title: Vec C-34/11: Žaloba podaná 21. januára 2011 — Európska komisia/Portugalská republika

text:
               2.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/15

         Žaloba podaná 21. januára 2011 — Európska komisia/Portugalská republika
   (Vec C-34/11)
   2011/C 103/26
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Guerra e Andrade a A. Alcover San Pedro, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Portugalská republika si tým, že nezabezpečila, aby úrovne PM10 v okolitom ovzduší neprekračovali limitné hodnoty stanovené v článku 13 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES (1) z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe, nesplnila povinnosti, ktoré jej z uvedeného článku vyplývajú,

               —

               zaviazať Portugalskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Vzhľadom na výhrady, ktoré uviedla Komisia vo svojom rozhodnutí z 26. novembra 2009, a správy predložené Portugalskom, z ktorých vyplýva, že limitné hodnoty PM10 sú v niektorých oblastiach a aglomeráciách naďalej prekračované, a ktoré v niektorých prípadoch preukazujú tendenciu k dlhodobému prekračovaniu limitných hodnôt, sa Komisia domnieva, že Portugalsko si neplní povinnosti vyplývajúce z článku 13 smernice 2008/50, pokiaľ ide o aglomerácie a oblasti Braga, Porto litoral, Área Metropolitana de Lisboa Norte a Área Metropolitana de Lisboa Sul.

      (1)  Ú. v. EÚ L 152, s. 1.


title: Vec C-591/14: Žaloba podaná 19. decembra 2014 – Európska komisia/Belgické kráľovstvo

text:
               2.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/16

      Žaloba podaná 19. decembra 2014 – Európska komisia/Belgické kráľovstvo
      (Vec C-591/14)
      (2015/C 073/22)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a B. Stromsky, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Belgické kráľovstvo

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  konštatovať, že Belgické kráľovstvo tým, že v stanovených lehotách neprijalo všetky potrebné opatrenia, aby vymohlo od príjemcov štátnu pomoc vyhlásenú za nezákonnú a nezlučiteľnú so spoločným trhom článkom 1 ods. 3 a 4 rozhodnutia Komisie 2011/678/EÚ z 27. júla 2011 týkajúceho sa štátnej pomoci, ktorú poskytlo Belgicko na financovanie skríningu prenosných spongiformných encefalopatií (TSE) hovädzieho dobytka (1), a v určenej lehote neinformovalo o nich Komisiu o opatreniach prijatých na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím, si nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 288 štvrtého odseku ZFEÚ a článkov 2, 3 a 4 uvedeného rozhodnutia,

                  —

                  zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Komisia rozhodnutím 2011/678 týkajúcim sa štátnej pomoci, ktorú poskytlo Belgicko na financovanie skríningu prenosných spongiformných encefalopatií (TSE) hovädzieho dobytka, vyhlásila štátnu pomoc poskytnutú Belgickom za nezákonnú a nezlučiteľnú so spoločným trhom.
      Lehota určená v rozhodnutí na vymáhanie štátnej pomoci vyhlásenej za nezákonnú uplynula 28. novembra 2011 bez toho, aby sa uskutočnilo úplne vrátenie tejto pomoci.
      Ku dňu podania tejto žaloby pritom žalovaná ešte neprijala potrebné opatrenia na vymáhanie priznanej pomoci od podnikov, ktoré boli jej príjemcami, ani neoznámila Komisii všetky požadované informácie.

         (1)  Ú. v. EÚ L 274, s. 36.


title: Vec C-393/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 14. júla 2016 – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd

text:
               31.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 402/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 14. júla 2016 – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd
   (Vec C-393/16)
   (2016/C 402/18)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

      Žalovaná: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd

      Vedľajší účastník konania: Galana NV

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa článok 118m ods. 2 písm. a) bod ii) nariadenia (ES) č. 1234/2007 (1), ako aj článok 103 ods. 2 písm. a) bod ii) nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 (2) vykladať v tom zmysle, že do ich pôsobnosti spadá aj prípad, v ktorom sa chránené označenie pôvodu použije ako súčasť označenia potraviny, ktorá nezodpovedá špecifikáciám výrobku, ale do ktorej bola pridaná prísada, ktorá zodpovedá špecifikáciám výrobku?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:
               Majú sa článok 118m ods. 2 písm. a) bod ii) nariadenia (ES) č. 1234/2007, ako aj článok 103 ods. 2 písm. a) bod ii) nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 vykladať v tom zmysle, že použitie chráneného označenia pôvodu ako súčasť označenia potraviny, ktorá nezodpovedá špecifikáciám výrobku, do ktorej však bola pridaná prísada, ktorá im zodpovedá, predstavuje využívanie dobrej povesti označenia pôvodu, ak označenie potraviny zodpovedá praxi pri označovaní výrobkov pre príslušnú verejnosť a prísada je pridaná v dostatočnom množstve na to, aby danému výrobku dodala podstatnú vlastnosť?

               3.

               Majú sa článok 118m ods. 2 písm. b) nariadenia (ES) č. 1234/2007, ako aj článok 103 ods. 2 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 vykladať v tom zmysle, že použitie chráneného označenia pôvodu, za podmienok opísaných v druhej prejudiciálnej otázke, predstavuje zneužitie, napodobenie alebo vyvolávanie mylnej predstavy?

               4.

               Majú sa článok 118m ods. 2 písm. c) nariadenia (ES) č. 1234/2007, ako aj článok 103 ods. 2 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 vykladať v tom zmysle, že sa uplatnia len na nepravdivé alebo do omylu uvádzajúce údaje, ktoré môžu vyvolať v príslušnej skupine verejnosti nesprávnu predstavu o zemepisnom pôvode výrobku?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov);Ú. v. EÚ L 299, 2007, s. 1.

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa vytvára spoločná organizácia trhov s poľnohospodárskymi výrobkami, a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007; Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 671.


title: Vec T-817/16: Žaloba podaná 21. novembra 2016 – Vans/EUIPO – Deichmann (V)

text:
               23.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/49

         Žaloba podaná 21. novembra 2016 – Vans/EUIPO – Deichmann (V)
   (Vec T-817/16)
   (2017/C 022/67)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Vans, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Hirsch, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Deichmann SE (Essen, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie (vyobrazenie „V“) – prihláška č. 10 263 978.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 19. septembra 2016 vo veci R 2030/2015-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zmenil napadnuté rozhodnutie v tom zmysle, aby bola námietka v celom rozsahu zamietnutá,

               —

               subsidiárne zmenil napadnuté rozhodnutie v tom zmysle, aby bola námietka zamietnutá aj v prípade výrobkov „kožené výrobky a imitácie kože; kufre a cestovné tašky; dáždniky, slnečníky a vychádzkové palice; peňaženky; tašky; ruksaky; turistické taštičky; aktovky, školské aktovky; športové tašky; plážové tašky; krúžky na kľúče; turistické taštičky okolo pása; puzdrá na karty“ patriacich do triedy 18, a výrobkov „odevy, obuv a pokrývky hlavy; opasky; rukavice“ patriacich do triedy 25,

               —

               subsidiárnejšie zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie pravidla č. 19 ods. 2 a 3, ako aj pravidla č. 20 ods. 1 nariadenia č. 2868/95,

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenie č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 60 ods. 1 prvej vety, článku 63 ods. 2 a článku 75 ods. 1 prvej vety nariadenia č. 207/2009, zásady reformatio in peius, ako aj práva byť vypočutý.


title: Vec T-281/16 P: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 11. novembra 2016 – Solelec a i./Parlament („Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Verejné zákazky na práce — Verejné obstarávanie — Elektrické práce (silnoprúd) v rámci projektu rozšírenia a rekonštrukcie budovy Parlamentu Konrad Adenauer v Luxemburgu — Zamietnutie ponuky uchádzača a pridelenie zákazky inému uchádzačovi — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“)

text:
               9.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/38

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 11. novembra 2016 – Solelec a i./Parlament
   (Vec T-281/16 P)
   ((„Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Verejné zákazky na práce - Verejné obstarávanie - Elektrické práce (silnoprúd) v rámci projektu rozšírenia a rekonštrukcie budovy Parlamentu Konrad Adenauer v Luxemburgu - Zamietnutie ponuky uchádzača a pridelenie zákazky inému uchádzačovi - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“))
   (2017/C 006/48)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Solelec (Esch-sur-Alzette, Luxembursko), Mannelli &amp, Associés SA (Bertrange), Paul Wagner et fils SA (Luxembursko), Socom SA (Foetz) (v zastúpení: S. Marx, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: M. Mráz a L. Chrétien, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článkoch 278 a 279 ZFEÚ na odklad výkonu, po prvé, rozhodnutia Parlamentu z 27. mája 2016, ktorým sa zamietla ponuka žalobkýň pre časť č. 75 v rámci verejného obstarávania INLO-D-UPIL-T-15-AO6 týkajúceho sa projektu rozšírenia a rekonštrukcie budovy Konrad Adenauer v Luxemburgu, a po druhé, rozhodnutia, ktorým sa táto časť prideľuje inému uchádzačovi

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               Uznesenie z 9. júna 2016 vydané vo veci T-281/16 P sa zrušuje.

