title: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 6. decembra 2007.#BVBA Van Landeghem proti Belgische Staat.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania: Hof van beroep te Antwerpen - Belgicko.#Spoločný colný sadzobník - Kombinovaná nomenklatúra - Colné zaradenie - Položky 8703 a 8704 - Motorové vozidlo typu ‚pick-up.#Vec C-486/06.

text:
      Vec C‑486/06
      BVBA Van Landeghem
      proti
      Belgicku
      (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný
      hof van beroep te Antwerpen)
      „Spoločný colný sadzobník – Kombinovaná nomenklatúra – Colné zaradenie – Položky 8703 a 8704 – Motorové vozidlo typu ‚pick‑up‘“
      Abstrakt rozsudku
      Spoločný colný sadzobník – Položky sadzobníka – Motorové vozidlo typu ‚pick‑up‘

      Pikapy, ktoré sa skladajú na jednej strane z uzatvorenej kabíny slúžiacej ako priestor pre pasažierov, v ktorej sa za sedadlom
         alebo lavicou pre vodiča nachádzajú sklápacie alebo odnímateľné sedadlá s trojbodovými bezpečnostnými pásmi, a na druhej strane
         z nákladného priestoru, ktorý nepresahuje výšku 50 cm, otvára sa len vzadu a nemá zariadenia na upevnenie nákladu, a tieto
         vozidlá majú veľmi luxusné vnútorné vybavenie s množstvom voliteľných možností (najmä elektricky nastaviteľné kožené sedadlá,
         elektricky nastaviteľné spätné zrkadlá, elektricky ovládané okná, ako aj zabudované stereo s CD‑prehrávačom) a sú vybavené
         antiblokovacím brzdným systémom (ABS), benzínovým motorom s obsahom valcov od 4 do 8 litrov s automatickou prevodovkou a veľmi
         vysokou spotrebou benzínu, náhonom na všetky štyri kolesá, ako aj luxusnými (športovými) diskami, majú byť zaradené na základe
         ich všeobecného aspektu a súhrnu ich charakteristických vlastností do položky 8703 kombinovanej nomenklatúry, ktorá tvorí
         prílohu 1 nariadenia č. 2658/87, o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmeneného a doplneného
         nariadeniami č. 3115/94, č. 3009/95 a č. 1734/96.

      (pozri bod 43 a výrok)

ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (ôsma komora)
      zo 6. decembra 2007 (*)

      „Spoločný colný sadzobník – Kombinovaná nomenklatúra – Colné zaradenie – Položky 8703 a 8704 – Motorové vozidlo typu ‚pick‑up‘“
      Vo veci C‑486/06,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím hof van beroep te Antwerpen
         (Belgicko) z 21. novembra 2006 a doručený Súdnemu dvoru 27. novembra 2006, ktorý súvisí s konaním:

      BVBA Van Landeghem
      proti
      Belgicku,
      SÚDNY DVOR (ôsma komora),
      v zložení: R. Silva de Lapuerta, vykonávajúca funkciu predsedníčky ôsmej komory, sudcovia E. Juhász a T. von Danwitz (spravodajca),
      generálny advokát: D. Ruiz‑Jarabo Colomer,
      tajomník: R. Grass,
      so zreteľom na písomnú časť konania,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
      –        BVBA Van Landeghem, v zastúpení: E. Gevers, advocaat,
      –        belgická vláda, v zastúpení: A. Hubert, splnomocnená zástupkyňa,
      –        Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: J. Hottiaux, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci F. Tuytschaever, advocaat,
      so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1        Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu kombinovanej nomenklatúry, ktorá tvorí prílohu 1 nariadenia Rady
         (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. ES L 256, s. 1;
         Mim. vyd. 02/002, s. 382), zmeneného a doplneného prílohami nariadení Komisie (ES) č. 3115/94 z 20. decembra 1994 (Ú. v. ES
         L 345, s. 1; Mim. vyd. 02/005, s. 324), (ES) č. 3009/95 z 22. decembra 1995 (Ú. v. ES L 319, s. 1) a (ES) č. 1734/96 z 9. septembra
         1996 (Ú. v. ES L 238, s. 1, ďalej len „KN“).

      2        Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi BVBA Van Landeghem (ďalej len „Van Landeghem“) a Belgickom týkajúceho sa colného
         zaradenia určitých motorových vozidiel typu „pick-up“.

       Právny rámec
       Medzinárodné právo
      3        Medzinárodný dohovor o harmonizovanom systéme opisu a číselného označovania tovaru (ďalej len „HS“), uzatvorený v Bruseli
         14. júna 1983, a protokol o jeho zmene a doplnkoch z 24. júna 1986 (ďalej len „dohovor o HS“) boli schválené v mene Spoločenstva
         rozhodnutím Rady 87/369/EHS zo 7. apríla 1987 (Ú. v. ES L 198, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 288).

      4        Podľa článku 3 ods. 1 dohovoru o HS sa každá zmluvná strana zaväzuje, že svoje tarifné a štatistické nomenklatúry usporiada
         podľa HS, že bude používať bez dodatkov a zmien všetky položky a podpoložky HS, ako aj ich číselné znaky a že bude dodržiavať
         číselné usporiadanie tohto systému. To isté ustanovenie stanovuje, že každá zmluvná strana sa tiež zaväzuje používať na výklad
         HS všeobecné pravidlá, ako aj všetky vysvetlivky k triedam, kapitolám a podpoložkám HS a nemeniť ich rozsah.

      5        Rada pre colnú spoluprácu, teraz Svetová colná organizácia (ďalej len „SCO“), založená medzinárodným dohovorom, ktorý sa týka
         zriadenia tejto rady, podpísaným v Bruseli 15. decembra 1950 schvaľuje za podmienok stanovených v článku 8 dohovoru o HS vysvetlivky
         k zaradeniu a klasifikačné stanoviská prijaté výborom pre HS, ktorého organizáciu upravuje článok 6 tohto dohovoru. V súlade
         s článkom 7 ods. 1 dohovoru o HS je úlohou tohto výboru najmä predkladať návrhy na zmenu uvedeného dohovoru a vypracúvať vysvetlivky,
         klasifikačné stanoviská, ako aj iné stanoviská pre potreby výkladu HS.

      6        Na svojom 28. zasadnutí, ktoré sa konalo v roku 2001, výbor pre HS prijal dodatky k vysvetlivkám, a to najmä k tým, ktoré
         sa týkali položiek 8703 a 8704 HS.

      7        Vysvetlivka vzťahujúca sa na položku 8703 HS uvádza:

      „Zaradenie niektorých motorových vozidiel do tejto položky je stanovené určitými vlastnosťami, ktoré naznačujú, že sú konštruované
         hlavne na prepravu osôb a nie tovaru (č. 8704). Tieto vlastnosti sú zvlášť užitočné pre určenie zaradenia motorových vozidiel,
         ktorých celková hmotnosť nepresahuje zvyčajne 5 ton, ktoré pozostávajú len z jedného uzavretého priestoru, ktorý je zložený
         z jednej časti pre vodiča a pasažierov a z druhej časti, ktorá môže byť použitá na prepravu osôb alebo tovaru. V tejto kategórii
         motorových vozidiel sa nachádzajú automobily zvyčajne nazývané viacúčelové vozidlá (napríklad dodávkové vozidlá, karavany
         a niektoré vozidlá typu ‚pick-up‘). Ďalej uvedené vlastnosti sa vzťahujú na charakteristické prvky, ktoré majú väčšinou vozidlá,
         ktoré patria do tejto položky:

      a)      stále sedadlá s bezpečnostným systémom (napríklad bezpečnostné pásy alebo body ukotvenia a zariadenie na ich inštalovanie)
         pre každú osobu alebo trvalé body ukotvenia a zariadenie na inštalovanie sedadiel a bezpečnostné zariadenie v zadnej časti
         nachádzajúcej sa za vodičom a pasažiermi. Tieto sedadlá môžu byť namontované, sklopené alebo tiež odmontované z bodov ukotvenia;

      b)      okná vzadu, v bočných častiach karosérie;
      c)      jedny alebo viacero posuvných, závesných alebo výklopných dverí, s oknami v bočných častiach karosérie alebo vzadu;
      d)      neexistencia trvalej priečky alebo zábrany medzi kabínou a zadnou časťou, ktorá sa môže použiť na prepravu osôb alebo tovaru;
      e)      v celom interiéri vozidla sa nachádzajú komfortná výbava, úprava interiéru a príslušenstvo podobné tým, aké sa nachádzajú
         v kabínach osobných automobilov (napríklad koberčeky, ventilácia, osvetlenie interiéru, popolníky).“ [neoficiálny preklad]

