title: Vec T-473/14: Žaloba podaná 25. júna 2014 – Corporación Alimentaria Guissona a Naviera Muriola/Komisia

text:
               11.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/47

         Žaloba podaná 25. júna 2014 – Corporación Alimentaria Guissona a Naviera Muriola/Komisia
   (Vec T-473/14)
   2014/C 261/75
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Corporación Alimentaria Guissona, SA (Lleida, Španielsko) a Naviera Muriola, AIE (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom súbor opatrení, ktoré podľa Komisie predstavujú takzvaný španielsky systém daňového leasingu, kvalifikuje ako novú štátnu pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom,

               —

               subsidiárne zrušil články 1 a 4 napadnutého rozhodnutia, ktoré ako príjemcov údajnej pomoci a ako jediných adresátov príkazu na vrátenie určujú investorov AIE (hospodárskych záujmových združení),

               —

               subsidiárne zrušil článok 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom nariaďuje vrátenie údajnej pomoci,

               —

               zrušil článok 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom rozhoduje o legalite súkromných zmlúv medzi investormi a ďalšími subjektmi, a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Dôvody a hlavné tvrdenia sú zhodné s dôvodmi a hlavnými tvrdeniami, ktoré boli uvedené vo veci T-700/13, Bankia/Komisia


title: Vec C-309/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 3. augusta 2009 — Olbek Industrial Services sp. z.o.o., ďalší účastník konania: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               7.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 267/34

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 3. augusta 2009 — Olbek Industrial Services sp. z.o.o., ďalší účastník konania: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Vec C-309/09)
   2009/C 267/64
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Olbek Industrial Services sp. z.o.o.

      Ďalší účastník konania: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa články 49 a 50 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva vykladať v tom zmysle, že im odporuje vnútroštátna právna úprava, aká je obsiahnutá v článku 2 Wet arbeid vreemdelingen v spojení s článkom 1e ods. 1 písm. c) nariadenia na vykonanie Wet arbeid vreemdelingen, podľa ktorej je na vysielanie pracovníkov v zmysle článku 1 ods. 3 písm. c) smernice 96/71/ES (1) potrebné pracovné povolenie?

               2.

               Na základe akých kritérií treba určiť, či ide o vysielanie pracovníkov v zmysle článku 1 ods. 3 písm. c) smernice 96/71/ES?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb (Ú. v. ES L 18, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 431).


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 7. októbra 2004 vo veci C-136/02 P: Mag Instrument Inc. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (Odvolanie — Ochranná známka spoločenstva — Článok 7 odsek 1 písmeno b) nariadenia (ES) č. 40/94 — Trojrozmerné tvary vreckových bateriek — Absolútne dôvody zamietnutia — Rozlišovacia spôsobilosť)

text:
               4.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/6

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   zo 7. októbra 2004
   vo veci C-136/02 P: Mag Instrument Inc. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka spoločenstva - Článok 7 odsek 1 písmeno b) nariadenia (ES) č. 40/94 - Trojrozmerné tvary vreckových bateriek - Absolútne dôvody zamietnutia - Rozlišovacia spôsobilosť)
   (2004/C 300/11)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-136/02 P, Mag Instrument Inc., so sídlom v Ontario, Kalifornia (Spojené štáty americké), (splnomocnení zástupcovia pôvodne: A. Nette, G. Rahn, W. von der Osten-Sacken a H. Stratmann a následne W. von der Osten-Sacken, U. Hocke a A. Spranger, Rechtsanwälte) proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), (splnomocnený zástupca: D. Schennen), predmetom ktorej je odvolanie podľa článku 49 Štatútu Súdneho dvora podané dňa 8. apríla 2002, Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda komory C. W. A. Timmermans, sudcovia C. Gulmann, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues a F. Macken (spravodajkyňa), generálny advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajomník: L. Hewlett, hlavná referentka, vyhlásil dňa 7. októbra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Odvolanie sa zamieta.

               2)

               Mag Instrument Inc. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 144 z 15.6.2002


title: Vec T-724/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 5. októbra 2016 – European Children’s Fashion Association a Instituto de Economía Pública/EACEA („Arbitrážna doložka — Dohoda o dotácii uzavretá v rámci akčného programu ‚Lifelong Learning (2007 – 2013)‘ — Projekt ‚Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector‘ — Žaloba o neplatnosť — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Akt, ktorý patrí výlučne do zmluvného rámca, od ktorého je neoddeliteľný — Neprípustnosť — Neoprávnené náklady — Vrátenie vyplatených súm — Správa o audite“)

text:
               14.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 419/37

         Rozsudok Všeobecného súdu z 5. októbra 2016 – European Children’s Fashion Association a Instituto de Economía Pública/EACEA
   (Vec T-724/14) (1)

   ((„Arbitrážna doložka - Dohoda o dotácii uzavretá v rámci akčného programu ‚Lifelong Learning (2007 – 2013)‘ - Projekt ‚Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector‘ - Žaloba o neplatnosť - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Akt, ktorý patrí výlučne do zmluvného rámca, od ktorého je neoddeliteľný - Neprípustnosť - Neoprávnené náklady - Vrátenie vyplatených súm - Správa o audite“))
   (2016/C 419/46)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: European Children’s Fashion Association (Valencia, Španielsko) a Instituto de Economía Pública, SL (Valencia) (v zastúpení: A. Haegeman, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentúra pre „vzdelávanie, audiovíziu a kultúru“ (v zastúpení: H. Monet a A. Jaume, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   V prvom rade návrh podľa článku 272 ZFEÚ, ktorým sa domáha určenia, že žalobkyňa v prvom rade nie je povinná vrátiť sumy, ktoré jej EACEA vyplatila z dôvodu dohody uzavretej na realizáciu projektu „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector“ a subsidiárne, návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie jednak predbežného informačného listu EACEA z 1. augusta 2014, ktorý informuje žalobkyňu v prvom rade o jej povinnosti vrátiť sumu vo výške 82 378,81 eura po audite týkajúcom sa uvedeného projektu a jednak oznámenia o dlhu č. 3241401420 vydaného EACEA 5. augusta 2014 na účely vrátenia uvedenej sumy

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               European Children’s Fashion Association a Instituto de Economía Pública, SL znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 7, 12.1.2015.


title: Vec C-241/06: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  11. októbra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht – Nemecko) – Lämmerzahl GmbH/Freie Hansestadt Bremen (Verejné zmluvy — Smernica 89/665/EHS — Postupy preskúmavania v rámci verejného obstarávania — Prekluzívna lehota — Zásada efektivity)

text:
               8.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/12

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 11. októbra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht – Nemecko) – Lämmerzahl GmbH/Freie Hansestadt Bremen
   (Vec C-241/06) (1)

   (Verejné zmluvy - Smernica 89/665/EHS - Postupy preskúmavania v rámci verejného obstarávania - Prekluzívna lehota - Zásada efektivity)
   (2007/C 297/18)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hanseatisches Oberlandesgericht
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Lämmerzahl GmbH

      Žalovaný: Freie Hansestadt Bremen
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hanseatisches Oberlandesgericht – Výklad článku 1 ods. 1 a ods. 3 smernice Rady 89/665/EHS 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác (Ú. v. ES L 395, s. 33), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb (Ú. v. ES L 209, s. 1) – Neexistencia práva napadnúť rozhodnutie obstarávateľa o zadaní zákazky s odhadovanou hodnotou menej ako 200 000 eur – Preklúzia všetkých výhrad z dôvodu chybného odhadu hodnoty zákazky v čase uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania
   Výrok rozsudku

               1.

               Podľa článku 9 ods. 4 a prílohy IV smernice Rady 93/36/EHS zo 14. júna 1993 o koordinácii postupov verejného obstarávania dodania tovaru, zmenenej a doplnenej smernicou Komisie 2001/78/ES z 13. septembra 2001, musí byť v oznámení o vyhlásení verejného obstarávania, ktoré sa týka zmluvy spadajúcej do pôsobnosti tejto smernice, uvedené množstvo alebo celkový rozsah tejto zmluvy. Absencia takéhoto údaju musí byť preskúmateľná v zmysle článku 1 ods. 1 smernice Rady 89/665//EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb.

               2.

               Smernica 89/655, zmenená a doplnená smernicou 92/50, a najmä jej článok 1 ods. 1 a 3 bráni tomu, aby pravidlo preklúzie stanovené vnútroštátnym právom bolo aplikované tak, že uchádzačovi bude odopretý prístup k preskúmaniu rozhodnutí týkajúcich sa výberu postupu verejného obstarávania alebo odhadu hodnoty zmluvy, ak verejný obstarávateľ dotknutú osobu jasne neinformoval o množstve alebo celkovom rozsahu uvedenej zmluvy. Tie isté ustanovenia smernice bránia tiež tomu, aby sa platnosť takéhoto pravidla všeobecne rozšírila na preskúmanie rozhodnutí verejného obstarávateľa, vrátane tých, ktoré boli prijaté v štádiách postupu verejného obstarávania nasledujúcich po uplynutí prekluzívnej lehoty.

      (1)  Ú. v. EÚ C 212, 2.9.2006.


title: Vec T-503/12: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. septembra 2015 – Spojené kráľovstvo/Komisia („EPUZF — Záručná sekcia — EPZF a EPFRV — Výdavky vylúčené z financovania — Režim jednotnej platby — Kľúčové kontroly — Sekundárne kontroly“)

text:
               19.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 346/15

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. septembra 2015 – Spojené kráľovstvo/Komisia
   (Vec T-503/12) (1)

   ((„EPUZF - Záručná sekcia - EPZF a EPFRV - Výdavky vylúčené z financovania - Režim jednotnej platby - Kľúčové kontroly - Sekundárne kontroly“))
   (2015/C 346/16)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne C. Murrell, neskôr E. Jenkinson a M. Holt a napokon M. Holt, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Wyatt, QC, a V. Wakefield, barrister)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: N. Donnelly, P. Rossi a K. Skelly, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie 2012/500/EÚ zo 6. septembra 2012, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 244, s. 11) v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie týka štyroch položiek uvedených v jeho prílohe, ktoré sa týkajú paušálnej opravy vo výške 5 % uplatnenej na výdavky vynaložené v Severnom Írsku (Spojené kráľovstvo) v priebehu finančného roka 2008 vo výške 277 231,60 eura a 13 671 588,90 eura a finančného roka 2009 vo výške 270 398,26 eura a na 15 844 193,29 eura.

