia, ktorého je súčasťou.

                  c)

                  Keďže žiadny z týchto dvoch uvedených vnútroštátnych právnych predpisov nebol oznámený Európskej komisii v rámci postupu pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov upraveného smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/34/ES (1) z 22. júna 1998, ktorá bola zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/48/ES z 20. júla 1998 a prebratá do vnútroštátneho právneho poriadku zákonným dekrétom č. 58/2000 z 18. apríla:

                              1.

                              Má vnútroštátny súd rozhodnúť o úplnej neuplatniteľnosti vnútroštátneho právneho predpisu, ktorým sa zavádzajú technické normy a ktorý v rozpore s ustanoveniami smernice 98/34/ES nebol oznámený Európskej komisii, alebo obmedziť rozhodnutie o neuplatniteľnosti na nové technické predpisy zavedené týmto vnútroštátnym právnym predpisom?

                              2.

                              Alebo treba konštatovať úplnú neuplatniteľnosť vnútroštátneho právneho predpisu, ktorým sa zavádzajú technické normy a ktorý v rozpore s ustanoveniami smernice 98/34/ES nebol oznámený Európskej komisii, alebo sa má rozhodnutie o neuplatniteľnosti obmedziť na nové technické predpisy zavedené týmto vnútroštátnym právnym predpisom?

                              3.

                              Sú neuplatniteľné všetky technické normy, ktoré sa nachádzajú v uvedenom nariadení, alebo len technické normy, ktoré boli zmenené alebo doplnené alebo zavedené zákonným dekrétom č. 119/2009 z 19. mája?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/34/ES z 22. júna 1998 o postupe pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov (Ú. v. ES L 204, 1998, s. 37; Mim. vyd. 13/020, s. 337).


title: Vec C-625/16 P: Odvolanie podané 1. decembra 2016 proti uzneseniu Všeobecného súdu (prvá komora) zo 14. novembra 2016 vo veci T-660/16: Anikó Pint/Európska komisia

text:
               10.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/14

         Odvolanie podané 1. decembra 2016 proti uzneseniu Všeobecného súdu (prvá komora) zo 14. novembra 2016 vo veci T-660/16: Anikó Pint/Európska komisia
   (Vec C-625/16 P)
   (2017/C 112/22)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Anikó Pint (v zastúpení: D. Lazar, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia
   Súdny dvor Európskej únie (ôsma komora) uznesením z 2. marca 2017 odvolanie zamietol a rozhodol, že odvolateľka znáša vlastné trovy konania.


title: Vec C-456/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 17. septembra 2010 — Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT)/Administración del Estado

text:
               4.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 17. septembra 2010 — Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT)/Administración del Estado
   (Vec C-456/10)
   ()
   2010/C 328/30
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT)

      Žalovaný: Administración del Estado

      Prejudiciálna otázka

   Umožňuje výklad článku 34 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (pôvodný článok 28 ZES) vyvodiť záver, že zákaz vykonávania dovozu tabakových výrobkov z iných členských štátov uložený majiteľom predajní tabaku španielskou právnou úpravou predstavuje množstevné obmedzenie dovozu alebo opatrenie s rovnakým účinkom, ktoré sú zakázané Zmluvou?


title: Vec T-564/10: Žaloba podaná 15. decembra 2010 — Quimitécnica.com a de Mello/Komisia

text:
               19.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/25

         Žaloba podaná 15. decembra 2010 — Quimitécnica.com a de Mello/Komisia
   (Vec T-564/10)
   2011/C 55/46
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Quimitécnica.com — Comércio e Indústria Química, SA (Lordelo, Portugalsko), a José de Mello — Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: J. Calheiros, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobcov

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd

               —

               čiastočne zrušil, podľa článku 264 ZFEÚ rozhodnutie Komisie prijaté úradníkom-účtovníkom listom z 8. októbra 2010 s odkazom na BUDG/C5/MG s 737983 v rozsahu, v akom požaduje, aby finančná zábezpeka bola poskytnutá bankou s dlhodobým ratingom „AA“,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú:
   1.
         Prvý žalobný dôvod týkajúci sa porušenia základných formálnych náležitostí — absencia odôvodnenia rozhodnutia prijatého 8. októbra 2010

   Vychádzajúc z tohto žalobného dôvodu žalobcovia uvádzajú, že:

               —

               podľa článku 296 ZFEÚ všetky akty, vrátane rozhodnutí, musia byť odôvodnené. Rozhodnutie prijaté 8. októbra 2010 neobsahuje žiadne odôvodnenie k požiadavke ratingu banky, ktorá vydá zábezpeku,

               —

               pokiaľ ide o požadovanú úroveň ratingu, malo by byť uvedené odôvodnenie o to viac, že ide o výkon diskrečnej právomoci, kde je požiadavka odôvodnenia naliehavejšia, než v prípadoch výkonu viazanej právomoci,

               —

               rozhodnutie sa neodvoláva na žiadny predpis Spoločenstva (ani interný), z ktorého by taká požiadavka mohla vychádzať. Keďže rozhodnutie neuvádza odôvodnenie, malo by byť v tejto časti zrušené.

         2.
         Druhý žalobný dôvod týkajúci sa porušenia Zmluvy — zásada proporcionality

   Vychádzajúc z tohto žalobného dôvodu žalobcovia uvádzajú, že:

               —

               podľa článku 85 nariadenia (ES, EURATOM) č. 2342/2002 dodatočná lehota na úhradu sa povolí ak „na zabezpečenie práva Spoločenstva dlžník zloží finančnú zábezpeku, ktorá pokrýva nezaplatený dlh pokiaľ ide o výšku istiny, ako aj o úroky, čo však musí akceptovať účtovník orgánu“. Záujmy, ktoré má uvedená zábezpeka chrániť, sú práva Spoločenstva, v tomto prípade právo získať dlžné sumy,

               —

               zábezpeka na prvé vyžiadanie s charakteristikami požadovanými Komisiou, vydaná úverovou inštitúciou, predstavuje vhodný a primeraný prostriedok zabezpečenia platby dlžných súm. Celý portugalský právny systém (a všeobecne, systémy ostatných krajín Európskej únie) akceptujú poskytnutie bankovej zábezpeky na najrozličnejšie účely, vrátane odkladu výkonu súdnych rozhodnutí,

               —

               v prejednávanej veci bola zábezpeka ponúknutá žalobcami (a neakceptovaná Komisiou) vydaná zo strany Banco Comercial Português, S.A., teda úverovej inštitúcie, ktorá má sídlo v Európskej únii, podlieha predpisom o dozore a konsolidácii definovaným samotnými inštitúciami Spoločenstva. Zdá sa teda, že neexistuje dôvod, aby v záujme obrany práv Spoločenstva bola vylúčená možnosť, že zábezpeka bude vydaná uvedenou bankou a aby sa požadovalo, aby zábezpeka bola vydaná bankou s dlhodobým ratingom „AA“,

               —

               navyše je verejne známou aktuálna situácia, keď ratingy portugalských bánk boli ovplyvnené zmenou ratingu Portugalskej republiky. Preto v súčasnosti neexistuje žiadna banka
                     sídliaca v Portugalsku
                  , ktorá by spĺňala ratingové kritériá („AA“ dlhodobo), ako to požaduje rozhodnutie Komisie,

               —

               rozhodnutie Komisie teda nespĺňa kritérium nevyhnutnosti (ktoré predstavuje dôležitý aspekt zásady proporcionality), keďže z možných opatrení sa Komisia rozhodla pre opatrenie, ktoré za aktuálnych okolností najviac poškodzuje záujmy žalobcov,

               —

               existuje teda jasná disproporcia medzi požiadavkou stanovenou zo strany Komisie (zábezpeka vydaná európskou bankou s dlhodobým ratingom „AA“) a sledovaným cieľom (ochrana práva Komisie na prijatie súm), takže rozhodnutie Komisie by malo byť v tejto časti zrušené.


title: Vec T-174/16: Žaloba podaná 18. apríla 2016 – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (nástavce na vysávače)

text:
               13.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/62

      Žaloba podaná 18. apríla 2016 – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (nástavce na vysávače)
      (Vec T-174/16)
      (2016/C 211/77)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Wessel-Werk GmbH (Reichshof, Nemecko) (v zastúpení: C. Becker, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ sporného dizajnu: žalobkyňa.

         Dotknutý sporný dizajn: dizajn Spoločenstva č. 725932-0004 (nástavce na vysávače).

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 18. februára 2016 vo veci R 1652/2014-3.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil účastníkom konania, ktorí nemali vo veci úspech, povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002,

                  —

                  porušenie článku 63 ods. 1 nariadenia č. 6/2002,

                  —

                  porušenie článku 62 nariadenia č. 6/2002.


title: Vec C-548/08: Uznesenie predsedníčky ôsmej komory Súdneho dvora z  12. novembra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Švédske kráľovstvo

text:
               27.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/28

         Uznesenie predsedníčky ôsmej komory Súdneho dvora z 12. novembra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Švédske kráľovstvo
   (Vec C-548/08) (1)

   2010/C 51/46

      Jazyk konania: švédčina

   Predsedníčka ôsmej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 32, 7.2.2009.


title: Vec T-115/16: Žaloba podaná 18. marca 2016 – Sandvik Intellectual Property/EUIPO – Unipapel (ADVEON)

text:
               13.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/54

      Žaloba podaná 18. marca 2016 – Sandvik Intellectual Property/EUIPO – Unipapel (ADVEON)
      (Vec T-115/16)
      (2016/C 211/68)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sandvik Intellectual Property AB (Sandviken, Švédsko) (v zastúpení: S. Maaßen, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Unipapel Industria, Comercio y Servicios, SL (Madrid, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu, týkajúci sa slova napísaného štandardným písmom „ADVEON“ – medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 164 374.

