title: Vec C-96/13: Žaloba podaná 26. februára 2013 — Európska komisia/Helénska republika

text:
               4.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/8

         Žaloba podaná26. februára 2013 — Európska komisia/Helénska republika
   (Vec C-96/13)
   2013/C 129/15
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Patakia a A. Tokár)

      Žalovaná: Helénska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Helénska republika si tým, že uložila podmienky v otvorenom zadávacom konaní na poskytovanie služieb technickej pomoci pre OPS-IKA [integrovaný informačný systém Idryma Koinonikon Asfaliseon (Inštitúcia sociálneho zabezpečenia; ďalej len „IKA“] a pre internetovú stránku IKA, ako aj na rozšírenie databáz na obdobie 30 mesiacov (výzva na predloženie ponúk č. L30/POY/9/5-6-2009 — uverejnená v Úradnom vestníku Európskej únie pod č. 2009/S110-159234), podľa ktorých mali mať uchádzači skúsenosť s vykonávaním podobných zmlúv pre grécky poisťovací orgán, a ďalej, že skúsenosť subdodávateľov nemohla nahradzovať skúsenosť uchádzačov, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2, článku 44 ods. 2 a článku 48, v spojení s článkom 2 smernice 2004/18/ES (1),

               —

               zaviazať Helénsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Údajné porušenie článku 44 ods. 2 a článku 48 v spojení s článkom 2 smernice 2004/18/ES sa týka zadávacieho konania IKA ako verejného obstarávateľa na poskytovanie služieb technickej pomoci pre OPS-IKA (integrovaný informačný systém IKA) a pre internetovú stránku IKA, ako aj na rozšírenie databáz.

               2.

               Komisia zastáva názor, že podmienka vo výzve na predloženie ponúk, podľa ktorej sa vyžaduje skúsenosť s realizáciou integrovaného informačného systému pre inštitúciu sociálneho zabezpečenia v Grécku, predstavuje geografickú podmienku, ktorá porušuje zásadu rovného zaobchádzania a zásadu zákazu diskriminácie, ktoré sú stanovené v článku 2, v článku 44 ods. 2 a v článku 48 smernice 2004/18.

               3.

               Uvádza sa, že grécke orgány sa vo svojich odpovediach na odôvodnené stanovisko Komisie zaviazali vykonať všetky zmeny v súlade s výhradami Komisie, čím v podstate uznali údajné porušenie.

               4.

               Komisia sa tiež domnieva, že podmienka vo výzve na predloženie ponúk, podľa ktorej skúsenosť subdodávateľov uchádzača nemôže nahradzovať skúsenosť uchádzača, porušuje článok 48 smernice 2004/18, lebo podľa uvedenej podmienky uchádzači nemôžu uplatniť skúsenosť tretích osôb, aby preukázali, že majú technickú spôsobilosť, ktorá sa vyžaduje na vykonanie dotknutej zmluvy.

               5.

               Grécke orgány sa vo svojej odpovedi zaviazali, že nová výzva na predloženie ponúk výslovne stanoví možnosť pre podniky — uchádzačov uplatniť relevantnú skúsenosť tretích subjektov, t. j. subdodávateľov, čím v podstate uznali aj druhú výhradu Komisie.

               6.

               Grécke orgány však nestanovili konkrétny dátum novej výzvy na predloženie ponúk a namiesto toho rozhodli predĺžiť dobu trvania predchádzajúcej zmluvy, pričom sa odvolali na dôvody vnútroštátneho verejného poriadku.

               7.

               Komisia okrem toho konštatovala, že údajné porušenie vyššie uvedených ustanovení smernice 2004/18 naďalej existuje a že ho nemožno odôvodniť dovolávanými dôvodmi, a preto podala žalobu na Súdny dvor, aby konštatoval predmetné porušenie.

      (1)  Ú. v. EÚ L 134, 30.4.2004, s. 114; Mim. vyd. 06/07, s. 132.


title: Vec C-350/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Taliansko) 10. júla 2015 – trestné konanie proti Lucianovi Baldettimu

text:
               21.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/34

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Taliansko) 10. júla 2015 – trestné konanie proti Lucianovi Baldettimu
   (Vec C-350/15)
   (2015/C 311/39)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

   Luciano Baldetti

      Prejudiciálna otázka

   Je ustanovenie [článku 10a legislatívneho dekrétu č. 74 z 10. marca 2000], pokiaľ ide o časť, v ktorej umožňuje skúmať trestnú zodpovednosť osoby, ktorej už bola za rovnaký skutok (neodvedenie dane z pridanej hodnoty) s konečnou platnosťou uložená sankcia v správnom konaní uplatnením daňovej pokuty, v súlade s právom Spoločenstva v zmysle článku [4 Protokolu č. 7 k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd] a článku 50 [Charty základných práv Európskej únie]?


title: Vec F-87/09: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  11. januára 2011 — Dekker/Europol

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/57

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 11. januára 2011 — Dekker/Europol
   (Vec F-87/09) (1)

   2011/C 252/128
   Jazyk konania: holandčina
   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci v dôsledku urovnania sporu zmierom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 30.1.2010, s. 80.


title: Vec C-395/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Tribunale di Viterbo z  25. októbra 2005 , ktorý súvisí s trestným konaním: Antonello D'Antonio a i.

text:
               14.1.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Tribunale di Viterbo z 25. októbra 2005, ktorý súvisí s trestným konaním: Antonello D'Antonio a i.
   (Vec C-395/05)
   (2006/C 10/27)
   Jazyk konania: taliančina
   Tribunale di Viterbo podal uznesením z 25. októbra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s trestným konaním: Antonello D'Antonio a i. a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 10. novembra 2005.
   Tribunale di Viterbo žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:

               —

               Porušujú článok 4 ods. 1 a článok 4a zákona č. 401/89 v znení neskorších predpisov, ktoré v súčasnosti umožňujú iba talianskym koncesionárom verejnej služby, a nie aj zahraničným sprostredkovateľom „bookmakers“ prevádzkovanie stávkových hier, zásady voľnej hospodárskej súťaže, voľného poskytovania služieb a slobody usadiť sa zakotvené v článkoch 31, 86, 43 a 48 Zmluvy ES?


title: Vec C-92/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia n° 1 de Fuenlabrada (Španielsko) 15. februára 2016 – Bankia S.A./Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez a Sheyla-Jeanneth Felix Caiza

text:
               2.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 1 de Fuenlabrada (Španielsko) 15. februára 2016 – Bankia S.A./Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez a Sheyla-Jeanneth Felix Caiza
   (Vec C-92/16)
   (2016/C 156/36)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado de Primera Instancia no 1 de Fuenlabrada

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Bankia S.A.

      Žalovaní: Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez a Sheyla-Jeanneth Felix Caiza

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 6 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS (1) z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách vykladať v tom zmysle, že ďalšia existencia zmluvy bez nekalej podmienky nie je možná, ak je zvyšok zmluvy pre predajcu alebo dodávateľa neprimerane nevýhodný?

               2.

               V prípade, ak ďalšia existencia zmluvy, ktorá je pre predajcu alebo dodávateľa neprimerane nevýhodná, nie je možná, je vnútroštátny súd oprávnený zachovať zmluvu v záujme ochrany spotrebiteľa uplatnením dispozitívneho právneho ustanovenia, alebo má doplniť do zmluvy pravidlo, ktoré je aspoň do určitej miery únosné pre predajcu alebo dodávateľa?

               3.

               Ak je podmienka týkajúca sa predčasnej splatnosti neúčinná z dôvodu, že je nekalá, je možná ďalšia existencia zvyšku zmluvy v zmysle článku 6 ods. 1 smernice 93/13?

               4.

               Môže sa spotrebiteľ v konaní na súde, ktorý prejednáva vec, vzdať ochranného režimu podľa smernice 93/13?

               5.

               Je vnútroštátny procesný predpis, ktorý podmieňuje hmotnoprávne práva alebo výhody spotrebiteľa tým, že sa voči nemu vedie mimoriadne skrátené konanie o výkone rozhodnutia, a nepriznáva také práva alebo výhody v iných konaniach, v súlade so zásadou efektivity podľa smernice 93/13 a Charty základných práv Európskej únie (2)?

      (1)  Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29.

      (2)  Ú. v. ES C 364, 2000, s. 1.


title: Vec C-218/04: Žaloba podaná 26. mája 2004 Helénskou republikou proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               10.7.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/9

         Žaloba podaná 26. mája 2004 Helénskou republikou proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec C-218/04)
   (2004/C 179/18)
   Helénska republika, zastúpená Vasilios Kontolaimos, právnym poradcom, Joannis Kalkias, zo Zvláštneho úradu pre právo spoločenstva štátnej právnej služby Ministerstva poľnohospodárstva a Sofia Callas, zastupujúcou právnou poradkyňou zvláštnej právnej služby Oddelenia práva spoločenstva Ministerstva zahraničných vecí, ktorí si zvolili adresu na doručovanie na gréckom veľvyslanectve, 27 rue Marie Adélaïde, podala 26. mája 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Helénska republika navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil konečné rozhodnutie Komisie C(2004) 1070 z 30. marca 2004, v ktorom Komisia požaduje vrátenie ňou zaplatenej sumy vo výške 710 341 EUR, ktorou sa finančne podieľala na výdavkoch spojených s vytvorením spoločného zoznamu viníc.

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné argumenty

               1.

               Porušenie práva.

               2.

               Zneužitie právomocí.

               3.