               3.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Rozsudok súdu z 1. februára 2016 vo veci E-20/15 – Dozorný úrad EZVO/Island (Nesplnenie záväzkov štátu EZVO, ktorý je členom EHP – Nevykonanie transpozície – Smernica 2013/10/EÚ, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 75/324/EHS o aerosólových rozprašovačoch)

text:
               19.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 18/26

         ROZSUDOK SÚDU
   z 1. februára 2016
   vo veci E-20/15
   Dozorný úrad EZVO/Island
   (Nesplnenie záväzkov štátu EZVO, ktorý je členom EHP – Nevykonanie transpozície – Smernica 2013/10/EÚ, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 75/324/EHS o aerosólových rozprašovačoch)
   (2017/C 18/10)
   Vo veci E-20/15, Dozorný úrad EZVO/Island – ŽIADOSŤ o vyhlásenie, že Island tým, že v stanovenej lehote neprijal opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v kapitole VIII bode 1 prílohy II k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Komisie 2013/10/EÚ z 19. marca 2013, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 75/324/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa aerosólových rozprašovačov s cieľom prispôsobiť jej ustanovenia o označovaní nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí) v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k uvedenej dohode, si nesplnil svoje záväzky vyplývajúce z článku 3 uvedeného aktu a článku 7 Dohody o EHP, súd v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen (sudca spravodajca) a Páll Hreinsson, sudcovia, vyniesol 1. februára 2016 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
   Súd EZVO týmto:

               1.

               vyhlasuje, že Island tým, že v stanovenej lehote neprijal opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v kapitole VIII bode 1 prílohy II k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Komisie 2013/10/EÚ z 19. marca 2013, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 75/324/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa aerosólových rozprašovačov s cieľom prispôsobiť jej ustanovenia o označovaní nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí) v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k uvedenej dohode, si nesplnil svoje záväzky vyplývajúce z článku 3 uvedeného aktu a článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               nariaďuje Islandu uhradiť trovy tohto konania.


title: Vec C-485/11: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  27. júna 2013 — Európska komisia/Francúzska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Elektronické komunikačné siete a služby — Smernica 2002/20/ES — Článok 12 — Správne poplatky vzťahujúce sa na podniky, ktoré sú držiteľmi všeobecného povolenia — Vnútroštátna právna úprava — Operátori elektronickej komunikácie — Povinnosť zaplatiť dodatočný poplatok)

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/9

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 27. júna 2013 — Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-485/11) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Elektronické komunikačné siete a služby - Smernica 2002/20/ES - Článok 12 - Správne poplatky vzťahujúce sa na podniky, ktoré sú držiteľmi všeobecného povolenia - Vnútroštátna právna úprava - Operátori elektronickej komunikácie - Povinnosť zaplatiť dodatočný poplatok)
   2013/C 225/14
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Bordes a G. Braun, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues a J.-S. Pilczer, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: N. Díaz Abad, splnomocnený zástupca), Maďarsko (v zastúpení: M. Z. Fehér, K. Szíjjártó, K. Molnár a A. Szilágyi, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 12 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné siete a služby (Ú. v. EÚ L 108, s. 21) — Poplatky a úhrady týkajúce sa podnikov, ktoré sú držiteľmi všeobecného povolenia — Zlučiteľnosť vnútroštátnej právnej úpravy zavádzajúcej dodatočný poplatok pre prevádzkovateľov elektronickej komunikácie

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

               3.

               Španielske kráľovstvo a Maďarsko znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 355, 3.12.2011.


title: Vec T-355/14: Žaloba podaná 30. mája 2014 – STC/Komisia

text:
               14.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/64

         Žaloba podaná 30. mája 2014 – STC/Komisia
   (Vec T-355/14)
   (2014/C 223/66)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: STC SpA (Forlì, Taliansko) (v zastúpení: A. Marelli a G. Delucca, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutia so všetkými právnymi a skutkovými dôsledkami s tým súvisiacimi, najmä:

               —

               zaviazal verejného obstarávateľa, aby nahradil škodu spôsobenú protiprávnymi rozhodnutiami, a to buď v konkrétnej požadovanej forme novým zadaním zákazky žalobkyni, alebo iným rovnocenným spôsobom, pričom v tomto prípade, v podobe náhrady škody vyplývajúcej z ušlého zisku podniku, ako aj z ujmy spôsobenej v dôsledku nemožnosti uviesť túto zákazku v rámci profesijnej skúsenosti žalobkyne, a to v celkovej sume predstavujúcej 15 % ceny uvedenej v ponuke žalobkyne alebo subsidiárne v celkovej sume predstavujúcej 15 % hodnoty zákazky alebo v akejkoľvek inej vyššej alebo nižšej sume, ktorá bude prípadne spravodlivo stanovená súdom, v každom prípade zvýšenej o kompenzačné úroky z omeškania, a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania vrátane vedľajších nákladov, skutočne vynaložených výdavkov a iných zákonom stanovených nákladov, ktoré budú vyčíslené neskôr.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Táto žaloba je podaná proti rozhodnutiu, ktoré negatívne vyhodnotilo ponuku predloženú žalobkyňou v rámci postupu verejného obstarávania JRC IPR 2013 C04 0031 OC, prijatému Európskou komisiou, generálnym riaditeľstvom Spoločné výskumné centrum, Riaditeľstvom pre správu strediska v Ispre, Oddelením Údržby a služieb, a oznámenému listom z 3. apríla 2014 s označením Ares(2014)1041060, proti rozhodnutiu o zadaní zákazky inému podniku, ako aj proti rozhodnutiu o zamietnutí žiadosti o prístup k dokumentácii k verejnému obstarávaniu.
   Predmetom dotknutého verejného obstarávania bol projekt, dodávka zariadení a výstavba novej trigeneračnej jednotky s plynovou turbínou a súvisiaca zmluva na bežnú a mimoriadnu údržbu na obdobie šiestich rokov, so zárukou na prvé dva roky.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na nepriznaní žalobkyni práva na prístup k spisu verejného obstarávania. V tomto ohľade žalobkyňa namieta proti porušeniu:

                           —

                           článkov 42 a 47 Charty základných práv Európskej únie,

                           —

                           práva na prístup k spisu verejného obstarávania v rozsahu, v akom nemala prístup k poradiu vyplývajúcemu z verejného obstarávania a k počtu bodov získaných inými konkurentmi, ani k úplnému zneniu hodnotiacej správy týkajúcej sa žalobkyne,

                           —

                           práva na obhajobu a práva na účinný prostriedok nápravy.

               2.

               Druhý žalobný dôvod týkajúci sa hospodárskej ponuky predloženej žalobkyňou. V tomto ohľade žalobkyňa namieta proti porušeniu:

                           —

                           článku 296 ZFEÚ z dôvodu protichodného a nedostatočného odôvodnenia,

                           —

                           práva na riadnu správu vecí verejných podľa 41 ods. 2 Charty základných práva Európskej únie,

                           —

                           článku 112 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, s. 1),

                           —

                           článku 160 ods. 3 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 1268/2012 z 29. októbra 2012 o pravidlách uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie (Ú. v. EÚ L 362, s. 1),

                           —

                           zásady rovnosti zaobchádzania a povinnosti transparentnosti v štádiu hodnotenia ponúk na účely zadania zákazky, ako aj zásady rovnosti príležitostí pre všetkých uchádzačov.

               3.

               Tretí žalobný dôvod týkajúci sa technickej ponuky predloženej žalobkyňou. V tomto ohľade žalobkyňa namieta proti porušeniu:

                           —

                           článku 296 ZFEÚ z dôvodu protichodného a nedostatočného odôvodnenia,

                           —

                           práva na riadnu správu vecí verejných podľa 41 ods. 2 Charty základných práva Európskej únie,

                           —

                           článku 112 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, s. 1),

                           —

                           článku 139 ods. 1 a článku 160 ods. 3 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 1268/2012 z 29. októbra 2012 o pravidlách uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie (Ú. v. EÚ L 362, s. 1),

                           —

                           zásady transparentnosti a článku 16 Charty základných práva Európskej únie.

         Žalobkyňa namieta tiež proti skresleniu zistení vyplývajúcich z dokumentácie.


title: Vec C-144/05: Žaloba podaná 30. marca 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Belgickému kráľovstvu

text:
               11.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/24

         Žaloba podaná 30. marca 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Belgickému kráľovstvu
   (Vec C-144/05)
   (2005/C 143/35)
   Jazyk konania: holandčina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Knut Simonsson a Wouter Wils, splnomocnení zástupcovia, podala 30. marca 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Belgickému kráľovstvu.
   Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor:

               1)

               určil, že Belgické kráľovstvo si nesplnilo povinnosti vyplývajúce mu zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/59/ES (1) z 27. júna 2002, ktorou sa zriaďuje monitorovací a informačný systém Spoločenstva pre lodnú dopravu a ktorou sa zrušuje smernica Rady 93/75/EHS tým, že neprijalo zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou, alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu;

               2)

               zaviazal Belgické kráľovstvo nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 5. februára 2004.

      (1)  Ú. v. ES L 208, 05.08.2002, s. 10.


title: Vec C-659/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 27. decembra 2011 — TVI Televisão Independente, S.A./Fazenda Pública

text:
               18.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 49/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 27. decembra 2011 — TVI Televisão Independente, S.A./Fazenda Pública
   (Vec C-659/11)
   2012/C 49/35
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: TVI Televisão Independente, S.A.

      Odporkyňa: Fazenda Pública

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je článok 16 ods. 1 CIVA [Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado] tak, ako bol vyložený v napadnutom rozsudku (v tom zmysle, že poplatok za vysielanie komerčnej reklamy je súčasťou poskytovania reklamných služieb, v dôsledku čoho musí byť zahrnutý do základu dane za poskytovanie služieb na účely DPH), v súlade s článkom 11 časťou A ods. 1 písm. a) smernice 77/388/ES (1) (súčasný článok 73 smernice Rady 2006/112/ES (2) z 28. novembra 2006), a najmä s pojmom „protihodnota, ktorú získal alebo získa dodávateľ za tento tovar alebo služby“?

               2.

               Je článok 16 ods. 6 písm. c) CIVA tak, ako bol vyložený v napadnutom rozsudku (v tom zmysle, že poplatok za vysielanie komerčnej reklamy nepredstavuje sumu zaplatenú v mene a na účet príjemcu služieb, aj keď sa vedie na osobitných účtoch tretích osôb a je určený verejnoprávnym subjektom, v dôsledku čoho nie je vylúčený zo základu dane na účely DPH), v súlade s článkom 11 časťou A ods. 3 písm. c) smernice 77/388/ES [súčasný článok 79 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006], a najmä s pojmom „čiastky získané zdaniteľnou osobou od svojho kupujúceho alebo zákazníka vo forme spätných splátok za výdavky zaplatené v mene a na účet kupujúceho alebo zákazníka, ktoré boli zapísané do jej účtovných kníh na pozastavenom účte [na samostatnom účte — neoficiálny preklad]“?

      (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).

      (2)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1).


20150731015616672015/C 270/022262013CJC27020150817SK01SKINFO_JUDICIAL201506112211Spojené veci C-226/13, C-245/13, C-247/13 a C-578/13: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 11. júna 2015 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel – Nemecko) – Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)/Helénska republika (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Doručovanie súdnych a mimosúdnych písomností — Nariadenie (ES) č. 1393/2007 — Článok 1 ods. 1 — Pojem „občianska alebo obchodná vec“ — Zodpovednosť štátu za „acta iure imperii“)
 ---documentbreak--- C2702015SK210120150611SK00022121Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 11. júna 2015 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel – Nemecko) – Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)/Helénska republika
   (Spojené veci C-226/13, C-245/13, C-247/13 a C-578/13) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Doručovanie súdnych a mimosúdnych písomností — Nariadenie (ES) č. 1393/2007 — Článok 1 ods. 1 — Pojem „občianska alebo obchodná vec“ — Zodpovednosť štátu za „acta iure imperii“)“2015/C 270/02Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátne súdy, ktoré podali návrhy na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)

      Žalovaná: Helénska republika

      Výrok rozsudku

   Článok 1 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch (doručovanie písomností) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000 sa má vykladať v tom zmysle, že súdne žaloby z dôvodu porušenia práv držby a vlastníckych práv a na zmluvné plnenie a náhradu škody, o aké ide vo veci samej, ktoré podali súkromné osoby, vlastníci štátnych dlhopisov, proti štátu, ktorý tieto dlhopisy vydal, patria do pôsobnosti uvedeného nariadenia, pretože sa nezdá, že by zjavne nepatrili pod občianske alebo obchodné veci.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 215, 27.7.2013.