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 15. januára 2016 vo veci R 738/2015-4.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zmenil napadnuté rozhodnutie tak, aby sa námietka zamietla a označenie pod medzinárodným zápisom IR 1164374 bolo v Európskej únii povolené,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania, alebo

                  —

                  uložil povinnosť nahradiť trovy konania ďalšiemu účastníkovi konania,

                  —

                  prerušil konanie, kým Súdny dvor nerozhodne v konaní týkajúcom sa návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý predložil Högsta domstolen (Švédsko) 7. decembra 2015 vo veci Länsförsäkringar AB v A/S Matek (vec C-654/15).

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-213/05: Žaloba podaná 26. mája 2005: Jean-Luc Delplancke a Matteo Governatori proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               6.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/37

         Žaloba podaná 26. mája 2005: Jean-Luc Delplancke a Matteo Governatori proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-213/05)
   (2005/C 193/63)
   Jazyk konania: francúzština
   Jean-Luc Delplancke, bydliskom v Braine-le-Comte (Belgicko), a Matteo Governatori, bydliskom v Saint-Josse-ten-Node (Belgicko), v zastúpení: Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis a Etienne Marchal, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podali 26. mája 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobcovia navrhujú, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutia o vymenovaní žalobcov za úradníkov Európskych spoločenstiev v rozsahu, v akom sa stanovuje ich nástupná platová trieda v zmysle článku 12 prílohy XIII Služobného poriadku,

               —

               zaviazal Komisiu nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú rovnaké ako žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvedené vo veciach T-130/05, T-160/05, T-162/05, T-170/05, T-183/05 a podobné ako žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvedené vo veciach T-58/05, T-164/05, T-192/05 a T-201/05.


title: Vec C-151/13: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  27. marca 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative d’appel de Versailles – Francúzsko) – Le Rayon d’Or SARL/Ministre de l’Économie et des Finances (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — DPH — Pôsobnosť — Určenie základu dane — Pojem „dotácia priamo súvisiaca s cenou“  — Vyplácanie paušálu národnou zdravotnou poisťovňou domovom pre seniorov odkázaných na starostlivosť)

text:
               19.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/6

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 27. marca 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative d’appel de Versailles – Francúzsko) – Le Rayon d’Or SARL/Ministre de l’Économie et des Finances
   (Vec C-151/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - DPH - Pôsobnosť - Určenie základu dane - Pojem „dotácia priamo súvisiaca s cenou“ - Vyplácanie paušálu národnou zdravotnou poisťovňou domovom pre seniorov odkázaných na starostlivosť))
   2014/C 151/07
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour administrative d’appel de Versailles

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Le Rayon d’Or SARL

      Odporca: Ministre de l’Économie et des Finances

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Cour administrative d’appel de Versailles – Výklad článku 11 A ods. 1 písm. a) smernice 77/388/EHS: Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23), prevzatého do článku 73 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1) – Pôsobnosť DPH – Dotácia priamo súvisiaca s cenou služieb starostlivosti – Zahrnutie „paušálu na starostlivosť“ vyplácaného zdravotnými poisťovňami domovom pre seniorov odkázaných na starostlivosť

      Výrok rozsudku

   Článok 11 A ods. 1 písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, ako aj článok 73 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa majú vykladať v tom zmysle, že paušálna platba, ako je „paušál na starostlivosť“ dotknutý vo veci samej, predstavuje protihodnotu za odplatné poskytovanie starostlivosti, ktoré vykonáva domov pre seniorov odkázaných na starostlivosť v prospech svojich obyvateľov, a z toho dôvodu patrí do rámca pôsobnosti dane z pridanej hodnoty.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 15.6.2013.


title: Vec F-90/14: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 27. apríla 2015 – Meyer/Komisia (Verejná služba — Dočasný zamestnanec — Odmena — Rodinné prídavky — Odmietnutie príspevku na nezaopatrené dieťa — Článok 2 ods. 3 písm. b) prílohy VII služobného poriadku — Dieťa vo veku 18 až 26 rokov, ktoré sa zúčastňuje na vzdelávaní alebo odbornej príprave — Príspevok na vzdelanie — Článok 3 ods. 1 prílohy VII služobného poriadku — Dieťa pravidelne navštevujúce denné štúdium vo vzdelávacom zariadení — Prerušenie štúdia — Zjavne nedôvodná žaloba)

text:
               15.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/50

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 27. apríla 2015 – Meyer/Komisia
   (Vec F-90/14) (1)

   ((Verejná služba - Dočasný zamestnanec - Odmena - Rodinné prídavky - Odmietnutie príspevku na nezaopatrené dieťa - Článok 2 ods. 3 písm. b) prílohy VII služobného poriadku - Dieťa vo veku 18 až 26 rokov, ktoré sa zúčastňuje na vzdelávaní alebo odbornej príprave - Príspevok na vzdelanie - Článok 3 ods. 1 prílohy VII služobného poriadku - Dieťa pravidelne navštevujúce denné štúdium vo vzdelávacom zariadení - Prerušenie štúdia - Zjavne nedôvodná žaloba))
   (2015/C 198/69)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Ronald Meyer (Talinn, Estónsko) (v zastúpení: H.-R. Ilting, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a T. S. Bohr, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Po prvé návrh na zrušenie rozhodnutia o neposkytnutí žalobcovi príspevku na nezaopatrené dieťa od 1. septembra 2013 z dôvodu, že jeho dieťa sa už nezúčastňuje na „vzdelávaní alebo odbornej príprave“ v zmysle článku 2 prílohy VII Služobného poriadku úradníkov a, po druhé návrh na uloženie povinnosti zamestnávateľovi naďalej vyplácať žalobcovi tento príspevok a spätne od 1. septembra 2013 nahradiť mu všetky liečebné náklady v súvislosti s jeho dieťaťom

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               R. Meyer znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 448, 15.12.2014, s. 39.


title: Vec T-206/15: Žaloba podaná 23. apríla 2015 – Intercon/Komisia

text:
               6.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/24

         Žaloba podaná 23. apríla 2015 – Intercon/Komisia
   (Vec T-206/15)
   (2015/C 221/33)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobca: Intercon Sp. z o.o (Łódź, Poľsko) (v zastúpení: B. Eger, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               určil, že finančné prostriedky vyplatené Európskou komisiou žalobcovi za jej účasť na návrhu zmluvy VPH2-224635 predstavujú uznateľné náklady podľa článku II.14 všeobecných podmienok zmluvy a v dôsledku toho žalobca nie je povinný tieto finančné prostriedky vrátiť,

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania,

               —

               odložil vykonateľnosť napadnutého rozhodnutia.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza jediný žalobný dôvod založený na porušení zásady vzájomnej lojality medzi zmluvnými stranami a zásady dôvery medzi podnikateľom a Komisiou.

               —

               Komisia nevzala do úvahy žiadne z vyjadrení alebo dokumentov predložených príjemcom vo svojom liste zo 14. augusta 2014. Komisia sa v tejto súvislosti odvolala na článok 22.II.5 prílohy II zmluvy, ktorá Komisiu oprávňuje nato, aby nezohľadnila oneskorené tvrdenia a dôkazy. Takéto konanie zo strany Komisie však nebolo odôvodnené, keďže samotná Komisia žiadala príjemcu, aby predložil nové vyjadrenia. V tejto situácii úplné opomenutie zohľadnenia nových vyjadrení a dôkazov predstavuje zjavné porušenie zásady vzájomnej lojality medzi zmluvnými stranami a zásady dôvery medzi podnikateľom a Komisiou.


title: vec T-293/09: Žaloba podaná 29. júla 2009 — CNIEL/Komisia

text:
               10.10.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 244/9

         Žaloba podaná 29. júla 2009 — CNIEL/Komisia
   (vec T-293/09)
   2009/C 244/14
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Centre National Interprofessionnel de l’Économie Laitière (CNIEL) (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: A. Cabanes a V. Kostrzewski-Pugnat, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie vydané Komisiou z 10. decembra 2008 vo veci č. 561/2008 — Francúzsko (Činnosti vykonávané zo strany IPO),

               —

               subsidiárne uložiť Komisii, aby zahájila formálne vyšetrovacie konanie týkajúce sa pomoci uvedené v článku 88 ods. 2 Zmluvy ES,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Touto žalobou sa žalobca domáha zrušenia rozhodnutia Komisie K(2008) 7846 v konečnom znení (1) z 10. decembra 2008, v ktorom Komisia konštatovala, že rámcová schéma opatrení, ktoré chcú prijať francúzske poľnohospodárske medziprofesijné organizácie, spočívajúcich v technickej pomoci, podpore výroby a predaja kvalitných poľnohospodárskych produktov, výskumu a vývoja, ako aj propagácie v prospech prvovýrobcov a podnikov pôsobiacich v oblasti spracovania a predaja poľnohospodárskych produktov, financovaných dobrovoľnými príspevkami, ktoré sa na základe medziministerského výnosu stávajú povinnými (ďalej len „DPP“) a vyberajú sa od členov týchto medziprofesijných organizácií, predstavuje štátnu pomoc zlučiteľnú so spoločným trhom.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody založené na:

               —

               zjavne nesprávnom právnom posúdení v rozpore s článkom 87 ods. 1 ES, keďže DPP nie sú štátnymi zdrojmi a prijaté opatrenia nie je možné pripisovať štátu a nevytvárajú zvýhodnenie pre konečných príjemcov,

               —

               porušení povinnosti uviesť odôvodnenie, keďže Komisia neuviedla dôvody, na základe ktorých došla k záveru, že DPP predstavujú štátne zdroje, alebo ako by bol ovplyvnený obchod medzi členskými štátmi alebo hospodárska súťaž,

               —

               porušení článku 88 ods. 3 ES, keďže Komisia sa zdržala začatia formálneho vyšetrovacieho konania uvedeného v článku 88 ods. 2 ES napriek existencii závažných ťažkostí pri posúdení povahy predmetného rámcového režimu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 116, 2009, s. 14.


title: Vec C-205/10 P: Odvolanie podané 30. apríla 2010 : Heinz Helmuth Eriksen proti uzneseniu Všeobecného súdu (štvrtá komora) z  24. marca 2010 vo veci T-516/08, Heinz Helmuth Eriksen/Európska komisia

text:
               17.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 195/6

         Odvolanie podané 30. apríla 2010: Heinz Helmuth Eriksen proti uzneseniu Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 24. marca 2010 vo veci T-516/08, Heinz Helmuth Eriksen/Európska komisia
   (Vec C-205/10 P)
   2010/C 195/10
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Heinz Helmuth Eriksen (v zastúpení: I. Anderson, advocate)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť v celom rozsahu rozhodnutie a uznesenie Všeobecného súdu z 24. marca 2010 o zamietnutí odvolateľovej žaloby ako zjavne neprípustnej a zaviazaní na náhradu trov konania,

               —

               rozhodnúť o odvolateľovom odvolaní a uložiť Komisii, aby odvolateľovi zaplatila:

                           a)

                           sumu 800 000 eur alebo inú sumu, ktorú bude Súdny dvor považovať za správnu a spravodlivú za minulú, súčasnú a budúcu bolesť, utrpenie a zníženie kvality života z dôvodu vážnych poškodení jeho zdravia, ku ktorým došlo v dôsledku svojvoľného a protiprávneho odmietnutia Komisie vynútiť uplatnenie ustanovení smernice 96/29 (1), pokiaľ ide o zavedenie lekárskeho pozorovania ochorení spojených so žiarením pracovníkov zásahových tímov v Thule,

                           b)

                           odvolateľovi alebo zdravotníckym zariadeniam alebo poskytovateľom starostlivosti budúce náklady na lekársku starostlivosť a lieky na účely zlepšenia a liečby jeho poškodeného zdravia, na ktoré poukazuje v odseku a) vyššie, ktoré nie sú pre neho dostupné prostredníctvom štátneho systému zdravotnej starostlivosti jeho členského štátu,

                           c)

                           náhradu primeraných nákladov právneho zastúpenia a výdavkov, ktoré odvolateľovi vznikli v súvislosti konaním pred Všeobecným súdom a v tomto konaní.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Všeobecný súd sa dopustil chyby tým, že zamietol odvolateľovu žalobu týkajúcu sa mimozmluvnej zodpovednosti ako neprípustnú, keď skreslil tak povahu jeho žalobných návrhov, ako aj jeho žalobných dôvodov. V dôsledku tohto skreslenia Všeobecný súd neposúdil nezákonnosť v súvislosti so svojvoľnými a protiprávnymi zámienkami na odmietnutie konať — pričom týmto nekonaním boli porušené Jednotné normy bezpečnosti na ochranu zdravia verejnosti a zdravia pracovníkov v prípade jadrových havárií zapríčinených využitím jadrovej energie na vojenské účely.

               2.

               Neuplatnenie právnych zásad spoločných pre členské štáty. Všeobecný súd neposúdil protiprávnosť nedostatku starostlivosti, obozretnosti a riadnej správy vecí verejných zo strany Komisie s odkazom na právne zásady spoločné pre právne systémy členských štátov na určenie správnej zodpovednosti za škodu spôsobenú jednotlivcom, ako požaduje článok 188 ZESAE.

               3.

               Nevhodné uplatnenie jedinečných právomocí Komisie v oblasti výnimiek z práva hospodárskej súťaže vo vzťahu k prípustnosti sťažnosti týkajúcej sa zdravotných noriem. Všeobecný súd sa ďalej dopustil chyby, keď posudzoval vojenskú výnimku Komisie zo systému ochrany zdravia podľa smernice vo vzťahu k jadrovej havárii v Thule, s ohľadom na jedinečnú diskrečnú právomoc Komisie formulovať politiku EÚ v oblasti hospodárskej súťaže diskrečnými výnimkami pre protiprávne obchodné dohody. Týmto boli nerešpektované rozhodnutia Všeobecného súdu týkajúce sa prípustnosti v iných oblastiach práva EÚ, v ktorých Komisia nedisponuje takouto jedinečnou diskrečnou právomocou a v ktorých údajné nekonanie Komisie neviedlo k považovaniu nároku za zjavne neprípustný.
               Všeobecný súd nezohľadnil okolnosť, že Komisia nemá jedinečnú a neobmedzenú diskrečnú právomoc pokiaľ ide o vymáhanie Jednotných noriem bezpečnosti na ochranu zdravia, lebo ZESAE úzko vymedzuje jej právomoc využiť výnimky a konkrétne stanovuje mechanizmy, podľa ktorých sa môžu jednotlivci sťažovať na jej správne nekonanie v oblastiach, v ktorých im bola poskytnutá ochrana. To zahŕňa situácie, v ktorých bolo odmietnutie konať adresované inej osobe.

               4.

               Neposúdenie, či odmietnutie konať zo strany Komisie neporušilo určený cieľ ZESAE, ktorým je ochrana zdravia pracovníkov a verejnosti.
               Všeobecný súd sa ďalej dopustil chyby tým, že sa nezaoberal otázkou, či odmietnutie konať zo strany Komisie neporušilo ciele ZESAE zaviesť a zaistiť uplatňovanie Jednotných noriem bezpečnosti na ochranu zdravia verejnosti a zdravia pracovníkov pred účinkami dlhodobého ožiarenia. Pritom prehliadol kogentnú povinnosť podľa ZESAE zaistiť, aby sa ustanovenia ZESAE riadne uplatňovali, vrátane zásady prevencie, ktorá je v nej zakotvená.

      (1)  Smernica Rady 96/29/Euratom z 13. mája 1996, ktorá stanovuje základné bezpečnostné normy ochrany zdravia pracovníkov a obyvateľstva pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia (Ú. v. ES L 159, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 291).


title: Vec T-340/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  2. júla 2008 – Stradivarius España/ÚHVT – Ricci (Stradivari 1715) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Stradivari 1715 — Skoršie obrazové ochranné známky Spoločenstva Stradivarius — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/49

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 2. júla 2008 – Stradivarius España/ÚHVT – Ricci (Stradivari 1715)
   (Vec T-340/06) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Stradivari 1715 - Skoršie obrazové ochranné známky Spoločenstva Stradivarius - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 209/85)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobca: Stradivarius España (Arteixo, Španielsko) (v zastúpení: G. Marín Raigal a P. López Ronda, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: O. Montalto a A. Sempio, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Cristina Ricci (Reggello, Taliansko) (v zastúpení: P. Roncaglia, G. Lazzaretti, M. Boretto a E. Gavuzzi, advokáti)
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) zo 7. septembra 2006 (vec R 1024/2005-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Stradivarius España a Cristina Ricci
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Stradivarius España SA je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 326, 30.12.2006.


title: Vec T-77/10: Žaloba podaná 18. februára 2010 — Certmedica International/ÚHVT — Lehning Entreprise (L112)

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/53

         Žaloba podaná 18. februára 2010 — Certmedica International/ÚHVT — Lehning Entreprise (L112)
   (Vec T-77/10)
   2010/C 113/85
   Jazyk žaloby: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Certmedica International GmbH (Aschaffenburg, Nemecko) (v zastúpení: P. Pfortner, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Lehning Entreprise SARL (Sainte Barbe, Francúzsko)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 9. decembra 2009 (vec R 934/2009 2), doručené 21. decembra 2009, v rozsahu, v akom vyhlásilo ochrannú známku Spoločenstva „L112“ (EU 002349728) za neplatnú vo vzťahu k výrobkom „farmaceutické a zverolekárske prípravky; lekárske prípravky na vnútorné použitie; doplnky výživy na lekárske účely“ v triede 5,
               subsidiárne, zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 9. decembra 2009 (vec R 934/2009 2), doručené 21. decembra 2009, v rozsahu, v akom vyhlásilo ochrannú známku Spoločenstva „L112“ (EU 002349728) za neplatnú vo vzťahu k výrobkom „lekárske prípravky na vnútorné použitie; doplnky výživy na lekárske účely“ v triede 5,
               v krajnom prípade subsidiárne, zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 9. decembra 2009 (vec R 934/2009 2), doručené 21. decembra 2009, v rozsahu, v akom vyhlásilo ochrannú známku Spoločenstva „L112“ (EU 002349728) za neplatnú vo vzťahu k výrobkom „lekárske prípravky na vnútorné použitie“ v triede 5,