               Rozhodnutie Komisie požadujúce vrátenie pridelenej sumy nie je v súlade so zásadou proporcionality, ani zásadou spolupráce Komisie s členskými štátmi.


title: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. februára 2005 vo veci C-141/02 P: Komisia Európskych spoločenstiev proti T-Mobile Austria GmbH (Odvolanie — Článok 90 ods. 3 Zmluvy ES (teraz článok 86 ods. 3 ES) — Výška poplatkov vymeraných Rakúskou republikou operátorom GSM — Čiastočné zamietnutie sťažnosti — Prípustnosť)

text:
               16.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/1

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (veľká komora)
   z 22. februára 2005
   vo veci C-141/02 P: Komisia Európskych spoločenstiev proti T-Mobile Austria GmbH (1)

   (Odvolanie - Článok 90 ods. 3 Zmluvy ES (teraz článok 86 ods. 3 ES) - Výška poplatkov vymeraných Rakúskou republikou operátorom GSM - Čiastočné zamietnutie sťažnosti - Prípustnosť)
   (2005/C 93/01)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-141/02 P, Komisia Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: W. Mölls a K. Wiedner), ktorú v konaní podporuje: Francúzska republika (splnomocnení zástupcovia: G. de Bergues a F. Million), ďalší účastníci konania: T-Mobile Austria GmbH, pôvodne max-mobil Telekommunikation Service GmbH, so sídlom vo Viedni (Rakúsko), (advokáti: A. Reidlinger, M. Esser-Wellié a T. Lübbig), Holandské kráľovstvo (splnomocnená zástupkyňa: H. G. Sevenster), predmetom ktorej je odvolanie podľa článku 49 Štatútu Súdneho dvora ES podané 15. apríla 2002, Súdny dvor (veľká komora), v zložení: predseda veľkej komory V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a A. Borg Barthet, sudcovia J.-P. Puissochet (spravodajca), R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, M. Ilešič, J. Malenovský, J. Klučka a U. Lõhmus, generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: M.-F. Contet, hlavná referentka, vyhlásil dňa 22. februára 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 30. januára 2002, max.mobil/Komisia (T-54/99), sa ruší.

               2)

               Žaloba podaná spoločnosťou max.mobil Telekommunikation Service GmbH na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev sa zamieta.

               3)

               Spoločnosť T-Mobile Austria GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 169, 13.07.2002


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 9. septembra 2004 vo veci C-125/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Prípustnosť — Záujem konať — Smernica 92/50/EHS — Verejné obstarávanie — Služby prepravy odpadov — Postup bez predchádzajúceho uverejnenia oznamu o obstarávaní)

text:
               23.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/10

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 9. septembra 2004
   vo veci C-125/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Prípustnosť - Záujem konať - Smernica 92/50/EHS - Verejné obstarávanie - Služby prepravy odpadov - Postup bez predchádzajúceho uverejnenia oznamu o obstarávaní)
   (2004/C 262/20)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-125/03, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnený zástupca: K. Wiedner) proti Spolkovej republike Nemecko (splnomocnení zástupcovia: W.-D. Plessing a A. Tiemann), predmetom ktorej je žaloba o nesplnenie povinnosti v súlade s článkom 226 ES podaná dňa 20. marca 2003, Súdny dvor (prvá komora) v zložení: predseda komory P. Jann (spravodajca), sudcovia: A. Rosas, S. von Bahr, K. Lenaerts a K. Schiemann, generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 9. septembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Nemecká republika si tým, že zmluvy o zbere odpadov, ktoré uzatvorili mestá Lüdinghausen a d'Olfen, ako aj obce Nordkirchen, Senden a Ascheberg, boli uzatvorené bez ohľadu na pravidlá oznamovania upravené ustanoveniami článkov 8, 15 odsek 2 a 16 odsek 1 smernice Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 112 z 10.5.2003


title: Vec C-448/07 P: Odvolanie podané 27. septembra 2007 : Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A. proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) z  12. júla 2007 vo veci T-177/06, Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A./Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               24.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/23

         Odvolanie podané 27. septembra 2007: Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A. proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) z 12. júla 2007 vo veci T-177/06, Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A./Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-448/07 P)
   (2007/C 283/42)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Odvolatelia: Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A. (v zastúpení: J. L. Buendía Sierra a R. González-Gallarza Granizo, abogados)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľov

               —

               zrušiť uznesenie Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) o neprípustnosti z 12. júla 2007 vo veci T-177/06, Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A./Komisia Európskych spoločenstiev,

               —

               vrátiť vec Súdu prvého stupňa na rozhodnutie.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   V napadnutom uznesení Súd prvého stupňa rozhodol o neprípustnosti žaloby podanej Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A., ktorá smerovala k zrušeniu kvalifikácie, ktorou Európska komisia (Eurostat) zaradila Madrid Calle 30 do sektoru „vláda všeobecne“ podľa „Európskeho systému účtov – 1995“ (ESÚ 95), uvedeného v prílohe A nariadenia Rady (ES) č. 2223/96 (1) z 25. júna 1996. Táto kvalifikácia sa odlišuje od účtov uverejnených Komisiou (Eurostat) 24. apríla 2006, ktoré obsahujú údaje za rok 2005 týkajúce sa deficitu verejných financií a verejného dlhu na účely protokolu o postupe pri nadmernom deficite pripojeného k Zmluve ES. Uvedené účty sa nachádzajú v správe Komisie (Eurostat) č. 48/2006.
   Odvolatelia tvrdia, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že správa č. 48/2006 nepredstavuje implicitné rozhodnutie Komisie (Eurostat) so záväznými právnymi účinkami, na základe čoho usúdil, že nejde o napadnuteľný právny akt.
   Na podporu svojho odvolania odvolatelia poukazujú na kľúčovú úlohu Komisie (Eurostat) pri konečnom schvaľovaní údajov o deficite a dlhu verejných financií členských štátov, ktorá vyplýva nielen z uplatniteľných právnych predpisov [článok 104 Zmluvy ES, protokol o postupe pri nadmernom deficite a nariadenie Rady (ES) č. 3605/93 (2) z 22. novembra 1993 o uplatňovaní Protokolu o postupe pri nadmernom schodku, ktorý tvorí prílohu Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, zmenené a doplnené nariadením Rady (ES) č. 2103/2005 (3)], ale aj z inštitucionálnej štruktúry právneho systému.
   Odvolatelia sa domnievajú, že Súd prvého stupňa v napadnutom uznesení vec nesprávne posúdil, keď zamietol tvrdenie, že Komisia (Eurostat) je predtým, ako zverejní údaje o deficite a verejnom dlhu členských štátov, povinná overiť, či sú verejné účty v súlade s účtovnými pravidlami ESÚ 95. Odvolatelia dodávajú, že pokiaľ Komisia (Eurostat) nemá výhrady alebo nevykoná zmeny v lehote stanovenej nariadením (ES) č. 3605/93 v znení zmien a doplnení, znamená to, že akt schválený bez uvedených výhrad alebo zmien sa stáva konečným a predstavuje teda právny akt, ktorý môže byť predmetom žaloby na súde. Odvolatelia okrem toho tvrdia, že uvedený akt má ďalekosiahle právne účinky v mnohých oblastiach, akými sú napríklad konanie v prípade nadmerného deficitu alebo v rámci štrukturálnych fondov.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 2223/96 z 25. júna 1996 o Európskom systéme národných a regionálnych účtov v spoločenstve (Ú. v. ES L 310, s. 1; Mim. vyd. 10/002, s. 3).

      (2)  Ú. v. ES L 332, s. 7; Mim. vyd. 10/001, s. 33.

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 2103/2005 z 12. decembra 2005, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 3605/93, pokiaľ ide o kvalitu štatistických údajov v kontexte postupu pri nadmernom schodku (Ú. v. EÚ L 337, s. 1).


title: Vec C-624/16 P: Odvolanie podané 25. novembra 2016: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 15. septembra 2016 vo veci T-219/13, Ferracci/Komisia

text:
               6.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/17

         Odvolanie podané 25. novembra 2016: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 15. septembra 2016 vo veci T-219/13, Ferracci/Komisia
   (Vec C-624/16 P)
   (2017/C 038/23)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: P. Stancanelli, D. Grespan, F. Tomat, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Pietro Ferracci, Talianska republika

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom vyhlasuje žalobu podanú v prvostupňovom konaní za prípustnú v zmysle článku 263 štvrtého odseku, poslednej časti vety ZFEÚ,

               —

               vyhlásiť žalobu podanú v prvostupňovom konaní za neprípustnú v zmysle článku 263 štvrtého odseku, druhej a poslednej časti vety ZFEÚ a v dôsledku toho zamietol žalobu v celom rozsahu,

               —

               uložiť pánovi Ferraccimu povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Komisia v konaní pred Všeobecným súdom, ako aj v rámci tohto konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia zakladá svoj jediný odvolací dôvod rozdelený do troch častí na nesprávnom výklade a uplatnení článku 263 štvrtého odseku, poslednej časti vety ZFEÚ Všeobecným súdom tým, že tento súd vyhlásil žalobu podanú v prvostupňovom konaní za prípustnú v zmysle tohto ustanovenia. Všeobecný súd sa konkrétne dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď považoval napadnutý akt za nariaďovací akt, ktorý sa priamo týka žalobcu v prvostupňovom konaní a vo vzťahu k žalobcovi nevyžaduje prijatie vykonávacích opatrení.


title: Vec C-298/14: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 6. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Belgicko) – Alain Laurent Brouillard/Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb osôb — Články 45 ZFEÚ a 49 ZFEÚ — Pracovníci — Zamestnanie vo verejnej správe — Smernica 2005/36/ES — Uznávanie odborných kvalifikácií — Pojem „regulované povolanie“ — Pripustenie do výberového konania na funkcie referendárov na Kasačnom súde (Belgicko))

text:
               23.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/8

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 6. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Belgicko) – Alain Laurent Brouillard/Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge
   (Vec C-298/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb osôb - Články 45 ZFEÚ a 49 ZFEÚ - Pracovníci - Zamestnanie vo verejnej správe - Smernica 2005/36/ES - Uznávanie odborných kvalifikácií - Pojem „regulované povolanie“ - Pripustenie do výberového konania na funkcie referendárov na Kasačnom súde (Belgicko)))
   (2015/C 389/09)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Alain Laurent Brouillard

      Žalovaní: Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 45 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že po prvé sa vzťahuje na takú situáciu, aká je dotknutá vo veci samej, keď je štátny príslušník členského štátu, ktorý žije a pracuje v tomto členskom štáte, držiteľom diplomu získaného v inom členskom štáte, pričom sa na tento diplom odvoláva v súvislosti s prihlásením sa do výberového konania na miesto referendára na Kasačnom súde prvého členského štátu, a po druhé sa na túto situáciu nevzťahuje článok 45 ods. 4 ZFEÚ.