      8        Vysvetlivka vzťahujúca sa na položku 8703 HS znie:

      „Zaradenie niektorých motorových vozidiel do tejto položky je stanovené určitými vlastnosťami, ktoré naznačujú, že sú konštruované
         na prepravu tovaru a nie osôb (č. 8703). Tieto vlastnosti sú zvlášť užitočné na zaradenie motorových vozidiel, ktorých celková
         hmotnosť zvyčajne nepresahuje 5 ton a pozostávajú buď zo samostatnej zadnej uzavretej časti, alebo zo zadnej otvorenej úložnej
         plochy používanej väčšinou na prepravu tovaru; tieto vozidlá môžu mať vzadu lavicové sedadlá bez bezpečnostných pásov alebo
         bodov na ich inštalovanie, bez oddelených miest pre pasažierov, ktoré sa sklopia na bokoch tak, aby bolo možné v plnej miere
         využiť úložnú plochu na prepravu tovaru. V tejto kategórii motorových vozidiel sa nachádzajú automobily zvyčajne nazývané
         viacúčelové vozidlá (napríklad dodávkové vozidlá, vozidlá typu ‚pick-up‘ a niektoré karavany). Ďalej uvedené prvky sa vzťahujú
         na charakteristické prvky, ktoré majú väčšinou vozidlá, ktoré patria do tejto položky:

      a)      lavicové sedadlá (napríklad bez bezpečnostných pásov alebo bodov ukotvenia a zariadenie na ich inštalovanie) bez oddelených
         miest pre pasažierov v zadnej časti nachádzajúcej sa za časťou pre vodiča a pasažierov. Tieto sedadlá sú väčšinou sklopiteľné,
         tak aby bolo možné v plnej miere využiť zadnú úložnú plochu na prepravu tovaru (dodávkové vozidlá), alebo majú oddelený úložný
         priestor (vozidlá typu ‚pick-up‘);

      b)      samostatná kabína pre vodiča a pasažierov, ako aj samostatná otvorená úložná plocha s pevnými bočnicami a zadnou sklopnou
         stenou (vozidlá typu ‚pick-up‘);

      c)      neexistencia okien vzadu, v bočných častiach karosérie; jedny alebo viacero posuvných, závesných alebo výklopných dverí, cez
         ktoré sa nakladá alebo vykladá tovar, bez okien na bočných častiach alebo vzadu (dodávkové vozidlá);

      d)      trvalá priečka alebo zábrana medzi kabínou a zadnou časťou;
      e)      neexistencia komfortnej výbavy, úpravy interiéru a príslušenstva v nákladnom priestore podobných tým, aké sa nachádzajú v kabínach
         osobných automobilov (napríklad koberčeky, ventilácia, osvetlenie interiéru, popolníky).“ [neoficiálny preklad]

      9        Na svojom 23. zasadnutí, ktoré sa konalo v roku 1999, výbor pre HS prijal dodatky ku klasifikačným stanoviskám, a to najmä
         k tým, ktoré sa týkali položiek 8703 a 8704 HS.

      10      Vozidlá typu „pick-up“ sa nachádzajú v klasifikačných stanoviskách k podpoložkám 8703.23, 8704.21 a 8704.31 HS prijatým týmto
         výborom na uvedenom stretnutí. Typ vozidla uvedený v druhom stanovisku týkajúcom sa podpoložky 8704.31 sa líši od toho, ktoré
         je uvedené v prvom, ďalej citovanom stanovisku, len systémom pohonu (náhon na dve alebo na štyri kolesá) a váhou, takže nie
         je tu potrebné citovať aj toto druhé stanovisko.

      „8703.23 2.     Motorové vozidlo s náhonom na dve kolesá, s piestovým zážihovým spaľovacím motorom s objemom 1 800 cm3. Je vybavené dvomi dvermi a v časti určenej pre pasažierov (dvojkabína) dvomi prednými sedadlami a nesklopiteľnou lavicou
         pre tri osoby. Interiér je starostlivo upravený (napríklad textilné čalúnenie sedadiel, ozdobné panely). Zadná otvorená časť,
         určená na prepravu tovaru, je oddelená od časti určenej pre pasažierov a vybavená zadnou sklopnou stenou. Celková nosnosť
         vozidla (tovar a osoby vrátane vodiča) je 495 kg, z ktorých približne 145 kg tvorí tovar. Prípustná celková hmotnosť vozidla
         je 1 566 kg.

      8704.21 1.     Motorové vozidlo s náhonom na všetky štyri kolesá, s piestovým vznetovým spaľovacím motorom s objemom 2 779 cm3, skladajúce sa z dvojkabíny a nákladného priestoru namontovaného samostatne na podvozku. Celková nosnosť vozidla (tovar a osoby
         vrátane vodiča) je 625 kg, z ktorých približne 350 kg tvorí tovar. Vozidlo je vybavené štyrmi dvermi a nesklopiteľnou lavicou
         pre tri osoby nachádzajúcou sa za dvomi prednými sedadlami. Interiér je starostlivo upravený napríklad s čalúnenými sedadlami
         vybavenými opierkami hlavy a ozdobným bočným tapacírovaním. Nákladný priestor je vybavený zadnou sklopnou stenou a je zakrytý
         plachtou natiahnutou na železnom ráme. V nákladom priestore sa nachádza pevný úchyt z plastu, na ktorom je namontovaná lavica.

      8704.31 1.     Motorové vozidlo s náhonom na dve kolesá, s piestovým zážihovým spaľovacím motorom s objemom 2 254 cm3. Je vybavené štyrmi dvermi a v časti určenej pre pasažierov (dvojkabína) dvomi prednými sedadlami a nesklopiteľnou lavicou
         pre tri osoby. Vrchná časť vozidla je zložená z dvoch samostatných častí, jednej pre vodiča a pasažierov a druhej pre tovar.
         Nákladná úložná plocha je otvorená a je vybavený zadnou sklopnou stenou na uľahčenie nakladania alebo vykladania tovaru. Celková
         nosnosť vozidla (tovar a osoby vrátane vodiča) je 1 140 kg. Prípustná celková hmotnosť vozidla je 2 450 kg.“ [neoficiálny preklad]

       Právna úprava Spoločenstva
      11      KN je založená na HS a preberá jeho šesťčíselné položky a podpoložky. Znenie KN uplatňované v čase, keď nastali skutkové okolnosti
         vo veci samej, sa nachádza v prílohe I nariadenia č. 2658/87, zmeneného a doplneného prílohami nariadení č. 3115/94, č. 3009/95
         a č. 1734/96. V znení vyplývajúcom z týchto nariadení sa formulácia všeobecných pravidiel a colných položiek KN na účely odpovede
         na prejudiciálnu otázku neodlišuje od ich formulácie nastolenej v tejto otázke pred Súdnym dvorom.

      12      V znení vyplývajúcom z nariadenia č. 1734/96, prvej časti KN oddielu I bodu A, nazvanom „Všeobecné pravidlá na interpretáciu
         kombinovanej nomenklatúry“ [neoficiálny preklad], uvádza:

      „Zatrieďovanie tovaru do kombinovanej nomenklatúry sa riadi týmito zásadami:
      …
      3.      Ak má byť tovar podľa pravidla 2 písm. b) alebo z nejakých iných dôvodov zatriedený do dvoch alebo viacerých položiek, zatriedenie
         sa vykoná takto:

      …
      c)      Ak sa tovar nemôže zatriediť podľa pravidla 3 písm. a) a b), zatriedi sa do poslednej položky v numerickom poradí položiek,
         ktoré prichádzajú do úvahy.“ [neoficiálny preklad]

      13      Druhá časť KN obsahuje triedu XVII nazvanú „Dopravné zariadenia“ [neoficiálny preklad], ktorej samotná kapitola 87 sa nazýva „Automobilové vozidlá, traktory, bicykle a iné pozemné vozidlá, ich časti a príslušenstvo“
         [neoficiálny preklad]. Položky, ktoré sú relevantné pre spor vo veci samej, sú tieto:

               8703

               Osobné automobily a ostatné motorové vozidlá konštruované hlavne na prepravu osôb (iné vozidlá, ako sú uvedené v položke 8702)
                  vrátane osobných dodávkových a pretekárskych automobilov