               —

               zamietnuť žiadosť o zrušenie ochrannej známky Spoločenstva „L112“ (EU 002349728) opierajúcu sa o francúzsku ochrannú známku „L.114“ (F 1 312 700) v plnom rozsahu a zapísať ochrannú známku Spoločenstva „L112“ pre tieto výrobky:

                  „Trieda 5:
                  farmaceutické a zverolekárske prípravky, ako aj prípravky na zdravotnícku starostlivosť; lekárske prípravky na vnútorné použitie; doplnky výživy na lekárske účely, dietetické potravinové koncentráty na báze schránkovcov (ako chitosan)
                  Trieda 29:
                  potravinové koncentráty na báze schránkovcov (ako chitosan)“,

               subsidiárne, zamietnuť žiadosť o zrušenie ochrannej známky Spoločenstva „L112“ (EU 002349728) opierajúcu sa o francúzsku ochrannú známku „L.114“ (F 1 312 700) v rozsahu, v akom sa v nej žiadalo zrušiť ochrannú známku „L112“ v triede 5 pre výrobky „lekárske prípravky na vnútorné použitie; doplnky výživy na lekárske účely“ a zapísať ochrannú známku Spoločenstva „L112“ pre tieto výrobky:

                  „Trieda 5:
                  prípravky na zdravotnícku starostlivosť; lekárske prípravky na vnútorné použitie; doplnky výživy na lekárske účely; dietetické potravinové koncentráty na báze schránkovcov (ako chitosan)
                  Trieda 29:
                  potravinové koncentráty na báze schránkovcov (ako chitosan)“,

                  v krajnom prípade subsidiárne, zamietnuť žiadosť o zrušenie ochrannej známky Spoločenstva „L112“ (EU 002349728) opierajúcu sa o francúzsku ochrannú známku „L.114“ (F 1 312 700) v rozsahu, v akom sa v nej žiadalo zrušiť ochrannú známku Spoločenstva „L112“ v triede 5 pre výrobky „lekárske prípravky na vnútorné použitie“, a zapísať ochrannú známku Spoločenstva „L112“ pre tieto výrobky:

                  „Trieda 5:
                  prípravky na zdravotnícku starostlivosť; lekárske prípravky na vnútorné použitie; dietetické potravinové koncentráty na báze schránkovcov (ako chitosan)
                  Trieda 29:
                  potravinové koncentráty na báze schránkovcov (ako chitosan)“,

               —

               zaviazať účastníka konania, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti na náhradu všetkých trov konania, ktoré vznikli žalobkyni v odvolacom konaní,
               subsidiárne, zaviazať účastníka konania, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti na náhradu len tých trov konania, ktoré vznikli žalobkyni v odvolacom konaní v súvislosti s ochrannou známkou „L112“ (EU 002349728) pre výrobky „farmaceutické prípravky“ (20 %),
               v krajnom prípade subsidiárne, zaviazať účastníka konania, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti na náhradu len tých trov konania, ktoré vznikli žalobkyni v odvolacom konaní v súvislosti s ochrannou známkou „L112“ (EU 002349728) pre výrobky „farmaceutické prípravky; doplnky výživy na lekárske účely“ (30 %).

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: slovná ochranná známka Spoločenstva č. 2 349 728 pre výrobky tried 5 a 29.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: Lehning Entreprise SARL.

      Práva z ochrannej známky účastníka, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: francúzska slovná ochranná známka „L.114“ (ochranná známka č. 1 312 700), pričom sa žiadosť týkala len zrušenia vo vzťahu k výrobkom triedy 5.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: vyhovenie žiadosti o vyhlásenie neplatnosti a čiastočné zrušenie dotknutej ochrannej známky Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné vyhovenie odvolaniu žalobkyne.

      Dôvody žaloby:

               —

               neexistujúci dôkaz o používaní francúzskej ochrannej známky „L.114“ účastníkom, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti v odvolacom konaní,

               —

               neexistujúca pravdepodobnosť zámeny v triede 5,

               —

               nesprávne posúdenie pravdepodobnosti zámeny odvolacím senátom.


title: Vec T-164/16: Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. mája 2017 – Piper Verlag/EUIPO (THE TRAVEL EPISODES) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie THE TRAVEL EPISODES — Absolútny dôvod zamietnutia — Návrh na zmenu — Akt, ktorý nemôže prijať odvolací senát — Nedodržanie formálnych náležitostí — Neprípustnosť“)

text:
               17.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 231/23

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. mája 2017 – Piper Verlag/EUIPO (THE TRAVEL EPISODES)
   (Vec T-164/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie THE TRAVEL EPISODES - Absolútny dôvod zamietnutia - Návrh na zmenu - Akt, ktorý nemôže prijať odvolací senát - Nedodržanie formálnych náležitostí - Neprípustnosť“))
   (2017/C 231/28)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Piper Verlag GmbH (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: F. Oster, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: H. Kunz, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 15. februára 2016 (vec R 1099/2015-4) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia THE TRAVEL EPISODES ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Piper Verlag GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 200, 6.6.2016.


title: Spojené veci C-159/10 a C-160/10: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  21. júla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Nemecko) — Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10)/spolková krajina Hesensko (Smernica 2000/78/ES — Článok 6 ods. 1 — Zákaz diskriminácie založenej na veku — Povinný odchod prokurátorov, ktorí dosiahli vek 65 rokov, do dôchodku — Legitímne ciele odôvodňujúce rozdielne zaobchádzanie založené na veku — Koherentnosť právnej úpravy)

text:
               10.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/14

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 21. júla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Nemecko) — Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10)/spolková krajina Hesensko
   (Spojené veci C-159/10 a C-160/10) (1)

   (Smernica 2000/78/ES - Článok 6 ods. 1 - Zákaz diskriminácie založenej na veku - Povinný odchod prokurátorov, ktorí dosiahli vek 65 rokov, do dôchodku - Legitímne ciele odôvodňujúce rozdielne zaobchádzanie založené na veku - Koherentnosť právnej úpravy)
   2011/C 269/21
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10)

      Žalovaná: spolková krajina Hesensko

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Výklad článku 6 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá stanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79) — Zákaz diskriminácie z dôvodu veku — Vnútroštátna právna úprava, ktorá pre úradníka, ktorý dosiahol vek 65 rokov, stanovuje povinný odchod do dôchodku — Legitímne ciele odôvodňujúce rozdielne zaobchádzanie z dôvodu veku

      Výrok rozsudku

               1.

               Zákon, akým je zákon o verejnej službe v spolkovej krajine Hesensko (Hessisches Beamtengesetz) v znení zákona zo 14. decembra 2009, ktorý stanovuje povinný odchod úradníkov v stálej službe, v predmetnom prípade prokurátorov, do dôchodku vo veku 65 rokov, s tým, že tieto osoby majú možnosť pokračovať v službe, ak si to vyžaduje záujem služby, a to až do maximálneho veku 68 rokov, nie je v rozpore so smernicou Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, ak je cieľom tohto zákona zriadenie vyváženej vekovej štruktúry, aby sa podporilo zamestnávanie nových pracovníkov a povyšovanie mladých, optimalizovalo sa riadenie personálu a tým sa aj predchádzalo prípadným sporom týkajúcim sa schopnosti zamestnanca vykonávať činnosť po dosiahnutí určitého veku, a ak umožňuje dosiahnuť tento cieľ vhodnými a nevyhnutnými prostriedkami.

               2.

               Na to, aby sa preukázala vhodnosť a nevyhnutnosť predmetného opatrenia, sa toto opatrenie nesmie javiť neprimerané sledovanému cieľu a musí sa zakladať na prvkoch, ktorých dôkaznú hodnotu prináleží posúdiť vnútroštátnemu súdu.

               3.

               Zákon, akým je zákon o verejnej službe v spolkovej krajine Hesensko v znení zákona zo 14. decembra 2009, ktorý stanovuje povinný odchod prokurátorov do dôchodku pri dosiahnutí veku 65 rokov, nie je nekoherentný, keď v niektorých prípadoch umožňuje pracovať až do veku 68 rokov, ak okrem toho obsahuje ustanovenia určené na brzdenie odchodu do dôchodku pred dosiahnutím veku 65 rokov a ak iné legislatívne opatrenia dotknutého členského štátu stanovujú, že niektorí úradníci, najmä volení, majú zostať v službe aj po dosiahnutí tohto veku a že sa má postupne zvyšovať vek odchodu do dôchodku zo 65 na 67 rokov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 161, 19.6.2010.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 9. decembra 2004 vo veci C-19/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof): Viktor Hlozek proti Roche Austria Gesellschaft mbH (Sociálna politika — Muži a ženy — Rovnaká odmena — Odmena — Pojem — Dočasný dôchodok („Überbrückungsgeld“) stanovený v podnikovej zmluve — Sociálny plán vypracovaný pri príležitosti reštrukturalizácie podniku — Dávka priznaná pracovníkom, ktorí dosiahli určitý vek v čase prepustenia — Priznanie dávky v rozdielnom veku podľa pohlavia prepustených pracovníkov — Vzatie do úvahy zákonného dôchodkového veku stanoveného vnútroštátnym právom, ktorý je rozdielny podľa pohlavia)

text:
               19.2.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/1