               2.

               Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií sa má vykladať v tom zmysle, že funkcia referendára na Kasačnom súde nie je „regulovaným povolaním“ v zmysle tejto smernice.

               3.

               Článok 45 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby za okolností, aké existujú v spore veci samej, výberová komisia pri výberovom konaní na miesto referendára na súde členského štátu, ak posudzuje žiadosť štátneho príslušníka tohto členského štátu o účasť na tomto výberovom konaní, podriadila túto účasť držbou diplomov vyžadovaných právnou úpravou tohto členského štátu alebo uznaním akademickej rovnocennosti magisterského diplomu vydaného univerzitou iného členského štátu bez toho, aby vzala do úvahy diplomy, certifikáty a ďalšie doklady ako celok spolu s odbornou praxou dotknutej osoby, tak, že vykoná porovnanie odbornej kvalifikácie osvedčenej týmito dokladmi s odbornou kvalifikáciou, ktorú vyžaduje predmetná právna úprava.

      (1)  Ú. v. EÚ C 303, 8.9.2014.


title: Vec C-391/06: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z  3. mája 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2003/4/ES — Sloboda prístupu k informáciám — Informácia o životnom prostredí — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               23.6.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 140/5

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 3. mája 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko
   (Vec C-391/06) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2003/4/ES - Sloboda prístupu k informáciám - Informácia o životnom prostredí - Neprebratie v stanovenej lehote)
   (2007/C 140/08)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: D. Lawunmi a U. Wölker, splnomocnení zástupcovia)

      Žalované: Írsko (v zastúpení: D. O'Hagan, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Neprijatie v stanovenej lehote všetkých opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/4/ES z 28. januára 2003 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí, ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/313/EHS (Ú. v. ES L 41, s. 26; Mim. vyd. 15/007, s. 375)
   Výrok rozsudku

               1.

               Írsko si tým, že neprijalo v stanovenej lehote všetky zákony, iné právne predpisy a správny opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/4/ES z 28. januára 2003 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí, ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/313/EHS, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Írsko je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 2.12.2006.


title: Vec C-442/05: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  3. apríla 2008  (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Finanzamt Oschatz/Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien (Šiesta smernica o DPH — Článok 4 ods. 5 a článok 12 ods. 3 písm. a) — Prílohy D a H — Pojmy zásobovanie vodou a dodávky vody — Znížená sadzba DPH)

text:
               24.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 128/3

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 3. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Finanzamt Oschatz/Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien
   (Vec C-442/05) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Článok 4 ods. 5 a článok 12 ods. 3 písm. a) - Prílohy D a H - Pojmy „zásobovanie vodou“ a „dodávky vody“ - Znížená sadzba DPH)
   (2008/C 128/04)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesfinanzhof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Finanzamt Oschatz

      Žalovaný: Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien

      Za účasti: Bundesministerium der Finanzen
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Bundesfinanzhof – Výklad prílohy D bodu 2 a prílohy H kategórie 2 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) – Znížená sadzba dane uplatniteľná na zásobovanie vodou – Poplatky za zriadenie prípojky odberateľom
   Výrok rozsudku

               1.

               Článok 4 ods. 5 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia a príloha D bod 2 tejto smernice sa majú vykladať tak, že zriadenie prípojky, ktoré znamená, tak ako vo veci samej, zavedenie kanalizácie umožňujúcej pripojenie vodovodného zariadenia nehnuteľnosti k stálym vodovodným sieťam, patrí pod zásobovanie vodou uvedené v tejto prílohe, takže organizácia riadiaca sa verejným právom konajúca ako verejný orgán je zdaniteľnou osobou, pokiaľ ide o uvedenú činnosť.

               2.

               Článok 12 ods. 3 písm. a) šiestej smernice a príloha H kategória 2 tejto smernice sa majú vykladať v tom zmysle, že zriadenie prípojky, ktoré znamená, tak ako vo veci samej, zavedenie kanalizácie umožňujúcej pripojenie vodovodného zariadenia nehnuteľnosti k stálym vodovodným sieťam, patrí pod pojem dodávky vody. Okrem toho členské štáty môžu uplatniť zníženú sadzbu dane z pridanej hodnoty na konkrétne a špecifické aspekty dodávok vody, akým je zriadenie prípojky, o ktoré ide vo veci samej, za podmienky, že je dodržaná zásada daňovej neutrality, ktorá je vlastná spoločnému systému dane z pridanej hodnoty.

      (1)  Ú. v. EÚ C 60, 11.3.2006.


title: Vec T-676/16: Žaloba podaná 22. septembra 2016 – Wirecard/EUIPO (mycard2go)

text:
               7.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 410/29

         Žaloba podaná 22. septembra 2016 – Wirecard/EUIPO (mycard2go)
   (Vec T-676/16)
   (2016/C 410/40)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Wirecard AG (Aschheim, Nemecko) (v zastúpení: A. Bayer, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „mycard2go“ – prihláška č. 14 303 457.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 21. júla 2016 vo veci R 280/2016-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie a vrátil vec žalovanému na účely uskutočnenia konania o zápise týkajúceho sa UM 014303457,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov konania vynaložených v rámci konania pred odvolacím senátom EUIPO.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009 a článku 7 ods. 2 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-446/08: Žaloba podaná 29. septembra 2008 – FIFA/ÚHVT – Ferrero (WM 2006)

text:
               6.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/50

         Žaloba podaná 29. septembra 2008 – FIFA/ÚHVT – Ferrero (WM 2006)
   (Vec T-446/08)
   (2008/C 313/90)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zürich, Švajčiarsko) (v zastúpení: D. Alexander, QC, A. Barav, barrister, R. Buchel a C. Rassmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Nemecko)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 30. júna 2008 vo veci R 1468/2005-1 čiastočne alebo v plnom rozsahu a

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: slovná ochranná známka „WM 2006“ pre tovary a služby v triedach 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 a 42 – zápis ochrannej známky Spoločenstva č. 2 155 521.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie rozhodnutia výmazového oddelenia.

      Dôvody žaloby: i) porušenie článkov 73 a 74 ods. 1 nariadenia Rady č. 40/94, keďže odvolací senát pri svojom rozhodnutí vychádzal najmä z článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady č. 40/94, teda z ustanovenia, na ktoré sa neodvolával ani ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ani výmazové oddelenie; ii) subsidiárne porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady č. 40/94, pretože odvolací senát neprihliadol na celkový dojem, aký zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je ako celok predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti, vyvoláva u priemerného spotrebiteľa, a neuplatnil relevantné právo na posúdenie opisného charakteru ochrannej známky pre označované tovary a/alebo služby; iii) porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94, keďže odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď konštatoval, že zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti, nemá potrebnú rozlišovaciu spôsobilosť, a iv) porušenie článku 7 ods. 3 a článku 51 ods. 2 nariadenia Rady č. 40/94, keďže odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď konštatoval, že zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti, nemá potrebnú rozlišovaciu spôsobilosť pre služby v triede 41.


title: Vec T-301/05: Žaloba podaná 2. augusta 2005 – Guigard/Komisia

text:
               29.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 271/19

         Žaloba podaná 2. augusta 2005 – Guigard/Komisia
   (Vec T-301/05)
   (2005/C 271/39)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Philippe Guigard (Paríž, Francúzsko) [v zastúpení: S. Rodrigues, advokát, A. Jaume, advokát]

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               rozhodol, že je daná povinnosť vyplývajúca z mimozmluvnej zodpovednosti Európskeho spoločenstva za nesprávny postup Komisie spočívajúci v neobnovení pracovnej zmluvy medzi ňou a žalobcom za neregulárnych podmienok,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu škody s cieľom náhrady tak škody súvisiacej s výkonom povolania (vo východiskovej orientačnej výške 350 000 EUR), ako aj nemajetkovej ujmy (vo výške ponechanej na spravodlivé a nestranné posúdenie Súdom prvého stupňa),

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu všetkých trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Podaná žaloba smeruje k náhrade škody, ktorú žalobca údajne utrpel z dôvodu, že mu za podmienok, ktoré považuje za neregulárne, nebola obnovená pracovná zmluva, ktorú uzavrel so žalovanou v rámci technickej spolupráce medzi Európskym spoločenstvom a vládou Nigeru.
   V tejto súvislosti pripomína, že je expertom uvedeným v zozname EuropAid, ktorý od roku 1992 vykonával mnoho úloh ako zmluvný zamestnanec Komisie. Dňa 7. marca 2002 podpísal s Komisiou pracovnú zmluvu na dobu dvanásť mesiacov ako technický asistent pri Ministerstve vybavenosti a dopravy v Niamey. Úlohu vykonával za uspokojivých podmienok. Obnovenie tejto zmluvy bolo predmetom oficiálnej žiadosti podanej týmto ministerstvom ako národným schvaľovacím úradníkom Európskeho rozvojového fondu (ERF).
   Na podporu svojich nárokov žalobca tvrdí porušenie Dohovoru z Lomé IV, ktorého sa Komisia dopustila tým, že nerešpektovala rozdelenie právomoci medzi národným schvaľovacím úradníkom ERF a vedúcim delegácie, ktorý nemôže namietať obnovenie zmluvy z dôvodu, že článok 313.2 písm. k) dohovoru zveruje výlučnú právomoc pri zamestnávaní expertov technickej pomoci národnému schvaľovaciemu úradníkovi ERF, pričom jedinou povinnosťou je informovať o tom vedúceho delegácie. Okrem toho, a v každom prípade, Komisia nedodržala kogentnú lehotu tridsiatich dní stanovenú v článku 314 dohovoru na odpoveď na žiadosť národného schvaľovacieho úradníka týkajúcu sa obnovenia zmluvy.
   Na záver žalobca uplatňuje porušenie zásady správneho úradného postupu, povinnosti starostlivosti a legitímnej dôvery.