               8704

               Motorové vozidlá na prepravu tovaru

      14      Úvod k vydaniu „vysvetliviek ku kombinovanej nomenklatúre Európskych spoločenstiev“ uvádza, že tieto vysvetlivky „nenahrádzajú
         [vysvetlivky HS], ale sa navzájom dopĺňajú. Obidve publikácie treba preto používať súčasne“. Vysvetlivky KN, vydané Komisiou
         Európskych spoločenstiev, týkajúce sa zaradenia do podpoložiek 8703 21 10 až 8703 24 90 obsahovali v čase, keď nastali skutkové
         okolnosti vo veci samej, tieto skutočnosti relevantné v tejto veci (Ú. v. ES C 342, 1994, s. 1, ďalej len „vysvetlivky KN
         1994“):

      „Pod podmienkou, že sú konštruované hlavne na prepravu osôb, tieto podpoložky zahŕňajú tiež zmiešané vozidlá, a to vozidlá
         slúžiace na prepravu osôb alebo tovaru. Tieto vozidlá na prepravu tovaru sa odlišujú od osobných automobilov okrem rozmerov
         aj rôznymi vlastnosťami:

      1.      v časti za sedadlom alebo lavicou pre vodiča sa nachádzajú pevné sedadlá, sklápateľné alebo odmontovateľné, alebo miesto špeciálne
         upravené na ich pripevnenie, a bočné okná

      a
      2.      väčšinou zadné alebo bočné dvere, alebo piate dvere a úprava interiéru a príslušenstvo rovnaké alebo podobné tomu, aké sa
         nachádza vo vozidlách na prepravu osôb.“ [neoficiálny preklad]

      15      Vysvetlivky KN 1994 boli zrušené, takže sa viac nenachádzali v znení vysvetliviek kombinovanej nomenklatúry Európskych spoločenstiev
         uverejnených Komisiou 28. februára 2006 (Ú. v. EÚ C 50, s. 1, ďalej len „vysvetlivky KN 2006“). Tieto vysvelivky KN 2006,
         ktoré sa týkali podpoložky 8703 21 10 až 8703 24 90 odkazovali na vysvetlivku HS položky 8703, citovanej v bode 7 tohto rozsudku,
         s tým že uvádzali, že v nej opísané vozidlá patria do týchto podpoložiek.

      16      Komisia 31. marca 2007 uverejnila nové vysvetlivky (Ú. v. EÚ C 74, s. 1, ďalej len „vysvetlivky KN 2007“), ktoré uvádzajú,
         čo sa týka položky 8703:

      „1.      V prípade vozidla typu ‚pick-up‘:
      Tento typ vozidla má zvyčajne viac ako jeden rad sedadiel a skladá sa z dvoch oddelených priestorov, konkrétne uzavretej kabíny
         na prepravu osôb a otvoreného alebo zakrytého priestoru na prepravu tovaru.

      Takéto vozidlá je však potrebné zatriediť do položky 8704, ak maximálna vnútorná dĺžka podlahového priestoru určená na prepravu
         tovaru je viac ako 50 % dĺžky rázvoru [náprav] vozidla alebo ak vozidlá majú viac ako dve nápravy.“

       Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
      17      Van Landeghem ako colný zástupca predložil colným orgánom v Antverpách od 10. apríla 1995 do 4. decembra 1997 75 colných vyhlásení
         IM 4 na prepustenie do voľného obehu za dovoz 96 vozidiel určených pre jednu taliansku firmu.

      18      Následnou kontrolou belgická colná správa zistila, že týchto 96 vozidiel bolo zaradených neoprávnene do colnej položky 8703
         KN podliehajúcej clu vo výške len 10 % namiesto do colnej položky 8704 podliehajúcej clu vo výške 22 %. Podľa názoru colnej
         správy mali tieto vozidlá byť deklarované pod položkou 8704 KN ako motorové vozidlá na prepravu tovaru, pretože mali nákladný
         priestor oddelený od priestoru vyhradeného pre pasažierov. Rozhodnutím bol Van Landeghem vyzvaný na zaplatenie dodatočného
         cla vo výške 8 374 994 BEF.

      19      Van Landeghem napadol toto rozhodnutie uvedením, že dotknuté vozidlá je potrebné zaradiť do colnej položky 8703 KN vzhľadom
         na ich technické vlastnosti a luxusnú výbavu.

      20      Rozsudkom z 11. januára 2002 rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen zamietol žiadosť Van Landeghem rozhodnutím, že napriek
         špecifickým znakom a vlastnostiam vozidiel typu „pick-up“, ako aj skutočnosti, že priestor určený pre pasažierov týchto vozidiel
         je luxusne vybavený, nákladný priestor vozidiel je z hľadiska funkčnosti rozhodujúci. Tieto vozidlá sú teda konštruované na
         prepravu tovaru a majú byť deklarované pod položkou 8704 KN.

      21      V rámci konania o odvolaní proti tomuto rozsudku hof van beroep te Antwerpen rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru
         nasledujúcu prejudiciálnu otázku:

      „Majú byť pikapy − t. j. motorové vozidlá pozostávajúce na jednej strane z uzatvorenej kabíny, ktorá slúži ako priestor pre
         pasažierov, v ktorej sa za sedadlom alebo lavicou pre vodiča nachádzajú sklápacie alebo odnímateľné sedadlá s trojbodovými
         bezpečnostnými pásmi, a na druhej strane z nákladného priestoru oddeleného od kabíny, ktorý nepresahuje výšku 50 cm, otvára
         sa len vzadu a nemá zariadenia na upevnenie nákladu – s veľmi luxusným vnútorným vybavením so všetkými možnosťami (vrátane
         elektricky nastaviteľných kožených sedadiel, elektricky nastaviteľných spätných zrkadiel, elektricky ovládaných okien, zabudovaného
         sterea s CD-prehrávačom, atď.), s ABS brzdným systémom, benzínovým motorom [s obsahom valcov] od 4 do 8 litrov s automatickou
         prevodovkou a veľmi vysokou spotrebou, náhonom na všetky štyri kolesá a luxusnými (športovými) diskami, deklarované do režimu
         voľného obehu a na konečné použitie v čase od 10. apríla 1995 do 4. decembra 1997, zaradené do položky 8703 vtedy platnej
         [KN] (pôvodne prijatej nariadením… č. 2658/87…) ako osobné automobily a ostatné motorové vozidlá konštruované hlavne na prepravu
         osôb (iných vozidiel, ako sú uvedené v položke 8702) vrátane osobných dodávkových a pretekárskych automobilov alebo ako motorové
         vozidlá na prepravu tovaru do položky 8704 vtedy platnej [KN] alebo do inej položky ako položky 8703 alebo položky 8704 vtedy
         platnej [KN]?“

       O prejudiciálnej otázke
      22      Vnútroštátny súd sa pýta, či pikapy, také ako sú opísané v prejudiciálnej otázke, majú byť zaradené ako vozidlá určené na
         prepravu osôb do položky 8703 KN, alebo ako vozidlá konštruované na prepravu tovaru do položky 8704 KN.

      23      V prvom rade treba pripomenúť ustálenú judikatúru Súdneho dvora, podľa ktorej v záujme právnej istoty a ľahkej kontroly treba
         rozhodujúce kritérium na colné zaradenie tovarov hľadať všeobecným spôsobom v ich objektívnych znakoch a vlastnostiach, ako
         sú definované v znení položky KN a vo vysvetlivkách k triede alebo ku kapitole (pozri rozsudky z 27. apríla 2006, Kawasaki
         Motors Europe, C‑15/05, Zb. s. I‑3657, bod 38, a z 18. júla 2007, FTS International, C‑310/06, Zb. s. I‑6749, bod 27).

      24      Ďalej účel použitia výrobku môže byť objektívnym kritériom zaradenia, pokiaľ je tomuto výrobku vlastný, čo musí byť možné
         posúdiť na základe objektívnych znakov a vlastností tovaru (pozri rozsudky z 11. januára 2007, B.A.S. Trucks, C‑400/05, Zb.
         s. I‑311, bod 29; z 15. februára 2007, RUMA, C‑183/06, Zb. s. I‑1559, bod 36, a z 18. júla 2007, Olicom, C‑142/06, Zb. s. I‑6675,
         bod 18).

