title: Vec T-428/20: Žaloba podaná 8. júla 2020 – Deutsche Hypothekenbank/SRB

text:
               24.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/58

      Žaloba podaná 8. júla 2020 – Deutsche Hypothekenbank/SRB
      (Vec T-428/20)
      (2020/C 279/73)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Deutsche Hypothekenbank (Hannover, Nemecko) (v zastúpení: D. Flore a J. Seitz, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej z 15. apríla 2020 o výpočte príspevkov platených vopred do jednotného fondu na riešenie krízových situácií za rok 2020 (SRB/ES/2020/24), ako aj detaily výpočtu v rozsahu, v akom sa príspevky týkajú žalobkyne, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tieto žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod: porušenie práva byť vypočutý

                              —

                              Žalovaná opomenula vypočuť žalobkyňu pred vydaním napadnutého rozhodnutia a tým porušila článok 41 ods. 1 a 2 písm. a) Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod: porušenie procesných pravidiel

                              —

                              Napadnuté rozhodnutie bolo vydané v rozpore so všeobecnými procesnými požiadavkami, ktoré vyplývajú z článku 41 Charty, článku 298 ZFEÚ, všeobecných zásad a rokovacieho poriadku žalovanej.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod: nedostatok odôvodnenia napadnutého rozhodnutia

                              —

                              Napadnuté rozhodnutie nie je dostatočne odôvodnené; odôvodneniu chýba najmä vzťah s konkrétnym prípadom, ako aj uvedenie rozhodujúcich úvah v rámci proporcionality a voľnej úvahy.

                              —

                              Výpočet ročného príspevku navyše nie je koherentný.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod: porušenie práva na účinnú právnu ochranu (článok 47 ods. 1 Charty) z dôvodu nemožnosti preskúmať napadnuté rozhodnutie

                              —

                              Nedostatok odôvodnenia napadnutého rozhodnutia výrazne sťažuje súdne preskúmanie.

                              —

                              Žalovaná porušuje najmä zásadu kontradiktórnosti, podľa ktorej musia mať účastníci konania možnosť kontradiktórne uplatniť skutkové a právne okolnosti, ktoré môžu mať vplyv na výsledok konania.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod: uplatnenie ukazovateľa IPS (Institutional Protection Scheme) delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2015/63 (1) je v rozpore s právom s vyššou právnou silou

                              —

                              Komisia nemá pri prijímaní delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 ako delegovaného právneho aktu v zmysle článku 290 ZFEÚ voľnú úvahu, z ktorej by vyplývala obmedzená súdna kontrola. To isté platí pre uplatnenie delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 zo strany žalovanej.

                              —

                              Pri uplatnení ukazovateľa IPS nebol zohľadnený význam členstva žalobkyne v schéme inštitucionálneho zabezpečenia finančnej skupiny sporiteľní.

                              —

                              Podľa článku 6 ods. 5 druhej vety delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 mala žalovaná pri stanovení príspevkov zohľadniť aj pravdepodobnosť riešenia krízových situácií dotknutej inštitúcie a teda použitia prostriedkov z jednotného fondu na riešenie krízových situácií, ako aj zásadu proporcionality.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod: zohľadnenie derivatívnej položky celkového rizika v rámci ukazovateľa rizika pre „obchodné činnosti, mimosúvahové expozície, deriváty, zložitosť a vyriešiteľnosť krízovej situácie“ je v rozpore s právom s vyššou právnou silou

                              —

                              Žalovaná mala v súlade s povinnosťou orientácie podľa rizikového profilu pri zohľadnení derivatívnej položky celkového rizika v rámci článku 6 ods. 5 prvej vety písm. a) a článku 7 ods. 4 prvej vety písm. a) delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 vziať do úvahy, že v prípade žalobkyne všetky deriváty nepatria do obchodného majetku a slúžia výlučne na účely zabezpečenia.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod: uplatnenie koeficientu na úpravu rizika delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 je v rozpore s právom s vyššou právnou silou

                              —

                              Žalovaná mala pri stanovení koeficientu na úpravu rizika zohľadniť obchodný model žalobkyne odklonený riziku ako záložná banka bez obchodnej činnosti a jej nízku pravdepodobnosť nemožnosti plnenia záväzkov v súlade s povinnosťou orientácie podľa rizikového profilu a so základnou slobodou podnikania podľa článku 16 Charty.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod (subsidiárne): článok 7 ods. 4 druhá veta delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 je v rozpore s právom s vyššou právnou silou

                              —

                              Článok 7 ods. 4 druhá veta delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 tým, že stanovuje relativizáciu ukazovateľa IPS, porušuje všeobecnú zásadu rovnosti vyplývajúcu z článku 20 Charty a zásadu proporcionality, pretože s inštitúciami, ktoré podliehajú rovnakej schéme inštitucionálneho zabezpečenia a majú teda aj rovnakú pravdepodobnosť nemožnosti plnenia záväzkov, by sa mohlo zaobchádzať rozdielne.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod: definícia „medzibankových vkladov“ podľa prílohy I kroku 1 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 je v rozpore s právom s vyššou právnou silou

                              —

                              Definícia „medzibankových vkladov“ stanovená v prílohe I kroku 1 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015(63 je protiprávna, pretože prostredníctvom nej sa aj voči riziku neutrálne cenné papiere, ako záložné listy na meno, považujú za zvyšujúce riziko pri výpočte ukazovateľa rizika „medzibankové úvery a vklady“.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod: rozdelenie do tried stanovené v prílohe I kroku 2 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 je v rozpore s právom s vyššou právnou silou

                              —

                              Rozdelenie do tried stanovené v prílohe I kroku 2 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 je protiprávne, pretože nízky počet tried a zhodný počet inštitúcií na triedu neumožňuje dostatočne diferencovane zohľadniť rizikový profil príslušnej inštitúcie, ako napríklad žalobkyne.

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).


title: Vec T-429/20: Žaloba podaná 8. júla 2020 – Sedus Stoll/EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)

text:
               24.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/60

      Žaloba podaná 8. júla 2020 – Sedus Stoll/EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)
      (Vec T-429/20)
      (2020/C 279/74)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sedus Stoll AG (Dogern, Nemecko) (v zastúpení: M. Goldmann a J. Thomsen, Rechtsanwälte)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Wolfgang Kappes (Bochum, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Sedus ergo+ – prihláška č. 144 074 98

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 12. marca 2020 vo veci R 1303/2019-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zamietol odvolanie podané proti rozhodnutiu námietkového oddelenia vo veci č. B 2 618 984,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania pred Všeobecným súdom Európskej únie a uložil prípadnému vedľajšiemu účastníkovi (Wolfgang Kappes) povinnosť nahradiť trovy konania pred odvolacím senátom EUIPO.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-430/20: Žaloba podaná 9. júla 2020 – KV/Komisia

text:
               24.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/60

      Žaloba podaná 9. júla 2020 – KV/Komisia
      (Vec T-430/20)
      (2020/C 279/75)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: KV (v zastúpení: M. Velardo, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 23. mája 2019, ktorým bol žalobca vylúčený z výberového konania EPSO/AD/371/19 pre nedostatok odborných skúseností,

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 19. septembra 2019, ktorým bola zamietnutá žiadosť o preskúmanie vylúčenia z výberového konania EPSO/AD/371/19,

                  —

                  zrušil rozhodnutie menovacieho orgánu z 31. mája 2020, ktorým bola zamietnutá administratívna sťažnosť podaná v zmysle článku 90 ods. 2 služobného poriadku,

            uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení v rozsahu, v akom sa nezohľadnila odborná prax žalobcu v oblasti komunikácie v trvaní troch rokov.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení oznámenia o výberovom konaní v rozsahu, v akom výberová komisia vypracovala hodnotiace kritériá pre uchádzačov, ktorí toto oznámenie nespĺňajú, predovšetkým vyžadovaním osobitnej odbornej praxe v oblasti komunikácie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnosti, keďže výberová komisia hodnotením uchádzačov na základe iných kritérií, než sú kritériá stanovené v oznámení, nezaručila dosiahnutie objektívnosti a nestrannosti hodnotenia pri skúmaní odborných skúseností uchádzačov.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia, keďže EPSO neobjasnil konkrétnymi skutočnosťami, prečo skúsenosti žalobcu nespĺňajú kritériá stanovené v oznámení.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnosti účastníkov konania, keďže EPSO neposkytnutím dostatočného odôvodnenia neumožnil žalobcovi, aby do podania žaloby dostatočne spracoval svoje výhrady.


title: Vec T-431/20: Žaloba podaná 9. júla 2020 – UniCredit Bank/SRB

text:
               24.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/61

      Žaloba podaná 9. júla 2020 – UniCredit Bank/SRB
      (Vec T-431/20)
      (2020/C 279/76)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: UniCredit Bank AG (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: F. Schäfer, H. Großerichter a F. Kruis, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií z 15. apríla 2020 o výpočte príspevkov platených vopred do jednotného fondu na riešenie krízových situácií za rok 2020 (SRB/ES/2020/24) v rozsahu, v akom sa napadnuté rozhodnutie, vrátane príloh, týka žalobkyne,

                  —

                  uložil Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod: porušenie podstatných formálnych náležitostí a práva na riadnu správu vecí verejných, pretože napadnuté rozhodnutie a jeho prílohy I a II nie sú dostatočne odôvodnené podľa článku 296 ods. 2 ZFEÚ a článku 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod: porušenie podstatných formálnych náležitostí a práva na riadnu správu vecí verejných vyplývajúceho z článku 41 ods. 2 písm. a) Charty, pretože žalobkyňa nebola vypočutá pred prijatím napadnutého rozhodnutia, ktorého predmetom je nepriaznivé individuálne opatrenie voči žalobkyni.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod: porušenie práva na účinný prostriedok nápravy vyplývajúceho z článku 47 ods. 1 Charty, pretože je prakticky nemožné podrobiť obsahovú správnosť rozhodnutia účinnému súdnemu preskúmaniu.