      Ú. v. EÚ C 24, 25.1.2014.


title: Vec T-354/15: Žaloba podaná 2. júla 2015 – Allergopharma/Komisia

text:
               5.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/11

         Žaloba podaná 2. júla 2015 – Allergopharma/Komisia
   (Vec T-354/15)
   (2015/C 328/10)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Allergopharma GmbH & Co. KG (Reinbek, Nemecko) (v zastúpení: T. Müller-Ibold a F.-C. Laprévote, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 27. marca 2015 o schéme pomoci v prospech nemeckých farmaceutických spoločností vo finančných ťažkostiach vo forme oslobodenia od povinných náhrad [SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP)],

               —

               uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod: nesprávne právne posúdenie a porušenie Zmluvy, zásady zákazu diskriminácie a zásady legitímnych očakávaní nedodržaním pokynov pre pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu (1)

                           —

                           Prvým žalobným dôvodom sa vytýka, že rozhodnutie porušuje základné právne zásady rovnakého zaobchádzania a legitímnych očakávaní a Komisia sa v ňom dopustila nesprávneho právneho posúdenia, pretože toto rozhodnutie sa neprípustným spôsobom odchýlilo od záväzných pokynov pre pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu, hoci takéto odchýlenie sa v pokynoch nestanovuje. Odôvodnenie, že cieľom oslobodenia nie je umelo udržiavať na trhu neefektívne podniky, je nesprávne, pretože (i) rozlišuje medzi efektívnymi a neefektívnymi podnikmi, hoci sa to v pokynoch nestanovuje, a (ii) koncept „efektivity“, z ktorého vychádza Komisia, je nezlučiteľný so základnými zásadami pravidiel štátnej pomoci.

               2.

               Druhý žalobný dôvod: nesprávne právne posúdenie, nesprávne skutkové posúdenie a zjavne nesprávne posúdenie pri uplatnení článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ

                           —

                           V druhom žalobnom dôvode sa vytýka, že rozhodnutie je aj za predpokladu, že Komisia môže pri oslobodení vychádzať priamo z článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, postihnuté celým radom nesprávnych právnych posúdení a skutkových posúdení, pretože nejasne definuje cieľ pomoci a nevysvetľuje, prečo je pomoc nevyhnutná na dosiahnutie cieľa. Podľa názoru žalobcu Komisia konkrétne nevzala do úvahy, že schválená prevádzková pomoc pre podniky v ťažkostiach nie je podľa judikatúry v zásade vhodná na dosiahnutie cieľa spoločného záujmu a že oslobodenie nemá motivačný účinok.

               3.

               Tretí žalobný dôvod: porušenie základných procesných záruk a práva na vypočutie

                           —

                           V treťom žalobnom dôvode sa vytýka, že napadnuté rozhodnutie značne presahuje rámec objasnenia otázok vznesených v rozhodnutí o začatí konania a porušuje tak právo byť vypočutý a procesné záruky podľa článku 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999 (2). Na jednej strane sa v napadnutom rozhodnutí dospelo k záveru, že v prípade pomoci nie je vhodné vychádzať z pokynov pre pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu, pričom rozhodnutie o začatí konania zdôrazňuje, že ide o „jediný právny základ pre zlučiteľnosť s vnútorným trhom“. Na druhej strane sa dospelo k záveru, že na účely zlučiteľnosti pomoci je výnimočné vhodné vychádzať z článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, hoci rozhodnutie o začatí konania túto možnosť nenaznačuje. Táto skutočnosť pripravila žalobcu o možnosť vyjadriť sa k týmto otázkam, ktoré boli pre Komisiu v konečnom dôsledku rozhodujúce.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod: porušenie povinnosti odôvodnenia

                           —

                           Štvrtým žalobným dôvodom sa vytýka, že napadnuté rozhodnutie obsahuje závažné chyby v odôvodnení, pretože Komisia v mnohých bodoch neuviedla zrozumiteľné vysvetlenie. V rozhodnutí chýba najmä zrozumiteľné odôvodnenie (i) pre použitie výnimky v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ a (ii) týkajúce sa mimoriadnych okolností, ktoré by odôvodnili schválenie takej prevádzkovej pomoci, ako je pomoc v prejednávanom prípade.

      (1)  Usmernenia spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach (Ú. v. EÚ C 244, 2004, s. 2).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd 08/001, s. 339).


title: Vec C-55/06: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  24. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Köln – Nemecko) – Arcor AG & Co. KG/Spolková republika Nemecko (Telekomunikácie — Nariadenie (ES) č. 2887/2000 — Prístup k účastníckej prípojke — Zásada nákladovej orientácie cien — Náklady — Úroky spojené s vloženým kapitálom — Odpisovanie investičného majetku — Ohodnotenie miestnych telekomunikačných infraštruktúr — Súčasné náklady a historické náklady — Základ pre výpočet — Skutočné náklady — Už zaplatené náklady a predpokladané náklady — Preukázanie nákladov — Vzostupný a zostupný analytický model — Podrobná vnútroštátna právna úprava — Miera voľnej úvahy národných regulačných úradov — Súdna kontrola — Procesná autonómnosť členských štátov — Zásady rovnocennosti a efektivity — Spochybnenie na súde rozhodnutí o schválení cien notifikovaného operátora užívateľmi — Dôkazné bremeno — Dohľad a súdne konanie)

text:
               7.6.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/3

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 24. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Köln – Nemecko) – Arcor AG & Co. KG/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-55/06) (1)

   (Telekomunikácie - Nariadenie (ES) č. 2887/2000 - Prístup k účastníckej prípojke - Zásada nákladovej orientácie cien - Náklady - Úroky spojené s vloženým kapitálom - Odpisovanie investičného majetku - Ohodnotenie miestnych telekomunikačných infraštruktúr - Súčasné náklady a historické náklady - Základ pre výpočet - Skutočné náklady - Už zaplatené náklady a predpokladané náklady - Preukázanie nákladov - Vzostupný a zostupný analytický model - Podrobná vnútroštátna právna úprava - Miera voľnej úvahy národných regulačných úradov - Súdna kontrola - Procesná autonómnosť členských štátov - Zásady rovnocennosti a efektivity - Spochybnenie na súde rozhodnutí o schválení cien notifikovaného operátora užívateľmi - Dôkazné bremeno - Dohľad a súdne konanie)
   (2008/C 142/03)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Verwaltungsgericht Köln
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Arcor AG & Co. KG

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Za účasti: Deutsche Telekom AG
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Verwaltungsgericht Köln – Výklad článku 1 ods. 4, článku 3 ods. 3 a článku 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2887/2000 z 18. decembra 2000 o neviazanom prístupe k účastníckej prípojke (Ú. v. EÚ L 336, s. 4; Mim. vyd. 13/026, s. 83)
   Výrok rozsudku

               1.

               Úroky spojené s vloženým kapitálom a odpisy investičného majetku použitého na zavedenie účastníckej prípojky sú súčasťou nákladov, na ktoré sa musí prihliadnuť v súlade so zásadou nákladovej orientácie cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke upravenou v článku 3 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2887/2000 z 18. decembra 2000 o neviazanom prístupe k účastníckej prípojke.

               2.

               V rámci uplatnenia zásady nákladovej orientácie cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke upravenej v článku 3 ods. 3 nariadenia č. 2887/2000 národné regulačné úrady musia na určenie základu pre výpočet nákladov notifikovaného operátora zohľadniť skutočné náklady, a to náklady už zaplatené notifikovaným operátorom, ako aj predpokladané náklady, pričom tieto posledné uvedené náklady budú prípadne založené na ocenení výdavkov za náhradu siete alebo niektorých jej častí.

               3.

               Podľa článku 4 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 2887/2000 národný regulačný úrad môže žiadať od notifikovaného operátora, aby mu poskytol relevantné informácie o dokumentoch preukazujúcich náklady, na ktoré sa prihliadlo v rámci uplatnenia zásady nákladovej orientácie cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke. Keďže právo Spoločenstva neobsahuje ustanovenie týkajúce sa účtovných dokladov, ktoré sa majú preskúmať, je len úlohou národných regulačných úradov podľa uplatniteľného práva preskúmať, či sú pre potreby účtovania nákladov predložené doklady najvhodnejšie.

               4.

               Právo Spoločenstva nevylučuje hypotézu, že v rámci uplatnenia zásady nákladovej orientácie cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke v prípade neúplných a nezrozumiteľných účtovných dokladov určia národné regulačné úrady náklady na základe vzostupného alebo zostupného analytického nákladového modelu.

               5.

               Možnosť priznaná členským štátom v článku 1 ods. 4 nariadenia č. 2887/2000 prijať podrobné vnútroštátne opatrenia nemôže spôsobiť neuplatniteľnosť zásady nákladovej orientácie cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke, ako je upravená v článku 3 ods. 3 tohto nariadenia.

               6.

               Z ustanovení článku 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 2887/2000 vyplýva, že v rámci preskúmania poplatkov notifikovaných operátorov za poskytnutie neviazaného prístupu k účastníckej prípojke vzhľadom na zásadu spoplatnenia upravenú v článku 3 ods. 3 tohto nariadenia disponujú národné regulačné úrady širokou právomocou pokrývajúcou posúdenie rôznych aspektov týchto poplatkov a to vrátane zmeny cien a teda navrhovaných poplatkov. Táto široká právomoc sa tiež vzťahuje na náklady vynaložené notifikovanými operátormi, akými sú úroky spojené s vloženým kapitálom a odpisy investičného majetku, základ ich výpočtu, ako aj spôsoby účtovného preukázania týchto nákladov.

               7.

               Je úlohou samotných členských štátov v rámci procesnej autonómnosti, ktorou disponujú, určiť v súlade so zásadami rovnocennosti a efektivity súdnej ochrany príslušný súd, povahu sporu a ďalej postup súdnej kontroly, pokiaľ ide o rozhodnutia národných regulačných úradov týkajúce sa schválenia cien notifikovaných operátorov za neviazaný prístup k ich účastníckej prípojke. Za týchto podmienok vnútroštátny súd musí zabezpečiť, že povinnosti vyplývajúce z nariadenia č. 2887/2000, čo sa týka neviazaného prístupu k účastníckej prípojke, sa podľa postupov, ktoré sú v súlade so zásadou spoplatnenia uvedenou v článku 3 ods. 3 tohto nariadenia, účinne dodržiavajú a to za transparentných, spravodlivých a nediskriminačných podmienok.