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znáša svoje vlastné trovy konania a je povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 26, 26.1.2013.


title: Vec T-549/14: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. októbra 2016 – Lidl Stiftung/EUIPO – Horno del Espinar (Castello) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Castello — Skoršia národná obrazová ochranná známka a skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie Castelló — Relatívne dôvody zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               14.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 419/36

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. októbra 2016 – Lidl Stiftung/EUIPO – Horno del Espinar (Castello)
   (Vec T-549/14) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Castello - Skoršia národná obrazová ochranná známka a skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie Castelló - Relatívne dôvody zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2016/C 419/45)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Nemecko) (v zastúpení: M. Wolter, M. Kefferpütz a A. Marx, avocats)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: pôvodne P. Geroulakos a D. Botis, neskôr D. Botis, a napokon D. Gája, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Španielsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 22. apríla 2014 (spojené veci R 1233/2013–2 a R 1258/2013–2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Horno del Espinar a Lidl Stiftung & Co.

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 22. apríla 2014 (spojené veci R 1233/2013-2 a R 1258/2013-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Horno del Espinar, SL a Lidl Stiftung & Co KG, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa odvolací senát domnieva, že existuje pravdepodobnosť zámeny, pokiaľ ide o zmrazené ovocie a zeleninu zaradené do triedy 29 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb na účely zápisu ochranných známok z 15. júna 1957, v znení zmien a doplnení.

               2.

               Žaloba sa vo zvyšnej časti zamieta.

               3.

               Lidl Stiftung & Co znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť tri štvrtiny trov konania, ktoré vnikli EUIPO.

               4.

               EUIPO znáša štvrtinu svojich vlastných trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 351, 6.10.2014.


title: Vec T-591/13: Žaloba podaná 8. novembra 2013 — Groupe Canal + a Canal + France/ÚHVT — Euronews (News+)

text:
               1.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 31/12

         Žaloba podaná 8. novembra 2013 — Groupe Canal + a Canal + France/ÚHVT — Euronews (News+)
   (Vec T-591/13)
   2014/C 31/21
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Groupe Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francúzsko) a Canal + France (Issy-les-Moulineaux) (v zastúpení: L. Barissat, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Euronews (Ecully, Francúzsko)

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol, že existuje pravdepodobnosť zámeny alebo asociácie v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 medzi prihláškou ochrannej známky NEWS+ a skoršou francúzskou slovnou ochrannou známkou ACTU+ č. 063 457 667 pre napadnuté služby,

               —

               zmenil body 23 až 35 rozhodnutia odvolacieho senátu z 9. septembra 2013 a zamietol zápis prihlášky ochrannej známky NEWS+ č. 9 141 003,

               —

               subsidiárne zrušil rozhodnutie odvolacieho senátu z 9. septembra 2013, ktorým sa zamietlo odvolanie a v rozpore s článkom 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 potvrdilo napadnuté rozhodnutie, ktorým bola zamietnutá námietka podaná proti prihláške ochrannej známky Spoločenstva NEWS+ č. 9 141 003 na základe skoršej ochrannej známky ACTU+ č. 063 457 667.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Euronews.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „News+“ pre služby v triedach 35, 38 a 41 Prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9 141 003.

      Majitelia ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyne.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: francúzska ochranná známka „ACTU+“ pre tovary a služby v triedach 9, 28, 35, 38, 39 a 41.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


               7.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 271/27

         Žaloba Dozorného orgánu EZVO proti Nórsku podaná 26. júla 2010
   (Vec E-10/10)
   2010/C 271/07
   Dňa 26. júla 2010 podal Dozorný orgán EZVO zastúpený Xavierom Lewisom a Markusom Schneiderom, splnomocnenými zástupcami Dozorného orgánu EZVO, rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, na Súdny dvor EZVO žalobu proti Nórsku.
   Dozorný orgán EZVO žiada, aby Súdny dvor EZVO vyhlásil, že:

               1.

               Nórske kráľovstvo neprijalo a neoznámilo dozornému orgánu všetky opatrenia potrebné na plné začlenenie aktu uvedeného v bode 1 zarážky 2 prílohy VII k Dohode o EHP [smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií zmenenej a doplnenej nariadením Komisie (ES) č. 1430/2007 z 5. decembra 2007, ktorým sa menia a dopĺňajú prílohy II a III k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES o uznávaní odborných kvalifikácií] v znení prispôsobenom Dohode o EHP protokolom 1 k tejto dohode do vnútroštátnych právnych predpisov, čím si nesplnilo svoju povinnosť podľa článku 63 ods. 1 smernice a článku 7 Dohody o EHP.

               2.

               Nórske kráľovstvo znáša súdne trovy.

      Právna a skutková podstata veci a právne odôvodnenie:

               —

               Žiadosť sa týka skutočnosti, že Nórsko nekonalo podľa odôvodneného stanoviska Dozorného orgánu EZVO, keďže neprijalo resp. neoznámilo dozornému orgánu všetky opatrenia potrebné na plné začlenenie aktu EHP, ktorý zodpovedá zmenenej a doplnenej smernici Európskej únie 2005/36/ES o uznávaní odborných kvalifikácií.

               —

               Chýbajúce nórske opatrenia sa týkajú zmeny a doplnenia viacerých vnútroštátnych pravidiel o uznávaní odborných kvalifikácií získaných v iných štátoch EHP.

               —

               Dozorný orgán EZVO vyhlasuje, že nedostal od nórskej vlády informácie, že akt bol plne začlenený do vnútroštátnych predpisov, ani že nevlastní žiadne iné informácie, ktoré by mohli viesť k podobnému záveru.

               —

               Nórska vláda nepoprela, že mešká s plným začlenením aktu.


title: Vec T-518/09: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. septembra 2013 — Ecoceane/EMSA ( „Verejné zákazky na poskytovanie služieb — Verejné obstarávanie — Nasadenie pohotovostných plavidiel určených na boj proti znečisťovaniu uhľovodíkmi — Zamietnutie ponuky uchádzača — Povinnosť odôvodnenia — Rovnosť zaobchádzania — Transparentnosť — Zjavne nesprávne posúdenie — Mimozmluvná zodpovednosť“ )

text:
               9.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 325/22

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. septembra 2013 — Ecoceane/EMSA
   (Vec T-518/09) (1)

   (Verejné zákazky na poskytovanie služieb - Verejné obstarávanie - Nasadenie pohotovostných plavidiel určených na boj proti znečisťovaniu uhľovodíkmi - Zamietnutie ponuky uchádzača - Povinnosť odôvodnenia - Rovnosť zaobchádzania - Transparentnosť - Zjavne nesprávne posúdenie - Mimozmluvná zodpovednosť)
   2013/C 325/36
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ecoceane (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: S. Spalter, advokát)

      Žalovaná: Európska námorná bezpečnostná agentúra (EMSA) (v zastúpení: J. Menze, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci J. Stuyck, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia EMSA z 28. októbra 2009, ktorým sa zamietla ponuka žalobkyne v rámci verejného obstarávania EMSA/NEG/1/2009, týkajúceho sa uzavretia zmlúv na poskytovanie služieb týkajúcich sa nasadenia pohotovostných plavidiel určených na boj proti znečisťovaniu uhľovodíkmi (časť č. 2: Atlantický oceán/Lamanšský prieplav), a zrušenie rozhodnutia, ktorým sa zmluva uzatvára s iným uchádzačom, a návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Spoločnosť Ecoceane znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskej námornej bezpečnostnej agentúry (EMSA).

      (1)  Ú. v. EÚ C 80, 27.3.2010.


title: Vec C-291/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Regeringsrätten (Švédsko) 15. júna 2007 – Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet/Skatteverket

text:
               4.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Regeringsrätten (Švédsko) 15. júna 2007 – Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet/Skatteverket
   (Vec C-291/07)
   (2007/C 183/46)
   Jazyk konania: švédčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Regeringsrätten
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet

      Žalovaný: Skatteverket
   Prejudiciálna otázka
   Majú sa článok 9 ods. 2 písm. e) a článok 21 ods. 1 písm. b) šiestej smernice DPH (1), rovnako ako článok 56 ods. 1 písm. c) a článok 196 smernice Rady 2006/112/ES (2) vykladať v tom zmysle, že na ich uplatnenie musí byť odberateľ poradenských služieb od zdaniteľnej osoby z iného členského štátu, odberateľ, ktorý vykonáva súčasne ekonomické činnosti a činnosti mimo oblasti smernice, považovaný za zdaniteľnú osobu aj napriek tomu, že toto poskytovanie služieb je použité iba na činnosti mimo oblasti smernice?

      (1)  Ú. v. ES L 145, 1977, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23.