title: Vec T-433/20: Žaloba podaná 6. júla 2020 – KY/Súdny dvor Európskej únie

text:
               24.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/62

      Žaloba podaná 6. júla 2020 – KY/Súdny dvor Európskej únie
      (Vec T-433/20)
      (2020/C 279/77)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: KY (v zastúpení: J.-N. Louis, avocat)

         Žalovaný: Súdny dvor Európskej únie

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušiť implicitné zamietavé rozhodnutie zo 17. septembra 2019, ktoré bolo potvrdené výslovným rozhodnutím z 10. októbra 2019, týkajúce žiadosti o vrátenie nezapočítanej časti práv žalobkyne na dôchodok, ktoré nadobudla pred nástupom do služby a boli prevedené do systému Európskej únie,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti náležitej starostlivosti. Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že v súlade so svojou povinnosťou náležitej starostlivosti je inštitúcia Únie povinná informovať úradníka nielen o pravidle o životnom minime a jeho vplyve na výpočet dôchodku, ale aj o možnosti odloženia prevodu jeho dôchodkových práv až do momentu skutočného vzniku jeho nároku na dôchodok.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na bezdôvodnom obohatení. Žalobkyňa sa domnieva, že odmietnutie vrátiť časť vnútroštátnych práv na dôchodok prevedených do systému Únie, ktorá sa pri posudzovaní práv na dôchodok nezohľadňuje, môže viesť k neodôvodnenému pozbaveniu vlastníckych práv, a teda k bezdôvodnému obohateniu v prospech Únie, ako aj k protiprávnemu ochudobneniu dotknutého úradníka.


title: Vec T-436/20: Žaloba podaná 10. júla 2020 – Sedus Stoll/EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)

text:
               24.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/63

      Žaloba podaná 10. júla 2020 – Sedus Stoll/EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)
      (Vec T-436/20)
      (2020/C 279/78)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sedus Stoll AG (Dogern, Nemecko) (v zastúpení: M. Goldmann a J. Thomsen Rechtsanwälte)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Wolfgang Kappes (Bochum, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Sedus ergo+ – prihláška č. 15 958 374

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 12. marca 2020 vo veci R 2194/2018-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zamietol odvolanie podané proti rozhodnutiu námietkového oddelenia vo veci č. B 2 863 929,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania pred Všeobecným súdom Európskej únie a uložil prípadnému vedľajšiemu účastníkovi (Wolfgang Kappes) povinnosť nahradiť trovy konania pred odvolacím senátom EUIPO.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-437/20: Žaloba podaná 13. júla 2020 – Ultrasun/EUIPO (ULTRASUN)

text:
               24.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/63

      Žaloba podaná 13. júla 2020 – Ultrasun/EUIPO (ULTRASUN)
      (Vec T-437/20)
      (2020/C 279/79)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Ultrasun AG (Zürich, Švajčiarsko) (v zastúpení: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, Rechtsanwälte)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie ULTRASUN – prihláška č. 17 898 794

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 27. apríla 2020 vo veci R 1453/2019-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania, vrátane trov, ktoré vznikli žalobkyni pred odvolacím senátom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-450/20: Žaloba podaná 15. júla 2020 – Tempora/Parlament

text:
               24.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/64

      Žaloba podaná 15. júla 2020 – Tempora/Parlament
      (Vec T-450/20)
      (2020/C 279/80)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Tempora (Forest, Belgicko) (v zastúpení: A. Delvaux a R. Simar, avocats)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu o neplatnosť za prípustnú;

                  —

                  zrušil rozhodnutie z neznámeho dátumu, ktorým Európsky parlament rozhodol o zadaní verejnej zákazky spoločnosti SPRL IMAGINA EU;

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby o neplatnosť rozhodnutia zadať verejnú zákazku v rámci výberového konania COMM/AWD/2019/421 inému uchádzačovi uvádza žalobkyňa dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod, vychádzajúci z porušenia bodu 15.2 zadávacích podkladov, povinnosti postupovať s náležitou starostlivosťou a dôkladnosťou, zásad rovnosti, hospodárskej súťaže a transparentnosti, ako aj článku 170 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) 2018/1046 z 18. júla 2018 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, o zmene nariadení (EÚ) č. 1296/2013, (EÚ) č. 1301/2013, (EÚ) č. 1303/2013, (EÚ) č. 1304/2013, (EÚ) č. 1309/2013, (EÚ) č. 1316/2013, (EÚ) č. 223/2014, (EÚ) č. 283/2014 a rozhodnutia č. 541/2014/EÚ a o zrušení nariadenia (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (Ú. v. EÚ L 193, 2018, s. 1) (ďalej len „nariadenie 2018/1046“). Žalobkyňa tvrdí v tomto smere to, že Parlament mal zadať zákazku jej, pretože SPRL IMAGINA EU nemala dostatočnú hospodársku a finančnú spôsobilosť, takže nemohla byť vybratá.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod, vychádzajúci z porušenia bodu 23 prílohy I nariadenia 2018/1046 a bodu 16 zadávacích podkladov, ako aj zásad rovnosti, hospodárskej súťaže a transparentnosti a povinnosti postupovať s náležitou starostlivosťou a dôkladnosťou. Žalobkyňa tvrdí, že ceny, ktoré SPRL IMAGINA EU ponúkla vo svojej ponuke, sú mimoriadne nízke, a teda neprijateľné.


title: Rozsudok súdu z 13. mája 2020 vo veci E-4/19 Campbell / nórska vláda, zastúpená odvolacím úradom pre prisťahovalectvo (Utlendingsnemnda – UNE) (Sloboda pohybu pracovníkov – Smernica 2004/38/ES – Právo na pobyt – Odvodené práva pre štátnych príslušníkov tretích krajín) 2020/C 283/03

text:
               27.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/3

      ROZSUDOK SÚDU
      z 13. mája 2020
      vo veci E-4/19
      Campbell
      /
      nórska vláda, zastúpená odvolacím úradom pre prisťahovalectvo (Utlendingsnemnda – UNE)

            (Sloboda pohybu pracovníkov – Smernica 2004/38/ES – Právo na pobyt – Odvodené práva pre štátnych príslušníkov tretích krajín)

      (2020/C 283/03)
      Vo veci E-4/19 Campbell/nórska vláda, zastúpená odvolacím úradom pre prisťahovalectvo (Utlendingsnemnda – UNE) – ŽIADOSŤ o výklad smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, a najmä jej článku 7 ods. 1 písm. b) v spojení s jej článkom 7 ods. 2 na Súd EZVO podaná Najvyšším súdom Nórska (Norges Høyesterett) podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu, Súd EZVO v zložení Páll Hreinsson, predseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (sudca spravodajca), sudcovia, vyniesol 13. mája 2020 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:

                  1.

                  Ak občan EHP využije právo, ktoré mu ako pracovníkovi vyplýva z článku 28 Dohody o EHP, a zriadi si v inom štáte EHP stály pobyt, ktorý vytvára alebo posilňuje rodinný život, účinnosť uvedeného práva si vyžaduje, aby rodinný život daného občana EHP mohol pokračovať aj po jeho návrate do štátu EHP, ktorý je jeho krajinou pôvodu.
                  Pokiaľ ide o občana EHP, ktorý nevykonával hospodársku činnosť, na situáciu, ak sa občan EHP, ktorý nevykonával hospodársku činnosť, vracia do štátu EHP, ktorý je jeho krajinou pôvodu, spolu s rodinným príslušníkom, ako je napríklad manželský partner, ktorý je štátnym príslušníkom tretej krajiny, sa uplatňuje článok 7 ods. 1 písm. b) a článok 7 ods. 2 smernice 2004/38/ES.

                  2.

                  Na základe akéhokoľvek obdobia pobytu občana EHP v inom štáte EHP, než je štát EHP, ktorý je jeho krajinou pôvodu, podľa podmienok vymedzených v článku 7 ods. 1 a 2 smernice 2004/38/ES a v súlade s týmito podmienkami, počas ktorého si občan EHP vytvoril alebo posilnil rodinný život so štátnym príslušníkom tretej krajiny, vzniká tomuto štátnemu príslušníkovi tretej krajiny po návrate občana EHP do štátu EHP, ktorý je jeho krajinou pôvodu, odvodené právo na pobyt. Pojem pobyt sa musí vykladať tak, že umožňuje primerané obdobia neprítomnosti, ktoré môžu, ale nemusia súvisieť s prácou a ktoré z hľadiska svojho trvania nie sú v rozpore ani v nesúlade so stálym pobytom. Nie je tým dotknutý článok 35 smernice 2004/38/ES. To, že sa občan EHP vedome stavia do situácie, ktorá zakladá právo na pobyt v inom štáte EHP, samo osebe neprestavuje dostatočný základ na to, aby sa predpokladalo, že dochádza k zneužívaniu.


title: Rozsudok súdu zo 4. mája 2020 vo veci E-6/19 Trestné konanie proti H a I [Nariadenie (ES) č. 561/2006 – článok 13 ods. 1 písm. m) – Špecializované vozidlá na prepravu peňazí a/alebo cenností – Prázdne jazdy – Sprievodné vozidlá] 2020/C 283/04

text:
               27.8.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/4

      ROZSUDOK SÚDU
      zo 4. mája 2020
      vo veci E-6/19
      Trestné konanie proti H a I

            [Nariadenie (ES) č. 561/2006 – článok 13 ods. 1 písm. m) – Špecializované vozidlá na prepravu peňazí a/alebo cenností – Prázdne jazdy – Sprievodné vozidlá]

      (2020/C 283/04)
      Vo veci E-6/19, trestné konanie proti H a I – ŽIADOSŤ o výklad nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85, na Súd EZVO podaná Kniežacím odvolacím súdom (Fürstliches Obergericht) podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu, Súd EZVO v zložení Páll Hreinsson, predseda, Per Christiansen (sudca spravodajca) a Bernd Hammermann, sudcovia, vyniesol 4. mája 2020 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:

                  1.

                              a)

                              Výnimka pre dopravu špecializovanými vozidlami na prepravu peňazí a/alebo cenností podľa článku 13 ods. 1 písm. m) nariadenia (ES) č. 561/2006 sa musí vzťahovať aj na prázdne jazdy, teda jazdy, ktoré sa uskutočňujú pred nakládkou a po vykládke takýchto vozidiel.