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 9. decembra 2004
   vo veci C-19/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof): Viktor Hlozek proti Roche Austria Gesellschaft mbH (1)

   (Sociálna politika - Muži a ženy - Rovnaká odmena - Odmena - Pojem - Dočasný dôchodok („Überbrückungsgeld“) stanovený v podnikovej zmluve - Sociálny plán vypracovaný pri príležitosti reštrukturalizácie podniku - Dávka priznaná pracovníkom, ktorí dosiahli určitý vek v čase prepustenia - Priznanie dávky v rozdielnom veku podľa pohlavia prepustených pracovníkov - Vzatie do úvahy zákonného dôchodkového veku stanoveného vnútroštátnym právom, ktorý je rozdielny podľa pohlavia)
   (2005/C 45/02)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-19/02, predmetom ktorej je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES podaný rozhodnutím Oberster Gerichtshof (Rakúsko) z 20. decembra 2001 a doručený Súdnemu dvoru 29. januára 2002, ktorý súvisí s konaním: Viktor Hlozek proti Roche Austria Gesellschaft mbH, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia A. Rosas (spravodajca), R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts a S. von Bahr, generálna advokátka: J. Kokott, tajomník: M.-F. Contet, hlavná referentka, vyhlásil dňa 9. decembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Dočasný dôchodok, o aký ide v spore pred vnútroštátnym súdom, spadá pod pojem „odmena“ v zmysle článku 141 ES a článku 1 smernice Rady 75/117/EHS, z 10. februára 1975, o aproximácii právnych predpisov členských štátov, týkajúcich sa uplatňovania zásady rovnakej odmeny pre mužov a ženy. Za takých okolností, ako v spore pred vnútroštátnym súdom, tieto ustanovenia nezabraňujú aplikácii sociálneho plánu, ktorý počíta s rozdielom v zaobchádzaní medzi mužmi a ženami, pokiaľ ide o vek, ktorý dáva právo na dočasný dôchodok len čo sa muži a ženy ocitnú, na základe vnútroštátneho zákonného systému o predčasných starobných dôchodkoch, v rozdielnych situáciách, vzhľadom na prvky dôležité pre priznanie vyššieuvedeného dôchodku.

      (1)  Ú. v. ES C 109, 4.5.2002


title: Vec C-30/09: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  15. októbra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 96/82/ES — Článok 11 — Externé núdzové plány)

text:
               5.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/16

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. októbra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika
   (Vec C-30/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 96/82/ES - Článok 11 - Externé núdzové plány)
   2009/C 297/19
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: A. Sipos a P. Guerra e Andrade, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika (v zastúpení: L. Inez Fernandes, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 11 smernice Rady 96/82/ES z 9. decembra 1996 o kontrole nebezpečenstiev veľkých havárií s prítomnosťou nebezpečných látok (Ú. v. ES L 10, 1997, s. 13; Mim. vyd. 05/002, s. 410), zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/105/ES zo 16. decembra 2003 (Ú. v. EÚ L 345, s. 97; Mim. vyd. 05/004, s. 398) — Nevytvorenie externých núdzových plánov pre určité podniky

      Výrok rozsudku

               1.

               Portugalská republika si tým, že nezabezpečila vykonanie opatrení stanovených v článku 11 smernice Rady 96/82/ES z 9. decembra 1996 o kontrole nebezpečenstiev veľkých havárií s prítomnosťou nebezpečných látok, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/105/ES zo 16. decembra 2003, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tohto článku.

               2.

               Portugalská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.4.2009.


title: Vec T-678/13: Žaloba podaná 13. decembra 2013 — AEMN/Parlament

text:
               22.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 85/20

         Žaloba podaná 13. decembra 2013 — AEMN/Parlament
   (Vec T-678/13)
   2014/C 85/35
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Alliance européenne des mouvements nationaux (AEMN) (Matzenheim, Francúzsko) (v zastúpení: J.-P. Le Moigne, avocat)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie č. 110655 zo 14. októbra 2013 o udelení konečných finančných príspevkov pre rok 2012, prijaté európskym Parlamentom v prospech Alliance européenne des mouvements nationaux vo výške 186 292,12 eura a ktorým následne rozhodol, že Alliance européenne des mouvements nationaux musí nahradiť sumu 45 476 eur pri zohľadnení sumy 231 412,8 eura, ktorá už bola združeniu žalobkyne udelená;

               —

               zaviazal európsky Parlament na náhradu všetkých trov konania a z tohto titulu na zaplatenie Alliance européenne des mouvements nationaux sumy 20 000 eur.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na nepríslušnosti autora aktu, jeho signatár neodôvodnil žiadne delegovanie pre prijatie, podpis a oznámenie napadnutého rozhodnutia.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení podstatných formálnych náležitostí, Parlament nedal zmluvnej strane možnosť zaujať stanovisko k zisteným nezrovnalostiam.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení právnej normy v rozsahu v akom:

                           —

                           sú vecné vklady pravidelnou formou financovania;

                           —

                           žalobkyňa utrpela diskrimináciu v zaobchádzaní so svojím rozpočtom vo vzťahu k ostaným európskym politickým stranám;

                           —

                           nebolo dodržané právo byť vypočutý pred vydaním individuálneho opatrenia, ktoré sa jej nepriaznivo dotýka.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci, Parlament uplatnil finančné obmedzenia na účel zníženia prostriedkov na činnosť politickej strany, s ktorou určitý počet jeho členov nezdieľa ideály.


title: Vec F-22/07: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) zo 4. septembra 2008 – Lafili/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Nadobudnutie účinnosti nariadenia (EHS, Euratom) č. 723/2004 — Články 44 a 46 Služobného poriadku — Článok 7 prílohy XIII Služobného poriadku — Povýšenie — Zaradenie do platovej triedy — Koeficient násobenia)

text:
               6.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/56

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) zo 4. septembra 2008 – Lafili/Komisia
   (Vec F-22/07) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Nadobudnutie účinnosti nariadenia (EHS, Euratom) č. 723/2004 - Články 44 a 46 Služobného poriadku - Článok 7 prílohy XIII Služobného poriadku - Povýšenie - Zaradenie do platovej triedy - Koeficient násobenia)
   (2008/C 313/100)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Paul Lafili (Genk, Belgicko) (v zastúpení: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Currall, H. Kraemer a K. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Zrušenie rozhodnutia o zaradení žalobcu do platovej triedy AD 13, platového stupňa 5, nachádzajúceho sa v správe GR ADMIN z 11. mája 2006 a na výplatnej listine za jún 2006 a na nasledujúcich výplatných listinách v rozsahu, v akom toto rozhodnutie porušuje najmä články 44 a 46 Služobného poriadku úradníkov a článok 7 prílohy XIII
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie vedúceho sekcie A 6 „Štruktúra služobných postupov, hodnotenie a povýšenie“ generálneho riaditeľstva „Zamestnanci a Správa“ Komisie Európskych spoločenstiev z 11. mája 2006 sa zrušuje.

               2.

               Pán Lafili znáša polovicu svojich vlastných trov konania.

               3.

               Komisia Európskych spoločenstiev znáša svoje vlastné trovy konania a polovicu trov konania, ktoré vznikli pánovi Lafili.

      (1)  Ú. v. EÚ C 95, 28.4.2007, s. 59.


title: Vec C-191/09 P: Odvolanie podané 29. mája 2009 : Rada Európskej únie proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá komora) z  10. marca 2009 vo veci T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), predtým Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), predtým Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT/Rada Európskej únie

text:
               15.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/7

         Odvolanie podané 29. mája 2009: Rada Európskej únie proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 10. marca 2009 vo veci T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), predtým Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), predtým Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT/Rada Európskej únie
   (Vec C-191/09 P)
   2009/C 193/07
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix, splnomocnený zástupca, G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastníci konania: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), predtým Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), predtým Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozhodnutie, ktoré vydal Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev 10. marca 2009, 1. v rozsahu, v akom Súd prvého stupňa zrušil článok 1 napadnutého nariadenia v rozsahu, v akom antidumpingové clo stanovené na vývoz výrobkov do Európskeho spoločenstva vyrobených žalobcami presahuje výšku cla, ktoré by sa uplatnilo, pokiaľ by vývozná cena nebola upravená vzhľadom na províziu v prípade, keď sa predaje uskutočnili prostredníctvom prepojeného obchodníka Sepco SA (bod 1 výroku napadnutého rozhodnutia), a 2. v rozsahu, v akom Súd prvého stupňa rozhodol, že Rada znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť jednu štvrtinu trov konania vynaložených žalobcami (bod 3 výroku napadnutého rozhodnutia),

               —

               s konečnou platnosťou rozhodnúť vo veci a zamietnuť pôvodnú žalobu v plnom rozsahu,

               —

               zaviazať žalobcov na náhradu trov odvolacieho konania a konania pred Súdom prvého stupňa.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Rada vytýka Súdu prvého stupňa, že:

               1.

               sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď analogicky uplatnil judikatúru týkajúcu sa pojmu jeden hospodársky subjekt, aby uplatnil článok 2 ods. 10 písm. i) základného antidumpingového nariadenia (1), pretože nezohľadnil, že na výpočet normálnej hodnoty a výpočet vývoznej ceny a na otázku, či možno vykonať úpravu, sa uplatňujú rozdielne pravidlá. V tejto súvislosti tiež Súd prvého stupňa porušil povinnosť odôvodnenia;