      (2)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.


title: Vec T-688/16: Žaloba podaná 28. septembra 2016 – Janssen-Cases/Komisia

text:
               7.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 410/32

         Žaloba podaná 28. septembra 2016 – Janssen-Cases/Komisia
   (Vec T-688/16)
   (2016/C 410/45)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Mercedes Janssen-Cases (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: J. -N. Louis a N. De Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutia Komisie z 15. júna 2016 o obsadení funkcie mediátora Komisie vymenovaním iného kandidáta a rozhodnutia o zamietnutí kandidatúry žalobkyne na túto funkciu,

               —

               uložil Komisii povinnosť uhradiť žalobkyni sumu vo výške sto tisíc eur ako náhradu za utrpenú majetkovú a nemajetkovú ujmu,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 6 ods. 3 rozhodnutia Komisie C(2002)601 týkajúceho sa posilnenej mediačnej služby, keďže napadnuté rozhodnutia boli prijaté Komisiou, hoci patria do výlučnej právomoci predsedu Komisie na návrh Generálneho riaditeľa pre ľudské zdroje a bezpečnosť v nadväznosti na stanovisko výboru zamestnancov.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 27 Charty základných práv, ktorý zakotvuje právo pracovníkov na informácie a konzultácie, v prejednávanej veci právo na skutočnú konzultáciu výboru zamestnancov Komisie.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na zneužití právomoci, ktorého sa dopustila Komisia v rámci postupov zavedených na účely obsadenia miesta mediátora Komisie.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia, zjavne nesprávnom posúdení, na porušení zásady legitímnej dôvery, zásady proporcionality a zásady riadnej správy vecí verejných.


title: Vec T-231/10: Žaloba podaná 21. mája 2010 — Merlin a i./ÚHVT — Dusyma (Spiele)

text:
               31.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/43

         Žaloba podaná 21. mája 2010 — Merlin a i./ÚHVT — Dusyma (Spiele)
   (Vec T-231/10)
   ()
   2010/C 209/66
   Jazyk žaloby: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Merlin Handelsgesellschaft mbH (Forchtenberg, Nemecko), Rolf Krämer (Forchtenberg), BLS Basteln, Lernen, Spielen GmbH (Forchtenberg), Andreas Hohl (Künzelsau, Nemecko) (v zastúpení: R. Kramer, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH (Schorndorf, Nemecko)

      Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 17. marca 2010 vo veci R 879/2009-3 a vyhlásiť dizajn Spoločenstva č. 526 801-0011 za neplatný,

               —

               subsidiárne zrušiť rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu a vrátiť vec odvolaciemu senátu na nové konanie,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaný dizajn Spoločenstva, ktorý je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: dizajn Spoločenstva č. 526 801-0011 pre výrobky „hry (vrátane vzdelávacích hier)“.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: žalobcovia.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 3 nariadenia Rady (ES) č. 6/2002 (1) o dizajnoch spoločenstva, pretože odvolací senát nesprávne vyložil definície uvedené v tomto článku a nezohľadnil, že dizajnom Spoločenstva môže byť aj vonkajšia úprava časti výrobku.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva (Ú. v. ES L 3, s. 1; Mim. vyd. 13/027, s. 142).


title: Vec T-374/12: Žaloba podaná 20. augusta 2012 — Brouwerij Van Honsebrouck/ÚHVT — Beverage Trademark (KASTEEL)

text:
               10.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/16

         Žaloba podaná 20. augusta 2012 — Brouwerij Van Honsebrouck/ÚHVT — Beverage Trademark (KASTEEL)
   (Vec T-374/12)
   2012/C 343/27
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Belgicko) (v zastúpení: P. Maeyaert, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, Britské panenské ostrovy)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               v celom rozsahu zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 8. júna 2012 vo veci R 2551/2010-2,

               —

               zaviazal ÚHVT a Beverage Trademark Co. Ltd BTM na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: medzinárodná obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „KASTEEL“ pre výrobky zaradené do triedy 32 — medzinárodná prihláška č. W 975 635.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: Beverage Trademark Co. Ltd BTM.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: národná ochranná známka „CASTEL BEER“ pre výrobky zaradené do triedy 32.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby:

               —

               porušenie článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 42 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-746/15: Žaloba podaná 22. decembra 2015 – Biofa/Komisia

text:
               15.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 59/46

         Žaloba podaná 22. decembra 2015 – Biofa/Komisia
   (Vec T-746/15)
   (2016/C 059/53)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Biofa AG (Münsingen, Nemecko) (v zastúpení: C. Stallberg a S. Knoblich, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie žalovanej (EÚ) č. 2015/2069 zo 17. novembra 2015, ktorým sa schvaľuje základná látka hydrogénuhličitan sodný (Ú. v. EÚ L 301, 18. 11. 2015, s. 42),

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod: Porušenie ochrany údajov
               Údaje žalobkyne týkajúce sa prípravku na ochranu rastlín VitiSan® podliehajú ochrane údajov podľa článku 59 nariadenia (ES) č. 1107/2009 (1). Použitie týchto údajov na účely schválenia hydrogénuhličitanu sodného ako základnej látky preto porušuje ochranu údajov žalobkyne.

               2.

               Druhý žalobný dôvod: Porušenie zásady subsidiarity schvaľovacieho postupu pre základné látky
               Schválenie hydrogénuhličitanu sodného ako základnej látky je v rozpore so zásadou subsidiarity v oblasti práva ochrany rastlín, keďže prípravok žalobkyne na ochranu rastlín VitiSan®, ktorý obsahuje účinnú látku hydrogénuhličitán draselný, je schváleným prípravkom obsahujúcim porovnateľnú účinnú látku.

               3.

               Tretí žalobný dôvod: Porušenie zásady priority pri schvaľovacom postupe pre základné látky
               Schválenie hydrogénuhličitanu sodného ako účinnej látky, o ktoré požiadala žalobkyňa, vylučuje v súlade so zásadou priority jeho schválenie ako základnej látky.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod: Porušenie vlastníckych práv žalobkyne
               Neoprávnené použitie údajov žalobkyne na účely schválenia hydrogénuhličitanu sodného ako základnej látky porušuje jej právo duševného vlastníctva podľa článku 17 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len: Charta).

               5.

               Piaty žalobný dôvod: Porušenie požiadavky ochrany dôverných obchodných informácií
               Neoprávnené použitie údajov žalobkyne na účely schválenia hydrogénuhličitanu sodného ako základnej látky je ďalej v rozpore s ochranou dôverných obchodných informácií podľa článku 7 Charta.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod: Porušenie všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania
               Neoprávnené použitie údajov žalobkyne na účely schválenia hydrogénuhličitanu sodného ako základnej látky porušuje takisto zásadu rovnosti zaobchádzania. Kým žalobkyňa musela vynaložiť značné investície na schválenie požadovaných údajov, žalovaná tieto údaje použila v prospech tretích osôb, ktoré tieto požiadavky nemuseli splniť.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod založený: Porušenie zásady ochrany legitímnej dôvery
               Neoprávnené použitie údajov žalobkyne na účely schválenia hydrogénuhličitanu sodného ako základnej látky napokon porušuje zásadu ochrany legitímnej dôvery. Žalobkyňa mala legitímnu dôveru, že pri používaní jej údajov týkajúcich sa prípravku na ochranu rastlín VitiSan® sa musí dodržiavať ochrana údajov.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, s. 1).


title: Vec C-84/07: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. decembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 92/51/EHS — Uznávanie diplomov — Štúdium absolvované v  laboratóriu voľného štúdia neuznávaného hostiteľským členským štátom za vzdelávaciu inštitúciu — Optik)

text:
               24.1.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/2

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. decembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika
   (Vec C-84/07) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 92/51/EHS - Uznávanie diplomov - Štúdium absolvované v „laboratóriu voľného štúdia“ neuznávaného hostiteľským členským štátom za vzdelávaciu inštitúciu - Optik)
   (2009/C 19/02)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: G. Zavvos a H. Støvlbæk, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Helénska republika (v zastúpení: E. Skandalou, splnomocnená zástupkyňa)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článkov 3, 4 ods. 1 písm. b) a článku 12 smernice Rady 92/51/EHS z 18. júna 1992 o druhom všeobecnom systéme uznávania odborného vzdelania a prípravy, ktorou sa dopĺňa smernica 89/48/EHS (Ú. v. ES L 209, s. 25; Mim. vyd. 05/002, s. 47)
   Výrok rozsudku

               1.

               Helénska republika si tým, že:

                           —

                           neuznáva diplomy optika vydané príslušnými talianskymi orgánmi po ukončení vzdelávania poskytovaného v rámci dohody, podľa ktorej uvedené orgány uznávajú rovnocennosť vzdelávania poskytovaného v Grécku súkromným subjektom,

                           —

                           podriaďuje prieskum žiadosti o uznanie talianskych diplomov optika oznámením odpovede zo strany talianskych orgánov na päť otázok, ktoré im predtým zaslali grécke orgány, a

                           —

                           neponechaním voľby medzi adaptačným obdobím a skúškou spôsobilosti pre žiadateľov, ktorí podali žiadosť o uznanie talianskych diplomov optika pred nadobudnutím účinnosti zákona č. 2916/2001 o štruktúre univerzitného alebo podobného vzdelávania a o úprave otázok týkajúcich sa technologického sektoru tohto vzdelávania,

                     nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 3, 4 ods. 1 písm. b) tretej zarážky a článku 12 smernice Rady 92/51/EHS z 18. júna 1992 o druhom všeobecnom systéme uznávania odborného vzdelania a prípravy, ktorou sa dopĺňa smernica 89/48/EHS, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/19/ES zo 14. mája 2001.