               8.

               Článok 4 ods. 1 nariadenia č. 2887/2000 v spojení s článkom 5a ods. 3 smernice Rady 90/387/EHS z 28. júna 1990 o vytvorení vnútorného trhu pre telekomunikačné služby prostredníctvom otvoreného prístupu k sieti zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 97/51/ES zo 6. októbra 1997 vyžaduje, aby vnútroštátne súdy vykladali a uplatňovali vnútroštátne procesné pravidlá upravujúce podanie žaloby tak, aby rozhodnutie národného regulačného úradu týkajúce sa schválenia cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke mohlo byť napadnuté na súde nielen podnikom, ktorý je adresátom takéhoto rozhodnutia, ale tiež užívateľmi v zmysle tohto nariadenia, ktorých práva môžu byť potenciálne dotknuté týmto rozhodnutím.

               9.

               Nariadenie č. 2887/2000 treba vykladať v tom zmysle, že v rámci dohľadu nad spoplatnením neviazaného prístupu k účastníckej prípojke vedeného národným regulačným úradom podľa článku 4 tohto nariadenia je úlohou notifikovaného operátora predložiť dôkaz, že jeho ceny dodržujú zásadu nákladovej orientácie cien. Naopak je úlohou členských štátov stanoviť rozdelenie dôkazného bremena medzi národný regulačný úrad, ktorý prijal rozhodnutie o schválení cien notifikovaného operátora, a užívateľa, ktorý spochybňuje toto rozhodnutie. Rovnako je úlohou členských štátov stanoviť v súlade s ich procesnými pravidlami a v súlade so zásadami Spoločenstva efektivity a rovnocennosti súdnej ochrany spôsob rozdelenia dôkazného bremena v prípade spochybnenia na súde rozhodnutia národného regulačného úradu, ktoré schvaľuje ceny notifikovaného operátora za neviazaný prístup k jeho účastníckej prípojke.

      (1)  Ú. v. EÚ C 96, 22.4.2006.


title: Vec C-319/09 P: Odvolanie podané 11. augusta 2009 : ACEA SpA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (ôsma rozšírená komora) z  11. júna 2009 vo veci T-297/02, ACEA S.p.A./Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               7.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 267/38

         Odvolanie podané 11. augusta 2009: ACEA SpA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (ôsma rozšírená komora) z 11. júna 2009 vo veci T-297/02, ACEA S.p.A./Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-319/09 P)
   2009/C 267/69
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: ACEA SpA (v zastúpení: L. Radicati di Brozolo, A. Giardina a T. Ubaldi, avvocati)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev, ACSM Como SpA, AEM — Azienda Energetica Metropolitana Torino — SPA

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok vo veci T-297/02 v časti, v ktorej nesankcionuje nepreskúmanie jednotlivých prípadov použitia trojročného oslobodenia od dane z príjmov právnických osôb a potvrdzuje všeobecnú a abstraktnú kvalifikáciu uvedeného trojročného oslobodenia ako štátnej pomoci,

               —

               zrušiť rozsudok v časti, v ktorej neuznáva kvalifikáciu trojročného oslobodenia od dane z príjmov právnických osôb ako existujúcu pomoc podľa článku 1 písm. b), v) nariadenia (ES) č. 659/1999 (1),

               —

               zrušiť rozsudok v časti, v ktorej potvrdzuje legitimitu nariadenia o vymáhaní stanoveného v článku 3 rozhodnutia (2),

               —

               zaviazať Komisiu nahradiť trovy konania na oboch stupňoch.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka uvádza štyri odvolacie dôvody na podporu svojich návrhov.
   Prvý odvolací dôvod sa týka nesprávneho právneho posúdenia uplatnenia článku 88 ES a nariadenia (ES) č. 659/1999, ako aj neexistencie odôvodnenia napadnutého rozsudku, pokiaľ ide o nepreskúmanie jednotlivých prípadov použitia trojročného oslobodenia od dane z príjmov právnických osôb stanoveného v článku 3 ods. 70 zákona č. 549/1995 a článku 66 ods. 14 zákonného dekrétu č. 331/1993. Súd prvého stupňa sa totiž dopustil nesprávneho súdneho posúdenia a neuviedol odôvodnenie v tom, že s ohľadom na osobitné okolnosti veci a informácie, ktoré mala Komisia k dispozícii, nesankcionoval abstraktné a neúplné vyšetrovanie a závery, ktoré uviedla Komisia v spornom rozhodnutí, pokiaľ ide o jednotlivé prípady, v ktorých sa použilo oslobodenie od dane.
   Druhý odvolací dôvod sa týka nesprávneho uplatnenia článku 87 ods. 1 ES Súdom prvého stupňa, ako aj neexistencie odôvodnenia v rozsahu, v akom Súd prvého stupňa potvrdil všeobecnú a abstraktnú kvalifikáciu uvedeného trojročného oslobodenia ako štátnej pomoci. Osobitne Súd prvého stupňa správne neoveril okolnosti prejednávanej veci a predpoklady, na základe ktorých Komisia kvalifikovala dotknuté opatrenie ako pomoc, ako to však mal urobiť na základe právomoci úplného preskúmania, ktorou disponuje. Súd prvého stupňa teda potvrdil rozhodnutie Komisie, aj keď nebola preukázaná existencia, aspoň pokiaľ ide o niektoré sektory dotknuté oslobodením od dane, dvoch podmienok stanovených v článku 87 ods. 1 ES: možnosť narušiť hospodársku súťaž a ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.
   Tretí odvolací dôvod sa týka neuvedenia a rozpornosti odôvodnenia, ako aj nesprávneho právneho posúdenia výkladu a uplatnenia článku 88 ods. 1 ES a článku 1 písm. b), v) nariadenia (ES) č. 659/1999 z dôvodu kvalifikácie trojročného oslobodenia od dane z príjmov právnických osôb ako novej pomoci. Súd prvého stupňa totiž nesankcionoval skutočnosť, že oslobodenie od dane nebolo kvalifikované ako existujúca pomoc v zmysle článku 1 písm. b), v) nariadenia (ES) č. 659/1999, napriek tomu, že z kontextu a okolností prejednávanej veci vyplývalo, že kvalifikácia ako nová pomoc, aspoň pokiaľ ide o niektoré sektory dotknuté trojročným oslobodením od dane, nebola odôvodnená.
   Štvrtý odvolací dôvod sa týka nesprávneho právneho posúdenia a neexistencie odôvodnenia, pokiaľ ide o oprávnenosť nariadenia o vymáhaní obsiahnutého v článku 3 sporného nariadenia. Vzhľadom na okolnosti prejednávanej veci totiž Súd prvého stupňa nesprávne rozhodol, keď uviedol, že nariadenie o vymáhaní obsiahnuté vo výroku rozhodnutia mohlo mať maximálny rozsah a mohlo byť úplne nepodmienené, aj keď uvedené rozhodnutie obsahovalo iba abstraktné, všeobecné a neúplné posúdenie oslobodenia od dane.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339).

      (2)  Rozhodnutie Komisie 2003/193/ES z 5. júna 2002 o štátnej pomoci vo forme daňových oslobodení a zvýhodnených úverov poskytnutých Talianskom podnikom poskytujúcim služby vo verejnom záujme s väčšinovou kapitálovou účasťou verejnoprávnych subjektov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 77, 2003, s. 21).


title: Vec C-280/05: Žaloba podaná 11. júla 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike

text:
               17.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 229/8

         Žaloba podaná 11. júla 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike
   (Vec C-280/05)
   (2005/C 229/16)
   Jazyk konania: taliančina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: V. Di Bucci a E. Righini splnomocnení zástupcovia, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala 11. júla 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Talianskej republike.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               1)

               vyslovil, že Talianska republika tým, že neprijala v stanovenej lehote všetky opatrenia potrebné na zrušenie režimu pomocí vyhláseného týmto rozhodnutím za nezákonný a nezlučiteľný so spoločným trhom a na vymáhanie pomoci poskytnutej na základe tohto režimu od príjemcov, a v každom prípade tým, že o takýchto opatreniach neinformovala Komisiu, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 2, 3 a 4 rozhodnutia Komisie 2004/800/ES z 30. marca 2004 o režime štátnych pomocí realizovanom Talianskom v súvislosti s neodkladnými opatreniami v oblasti zamestnanosti (oznámené 1. apríla 2004 pod číslom K[2004] 930, Ú. v. EÚ L 352 z 27.11.2004, s. 10) a zo Zmluvy ES;

               2)

               zaviazal Taliansku republiku nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Komisii Európskych spoločenstiev.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Rozhodnutie Komisie zaviazalo Taliansko, aby zrušilo režim pomocí uvedený v článku 1, prijalo „všetky opatrenia nevyhnutné na to, aby od poberateľov opätovne nadobudlo pomoc poskytnutú na základe režimu podľa článku 1, ktorá im už bola nezákonne sprístupnená“ a zastavilo „poskytovanie akejkoľvek pozastavenej pomoci od dátumu tohto rozhodnutia“. Okrem toho malo Taliansko do dvoch mesiacov od dátumu zverejnenia tohto rozhodnutia „informovať Komisiu o opatreniach, ktoré v tejto veci prijalo“.
   Keďže rozhodnutie bolo zverejnené 1. apríla 2004, uplynula lehota na prijatie opatrení na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím 1. júna 2004.
   V súvislosti so záväzkom vymáhania nezákonne poskytnutej pomoci žalobkyňa tvrdí, že Talianska republika v čase uplynutia lehoty Komisiu ešte neinformovala o opatreniach, ktoré by boli prijaté na splnenie tohto záväzku, a že na výzvy Komisie neodpovedala.
   Je zrejmé, že Talianska republika tým, že neprijala v stanovenej lehote opatrenia potrebné na zrušenie režimu pomocí vyhláseného týmto rozhodnutím za nezákonný a nezlučiteľný so spoločným trhom a na vymáhanie pomoci poskytnutej na základe tohto režimu od príjemcov, a v každom prípade tým, že o takýchto opatreniach neinformovala, nerešpektovala toto rozhodnutie, a ďalej si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 2, 3 a 4 rozhodnutia a z článku 249 ods. 4 ES.