                              b)

                              Na sprievodné vozidlo sa vzťahuje výnimka uvedená v článku 13 ods. 1 písm. m) nariadenia (ES) č. 561/2006 v prípade, ak dané sprievodné vozidlo predstavuje neoddeliteľnú a nevyhnutnú súčasť prepravy peňazí a/alebo cenností špecializovaným vozidlom.

                  2.

                  Ak sa sporné jazdy uskutočnili špecializovanými vozidlami na prepravu peňazí a/alebo cenností na území iných štátov EHP, kde tieto štáty EHP udelili výnimku podľa článku 13 ods. 1 písm. m) nariadenia (ES) č. 561/2006, a ak sú splnené všetky individuálne podmienky takýchto výnimiek, sankcie v zmysle článku 19 nariadenia (ES) č. 561/2006 sa ani nesmú ukladať, ani nie sú potrebné či primerané, keďže nedošlo k porušeniu.

                  3.

                  V článku 6 ods. 5 nariadenia (ES) č. 561/2006 sa nevyžaduje, aby vodič špecializovaného vozidla na prepravu peňazí a/alebo cenností zaznamenával akýkoľvek čas strávený podľa článku 4 písm. e) nariadenia (ES) č. 561/2006 a čas strávený vedením vozidiel ako „inú prácu“, ak štát EHP udelil výnimku podľa článku 13 ods. 1 písm. m) nariadenia (ES) č. 561/2006.


title: Vec C-311/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko) – Írsko) – Data Protection Commissioner/Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov – Charta základných práv Európskej únie – Články 7, 8 a 47 – Nariadenie (EÚ) 2016/679 – Článok 2 ods. 2 – Pôsobnosť – Prenosy osobných údajov do tretích krajín na obchodné účely – Článok 45 – Rozhodnutie Komisie o primeranosti – Článok 46 – Prenosy vyžadujúce primerané záruky – Článok 58 – Právomoci dozorných orgánov – Spracúvanie prenesených údajov orgánmi verejnej moci tretej krajiny na účely národnej bezpečnosti – Posúdenie primeranosti úrovne ochrany zabezpečenej v tretej krajine – Rozhodnutie 2010/87/EÚ – Štandardné doložky o ochrane údajov pre prenos osobných údajov do tretích krajín – Primerané záruky poskytnuté prevádzkovateľom – Platnosť – Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2016/1250 – Primeranosť ochrany poskytovanej štítom na ochranu osobných údajov medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi – Platnosť – Sťažnosť fyzickej osoby, ktorej osobné údaje boli prenesené z Európskej únie do Spojených štátov)

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/4

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko) – Írsko) – Data Protection Commissioner/Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems
      (Vec C-311/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov - Charta základných práv Európskej únie - Články 7, 8 a 47 - Nariadenie (EÚ) 2016/679 - Článok 2 ods. 2 - Pôsobnosť - Prenosy osobných údajov do tretích krajín na obchodné účely - Článok 45 - Rozhodnutie Komisie o primeranosti - Článok 46 - Prenosy vyžadujúce primerané záruky - Článok 58 - Právomoci dozorných orgánov - Spracúvanie prenesených údajov orgánmi verejnej moci tretej krajiny na účely národnej bezpečnosti - Posúdenie primeranosti úrovne ochrany zabezpečenej v tretej krajine - Rozhodnutie 2010/87/EÚ - Štandardné doložky o ochrane údajov pre prenos osobných údajov do tretích krajín - Primerané záruky poskytnuté prevádzkovateľom - Platnosť - Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2016/1250 - Primeranosť ochrany poskytovanej štítom na ochranu osobných údajov medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi - Platnosť - Sťažnosť fyzickej osoby, ktorej osobné údaje boli prenesené z Európskej únie do Spojených štátov)
      (2020/C 297/05)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      High Court (Írsko)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Data Protection Commissioner

         Žalovaní: Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems

         za účasti: The United States of America, Electronic Privacy Information Centre, BSA Business Software Alliance Inc., Digitaleurope

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 2 ods. 1 a 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa ruší smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov), sa má vykladať v tom zmysle, že do pôsobnosti tohto nariadenia patrí prenos osobných údajov vykonaný na obchodné účely hospodárskym subjektom usadeným v jednom členskom štáte inému hospodárskemu subjektu usadenému v tretej krajine bez ohľadu na to, či v priebehu tohto prenosu alebo po ňom môžu byť tieto údaje spracúvané orgánmi dotknutej tretej krajiny na účely verejnej bezpečnosti, obrany a bezpečnosti štátu.

                  2.

                  Článok 46 ods. 1 a článok 46 ods. 2 písm. c) nariadenia 2016/679 sa majú vykladať v tom zmysle, že primerané záruky, vymožiteľné práva a účinné právne prostriedky nápravy vyžadované týmito ustanoveniami musia zabezpečiť, aby práva osôb, ktorých osobné údaje sa prenášajú do tretej krajiny na základe štandardných doložiek o ochrane údajov, požívali úroveň ochrany, ktorá je v podstate rovnocenná úrovni ochrany zaručenej v rámci Európskej únie týmto nariadením v spojení s Chartou základných práv Európskej únie. Na tento účel posúdenie úrovne ochrany zaručenej v kontexte takéhoto prenosu musí najmä zohľadniť tak zmluvné ustanovenia dohodnuté medzi prevádzkovateľom alebo jeho sprostredkovateľom usadeným v Únii a príjemcom prenosu usadeným v dotknutej tretej krajine, ako aj, pokiaľ ide o prípadný prístup orgánov verejnej moci tejto tretej krajiny k takto prenášaným osobným údajom, relevantné prvky právneho systému tejto krajiny, najmä tie, ktoré sú uvedené v článku 45 ods. 2 uvedeného nariadenia.

                  3.

                  Článok 58 ods. 2 písm. f) a j) nariadenia 2016/679 sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ neexistuje rozhodnutie o primeranosti, ktoré Európska komisia platne prijala, príslušný dozorný orgán je povinný pozastaviť alebo zakázať prenos osobných údajov do tretej krajiny založený na štandardných doložkách o ochrane údajov prijatých Komisiou, ak sa tento dozorný orgán vzhľadom na všetky osobitné okolnosti tohto prenosu domnieva, že tieto doložky nie sú alebo nemôžu byť v tejto tretej krajine dodržané a že ochrana prenášaných údajov, ktorú vyžaduje právo Únie, najmä články 45 a 46 tohto nariadenia, ako aj Charta základných práv Európskej únie, nemôže byť zabezpečená inými prostriedkami, pokiaľ prevádzkovateľ alebo jeho sprostredkovateľ so sídlom v Únii sám tento prenos nepozastaví alebo neukončí.

                  4.

                  Preskúmanie rozhodnutia Komisie 2010/87/EÚ z 5. februára 2010 o štandardných zmluvných doložkách pre prenos osobných údajov spracovateľom usadeným v tretích krajinách podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES, zmeneného vykonávacím rozhodnutím Komisie (EÚ) 2016/2297 zo 16. decembra 2016, vzhľadom na články 7, 8 a 47 Charty základných práv Európskej únie neodhalilo nijakú skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť tohto rozhodnutia.

                  5.

                  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/1250 z 12. júla 2016 podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES o primeranosti ochrany poskytovanej štítom na ochranu osobných údajov medzi EÚ a USA je neplatné.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 16.7.2018.


title: Vec C-606/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. júla 2020 – Nexans France SAS, Nexans SA/Európska komisia (Odvolanie – Hospodárska súťaž – Kartely – Európsky trh podzemných a podmorských elektrických káblov – Rozdelenie trhu v rámci projektov – Nariadenie (ES) č. 1/2003 – Článok 20 – Právomoc Európskej komisie vykonávať inšpekcie v kartelovom konaní – Právo vyhotoviť kópie údajov bez ich predchádzajúceho preskúmania a následne ich preskúmať v priestoroch Komisie – Pokuty – Neobmedzená súdna právomoc)

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/6

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. júla 2020 – Nexans France SAS, Nexans SA/Európska komisia
      (Vec C-606/18 P) (1)

      (Odvolanie - Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh podzemných a podmorských elektrických káblov - Rozdelenie trhu v rámci projektov - Nariadenie (ES) č. 1/2003 - Článok 20 - Právomoc Európskej komisie vykonávať inšpekcie v kartelovom konaní - Právo vyhotoviť kópie údajov bez ich predchádzajúceho preskúmania a následne ich preskúmať v priestoroch Komisie - Pokuty - Neobmedzená súdna právomoc)
      (2020/C 297/08)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Nexans France SAS, Nexans SA, (v zastúpení: G. Forwood, avocate, M. Powell a A. Rogers, solicitors)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: C. Giolito, P. Rossi, C. Sjödin a F. Castilla Contreras, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Nexans France SAS a Nexans SA sú povinné nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 427, 26.11.2018.


title: Vec C-610/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep – Holandsko) – AFMB Ltd a i./Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Migrujúci pracovníci – Sociálne zabezpečenie – Uplatniteľná právna úprava – Nariadenie (EHS) č. 1408/71 – Článok 14 bod 2 písm. a) – Pojem „osoba, ktorá patrí k cestujúcemu personálu podniku“ – Nariadenie (ES) č. 883/2004 – Článok 13 ods. 1 písm. b) – Pojem „zamestnávateľ“ – Vodiči cestnej dopravy, ktorí zvyčajne vykonávajú činnosť ako zamestnanec v dvoch alebo viacerých členských štátoch alebo štátoch Európskeho združenia voľného obchodu (EZVO) – Vodiči cestnej dopravy, ktorí uzavreli pracovnú zmluvu s jedným podnikom, ale podliehajú skutočnej právomoci iného podniku so sídlom v členskom štáte bydliska týchto vodičov – Určenie podniku, ktorý má postavenie „zamestnávateľa“)

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/7

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep – Holandsko) – AFMB Ltd a i./Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
      (Vec C-610/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Migrujúci pracovníci - Sociálne zabezpečenie - Uplatniteľná právna úprava - Nariadenie (EHS) č. 1408/71 - Článok 14 bod 2 písm. a) - Pojem „osoba, ktorá patrí k cestujúcemu personálu podniku“ - Nariadenie (ES) č. 883/2004 - Článok 13 ods. 1 písm. b) - Pojem „zamestnávateľ“ - Vodiči cestnej dopravy, ktorí zvyčajne vykonávajú činnosť ako zamestnanec v dvoch alebo viacerých členských štátoch alebo štátoch Európskeho združenia voľného obchodu (EZVO) - Vodiči cestnej dopravy, ktorí uzavreli pracovnú zmluvu s jedným podnikom, ale podliehajú skutočnej právomoci iného podniku so sídlom v členskom štáte bydliska týchto vodičov - Určenie podniku, ktorý má postavenie „zamestnávateľa“)
      (2020/C 297/09)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Centrale Raad van Beroep

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: AFMB Ltd a i.