title: Vec C-260/05 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  22. novembra 2007 – Sniace, SA/Komisia Európskych spoločenstiev, Rakúska republika, Lenzing Fibers GmbH (predtým Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG), Spolková krajina Burgenland (Odvolanie — Štátna pomoc — Prípustnosť — Akt, ktorý sa žalobcu osobne týka)

text:
               12.1.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 8/2

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 22. novembra 2007 – Sniace, SA/Komisia Európskych spoločenstiev, Rakúska republika, Lenzing Fibers GmbH (predtým Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG), Spolková krajina Burgenland
   (Vec C-260/05 P) (1)

   (Odvolanie - Štátna pomoc - Prípustnosť - Akt, ktorý sa žalobcu osobne týka)
   (2008/C 8/03)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Sniace, SA (v zastúpení: J. Baró Fuentes, abogado)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Kreuschitz a J. L. Buendía Sierra, splnomocnení zástupcovia), Rakúska republika (v zastúpení: H. Dossi, splnomocnený zástupca), Lenzing Fibers GmbH (predtým Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG) (v zastúpení: splnomocnený zástupca, U. Soltész, Rechtsanwalt), Spolková krajina Burgenland (v zastúpení: splnomocnený zástupca, U. Soltész, Rechtsanwalt)
   Predmet veci
   Odvolanie proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata rozšírená komora) zo 14. apríla 2005 Sniace/Komisia (T-88/01), podľa ktorého je žaloba odvolateľa navrhujúca zrušenie rozhodnutia Komisie 2001/102/ES z 19. júla 2000 o štátnej pomoci zo strany Rakúska v prospech Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG (Ú. v. ES L 38, s. 33) neprípustná
   Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Sniace SA je povinný nahradiť trovy konania.

               3.

               Rakúska republika znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 193, 6.8.2007.


title: Vec T-341/05: Žaloba podaná 8. septembra 2005 – Španielske kráľovstvo/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               29.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 271/25

         Žaloba podaná 8. septembra 2005 – Španielske kráľovstvo/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-341/05)
   (2005/C 271/49)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: D. Juan Manuel Rodríguez Cárcamo, abogado del Estado)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť zahrnutie Ceuty a Melilly do kategórie L 01 prílohy k nariadeniu Komisie (ES) č. 909/2005 zo 16. júna 2005, ktorým sa ustanovujú vývozné náhrady za mlieko a mliečne výrobky,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Táto žaloba je namierená proti nariadeniu Komisie (ES) č. 909/2005 zo 16. júna 2005, ktorým sa ustanovujú vývozné náhrady za mlieko a mliečne výrobky (1) v rozsahu, v akom vo všeobecnosti vylučuje Ceutu a Melillu ako miesta určenia, vo vzťahu ku ktorým je možné uplatniť nárok na vývoznú náhradu za mliečne výrobky. Takéto vylúčenie by zodpovedalo cieľu skoncovať s istými protiprávnymi obchodnými transakciami, ktoré spočívajú vo vývoze určitých výrobkov na tieto dve miesta, získaní zodpovedajúcej vývoznej náhrady a v ich spätnom dovoze, po spracovaní, na územie Spoločenstva bez zaplatenia cla.
   Na podporu svojich návrhov žalujúci štát uvádza:

               —

               Porušenie článku 31 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 1255/1999 o spoločnej organizácii trhu s mliekom a mliečnymi výrobkami, (2) buď z dôvodu, že sporné opatrenie nemá oporu v žiadnom z dôvodov uvedených v tomto článku, alebo subsidiárne preto, že sa zakladá na nepreukázaných skutkových okolnostiach.

               —

               Porušenie článku 31 ods. 2 toho istého nariadenia z dôvodu, že nebola zohľadnená podstata výrobku. V tejto súvislosti tvrdí, že aj keby odstraňovanie podvodov mohlo odôvodňovať vylúčenie náhrad vo vzťahu ku konkrétnemu miestu určenia, toto opatrenie bolo prijaté výlučne s ohľadom na miesto určenia a ovplyvnilo tak všetky výrobky, na ktorých vývoz do Ceuty a Melilly sa vzťahovala vývozná náhrada bez diskriminácie. Takisto tvrdí, že diskriminácia medzi výrobcami, ktorú by napadnuté opatrenie spôsobilo, je porušením toho istého ustanovenia.

               —

               Porušenie zásady zákazu diskriminácie.

               —

               Zneužitie právomoci v predmetnej veci.

      (1)  Ú. v. EÚ L 154, 17.6.2005, s. 10.

      (2)  Ú. v. ES L 160, 26.6.1999, s. 48; Mim. vyd. 03/005, s. 366.


title: Vec C-361/15 P: Odvolanie podané 11. júla 2015: Easy Sanitary Solutions BV proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. mája 2015 vo veci T-15/13, Group Nivelles/ÚHVT – Easy Sanitairy Solutions (Sprchový odtokový žľab)

text:
               12.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 337/3

         Odvolanie podané 11. júla 2015: Easy Sanitary Solutions BV proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. mája 2015 vo veci T-15/13, Group Nivelles/ÚHVT – Easy Sanitairy Solutions (Sprchový odtokový žľab)
   (Vec C-361/15 P)
   (2015/C 337/04)
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Easy Sanitary Solutions BV (v zastúpení: F. Eijsvogels, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a Group Nivelles BVBA

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               na základe uvedených odvolacích dôvodov… a pripojených vysvetlení čiastočne zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 13. mája 2015 vo veci T-15/13 a neúspešnému účastníkovi konania uložil povinnosť nahradiť trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod

   Časť a)
   Všeobecný súd porušil článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002 (1) v spojení s jeho článkom 7 ods. 1 keď rozhodol, že starší dizajn stelesnený v inom výrobku alebo použitý pre iný výrobok ako je výrobok, na ktorý sa vzťahuje skorší dizajn, je v zásade relevantný pri posúdení novosti neskoršieho dizajnu v zmysle článku 5 nariadenia č. 6/2002 a že znenie posledného uvedené článku vylučuje, aby mohol byť dizajn považovaný za nový, ak bol verejnosti už skôr sprístupnený rovnaký dizajn, a to bez ohľadu na výrobok, v ktorom je skorší dizajn stelesnený alebo pre ktorý je použitý. Všeobecný súd sa tak dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že „príslušný sektor“ v zmysle článku 7 ods. 1 nariadenia č. 6/2002 nie je obmedzený na sektor výrobku, v ktorom má byť sporný dizajn stelesnený alebo pre ktorý má byť použitý.
   Časť b)
   Všeobecný súd porušil článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002 v spojení s jeho článkom 5 keď rozhodol, že dizajn Spoločenstva nemožno považovať za nový v zmysle článku 5 ods. 1 nariadenia č. 6/2002, ak bol rovnaký dizajn sprístupnený verejnosti pred dátumami uvedenými v tomto ustanovení, hoci by bol tento starší dizajn stelesnený v inom výrobku alebo použitý pre iný výrobok ako je výrobok alebo výrobky uvedené v prihláške v zmysle článku 36 ods. 2 nariadenia č. 6/2002.
   Časť c)
   Všeobecný súd porušil články 10 a 19 a článok 36 ods. 1 nariadenia č. 6/2002 keď rozhodol, že z týchto článkov vyplýva, že majiteľ zapísaného dizajnu má právo brániť tretím osobám, ktorým neudelil súhlas, v tom, aby používali pre všetky druhy výrobkov dizajn, ktorého je majiteľom, ako aj dizajny, ktoré nevyvolávajú u informovaného užívateľa celkový odlišný dojem.

      Druhý odvolací dôvod

   Všeobecný súd prekročil hranice preskúmania zákonnosti záverom uvedeným v poslednej vete bodu 137 svojho rozsudku, čím porušil článok 61 nariadenia č. 6/2002.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva (Ú. v. ES L 3, s. 1; Mim. vyd. 13/027, s. 142).


title: Vec F-123/06: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z  5. júna 2008 – Timmer/Dvor audítorov (Verejná služba — Úradníci — Posúdenie — Lehota na podanie sťažnosti — Nová skutočnosť — Neprípustnosť)

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/61

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 5. júna 2008 – Timmer/Dvor audítorov
   (Vec F-123/06) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Posúdenie - Lehota na podanie sťažnosti - Nová skutočnosť - Neprípustnosť)
   (2008/C 223/114)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Marianne Timmer (Saint-Sauves-d'Auvergne, Francúzsko) (v zastúpení: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Dvor audítorov Európskych spoločenstiev (v zastúpení: T. Kennedy, J.-M. Stenier a G. Corstens, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Na jednej strane zrušenie všetkých hodnotení služobného postupu žalobkyne vypracovaných pánom L., ako aj súvisiacich a/alebo nadväzujúcich rozhodnutí, vrátane rozhodnutia o vymenovaní pána L. a na druhej strane návrh na náhradu škody
   Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 326, 30.12.2006, s. 84.


title: Vec T-166/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  24. apríla 2012 — Samskip Multimodal Container Logistics/Komisia ( „Žaloba o neplatnosť — Rozhodnutie o poskytnutí finančnej pomoci Spoločenstva na zlepšenie enviromentálnych vlastnosti systému nákladnej dopravy — Program Marco Polo II — Odstúpenie od dohody o financovaní a definitívne ukončenie projektu — Strata záujmu na konaní — Zastavenie konania“ )

text:
               9.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/18

         Rozsudok Všeobecného súdu z 24. apríla 2012 — Samskip Multimodal Container Logistics/Komisia
   (Vec T-166/10) (1)

   (Žaloba o neplatnosť - Rozhodnutie o poskytnutí finančnej pomoci Spoločenstva na zlepšenie enviromentálnych vlastnosti systému nákladnej dopravy - Program Marco Polo II - Odstúpenie od dohody o financovaní a definitívne ukončenie projektu - Strata záujmu na konaní - Zastavenie konania)
   2012/C 165/30
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Samskip Multimodal Container Logistics BV (’s-Gravenzande, Holandsko) (v zastúpení: K. Platteau, Y. Maasdam a P. Broers, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: K. Simonsson, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci J. Grayston a P. Gjørtler, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 580 z 27. januára 2010 o finančnej pomoci pre návrhy akcií predložených v roku 2009 vo výberovom konaní programu Európskej únie pre „poskytovanie finančnej pomoci Spoločenstva na zlepšenie environmentálnych vlastností systému nákladnej dopravy“ (program Marco Polo II) v rozsahu, v akom vybrala návrh TREN/B4/SUB/01-2009 MP-II/6 týkajúci sa projektu G2G@2XL s financovaním vo výške 2 190 539 eur

      Výrok rozsudku

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Európska komisia je povinná nahradiť štyri pätiny trov konania Samskip Multimodal Container Logistics BV a znáša štyri pätiny vlastných trov konania.