               2.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 95, 28.4.2008.


title: Vec C-110/15: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 22. septembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Microsoft Mobile Sales International Oy, predtým Nokia Italia SpA a i./Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) a i. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Aproximácia právnych predpisov — Duševné vlastníctvo — Autorské právo a s ním súvisiace práva — Smernica 2001/29/ES — Výlučné právo rozmnožovania — Výnimky a obmedzenia — Článok 5 ods. 2 písm. b) — Výnimka pre rozmnoženinu na súkromné použitie — Primeraná kompenzácia — Uzavretie zmlúv podľa súkromného práva na určenie kritérií oslobodenia od platenia primeranej kompenzácie — Vrátenie poplatku, o ktoré môže požiadať len konečný používateľ)

text:
               14.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 419/15

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 22. septembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Microsoft Mobile Sales International Oy, predtým Nokia Italia SpA a i./Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) a i.
   (Vec C-110/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Aproximácia právnych predpisov - Duševné vlastníctvo - Autorské právo a s ním súvisiace práva - Smernica 2001/29/ES - Výlučné právo rozmnožovania - Výnimky a obmedzenia - Článok 5 ods. 2 písm. b) - Výnimka pre rozmnoženinu na súkromné použitie - Primeraná kompenzácia - Uzavretie zmlúv podľa súkromného práva na určenie kritérií oslobodenia od platenia primeranej kompenzácie - Vrátenie poplatku, o ktoré môže požiadať len konečný používateľ))
   (2016/C 419/18)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Microsoft Mobile Sales International Oy, predtým Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Žalovaní: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), v likvidácii, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

      za účasti: Assotelecomunicazioni (Asstel), Vodafone Omnitel NV, H3G SpA, Movimento Difesa del Cittadino, Assoutenti, Adiconsum, Cittadinanza Attiva, Altroconsumo

      Výrok rozsudku

   Právo Európskej únie, a najmä článok 5 ods. 2 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave ako vo veci samej, ktorá jednak podmieňuje oslobodenie od poplatku za rozmnoženinu na súkromné použitie v prípade výrobcov a dovozcov prístrojov a nosičov určených na zjavne odlišné účely, než je vyhotovovanie rozmnoženiny na súkromné použitie, uzavretím zmlúv subjektom disponujúcim zákonným monopolom na zastupovanie autorov diel s osobami povinnými platiť kompenzáciu alebo s ich odvetvovými združeniami a jednak stanovuje, že vrátenie takého poplatku, ak bol nedôvodne zaplatený, môže požadovať len koncový používateľ uvedených prístrojov a nosičov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 178, 1.6.2015.


title: Vec C-47/12: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  11. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Köln – Nemecko) – Kronos International Inc./Finanzamt Leverkusen (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Články 49 ZFEÚ a 54 ZFEÚ — Sloboda usadiť sa — Články 63 ZFEÚ a 65 ZFEÚ — Voľný pohyb kapitálu — Daňová právna úprava — Daň z príjmov právnických osôb — Právna úprava členského štátu, ktorá má zabrániť dvojitému zdaneniu rozdeľovaného zisku — Metóda zápočtu uplatňovaná na dividendy vyplácané spoločnosťami, ktoré sú rezidentmi tohto istého členského štátu ako spoločnosť, ktorá je príjemcom dividend — Metóda oslobodenia od dane uplatňovaná na dividendy vyplácané spoločnosťami, ktoré sú rezidentmi iného členského štátu ako je spoločnosť, ktorá je príjemcom dividend, alebo tretieho štátu — Rozdielne zaobchádzanie so stratami spoločnosti, ktorá je príjemcom dividend)

text:
               17.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 409/2

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 11. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Köln – Nemecko) – Kronos International Inc./Finanzamt Leverkusen
   (Vec C-47/12) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Články 49 ZFEÚ a 54 ZFEÚ - Sloboda usadiť sa - Články 63 ZFEÚ a 65 ZFEÚ - Voľný pohyb kapitálu - Daňová právna úprava - Daň z príjmov právnických osôb - Právna úprava členského štátu, ktorá má zabrániť dvojitému zdaneniu rozdeľovaného zisku - Metóda zápočtu uplatňovaná na dividendy vyplácané spoločnosťami, ktoré sú rezidentmi tohto istého členského štátu ako spoločnosť, ktorá je príjemcom dividend - Metóda oslobodenia od dane uplatňovaná na dividendy vyplácané spoločnosťami, ktoré sú rezidentmi iného členského štátu ako je spoločnosť, ktorá je príjemcom dividend, alebo tretieho štátu - Rozdielne zaobchádzanie so stratami spoločnosti, ktorá je príjemcom dividend))
   2014/C 409/02
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Köln

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Kronos International Inc.

      Žalovaný: Finanzamt Leverkusen

      Výrok rozsudku

               1.

               Zlučiteľnosť vnútroštátnej právnej úpravy, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej si spoločnosť, ktorá je rezidentom členského štátu, nemôže započítať daň z príjmov právnických osôb, ktorú v inom členskom štáte alebo v treťom štáte zaplatili kapitálové spoločnosti vyplácajúce dividendy, a to z dôvodu oslobodenia týchto dividend od dane v prvom uvedenom členskom štáte, pokiaľ pochádzajú z podielov predstavujúcich aspoň 10 % kapitálu vyplácajúcej spoločnosti a ak je v prejednávanej veci skutočný podiel kapitálovej spoločnosti, ktorá poberá dividendy, vyšší než 90 % a spoločnosť prijímajúca dividendy bola založená podľa práva tretieho štátu, s právom Únie sa musí posúdiť z hľadiska článkov 63 ZFEÚ a 65 ZFEÚ.

               2.

               Článok 63 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni uplatneniu metódy oslobodenia od dane na dividendy vyplatené spoločnosťami, ktoré sú rezidentmi iných členských štátov alebo tretích krajín, zatiaľ čo na dividendy vyplácané spoločnosťami, ktoré sú rezidentmi rovnakého členského štátu ako spoločnosť prijímajúca dividendy, sa uplatňuje metóda zápočtu, a v prípade, keď táto spoločnosť prijímajúca dividendy zaznamená straty, metóda zápočtu vedie k tomu, že daň zaplatená spoločnosťou rezidentom, ktorá vypláca dividendy, bude úplne alebo čiastočne vrátená.

      (1)  Ú. v. EÚ C 98, 31.3.2012.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 20. januára 2005 vo veci C-225/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Juzgado de la Social č. 3 de Orense): Rosa García Blanco proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Sociálne zabezpečenie zamestnancov, ktorí sa pohybujú v rámci Spoločenstva — Staroba — Nezamestnanosť — Minimálne doby poistenia — Doby poistenia vzaté do úvahy pre výpočet výšky dávok, ale nie pre priznanie nároku na tieto dávky — Obdobia nezamestnanosti — Súhrn)

text:
               5.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 57/4

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   z 20. januára 2005
   vo veci C-225/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Juzgado de la Social č. 3 de Orense): Rosa García Blanco proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (1)

   (Sociálne zabezpečenie zamestnancov, ktorí sa pohybujú v rámci Spoločenstva - Staroba - Nezamestnanosť - Minimálne doby poistenia - Doby poistenia vzaté do úvahy pre výpočet výšky dávok, ale nie pre priznanie nároku na tieto dávky - Obdobia nezamestnanosti - Súhrn)
   (2005/C 57/07)
   Jazyk konania: španielčina
   Vo veci C-225/02, predmetom ktorej je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES podaný Juzgado de la Social č. 3 de Orense (Španielsko) rozhodnutím z 30. marca 2002 a doručený Súdnemu dvoru 17. júna 2002, ktorý súvisí s konaním: Rosa García Blanco a Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (spravodajca), P. Kūris a G. Arestis, generálna advokátka: J. Kokott, tajomník: M. Múgica Arzamendi, hlavná referentka, vyhlásil dňa 20. januára 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Nie je potrebné odpovedať na návrh na začatie prejudiciálneho konania vo veci C-225/02.

      (1)  Ú. v. ES C 191, 10.08.2002


title: Vec F-26/12: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z  18. septembra 2014 – Cerafogli/ECB (Verejná služba — Zamestnanci ECB — Prístup zamestnancov ECB k dokumentom týkajúcim sa pracovného pomeru — Pravidlá uplatňujúce sa na žiadosti zamestnancov ECB — Konanie pred podaním žaloby — Pravidlo zhody — Námietka nezákonnosti uvedená po prvý krát v žalobe — Prípustnosť — Právo na účinnú súdnu ochranu — Rokovanie s výborom zamestnancov o prijatí pravidiel uplatňujúcich sa na žiadosti zamestnancov ECB o prístupe k dokumentom týkajúcim sa pracovného pomeru)

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/48

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 18. septembra 2014 – Cerafogli/ECB
   (Vec F-26/12) (1)

   ((Verejná služba - Zamestnanci ECB - Prístup zamestnancov ECB k dokumentom týkajúcim sa pracovného pomeru - Pravidlá uplatňujúce sa na žiadosti zamestnancov ECB - Konanie pred podaním žaloby - Pravidlo zhody - Námietka nezákonnosti uvedená po prvý krát v žalobe - Prípustnosť - Právo na účinnú súdnu ochranu - Rokovanie s výborom zamestnancov o prijatí pravidiel uplatňujúcich sa na žiadosti zamestnancov ECB o prístupe k dokumentom týkajúcim sa pracovného pomeru))
   2014/C 421/66
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Európska centrálna banka (ECB) (v zastúpení: A. Sáinz de Vicuña Barroso, E. Carlini a S. Lambrinoc, splnomocnení zástupcovia, D. Waegenbaur, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia ECB, ktorým bola zamietnutá žiadosť žalobkyne o prístup k dokumentom, ako aj návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie z 21. júna 2011, ktorým zástupca generálneho riaditeľa generálneho riaditeľstva pre „Ľudské zdroje, rozpočet a organizáciu“ Európskej centrálnej banky čiastočne zamietol žiadosť o prístup k niektorým dokumentom predloženú pani Cerafogliovou 20. mája 2011, sa zrušuje.

               2.

               Európska centrálna banka je povinná zaplatiť pani Cerafogliovej sumu vo výške 1  000 eur.

               3.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               Európska centrálna banka znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila pani Cerafogliová.