title: Vec T-265/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  12. februára 2009 – Lee/DE/ÚHVT – Cooperativa italiana di ristorazione (PIAZZA del SOLE) (Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva PIAZZA del SOLE — Skoršie národné a medzinárodné slovné ochranné známky PIAZZA a PIAZZA D'ORO — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 — Neexistencia podobnosti označení)

text:
               4.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/23

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. februára 2009 – Lee/DE/ÚHVT – Cooperativa italiana di ristorazione (PIAZZA del SOLE)
   (Vec T-265/06) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva PIAZZA del SOLE - Skoršie národné a medzinárodné slovné ochranné známky PIAZZA a PIAZZA D'ORO - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 - Neexistencia podobnosti označení)
   (2009/C 82/40)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sara Lee/DE NV (Utrecht, Holandsko) (v zastúpení: C. Hollier-Larousse, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Cooperativa italiana di ristorazione Soc. coop. rl (Reggio d'Émilie, Taliansko) (v zastúpení: D. Caneva, advokát)
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 5. júla 2006 (vec R 235/2005-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Sara Lee/DE NV a Cooperativa italiana di ristorazione Soc. coop. rl
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Sara Lee/DE NV je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 2.12.2006.


title: Vec C-389/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 29. júna 2017 – UAB „EVP International“/Lietuvos bankas

text:
               18.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 309/28

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) 29. júna 2017 – UAB „EVP International“/Lietuvos bankas
   (Vec C-389/17)
   (2017/C 309/36)
   Jazyk konania: litovčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: UAB „EVP International“

      Odporkyňa: Lietuvos bankas

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 5 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/110/ES (1) zo 16. septembra 2009 o začatí a vykonávaní činností a dohľade nad obozretným podnikaním inštitúcií elektronického peňažníctva, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje smernica 2000/46/ES, v spojení s článkom 6 ods. 1 písm. a) tejto smernice vykladať v tom zmysle, že za okolností, akými sú okolnosti prejednávanej veci, sa má za platobné služby, ktoré (ne)súvisia s vydávaním elektronických peňazí, považovať:

               a)

               platobná transakcia, ktorou sa na žiadosť (pokyn) majiteľa elektronických peňazí, ktorá je adresovaná inštitúcii elektronického peňažníctva (vydavateľovi), elektronické peniaze (zameniteľné finančné prostriedky) zamenené v nominálnej hodnote prevedú na bankový účet tretej osoby;

               b)

               platobná transakcia, ktorou odberateľ (platiteľ) tovaru a/alebo služieb na pokyn dodávateľa zaplatí za tovar a/alebo služby tým, že prevedie/zaplatí finančné prostriedky inštitúcii elektronického peňažníctva (vydavateľovi elektronických peňazí), ktorá po prijatí finančných prostriedkov vydá elektronické peniaze v nominálnej hodnote prijatých finančných prostriedkov v prospech dodávateľa (majiteľa elektronických peňazí)?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/110/ES zo 16. septembra 2009 o začatí a vykonávaní činností a dohľade nad obozretným podnikaním inštitúcií elektronického peňažníctva, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje smernica 2000/46/ES (Ú. v. EÚ L 267, 2009, s. 7).


title: Vec C-518/06: Žaloba podaná 20. decembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               24.2.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/15

         Žaloba podaná 20. decembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-518/06)
   (2007/C 42/25)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Traversa a N. Yerrell, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika
   Návrhy žalobkyne

               1.

               určiť, že Talianska republika

                           —

                           si tým, že prijala a ponechala v platnosti právnu úpravu, na základe ktorej musí byť poistné na poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel vypočítané na základe určitých parametrov,

                           —

                           tým, že podriadila poistné na poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel spätnej kontrole,

                     nesplnila povinnosti týkajúce sa slobodného uvádzania produktov poistenia na trh, ktoré jej vyplývajú z ustanovení o slobodnej tvorbe cien podľa článkov 6, 29 a 39 smernice Rady 92/49/EHS (1) z 18. júna 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia a o zmene a doplnení smerníc 73/239/EHS a 88/357/EHS (tretia smernica o neživotnom poistení) (ďalej len „smernica 92/49“),

                           —

                           tým, že kontroluje pravidlá, podľa ktorých poisťovacie podniky, ktorých hlavné sídlo je v inom členskom štáte, avšak ktoré vykonávajú činnosť v Taliansku v rámci slobody usadiť sa alebo voľného pohybu služieb, vypočítavajú vlastné poistné,

                           —

                           tým, že ukladá sankcie za porušenie talianskych právnych predpisov týkajúcich sa pravidiel pre výpočet poistného a to tiež v prípade poisťovacích podnikov, ktorých hlavné sídlo je v inom členskom štáte, avšak ktoré vykonávajú činnosť v Taliansku v rámci slobody usadiť sa alebo voľného pohybu služieb,

                     nesplnila povinnosti, ktoré jej ukladá článok 9 smernice 92/49,

                           —

                           tým, že ponecháva v platnosti povinnosť uzavrieť zmluvu o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel pre všetky poisťovacie podniky vrátane tých, ktorých hlavné sídlo je v inom členskom štáte, avšak ktoré vykonávajú činnosť v Taliansku v rámci slobody usadiť sa alebo voľného pohybu služieb,

                     nesplnila povinnosti, ktoré jej ukladajú články 43 a 49 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva.

               2.

               Zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Povinnosť poisťovacích spoločností stanoviť poistné podľa „vlastných technických údajov, ktoré sú dostatočne obsiahle aspoň za obdobie päť hospodárskych rokov“ a zabezpečiť, aby toto poistné bolo v súlade s určitým priemerom na trhu, ako aj skutočnosť, že uvedené poistné podlieha spätnej kontrole s dôsledkom, že talianske kontrolné orgány im môžu v prípade porušenia týchto povinností uložiť vysoké sankcie, predstavuje porušenie zásady slobodnej tvorby cien podľa smernice 92/49. Účinkom talianskej právnej úpravy je stanovenie systému kontrolovaného poistného a tým pozbavenie poisťovacích podnikov ich slobodného uvádzania služieb na trh spôsobom, ktorý tieto považujú za vhodný a slobodného určenia vlastných sadzobníkov a teda ohrozenie jednotného trhu v oblasti poisťovníctva.
   Všeobecný záujem na prijatí vnútroštátnych ustanovení nemôže taliansky štát použiť pre odôvodnenie nedodržania zásady slobodnej tvorby cien podnikmi, ktorá je stanovená právnou úpravou Spoločenstva, nakoľko nepatrí medzi výnimky výslovne uvedené v článku 29 druhom odseku a článku 39 ods. 3 smernice 92/49.
   Skutočná kontrola pravidiel, vykonávaná talianskymi kontrolnými orgánmi alebo kontrolnými orgánmi hostiteľského členského štátu, podľa ktorých poisťovacie podniky vykonávajúce činnosť v Taliansku v rámci slobody usadiť sa alebo voľného pohybu služieb vypočítavajú poistné, ako aj ukladanie sankcií týmito talianskymi kontrolnými orgánmi v prípade porušenia talianskeho právneho predpisu, predstavuje porušenie rozdelenia právomoci medzi domovským členským štátom (to znamená štátom, v ktorom má poisťovací podnik hlavné sídlo) a hostiteľským členským štátom podľa článku 9 smernice 92/49.
   Povinnosť uzavrieť zmluvu uložená všetkým poisťovacím podnikom, ktoré vykonávajú činnosť v oblasti zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel nezávisle na tom, kde sa nachádza ich sídlo, a vo vzťahu ku všetkým kategóriám poistencov a všetkým regiónom v Taliansku, ako aj možnosť daná talianskym kontrolným orgánom uložiť sankcie v prípade porušenia uvedenej povinnosti, predstavuje obmedzenie základnej slobody usadiť sa, ktorá je zakázaná v článku 43 ES a tiež predstavuje obmedzenie voľného pohybu služieb nezlučiteľné s článkom 49 Zmluvy ES. Povinnosť poskytovať povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel stanovená talianskym právnym predpisom totiž predstavuje vážnu prekážku výkonu činnosti poisťovacích podnikov v Taliansku tým, že táto povinnosť odrádza poisťovacie podniky usadené v iných členských štátoch usadiť sa v Taliansku alebo tam poskytovať služby a preto ohrozuje prístup na taliansky trh.
   Povinnosť uzavrieť zmluvu predstavuje prekážku, ktorá nie je ani opodstatnená ani primeraná vo vzťahu k sledovanému cieľu. „Verejného poriadku sa možno dovolávať len v prípadoch skutočnej a dostatočne vážnej hrozby zásahu do jedného zo základných záujmov spoločnosti“ a „výnimka verejného poriadku ako každá iná odchýlka od základnej zásady Zmluvy sa musí vykladať reštriktívne“ (pozri rozsudok C-348/96 z 19. januára 1999, Trestné konanie proti Donatelle Calfa, Zbierka 1999, s. I-11, body 21 a 23).
   Okrem toho sa takéto obmedzenie zdá byť nevhodným na dosiahnutie cieľa, na ktorý bolo prijaté, keďže takáto povinnosť uzavrieť zmluvu bráni rozvoju a operatívnosti špecializovaných sektorov poisťovacích podnikov, ktoré by mohli vhodnejšie a účinnejšie uspokojiť požiadavky spotrebiteľov z dôvodu svojej špecializácie.
   Nakoniec toto obmedzenie zachádza ďalej, ako je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa, ktorým je udržanie verejného poriadku alebo ochrana spotrebiteľov, a to ako z hľadiska zemepisného, keďže problémy vlastné verejnému poriadku sa podľa talianskych orgánov týkajú iba „špecifických zemepisných oblastí“ vnútroštátneho územia, tak aj z hľadiska obsahu, keďže poisťovacie podniky pôsobiace v Taliansku sú povinné poistiť akéhokoľvek vlastníka alebo vodiča motorového vozidla bez ohľadu na riziko, ktoré tento vlastník alebo vodič konkrétne predstavuje vzhľadom na občianskoprávnu zodpovednosť za škodu spôsobenú tretími osobami.