               3.

               Samskip Multimodal Container Logistics je povinná nahradiť jednu pätinu trov konania Komisie a znáša jednu pätinu vlastných trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 31.7.2010.


title: Vec C-153/15 P: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 10. decembra 2015 – Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Rada Európskej únie (Odvolanie — Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu — Zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov — Zahrnutie mena odvolateľky — Prípustnosť — Lehota na podanie žaloby — Začiatok plynutia — Zjavná neprípustnosť)

text:
               29.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/3

         Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 10. decembra 2015 – Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Rada Európskej únie
   (Vec C-153/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu - Zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov - Zahrnutie mena odvolateľky - Prípustnosť - Lehota na podanie žaloby - Začiatok plynutia - Zjavná neprípustnosť))
   (2016/C 078/04)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (v zastúpení: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, advokat, G. Pandey a D. Rovetta, avocats, M. Gambardella, avvocato)

      Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a I. Rodios, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Radou Európskej únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 190, 8.6.2015.


title: Vec C-342/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 8. júla 2015 – Leopoldine Gertraud Piringer

text:
               26.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 354/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 8. júla 2015 – Leopoldine Gertraud Piringer
   (Vec C-342/15)
   (2015/C 354/14)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka a navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revisionsrekurs“: Leopoldine Gertraud Piringer

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 1 ods. 1 druhá veta smernice na uľahčenie účinného výkonu slobody právnikov poskytovať služby, smernice 77/249/EHS (1), vykladať tak, že umožňuje členskému štátu vyňať z voľného pohybu služieb advokátov overovanie pravosti podpisov na listinách, ktoré sú nevyhnuté pre vznik alebo prevod práv k nehnuteľnostiam, a vyhradiť výkon tejto činnosti verejným notárom?

               2.

               Má sa článok 56 ZFEÚ vykladať tak, že nebráni vnútroštátnemu predpisu štátu katastra (Rakúsko), podľa ktorého je overovanie pravosti podpisov na listinách, ktoré sú nevyhnutné pre vznik alebo prevod práv k nehnuteľnostiam, vyhradené verejným notárom, a to s tým účinkom, že vyhlásenie o pravosti podpisu uskutočnené advokátom so sídlom v Českej republike v štáte jeho sídla sa v štáte katastra neuzná, hoci toto vyhlásenie má podľa českého práva účinky úradného overenia,
               najmä preto, že

                           a)

                           otázka uznania vyhlásenia o pravosti podpisu na návrhu na zápis do katastra nehnuteľností advokátom so sídlom v Českej republike spadá v štáte katastra obsahovo pod službu poskytovanú advokátom, na ktorú advokáti v štáte katastra nie sú oprávnení, a odmietnutie uznania takéhoto vyhlásenia preto nepodlieha zákazu obmedzenia,

                     alebo

                           b)

                           taká výhrada je dôvodná na zabezpečenie zákonnosti a právnej istoty aktov (listín o právnych úkonoch) a tak slúži naliehavému dôvodu všeobecného záujmu a okrem toho je potrebná na dosiahnutie tohto cieľa v štáte katastra?

      (1)  Smernica Rady 77/249/EHS z 22. marca 1977 na uľahčenie účinného výkonu slobody právnikov poskytovať služby, Ú. v. ES L 78, s. 17; Mim. vyd. 06/001, s. 52.


title: Vec C-303/14: Žaloba podaná 24. júna 2014 – Európska komisia/Poľská republika

text:
               17.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 409/27

         Žaloba podaná 24. júna 2014 – Európska komisia/Poľská republika
   (Vec C-303/14)
   2014/C 409/39
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: K. Mifsud-Bonnici a K. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Poľská republika

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje,

               —

               určiť, že Poľská republika si tým, že Komisiu neinformovala o subjektoch vydávajúcich osvedčenia zamestnancom a spoločnostiam, ani o názvoch osvedčení pre zamestnancov a spoločnosti zapojených do činností týkajúcich sa určitých fluórovaných skleníkových plynov, ktoré sú predmetom vykonávacích nariadení Komisie, ako aj tým, že neprijala právne predpisy o sankciách za porušenie ustanovení nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 zo 17. mája 2006 o určitých fluórovaných skleníkových plynoch (1) a neinformovala o nich Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 5 ods. 2 v spojení s článkom 12 ods. 3 nariadenia Komisie (ES) č. 303/2008 (2), článkom 12 ods. 3 nariadenia Komisie (ES) č. 304/2008 (3), článkom 7 ods.1 nariadenia Komisie (ES) č. 305/2008 (4), článkom 6 ods.1 nariadenia Komisie (ES) č. 306/2008 (5), článkom 4 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 307/2008 (6), článkom 1 nariadenia Komisie (ES) č. 308/2008 (7) a z článku 13 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006,

               —

               zaviazať Poľskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Článok 5 ods. 2 nariadenia č. 842/2006 ukladá členským štátom povinnosť oznámiť Komisii svoje programy odbornej prípravy a udeľovania osvedčení spoločnostiam a zamestnancom vykonávajúcim montáž, údržbu alebo servis zariadení a systémov, na ktoré sa vzťahuje článok 3 ods. 1 tohto nariadenia, a zhodnocovanie fluórovaných skleníkových plynov. Táto povinnosť bola spresnená vo vykonávacích nariadeniach Komisie, ktoré boli prijaté na základe článku 5 ods. 1 nariadenia č. 842/2006.
   Prvý žalobný dôvod sa teda zakladá na skutočnosti, že Poľská republika doteraz neinformovala Komisiu o názvoch subjektov vydávajúcich osvedčenia zamestnancom a spoločnostiam, ktoré vykonávajú kontrolu tesnosti, montáže údržby alebo servisu stacionárnych chladiacich zariadení, klimatizačných zariadení a tepelných čerpadiel, systémov požiarnej ochrany a hasiacich prístrojov, ako aj zhodnocovanie týchto fluórovaných skleníkových plynov, a neinformovala ani o názvoch osvedčení pre zamestnancov a spoločnosti spĺňajúce podmienky osvedčovania stanovené vo vykonávacích nariadeniach Komisie. Okrem toho neoznámila názvy subjektov vydávajúcich osvedčenia zamestnancom, ktorí vykonávajú zber určitých fluórovaných skleníkových plynov z rozvodní vysokého napätia a zber rozpúšťadiel na báze určitých fluórovaných skleníkových plynov zo zariadení, ani názvy osvedčení pre zamestnancov spĺňajúcich podmienky osvedčovania stanovené vo vykonávacích nariadeniach Komisie. Poľské orgány Komisii neoznámili názvy subjektov vydávajúcich osvedčenia o odbornej príprave a ani názvy osvedčení o odbornej príprave zamestnancov spĺňajúcich podmienky stanovené v článku 2 ods. 2 a v prílohe nariadenia Komisie 307/2008 v súlade so vzorom uvedeným v nariadení Komisie 308/2008.
   Druhý žalobný dôvod sa zakladá na chýbajúcom informovaní Komisie o vnútroštátnych právnych predpisoch týkajúcich sa sankcií za porušenie ustanovení nariadenia č. 842/2006. Povinnosť zaviesť sankcie a oznámiť ich Komisii je obzvlášť dôležitá pre úplné splnenie povinností uložených nariadením č. 842/2006 prevádzkovateľom stacionárnych zariadení v jeho článkoch 3, 4 a 5. Okrem toho stanovenie takýchto sankcií má zásadný význam pre zabezpečenie výkonu povinností uložených výrobcom výrobkov a zariadení obsahujúcich fluórované skleníkové plyny na základe článku 7 tohto nariadenia. Zároveň porušenie zákazov uvedených v článkoch 8 a 9 nariadenia č. 842/2006 musí byť sankcionované vnútroštátnymi právnymi predpismi v zmysle článku 13 ods. 1, ktoré treba oznámiť Komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ L 161, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 92 s. 3; Nariadenie Komisie č. 303/2008, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ustanovujú minimálne požiadavky a podmienky vzájomného uznávania osvedčení spoločností a zamestnancov v súvislosti so stacionárnymi chladiacimi zariadeniami, klimatizačnými zariadeniami a tepelnými čerpadlami obsahujúcimi určité fluórované skleníkové plyny.

      (3)  Ú. v. EÚ L 92 s. 12; Nariadenie Komisie č. 304/2008, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ustanovujú minimálne požiadavky a podmienky vzájomného uznávania udeľovania osvedčení spoločnostiam a zamestnancom v súvislosti so stacionárnymi systémami požiarnej ochrany a hasiacimi prístrojmi obsahujúcimi určité fluórované skleníkové plyny.

      (4)  Ú. v. EÚ L 92 s. 17; Nariadenie Komisie č. 305/2008, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ustanovujú minimálne požiadavky a podmienky vzájomného uznávania udeľovania osvedčení zamestnancom vykonávajúcim zber určitých fluórovaných skleníkových plynov z rozvodní vysokého napätia.

      (5)  Ú. v. EÚ L 92, s. 21; Nariadenie Komisie č. 306/2008, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ustanovujú minimálne požiadavky a podmienky vzájomného uznávania udeľovania osvedčení zamestnancom vykonávajúcim zber rozpúšťadiel na báze určitých fluórovaných skleníkových plynov zo zariadení.