      (1)  Ú. v. EÚ C 184, 23.6.2012, s. 22.


title: Vec C-377/08: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z  2. júla 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione — Taliansko) — EGN BV — Filiale Italiana/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2 (Šiesta smernica o DPH — Článok 17 ods. 3 písm. a) — Odpočítateľnosť a vrátenie DPH zaplatenej na vstupe — Poskytovanie telekomunikačných služieb — Poskytovanie služieb príjemcovi usadenému v inom členskom štáte — Článok 9 ods. 2 písm. e) — Určenie miesta poskytovania služieb)

text:
               29.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/10

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 2. júla 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione — Taliansko) — EGN BV — Filiale Italiana/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2
   (Vec C-377/08) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Článok 17 ods. 3 písm. a) - Odpočítateľnosť a vrátenie DPH zaplatenej na vstupe - Poskytovanie telekomunikačných služieb - Poskytovanie služieb príjemcovi usadenému v inom členskom štáte - Článok 9 ods. 2 písm. e) - Určenie miesta poskytovania služieb)
   2009/C 205/17
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Dovolateľka: EGN BV — Filiale Italiana

      Odporkyňa: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Corte suprema di cassazione — Výklad článku 9 ods. 2 písm. e) a článku 17 ods. 3 písm. a) šiestej smernice Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) — Poskytovanie cezhraničných telekomunikačných služieb — Právo poskytovateľa týchto služieb na odpočet dane zaplatenej na vstupe ako vo vnútroštátnom režime

      Výrok rozsudku

   Článok 17 ods. 3 písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 95/7/ES z 10. apríla 1995, treba vykladať tak, že taký poskytovateľ telekomunikačných služieb, o akého ide vo veci samej, ktorý je usadený na území jedného členského štátu, má v zmysle tohto ustanovenia v tomto štáte právo na odpočet alebo na vrátenie dane z pridanej hodnoty zaplatenej na vstupe v súvislosti s telekomunikačnými službami, ktoré boli poskytnuté podniku so sídlom v inom členskom štáte, ak by takýto poskytovateľ mal takéto právo v prípade, že by sporné služby boli poskytnuté v rámci prvého členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 285, 8.11.2008.


title: Vec C-76/13: Žaloba podaná 12. februára 2013 — Európska komisia/Portugalská republika

text:
               27.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/11

         Žaloba podaná 12. februára 2013 — Európska komisia/Portugalská republika
   (Vec C-76/13)
   2013/C 123/17
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Guerra e Andrade, G. Braun a L. Nicolae, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhy žalobkyne

   Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               určil, že Portugalská republika nevyhovela rozsudku Súdneho dvora vo veci C-154/09, Európska komisia/Portugalská republika, [2010] ECR I-127,

               —

               nariadil, aby Portugalská republika zaplatila Komisii penále vo výške 43 264,64 eura za každý deň nevyhovenia rozsudku vo veci C-154/09, a to odo dňa doručenia rozsudku v tejto veci až do dňa úplného vyhovenia rozsudku vo veci C-154/09,

               —

               nariadil, aby Portugalská republika zaplatila Komisii paušálnu pokutu vo výške 5 277,3 eura za každý deň nevyhovenia predmetnému rozsudku, a to odo dňa doručenia rozsudku vo veci C-154/09 až do:

                           —

                           dňa vyhovenia predmetnému rozsudku, ak Súdny dvor rozhodne, že Portugalská republika predmetnému rozsudku vyhovela pred doručením rozsudku v tejto veci,

                           —

                           dňa doručenia rozsudku v tejto veci, ak Súdny dvor rozhodne, že rozsudku vo veci C-154/09 sa nevyhovelo pred doručením rozsudku v tejto veci,

               —

               zaviazal Portugalskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Portugalská republika má vybrať podniky, ktoré budú poskytovať univerzálnu službu v súlade s článkom 3 ods. 2 a článkom 8 ods. 2 smernice univerzálnej služby. (1) Okrem toho portugalský Lei das Comunicações Eletrónicas (zákon o elektronických komunikáciách) stále stanovuje, že naďalej platia všetky povinnosti vymedzené v základných koncesných pravidlách na poskytovanie verejných telekomunikačných služieb schválených zákonným dekrétom č. 1/2003, podľa ktorého je poskytovanie univerzálnej služby zverené PT Comunicações prostredníctvom koncesie, ktorá platí do roku 2025. Na účely pokuty Komisia navrhuje, aby Súdny dvor určil koeficient 7 na stupnici od 1 do 20.
   Predmetné porušenie narúša dosiahnutie základných cieľov súťažného práva vo vzťahu k liberalizácii telekomunikačného trhu a navyše odporuje základným zásadám práva Únie, akou je zásada zákazu diskriminácie. Okrem toho predmetné porušenie spochybňuje účinnosť univerzálnej služby, ktorá je jedným z hlavných cieľov práva v oblasti telekomunikácií. V tomto prípade bola udelená koncesia spoločnosti Portugal Telecom bez toho, aby sa organizovalo akékoľvek verejné obstarávanie vo forme verejnej súťaže alebo užšej súťaže, a v dôsledku toho nebolo zaručené, že univerzálna služba sa poskytne za najlepších podmienok v zmysle efektívnosti nákladov, a nebola zaručená súťaž minimalizovaním trhových skreslení.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby) (Ú. v. ES L 108, s. 51; Mim. vyd. 13/029, s. 367).


title: Vec C-110/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 4. marca 2011 — Minister van Financiën/G. in ’t Veld

text:
               28.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 160/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 4. marca 2011 — Minister van Financiën/G. in ’t Veld
   (Vec C-110/11)
   2011/C 160/12
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Minister van Financiën

      Odporca v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: G. in ’t Veld

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Sú pravidlá určenia príslušnosti právnych predpisov hlavy II nariadenia (EHS) č. 1408/71 (1) uplatniteľné s tým následkom, že určujú holandské právne predpisy ako uplatniteľné, čiže v dôsledku toho možno vyberať príspevky na holandské sociálne poistenie v takom prípade, akým je prejednávaný prípad, ak zamestnanec, ktorý je holandským štátnym príslušníkom s bydliskom v Španielsku, pracuje podľa holandského pracovného práva ako námorník pre zamestnávateľa so sídlom v Holandsku a svoju činnosť vykonáva na palube námorných lodí, ktoré sa plavia mimo územia Spoločenstva pod vlajkou Holandských Antíl, a to napriek tomu, že v prípade zohľadnenia výlučne holandských vnútroštátnych právnych predpisov nepatrí v dôsledku skutočnosti, že nemá bydlisko v Holandsku, do holandského systému sociálneho zabezpečenia?

               2.

               V akom rozsahu je pritom relevantné, že sa pri vykonávaní holandských poistení zamestnancov uplatňuje prax, podľa ktorej výkonný orgán považuje námorníkov v prípade, akým je prejednávaný prípad, s odkazom na právo Spoločenstva, za poistencov?

               3.

               V akom rozsahu je pritom relevantné, že sa príležitostne vykonávajú činnosti v teritoriálnych vodách členského štátu alebo v prístave, ktorý sa nachádza na území členského štátu?

      (1)  Nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001,1 s. 35).


title: Vec T-149/10: Žaloba podaná 25. marca 2010 — Hynix Semiconductor/Komisia

text:
               5.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/42

         Žaloba podaná 25. marca 2010 — Hynix Semiconductor/Komisia
   (Vec T-149/10)
   2010/C 148/70
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Hynix Semiconductor, Inc. (Icheon-si, Kórea) (v zastúpení: A. Woodgate a O. Heinisch, solicitors)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie K(2010) 150 z 15. januára 2010,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania,

               —

               prijať ďalšie opatrenia, ktoré Všeobecný súd považuje za vhodné.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Touto žalobou sa žalobkyňa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie K(2010) 150, ktorým bola z dôvodu neexistencie dostatočného záujmu Spoločenstva zamietnutá sťažnosť žalobkyne týkajúca sa údajného porušenia článku 102 ZFEÚ spoločnosťou Rambus v súvislosti s požadovaním neoprávnene vysokých licenčných poplatkov za používanie niektorých patentov na „Dynamic Random Access Memory“ (DRAM) (vec COMP/38.636 — Rambus) po tom, čo Komisia prijala rozhodnutie z 9. decembra 2009, prostredníctvom ktorého boli spoločnosti Rambus uložené určité záväzky podľa článku 9 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 (1), a v ktorom sa rozhodlo, že nebolo potrebné, aby Komisia konala.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov:

               Po prvé žalobkyňa poukazuje na to, že Komisia porušila podstatné formálne náležitosti tým, že žalobkyni neposkytla dostatočný prístup k príslušným dokumentom.

               Po druhé žalobkyňa tvrdí, že naďalej existuje vysoký záujem Spoločenstva na tom, aby sa jej sťažnosť prešetrila. Domnieva sa, že Komisia založila svoje rozhodnutie o zamietnutí len na neexistencii záujmu Spoločenstva, pretože prijala rozhodnutie podľa článku 9. Žalobkyňa tvrdí, že v tomto prípade stanovisko Komisie a jeho odôvodnenie vo svojej podstate spájajú otázku záujmu Spoločenstva a platnosti rozhodnutia o zamietnutí s platnosťou rozhodnutia prijatého podľa článku 9, ktoré spochybnila vo veci T-148/10.

               Tretí, štvrtý a piaty žalobný dôvod, ktoré uviedla žalobkyňa, sú rovnaké ako prvý, druhý a tretí žalobný dôvod vo veci T-148/10, pričom sa týkajú porušení, ktorých sa mala Komisia dopustiť pri prijímaní rozhodnutia podľa článku 9, prostredníctvom ktorého boli spoločnosti Rambus uložené určité záväzky.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 11. novembra 2004 vo veci C-171/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het bedrijfsleven): Maatschap Toeters, M. C. Verberk proti Productschap Vee en Vlees (Hovädzie a teľacie mäso — Príspevky za predčasné umiestnenie teliat na trh — Lehota na podanie žiadosti o príspevok — Spôsob počítania lehoty — Platnosť nariadenia (EHS) č. 3886/92)

text:
               8.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/13

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 11. novembra 2004
   vo veci C-171/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het bedrijfsleven): Maatschap Toeters, M. C. Verberk proti Productschap Vee en Vlees (1)

   (Hovädzie a teľacie mäso - Príspevky za predčasné umiestnenie teliat na trh - Lehota na podanie žiadosti o príspevok - Spôsob počítania lehoty - Platnosť nariadenia (EHS) č. 3886/92)
   (2005/C 6/23)
   Jazyk konania: holandčina
   Vo veci C-171/03, predmetom ktorej je návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Súdnemu dvoru College van Beroep voor het bedrijfsleven (Holandsko), rozhodnutím z 13. apríla 2003, doručeným 14. apríla 2003, podľa článku 234 ES vo vzťahu ku konaniu medzi Maatschap Toeters, M. C. Verberk (vystupujúci pod obchodným menom „Verberk-Voeten“, proti Productschap Vee en Vlees, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia A. Rosas (spravodajca) a R. Silva de Lapuerta, generálny advokát: M. Poiares Maduro, súdny tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 11. novembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1

                           a)

                           Článok 3 ods. 2 písm. c) nariadenia Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 zo dňa 3. júna 1971, ktorým sa stanovujú pravidlá pre lehoty, dátumy a termíny, musí byť vykladaný tak, že lehota vyjadrená v týždňoch, ako je lehota stanovená v článku 50a nariadenia Komisie (EHS) č. 3886/92 zo dňa 23. decembra 1992, ktorým sa stanovujú vykonávacie pravidlá pre režimy príspevkov stanovené nariadením Rady (EHS) č. 805/68 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím mäsom a ktorým sa rušia nariadenia (EHS) č. 1244/82 a (EHS) č. 714/89 v znení nariadenia Komisie (ES) č. 2311/96 zo dňa 2. decembra 1996 končí uplynutím poslednej hodiny dňa, ktorý sa v poslednom týždni svojím pomenovaním zhoduje s dňom, kedy bola uskutočnená porážka.