               2.

               sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri výklade dôkazného bremena, ktoré znášajú inštitúcie pri vykonaní úpravy podľa článku 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia, v rozsahu, v akom neuplatnil bežné pravidlá upravujúce dôkazné bremeno v antidumpingových veciach a z tohto dôvodu neuplatnil správne normy súdneho preskúmania týkajúce sa hospodárskeho posúdenia inštitúciami a tým sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia;

               3.

               sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri posúdení rozhodnutia inštitúcií vykonať úpravu podľa článku 2 ods. 10 písm. i) tým, že uplatnil nesprávne zákonné kritérium, pretože preskúmal toto rozhodnutie na základe predpokladu, že pojem jeden hospodársky subjekt sa uplatňuje na porovnanie normálnej hodnoty a vývozných cien;

               4.

               sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia keď rozhodol, že inštitúcie sa dopustili zjavne nesprávneho posúdenia tým, že uplatnili článok 2 ods. 10 prvý pododsek základného nariadenia;

               5.

               sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že uplatnil príliš doslovný výklad povinnosti informovania;

               6.

               sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že správne neuplatnil zákonné kritérium porušenia práva na obranu, ktoré (správne) identifikoval;

               7.

               sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri posúdení údajnej procesnej nezrovnalosti v rozsahu, v akom sa opieral o nesprávne právne zistenia týkajúce sa zákonnosti úpravy podľa článku 2 ods. 10 písm. i).

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 56, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45).


title: Vec C-371/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden 12. septembra 2006 – Benetton Group SpA/G-Star International BV

text:
               2.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden 12. septembra 2006 – Benetton Group SpA/G-Star International BV
   (Vec C-371/06)
   (2006/C 294/41)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Benetton Group SpA

      Žalovaný: G-Star International BV
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 3 ods. 1 písm. e) prvá zarážka (prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok) vykladať tak, že tam uvedený dôvod pre zamietnutie trvale bráni zápisu tvaru ako ochrannej známky, keď je tovar takého druhu, že jeho vonkajšia podoba a jeho tvar svojou krásou alebo originalitou výlučne alebo podstatne určujú jeho trhovú hodnotu, alebo tento dôvod pre zamietnutie neplatí, ak pred podaním prihlášky bola príťažlivá sila predmetného tvaru na verejnosť v prevažnej miere podmienená jeho všeobecnou známosťou ako rozlišovacím znakom?

               2.

               V prípade odpovede na prvú otázku v tomto zmysle: V akom rozsahu musí príťažlivá sila prevládať, aby už dôvod pre zamietnutie neplatil?


title: Vec C-404/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Naumburg (Nemecko) 18. septembra 2008 – Investitionsbank Sachsen-Anhalt – Anstalt der Norddeutschen Landesbank – Girozentrale/Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt

text:
               20.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 327/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Naumburg (Nemecko) 18. septembra 2008 – Investitionsbank Sachsen-Anhalt – Anstalt der Norddeutschen Landesbank – Girozentrale/Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
   (Vec C-404/08)
   (2008/C 327/16)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Oberlandesgericht Naumburg
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Investitionsbank Sachsen-Anhalt – Anstalt der Norddeutschen Landesbank – Girozentrale

      Žalovaná: Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 86 ods. 1 ES v spojení s článkom 81 ods. 1 písm. a) a d), ako aj ods. 2 ES vykladať v tom zmysle, že oslobodenie od súdnych nákladov a súdnych poplatkov, ktoré bolo priznané spolkovou krajinou Sasko-Anhaltsko pre ňou zriadenú investičnú banku podľa § 6 ods. 1 Investitionsbank-Begleitgesetz (vykonávací predpis o investičnej banke) z 18. decembra 2003 (Gesetz- und Verordnungsblatt des Landes Sachsen-Anhalt č. 47/2003, s. 371), je neplatné?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na otázku 1: Majú sa pravidlá hospodárskej súťaže práva Spoločenstva podľa článku 86 ods. 2 prvej vety ES vykladať v tom zmysle, že investičná banka je pri súdnych nákladoch a súdnych poplatkoch oslobodená rovnako ako spolková krajina Sasko-Anhaltsko len vtedy, ak plní úlohy orgánu verejnej moci podľa § 6 Verordnung über die Errichtung der Investitionsbank Sachsen-Anhalt (nariadenie o zriadení investičnej banky Saska-Anhaltska) z 30. decembra 2003 (GVBl. LSA 2004, s. 20) v znení nariadenia z 2. decembra 2006 (GVBl. LSA, s. 534)?


title: Vec C-90/08 P: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z  5. marca 2009 — K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões, Marly Lima Jatobá (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva CORPO LIVRE — Námietka majiteľa skorších národných a medzinárodných slovných ochranných známok LIVRE — Oneskorené predloženie dôkazov — Zamietnutie námietky)

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/21

         Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 5. marca 2009 — K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões, Marly Lima Jatobá
   (Vec C-90/08 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva CORPO LIVRE - Námietka majiteľa skorších národných a medzinárodných slovných ochranných známok LIVRE - Oneskorené predloženie dôkazov - Zamietnutie námietky)
   2009/C 141/37
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (v zastúpení: D. Spohn, Rechtsanwältin)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca), Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões, Marly Lima Jatobá

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 12. decembra 2007 vo veci T-86/05, K & L Ruppert Stiftung/ÚHVT — Lopes de Almeida Cunha, Couto Simões, Marly Lima Jatobá, ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu o neplatnosť podanú majiteľom národných a medzinárodných slovných ochranných známok „LIVRE“ pre tovary zatriedené do triedy 25 proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 7. decembra 2004, ktorým bolo zamietnuté odvolanie proti rozhodnutiu námietkového oddelenia o zamietnutí jeho námietky podanej proti zápisu obrazovej ochrannej známky Spoločenstva „CORPO LIVRE“ pre tovary zatriedené do tried 18 a 25 — Námietkové konanie — Zamietnutie námietky založenej na oneskorenom predložení dôkazu o používaní skorších ochranných známok

      Výrok uznesenia

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 142, 7.6.2008.


title: Vec T-33/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  8. februára 2013 — Piotrowski/ÚHVT (MEDIGYM) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Medzinárodný zápis označujúci Európske spoločenstvo — Slovná ochranná známka MEDIGYM — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Právo byť vypočutý — Článok 75 druhá veta nariadenia č. 207/2009“ ]

text:
               6.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 101/17

         Rozsudok Všeobecného súdu z 8. februára 2013 — Piotrowski/ÚHVT (MEDIGYM)
   (Vec T-33/12) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Medzinárodný zápis označujúci Európske spoločenstvo - Slovná ochranná známka MEDIGYM - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Právo byť vypočutý - Článok 75 druhá veta nariadenia č. 207/2009)
   2013/C 101/37
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Elke Piotrowski (Viernheim, Nemecko) (v zastúpení: J. Albrecht, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: M. Lenz a G. Schneider, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 18. novembra 2011 (vec R 734/2011-4) týkajúcemu sa medzinárodného zápisu slovného označenia MEDIGYM označujúceho Európske spoločenstvo

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pani Elke Piotrowski je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 80, 17.3.2012.


title: Vec C-115/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 25. februára 2016 – N Luxembourg 1/Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 25. februára 2016 – N Luxembourg 1/Skatteministeriet
   (Vec C-115/16)
   (2016/C 270/28)
   Jazyk konania: dánčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Østre Landsret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: N Luxembourg 1

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 1 ods. 1 smernice 2003/49/ES (1) v spojení s článkom 1 ods. 4 smernice vykladať v tom zmysle, že ak spoločnosť sídliaca v členskom štáte, na ktorú sa vzťahuje článok 3 smernice, za takých okolností, akými sú okolnosti prejednávanej veci, prijme úrok od dcérskej spoločnosti v inom členskom štáte, je „vlastníkom požitkov“ v podobe tohto úroku na účely smernice?

                           1.1.

                           Má sa pojem „vlastník požitkov“ v článku 1 ods. 1 smernice 2003/49/ES v spojení s článkom 1 ods. 4 tejto smernice vykladať v súlade so zodpovedajúcim pojmom v článku 11 modelovej daňovej zmluvy OECD z roku 1977?

                           1.2.

                           Má sa tento pojem v prípade kladnej odpovede na otázku 1.1 vykladať len z hľadiska komentára k článku 11 modelovej daňovej zmluvy z roku 1977 (bod 8), alebo možno do výkladu zahrnúť následné komentáre vrátane doplnení z roku 2003 týkajúcich sa „účelových spoločností“ (bod 8.1, teraz bod 10.1) a doplnení z roku 2014 týkajúcich sa „zmluvných alebo zákonom stanovených povinností“ (bod 10.2)?

                           1.3.

                           Pokiaľ možno do výkladu zahrnúť komentár z roku 2003, je to, aby sa spoločnosť nepovažovala za „vlastníka požitkov“ na účely smernice 2003/49/ES, podmienené skutočným presmerovaním finančných prostriedkov osobám, ktoré sa v štáte, v ktorom sídli platiteľ úrokov, považujú za „vlastníkov požitkov“ v podobe predmetných úrokov, a pokiaľ áno, je ďalšou podmienkou to, že k skutočnému prevodu dôjde v okamihu blízkom výplate úrokov a/alebo sa uskutoční ako výplata úrokov?