      (6)  Ú. v. EÚ L 92, s. 25; Nariadenie Komisie č. 307/2008, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ustanovujú minimálne požiadavky na programy odbornej prípravy a podmienky vzájomného uznávania osvedčení o odbornej príprave zamestnancov v súvislosti s klimatizačnými systémami v určitých motorových vozidlách obsahujúcich určité fluórované skleníkové plyny.

      (7)  Ú. v. EÚ L 92, s. 28; Nariadenie Komisie č. 308/2008, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ustanovuje formulár oznámenia o programoch členských štátov týkajúcich sa odbornej prípravy a udeľovania osvedčení.


title: Vec F-78/09: Žaloba podaná 17. septembra 2009 — Marcuccio/Komisia

text:
               19.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/43

         Žaloba podaná 17. septembra 2009 — Marcuccio/Komisia
   (Vec F-78/09)
   2009/C 312/71
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Komisie o zamietnutí žiadosti žalobcu o náhradu trov konania vynaložených vo veci T-18/04, na ktorú bola žalobkyňa zaviazaná rozsudkom Súdu prvého stupňa z 10. júna 2008. Okrem toho, zaviazanie žalovanej na náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy spôsobenej žalobcovi

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie, bez ohľadu na jeho formu, ktorým žalovaná zamietla žiadosť z 22. septembra 2008,

               —

               zrušiť, pokiaľ je to potrebné, rozhodnutie, bez ohľadu na jeho formu, ktorým sa zamieta sťažnosť z 8. apríla 2009,

               —

               zaviazať žalovanú, aby žalobcovi zaplatila sumu 15 882,31eura zvýšenú o úroky z omeškania vo výške 10 % ročne s ročnou kapitalizáciou úrokov odo dňa žiadosti, 22. septembra 2008, až do dnešného dňa, z titulu náhrady vecnej škody utrpenej žalobcom v dôsledku napadnutého rozhodnutia, ku ktorej došlo v priebehu vyššie citovaného obdobia,

               —

               zaviazať žalovanú, aby žalobcovi zaplatila ex aequo et bono sumu 6 500 eur alebo akúkoľvek vyššiu či nižšiu sumu, ktorú bude Súd prvého stupňa považovať spravodlivú z titulu náhrady majetkovej a nemajetkovej škody utrpenej žalobcom v dôsledku napadnutého rozhodnutia, ku ktorej došlo v období od jeho prijatia až do tohto dňa,

               —

               zaviazať žalovanú, aby žalobcovi zaplatila za každý deň, ktorý uplynul odo dňa podania žaloby až do dňa úplného a bezvýhradného vyhovenia žiadosti z 22. septembra 2008 a bezvýhradného prijatia rozhodnutí alebo súvisiacich vecných aktov, sumu 5 eur alebo akúkoľvek vyššiu či nižšiu sumu, ktorú bude Súd prvého stupňa považovať spravodlivú a primeranú, a to v prvý deň každého mesiaca na základe nároku nadobudnutého predchádzajúci mesiac, z titulu náhrady škody utrpenej žalobcom v dôsledku napadnutého rozhodnutia, ku ktorej došlo v priebehu vyššie citovaného obdobia,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.


title: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 9. septembra 2004 vo veci C-113/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike (Žaloba o nesplnenie povinnosti — Telekomunikácie — Smernica č. 97/33/ES — Služba prenosu čísiel — Iné ako geografické čísla)

text:
               23.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/10

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (piata komora)
   z 9. septembra 2004
   vo veci C-113/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike (1)

   (Žaloba o nesplnenie povinnosti - Telekomunikácie - Smernica č. 97/33/ES - Služba prenosu čísiel - Iné ako geografické čísla)
   (2004/C 262/19)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci C-113/03, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: C. Giolito a M. Shotter) proti Francúzskej republike (splnomocnení zástupcovia: G. De Bergues a C. Lemaire), predmetom ktorej je žaloba o nesplnenie povinnosti v súlade s článkom 226 ES zo dňa 13. marca 2003, Súdny dvor (piata komora), v zložení: predseda komory C. Gulmann (spravodajca), sudcovia: S. von Bahr a R. Silvia de Lapuerta, generálny advokát: F. G. Jacobs, tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 9. septembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Francúzska republika si tým, že nezabezpečila, aby čísla okrem geografických čísiel boli prenosné najneskôr od 1. januára 2000 tak, ako to vyžaduje článok 12 odsek 5 smernice č. 97/33/ES Európskeho parlamentu a Rady z 30. júna 1997 o prepojení v telekomunikáciách s ohľadom na zabezpečenie univerzálnej služby a interoperability prostredníctvom aplikácie princípov otvoreného prístupu k sieti (ONP) v znení článku 1 odsek 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady č. 98/61/ES z 24. septembra 1998, pokiaľ ide o prenosnosť čísla a predvoľbu prevádzkovateľa, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113 z 10.5.2003.


title: Vec T-334/05: Žaloba podaná 29. augusta 2005 – Neirinck/Komisia

text:
               12.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/29

         Žaloba podaná 29. augusta 2005 – Neirinck/Komisia
   (Vec T-334/05)
   (2005/C 281/55)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Wineke Neirinck (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: G. Vandersanden, L. Levi a C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť implicitné rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o priznanie náhrady škody a podľa potreby zrušiť explicitné rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti,

               —

               priznať náhradu škody z dôvodu materiálnej a nemateriálnej ujmy, ktorú utrpela v dôsledku porušenia sľubu Komisie zamestnať ju na Vyšetrovacom a disciplinárnom úrade (IDOC) najneskôr od 1. mája 2004, pričom táto suma je ex aequo et bono stanovená na 576 593,20 eur,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa na Komisii pracovala najprv od 1. mája 1998 do 30. apríla 2001 ako dočasne pridelený národný expert a následne ako dočasný zamestnanec na základe zmluvy, ktorej platnosť uplynula 30. apríla 2004.
   Od októbra 2003 žalobkyňa podnikala kroky, aby s ňou bola od 1. mája 2004 uzavretá nová zmluva ako s dočasným zamestnancom. Tvrdí, že dostala ponuku miesta na Vyšetrovacom a disciplinárnom úrade, no jej prijatie do zamestnania nakoniec zlyhalo v dôsledku chyby pracovníkov Komisie. Tvrdí, že GR ADMIN odmietlo jej prijatie do zamestnania usúdiac, že už dosiahla maximum šiestich rokov zamestnania. Podľa žalobkyne nie je tento výklad správny, pretože prvé tri roky, kedy na Komisii pracovala ako dočasne pridelený národný expert, sa nemôžu zohľadniť. Tvrdí, že administratíva si nakoniec priznala omyl, no miesto, ktoré jej bolo ponúknuté, sa medzičasom zrušilo v dôsledku organizačných zmien.
   Žalobkyňa sa svojou žalobou domáha náhrady škody, ktorú údajne utrpela. Uvádza porušenie všeobecných zásad legitímnej dôvery, právnej istoty, dobrej viery, odôvodnenia, transparentnosti, „patere legem quam ipse fecisti legem“, povinnosti správneho úradného postupu, práva na vypočutie, povinnosti starostlivosti a záujmu inštitúcie.


title: Vec C-641/11: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  21. januára 2013 — Európska komisia/Talianska republika

text:
               13.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/18

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. januára 2013 — Európska komisia/Talianska republika
   (Vec C-641/11) (1)

   2013/C 108/40
   Jazyk konania: taliančina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 58, 25.2.2012.


title: Vec T-425/07: Žaloba podaná 16. novembra 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol/ÚHVT (100)

text:
               26.1.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/46

         Žaloba podaná 16. novembra 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol/ÚHVT (100)
   (Vec T-425/07)
   (2008/C 22/87)
   Jazyk konania: poľština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Poľsko) (v zastúpení: D. Rzążewska, radca prawny)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť ako celok rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 3. septembra 2007 vo veci R 1274/2006–4,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka: slovná ochranná známka „100“ pre výrobky a služby v triedach 16, 28 a 41 (prihláška č. 3 875 408).

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie zápisu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: nesprávne uplatnenie ustanovení článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke Spoločenstva (1). Podľa žalobkyne označenie „100“ nie je ani opisné, ani bez rozlišovacej spôsobilosti vo vzťahu k uvedeným výrobkom a službám.

      (1)  Nariadenie Rady ES č. 40/94 z 20. decembra 1993, Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146.


title: Vec C-572/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský soud v Ústí nad Labem (Česká republika) 24. decembra 2007 – RLRE Tellmer Property s. r. o./Finanční ředitelství v Ústí nad Labem

text:
               29.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 79/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský soud v Ústí nad Labem (Česká republika) 24. decembra 2007 – RLRE Tellmer Property s. r. o./Finanční ředitelství v Ústí nad Labem
   (Vec C-572/07)
   (2008/C 79/25)
   Jazyk konania: čeština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Krajský soud v Ústí nad Labem
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: RLRE Tellmer Property s. r. o.

      Žalovaný: Finanční ředitelství v Ústí nad Labem
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Môžu sa ustanovenia článku 6 (poskytovanie služieb) a článku 13 (oslobodenia od dane) Šiestej smernice Rady 77/388/EHS o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (1) vykladať v tom zmysle, že nájom bytu (prípadne nebytového priestoru) na jednej strane a s ním súvisiace upratovanie spoločných priestorov na strane druhej sa môžu považovať za samostatné, od seba navzájom oddeliteľné zdaniteľné plnenia.

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku, ktorú Krajský soud v Ústí nad Labem predpokladá, tento súd považuje za potrebné sa spýtať Súdneho dvora, či ustanovenie článku 13 uvedenej smernice, konkrétne jeho úvod a písm. b) oddielu B po prvé vyžadujú, po druhé vylučujú alebo po tretie ponechávajú na rozhodnutí členského štátu uplatnenie dane z pridanej hodnoty na úhradu upratovania spoločných priestorov nájomného bytového domu.