                           b)

                           Pri uplatňovaní článku 50a nariadenia č. 3886/92 členský štát nesmie určiť okamžik podania žiadosti o príspevok podľa vnútroštátnych procesných pravidiel, ktorými sa v jeho vnútroštátnom právnom poriadku riadia porovnateľné vnútroštátne lehoty na žiadosti.

                           c)

                           Článok 50a nariadenia č. 3886/92 musí byť vykladaný tak, že žiadosť o príspevok môže byť považovaná za „podanú“ v lehote len vtedy, keď bola doručená príslušnému orgánu pred uplynutím lehoty.

               2)

               Skúmanie druhej otázky neukázalo žiadnu skutočnosť, ktorou by mohla byť dotknutá platnosť článku 50a ods. 1 nariadenia č. 3886/92 vzhľadom k tomu, že úplne vylučuje nárok žiadateľa o príspevok v prípade, že prekročí lehotu na podanie žiadosti, bez ohľadu na povahu a dĺžku tohto prekročenia lehoty.

      (1)  Ú. v. EÚ C 146 zo dňa 21.6.2003


title: Vec C-124/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Plovdiv (Bulharsko) 7. marca 2012 — AES-3C Marica East 1 EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ Plovdiv

text:
               26.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Plovdiv (Bulharsko) 7. marca 2012 — AES-3C Marica East 1 EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ Plovdiv
   (Vec C-124/12)
   2012/C 151/34
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen sad Plovdiv

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: AES-3C Marica East 1 EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ Plovdiv

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je taká úprava, ako úprava podľa článku 70 ods. 1 druhého bodu zákona o dani z pridanej hodnoty, podľa ktorej sa zdaniteľnej osobe nemá priznať právo na odpočítanie dane z pridanej hodnoty z prijatých prepravných služieb, pracovného oblečenia a ochranných pomôcok, ako aj z výdavkov vynaložených na služobné cesty, pretože tieto predmety a služby boli bezplatne poskytnuté fyzickým osobám, a to zamestnancom pracujúcim v prospech zdaniteľnej osoby, v súlade s článkom 168 písm. a) a článkom 176 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1), ak sa zohľadnia tieto skutočnosti:

                           —

                           zdaniteľná osoba neuzavrela so zamestnancami pracovné zmluvy, ale zamestnáva ich na základe zmluvného vzťahu týkajúceho sa „dočasného pridelenia pracovníkov“ s inou zdaniteľnou osobou, ktorá je zamestnávateľom pracovníkov,

                           —

                           prijaté prepravné služby slúžia na prepravu pracovníkov z jednotlivých zberných miest na rôznych miestach na pracovisko a späť a pre zamestnancov neexistuje organizovaná verejná doprava na pracovisko a z pracoviska,

                           —

                           poskytnutie pracovného oblečenia a ochranných pomôcok požaduje zákonník práce a zákon o bezpečnosti a ochrane zdravia na pracovisku,

                           —

                           v súvislosti s prepravnými službami, pracovným oblečením a ochrannými pomôckami, ako aj výdavkami na služobné cesty by bolo odpočítanie dane nespochybniteľné, keby tieto predmety a služby poskytol zamestnávateľ pracovníkov. V predmetnom prípade však príslušné poskytnutie vykonala zdaniteľná osoba, ktorá síce nie je zamestnávateľom, ale na základe zmluvy o dočasnom pridelení pracovníkov má z práce prospech a nesie náklady spojené s prácou?

               2.

               Poskytuje článok 176 smernice 2006/112 členskému štátu právo, aby na základe svojho pristúpenia k Európskej únii zaviedol obmedzenie týkajúce sa uplatnenia práva na odpočítanie dane, ako je stanovené podľa článku 70 ods. 1 druhého bodu zákona o dani z pridanej hodnoty, a to, že „tovar alebo služby sú … určené na bezodplatné plnenia“, ak bol do dňa pristúpenia účinný zákon, ktorý takéto obmedzenie výslovne nestanovoval?

               3.

               Vyplýva z toho, v prípade kladnej odpovede na predošlú otázku, že prijatý tovar a služby sú určené na „bezodplatné plnenia“, ak boli zakúpené na účely ekonomickej činnosti, ale z hľadiska ich charakteru si ich použitie vyžaduje, aby sa prenechali zamestnancom pracujúcim v spoločnosti zdaniteľnej osoby?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.


title: Vec T-420/14: Žaloba podaná 11. júna 2014 – Wine in Black/ÚHVT – Quinta do Noval – Vinhos (Wine in Black)

text:
               8.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 303/33

         Žaloba podaná 11. júna 2014 – Wine in Black/ÚHVT – Quinta do Noval – Vinhos (Wine in Black)
   (Vec T-420/14)
   2014/C 303/41
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Wine in Black GmbH (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: A. Bauer a V. Ahmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Quinta do Noval – Vinhos, SA (Pinhão, Portugalsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil v celom rozsahu rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 6. marca 2014 vo veci R 1601/201-1,

               —

               zaviazal žalovaného a ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom ÚHVT na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „Wine in Black“ pre tovary a služby zaradené do tried 33, 35 a 42 – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 1 0 9 49  071.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: Quinta do Noval – Vinhos, SA.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: slovná ochranná známka „NOVAL BLACK“ pre tovary zaradené do triedy 33.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec F-54/09: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  30. novembra 2009 Lebedef/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Riadna dovolenka — Preloženie na polovičný čas na účely odborového zastupovania — Neoprávnená neprítomnosť — Odpočítanie z nároku na riadnu dovolenku — Článok 60 služobného poriadku — Zjavne nedôvodná žaloba)

text:
               30.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/79

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 30. novembra 2009 Lebedef/Komisia
   (Vec F-54/09) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Riadna dovolenka - Preloženie na polovičný čas na účely odborového zastupovania - Neoprávnená neprítomnosť - Odpočítanie z nároku na riadnu dovolenku - Článok 60 služobného poriadku - Zjavne nedôvodná žaloba)
   2010/C 24/150
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxembursko) (v zastúpení: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Currall a G. Berscheid, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Zrušenie viacerých rozhodnutí týkajúcich sa odpočítania 39 dní z nároku na dovolenku žalobcu pre rok 2008

      Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta ako zjavne právne nedôvodná.

               2.

               Pán Giorgio Lebedef znáša všetky trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 167, 18.7.2009, s. 28.


title: Vec T-92/11: Rozsudok Všeobecného súdu z  20. marca 2013 — Andersen/Komisia ( „Štátna pomoc — Pomoc poskytnutá dánskymi orgánmi v prospech verejnoprávneho podniku DSB — Zmluvy o službách vo verejnom záujme na poskytovanie služieb v osobnej železničnej doprave na trati medzi Kodaňou a Ystadom — Rozhodnutie, ktorým sa štátna pomoc vyhlasuje za podmienečne zlučiteľnú s vnútorným trhom — Časová pôsobnosť hmotnoprávnych pravidiel“ )

text:
               4.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/17

         Rozsudok Všeobecného súdu z 20. marca 2013 — Andersen/Komisia
   (Vec T-92/11) (1)

   (Štátna pomoc - Pomoc poskytnutá dánskymi orgánmi v prospech verejnoprávneho podniku DSB - Zmluvy o službách vo verejnom záujme na poskytovanie služieb v osobnej železničnej doprave na trati medzi Kodaňou a Ystadom - Rozhodnutie, ktorým sa štátna pomoc vyhlasuje za podmienečne zlučiteľnú s vnútorným trhom - Časová pôsobnosť hmotnoprávnych pravidiel)
   2013/C 129/33
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Jørgen Andersen (Ballerup, Dánsko) (v zastúpení: M. Nissen, G. van de Walle de Ghelcke a J. Rivas Andrés, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Maxian Rusche a L. Armati, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: C. Vang, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci K. Lundgaard Hansen a R. Holdgaard, advokáti) a Danske Statsbaner (DSB) (Kodaň, Dánsko) (v zastúpení: S. Kalsmose-Hjelmborg a M. Honoré, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2011/3/EÚ z 24. februára 2010 týkajúceho sa zmlúv o dopravných službách vo verejnom záujme uzatvorených medzi dánskym ministerstvom dopravy a štátnym podnikom Danske Statsbaner [štátna pomoc C 41/08 (ex NN 35/08)] (Ú. v. EÚ L 7, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 ods. 2 rozhodnutia Komisie 2011/3/EÚ z 24. februára 2010 týkajúceho sa zmlúv o dopravných službách vo verejnom záujme uzatvorených medzi dánskym ministerstvom dopravy a štátnym podnikom Danske Statsbaner [štátna pomoc C 41/08 (ex NN 35/08)] sa zrušuje.