      25      Nakoniec treba pripomenúť, že podľa judikatúry Súdneho dvora vysvetlivky ku KN vypracované Komisiou a k HS vypracované SCO
         prispievajú významným spôsobom k výkladu jednotlivých položiek bez toho, aby boli právne záväzné (pozri rozsudok B.A.S. Trucks,
         už citovaný, bod 28). Navyše napriek tomu, že stanoviská SCO zaraďujúce tovar do jeho HS nie sú právne záväzné, pri zaradení
         tohto výrobku do KN predstavujú ukazovatele, ktoré prispievajú významným spôsobom k výkladu rozsahu vecnej pôsobnosti jednotlivých
         položiek KN (pozri rozsudok Kawasaki Motors Europe, už citovaný, bod 36).

      26      Van Landeghem obhajuje zaradenie takých motorových vozidiel, ako sú tie vo veci samej, do položky 8703 KN, avšak belgická
         vláda a Komisia sa vyjadrili v prospech ich zaradenia do položky 8704 KN. V tejto súvislosti sa opierajú najmä o vysvetlivky
         HS a belgická vláda aj o klasifikačné stanoviská HS.

      27      Podľa znenia položky 8703, konkrétne „motorové vozidlá konštruované hlavne na prepravu osôb“, je hlavný účel použitia týchto
         vozidiel pre ich zaradenie rozhodujúci. Ako to z použitia pojmu „konštruované“ vyplýva, čo je aj potvrdené ustálenou judikatúrou
         pripomenutou v bode 24 tohto rozsudku, rozhodujúcim je hlavný účel vozidla, ktorý musí byť vlastný takémuto vozidlu. Takýto
         účel použitia je určený všeobecným aspektom motorových vozidiel takých, ako sú tie vo veci samej, a súhrnu ich charakteristických
         vlastností, ktoré im dávajú podstatný charakter (pozri v tomto zmysle rozsudok B.A.S. Trucks, už citovaný, bod 40).

      28      V predmetnom prípade motorové vozidlá také, ako sú tie vo veci samej, majú podľa súdu, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho
         konania, nasledujúce objektívne znaky a vlastnosti; konkrétne sa skladajú na jednej strane z uzatvorenej kabíny, ktorá slúži
         ako priestor pre pasažierov, v ktorej sa za sedadlom alebo lavicou pre vodiča nachádzajú sklápacie alebo odnímateľné sedadlá
         s trojbodovými bezpečnostnými pásmi, a na druhej strane z nákladného priestoru, ktorý nepresahuje výšku 50 cm, otvára sa len
         vzadu a nemá zariadenia na upevnenie nákladu. Tieto vozidlá majú veľmi luxusné vnútorné vybavenie s množstvom voliteľných
         možností (najmä elektricky nastaviteľné kožené sedadlá, elektricky nastaviteľné spätné zrkadlá, elektricky ovládané okná,
         ako aj zabudované stereo s CD-prehrávačom) a sú vybavené s antiblokovacím brzdným systémom (ABS), benzínovým motorom s obsahom
         valcov od 4 do 8 litrov s automatickou prevodovkou a veľmi vysokou spotrebou benzínu, náhonom na všetky štyri kolesá, ako
         aj luxusnými „športovými“ diskami.

      29      Pokiaľ ide o tieto znaky a vlastnosti, treba zistiť, či takéto vozidlá sú na základe ich všeobecného aspektu a súhrnu ich
         charakteristických vlastností konštruované hlavne na prepravu osôb alebo na prepravu tovaru.

      30      Čo sa týka tvrdenia belgickej vlády, že podľa klasifikačných stanovísk HS týkajúcich sa podpoložiek 8704.21 a 8704.31 sú také
         vozidlá ako opísané pikapy zaradené do položky 8704, je potrebné uviesť, že táto okolnosť neposkytuje rozhodujúce údaje na
         zaradenie takých motorových vozidiel, ako sú tie vo veci samej, pretože je známe, že pikapy môžu byť podľa ich vlastností
         zaradené buď do položky 8703 KN, alebo do položky 8704 KN, čo je ďalej potvrdené aj klasifikačným stanoviskom HS týkajúcim
         sa podpoložky 8703.23, ktoré zaraďuje pikapy do položky 8703.

      31      Komisia tvrdí, že konštrukcia takých motorových vozidiel, ako sú tie vo veci samej, pozostávajúcich z kabíny a zo zadnej otvorenej
         úložnej plochy, predstavuje ukazovateľ na ich zaradenie do položky 8704 KN. V tejto súvislosti Komisia uvádza, že vozidlá,
         ktoré pozostávajú len z jedného uzavretého priestoru, sú uvedené v opisnej časti vysvetlivky HS týkajúcej sa položky 8703,
         zatiaľ čo vozidlá, ktorých konštrukcia má také vlastnosti, ako sú tie vo veci samej, sú uvedené v opisnej časti vysvetlivky
         HS týkajúcej sa položky 8704.

      32      Tento aspekt má však len malú dôležitosť. V prvom rade treba pripomenúť, že podľa toho čo je uvedené v týchto vysvetlivkách,
         funkcia ich opisnej časti slúži len na identifikovanie vozidiel, ktorých zaradenie nie je jednoznačné. Naopak, charakteristické
         prvky na zaradenie vozidiel sú vymenované v písmenách a) až e) vysvetliviek HS týkajúcich sa položiek 8703 a 8704. Navyše
         typická štruktúra vozidla typu „pick-up“ pozostáva presne z kabíny a zo zadnej otvorenej úložnej plochy. To je ďalej potvrdené
         aj vysvetlivkami KN 2007 týkajúcimi sa položky 8703, ktoré napriek použitiu vo francúzskej jazykovej verzii výrazu „Du type
         camionnette“ (dodávkové vozidlo) odkazujú na zaradenie pikapov, tak ako to jasne vyplýva z obsahu týchto vysvetliviek a z formulácie
         iných jazykových verzii [konkrétne „Vom Typ Pick-up“, „Of the pick-up type“, „De tipo camionetta (pick‑up)“, „del tipo pick-up“].
         V týchto vysvetlivkách je pikap opísaný ako vozidlo, ktoré má uzavretú kabínu na prepravu osôb a otvorený alebo zakrytý priestor
         na prepravu tovaru bez toho, aby to bránilo zaradeniu uvedeného vozidla do tejto položky.

      33      Komisia ďalej tvrdí, že väčší počet charakteristických prvkov, ktoré zodpovedajú opisu motorových vozidiel takých, ako sú
         tie vo veci samej, je vymenovaný vo vysvetlivke HS týkajúcej sa položky 8704, ako prvkov vymenovaných vo vysvetlivke HS týkajúcej
         sa položky 8703.

      34      V tejto súvislosti je potrebné v prvom rade pripomenúť, že podľa toho čo je výslovne uvedené v týchto vysvetlivkách, v nich
         použité kritériá zaradenia nie sú úplné. Tieto kritériá tiež odkazujú na rôznorodé typy vozidiel („napríklad dodávkové vozidlá,
         karavany a niektoré vozidlá typu ‚pick-up‘“). Je potrebné teda preskúmať, či kritériá zaradenia použité vo vysvetlivkách HS
         sú relevantné a dôležité na zaradenie typu takéhoto vozidla. Vymenovanie vlastností vozidiel vo vysvetlivkách HS týkajúcich
         sa položiek 8703 a 8704 nie je možné navyše chápať v tom zmysle, že jednoduché pridanie vlastností súvisiacich s týmito spomínanými
         vozidlami by samo osebe bolo rozhodujúcim pre ich zaradenie. Tak ako bolo pripomenuté v bode 27 tohto rozsudku, skôr je potrebné
         pristúpiť k posúdeniu všeobecného aspektu motorových vozidiel takých, ako sú tie vo veci samej, a k súhrnu ich charakteristických
         vlastností zohľadnením najmä dôležitosti kritérií použitých na ich zaradenie.

      35      Na rozdiel od toho čo tvrdí Komisia, motor s veľkým objemom, ktorý má vysokú spotrebu paliva, nemôže byť považovaný za kritérium,
         na základe ktorého sa takto vybavené vozidlo zaradí do položky 8704 KN. V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že spotreba paliva
         nemôže byť posudzovaná v absolútnych číslach, ale v závislosti od nosnosti tovaru. Všeobecne je pomer medzi spotrebou paliva
         a nosnosťou relatívne nízky v prípade vozidiel na prepravu tovaru, zatiaľ čo v prípade osobných automobilov je podstatne vyšší.