         Žalovaná: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Výrok rozsudku

      Článok 14 bod 2 písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 631/2004 z 31. marca 2004, ako aj článok 13 ods. 1 písm. b) bod i) nariadenia (ES) Európskeho parlamentu a Rady 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 465/2012 z 22. mája 2012, sa majú vykladať v tom zmysle, že zamestnávateľom vodiča medzinárodnej cestnej dopravy v zmysle týchto ustanovení je podnik, ktorého skutočnej právomoci tento vodič podlieha, ktorý skutočne znáša zodpovedajúce mzdové náklady a disponuje skutočnou právomocou prepustiť ho, a nie podnik, s ktorým uvedený vodič cestnej dopravy uzavrel pracovnú zmluvu a ktorý je formálne v tejto zmluve uvedený ako zamestnávateľ tohto istého vodiča.

         (1)  Ú. v. EÚ C 455, 17.12.2018.


title: Vec C-658/18: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di pace di Bologna – Taliansko) – UX/Governo della Repubblica italiana (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Prípustnosť – Článok 267 ZFEÚ – Pojem „vnútroštátny súd“ – Kritériá – Sociálna politika – Smernica 2003/88/ES – Pôsobnosť – Článok 7 – Platená dovolenka za kalendárny rok – Smernica 1999/70/ES – Rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP – Doložky 2 a 3 – Pojem „pracovník na dobu určitú“ – Zmierovací sudcovia a riadni sudcovia – Rozdielne zaobchádzanie – Doložka 4 – Zásada nediskriminácie – Pojem „objektívne dôvody“)

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/8

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di pace di Bologna – Taliansko) – UX/Governo della Repubblica italiana
      (Vec C-658/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Prípustnosť - Článok 267 ZFEÚ - Pojem „vnútroštátny súd“ - Kritériá - Sociálna politika - Smernica 2003/88/ES - Pôsobnosť - Článok 7 - Platená dovolenka za kalendárny rok - Smernica 1999/70/ES - Rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP - Doložky 2 a 3 - Pojem „pracovník na dobu určitú“ - Zmierovací sudcovia a riadni sudcovia - Rozdielne zaobchádzanie - Doložka 4 - Zásada nediskriminácie - Pojem „objektívne dôvody“)
      (2020/C 297/10)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Giudice di pace di Bologna

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňaa: UX

         Žalovaný: Governo della Repubblica italiana

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 267 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že Giudice di pace (zmierovací sudca) spadá pod pojem „vnútroštátny súdny orgán“ v zmysle tohto článku.

                  2.

                  Článok 7 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času a článok 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že zmierovací sudca, ktorý v rámci svojej funkcie vykonáva skutočné a konkrétne plnenia, ktoré nie sú čisto okrajové ani vedľajšie a za ktoré poberá náhrady, ktoré majú povahu odmeny, môže spadať pod pojem „pracovník“ v zmysle týchto ustanovení, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

                  3.

                  Doložka 2 bod 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, uzavretej 18. marca 1999, ktorá je uvedená v prílohe smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „pracovník na dobu určitú“ uvedený v tomto ustanovení sa môže vzťahovať na zmierovacieho sudcu, ktorý je vymenovaný na obmedzené obdobie a v rámci svojej funkcie vykonáva skutočné a konkrétne plnenia, ktoré nie sú čisto okrajové ani vedľajšie a za ktoré poberá náhrady, ktoré majú povahu odmeny, čo musí overiť vnútroštátny súd.

                  4.

                  Doložka 4 bod 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, uzavretej 18. marca 1999, ktorá je uvedená v prílohe smernice 1999/70, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá nestanovuje právo zmierovacieho sudcu na platenú dovolenku za kalendárny rok v trvaní 30 dní, ako je tá, ktorú stanovuje pre riadnych sudcov, za predpokladu, že by tento zmierovací sudca patril pod pojem „pracovník na dobu určitú“ v zmysle doložky 2 bodu 1 tejto rámcovej dohody a nachádzal by sa v situácii porovnateľnej so situáciou riadneho sudcu, pokiaľ toto rozdielne zaobchádzanie nie je ospravedlnené rozdielmi v požadovanej kvalifikácii a povahou úloh, za ktoré musia uvedení sudcovia niesť zodpovednosť, čo musí overiť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec C-714/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. júla 2020 – ACTC GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Taiga AB (Odvolanie – Ochranná známka Európskej únie – Nariadenie (ES) č. 207/2009 – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie tigha – Námietka podaná majiteľom staršej ochrannej známky Európskej únie TAIGA – Čiastočné zamietnutie zápisu – Článok 8 ods. 1 písm. b) – Posúdenie pravdepodobnosti zámeny – Posúdenie podobnosti kolidujúcich označení z koncepčného hľadiska – Článok 42 ods. 2 – Dôkaz o riadnom používaní staršej ochrannej známky – Dôkaz o používaní „pre časť tovarov alebo služieb“ – Určenie samostatnej podkategórie výrobkov)

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/10

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. júla 2020 – ACTC GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Taiga AB
      (Vec C-714/18 P) (1)

      (Odvolanie - Ochranná známka Európskej únie - Nariadenie (ES) č. 207/2009 - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie tigha - Námietka podaná majiteľom staršej ochrannej známky Európskej únie TAIGA - Čiastočné zamietnutie zápisu - Článok 8 ods. 1 písm. b) - Posúdenie pravdepodobnosti zámeny - Posúdenie podobnosti kolidujúcich označení z koncepčného hľadiska - Článok 42 ods. 2 - Dôkaz o riadnom používaní staršej ochrannej známky - Dôkaz o používaní „pre časť tovarov alebo služieb“ - Určenie samostatnej podkategórie výrobkov)
      (2020/C 297/12)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: ACTC GmbH (v zastúpení: V. Hoene, D. Eickemeier et S. Gantenbrink, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnený zástupca), Taiga AB (v zastúpení: C. Eckhartt, A. von Mühlendahl, K. Thanbichler-Brandl a C. Fluhme, Rechtsanwälte)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  ACTC GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.3.2019.


title: Vec C-80/19: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – konania začaté E. E. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Justičná spolupráca v občianskych veciach – Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 – Pôsobnosť – Pojem „dedenie, ktoré má cezhraničné dôsledky“ – Pojem „obvyklý pobyt zosnulého“ – Článok 3 ods. 2 – Pojem „súd“ – Uplatnenie pravidiel súdnej právomoci na notárov – Článok 3 ods. 1 písm. g) a i) – Pojmy „rozhodnutie“ a „verejná listina“ – Články 5, 7 a 22 – Dohoda o voľbe právomoci súdu a voľba rozhodného práva pre dedenie – Článok 83 ods. 2 a 4 – Prechodné ustanovenia)

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/12

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – konania začaté E. E.
      (Vec C-80/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 - Pôsobnosť - Pojem „dedenie, ktoré má cezhraničné dôsledky“ - Pojem „obvyklý pobyt zosnulého“ - Článok 3 ods. 2 - Pojem „súd“ - Uplatnenie pravidiel súdnej právomoci na notárov - Článok 3 ods. 1 písm. g) a i) - Pojmy „rozhodnutie“ a „verejná listina“ - Články 5, 7 a 22 - Dohoda o voľbe právomoci súdu a voľba rozhodného práva pre dedenie - Článok 83 ods. 2 a 4 - Prechodné ustanovenia)
      (2020/C 297/15)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

      E. E.

         za účasti: Kauno miesto 4-ojo notaro biuro notarė Virginija Jarienė, K.-D. E.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve, sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „dedenie, ktoré má cezhraničné dôsledky“ sa vzťahuje na situáciu, v ktorej bol zosnulý štátnym príslušníkom členského štátu a mal v čase svojej smrti pobyt v inom členskom štáte, ale neprerušil svoje väzby s prvým z týchto členských štátov, v ktorom sa nachádza majetok, ktorý je predmetom dedičstva, zatiaľ čo jeho dediči majú pobyt v týchto dvoch členských štátoch. Posledný obvyklý pobyt zosnulého v zmysle tohto nariadenia musí určiť orgán, ktorý rozhoduje o dedičskej veci, len v jednom z týchto členských štátov.

                  2.

                  Článok 3 ods. 2 nariadenia č. 650/2012 sa má vykladať v tom zmysle, že litovskí notári, s výhradou overenia vnútroštátnym súdom, nevykonávajú pri vydávaní vnútroštátneho osvedčenia o dedičstve funkcie justičného orgánu. Vnútroštátnemu súdu však prináleží určiť, či títo notári konajú na základe poverenia justičného orgánu alebo pod jeho kontrolou, a v dôsledku toho ich možno kvalifikovať ako „súdy“ v zmysle toho istého ustanovenia.

                  3.

                  Článok 3 ods. 1 písm. g) nariadenia č. 650/2012 sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade, že vnútroštátny súd dospeje k záveru, že litovských notárov možno kvalifikovať ako „súdy“ v zmysle tohto nariadenia, možno osvedčenie o dedičstve, ktoré vydávajú, považovať za „rozhodnutie“ v zmysle tohto ustanovenia, takže na účely jeho vydania môžu títo notári uplatniť pravidlá právomoci stanovené v kapitole II uvedeného nariadenia.

                  4.