                                       1.3.1.

                                       Aký význam má v tejto súvislosti skutočnosť, že na úver sa použije vlastný kapitál, že predmetný úrok je zahrnutý do istiny (tzv. roll-up), že príjemca úrokov následne uskutoční prevod materskej spoločnosti sídliacej v tom istom štáte v rámci skupiny s cieľom upraviť výnosy na daňové účely podľa pravidiel platných v dotknutom štáte, že predmetné úroky sú následne konvertované na vlastné imanie spoločnosti, ktorá je príjemcom úveru, že príjemca úrokov má zmluvnú alebo zákonom stanovenú povinnosť previesť úroky na inú osobu a že väčšina osôb, ktoré sa v štáte, kde sídli platiteľ úrokov, považujú za „vlastníkov požitkov“ v podobe úrokov, sídli v iných členských štátoch alebo v iných štátoch, s ktorými má Dánsko podpísaný dohovor o zamedzení dvojitého zdanenia, takže podľa dánskej právnej úpravy zdaňovania by neexistoval základ na vykonanie zrážky dane pri zdroji, keby boli tieto osoby poskytovateľmi úveru, a teda by boli priamymi príjemcami úrokov?

                           1.4.

                           Aký význam má na posúdenie otázky, či sa má príjemca úrokov považovať za „vlastníka požitkov“ na účely smernice, skutočnosť, ak vnútroštátny súd po posúdení skutkových okolností veci konštatuje, že príjemca – bez zmluvnej alebo zákonom stanovenej povinnosti previesť prijaté úroky na inú osobu – nemal „plné“ právo „používať a požívať“ úroky v zmysle komentára z roku 2014 k modelovej daňovej zmluve z roku 1977?

               2.

               Môže sa členský štát odvolávať na článok 5 ods. 1 smernice o uplatňovaní vnútroštátnych ustanovení na zabránenie podvodom alebo zneužívaniu alebo na článok 5 ods. 2 smernice len za predpokladu, že dotknutý členský štát prijal osobitné vnútroštátne ustanovenie, ktorým sa vykonáva článok 5 smernice, alebo že vnútroštátne právo obsahuje všeobecné ustanovenia či zásady týkajúce sa podvodov, zneužívania a daňových únikov, ktoré sa dajú vykladať v súlade s článkom 5?

                           2.1.

                           Možno v prípade kladnej odpovede na otázku 2 považovať § 2 ods. 2 písm. d) zákona o dani z príjmov právnických osôb, ktorý stanovuje, že obmedzená daňová povinnosť pri úrokových príjmoch sa nevzťahuje na „úroky oslobodené od dane… podľa smernice 2003/49/ES o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom na výplaty úrokov a licenčných poplatkov medzi združenými spoločnosťami rôznych členských štátov“, za osobitné vnútroštátne ustanovenie v zmysle článku 5 smernice?

               3.

               Je ustanovenie dohovoru o zamedzení dvojitého zdanenia uzatvoreného medzi dvoma členskými štátmi a vypracovaného v súlade s modelovou daňovou zmluvou OECD, podľa ktorého je zdaňovanie úrokov podmienené tým, či sa príjemca úrokov považuje za vlastníka požitkov v podobe úrokov, dojednaným ustanovením na zabránenie zneužívaniu, na ktoré sa vzťahuje článok 5 smernice?

               4.

               Ide o zneužívanie atď. v zmysle smernice 2003/49/ES, pokiaľ sú v členskom štáte, kde sídli platiteľ úrokov, úroky daňovo odpočítateľné a v členskom štáte, kde sídli príjemca úrokov, sa úroky nezdaňujú?

               5.

               Má členský štát, ktorý nechce uznať, že spoločnosť v inom členskom štáte je vlastníkom požitkov v podobe úrokov, a tvrdí, že spoločnosť v inom členskom štáte je tzv. umelou účelovou spoločnosťou, podľa smernice 2003/49/ES alebo článku 10 ES povinnosť uviesť, koho tento členský štát v takom prípade považuje za vlastníka požitkov?

               6.

               Ak sa spoločnosť sídliaca v členskom štáte (materská spoločnosť) v skutočnosti nepovažuje za oslobodenú od zrážkovej dane podľa smernice 2003/49/ES, pokiaľ ide o úroky prijaté od spoločnosti sídliacej v inom členskom štáte (dcérska spoločnosť), a materská spoločnosť v poslednom uvedenom členskom štáte sa v tomto členskom štáte považuje za osobu s obmedzenou daňovou povinnosťou v súvislosti s týmito úrokmi, bráni článok 43 ES v spojení s článkom 48 ES právnej úprave, na základe ktorej posledný uvedený členský štát požaduje od spoločnosti zodpovednej za vykonanie zrážky dane pri zdroji (dcérska spoločnosť), aby v prípade oneskorenej úhrady splatnej zrážkovej dane zaplatila úrok z omeškania s vyššou úrokovou sadzbou, než je sadzba úroku z omeškania, ktorú členský štát uplatňuje pri daňových dlhoch právnických osôb (vrátane úrokových príjmov) vymáhaných od spoločností sídliacich v tom istom členskom štáte?

               7.

               Ak sa spoločnosť sídliaca v členskom štáte (materská spoločnosť) v skutočnosti nepovažuje za oslobodenú od zrážkovej dane podľa smernice 2003/49/ES, pokiaľ ide o úroky prijaté od spoločnosti sídliacej v inom členskom štáte (dcérska spoločnosť), a materská spoločnosť v poslednom uvedenom členskom štáte sa v tomto členskom štáte považuje za zdaniteľnú osobu s obmedzenou daňovou povinnosťou v súvislosti s týmito úrokmi, bráni článok 43 ES v spojení s článkom 48 ES (subsidiárne s článkom 56 ES) samostatne alebo ako celok právnej úprave, na základe ktorej:

                           a)

                           posledný uvedený členský štát požaduje od platiteľa úrokov, aby vykonal zrážku dane z úrokov pri zdroji, a považuje túto osobu za zodpovednú voči orgánom za nevykonanie zrážky dane pri zdroji, pričom ak príjemca úrokov sídli v poslednom uvedenom členskom štáte, nemá takú povinnosť vykonať zrážku dane pri zdroji?

                           b)

                           materská spoločnosť v poslednom uvedenom členskom štáte by v prvých dvoch zdaňovacích obdobiach nemala povinnosť platiť preddavky na daň z príjmov právnických osôb, ale musela by začať platiť daň z príjmov právnických osôb až omnoho neskôr, než je splatnosť zrážkovej dane?

                     Vnútroštátny súd žiada Súdny dvor EÚ, aby zahrnul odpoveď na otázku 6 do svojej odpovede na otázku 7.

      (1)  Smernica Rady 2003/49/ES z 3. júna 2003 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom na výplaty úrokov a licenčných poplatkov medzi združenými spoločnosťami rôznych členských štátov (Ú. v. EÚ L 157, 2003, s. 49; Mim. vyd. 09/001, s. 380).


title: Vec T-614/13: Žaloba podaná 26. novembra 2013 — Romonta/Komisia

text:
               1.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 31/13

         Žaloba podaná 26. novembra 2013 — Romonta/Komisia
   (Vec T-614/13)
   2014/C 31/24
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Romonta GmbH (Seegebiet Mansfelder Land, Nemecko) (v zastúpení: I. Zenke, M. Vollmer, C. Telschow a A. Schulze, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje:

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie 2013/448/EU z 5. septembra 2013 o vnútroštátnych vykonávacích opatreniach na prechodné bezodplatné pridelenie emisných kvót skleníkových plynov v súlade s článkom 11 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES v časti, v ktorej sa v článku 1 ods. 1 žalobkyni zamieta pridelenie kvót ako odškodnenie za neprimerané ťažkosti za tretie obchodovacie obdobie na trhu s emisiami pre roky 2013 až 2020 podľa § 9 ods. 5 nemeckého zákona o obchodovaní s emisiami skleníkových plynov,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality
               Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie odporuje zásade proporcionality, pretože zákaz pridelenia emisných kvót ako odškodnenia za neprimerané ťažkosti je s ohľadom na ciele stanovené žalovanou nesprávny a okrem toho je hrubo neprimeraný v pomere k nevýhode, ktorá tým žalobkyni vzniká. Subsidiárne žalobkyňa na tomto mieste uvádza, že rozhodnutie 2011/278/EÚ (1) je v rozpore s právom Európskej únie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení zásady subsidiarity
               V rámci tohto žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore so zásadou subsidiarity, v zmysle ktorej sa musí činnosť Európskej únie obmedziť len na nevyhnutný rozsah. Na rozdiel od názoru, ktorý zastáva žalobkyňa členským štátom (aj keď len v obmedzenom rozsahu) je ponechané právo stanoviť pravidlá prideľovania kvót. K právnej úprave, ktorej prijatie naďalej patrí do právomoci členských štátov patrí úprava odškodnenia za neprimerané ťažkosti ako vyplýva z § 9 ods. 5 nemeckého zákona o obchodovaní s emisiami skleníkových plynov.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na zásahu do základných práv
               V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že napadnuté rozhodnutie zasahuje do jej základného práva na slobodné podnikanie, slobodu povolania a práva vlastniť majetok, pričom takéto zásahy nie sú odôvodnené Európskou úniou uznanými cieľmi všeobecného záujmu ani ochranou práv a slobôd iných.