      36      Čo sa týka tvrdenia Komisie, podľa ktorého pikap s priestorom určeným na prepravu tovaru, ktorého dĺžka je viac ako 50 % dĺžky
         rázvoru náprav vozidla, musí byť zaradený do položky 8704 KN, treba uviesť, že vysvetlivky KN 2007 takého konštatovanie obsahujú.
         Napriek tomu však táto vlastnosť nemôže predstavovať rozhodujúce kritérium na zaradenie takéhoto vozidla. Tomuto výkladu odporuje
         skutočnosť, tak ako je uvedené v úvode k vydaniu vysvetliviek KN, že tieto vysvetlivky nenahrádzajú vysvetlivky HS, ale sa
         s nimi navzájom dopĺňajú. Okrem toho vysvetlivky KN 2006 týkajúce sa podpoložiek 8703 21 10 až 8703 24 90 výslovne odkazujú
         na vysvetlivku HS týkajúcu sa položky 8703, takže podľa týchto vysvetliviek kritérium uvedené Komisiou nemôže byť považované
         za jediné kritérium na zaradenie.

      37      Naopak, sedadlá s trojbodovými bezpečnostnými pásmi umiestnené za sedadlom alebo lavicou pre vodiča je typická vlastnosť vozidiel
         konštruovaných hlavne na prepravu osôb. Toto je potvrdené aj vysvetlivkami KN 1994 a tiež aj vysvetlivkami HS. Vo vysvetlivkách
         týkajúcich sa položky 8703 sa výslovne odkazuje na takéto sedadlá ako charakteristický prvok, ktorý majú väčšinou vozidlá
         patriace do tohto druhu, čo svedčí pre zaradenie spomínaných vozidiel do položky 8703.

      38      Navyše interiér motorových vozidiel takých, ako sú tie vo veci samej, predstavuje prvok v prospech ich zaradenia do položky
         8703 KN. Tak vo vysvetlivkách KN platných v čase, keď nastali skutkové okolnosti vo veci samej, ako aj vo vysvetlivkách HS
         sú komfortná výbava, úprava interiéru a príslušenstvo podobné tým, akými sú vybavené kabíny osobných automobilov, výslovne
         uvedené ako charakteristické prvky, ktoré sa používajú na zaradenie vozidiel do tejto položky. To oveľa viac platí pre také
         motorové vozidlá, ako sú tie vo veci samej, ktoré majú, podľa ich opisu v prejudiciálnej otázke, „veľmi luxusné vnútorné vybavenie“.

      39      Podobne neexistencia zariadenia na upevnenie nákladu naznačuje, že také motorové vozidlá, ako sú tie vo veci samej, nie sú
         konštruované hlavne na prepravu tovaru, ale sú skôr určené na prepravu osôb. K rovnakému záveru možno dospieť aj z dôvodu,
         že majú benzínový motor s automatickou prevodovkou, s antiblokovacím brzdným systémom (ABS) a náhonom na všetky štyri kolesá.
         Zdá sa, že takéto vlastnosti sú typické pre osobné automobily a nie vozidlá konštruované na prepravu tovaru.

      40      Nakoniec luxusné „športové“ disky predstavujú evidentnú vlastnosť, ktorá preukazuje, že také motorové vozidlá, ako sú uvedené
         vo veci samej, sú konštruované hlavne na prepravu osôb. Tak osoby, ako aj tovar môžu byť prepravované rovnako na luxusných
         „športových“ diskoch, rovnako ako na obyčajných. Luxusné „športové“ disky, ktoré nemajú žiadny význam z hľadiska funkčnosti,
         sú však zriedka vo výbave vozidiel konštruovaných na prepravu tovaru, avšak ich použitie je typické pre osobné automobily.
         Vybavenie vozidla takýmito diskami naznačuje, že také vozidlá, ako sú tie vo veci samej, majú byť zaradené do položky 8703
         KN. V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že také vlastnosti, ako sú v tomto prípade luxusné „športové“ disky, ktoré sa nachádzajú
         skoro výlučne buď na vozidlách konštruovaných na prepravu tovaru, alebo na osobných automobiloch, majú osobitný význam pri
         colnom zaraďovaní do KN dotknutých vozidiel.

      41      Je pravdou, že ani vysvetlivky HS, ani jeho klasifikačné stanoviská neboli ešte prijaté v čase, keď boli motorové vozidlá,
         ktoré sú uvedené vo veci samej, dovezené. V tomto prípade však nie je potrebné rozhodnúť o otázke, či môžu byť so zreteľom
         na túto okolnosť tieto dokumenty zohľadnené pri colnom zaradení. Táto otázka nie je rozhodujúca pre rozhodnutie vo veci samej.
         Hoci sa odkazuje na takéto dokumenty, o ktoré sa opierajú aj belgická vláda a Komisia, aby odôvodnili zaradenie týchto vozidiel
         do položky 8704, predchádzajúca analýza dokázala, že také motorové vozidlá, ako sú tie vo veci samej, majú byť zaradené do
         položky 8703.

      42      Z preskúmania vlastností vozidiel opísaných vnútroštátnym súdom vyplýva, že hlavným určením takých motorových vozidiel, ako
         sú tie vo veci samej, je na základe ich všeobecného aspektu a súhrnu ich charakteristických vlastností, preprava osôb a tieto
         vozidlá majú byť zaradené do položky 8703 KN. Na rozdiel od toho čo sa domnieva Komisia, o zaradení týchto vozidiel do položky
         8704 KN nie je možné uvažovať, keďže uplatnenie všeobecného pravidla 3 písm. c) uvedeného v prvej časti KN oddiele I A je
         vylúčené práve z dôvodu jeho znenia.

      43      V dôsledku toho je na položenú otázku potrebné odpovedať tak, že pikapy, aké sú opísané vo veci samej, ktoré sa skladajú na
         jednej strane z uzatvorenej kabíny slúžiacej ako priestor pre pasažierov, v ktorej sa za sedadlom alebo lavicou pre vodiča
         nachádzajú sklápacie alebo odnímateľné sedadlá s trojbodovými bezpečnostnými pásmi, a na druhej strane z nákladného priestoru,
         ktorý nepresahuje výšku 50 cm, otvára sa len vzadu a nemá zariadenia na upevnenie nákladu, a tieto vozidlá majú veľmi luxusné
         vnútorné vybavenie s množstvom voliteľných možností (najmä elektricky nastaviteľné kožené sedadlá, elektricky nastaviteľné
         spätné zrkadlá, elektricky ovládané okná, ako aj zabudované stereo s CD-prehrávačom) a sú vybavené antiblokovacím brzdným
         systémom (ABS), benzínovým motorom s obsahom valcov od 4 do 8 litrov s automatickou prevodovkou a veľmi vysokou spotrebou
         benzínu, náhonom na všetky štyri kolesá, ako aj luxusnými (športovými) diskami, majú byť zaradené na základe ich všeobecného
         aspektu a súhrnu ich charakteristických vlastností do položky 8703 KN.

       O trovách
      44      Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
         začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
         Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
         konania, nemôžu byť nahradené.

      Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:
      Pikapy, aké sú opísané vo veci samej, ktoré sa skladajú na jednej strane z uzatvorenej kabíny slúžiacej ako priestor pre pasažierov,
            v ktorej sa za sedadlom alebo lavicou pre vodiča nachádzajú sklápacie alebo odnímateľné sedadlá s trojbodovými bezpečnostnými
            pásmi, a na druhej strane z nákladného priestoru, ktorý nepresahuje výšku 50 cm, otvára sa len vzadu a nemá zariadenia na
            upevnenie nákladu, a tieto vozidlá majú veľmi luxusné vnútorné vybavenie s množstvom voliteľných možností (najmä elektricky
            nastaviteľné kožené sedadlá, elektricky nastaviteľné spätné zrkadlá, elektricky ovládané okná, ako aj zabudované stereo s CD-prehrávačom)
            a sú vybavené antiblokovacím brzdným systémom (ABS), benzínovým motorom s obsahom valcov od 4 do 8 litrov s automatickou prevodovkou
            a veľmi vysokou spotrebou benzínu, náhonom na všetky štyri kolesá, ako aj luxusnými (športovými) diskami, majú byť zaradené
            na základe ich všeobecného aspektu a súhrnu ich charakteristických vlastností do položky 8703 kombinovanej nomenklatúry, ktorá
            tvorí prílohu 1 nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom
            sadzobníku, zmeneného a doplneného prílohami nariadení Komisie (ES) č. 3115/94 z 20. decembra 1994, (ES) č. 3009/95 z 22. decembra
            1995 a (ES) č. 1734/96 z 9. septembra 1996.
      Podpisy
      * Jazyk konania: holandčina.