                  Články 4 a 59 nariadenia č. 650/2012 sa majú vykladať v tom zmysle, že notár členského štátu, ktorý nie je kvalifikovaný ako „súd“ v zmysle tohto nariadenia, môže bez toho, aby uplatnil všeobecné pravidlá o právomoci stanovené uvedeným nariadením, vydať vnútroštátne osvedčenia o dedičstve. Ak vnútroštátny súd dospeje k záveru, že tieto osvedčenia spĺňajú kritériá stanovené v článku 3 ods. 1 písm. i) toho istého nariadenia, a preto ich možno považovať za „verejné listiny“ v zmysle toho istého ustanovenia, tieto osvedčenia majú v iných členských štátoch účinky, ktoré článok 59 ods. 1 a článok 60 ods. 1 nariadenia č. 650/2012 priznávajú verejným listinám.

                  5.

                  Články 4, 5, 7 a 22, ako aj článok 83 ods. 2 a 4 nariadenia č. 650/2012 sa majú vykladať v tom zmysle, že vôľa poručiteľa, ako aj dohoda medzi jeho dedičmi môžu viesť k určeniu súdu, ktorý má právomoc konať v dedičských veciach, a k uplatneniu dedičského práva iného členského štátu, než sú štáty, ktoré by vyplývali z uplatnenia kritérií stanovených týmto nariadením.

         (1)  Ú. v. EÚ C 148, 29.4.2019.


title: Vec C-97/19: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf – Nemecko) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Köln (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Colný kódex – Colné vyhlásenia – Článok 78 tohto kódexu – Oprava colného vyhlásenia – Meno deklaranta – Zmena informácií týkajúcich sa osoby deklaranta, ktorou sa má preukázať existencia vzťahu nepriameho zastúpenia – Nepriame zastúpenie osoby, ktorá získala dovoznú licenciu)

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/13

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf – Nemecko) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Köln
      (Vec C-97/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Colný kódex - Colné vyhlásenia - Článok 78 tohto kódexu - Oprava colného vyhlásenia - Meno deklaranta - Zmena informácií týkajúcich sa osoby deklaranta, ktorou sa má preukázať existencia vzťahu nepriameho zastúpenia - Nepriame zastúpenie osoby, ktorá získala dovoznú licenciu)
      (2020/C 297/16)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Hauptzollamt Köln

         Výrok rozsudku

      Článok 78 ods. 3 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, sa má vykladať v tom zmysle, že colné orgány môžu vyhovieť žiadosti o opravu colného vyhlásenia, ktorej cieľom je preukázať existenciu vzťahu nepriameho zastúpenia medzi na jednej strane splnomocnencom, ktorý omylom uviedol, že koná výlučne vo svojom vlastnom mene a na svoj vlastný účet, hoci disponoval splnomocnením od osoby, ktorá je držiteľom dovoznej licencie, a na druhej strane splnomocniteľom, na ktorého účet bolo colné vyhlásenie podané.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 27.5.2019.


title: Spojené veci C-224/19 a C-259/19: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 16. júla 2020 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Juzgado de Primera Instancia n° 17 de Palma de Mallorca, Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta – Španielsko) – CY/Caixabank SA (C-224/19), LG, PK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (C-259/19), (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana spotrebiteľa – Smernica 93/13/EHS – Články 6 a 7 – Spotrebiteľské zmluvy – Hypotekárne úvery – Nekalé podmienky – Zmluvná podmienka ukladajúca povinnosť zaplatiť všetky poplatky za zriadenie a zrušenie hypotekárneho záložného práva dlžníkovi – Účinky vyhlásenia neplatnosti uvedených zmluvných podmienok – Právomoc vnútroštátneho súdu v prípade zmluvnej podmienky kvalifikovanej ako „nekalá“ – Rozdelenie nákladov – Subsidiárne uplatnenie ustanovení vnútroštátneho práva – Článok 3 ods. 1 – Hodnotenie nekalej povahy zmluvných podmienok – Článok 4 ods. 2 – Vylúčenie zmluvných podmienok týkajúcich sa hlavného predmetu zmluvy alebo primeranosti ceny alebo protihodnoty – Podmienka – Článok 5 – Povinnosť formulovať zmluvné podmienky jasne a zrozumiteľne – Trovy konania – Premlčanie – Zásada efektivity)

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/15

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 16. júla 2020 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca, Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta – Španielsko) – CY/Caixabank SA (C-224/19), LG, PK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (C-259/19),
      (Spojené veci C-224/19 a C-259/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana spotrebiteľa - Smernica 93/13/EHS - Články 6 a 7 - Spotrebiteľské zmluvy - Hypotekárne úvery - Nekalé podmienky - Zmluvná podmienka ukladajúca povinnosť zaplatiť všetky poplatky za zriadenie a zrušenie hypotekárneho záložného práva dlžníkovi - Účinky vyhlásenia neplatnosti uvedených zmluvných podmienok - Právomoc vnútroštátneho súdu v prípade zmluvnej podmienky kvalifikovanej ako „nekalá“ - Rozdelenie nákladov - Subsidiárne uplatnenie ustanovení vnútroštátneho práva - Článok 3 ods. 1 - Hodnotenie nekalej povahy zmluvných podmienok - Článok 4 ods. 2 - Vylúčenie zmluvných podmienok týkajúcich sa hlavného predmetu zmluvy alebo primeranosti ceny alebo protihodnoty - Podmienka - Článok 5 - Povinnosť formulovať zmluvné podmienky jasne a zrozumiteľne - Trovy konania - Premlčanie - Zásada efektivity)
      (2020/C 297/19)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca, Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: CY (C-224/19), LG, PK (C-259/19)

         Žalované: Caixabank SA (C-224/19), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (C-259/19),

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 6 ods. 1 a článok 7 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby v prípade neplatnosti nekalej zmluvnej podmienky, ktorá ukladá povinnosť zaplatiť všetky poplatky za zriadenie a zrušenie hypotekárneho záložného práva spotrebiteľovi, vnútroštátny súd zamietol vrátenie súm spotrebiteľovi zaplatených na základe uvedenej podmienky, a to okrem prípadu, že ustanovenia vnútroštátneho práva, ktoré sa uplatnia pri neexistencii uvedenej zmluvnej podmienky, ukladajú spotrebiteľovi povinnosť zaplatiť tieto poplatky v celom rozsahu alebo sčasti.

                  2.

                  Článok 3, článok 4 ods. 2 a článok 5 smernice 93/13 sa majú vykladať v tom zmysle, že zmluvné podmienky, ktoré spadajú pod pojem „hlavný predmet zmluvy“, sa majú chápať ako podmienky, ktoré upravujú základné plnenia tejto zmluvy a ktoré ju ako také charakterizujú. Naopak, na podmienky, ktoré majú vedľajšiu povahu vo vzťahu k podmienkam vymedzujúcim samotnú podstatu zmluvného vzťahu, by sa tento pojem nemal vzťahovať. Na základe skutočnosti, že provízia za poskytnutie úveru je zahrnutá do celkových nákladov hypotekárneho úveru, nemožno určiť, či je jeho hlavným plnením. V každom prípade je súd členského štátu povinný preskúmať, či zmluvná podmienka týkajúca sa hlavného predmetu zmluvy bola formulovaná jasne a zrozumiteľne, a to nezávisle od prebratia článku 4 ods. 2 tejto smernice do právneho poriadku tohto členského štátu.

                  3.

                  Článok 3 ods. 1 smernice 93/13 sa má vykladať v tom zmysle, že zmluvná podmienka uvedená v zmluve o úvere uzavretej medzi spotrebiteľom a finančnou inštitúciou, ktorá spotrebiteľovi ukladá povinnosť zaplatiť províziu za poskytnutie úveru, môže v rozpore s požiadavkou dobrej viery vytvoriť značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach strán vyplývajúcich zo zmluvy v neprospech spotrebiteľa, ak finančná inštitúcia nepreukáže, že táto provízia zodpovedá skutočne poskytnutým službám a vynaloženým nákladom, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu.

                  4.

                  Článok 6 ods. 1 a článok 7 ods. 1 smernice 93/13 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby právo podať žalobu o uplatnenie reštitučných účinkov vyhlásenia neplatnosti nekalej zmluvnej podmienky podliehalo premlčacej lehote, pokiaľ začiatok plynutia tejto lehoty ani jej trvanie nevedú k praktickej nemožnosti alebo nadmernému sťaženiu výkonu práva spotrebiteľa požadovať takúto náhradu.

                  5.

                  Článok 6 ods. 1 a článok 7 ods. 1 smernice 93/13, ako aj zásada efektivity sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia režimu, ktorý umožňuje, aby časť trov konania znášal spotrebiteľ, a to v závislosti od výšky súm zaplatených bez právneho dôvodu, ktoré sa mu vracajú v nadväznosti na vyhlásenie neplatnosti zmluvnej podmienky z dôvodu jej nekalej povahy, keďže takýto režim vytvára podstatnú prekážku, ktorá môže odradiť spotrebiteľa od uplatnenia práva na účinné súdne preskúmanie možnej nekalej povahy zmluvných podmienok, ako mu ho priznáva smernica 93/13.