      (1)  Ú. v. ES L 228, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 346.


title: Vec T-322/07: Žaloba podaná 27. augusta 2007 – Kenitex Química/ÚHVT – Chemicals International (Kenitex TINTAS A qualidade da cor)

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/51

         Žaloba podaná 27. augusta 2007 – Kenitex Química/ÚHVT – Chemicals International (Kenitex TINTAS A qualidade da cor)
   (Vec T-322/07)
   (2007/C 269/92)
   Jazyk žaloby: portugalčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Kenitex Química, S.A. (Manique, Estoril, Portugalsko) (v zastúpení: M. Pardete Reis, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Chemicals International Establishment
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 19. júna 2007, oznámené žalobkyni faxom 25. júna 2007 v konaní o vyhlásenie neplatnosti č. 879 C 001553742/1 (register ochranných známok Spoločenstva č. 1553742), ktorému zodpovedá číslo odvolania R 330/2006-4 a v dôsledku toho vyhlásiť ochrannú známku Spoločenstva č. 1553742 „KENITEX TINTAS A QUALIDADE DA COR“, prihlásenú 13. marca 2000 a zapísanú 22. mája 2001, za platnú,

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na základe prihlášky žalobkyne bola 22. mája 2001, pre tovary zaradené do tried 1, 2 a 19 Niceského triedenia (chemikálie používané v priemysle, umelé živice, farby, fermeže, laky, rozpúšťadlá, prírodné živice, kovy vo forme práškov pre maliarov, nekovové stavebné materiály, asfaltové dlažby, nátery, bezpečnostné zvodidlá pre cesty, sklo pre stavebníctvo), zapísaná obrazová ochranná známka Spoločenstva „KENITEX TINTAS A QUALIDADE DA COR“.
   Chemicals International Establishment navrhol vyhlásenie neplatnosti skoršej ochrannej známky z dôvodu existencie skorších zápisov národných obrazových ochranných známok „Kenitex“ pre tovary triedy 2 (dekoratívne farby) v Portugalsku, „Kenitex“ pre tovary tried 2 a 19 (viacfarebné domové nátery) vo Francúzsku a „Kenitex“ pre tovary tried 1, 2, 17 a 19 (nehorľavé a nepremokavé výrobky, farby a nátery) v krajinách Beneluxu.
   Výmazové oddelenie vyhovelo návrhu na vyhlásenie neplatnosti a odvolací senát zamietol odvolanie podané žalobkyňou proti tomuto rozhodnutiu z dôvodu, že existovala pravdepodobnosť zámeny vzhľadom na podobnosť výrobkov a označení.
   Žalobkyňa sa dovoláva porušenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94 (1), z dôvodu že neexistuje pravdepodobnosť zámeny medzi dvomi označeniami a že označenie žalobkyne zodpovedá jej obchodnému menu (názvu podniku) a menu prevádzky zapísanej v Portugalsku v Instituto Nacional de Propriedade Industrial (INPI).

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L11, s. 1; Mim. vyd. 17/001 s. 146).


title: Vec C-178/13: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  22. novembra 2013 – Európska komisia/Fínska republika

text:
               7.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/29

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 22. novembra 2013 – Európska komisia/Fínska republika
   (Vec C-178/13) (1)

   2014/C 102/44
   Jazyk konania: fínčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 156, 1.6.2013.


title: Vec C-191/07 P: Odvolanie podané 3. apríla 2007 : Jean Yves Sellier proti rozsudku Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) z  15. januára 2007 vo veci T-276/06, Sellier/Komisia

text:
               8.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 64/15

         Odvolanie podané 3. apríla 2007: Jean Yves Sellier proti rozsudku Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) z 15. januára 2007 vo veci T-276/06, Sellier/Komisia
   (Vec C-191/07 P)
   (2008/C 64/23)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Jean Yves Sellier (v zastúpení: J. Y. Leeman, advokát)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Uznesením z 18. septembra 2007 Súdny dvor (šiesta komora) zamietol odvolanie a rozhodol, že pán Sellier znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-346/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gerechtshof’s-Gravenhage 28. augusta 2009 — Staat der Nederlanden/Denkavit Nederland b.v., Cehave Landbouwbelang Voeders b.v., Arie Blok b.v., Internationale Handelsmaatschappij Demeter b.v.

text:
               21.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gerechtshof’s-Gravenhage 28. augusta 2009 — Staat der Nederlanden/Denkavit Nederland b.v., Cehave Landbouwbelang Voeders b.v., Arie Blok b.v., Internationale Handelsmaatschappij „Demeter“ b.v.
   (Vec C-346/09)
   2009/C 282/44
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Gerechtshof’s-Gravenhage

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Staat der Nederlanden

      Žalované: Denkavit Nederland b.v., Cehave Landbouwbelang Voeders b.v., Arie Blok b.v., Internationale Handelsmaatschappij „Demeter“ b.v.

      Prejudiciálna otázka

   Má sa právo Spoločenstva, najmä smernica 90/425/EHS (1), rozhodnutie 94/381/ES (2) a rozhodnutie 2000/766/ES (3) vykladať v tom zmysle, že taký vnútroštátny zákaz, ako je zákaz uvedený v článku 2 prechodného nariadenia, ktorý z dôvodu ochrany proti BSE zakazuje výrobu a obchod so spracovanými živočíšnymi bielkovinami určenými na kŕmenie hospodárskych zvierat, je nezlučiteľný s právom Spoločenstva, ak takýto vnútroštátny zákaz

               —

               nadobudol účinnosť už 15. decembra 2000 (teda skôr než rozhodnutie 2000/766/ES) a

               —

               prechodne (až do prijatia rozhodnutia 2000/766/ES (4) z 29. decembra 2000) sa vzťahoval taktiež na rybiu múčku a fosforečnan vápenatý?

      (1)  Smernica Rady 90/425/EHS z 26. júna 1990 týkajúca sa veterinárnych a zootechnických kontrol uplatňovaných v obchode vnútri spoločenstva s určitými živými zvieratami a výrobkami s ohľadom na vytvorenie vnútorného trhu (Ú. v. ES L 224, s. 29; Mim. vyd. 03/010, s. 138).

      (2)  Rozhodnutie 94/381/ES z 27. júna 1994 o niektorých ochranných opatreniach v súvislosti s bovinnou spongifórmnou encefalopatiou a o kŕmení bielkovinami pochádzajúcimi z cicavcov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 172, s. 23).

      (3)  Rozhodnutie 2000/766/ES zo 4. decembra 2000 o niektorých ochranných opatreniach v súvislosti s prenosnými spongifórmnými encefalopatiami a o kŕmení živočíšnymi bielkovinami [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 306, s. 32).

      (4)  Rozhodnutie 2001/9/ES z 29. decembra 2000 o kontrolných opatreniach potrebných na implementáciu rozhodnutia 2000/766/ES zo 4. decembra 2000 o niektorých ochranných opatreniach v súvislosti s prenosnými spongifórmnými encefalopatiami a o kŕmení živočíšnymi bielkovinami [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 2, s. 32).


title: Vec T-516/17: Žaloba podaná 4. augusta 2017 – Imasa, Ingeniería y Proyectos/Komisia a Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

text:
               23.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/20

         Žaloba podaná 4. augusta 2017 – Imasa, Ingeniería y Proyectos/Komisia a Jednotná rada pre riešenie krízových situácií
   (Vec T-516/17)
   (2017/C 357/26)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Imasa, Ingeniería y Proyectos, S.A. (Oviedo, Španielsko) (v zastúpení: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín a B. Fernández García, advokáti)

      Žalované: Európska komisia a Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd zrušil:

               —

               rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 7. júna 2017 (SRB/EES/2017/08) prijať opatrenie na riešenie krízovej situácie v prípade banky Banco Popular Español, S.A. a

               —

               rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/1246 zo 7. júna 2017, ktorým sa schvaľuje program riešenia krízových situácií banky Banco Popular Español, S.A.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Dôvody a hlavné tvrdenia v tejto veci sú podobné dôvodom a hlavným tvrdeniam uvedenými vo veciach T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisia a Jednotná rada pre riešenie krízových situácií, T-483/17, García Suárez a i./Komisia a Jednotná rada pre riešenie krízových situácií, T-484/17, Fidesban a i./Jednotná rada pre riešenie krízových situácií, T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015/Komisia a Jednotná rada pre riešenie krízových situácií, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisia a Jednotná rada pre riešenie krízových situácií.


title: Vec C-214/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 23. apríla 2013 — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria/George Ciocoiu

text:
               29.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 189/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 23. apríla 2013 — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria/George Ciocoiu
   (Vec C-214/13)
   2013/C 189/16
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel București

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria

      Odporca: George Ciocoiu

      Prejudiciálna otázka

   Bráni článok 110 ZFEÚ tomu, aby členský štát uplatňoval daň zo znečisťujúcich emisií zaťažujúcu ojazdené motorové vozidlo pochádzajúce z iných členských štátov Európskej únie pri prvom prihlásení vozidla do evidencie v tomto členskom štáte, keď sa výber a platba tej istej dane, hoci stanovenej právnym predpisom a v prípade ojazdených motorových vozidiel na vnútroštátnom trhu podobných z hľadiska veku, technického stavu a počtu najazdených kilometrov splatnej pri prvom prevode vlastníckeho práva k týmto vozidlám, následne prerušili na základe právneho predpisu so silou zákona?


title: Vec T-435/10: Uznesenie Všeobecného súdu z  31. augusta 2011 — IEM/Komisia ( Žaloba o neplatnosť — Štvrtý rámcový program pre výskum, technologický rozvoj a predvedenie — Žiadosť o vrátenie preddavkov zaplatených podľa zmluvy o financovaní výskumu — Arbitrážna doložka — List oznamujúci vydanie rozhodnutia o vymáhaní — Upomienka — Akty neoddeliteľné od zmluvy — Neprípustnosť )

text:
               29.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/21

         Uznesenie Všeobecného súdu z 31. augusta 2011 — IEM/Komisia
   (Vec T-435/10) (1)

   (Žaloba o neplatnosť - Štvrtý rámcový program pre výskum, technologický rozvoj a predvedenie - Žiadosť o vrátenie preddavkov zaplatených podľa zmluvy o financovaní výskumu - Arbitrážna doložka - List oznamujúci vydanie rozhodnutia o vymáhaní - Upomienka - Akty neoddeliteľné od zmluvy - Neprípustnosť)
   2011/C 319/45
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias AE (Atény, Grécko) (v zastúpení: N. Sofokleous, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Triantafyllou a A. Sauka, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie, na jednej strane, listu Komisie zo 7. mája 2010, ktorým bolo oznámené vydanie rozhodnutia o vymáhaní sumy 105 416,47 eura, ktorá zodpovedá preddavkom zaplateným žalobkyni zo strany Parthénon AE Oikodomikon — Technikon — Touristikon — Viomichanikon — Emporikon kai Exagogikon Ergasion, podľa zmluvy FAIR-CT98-9544, uzatvorenej v rámci štvrtého rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a predvedenie a, na druhej strane, listu Komisie zo 14. júla 2010 obsahujúceho upomienku týkajúcu sa pôvodnej nezaplatenej sumy požadovanej rozhodnutím o vymáhaní č. 3241004968