Rozsudok Súdneho dvora z 19. júna 1979. # Brouwer-Kaune proti Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor het Kledingbedrijf. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania: Centrale Raad van Beroep - Holandsko. # Vec 180/78.


title: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 18. januára 2017.#Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen proti Hauptzollamt Bielefeld.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Colná únia a spoločný colný sadzobník – Vrátenie dovozného cla – Nariadenie (EHS) č. 2913/92 (colný kódex) – Článok 241 prvý odsek prvá zarážka – Povinnosť členského štátu stanoviť zaplatenie úrokov z omeškania aj v prípade nepodania žaloby na vnútroštátne súdy.#Vec C-365/15.

text:
         ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (tretia komora)
      z 18. januára 2017 (
            *1
         )
      „Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Colná únia a spoločný colný sadzobník — Vrátenie dovozného cla — Nariadenie (EHS) č. 2913/92 (colný kódex) — Článok 241 prvý odsek prvá zarážka — Povinnosť členského štátu stanoviť zaplatenie úrokov z omeškania aj v prípade nepodania žaloby na vnútroštátne súdy“
      Vo veci C‑365/15,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd Düsseldorf, Nemecko) z 24. júna 2015 a doručený Súdnemu dvoru 14. júla 2015, ktorý súvisí s konaním:

         Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen

      proti

         Hauptzollamt Bielefeld,

      SÚDNY DVOR (tretia komora),
      v zložení: predseda komory L. Bay Larsen, sudcovia M. Vilaras (spravodajca), J. Malenovský, M. Safjan a D. Šváby,
      generálny advokát: M. Campos Sánchez‑Bordona,
      tajomník: I. Illéssy, referent,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 25. mája 2016,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:

               —

               Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen, v zastúpení: D. Ehle, Rechtsanwalt, A. Willems, avocat, a S. De Knop, advocaat,

               —

               Hauptzollamt Bielefeld, v zastúpení: pôvodne K. Greven, neskôr M. Greven, ako aj S. Holtmann, splnomocnení zástupcovia,

               —

               nemecká vláda, v zastúpení: J. Möller a T. Henze, splnomocnení zástupcovia,

               —

               talianska vláda, v zastúpení: A. Collabolletta a G. Palmieri, splnomocnené zástupkyne,

               —

               Rada Európskej únie, v zastúpení: M. Balta, J.‑P. Hix, splnomocnení zástupcovia,

               —

               Európska komisia, v zastúpení: L. Grønfeldt, T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia,

         po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 8. septembra 2016,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

               1

               Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 241 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, 1992, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307, ďalej len „colný kódex“).

               2

               Tento návrh bol predložený v rámci sporu medzi spoločnosťou Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen (ďalej len „Wortmann“) a Hauptzollamt Bielefeld (Hlavný colný úrad v Bielefelde, Nemecko) vo veci zaplatenia úrokov v rámci vrátenia antidumpingového cla, ktoré Wortmann zaplatila podľa nariadenia Rady (ES) č. 1472/2006 z 5. októbra 2006, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname (Ú. v. EÚ L 275, 2006, s. 1), čiastočne zrušeného rozsudkom z 2. februára 2012, Brosmann Footwear (HK) a i./Rada (C‑249/10 P, EU:C:2012:53).

         Právny rámec

            Právo Únie

         Colný kódex

               3

               Článok 4 colného kódexu stanovuje:
               „Na účely tohto kódexu sa rozumie:
               …

                        10.

                        ‚dovozným clom‘:

                                 —

                                 clo a platby s rovnocenným účinkom ako clo, ktoré sa má zaplatiť pri dovoze tovaru,

                  …“

               4

               Článok 232 colného kódexu stanovuje:
               „1.   Ak suma cla nebola zaplatená v stanovenej lehote:
               …

                        b)

                        vymeria sa k sume cla úrok z omeškania. Miera úroku z omeškania môže byť vyššia ako miera úverového úroku. Nesmie však byť nižšia ako miera úverového úroku.

                  …“

               5

               Článok 236 colného kódexu stanovuje:
               „1.   Dovozné alebo vývozné clo bude vrátené ak sa zistí, že v čase, kedy bolo zaplatené, nebola suma tohto cla dlžná na základe právnych predpisov, alebo že bola zapísaná do účtovnej evidencie v rozpore s článkom 220, odsek 2.
               …
               2.   Dovozné alebo vývozné clo bude vrátené alebo odpustené na základe žiadosti podanej príslušnému colnému úradu v lehote 3 rokov odo dňa, kedy bola suma tohto cla oznámená dlžníkovi.
               Táto lehota bude predĺžená, ak dotknutá osoba preukáže, že nemohla podať žiadosť v stanovenej lehote z dôvodov nepredvídateľných okolností alebo vyššej moci.
               Colné orgány vrátia alebo odpustia clo z vlastného podnetu, ak v tejto lehote zistia, že nastala niektorá zo skutočností uvedených v odseku 1, prvý a druhý pododsek.“

               6

               Článok 241 colného kódexu stanovuje:
               „Ak colné orgány vrátia dovozné alebo vývozné clo alebo úverový úrok alebo úrok z omeškania vybratý pri platbe týchto ciel, nie sú povinné zaplatiť úroky. Colné orgány však úrok zaplatia, ak:

                        —

                        rozhodnutie o vyhovení žiadosti o vrátenie cla nebolo vykonané do 3 mesiacov od jeho prijatia,

                        —

                        tak ustanovujú národné právne predpisy.

                  Suma takéhoto úroku sa vypočíta tak, aby sa rovnala sume, ktorá by bola na tento účel požadovaná na národnom peňažnom alebo finančnom trhu.“

         Nariadenie č. 1472/2006

               7

               Článok 1 nariadenia č. 1472/2006 stanovuje:
               „1.   Týmto sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz obuvi so zvrškom z usne alebo kompozitnej usne okrem: športovej obuvi, obuvi, ktorej výroba si vyžaduje špeciálnu technológiu, šľapiek a ostatnej domácej obuvi a obuvi s ochrannou špičkou, vyrobenej v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname zatriedenej do kódov [kombinovanej nomenklatúry]:
               …
               4.   Pokiaľ nie je uvedené inak, uplatňujú sa platné ustanovenia týkajúce sa colných sadzieb.“

            Nemecké právo

               8

               § 1 Abgabenordnung (všeobecný daňový poriadok) v znení uplatniteľnom na skutkové okolnosti vo veci samej (ďalej len „daňový poriadok“) stanovuje:
               „1.   Tento zákon platí pre všetky dane vrátane daňových náhrad, ktoré upravuje spolkové právo alebo právo Európskej únie, pokiaľ ich spravujú spolkové finančné orgány alebo finančné orgány spolkových krajín. Tento zákon sa uplatní, len pokiaľ právo Európskej únie nestanovuje inak.
               …
               3.   Na vedľajšie daňové plnenia sa ustanovenia tohto zákona uplatnia analogicky, pokiaľ právo Európskej únie nestanovuje inak. …“

               9

               § 3 ods. 3 a 4 daňového poriadku znie:
               „3.   Dovozné a vývozné clá v zmysle § 4 body 10 a 11 colného kódexu predstavujú dane v zmysle tohto zákona.
               4.   Vedľajšie daňové plnenia sú… úroky (§ 233 až 237),… ako aj úroky v zmysle colného kódexu…“

               10

               § 37 daňového poriadku stanovuje:
               „1.   Nárokmi z daňového záväzkového vzťahu sú… [okrem iného] právo na vrátenie v zmysle odseku 2…
               2.   Ak sa daň… zaplatila alebo bola vrátená bez právneho dôvodu, osoba, na ktorej účet sa platba uskutočnila, má voči príjemcovi plnenia nárok na vrátenie zaplatenej alebo vrátenej sumy. …“

               11

               § 233 daňového poriadku znie:
               „Nároky z daňového záväzkového vzťahu (§ 37) sa úročia len vtedy, ak to stanovuje zákon. …“

               12

               Nakoniec § 236 ods. 1 daňového poriadku stanovuje:
               „Ak sa stanovená daň zníži právoplatným rozhodnutím súdu alebo na základe takého rozhodnutia alebo ak sa prizná daňová náhrada, suma, ktorá sa má vrátiť alebo nahradiť, sa úročí pri dodržaní odseku 3 odo dňa začiatku súdneho konania do dňa vyplatenia. …“

         Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky

               13

               Počas rokov 2006 až 2012 Wortmann prepustila vo vlastnom mene na území Európskej únie do voľného obehu obuv so zvrškom z usne s pôvodom v Číne a vo Vietname vyrobenú spoločnosťami Brosmann Footwear (HK) Ltd (ďalej len „Brosmann“) a Seasonable Footwear (ZhongShan) Ltd (ďalej len „Seasonable“). Keďže na túto obuv sa vzťahuje jeden z kódov kombinovanej nomenklatúry uvedený v článku 1 ods. 1 nariadenia č. 1472/2006, Hlavný colný úrad v Bielefelde vyrubil spoločnosti Wortmann antidumpingové clá na základe tohto nariadenia.