         (1)  Ú. v. EÚ C 246, 22.7.2019.


title: Vec C-253/19: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação de Guimarães – Portugalsko) – MH, NI/OJ, Novo Banco SA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Justičná spolupráca v občianskych veciach – Insolvenčné konania – Nariadenie (EÚ) 2015/848 – Článok 3 – Medzinárodná právomoc – Centrum hlavných záujmov dlžníka – Fyzická osoba, ktorá nevykonáva slobodné povolanie alebo akúkoľvek inú samostatne zárobkovú činnosť – Vyvrátiteľná domnienka, podľa ktorej centrom hlavných záujmov tejto osoby je miesto jej obvyklého pobytu – Vyvrátenie domnienky – Situácia, v ktorej sa jediná nehnuteľnosť dlžníka nachádza mimo členského štátu obvyklého pobytu)

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/16

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) zo 16. júla 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação de Guimarães – Portugalsko) – MH, NI/OJ, Novo Banco SA
      (Vec C-253/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v občianskych veciach - Insolvenčné konania - Nariadenie (EÚ) 2015/848 - Článok 3 - Medzinárodná právomoc - Centrum hlavných záujmov dlžníka - Fyzická osoba, ktorá nevykonáva slobodné povolanie alebo akúkoľvek inú samostatne zárobkovú činnosť - Vyvrátiteľná domnienka, podľa ktorej centrom hlavných záujmov tejto osoby je miesto jej obvyklého pobytu - Vyvrátenie domnienky - Situácia, v ktorej sa jediná nehnuteľnosť dlžníka nachádza mimo členského štátu obvyklého pobytu)
      (2020/C 297/21)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal da Relação de Guimarães

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: MH, NI

         Žalovaní: OJ, Novo Banco SA

         Výrok rozsudku

      Článok 3 ods. 1 prvý a štvrtý pododsek nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/848 z 20. mája 2015 o insolvenčnom konaní sa má vykladať v tom zmysle, že domnienka, ktorú stanovuje na určenie medzinárodnej právomoci na účely začatia insolvenčného konania, podľa ktorej centrom hlavných záujmov fyzickej osoby, ktorá nevykonáva slobodné povolanie alebo akúkoľvek inú samostatne zárobkovú činnosť, je miesto jej obvyklého pobytu, nie je vyvrátená na základe samotnej skutočnosti, že jediná nehnuteľnosť tejto osoby sa nachádza mimo členského štátu obvyklého pobytu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 206, 17.6.2019.


title: Vec C-436/19 P: Odvolanie podané 6. júna 2019: Abaco Energy SA a i. proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) z 25. marca 2019 vo veci T-186/18, Abaco Energy a i./Komisia

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/20

      Odvolanie podané 6. júna 2019: Abaco Energy SA a i. proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) z 25. marca 2019 vo veci T-186/18, Abaco Energy a i./Komisia
      (Vec C-436/19 P)
      (2020/C 297/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Abaco Energy SA a i. (v zastúpení: P. Holtrop, abogado)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Uznesením z 21. júla 2020 Súdny dvor (siedma komora) rozhodol, že odvolanie sa ako čiastočne neprípustné a čiastočne nedôvodné zamieta, a uložil odvolateľkám povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Vec C-218/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Mureş (Rumunsko) 27. mája 2020 – Sindicatul Lucrătorilor din Transporturi, TD/SC Samidani Trans SRL

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Mureş (Rumunsko) 27. mája 2020 – Sindicatul Lucrătorilor din Transporturi, TD/SC Samidani Trans SRL
      (Vec C-218/20)
      (2020/C 297/31)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Mureş

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Sindicatul Lucrătorilor din Transporturi, TD

         Žalovaná: SC Samidani Trans SRL

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Výklad článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I) (1)[:] Vylučuje voľba rozhodného práva pre individuálnu pracovnú zmluvu uplatnenie právneho poriadku štátu, v ktorom zamestnanec obvykle vykonával svoju činnosť? Vylučuje existencia voľby rozhodného práva uplatnenie článku 8 ods. 1 druhej vety nariadenia?

                  2.

                  Výklad článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I): Predstavuje minimálna mzda uplatňovaná v štáte, v ktorom zamestnanec obvykle vykonával svoju prácu, nárok, na ktorý sa vzťahujú „ustanovenia, od ktorých sa nemožno odchýliť dohodou podľa práva, ktoré by v prípade absencie voľby“ bolo podľa článku 8 ods. 1 druhej vety nariadenia rozhodným?

                  3.

                  Výklad článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I): Znamená uvedenie ustanovení rumunského Zákonníka práce v individuálnej pracovnej zmluve voľbu rumunského právneho poriadku, keďže v Rumunsku je všeobecne známe, že zamestnávateľ vopred určuje obsah individuálnej pracovnej zmluvy?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I) (Ú. v. EÚ L 177, 2008, s. 6).


title: Vec C-225/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) 29. mája 2020 – Euro Delta Danube Srl/Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea

text:
               7.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) 29. mája 2020 – Euro Delta Danube Srl/Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea
      (Vec C-225/20)
      (2020/C 297/32)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Constanța

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Euro Delta Danube Srl

         Odporkyňa: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea

         Prejudiciálna otázka

                  1)

                  Bránia ustanovenia článku 2 bodu 23 a článku 19 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 640/2014 z 11. marca 2014, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 (1) vzhľadom na integrovaný administratívny a kontrolný systém, podmienky zamietnutia alebo odňatia platieb a administratívne sankcie uplatniteľné na priame platby, podporné nariadenia na rozvoj vidieka a krížové plnenie, vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa za okolností, aké nastali vo veci samej, poľnohospodárom ukladajú administratívne sankcie za nadhodnotenie pri nahlasovaní z dôvodu, že, pokiaľ ide o plochu, ktorá sa považuje za nadhodnotenú pri nahlasovaní, nespĺňajú podmienky oprávnenosti, pretože obhospodarujú pôdu v rámci akvakultúrnych zariadení, ktorej držiteľmi sa stali na základe koncesnej zmluvy, pričom nepreukázali súhlas zadávateľa koncesie s využívaním pôdy na poľnohospodárske účely?

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) č. 640/2014 z 11. marca 2014 , ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 vzhľadom na integrovaný administratívny a kontrolný systém, podmienky zamietnutia alebo odňatia platieb a administratívne sankcie uplatniteľné na priame platby, podporné nariadenia na rozvoj vidieka a krížové plnenie (Ú. v. EÚ L 181, 2014, s. 48).


title: Vec C-213/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poľsko) 12. mája 2020 – G.W., E.S./„A.“ Towarzystwu Ubezpieczeń na Życie S.A.

text:
               14.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poľsko) 12. mája 2020 – G.W., E.S./„A.“ Towarzystwu Ubezpieczeń na Życie S.A.
      (Vec C-213/20)
      (2020/C 304/09)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: G.W., E.S.

         Žalovaný:„A.“ Towarzystwu Ubezpieczeń na Życie S.A.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 36 ods. 1 v spojení s časťou A bodom 12 prílohy III smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení (1) vykladať v tom zmysle, že povinnosť poskytnúť tam uvedené informácie sa vzťahuje aj na poisteného, ak nie je súčasne poistníkom, a ak vystupuje ako osoba, ktorá v postavení spotrebiteľa pristúpila k zmluve o hromadnom životnom poistení a poistení pre prípad dožitia s kapitálovým poistným fondom uzatvorenej medzi poisťovňou a poistníkom – podnikateľom, a ako skutočný investor peňažných prostriedkov zaplatených ako poistné?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Má sa článok 36 ods. 1 v spojení s časťou A bodmi 11 a 12 prílohy III smernice 2002/83/ES o životnom poistení vykladať v tom zmysle, že v rámci právneho vzťahu, o aký ide v prvej otázke, povinnosť informovať o vlastnostiach kapitálových aktív spojených s kapitálovým poistným fondom tiež znamená, že spotrebiteľ – poistený musí byť vyčerpávajúcim a zrozumiteľným spôsobom informovaný o všetkých rizikách, ich povahe a rozsahu, ktoré súvisia s investovaním do aktív kapitálového fondu (ako sú štruktúrované dlhopisy alebo derivátové nástroje), alebo podľa uvedeného ustanovenia stačí, ak sú spotrebiteľovi – poistenému poskytnuté len základné informácie o hlavných typoch rizika spojeného s investovaním prostriedkov prostredníctvom kapitálového poistného fondu?

                  3.

                  Má sa článok 36 ods. 1 v spojení s časťou A bodmi 11 a 12 prílohy III smernice 2002/83/ES vykladať v tom zmysle, že v rámci právneho vzťahu opísaného v prvej a druhej otázke vyplýva z tohto ustanovenia povinnosť, aby spotrebiteľ, ktorý pristupuje k zmluve o životnom poistení ako poistený, bol informovaný o všetkých investičných rizikách a s nimi súvisiacich podmienkach, o ktorých emitent aktív (štruktúrovaných dlhopisov alebo derivátových nástrojov) tvoriacich kapitálový poistný fond informoval poisťovateľa?

                  4.

                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúce otázky, má sa článok 36 ods. 1 smernice 2002/83/ES vykladať v tom zmysle, že spotrebiteľ, ktorý ako poistený pristupuje k zmluve o hromadnom životnom poistení a poistení pre prípad dožitia s kapitálovým poistným fondom, musí byť informovaný o vlastnostiach kapitálových aktív a o rizikách spojených s investovaním do týchto aktív pred uzatvorením zmluvy v rámci samostatného predzmluvného procesu, a teda že bráni takému vnútroštátnemu ustanoveniu, [akým je] článok 13 ods. 4 ustawy o działalności ubezpieczeniowej (zákon o poisťovacej činnosti) z 22. mája 2003, podľa ktorého stačí, ak sú tieto informácie poskytnuté až v poistnej zmluve a počas jej uzavretia a moment poskytnutia informácií, nie je jednoznačne a jasne vymedzený a oddelený v procese pristúpenia k zmluve?

                  5.

                  V prípade kladnej odpovede na prvé tri otázky: Má sa článok 36 ods. 1 v spojení s časťou A bodmi 11 a 12 prílohy III smernice 2002/83/ES o životnom poistení vykladať tiež v tom zmysle, že riadne splnenie v ňom stanovenej informačnej povinnosti treba považovať za podstatnú náležitosť zmluvy o hromadnom životnom poistení a poistení pre prípad dožitia s kapitálovým poistným fondom, a že v dôsledku toho zistenie, že táto povinnosť nebola riadne splnená, môže viesť k priznaniu spotrebiteľovi práva požadovať vrátenie všetkých zaplatených platieb poistného z dôvodu prípadného vyhlásenia zmluvy za neplatnú alebo neúčinnú od samého počiatku alebo tiež z dôvodu prípadného vyhlásenia neplatnosti alebo neúčinnosti individuálneho vyhlásenia o pristúpení k tejto zmluve?