      (1)  Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23.


title: Vec C-69/06: Žaloba podaná  6. februára 2006  Komisiou Európskych spoločenstiev proti Slovenskej republike

text:
               25.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 74/12

         Žaloba podaná 6. februára 2006 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Slovenskej republike
   (Vec C-69/06)
   (2006/C 74/22)
   Jazyk konania: slovenčina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: N. Yerrellová a Tomáš Kukal v postavení splnomocnených zástupcov, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 6. februára 2006 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Slovenskej republike.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               určil, že neprijatím zákonov, iných právných predpisov a správnych opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 76/914/EHS (1) zo 16. decembra 1976 o minimálnej úrovni výcviku niektorých vodičov cestnej dopravy, prípadne neoznámením týchto ustanovení Komisii, Slovenská republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z jej ustanovení;

               2.

               zaviazal Slovenskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prijatie opatrení na prebratie smernice uplynula 1. mája 2004.

      (1)  Ú. v. ES, L 357, s. 36.


title: Vec C-447/07: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  11. septembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Článok 39 ES — Zamestnanie vo verejnej správe — Lodní kapitáni a dôstojníci (zástupcovia kapitána) — Udelenie právomocí verejnej moci na palube — Požiadavka štátnej príslušnosti vlajkového štátu)

text:
               8.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 285/10

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 11. septembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-447/07) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 39 ES - Zamestnanie vo verejnej správe - Lodní kapitáni a dôstojníci (zástupcovia kapitána) - Udelenie právomocí verejnej moci na palube - Požiadavka štátnej príslušnosti vlajkového štátu)
   (2008/C 285/16)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: G. Rozet a L. Pignataro-Nolin, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: I. Braguglia, splnomocnený zástupca, S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie – Vnútroštátna právna úprava, ktorá vyhradzuje funkciu kapitána a prvého palubného dôstojníka na všetkých lodiach plaviacich sa pod vlajkou tohto členského štátu občanom tohto štátu
   Výrok rozsudku

               1.

               Talianska republika si tým, že zachovala vo svojej právnej úprave požiadavku talianskej štátnej príslušnosti na účely výkonu funkcie kapitána a dôstojníka (zástupcu kapitána) na všetkých lodiach plaviacich sa pod talianskou vlajkou, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 39 ES.

               2.

               Talianska republika sa zaväzuje na náhradu trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 297, 8.12.2007.


title: Vec T-595/10: Žaloba podaná 17. decembra 2010 — Zenato/ÚHVT — Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)

text:
               5.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 72/21

         Žaloba podaná 17. decembra 2010 — Zenato/ÚHVT — Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)
   (Vec T-595/10)
   2011/C 72/36
   Jazyk žaloby: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Alberto Zenato (Verona, Taliansko) (v zastúpení: A. Rizzoli, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Taliansko)

      Návrhy žalobcu

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil predmetnú žalobu spolu s jej prílohami za prípustnú,

               —

               zrušil rozhodnutie odvolacieho senátu v časti, v ktorej zrušuje napadnuté rozhodnutie a ukladá povinnosť nahradiť trovy konania,

               —

               v dôsledku toho potvrdil rozhodnutie námietkového oddelenia,

               —

               zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „RIPASSA“ (prihláška č. 106 955), pre výrobky v triede 33.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: talianska slovná ochranná známka „VINO DI RIPASSO“ (č. 528 778) pre výrobky v triede 33.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietok.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie napadnutého rozhodnutia a vrátenie veci námietkovému oddeleniu.

      Dôvody žaloby: porušenie a nesprávne uplatnenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-119/06: Žaloba podaná  19. apríla 2006  – Usha Martin/Rada Európskej únie a Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               1.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 154/18

         Žaloba podaná 19. apríla 2006 – Usha Martin/Rada Európskej únie a Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-119/06)
   (2006/C 154/47)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Usha Martin Ltd (Kalkata, India) (v zastúpení: K. Adamantopoulos, advokát, a J. Branton, solicitor)

      Žalovaní: Rada Európskej únie a Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               vyhlásiť podľa článku 230 Zmluvy ES, že rozhodnutie Komisie z 22. decembra 2005, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie Komisie 1999/572/ES z 13. augusta 1999 o prijatí záväzkov ponúknutých v súvislosti s antidumpingovým konaním týkajúcim sa dovozu oceľových lán a káblov s pôvodom okrem iného v Indii, ktoré bolo 26. januára 2006 uverejnené v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev, L 22, s. 54 („sporné rozhodnutie“), sa zrušuje v takom rozsahu, v akom sa týka žalobcu, a zrušuje prijatie skôr platného minimálneho cenového záväzku,

               —

               vyhlásiť podľa článku 230 ES, že nariadenie Rady (ES) č. 121/2006 z 23. januára 2006, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1858/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovozy oceľových lán a káblov s pôvodom okrem iného v Indii, ktoré bolo 26. januára 2006 uverejnené v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev, L 22, s. 1, sa zrušuje v takom rozsahu, v akom sa týka žalobcu, a v rozsahu, v akom vykonáva sporné rozhodnutie, ktorým sa zrušuje prijatie minimálneho cenového záväzku, na ktorý sa žalobca skôr zaviazal,

               —

               zaviazať Radu Európskych spoločenstiev a Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca je výrobcom oceľových lán v Indii, ktoré vyváža do Európskej únie.
   Komisia svojím rozhodnutím z 19. augusta 1999 (1) prijala určité minimálne cenové záväzky, ktoré jej žalobca ponúkol v súvislosti s antidumpingovým konaním týkajúcim sa dovozu oceľových lán a káblov s pôvodom okrem iného v Indii.
   Žalobca sa domnieva, že Komisia svojim rozhodnutím 2006/38/ES (2) zrušila prijatie cenového záväzku, ktorý ponúkol žalobca, z dôvodov, že žalobca neposkytoval správy o predajoch, na ktoré sa nevzťahoval cenový záväzok, a domnieval sa, že oceľové laná a káble majú svoj pôvod v Dubaji, pričom v skutočnosti mali mať svoj pôvod v Indii, a to kvôli nedostatočnému ďalšiemu spracovaniu indického surového materiálu v Dubaji. Rozhodnutie Komisie bolo vykonané nariadením Rady č. 121/2006 (3), ktorým sa uložilo konečné antidumpingové clo.
   Pokiaľ ide o neposkytovanie správ o predajoch, na ktoré sa nevzťahoval cenový záväzok, žalobca v tejto súvislosti uvádza, že ide o ľudské zlyhanie, a namieta porušenie zásady proporcionality, keďže nedošlo k vážnemu porušeniu cenového záväzku. Žalobca sa domnieva, že následkom porušenia malo byť iba upozornenie, aby v budúcnosti nedošlo k takémuto porušeniu, a nie zrušenie prijatia cenového záväzku. Žalobca ďalej uvádza, že hospodárstvu Spoločenstva nebola spôsobená žiadna vážna škoda.
   Pokiaľ ide o domnelý pôvod v Dubaji, žalobca uvádza, že inštitúcie sa dopustili právneho omylu tým, že vykonali nesprávne posúdenie pôvodu výrobku, keďže Komisia použila kritérium, či došlo alebo nedošlo k zmene položky colného sadzobníka príslušného výrobku, kým podľa žalobcu sú relevantné tieto kritériá:

               i)

               či ide o posledné spracovanie alebo podstatnú poslednú operáciu;

               ii)

               operácia musí byť ekonomicky odôvodnená;

               iii)

               operácia sa musí vykonať v podniku, ktorý je na tento účel vybavený;

               iv)

               operácia musí viesť k výrobe nového výrobku alebo predstavovať dôležitú fázu výroby.

         Okrem toho existovali miernejšie sankcie, ako je zrušenie prijatia záväzku: colné orgány členských štátov mohli napríklad uložiť antidumpingové clo alebo požadovať pozastavenie vývozov lán vyrobených z indických oceľových vlákien z Dubaja.
   Žalobca teda uvádza ako žalobné dôvody právny omyl, nedostatočné odôvodnenie, zneužitie právomoci a porušenie zásady proporcionality.

      (1)  Rozhodnutie Komisie 1999/572/ES z 13. augusta 1999 o prijatí záväzkov ponúknutých v súvislosti s antidumpingovým konaním týkajúcim sa dovozu oceľových lán a káblov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, Maďarsku, Indii, Kórejskej republike, Mexiku, Poľsku, Južnej Afrike a Ukrajine (Ú. v. ES L 217, s. 63; Mim. vyd. 11/032, s. 119).

      (2)  Rozhodnutie Komisie 2006/38/ES z 22. decembra 2005, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie Komisie 1999/572/ES o prijatí záväzkov ponúknutých v súvislosti s antidumpingovým konaním týkajúcim sa dovozu oceľových lán a káblov s pôvodom inter alia v Indii (Ú. v. EÚ L 22, s. 1).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 121/2006 z 23. januára 2006, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1858/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovozy oceľových lán a káblov s pôvodom okrem iného v Indii (Ú. v. EÚ L 22, s. 1).


title: Vec T-72/14: Žaloba podaná 30. januára 2014 – Bateaux mouches/ÚHVT (BATEAUX MOUCHES)

text:
               7.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/37

         Žaloba podaná 30. januára 2014 – Bateaux mouches/ÚHVT (BATEAUX MOUCHES)
   (Vec T-72/14)
   2014/C 102/58
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Compagnie des bateaux mouches SA (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: G. Barbaut, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú,

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 15. novembra 2013 vo veci R 284/2013-2,

               —

               zmenil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 15. novembra 2013 vo veci R 284/2013-2,

               —

               zaviazal Súd prvého stupňa Európskych Spoločenstiev na náhradu trov konania v celom rozsahu.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: medzinárodný zápis, uvádzajúci Európsku úniu, slovnej ochrannej známky „BATEAUX MOUCHES“ pre služby zaradené do triedy 37 (č. 1 092 478).