               2.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Jørgen Andersen, s výnimkou trov súvisiacich s vedľajšími účastníkmi.

               3.

               Dánske kráľovstvo znáša vlastné trovy konania a je povinné nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Jørgen Andersen v dôsledku svojej účasti v konaní.

               4.

               Danske Statsbaner (DSB) znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Jørgen Andersen v dôsledku svojej účasti v konaní.

      (1)  Ú. v. EÚ C 103, 2.4.2011.


title: Vec C-151/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt (Belgicko) 31. marca 2010 — NV Dai Cugini/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

text:
               19.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt (Belgicko) 31. marca 2010 — NV Dai Cugini/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
      (Vec C-151/10)
      (2010/C 161/31)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

         Žalovaná: NV Dai Cugini

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Sú vnútroštátne ustanovenia, najmä domnienka v článku 22b zákona z 27. júna 1969, ktorým sa mení vykonávací zákon z 28. decembra 1944 o sociálnom zabezpečení pracovníkov a v článku 171 programového zákona z 22. decembra 1989 v po sebe nasledujúcich zneniach, zlučiteľné s právnymi predpismi Spoločenstva a so smernicou Rady 97/81/ES (1) z 15. decembra 1997, najmä s doložkou č. 5 ods. 1 písm. a) [rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorá tvorí prílohu tejto smernice], podľa ktorej v súlade so zásadou zákazu diskriminácie medzi pracovníkmi na kratší pracovný čas a pracovníkmi na plný pracovný úväzok by mali členské štáty po porade so sociálnymi partnermi v súlade s vnútroštátnym právom alebo praxou identifikovať a analyzovať prekážky právnej alebo správnej povahy, ktoré môžu obmedzovať príležitosti na prácu na kratší pracovný čas, a podľa možnosti ich odstraňovať?

                  2.

                  Sú vnútroštátne ustanovenia, na základe ktorých sú zamestnávatelia v zmysle článkov 157 až 169 programového zákona z 22. decembra 1989 povinní vytvoriť a viesť rozsiahlu osobnú dokumentáciu, pričom nedodržanie týchto ustanovení bude potrestané alebo zaň môžu byť uložené finančné pokuty podľa správneho práva a občianskoprávne sankcie, zlučiteľné s právnymi predpismi Spoločenstva a so smernicou Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997, najmä s doložkou č. 5 ods. 1 písm. a) [rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorá tvorí prílohu tejto smernice], podľa ktorej v súlade so zásadou zákazu diskriminácie medzi pracovníkmi na kratší pracovný čas a pracovníkmi na plný pracovný úväzok by mali členské štáty po porade so sociálnymi partnermi v súlade s vnútroštátnym právom alebo praxou identifikovať a analyzovať prekážky právnej alebo správnej povahy, ktoré môžu obmedzovať príležitosti na prácu na kratší pracovný čas, a podľa možnosti ich odstraňovať?

         (1)  Smernica Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997 týkajúca sa rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEP a ETUC (Ú. v. ES L 14, 20.1.1998, s. 9; Mim. vyd. 05/003, s. 267).


title: Vec T-192/09: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. decembra 2010 — Amen Corner/ÚHVT — Comercio Electrónico Ojal (SEVE TROPHY) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva SEVE TROPHY — Skoršie obrazové ochranné známky Spoločenstva Seve Ballesteros Trophy a SEVE TROPHY — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia podobnosti tovarov a služieb — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009] — Neexistencia neoprávneného prospechu vyplývajúceho z rozlišovacej spôsobilosti alebo z dobrého mena skorších ochranných známok a jeho poškodenia — Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94 (teraz článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009)“ ]

text:
               12.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/11

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. decembra 2010 — Amen Corner/ÚHVT — Comercio Electrónico Ojal (SEVE TROPHY)
   (Vec T-192/09) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva SEVE TROPHY - Skoršie obrazové ochranné známky Spoločenstva Seve Ballesteros Trophy a SEVE TROPHY - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia podobnosti tovarov a služieb - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009] - Neexistencia neoprávneného prospechu vyplývajúceho z rozlišovacej spôsobilosti alebo z dobrého mena skorších ochranných známok a jeho poškodenia - Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94 (teraz článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009))
   2011/C 46/21
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Amen Corner, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: J. A. Calderón Chavero a T. Villate Consonni, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Comercio Electrónico Ojal, SL (Madrid)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 5. marca 2009 (vec R 462/2008-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Amen Corner, SA a Comercio Electrónico Ojal, SL

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Amen Corner, SA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 167, 18.7.2009.


title: Vec C-206/07: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  20. novembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika

text:
               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/39

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 20. novembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika
   (Vec C-206/07) (1)

   (2008/C 51/69)

      Jazyk konania: portugalčina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 129, 9.6.2007.


title: Vec C-182/12: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 7. marca 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Székesfehérvári Törvényszék — Maďarsko) — Gábor Fekete/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép- dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Colný kódex Spoločenstva — Článok 137 — Vykonávacie nariadenie k Colnému kódexu — Článok 561 ods. 2 — Podmienky úplného oslobodenia od dovozného cla — Dovoz vozidla, ktorého vlastník má sídlo v treťom štáte, do členského štátu — Súkromné využitie vozidla povolené vlastníkom inak ako pracovnou zmluvou uzavretou s užívateľom — Neexistencia oslobodenia)

text:
               27.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/7

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 7. marca 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Székesfehérvári Törvényszék — Maďarsko) — Gábor Fekete/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép- dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Vec C-182/12) (1)

   (Colný kódex Spoločenstva - Článok 137 - Vykonávacie nariadenie k Colnému kódexu - Článok 561 ods. 2 - Podmienky úplného oslobodenia od dovozného cla - Dovoz vozidla, ktorého vlastník má sídlo v treťom štáte, do členského štátu - Súkromné využitie vozidla povolené vlastníkom inak ako pracovnou zmluvou uzavretou s užívateľom - Neexistencia oslobodenia)
   2013/C 123/10
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Székesfehérvári Törvényszék

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Gábor Fekete

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép- dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Székesfehérvári Törvényszék — Výklad článku 561 ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3) — Podmienky úplného oslobodenia od dovozného cla — Súkromné využitie dopravného prostriedku — Pojem pracovnoprávny vzťah — Dovoz vozidla, ktorého vlastníkom je nadácia sídliaca v treťom štáte, predsedom správnej rady tejto nadácie do členského štátu — Povolenie predmetnej nadácie udelené predsedovi správnej rady na využívanie a vedenie dotknutého vozidla

      Výrok rozsudku

   Článok 561 ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva, zmenený a doplnený nariadením Komisie (ES) č. 993/2001 zo 4. mája 2001, sa má vykladať v tom zmysle, že úplné oslobodenie od dovozného cla upravené v tomto ustanovení pre dopravný prostriedok využívaný na súkromné účely osobou so sídlom na colnom území Európskej únie môže byť udelené iba vtedy, ak bolo toto súkromné využitie upravené v pracovnej zmluve tejto osoby s vlastníkom vozidla so sídlom mimo tohto územia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 21.7.2012.


title: Vec C-640/13: Žaloba podaná 4. decembra 2013 — Európska komisia/Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

text:
               15.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/2

         Žaloba podaná 4. decembra 2013 — Európska komisia/Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska
   (Vec C-640/13)
   2014/C 78/04
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal, W. Roels, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

      Návrhy žalobkyne

               —

               vyhlásiť, že Spojené kráľovstvo si tým, že retroaktívne obmedzilo právo daňovníkov vymáhať dane vybrané v rozpore s právom Únie, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ZEÚ,

               —

               zaviazať Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska na náhradu trov konania.

      Predmetná vnútroštátna právna úprava

   Článok 107 Finance Act 2007 retroaktívne zbavuje daňovníkov práva vymáhať nezákonne vybranú daň

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   V prípade, že v danej oblasti neexistuje právna úprava Únie, majú členské štáty povinnosť upraviť vo svojej vnútroštátnej právnej úprave procesné pravidlá týkajúce sa žalôb určených na zabezpečenie ochrany práv, ktoré osobám podliehajúcim súdnej právomoci vyplývajú z práva Únie. Táto procesná autonómia členských štátov však spočíva na dodržaní zásad efektivity a ekvivalencie, ako aj iných všeobecne uplatniteľných právnych zásady, akými sú zásada právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery. Článok 107 Finance Act 2007 porušuje tieto zásady a z tohto dôvodu nie je v súlade s článkom 4 ods. 3 ZEÚ.


title: Vec C-182/16 P: Odvolanie podané 29. marca 2016: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 4. februára 2016 vo veci T-247/14, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               16.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 296/18

         Odvolanie podané 29. marca 2016: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 4. februára 2016 vo veci T-247/14, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
   (Vec C-182/16 P)
   (2016/C 296/23)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (v zastúpení: S. Labesius, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Salumificio Fratelli Beretta SpA

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               čiastočne zrušil napadnutý rozsudok a zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo v rozsahu, v akom bola žaloba podaná na Všeobecný súd zamietnutá, a subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu, aby

               —

               uložil žalovanému a vedľajšiemu účastníkovi konania náhradu trov konania pred Všeobecným súdom a uložil žalovanému náhradu nákladov konania pred Súdnym dvorom.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Opravný prostriedok vychádza z toho, že Všeobecný súd porušil právo Únie v rozsahu, v akom v rozsudku zo 4. februára 2016 porušil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009 (1) o ochrannej známke Spoločenstva a článok 296 ods. 2 ZFEÚ.
   Všeobecný súd nesprávne posúdil pravdepodobnosť zámeny na základe rozlišovacej spôsobilosti staršej ochrannej známky „MINI WINI“ a podobnosti označení a výrobkov s prihláškou ochrannej známky Európskej únie „Stick MiniMINI …“, a to aj pokiaľ ide o samostatnú rozlišovaciu spôsobilosť prvku „MiniMINI“ v rámci tejto prihlášky. Všeobecný súd tiež nezohľadnil slabé prvky ochrannej známky prispievajúce k pravdepodobnosti zámeny, ako aj osobitné okolnosti distribúcie výrobkov, ktoré majú vplyv na pozornosť príslušnej skupiny verejnosti a jej tendenciu skracovať ochrannú známku slabým, ale obrazovo dominantným prvkom.
   Všeobecný súd sa ďalej dopustil nesprávneho právneho posúdenia, lebo slovný prvok by síce mohol byť považovaný za čisto opisný, avšak to nevylučuje, aby bol tento prvok uznaný ako dominantný na účely posúdenia podobnosti označení. Rozhodnutie Všeobecného súdu tiež vychádzalo zo skreslených skutočností, pokiaľ ide o posúdenie dominantných prvkov z hľadiska ich veľkosti a umiestnenia v označení v prípade prihlášky spornej ochrannej známky Európskej únie. Všeobecný súd sa ďalej dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že obrazová podobnosť sa posudzuje v závislosti na miere rozlišovacej spôsobilosti obrazových prvkov spornej prihlášky ochrannej známky Európskej únie. Napadnutý rozsudok nakoniec nebol riadne odôvodnený, pretože Všeobecný súd neuviedol odôvodnenie týkajúce sa miery pozornosti príslušnej skupiny verejnosti vo vzťahu k dotknutým výrobkom.