         (1)  Ú. v. ES L 345, 2002, s. 1; Mim. vyd. 06/006, s. 3


title: Vec T-446/20: Žaloba podaná 8. júla 2020 – Confédération nationale du Crédit mutuel a i./SRB

text:
               14.9.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/15

      Žaloba podaná 8. júla 2020 – Confédération nationale du Crédit mutuel a i./SRB
      (Vec T-446/20)
      (2020/C 304/18)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Confédération nationale du Crédit mutuel (Paríž, Francúzsko) a 25 ďalších žalobcov (v zastúpení: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, avocats)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  podľa článku 263 ZFEÚ zrušil rozhodnutie SRB/ES/2020/24 o výpočte príspevkov ex ante do jednotného fondu na riešenie krízových situácií na rok 2020 v rozsahu, v akom sa týka žalobcov,

                  —

                  podľa článku 277 ZFEÚ vyhlásil tieto ustanovenia nariadenia o SRM, vykonávacieho nariadenia a delegovaného nariadenia za neuplatniteľné:

                              —

                              článok 69 ods. 1, článok 69 ods. 2, článok 70 ods. 1 a článok 70 ods. 2 písm. a) a b) nariadenia o SRM,

                              —

                              články 4 ods. 2, 6 a 7, ako aj prílohu I k delegovanému nariadeniu,

                              —

                              článok 4 vykonávacieho nariadenia,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú štyri žalobné dôvody, ktoré sú v podstate zhodné alebo podobné žalobným dôvodom uvádzaným vo veci T-444/20, Société Générale a i./SRB.


title: Vec T-741/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. septembra 2019 – Trasys International a Axianseu – Digital Solutions/EASA („Verejné zákazky na služby – Verejné obstarávanie – Služba správy aplikácií a infraštruktúr v oblasti informatiky – Odmietnutie ponuky uchádzača a zadanie zákazky iným uchádzačom – Povinnosť odôvodnenia – Posúdenie existencie ponúk s neobvykle nízkou cenou – Charakteristické znaky a relatívne výhody úspešných ponúk – Žiadosť o odôvodnenie zo strany uchádzača, ktorý sa nenachádza v niektorej zo situácií vyžadujúcich vylúčenie a ktorého ponuka je v súlade so súťažnými podkladmi“)

text:
               11.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 383/59

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. septembra 2019 – Trasys International a Axianseu – Digital Solutions/EASA
      (Vec T-741/17) (1)

      („Verejné zákazky na služby - Verejné obstarávanie - Služba správy aplikácií a infraštruktúr v oblasti informatiky - Odmietnutie ponuky uchádzača a zadanie zákazky iným uchádzačom - Povinnosť odôvodnenia - Posúdenie existencie ponúk s neobvykle nízkou cenou - Charakteristické znaky a relatívne výhody úspešných ponúk - Žiadosť o odôvodnenie zo strany uchádzača, ktorý sa nenachádza v niektorej zo situácií vyžadujúcich vylúčenie a ktorého ponuka je v súlade so súťažnými podkladmi“)
      (2019/C 383/66)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Trasys International EEIG (Brusel, Belgicko) a Axianseu – Digital Solutions SA (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: L. Masson a G. Tilman, avocats)

         Žalovaná: Európska agentúra pre bezpečnosť letectva (v zastúpení: S. Rostren, E. Tellado Vásquez a H. Köppen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci V. Ost, M. Vanderstraeten a F. Tulkens, avocats)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia EASA z 28. augusta 2017, ktorým sa odmieta ponuka predložená konzorciom žalobcov v rámci verejného obstarávania EASA.2017.HVP.08 týkajúceho sa verejnej zákazky na služby, pokiaľ ide o správu aplikácií a infraštruktúr v oblasti informatiky v Kolíne nad Rýnom (Nemecko), a zákazka sa systémom zostupného poradia zadáva iným trom uchádzačom

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej agentúry pre bezpečnosť letectva (EASA) z 28. augusta 2017, ktorým sa odmieta ponuka predložená konzorciom subjektov TRASYS International EEIG a Axianseu – Digital Solutions SA v rámci verejného obstarávania EASA.2017.HVP.08 týkajúceho sa verejnej zákazky na služby, pokiaľ ide o správu aplikácií a infraštruktúr v oblasti informatiky v Kolíne nad Rýnom (Nemecko), a zákazka sa systémom zostupného poradia zadáva iným trom uchádzačom, sa zrušuje.

                  2.

                  EASA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 13, 15.1.2018.


title: Vec T-464/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. septembra 2019 – Grupo Bimbo/EUIPO – Rubio Snacks (Tia Rosa) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Tia Rosa – Staršia národná obrazová ochranná známka TIA ROSA – Relatívny dôvod zamietnutia – Podobnosť tovarov – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/51

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. septembra 2019 – Grupo Bimbo/EUIPO – Rubio Snacks (Tia Rosa)
      (Vec T-464/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Tia Rosa - Staršia národná obrazová ochranná známka TIA ROSA - Relatívny dôvod zamietnutia - Podobnosť tovarov - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 399/61)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico City, Mexiko) (v zastúpení: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Rubio Snacks, SL (Bullas, Španielsko) (v zastúpení: I. Temiño Ceniceros a J. Oria Sousa-Montes, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 18. mája 2018 (vec R 2739/2017-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Rubio Snacks a Grupo Bimbo

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Grupo Bimbo, SAB de CV je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 17.9.2018.


title: Vec T-744/19: Žaloba podaná 5. novembra 2019 – Methanol Holdings (Trinidad)/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/48

      Žaloba podaná 5. novembra 2019 – Methanol Holdings (Trinidad)/Komisia
      (Vec T-744/19)
      (2020/C 10/58)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Methanol Holdings (Trinidad) Ltd (Couva, Trinidad a Tobago) (v zastúpení: B. Servais a V. Crochet, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/1688 z 8. októbra 2019, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá predbežné clo uložené na dovoz zmesí močoviny a dusičnanu amónneho s pôvodom v Rusku, na Trinidade a Tobagu a v Spojených štátoch amerických, v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy tohto konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod založený na skutočnosti, že metóda Komisie na určenie rozpätia cenového podhodnotenia a predaja pod cenu porušuje článok 1 ods. 1, článok 3 ods. 1, 2, 3, 5 až 8 a článok 9 ods. 4 základného nariadenia, judikatúru Všeobecného súdu a WTO, ako aj zásadu spravodlivého porovnania, pretože na účely výpočtu rozpätia cenového podhodnotenia a predaja pod cenu neporovnala ceny dovozov s cenou podobného výrobku vyrábaného podnikmi v Únii na rovnakej úrovni obchodu.
      Žalobkyňa v prvom rade tvrdí, že určenie ceny dovážanej močoviny a dusičnanu amónneho z Trinidadu a Tobaga na účely výpočtu rozpätia cenového podhodnotenia a predaja pod cenu na základe analogického použitia článku 2 ods. 9 základného nariadenia porušuje článok 3 ods. 1 základného nariadenia, a že použitím tejto zistenej ceny na účely určenia rozpätia cenového podhodnotenia a predaja pod cenu Komisia nevykonala porovnanie cien na rovnakej úrovni obchodu v rozpore s článkom 3 ods. 2, 3, 5 až 8, a v dôsledku toho článkom 9 ods. 4 základného nariadenia, judikatúrou Všeobecného súdu a WTO, ako aj zásadou spravodlivého porovnania.


title: Vec T-702/19: Žaloba podaná 11. októbra 2019 – Compass Overseas Holdings a iní/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/34

      Žaloba podaná 11. októbra 2019 – Compass Overseas Holdings a iní/Komisia
      (Vec T-702/19)
      (2020/C 10/46)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Compass Overseas Holdings Ltd (Chertsey, Spojené kráľovstvo), Compass Overseas Holdings No.2 Ltd (Chertsey), Hospitality Holdings Ltd (Chertsey) (v zastúpení: A. von Bonin, O. Brouwer a A. Pliego Selie, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej C(2019) 2526 Final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia a nedostatočne odôvodnila svoje rozhodnutie, pokiaľ ide o identifikáciu referenčného rámca v napadnutom rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia a nedostatočne odôvodnila svoje rozhodnutie, keď v napadnutom rozhodnutí nesprávne charakterizovala oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností ako odchýlku od bežného fungovania referenčného systému.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď v napadnutom rozhodnutí dospela k záveru, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností vytvára diskrimináciu medzi hospodárskymi subjektmi.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď v napadnutom rozhodnutí dospela k záveru, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností nie je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou referenčného systému.


title: Vec T-728/19: Žaloba podaná 29. októbra 2019 – PL/Komisia

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/56

      Žaloba podaná 29. októbra 2019 – PL/Komisia
      (Vec T-728/19)
      (2020/C 19/68)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: PL (v zastúpení: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutia Komisie z 13. augusta a 26. septembra 2019, ktorým sa čiastočne odmieta prístup k dokumentom týkajúcim sa žiadostí a opakovaných žiadostí žalobcu zo 4. decembra 2018, zaevidovaných 28. februára 2019 na základe výnimky stanovenej v článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 1049/2001 a týkajúcej sa ochrany súkromia a bezúhonnosti jednotlivca,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 2001, s. 1; Mim. vyd. 13/026, s. 102).

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 41 Charty základných práv Európskej únie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na porušení povinnosti odôvodnenia.


title: Vec C-813/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel d’Aix-en-Provence (Francúzsko) 5. novembra 2019 – MN

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/34

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel d’Aix-en-Provence (Francúzsko) 5. novembra 2019 – MN
      (Vec C-813/19)
      (2020/C 19/35)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour d’appel d’Aix-en-Provence

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: MN

         Žalovaní: RJA, RJO, FD, BG, PG, KL, LK, MJ, NI, OH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Spĺňajú také podmienky na vydanie európskeho zatykača francúzskou prokuratúrou, ako sú podmienky stanovené v článkoch 695-16 a nasl. Code de procédure pénale (Trestný poriadok), v plnom rozsahu požiadavky na účinnú súdnu ochranu v zmysle práva Európskej únie?

                  2.

                  Spĺňa francúzskou prokuratúrou podmienky potrebné na to, aby mohla byť považovaná za „vydávajúci súdny orgán“ v zmysle článku 6 ods. 1 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 (1)?