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby:

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

               —

               nesprávne posúdenie, že sporná ochranná známka nenadobudla rozlišovaciu spôsobilosť používaním pre označené služby.


title: Vec T-316/99: Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 16. októbra 2006 – Pierik-Bomers/Komisia

text:
               16.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 310/30

         Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 16. októbra 2006 – Pierik-Bomers/Komisia
   (Vec T-316/99) (1)

   (2006/C 310/64)

      Jazyk konania: holandčina

   Predseda druhej rozšírenej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. ES C 63, 4.3.2000.


title: Vec C-548/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 21. októbra 2015 – J. J. de Lange/Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 21. októbra 2015 – J. J. de Lange/Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-548/15)
   (2016/C 038/31)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ kasačného opravného prostriedku: J. J. de Lange

      Odporca v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 3 smernice Rady 2000/78/ES (1) z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní vykladať tak, že sa uplatňuje na daňové úľavy v zmysle daňových predpisov, na základe ktorých náklady na štúdium môžu byť za určitých podmienok odpočítané od zdaniteľných príjmov?

         V prípade zápornej odpovede Súdneho dvora na prvú prejudiciálnu otázku:

               2.

               Má sa zákaz diskriminácie na základe veku, ako všeobecná zásada práva Únie, uplatňovať aj na daňové úľavy, na základe ktorých náklady na štúdium môžu byť uplatnené pre daňový odpočet len za určitých podmienok, ak takáto úprava nespadá do vecnej pôsobnosti smernice 2000/78/ES a uvedená právna úprava nie je prevzatím práva Únie?

         V prípade kladnej odpovede na prvú alebo druhú prejudiciálnu otázku:

               3.

                           a)

                           Je možné odôvodniť rozdielne zaobchádzanie, nezlučiteľné so zákazom diskriminácie na základe veku ako všeobecnou zásadou práva Únie, podmienkami stanovenými v článku 6 smernice 2000/78/ES?

                           b)

                           Ak nie: Aké kritériá platia na uplatňovanie tohto zákazu alebo odôvodnenie rozdielneho zaobchádzania podľa veku?

               4.

                           a)

                           Má sa článok 6 smernice 2000/78/ES a/alebo zákaz diskriminácie na základe veku vykladať tak, že rozdielne zaobchádzanie podľa veku je odôvodnené, ak dôvod pre takéto rozdielne zaobchádzanie sa týka len časti prípadov, na ktoré sa vzťahuje uvedené rozdielne zaobchádzanie?

                           b)

                           Je možné rozdielne zaobchádzanie podľa veku odôvodniť stanoviskom zákonodarcu, že od určitého veku nie je potrebné poskytovať daňovú úľavu, pretože nárokujúca si osoba je „sama zodpovedná“ za dosiahnutie cieľa sledovaného touto úľavou?

      (1)  Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.


title: Vec C-446/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 7. augusta 2013 — Fonderie 2A/Ministre de l’Économie et des Finances

text:
               19.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 7. augusta 2013 — Fonderie 2A/Ministre de l’Économie et des Finances
   (Vec C-446/13)
   2013/C 304/12
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Fonderie 2A

      Žalovaný: Ministre de l’Économie et des Finances

      Prejudiciálna otázka

   Má sa na základe ustanovení šiestej smernice [77/388/EHS] (1) vymedzujúcich miesto dodania v rámci Spoločenstva vychádzať z toho, že dodávka tovaru spoločnosťou zákazníkovi v inej krajine Európskej únie po tom, čo bol tovar v mene predávajúceho spracovaný v prevádzke inej spoločnosti nachádzajúcej sa v krajine zákazníka, je dodávkou medzi krajinou predávajúceho a krajinou konečného príjemcu alebo dodávkou v rámci krajiny konečného príjemcu uskutočnenou z prevádzky, v ktorej bol tovar spracovaný?

      (1)  Šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec C-4/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 3. januára 2018 – Michael Winterhoff ako insolvenčný správca majetku spoločnosti DIREKTexpress Holding AG/Finanzamt Ulm

text:
               9.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 3. januára 2018 – Michael Winterhoff ako insolvenčný správca majetku spoločnosti DIREKTexpress Holding AG/Finanzamt Ulm
   (Vec C-4/18)
   (2018/C 123/13)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Michael Winterhoff ako insolvenčný správca majetku spoločnosti DIREKTexpress Holding AG

      Žalovaný: Finanzamt Ulm

      Prejudiciálna otázka

   Považuje sa podnikateľ, ktorý zabezpečuje úradné doručovanie písomností v súlade s predpismi verejného práva, za „poskytovateľa univerzálnej služby“ v zmysle článku 2 bodu 13 smernice 97/67/ES z 15. decembra 1997 (1), ktorý poskytuje celkom alebo sčasti univerzálnu poštovú službu a sú tieto transakcie podľa článku 132 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (2) oslobodené od dane?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1997 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb (Ú. v. ES, L 15, 1998, s. 14; Mim. vyd. 06/003, s. 71).

      (2)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec T-179/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 21. februára 2018 – Laboratoire Nuxe/EUIPO – Camille et Tariot (NYouX) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie NY ouX — Skoršia vnútroštátna slovná ochranná známka NUXE — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 prvá veta nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 94 ods. 1 prvá veta nariadenia (EÚ) 2017/1001)] — Relatívny dôvod zamietnutia — Nebezpečenstvo zámeny — Podobnosť tovarov — Podobnosť označení — Rozlišovacia spôsobilosť — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001]“)

text:
               9.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 21. februára 2018 – Laboratoire Nuxe/EUIPO – Camille et Tariot (NYouX)
   (Vec T-179/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie NY ouX - Skoršia vnútroštátna slovná ochranná známka NUXE - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 prvá veta nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 94 ods. 1 prvá veta nariadenia (EÚ) 2017/1001)] - Relatívny dôvod zamietnutia - Nebezpečenstvo zámeny - Podobnosť tovarov - Podobnosť označení - Rozlišovacia spôsobilosť - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001]“))
   (2018/C 123/25)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Laboratoire Nuxe (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: P. Wilhelm a J. Roux, avocats)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Folliard–Monguiral a V. Ruzek, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Élisabeth Camille (Alicante, Španielsko) a Jean–Yves Tariot (Alicante)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 16. januára 2017 (vec R 718/2016-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Laboratoire Nuxe na jednej strane a pani Camille a pánom Tariotom na druhej strane

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 16. januára 2017 (vec R 718/2016-5) sa zrušuje.

               2.

               EUIPO je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec T-65/18: Žaloba podaná 6. februára 2018 – Venezuela/Rada

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/24

         Žaloba podaná 6. februára 2018 – Venezuela/Rada
   (Vec T-65/18)
   (2018/C 134/34)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Venezuelská bolívarovská republika (v zastúpení: F. Di Gianni a L. Giuliano, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil nariadenie Rady (EÚ) 2017/2063 z 13. novembra 2017 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na situáciu vo Venezuele a

               —

               uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Rada prijatím reštriktívnych opatrení bez toho, aby žalobkyňu vopred informovala o svojom úmysle, a bez toho, aby si vypočula postoj žalobkyne ku skutočnostiam, ktoré údajne odôvodňujú reštriktívne opatrenia, porušila právo žalobkyne byť vypočutý.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Rada porušila svoju povinnosť uviesť odôvodnenie a poskytnúť dostatočné dôkazy na prijatie reštriktívnych opatrení.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o skutočnosti, na ktorých sa zakladajú reštriktívne opatrenia.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že reštriktívne opatrenia sú podľa medzinárodného obyčajového práva protiprávnymi protiopatreniami.


title: Vec C-182/17: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 22. februára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria – Maďarsko) – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Článok 2 ods. 1 písm. c), článok 9 a článok 13 ods. 1 — Nezdaňovanie — Pojem „subjekt, ktorý sa spravuje verejným právom“ — Obchodná spoločnosť v 100 % vlastníctve obce poverená niektorými úlohami vo verejnom záujme, ktoré prináležia tejto obci — Určenie týchto úloh a odmeňovania za ne v zmluve uzavretej medzi touto spoločnosťou a uvedenou obcou)

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/11

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 22. februára 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria – Maďarsko) – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Vec C-182/17) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 2 ods. 1 písm. c), článok 9 a článok 13 ods. 1 - Nezdaňovanie - Pojem „subjekt, ktorý sa spravuje verejným právom“ - Obchodná spoločnosť v 100 % vlastníctve obce poverená niektorými úlohami vo verejnom záujme, ktoré prináležia tejto obci - Určenie týchto úloh a odmeňovania za ne v zmluve uzavretej medzi touto spoločnosťou a uvedenou obcou))
   (2018/C 134/14)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Kúria

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft.

      Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 2 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že činnosť, o akú ide vo veci samej, spočívajúca v tom, že spoločnosť plní určité úlohy vo verejnom záujme podľa zmluvy uzavretej medzi touto spoločnosťou a obcou, predstavuje pod podmienkou overenia relevantných skutkových okolností vnútroštátnym súdom poskytovanie služieb za protihodnotu, ktoré podľa tohto ustanovenia podlieha dani z pridanej hodnoty.

               2.

               Článok 13 ods. 1 smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že sa pravidlo o oslobodení od dane z pridanej hodnoty stanovené v tomto ustanovení, pod podmienkou overenia relevantných skutkových okolností a pravidiel vnútroštátneho práva vnútroštátnym súdom, neuplatňuje na činnosť, o akú ide vo veci samej, spočívajúcu v tom, že spoločnosť plní podľa zmluvy uzavretej medzi touto spoločnosťou a obcou určité úlohy obce vo verejnom záujme, pokiaľ je táto činnosť ekonomickou činnosťou v zmysle článku 9 ods. 1 tejto smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 221, 10.7.2017.


title: Vec T-94/18: Žaloba podaná 19. februára 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (fit+fun)

text:
               16.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/32

         Žaloba podaná 19. februára 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (fit+fun)
   (Vec T-94/18)
   (2018/C 134/45)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Nemecko) (v zastúpení: N. Weber, Rechtsanwalt, a L. Thiel, Rechtsanwältin)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „fit+fun“ – prihláška č. 15 996 432.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 7. decembra 2017 vo veci R 847/2017-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001.