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias AE je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 346, 18.12.2010.


title: Vec C-73/06: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  28. júna 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Köln – Nemecko) – Planzer Luxembourg Sàrl/Bundeszentralamt für Steuern (Šiesta smernica o DPH — Článok 17 ods. 3 a 4 — Vrátenie DPH — Ôsma smernica o DPH — Vrátenie DPH platiteľom dane, ktorí nemajú sídlo na území štátu — Článok 3 písm. b) a článok 9 druhý odsek — Príloha B — Potvrdenie o zdanení — Právny význam — Trinásta smernica o DPH — Vrátenie DPH platiteľom dane, ktorí nemajú sídlo na území Spoločenstva — Článok 1 bod 1 — Pojem sídlo hospodárskej činnosti)

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/10

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 28. júna 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Köln – Nemecko) – Planzer Luxembourg Sàrl/Bundeszentralamt für Steuern
   (Vec C-73/06) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Článok 17 ods. 3 a 4 - Vrátenie DPH - Ôsma smernica o DPH - Vrátenie DPH platiteľom dane, ktorí nemajú sídlo na území štátu - Článok 3 písm. b) a článok 9 druhý odsek - Príloha B - Potvrdenie o zdanení - Právny význam - Trinásta smernica o DPH - Vrátenie DPH platiteľom dane, ktorí nemajú sídlo na území Spoločenstva - Článok 1 bod 1 - Pojem sídlo hospodárskej činnosti)
   (2007/C 199/16)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Finanzgericht Köln
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Planzer Luxembourg Sàrl

      Žalovaný: Bundeszentralamt für Steuern
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Finanzgericht Köln – Výklad článku 3 písm. b) a prílohy B ôsmej smernice Rady 79/1072/EHS zo 6. decembra 1979 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – Úpravy o vrátení dane z pridanej hodnoty platiteľom dane, ktorí nemajú sídlo na území štátu (Ú. v. ES L 331, s. 11; Mim. vyd. 09/001, s. 79) a článku 1 bodu 1 trinástej smernice Rady 86/560/EHS zo 17. novembra 1986 o harmonizácii zákonov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – postup vrátenia dane z pridanej hodnoty osobám podliehajúcim zdaneniu, ktoré nesídlia na zemí spoločenstva (Ú. v. ES L 326, s. 40; Mim. vyd. 09/001, s. 129) – Vrátenie DPH subjektom podliehajúcim zdaneniu na území iného členského štátu, ktorá je pobočkou spoločnosti nemajúcej sídlo na území spoločenstva – Kritériá vzťahujúce sa na sídlo, ktoré umožňujú hovoriť o sídle vo vnútri krajiny – Pojem „sídlo hospodárskej činnosti“ a „trvalé sídlo ako miesto, v ktorom sa prijímajú rozhodnutia“
   Výrok rozsudku

               1.

               Článok 3 písm. b) a článok 9 ods. 2 ôsmej smernice 79/1072/EHS Rady zo 6. decembra 1979 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – Úpravy o vrátení dane z pridanej hodnoty platiteľom dane, ktorí nemajú sídlo na území štátu, sa musia vykladať v tom zmysle, že osvedčenie vyhotovené v súlade so vzorom v prílohe B tejto smernice v zásade povoľuje predpokladať, že príslušná osoba nie je iba platiteľom dane v členskom štáte, ktorého daňový orgán mu vyhotovil uvedené osvedčenie, ale rovnako v členskom štáte, kde sa usadila.
               Tieto ustanovenia však neznamenajú, že by daňový orgán členského štátu vrátenia dane nemohol požadovať dôkazy o existencii prevádzkarne, ktorej adresa je v tomto osvedčení uvedená, ak sú pochybnosti o jej hospodárskom význame, a to formou prijatia správnych opatrení upravených právnymi predpismi Spoločenstva v oblasti dane z pridanej hodnoty.

               2.

               Článok 1 bod 1 trinástej smernice Rady 86/560/EHS zo 17. novembra 1986 o harmonizácii zákonov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – postup vrátenia dane z pridanej hodnoty osobám podliehajúcim zdaneniu, ktoré nesídlia na území spoločenstva, je potrebné vykladať v tom zmysle, že sídlo hospodárskej činnosti je miesto, v ktorom sa prijímajú zásadné rozhodnutia riadiaceho orgánu spoločnosti a kde sa uskutočňujú úlohy ústredia tejto spoločnosti.

      (1)  Ú. v. EÚ C 201, 7.8.2004.


title: Vec C-342/05: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. júna 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Fínska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 92/43/EHS — Ochrana prirodzených biotopov — Voľne žijúce živočíchy a rastliny — Lov vlkov)

text:
               4.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/5

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. júna 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Fínska republika
   (Vec C-342/05) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 92/43/EHS - Ochrana prirodzených biotopov - Voľne žijúce živočíchy a rastliny - Lov vlkov)
   (2007/C 183/08)
   Jazyk konania: fínčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. van Beek a I. Koskinen, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Fínska republika (v zastúpení: E. Bygglin, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článku 12 ods. 1 a článku 16 ods. 1 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102) – Lov vlkov
   Výrok rozsudku

               1.

               Fínska republika si tým, že povolila lov vlkov na preventívnom základe bez toho, aby bolo určené, že takýto lov môže zabrániť vážnym škodám v zmysle článku 16 ods. 1 písm. b) v zmysle smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 12 ods. 1 a článku 16 ods. 1 písm. b) tejto smernice.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Komisia Európskych spoločenstiev a Fínska republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 281, 12.11.2005.


title: Vec T-457/12: Uznesenie Všeobecného súdu z  24. októbra 2013 — Stromberg Menswear/ÚHVT — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Slovná ochranná známka Spoločenstva STORMBERG — Žaloba proti návrhu na konverziu ochrannej známky Spoločenstva na prihlášky národných ochranných známok — Neprípustnosť žaloby pred odvolacím senátom — Žaloba, ktorá je zjavne bez právneho základu“ )

text:
               14.12.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 367/28

         Uznesenie Všeobecného súdu z 24. októbra 2013 — Stromberg Menswear/ÚHVT — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG)
   (Vec T-457/12) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Slovná ochranná známka Spoločenstva STORMBERG - Žaloba proti návrhu na konverziu ochrannej známky Spoločenstva na prihlášky národných ochranných známok - Neprípustnosť žaloby pred odvolacím senátom - Žaloba, ktorá je zjavne bez právneho základu)
   2013/C 367/51
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Stromberg Menswear Ltd (Leeds, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: A. Tsoutsanis, avocat, a C. Tulley, solicitor)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Leketoy Stormberg Inter AS (Kristiansand S, Nórsko) (v zastúpení: pôvodne T. Mølsgaard, neskôr J. Løje, avocats)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. augusta 2013 (vec R 428/2012-4) týkajúcemu sa žiadosti o konverziu prihlášky ochrannej známky Spoločenstva na prihlášky národných ochranných známok, ktorú podala Leketoy Stormberg Inter AS

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Stromberg Menswear Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 2.3.2013.


title: Vec T-188/15: Žaloba podaná 17. apríla 2015 – Compagnia Trasporti Pubblici a i./Komisia

text:
               15.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/42

         Žaloba podaná 17. apríla 2015 – Compagnia Trasporti Pubblici a i./Komisia
   (Vec T-188/15)
   (2015/C 198/57)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Arzano, Taliansko), Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Biella, Taliansko), Actv SpA (Benátky, Taliansko), Ferrovie Appulo Lucane Srl (Bari, Taliansko), Asstra Associazione Trasporti (Rím, Taliansko) a Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Rím) (v zastúpení: M. Malena, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd zrušil napadnuté rozhodnutie v bodoch a v častiach, ktoré sú predmetom tejto žaloby.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú rovnaké ako vo veci T-187/15, Compagnia Trasporti Pubblici a i./Komisia.


title: Vec T-450/12: Žaloba podaná 11. októbra 2012 — Anagnostakis/Komisia

text:
               22.12.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/24

         Žaloba podaná 11. októbra 2012 — Anagnostakis/Komisia
   (Vec T-450/12)
   2012/C 399/47
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Alexios Anagnostakis (Atény, Grécko) (v zastúpení: A. Anagnostakis, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie zo 6. septembra 2012, ktorým bola zamietnutá žiadosť o registráciu občianskej iniciatívy „Milión podpisov pre solidárnu Európu“,

               —

               nariadil Komisii, aby zaregistrovala uvedenú iniciatívu v súlade s právom, a nariadil akékoľvek ďalšie opatrenie požadované právom,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na článku 122 ZFEÚ.

                           —

                           Žalobca uvádza, že Európska komisia neodôvodnene tvrdí, že nemá právomoc na predloženie návrhu týkajúceho sa prijatia právneho aktu v súvislosti s navrhovanou iniciatívou, ktorej cieľom je prijať „zásadu stavu potreby“. Podľa článku 122 ods. 1 ZFEÚ (predtým článok 100 ES), Komisia v duchu solidarity medzi členskými štátmi navrhuje (a Rada rozhoduje) vhodné opatrenia z hľadiska hospodárskej situácie. Zaradenie zásady stavu potreby do Zmlúv Európskej únie vyplýva z takého opatrenia rovnako ako prijatie opatrení a politík v tomto zmysle.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na článku 136 ods. 1 ZFEÚ.

                           —

                           Žalobca uvádza, že Komisia neodôvodnene vo svojom rozhodnutí konštatuje, že článok 136 ods. 1 ZFEÚ možno použiť ako právny základ len v prípade, že sa opatrenia týkajú posilnenia rozpočtovej disciplíny a obmedzujú sa len na ňu. V súlade s odsekom 1 písm. b) toho istého článku sa navrhované opatrenia môžu týkať vypracovania usmernení pre hospodársku politiku v prípade členských štátov, ktorých menou je euro. Zásada stavu potreby predstavuje takéto usmernenie v rámci výkonu uvedenej politiky.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na článku 136 ods. 1 ZFEÚ.

                           —

                           Žalobca uvádza, že Komisia neodôvodnene vo vojom rozhodnutí konštatuje, že článok 136 ods. 1 ZFEÚ neoprávňuje Európsku úniu nahradiť členské štáty v súvislosti s výkonom ich rozpočtovej nezávislosti a funkcií súvisiacich s príjmami a výdavkami štátu. Rada môže v súlade s postupom stanoveným v článkoch 121 až 126 ZFEÚ prijať opatrenia týkajúce sa členských štátov, ktorých menou je euro. Jasne to vyplýva z článku 136 ods. 1 ZFEÚ. Tento článok nestanovuje nijaké obmedzenie pri uplatnení opatrení, ktoré sa zakladá na údajnej rozpočtovej nezávislosti členských štátov.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na článku 222 ZFEÚ.