      (1)  2011/278/EÚ: Rozhodnutie Komisie z 27. apríla 2011, ktorým sa ustanovujú prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót podľa článku 10a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES, platné v celej Únii [oznámené pod číslom K(2011) 2772] (Ú. v. EÚ L 130, s. 1).


title: Vec F-56/14: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) zo 14. júla 2016 – Dominguez Perez/Komisia (Verejná služba — Dôchodky — Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku — Práva na dôchodok nadobudnuté na základe vnútroštátneho dôchodkového systému pred nástupom do služby v Únii — Prevod do dôchodkového systému Únie — Návrh na započítanie odpracovaných rokov založený na nových všeobecných vykonávacích ustanoveniach a odsúhlasený dotknutou osobou — Akt, ktorý nespôsobuje ujmu — Právna istota — Legitímna dôvera — Rovnosť zaobchádzania — Článok 81 rokovacieho poriadku)

text:
               5.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/34

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) zo 14. júla 2016 – Dominguez Perez/Komisia
   (Vec F-56/14) (1)

   ((Verejná služba - Dôchodky - Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku - Práva na dôchodok nadobudnuté na základe vnútroštátneho dôchodkového systému pred nástupom do služby v Únii - Prevod do dôchodkového systému Únie - Návrh na započítanie odpracovaných rokov založený na nových všeobecných vykonávacích ustanoveniach a odsúhlasený dotknutou osobou - Akt, ktorý nespôsobuje ujmu - Právna istota - Legitímna dôvera - Rovnosť zaobchádzania - Článok 81 rokovacieho poriadku))
   (2016/C 326/58)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Dolores Dominguez Perez (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne J. Currall a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia, neskôr G. Gattinara, splnomocnený zástupca a napokon G. Gattinara a F. Simonetti, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie dvoch návrhov na výpočet prevodu práv žalobkyne na dôchodok do dôchodkového systému Únie, v ktorých sú uplatnené nové všeobecné vykonávacie ustanovenia k článkom 11 a 12 prílohy VIII služobného poriadku úradníkov

      Výrok

               1.

               Žaloba sa čiastočne zamieta ako zjavne neprípustná a čiastočne sa zamieta ako zjavne nedôvodná.

               2.

               Dolores Dominguez Perez znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 253, 4.8.2014, s. 70.


title: Vec T-310/03: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  25. apríla 2006  – Kreuzer Medien/Parlament a Rada ( Žaloba o neplatnosť — Smernica 2003/33/ES — Fyzické alebo právnické osoby — Aktívna legitimácia — Neprípustnosť )

text:
               1.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 154/16

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 25. apríla 2006 – Kreuzer Medien/Parlament a Rada
   (Vec T-310/03) (1)

   („Žaloba o neplatnosť - Smernica 2003/33/ES - Fyzické alebo právnické osoby - Aktívna legitimácia - Neprípustnosť“)
   (2006/C 154/43)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Kreuzer Medien GmbH (Lipsko, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne U. Kornmeier a D. Valbert, neskôr M. Lenz, advokáti)

      Žalovaní: Európsky parlament (v zastúpení: E. Waldherr a U. Rösslein, splnomocnení zástupcovia) a Rada Európskej únie (v zastúpení: E. Karlsson, splnomocnený zástupca)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobcu: Falstaff Verglas-Gesellschaft mbH (Klosterneuburg, Rakúsko) (v zastúpení: W.-G. Schärf, advokát)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovaných: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M.-J. Jonczy, L. Pignataro-Nolin a F. Hoffmeister, splnomocnení zástupcovia), Španielske kráľovstvo (v zastúpení: L. Fraguas Gadea, splnomocnený zástupca) a Fínska republika (v zastúpení: A. Guimaraes-Purokoski, T. Pynnä a E. Bygglin, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Žaloba o neplatnosť znenia článku 3 ods. 1 smernice 2003/33/ES Európskeho parlamentu a Rady z 26. mája 2003 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov týkajúcich sa reklamy a sponzorstva tabakových výrobkov (Ú. v. EÚ L 152, s. 16, Mim. vyd. 15/007, s. 460)
   Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Žalobkyňa znáša okrem svojich vlastných trov aj trovy Parlamentu a Rady.

               3.

               Španielske kráľovstvo a Komisia znášajú okrem svojich vlastných trov aj trovy, ktoré vznikli v konaní o nariadení predbežného opatrenia pred Súdom prvého stupňa.

               4.

               Fínska republika znáša svoje vlastné trovy.

               5.

               Falstaff Verglas-Gesellschaft mbH znáša okrem svojich vlastných trov aj trovy, ktoré vznikli v konaní o nariadení predbežného opatrenia pred Súdom prvého stupňa.

      (1)  Ú. v. EÚ C 289, 29.11.2003.


title: Vec T-452/05: Žaloba podaná  27. decembra 2005  – Belgian Sewing Thread/Komisia

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/43

         Žaloba podaná 27. decembra 2005 – Belgian Sewing Thread/Komisia
   (Vec T-452/05)
   (2006/C 60/83)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Belgian Sewing Thread N. V. (v zastúpení: H. Gilliams, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu
   Žalobca navrhuje Súdnemu dvoru, aby:

               a)

               v rámci žaloby o neplatnosť:

                           —

                           zrušil článok 1 rozhodnutia v časti, kde konštatuje, že žalobca sa podieľal na porušení v ňom uvedenom v rovnakom rozsahu ako ostatné zúčastnené podniky, ako aj článok 2 rozhodnutia v časti, kde ukladá pokutu žalobcovi,

                           —

                           subsidiárne zrušil alebo podstatne znížil pokutu uloženú žalobcovi v článku 2 rozhodnutia,

                           —

                           zaviazal žalovanú na náhradu trov konania,

               b)

               v rámci žaloby o náhradu škody:

                           —

                           rozhodol, že Komisia zodpovedá za škodu podľa článkov 235 a 288 ES,

                           —

                           nariadil Komisii, aby žalobcovi nahradila všetku škodu, ktorá mu vznikla alebo ešte len vznikne v dôsledku zverejnenia jeho interných cenníkov Komisiou,

                           —

                           nariadil Komisii, aby zaplatila úrok zo sumy náhrady škody vo výške 8 % ročne, a to od momentu pochybenia Komisiou,

                           —

                           nariadil Komisii, aby v očakávaní výsledkov znaleckého posudku vopred zaplatila náhradu škody vo výške 705 812 EUR,

                           —

                           zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V prvom rade žalobca napáda rozhodnutie Komisie zo 14. decembra 2005 týkajúce sa konania podľa článku 81 zmluvy ES a článku 53 Dohody o EHP (vec 38.337 – PO/Thread) v časti, kde konštatuje, že žalobca sa podieľal na v ňom uvedenom porušení v rovnakom rozsahu ako ostatné zúčastnené podniky, a požaduje zrušenie alebo aspoň podstatné zníženie jemu uloženej pokuty.
   Žalobca tvrdí, že porušenie, ktorého ho sa dopustil, bolo nesprávne kvalifikované ako veľmi závažné. Komisia tým porušila zásadu spravodlivosti a proporcionality, článok 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003 (1), a tiež povinnosť odôvodnenia a právo na obhajobu. Komisia podľa žalobcu nezohľadnila skutočnosť, že žalobca pri vytváraní a organizácii porušenia nehral žiadnu rolu, nezúčastnil sa príslušných stretnutí s cieľom uzavrieť dohody obmedzujúce súťaž, a tiež skutočnosť, že žalobca nikdy nerealizoval tieto dohody v praxi.
   Žalobca tiež napáda svoje zaradenie do druhej skupiny pri určovaní počiatočnej výšky pokuty a počiatočnej výšky pokuty mu uloženej. Komisia podľa žalobcu precenila možnosť žalobcu reálne ovplyvniť súťaž, a to jednak v porovnaní s vplyvom ostatných zúčastnených podnikov, ale tiež v súvislosti s žalobcovou nepriaznivou finančnou situáciou a obmedzenou veľkosťou trhu. V tejto súvislosti tiež uvádza, že Komisia tým porušila zásadu spravodlivosti a proporcionality, článok 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003, usmernenia o metódach ukladania pokút a tiež povinnosť odôvodnenia.
   Komisia tiež podľa žalobcu nesprávne posúdila poľahčujúce okolnosti týkajúce sa žalobcu a porušila usmernenia o metódach ukladania pokút a tiež povinnosť odôvodnenia. Komisia opomenula zohľadniť ako poľahčujúce okolnosti skutočnosť, že žalobca nikdy nerealizoval uzavreté dohody v praxi a že hral len veľmi obmedzenú a pasívnu rolu.
   Podľa žalobcu mu v súvislosti s jeho spoluprácou pri vyšetrovaní bolo priznané príliš malé zníženie pokuty, a to v rozpore s povinnosťou odôvodnenia, zásadou rovnosti a proporcionality a oznámením o spolupráci.
   Nakoniec žalobca požaduje náhradu škody, ktorá mu bola spôsobená v dôsledku porušenia zásady ochrany legitímnej dôvery Komisiou, ktoré spočívalo v zverejnení žalobcovho interného cenníka.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002 s. 205).