         (1)  Rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. L 190, 2002, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 4).


title: Vec C-167/16: Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 3. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander - Španielsko) – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA/Fernando Quintano Ujeta, María Isabel Sánchez García (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana spotrebiteľa – Smernica 93/13/EHS – Články 6 a 7 – Nekalé podmienky v spotrebiteľských zmluvách – Podmienka týkajúca sa predčasnej splatnosti v zmluve o hypotekárnom úvere – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Otázka, ktorá sa zhoduje s otázkou, o ktorej už Súdny dvor rozhodoval, alebo na ktorú možno odpoveď jasne vyvodiť z judikatúry – Vyhlásenie podmienky za čiastočne nekalú – Právomoci vnútroštátneho súdu v prípade podmienky považovanej za „nekalú“ – Nahradenie nekalej podmienky ustanovením vnútroštátneho práva – Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Zjavne neprípustná otázka)

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/3

      Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 3. júla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander - Španielsko) – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA/Fernando Quintano Ujeta, María Isabel Sánchez García
      (Vec C-167/16) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana spotrebiteľa - Smernica 93/13/EHS - Články 6 a 7 - Nekalé podmienky v spotrebiteľských zmluvách - Podmienka týkajúca sa predčasnej splatnosti v zmluve o hypotekárnom úvere - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Otázka, ktorá sa zhoduje s otázkou, o ktorej už Súdny dvor rozhodoval, alebo na ktorú možno odpoveď jasne vyvodiť z judikatúry - Vyhlásenie podmienky za čiastočne nekalú - Právomoci vnútroštátneho súdu v prípade podmienky považovanej za „nekalú“ - Nahradenie nekalej podmienky ustanovením vnútroštátneho práva - Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Zjavne neprípustná otázka)
      (2020/C 19/03)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander

         Účastníci konania

         Oprávnená: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

         Povinní: Fernando Quintano Ujeta, María Isabel Sánchez García

         Výrok

      Články 6 a 7 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách sa majú vykladať v tom zmysle, že na jednej strane bránia tomu, aby podmienka týkajúca sa predčasnej splatnosti v zmluve o hypotekárnom úvere, ktorá je považovaná za nekalú, zostala čiastočne záväzná tým spôsobom, že vnútroštátny súd zruší časti, ktoré spôsobujú jej nekalosť. Naproti tomu tieto články nebránia tomu, aby vnútroštátny súd napravil neplatnosť takejto nekalej podmienky – ktorej znenie vychádza zo zákonného ustanovenia, ktoré je uplatniteľné v prípade dohody medzi zmluvnými stranami – tým, že túto nahradí novým znením zákonného ustanovenia zavedeným po uzatvorení zmluvy, pokiaľ ďalšia existencia spornej zmluvy nie je možná bez tejto nekalej podmienky a pokiaľ neplatnosť celej zmluvy by mala pre spotrebiteľa mimoriadne nepriaznivé dôsledky.

         (1)  Ú. v. EÚ C 200, 6.6.2016.


title: Vec C-778/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Paris (Francúzsko) 22. októbra 2019 – ZX/BNP Paribas Personal Finance SA

text:
               20.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Paris (Francúzsko) 22. októbra 2019 – ZX/BNP Paribas Personal Finance SA
      (Vec C-778/19)
      (2020/C 19/26)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal de grande instance de Paris

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: ZX

         Žalovaná: BNP Paribas Personal Finance SA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni smernica 93/13 (1), vykladaná z hľadiska zásady efektivity, za okolností, akými sú okolnosti veci samej, uplatneniu pravidiel premlčania v týchto prípadoch: a) pokiaľ ide o vyhlásenie podmienky za nekalú; b) pokiaľ ide o prípadné vrátenie finančných prostriedkov; c) pokiaľ je spotrebiteľ navrhovateľom, a d) pokiaľ je spotrebiteľ odporcom, a to vrátane uplatnenia vzájomnej žaloby?

                  2.

                  V prípade úplne alebo čiastočne zápornej odpovede na prvú otázku, bráni smernica 93/13, vykladaná z hľadiska zásady efektivity, za okolností, akými sú okolnosti veci samej, uplatneniu vnútroštátnej judikatúry, ktorá za začiatok plynutia premlčacej lehoty stanovuje deň prijatia ponuky úveru, a nie deň, keď vznikli vážne finančné problémy?

                  3.

                  Patria také podmienky, ktorými sú podmienky, o aké ide v spore vo veci samej, a ktoré okrem iného stanovujú, že švajčiarsky frank je zúčtovacou menou a euro je platobnou menou, čo má za dôsledok to, že dlžník znáša kurzové riziko, do hlavného predmetu zmluvy v zmysle článku 4 ods. 2 smernice 93/13, a to za okolností, že sa nespochybňuje výška poplatkov za zmenu meny a existujú podmienky, ktoré stanovujú možnosť dlžníka využiť v presne stanovených dňoch konverziu na eurá podľa vopred stanoveného vzorca?

                  4.

                  Bráni smernica 93/13, vykladaná z hľadiska zásady efektivity práva Spoločenstva, vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej sú určitá podmienka alebo celý rad podmienok, akými sú podmienky, o aké ide vo veci samej, „zrozumiteľné“ v zmysle smernice, z dôvodov, že:

                              —

                              v predbežnej ponuke úveru sa podrobne popisujú transakcie spočívajúce v prepočte podľa menového kurzu, ku ktorým dochádza v priebehu existencie úveru, a uvádza sa v nej, že výmenným kurzom eur oproti švajčiarskym frankom bude kurz, ktorý je uplatniteľný dva pracovné dni pred dňom, keď nastane udalosť, na základe ktorej dochádza k transakcii, a ktorý je zverejnený na stránke Európskej centrálnej banky,

                              —

                              v ponuke sa uvádza, že dlžník súhlasí s takými transakciami spočívajúcimi v prepočte zo švajčiarskych frankov na eurá a z eur na švajčiarske franky podľa menového kurzu, ktoré sú potrebné na fungovanie a splácanie úveru, a že veriteľ vykoná konverziu zostatku mesačných úhrad na švajčiarske franky po zaplatení poplatkov spojených s úverom,

                              —

                              v ponuke sa uvádza, že ak z transakcie spočívajúcej v prepočte podľa menového kurzu vyplýva v čase splatnosti nižšia suma vo švajčiarskych frankoch, ktorá je vymáhateľná, amortizácia kapitálu bude pomalšia a prípadná časť neamortizovaného kapitálu sa z titulu splatnosti zaúčtuje ako debetný zostatok účtu vo švajčiarskych frankoch, a že sa upresňuje, že amortizácia kapitálu úveru sa bude vyvíjať v závislosti od výkyvov výmenného kurzu, uplatňovaného na mesačné úhrady, smerom nahor alebo nadol, že tento vývoj môže spôsobiť predĺženie alebo skrátenie doby amortizácie úveru, a prípadne zmeniť celkové náklady súvisiace so splatením úveru,

                              —

                              v článkoch „vnútorný účet v eurách“ a „vnútorný účet vo švajčiarskych frankoch“ sa podrobne popisujú transakcie uskutočňované pri každej platbe splátky úveru ako kreditná alebo debetná operácia na každom účte a v zmluve sa prehľadne vysvetľuje konkrétne fungovanie mechanizmu konverzie cudzej meny; a teda že v ponuke nie je predovšetkým žiadna výslovná zmienka o „kurzovom riziku“, ktoré znáša dlžník vzhľadom na to, že svoje príjmy nepoberá v zúčtovacej mene, a ani výslovná zmienka o „riziku súvisiacom s úrokovými sadzbami“?

                  5.

                  V prípade kladnej odpovede na štvrtú otázku, bráni smernica 93/13, vykladaná z hľadiska zásady efektivity práva Spoločenstva, vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej sú určitá podmienka alebo celý rad podmienok, akými sú podmienky, o aké ide vo veci samej, „zrozumiteľné“ v zmysle smernice, pokiaľ sa iba k prvkom uvedeným vo štvrtej otázke pridáva simulácia poklesu meny, v ktorej sa uhrádzajú splátky, o 5,29 % v porovnaní so zúčtovacou menou, v zmluve na počiatočnú dobu 25 rokov, a bez ďalšieho zmienenia takých pojmov, akými sú „riziko“ alebo „problém“?

                  6.

                  Znáša dôkazné bremeno spojené s preukázaním „zrozumiteľnosti“ podmienky v zmysle smernice 93/13, a to aj pokiaľ ide o okolnosti, za akých došlo k uzavretiu zmluvy, predajca resp. dodávateľ, alebo spotrebiteľ?

                  7.

                  Pokiaľ dôkazné bremeno spojené s preukázaním zrozumiteľnosti podmienky znáša predajca resp. dodávateľ, bráni smernica 93/13 vnútroštátnej judikatúre, v ktorej sa usudzuje, že v prípade existencie dokumentov týkajúcich sa techník predaja prináleží dlžníkom, aby preukázali jednak to, že boli príjemcami informácií obsiahnutých v týchto dokumentoch, a jednak to, že im ich adresovala práve banka, alebo naopak, vyžaduje uvedená smernica, aby tento dôkazný materiál zakladal domnienku toho, že informácie obsiahnuté v týchto dokumentoch sa dlžníkom poskytli, a to vrátane ústneho poskytnutia, t. j. jednoduchú domnienku, vyvrátenie ktorej prináleží predajcovi resp. dodávateľovi, ktorí musia zodpovedať za informácie oznámené prostredníctvom sprostredkovateľov, ktorých si vybrali?

                  8.

                  Môže sa existencia značnej nerovnováhy charakterizovať v zmluve, akou je zmluva, o akú ide vo veci samej, v ktorej obidve strany znášajú kurzové riziko, pokiaľ jednak predajca resp. dodávateľ má v porovnaní so spotrebiteľom lepšie možnosti predvídať kurzové riziko, a jednak je riziko, ktoré znáša predajca resp. dodávateľ, obmedzené hornou hranicou, zatiaľ čo riziko, ktoré znáša spotrebiteľ, takto obmedzené nie je?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).