               14

               Wortmann 22. júla 2010 požiadala Hlavný colný úrad v Bielefelde o vrátenie antidumpingových ciel zaplatených za obdobie od júna 2007 do júna 2010. Dňa 14. februára 2011 požiadala o vrátenie antidumpingových ciel zaplatených do 31. decembra 2010. Napokon 7. mája 2012 požiadala o vrátenie antidumpingových ciel, tentokrát zaplatených od roku 2006. Na podporu týchto žiadostí sa okrem iného dovoláva na vec prejednávanú pred Všeobecným súdom Európskej únie, neskôr pred Súdnym dvorom, v ktorej bol vydaný rozsudok z 2. februára 2012, Brosmann Footwear (HK) a i./Rada (C‑249/10 P, EU:C:2012:53).

               15

               Súdny dvor týmto rozsudkom čiastočne zrušil nariadenie č. 1472/2006, najmä v rozsahu, v akom sa týkalo spoločností Brosmann a Seasonable. Dôvodom tohto zrušenia bolo, že Európska komisia pochybila, keď nepreskúmala žiadosti o uplatnenie štatútu podniku pôsobiaceho v trhovom hospodárstve, prípadne že so žalobkyňami nezaobchádzala individuálne.

               16

               Dňa 17. apríla 2013 sa Hlavný colný úrad v Bielefelde rozhodol vrátiť spoločnosti Wortmann antidumpingové clá vo výške 61895,49 eura za rok 2007 a 92870,62 eura za rok 2008.

               17

               Listom z 29. novembra 2013 Wortmann požiadala Hlavný colný úrad v Bieleflede o vyplatenie úrokov z vrátenej sumy vo výške 8 % nad základnou úrokovou sadzbou od okamihu zaplatenia antidumpingových ciel. Rozhodnutím z 15. januára 2014 Hlavný colný úrad v Bielefelde zamietol túto žiadosť. Wortmann podala proti tomuto poslednému uvedenému rozhodnutiu sťažnosť, ktorá bola 17. septembra 2014 týmto istým úradom taktiež zamietnutá.

               18

               Wortmann podala na vnútroštátny súd žalobu, ktorou sa domáhala uloženia povinnosti Hlavnému colnému úradu v Bielefelde vyplatiť jej úroky z vrátených súm.

               19

               Vnútroštátny súd sa domnieva, že riešenie sporu vo veci samej závisí od výkladu článku 241 colného kódexu. Podľa tohto súdu je vyplatenie úrokov zo súm vrátených spoločnosti Wortmann na základe článku 241 prvej vety colného kódexu vylúčené.

               20

               Keďže podmienky stanovené v článku 241 druhej vety prvej zarážke colného kódexu nie sú vo veci samej splnené, základom žiadosti žalobcu o vyplatenie úrokov môžu byť podľa článku 241 druhej vety druhej zarážky tohto kódexu len vnútroštátne ustanovenia. Vnútroštátny súd v tejto súvislosti uvádza, že zo znenia § 37 ods. 2 prvej vety v spojení s § 233 prvou vetou daňového poriadku vyplýva, že nároky vyplývajúce z daňového dlhu sú zúročiteľné, len pokiaľ to zákon stanovuje. Ako právny základ nároku na vyplatenie úrokov prichádza v nemeckom práve preto do úvahy len § 236 daňového poriadku. Z dôvodu návrhu na začatie súdneho konania predmetnou žalobkyňou, ktoré smeruje k vráteniu antidumpingových cieľ zaplatených predtým Hlavnému colnému úradu v Bielefelde, sa toto ustanovenie vo veci samej neuplatňuje.

               21

               Z toho dôvodu vnútroštátny súd uvádza, že má pochybnosti, pokiaľ ide o súlad tohto riešenia s právom Únie. Pripomína judikatúru, podľa ktorej zásada, podľa ktorej je členský štát povinný vrátiť spoločne s úrokmi aj sumy daní vybraté v rozpore s právom Únie, vyplýva z uvedeného práva (rozsudok z 18. apríla 2013, Irimie, C‑565/11, EU:C:2013:250, bod 22). Tento súd si kladie otázku, či „nepísané právo“ Únie nevyžaduje za okolností, o aké ide vo veci samej, vyplatenie úrokov z dovozných cieľ, ktoré sú predmetom vrátenia. V tejto súvislosti treba podľa vnútroštátneho súdu predovšetkým zohľadniť skutočnosť, že vnútroštátne ustanovenia upravujúce vyplatenie úrokov, v prejednávanej veci § 233 a nasl. daňového poriadku, sa analogicky uplatnia, len pokiaľ právo Európskej únie nestanovuje inak, ako vyplýva z § 1 ods. 3 prvej vety a § 3 ods. 4 uvedeného kódexu.

               22

               Za týchto okolností Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd Düsseldorf, Nemecko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
               „Má sa článok 241 colného kódexu vykladať v tom zmysle, že vnútroštátne právo, na ktoré sa tento článok vzťahuje, musí s ohľadom na zásadu efektivity, ktorá je zakotvená v práve Únie, stanovovať povinnosť platiť úroky z vrátených súm dovozného cla od okamihu zaplatenia cla až do vyplatenia vracanej sumy aj v prípadoch, keď nárok na vrátenie nebol uplatnený žalobou na vnútroštátnom súde?“

         O prejudiciálnej otázke

               23

               Svojou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 241 colného kódexu vykladať v tom zmysle, že vnútroštátne právo, na ktoré sa tento článok vzťahuje, musí stanovovať povinnosť platiť úroky z vrátených súm dovozného cla od okamihu zaplatenia cla až do vyplatenia vracanej sumy.

               24

               V tejto súvislosti treba síce poznamenať, že článok 241 prvá veta colného kódexu stanovuje, že ak colné orgány vrátia dovozné alebo vývozné clo alebo úverový úrok, alebo úrok z omeškania vybratý pri platbe týchto ciel, nie sú povinné zaplatiť úroky.

               25

               Z tohto ustanovenia ako takého však nevyplýva, že v situácii, o akú ide vo veci samej, môže vnútroštátne právo platne stanovovať, že nie je potrebné platiť úroky z vrátených súm dovozného cla od okamihu zaplatenia tohto cla až do vyplatenia vracanej sumy.

               26

               Tak z vývoja článku 241 colného kódexu, ako aj z kontextu, do ktorého toto ustanovenie patrí, vyplýva, že sa neuplatňuje za okolností, o aké ide vo veci samej.

               27

               Zo skúmania vývoja tohto ustanovenia uskutočneného generálnym advokátom v bodoch 48 až 50 svojich návrhov tak vyplýva, že článok 241 colného kódexu sa týka situácie, keď sa zistí – po tom, ako colný orgán prepustil dotknuté tovary, –, že počiatočné vyrubenie dovozných ciel musí byť revidované smerom nadol a že celá suma dovozných ciel alebo ich časť zaplatená hospodárskym subjektom mu musí byť vrátená.

               28

               Vysvetlenia, pokiaľ ide o vývoj ustanovenia, ktoré sa stalo článkom 241 colného kódexu, poskytnuté Komisiou na pojednávaní preukazujú, že jeho prijatie bolo odôvodnené skutočnosťou, že vo väčšine prípadov colné orgány nevykonali kontrolu a posteriori colných vyhlásení, existuje preto možnosť, aby takáto kontrola viedla k vráteniu už zaplateného dovozného cla.

               29

               Okrem toho colný kódex stanovuje symetriu, pokiaľ ide o otázku vyplatenia úrokov, medzi jednak situáciou hospodárskych subjektov, ktorým sa má preplatok dovozného cla vrátiť z dôvodu chyby zapríčinenej rýchlosťou systému colného odbavenia uskutočneného vo veľkom počte prípadov bez vykonania kontroly tovarov pred ich prepustením a jednak situáciou hospodárskych subjektov, ktorí naopak musia z dôvodu rovnakej chyby zaplatiť colnému orgánu doplatok dovozného cla.