                           —

                           Žalobca tvrdí, že rozhodnutie Komisie úplne odporuje ustanoveniu o solidarite stanovenému v článku 222 ZFEÚ.


title: Vec T-647/15: Žaloba podaná 13. novembra 2015 – Boros/Parlament

text:
               8.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/61

         Žaloba podaná 13. novembra 2015 – Boros/Parlament
   (Vec T-647/15)
   (2016/C 048/69)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Crina Boros (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: N. Pirc Musar, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu A(2015)8554 C zo 16. septembra 2015, ktorým sa zamieta opakovaná žiadosť žalobkyne o prístup k niektorým dokumentom týkajúcim sa informácií o cestovných výdavkoch poslancov Európskeho parlamentu, ako aj o ich diétach, všeobecných výdavkoch a výdavkoch na personálne zabezpečenie,

               —

               uložil Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania žalobkyne podľa článkov 134 a 140 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, vrátane trov konania akéhokoľvek vedľajšieho účastníka konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1049/2001 (1) v spojení s článkom 8 písm. b) nariadenia č. 45/2001 (2), keďže požadované osobné údaje nie sú chránené právnymi predpismi Spoločenstva.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1049/2001 v spojení s článkom 8 písm. b) nariadenia č. 45/2001, keďže prístup k požadovaným informáciám bol odmietnutý, hoci podmienky na zverejnenie boli splnené.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení všeobecnej povinnosti podľa článkov 2 a 4 nariadenia č. 1049/2001 v spojení s článkom 6 ods. 3 nariadenia č. 1049/2001, a to preskúmať každý jednotlivý dokument.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 6 nariadenia č. 1049/2001, keďže odmietnutie poskytnúť čiastočný prístup k požadovaným dokumentom nebolo odôvodnené.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia podľa článku 7 ods. 1 a článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001, keďže Parlament sa nezaoberal všetkými tvrdeniami žalobkyne.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 2001, s. 1; Mim. vyd. 13/026, s. 102).


title: Vec T-257/09: Žaloba podaná 2. júla 2009 — AECOPS/Komisia

text:
               12.9.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/34

         Žaloba podaná 2. júla 2009 — AECOPS/Komisia
   (Vec T-257/09)
   2009/C 220/72
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Aecops) (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: J. L. da Cruz Vilaça a L. Pinto Monteiro, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev z 22. júna 2005 v súvislosti so spisom 89 0979 P3, ktorým sa znižuje pomoc priznaná rozhodnutím K(89) 0570 z 22. marca 1989 na 426 070 PTE a ktorým sa požaduje vrátenie sumy 1 591 128 PTE,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Porušenie práva na predchádzajúce vypočutie: žalobca nedostal príležitosť vyjadriť svoje stanovisko pred prijatím konečného rozhodnutia o znížení finančnej pomoci, čo predstavuje porušenie podstatnej procesnej náležitosti, ktorej nedodržanie spôsobuje neplatnosť takéhoto rozhodnutia.
   Porušenie zásady právnej istoty vzhľadom na obmedzenia a neprimerané prieťahy pri prijímaní rozhodnutia.
   Porušenie povinnosti odôvodnenia: napadnuté rozhodnutie ani súhrnne neuvádza dôvody zníženia pomoci.


title: Vec C-276/10: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  22. decembra 2010 — Európska komisia/Česká republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Životné prostredie — Smernica 2006/118/ES — Ochrana podzemných vôd pred znečistením a zhoršením kvality — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               26.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/12

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 22. decembra 2010 — Európska komisia/Česká republika
   (Vec C-276/10) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Smernica 2006/118/ES - Ochrana podzemných vôd pred znečistením a zhoršením kvality - Neprebratie v stanovenej lehote)
   2011/C 63/21
   Jazyk konania: čeština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: S. Pardo Quintillán a L. Jelínek, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek a J. Jirkalová, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprijatie alebo neoznámenie v stanovenej lehote ustanovení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/118/ES z 12. decembra 2006 o ochrane podzemných vôd pred znečistením a zhoršením kvality (Ú. v. EÚ L 372, s. 19)

      Výrok rozsudku

               1.

               Česká republika si tým, že v stanovenej lehote neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/118/ES z 12. decembra 2006 o ochrane podzemných vôd pred znečistením a zhoršením kvality, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 12 tejto smernice.

               2.

               Česká republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 31.7.2010.


title: Vec T-769/15: Žaloba podaná 29. decembra 2015 – SeNaPro/ÚHVT – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)

text:
               29.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/30

         Žaloba podaná 29. decembra 2015 – SeNaPro/ÚHVT – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)
   (Vec T-769/15)
   (2016/C 078/41)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: SeNaPro GmbH (Pommelsbrunn, Nemecko) (v zastúpení: A. Schröder, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Paltentaler Splitt & Marmorwerke GmbH (Rottenmann, Rakúsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „Dolokorn“ – prihláška č. 11 877 181.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. októbra 2015 vo veci R 2643/2014-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               určil, že ÚHVT znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania spoločnosti SeNaPro GmbH.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 75 a článku 76 ods.1 a ods. 2 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-18/05: Žaloba podaná dňa 19. januára 2005: IMI plc, IMI Kynoch Ltd. a Yorkshire Copper Tube proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               19.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/25

         Žaloba podaná dňa 19. januára 2005: IMI plc, IMI Kynoch Ltd. a Yorkshire Copper Tube proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-18/05)
   (2005/C 69/45)
   Jazyk konania: angličtina
   IMI plc, so sídlom v Birminghame (Spojené kráľovstvo), IMI Kynoch Ltd., so sídlom v Birminghame (Spojené kráľovstvo) a Yorkshire Copper Tube, so sídlom v Liverpoole (Spojené kráľovstvo), v zastúpení: M. Struys a D. Arts, advokáti, podali 19. januára 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobcovia navrhujú, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil článok 1 v rozsahu, v akom sa týka spoločností vymenovaných v článku 1 písm. h), i) a j) a zrušil článok 2 písm. f) rozhodnutia Komisie datovaného zo dňa 3. septembra 2004 a zmeneného v písomnom konaní dňa 20. októbra 2004 vo veci COMP/E-1/38.069-medené inštalačné rúrky;

               —

               subsidiárne, znížil pokuty uložené žalobcom;

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Komisia v napadnutom rozhodnutí konštatovala porušenie článku 81 ods. 1 ES a článku 53 ods. 1 EHP niekoľkými podnikmi v odvetví medených inštalácií. Porušenie zahŕňalo tri rozličné formy: dohody medzi takzvanými výrobcami SANCO, dohody medzi takzvanými výrobcami WICU a Cuprotherm a dohody medzi širšou skupinou výrobcov medených inštalačných rúrok. Podľa rozhodnutia si žalobcovia neboli vedomí dohôd SANCO a dohôd WICO a Cuprotherm, alebo ich nemohli dôvodne predvídať.
   Žalobcovia na podporu svojej žaloby namietajú porušenie zásady zákazu diskriminácie. Komisia podľa žalobcov zvýhodnila niektoré podniky, a to vzhľadom na spôsob, akým viedla vyšetrovanie. Žalobcovia uvádzajú, že boli medzi poslednými spoločnosťami, ktoré dostali žiadosť o informáciu, a teda aj požiadali o odstránenie tvrdosti ako poslední, čoho výsledkom bolo len 10 % zníženie pokuty z tohto dôvodu.
   Žalobcovia okrem toho tvrdia, že Komisia pochybila v závere, že dohody SANCO neboli podstatne užšie ako dohody v širšej skupine. Takisto tvrdia, že nedostatočné odstupňovanie výšky pokút medzi účastníkmi dohôd SANCO a členmi širšej skupiny výrobcov je v rozpore so zásadou zákazu diskriminácie a zásadou, podľa ktorej je zodpovednosť za porušenie práva hospodárskej súťaže vo svojej podstate osobná.
   Žalobcovia tiež napádajú časť rozhodnutia o uložení rovnakej pokuty žalobcom a výrobcom, ktorí boli účastníkmi širšej dohody a dohôd WICU a Cuprotherm. Žalobcovia tvrdia, že táto časť rozhodnutia je v rozpore so zásadou zákazu diskriminácie, zásadou, podľa ktorej je zodpovednosť za porušenie práva hospodárskej súťaže vo svojej podstate osobná, a že rozhodnutie nie je v tomto bode dostatočne zdôvodnené.
   Žalobcovia okrem toho tvrdia, že Komisia porušila zásadu zákazu diskriminácie a dopustila sa zrejmej chyby v posúdení v tom, že žalobcovia boli účastníkmi dohôd bez prerušenia, zatiaľ čo vo vzťahu k niektorým ďalším podnikom nebolo možné kontinuitu preukázať. Podľa žalobcov je ich situácia zhodná so situáciou uvedených iných podnikov. Žalobcovia sa v tomto ohľade dovolávajú porušenia svojich práv na obhajobu v tom, že Komisia sa v rozhodnutí opiera o skutočnosti, ktoré neboli brané do úvahy v oznámení o námietkach.
   Napokon, žalobcovia namietajú porušenie zásady primeranosti pri určení pokút.


title: Vec C-297/08: Žaloba podaná 3. júla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/35

         Žaloba podaná 3. júla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-297/08)
   (2008/C 223/55)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. Zadra, D. Recchia a J.-B. Laignelot, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Talianska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 4 a 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/12/ES (1) z 5. apríla 2006 o odpadoch tým, že neprijala pre región Campania všetky opatrenia nevyhnutné na zaistenie toho, aby sa odpady zhodnocovali alebo zneškodňovali bez ohrozenia zdravia a bez poškodenia životného prostredia, najmä tým, že nevybudovala jednotnú a primeranú sieť zariadení na zneškodňovanie odpadov,

               —

               zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Komisia sa touto žalobou domáha, aby sa určilo, že Talianska republika si nesplnila povinnosti tým, že v regióne Campania nevybudovala jednotnú a primeranú sieť zariadení na zneškodňovanie odpadov, ktoré umožňujú sebestačnosť pri zneškodňovaní odpadov, vyznačujúcu sa kritériom blízkosti. Vytýkané nesplnenie povinnosti, ako to v úradných oznamoch uznali samotné talianske orgány, ohrozuje zdravie ľudí a teda predstavuje porušenie článkov 4 a 5 smernice 2006/12/ES.

      (1)  Ú. v. EÚ L 114, 27.4.2006, s. 9.