      (1)  Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1.


title: Vec T-444/17: Žaloba podaná 12. júla 2017 – CompuGroup Medical/EUIPO – Medion (life coins)

text:
               28.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/54

         Žaloba podaná 12. júla 2017 – CompuGroup Medical/EUIPO – Medion (life coins)
   (Vec T-444/17)
   (2017/C 283/84)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: CompuGroup Medical AG (Koblenz, Nemecko) (v zastúpení: B. Dix, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Medion AG (Essen, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „life coins“ – prihláška č. 12 541 538.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 25. apríla 2017 vo veci R 1569/2016-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-242/11 P: Odvolanie podané 20. mája 2011 : Caixa Geral de Depósitos, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z  3. marca 2011 vo veci T-401/07, Caixa Geral de Depósitos/Komisia

text:
               23.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 219/8

         Odvolanie podané 20. mája 2011: Caixa Geral de Depósitos, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 3. marca 2011 vo veci T-401/07, Caixa Geral de Depósitos/Komisia
   (Vec C-242/11 P)
   2011/C 219/12
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Caixa Geral de Depósitos, S.A. (CGD) (v zastúpení: N. Ruiz, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Portugalská republika

      Návrhy

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu vo veci T-401/07 a rozhodol, že žaloba žalobkyne o neplatnosť bola podaná riadne a je prípustná a vrátil vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o návrhu na čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia, aby Komisii uložil povinnosť zaplatiť sumu 1 925 858,61 eur zvýšenú o úroky z omeškania, a aby Komisiu zaviazal na náhradu trov konania, ktoré vznikli odvolateľke,

               —

               subsidiárne zrušil rozsudok Všeobecného súdu vo veci T-401/07 a rozhodol, že žaloba žalobkyne o neplatnosť bola riadne podaná a je prípustná, a aby sám vo veci rozhodol s konečnou platnosťou tak, že vyhovie návrhom navrhovateľky uplatneným v prvostupňovom konaní.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka na podporu svojho odvolania uvádza tri odvolacie dôvody.
   1.   Prvý, hlavný, odvolací dôvod sa zakladá na aktívnej legitimácii navrhovateľky a porušení článku 263 ZFEÚ.

   Navrhovateľka tvrdí, že sa jej napadnuté rozhodnutie (1) bezprostredne a osobne dotýka, pretože nemá len postavenie operatívnej sprostredkovateľky, ale v zmysle rozhodnutia o schválení dotácií a v zmysle zmluvy uzavretej s Komisiou s cieľom vykonania tohto rozhodnutia je aj úverovou inštitúciou, ktorá na vlastný účet a na vlastné riziko uzatvárala s konečnými príjemcami zmluvy o pôžičke zakladajúce nárok na úrokové subvencie z prostriedkov EFRR.
   Vzhľadom na tú skutočnosť, že spoločnosti CGD bola dotácia poskytnutá s cieľom nahradenia úrokových subvencií, ktoré by jej mali zaplatiť koneční príjemcovia, Všeobecný súd sa riadne nevysporiadal s otázkou, či mal členský štát, ktorého sa napadnuté rozhodnutie týka, možnosť zabrániť tomu, aby toto rozhodnutie zasiahlo do právnej sféry CGD, pričom hypotéza, že by štát mohol nahradiť príspevok z EFRR je len teoretická.
   2.   Druhý, subsidiárny, odvolací dôvod založený na tom, že Všeobecný súd tým, že rozsudkom z 3. marca 2011 zamietol žalobu Portugalskej republiky vo veci T-387/07 (Portugalsko/Komisia) porušil právo Únie.

   Odvolateľka tvrdí, že v rozsudku vo veci T-387/07 sa dostatočne nepreskúmalo že napadnuté zhodnutie je nedostatočne resp. nesprávne odôvodnené, pretože a) v napadnutom rozhodnutí neboli jednoznačne posúdené ani dve údajné protiprávne konania odvolateliek, ani konečná suma, o ktorú sa má príspevok z EFRR znížiť; a b) Všeobecný súd odôvodnil zákonnosť napadnutého rozhodnutia inými dôvodmi, ako uviedla Komisia na podporu rozhodnutia o znížení príspevku z EFRR.
   Rozsudok vo veci T-387/07 sa zakladá na nesprávnom právnom posúdení, pretože svojim rozhodnutím nahradil odôvodnenie napadnutého rozhodnutia.
   3.   Tretí, subsidiárny, odvolací dôvod sa týka otázky riadne vynaložených skutočných nákladov, porušenia článku 21 ods. 1 nariadenia č. 4253/88
       (2)
      a tiež zmluvy.

   Odvolateľka tvrdí, že v rozsudku vo veci T-387/07 sa dostatočne nepreskúmalo, že napadnuté rozhodnutie trpí nasledovnými vadami: a) nesprávne posúdenie skutkových okolností a nesprávne právne posúdenie, pretože rozhodnutie vychádza z toho, že úrokové subvencie z úverov, ktoré sú predmetom SGAIA (globálne dotácie na podporu miestnych investícií) mohli byť konečným príjemcom vyplatené sprostredkovateľom; b) nesprávne právne posúdenie spočívajúce v tom, že sa vylúčila možnosť, aby sa ustanovenie článku 13 ods. 3 nariadenia (EHS) č. 2052/88 (3) úplatnilo na celú sumu dotácie; c) nesprávne právne posúdenie pokiaľ ide o záver, že na SGAIA sa mal uplatniť uzavretý režim, ktorý by zaistil, že príslušné sumy splatných úrokových subvencií budú pripísané na osobitný účet alebo uložené na iný osobitný bankový účet až do 31. decembra 2001, v opačnom prípade by príslušné výdavky až do uvedeného dátumu nebolo možné považovať za skutočne vynaložené; d) nesprávne právne posúdenie pokiaľ ide o záver, že na SGAIA sa mal uplatniť uzavretý režim, ktorý by zaistil, že príslušné sumy úrokových subvencií splatné 31. decembra 2001 budú konečným príjemcom vyplatené ako sumy predbežného financovania, a teda budú uložené na zvláštnom účte až do 31. decembra 2001, v opačnom prípade, by príslušné výdavky až do uvedeného dátumu nebolo možné považovať za skutočne vynaložené.

      (1)  Rozhodnutie Komisie K(2007) 3772 z 31. júla 2007 o znížení finančnej pomoci poskytnutej z Európskeho fondu pre regionálny rozvoj (EFRR) v prospech globálnej subvencie na podporu miestnych investícií v Portugalsku na základe rozhodnutia Komisie K(95) 1769 z 28. júla 1995.

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 4253/88 z 19. decembra 1988, ktorým sa vykonáva nariadenie (EHS) č. 2052/88, pokiaľ ide o koordináciu činností rozličných štrukturálnych fondov navzájom na jednej strane a ich činností s operáciami Európskej investičnej banky a ďalšími existujúcimi finančnými nástrojmi na druhej strane [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 374, s. 1).

      (3)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2052/88 z 24. júna 1988 o úlohách štrukturálnych fondov a ich účinnosti a o koordinácii ich činností navzájom, ako aj s činnosťami Európskej investičnej banky a ďalšími existujúcimi finančnými nástrojmi [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 185, s. 9).


title: Vec C-608/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg (Nemecko) 24. decembra 2010 — Südzucker AG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/2

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg (Nemecko) 24. decembra 2010 — Südzucker AG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Vec C-608/10)
   2011/C 113/02
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Südzucker AG

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má držiteľ vývozného povolenia nárok na vývoznú náhradu len vtedy, keď je vo vývoznom colnom vyhlásení predloženom príslušnému colnému úradu (článok 5 ods. 7 nariadenia č. 800/1999 (1)) uvedený v kolónke 2 ako vývozca?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: umožňuje článok 78 ods. 1 a 3 colného kódexu (2) následnú kontrolu s cieľom zmeny vývozcu uvedeného v kolónke 2 vývozného colného vyhlásenia a sú colné orgány v prípade, o aký ide v konaní vo veci samej, povinné prijať opatrenia nevyhnutné na nápravu a poskytnúť vývozcovi vývoznú náhradu?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na druhú otázku: môžu colné orgány bezprostredne prijať opatrenia nevyhnutné na nápravu v zmysle článku 78 ods. 3 colného kódexu takým spôsobom, že vývozcovi poskytnú vývoznú náhradu bez toho, aby tomu predchádzala oprava údajov vo vývoznom colnom vyhlásení?

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 800/1999 z 15. apríla 1999, ktorým sa ustanovujú spoločné podrobné pravidlá uplatňovania vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky (Ú. v. ES L 102, s. 11; Mim. vyd. 03/025, s. 129).

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 03/004, s. 307).