               30

               Ako vyplýva z rozsudku z 31. marca 2011, Aurubis Balgaria (C‑546/09, EU:C:2011:199, body 26 až 34), ak po novom výmere cla na základe doplňujúcich informácií zostane určitá suma na vybratie, možno podľa článku 232 ods. 1 písm. b) colného kódexu úroky z omeškania z tejto sumy vybrať len za obdobie, ktoré nasleduje po uplynutí lehoty na zaplatenie uvedenej sumy.

               31

               Naopak, ak nový výmer cla vedie k vráteniu časti alebo celej sumy cla dotknutému hospodárskemu subjektu, ktoré bolo predtým zaplatené, z článku 241 colného kódexu vyplýva, že úroky sú splatné len od uplynutia lehoty troch mesiacov stanovenej v tomto ustanovení bez toho, aby bola dotknutá možnosť vnútroštátneho zákonodarcu stanoviť platenie úrokov aj za iných okolností.

               32

               Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že vrátenie antidumpingových ciel, ktorých bola príjemcom spoločnosť Wortmann, nevyplýva z chyby pri výmere uvedených ciel, ktorá bola zistená po tom, ako príslušný daňový orgán prepustil tovary spoločnosti Wortmann. Pravidlo stanovené v článku 241 prvej vete colného kódexu nemožno preto v situácii, o akú ide vo veci samej, vykladať ako pravidlo, ktoré v zásade vylučuje vyplatenie úrokov.

               33

               Treba však uviesť, že hoci z formálneho hľadiska vnútroštátny súd svoju otázku obmedzil iba na výklad článku 241 colného kódexu, táto okolnosť nebráni Súdnemu dvoru podať vnútroštátnemu súdu všetky aspekty výkladu práva Únie, ktoré môžu byť užitočné na rozhodnutie v prejednávanej veci, bez ohľadu na to, či ich vnútroštátny súd uviedol, alebo neuviedol v znení uvedenej otázky (pozri analogicky rozsudok z 29. októbra 2015, Nagy, C‑583/14, EU:C:2015:737, body 20 a 21, ako aj citovanú judikatúru).

               34

               V tejto súvislosti je rovnako potrebné pripomenúť, že podľa judikatúry Súdneho dvora je úlohou vnútroštátnych orgánov vyvodiť dôsledky v ich právnych poriadkoch vyplývajúce zo zrušenia alebo z určenia neplatnosti nariadenia, ktorým sa ukladá antidumpingové clo, čo má za následok, že antidumpingové clo zaplatené podľa dotknutého nariadenia nie je v zmysle článku 236 ods. 1 colného kódexu zákonne dlžné a musí byť v zásade vrátené colnými orgánmi v súlade s týmto ustanovením len vtedy, ak sú splnené podmienky, ktoré sa vzťahujú na takéto vrátenie, ako aj podmienka, ktorá je upravená v článku 236 ods. 2 tohto kódexu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 27. septembra 2007, Ikea Wholesale, C‑351/04, EU:C:2007:547, bod 67, ako aj z 18. marca 2010, Trubowest Handel a Makarov/Rada a Komisia, C‑419/08 P, EU:C:2010:147, bod 25).

               35

               V prejednávanej veci po zrušení nariadenia č. 1472/2006 rozsudkom z 2. februára 2012, Brosmann Footwear (HK) a i./Rada (C‑249/10 P, EU:C:2012:53), v časti, v ktorej sa toto nariadenie týkalo okrem iného spoločností Brosmann a Seasonable, ktorých obuv bola na území Únie prepustená do voľného obehu spoločnosťou Wortmann, vrátil príslušný nemecký daňový orgán, domnievajúc sa, že vybraté antidumpingové clá neboli v zmysle článku 236 ods. 1 prvého pododseku colného kódexu zákonne dlžné, spoločnosti Wortmann sumu uvedených ciel, pričom ju nenavýšil o úroky z omeškania nárokované týmto podnikom.

               36

               V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že hoci článok 236 ods. 1 prvý pododsek colného kódexu stanovuje vrátenie antidumpingových ciel v situácii, a akú ide vo veci samej, výslovne nespresňuje, či toto vrátenie musí viesť k zaplateniu úrokov zo súm takto vrátených ciel.

               37

               Okrem toho treba zdôrazniť, že z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že ak dane alebo clá, ktoré boli vybraté členským štátom podľa nariadenia Únie, ktoré bolo vyhlásené za neplatné alebo zrušené súdom Únie, dotknuté osoby, ktoré zaplatili predmetné dane alebo clá, majú v zásade právo nielen na vrátenie vybratých súm, ale aj na úroky z uvedených súm (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. septembra 2012, Zuckerfabrik Jülich, C‑113/10, C‑147/10 a C‑234/10, EU:C:2012:591, body 65 až 67, ako aj citovanú judikatúru).

               38

               V tomto kontexte vzhľadom na to, že na jednej strane ani článok 236 ods. 1 colného kódexu, ani článok 241 tohto kódexu nevylučujú vrátenie úrokov v situácii, o akú ide vo veci samej, a na druhej strane, že k vráteniu predmetných antidumpingových ciel došlo po zrušení nariadenia Súdnym dvorom, na základe ktorého boli uvedené clá vybraté, je z dôvodu nezlučiteľnosti ich vybratia s právom Únie, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu, potrebné domnievať sa, že sumy týchto cieľ vrátené dotknutému podniku príslušným vnútroštátnym orgánom musia byť navýšené o príslušné úroky.

               39

               Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na položenú otázku odpovedať tak, že ak sú dovozné clá vrátane antidumpingových ciel vrátené z dôvodu, že boli vybraté pri porušení práva Únie, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu, členské štáty majú povinnosť vyplývajúcu z práva Únie zaplatiť osobám podliehajúcim súdnej právomoci, ktoré majú právo na vrátenie, príslušné úroky, ktoré plynú od dátumu zaplatenia vrátených ciel týmito osobami.

         O trovách

               40

               Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

               Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:

                     Ak sú dovozné clá vrátane antidumpingových ciel vrátené z dôvodu, že boli vybraté pri porušení práva Únie, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu, členské štáty majú povinnosť vyplývajúcu z práva Únie zaplatiť osobám podliehajúcim súdnej právomoci, ktoré majú právo na vrátenie, príslušné úroky, ktoré plynú od dátumu zaplatenia vrátených ciel týmito osobami.

                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: nemčina.


Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 26. septembra 1985. # Thomasdünger GmbH proti Oberfinanzdirektion Frankfurt am Main. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Bundesfinanzhof - Nemecko. # Vec 166/84.


Rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 18. januára 2017.#Michał Wieromiejczyk proti Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo.#Ochranná známka Európskej únie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Tasty Puff – Absolútne dôvody zamietnutia – Opisný charakter – Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 – Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti – Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.#Vec T-64/16.


Rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 2. apríla 2014.#Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali proti Rade Európskej únie.#Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku – Zmrazenie finančných prostriedkov – Právny základ – Právo vlastniť majetok – Článok 17 ods. 1 Charty základných práv – Prispôsobenie účinkov zrušenia z hľadiska času – Mimozmluvná zodpovednosť – Neexistencia majetkovej ujmy.#Vec T‑133/12.


Rozsudok Súdneho dvora z 30. septembra 1986. # Alain-Pierre Allo a iní proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Úradníci. # Vec 176/83.


Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 13. júla 1989. # Amministrazione delle finanze dello Stato proti Società Politi & Co. Srl. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Corte d'appello di Venezia - Taliansko. # Vec 214/88.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 10. júla 2014.#Naime Dogan proti Bundesrepublik Deutschland.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom – Dodatkový protokol – Článok 41 ods. 1 – Právo na pobyt rodinných príslušníkov tureckých štátnych príslušníkov – Vnútroštátna právna úprava, ktorá vyžaduje preukázanie základných jazykových znalostí od rodinných príslušníkov, ktorí by chceli vstúpiť na štátne územie – Prípustnosť – Smernica 2003/86/ES – Zlúčenie rodiny – Článok 7 ods. 2 – Zlučiteľnosť.#Vec C‑138/13.

text:
               Účastníci konania
               Odôvodnenie
               Výrok

            Účastníci konania
            Vo veci C‑138/13,
            ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) z 13. februára 2013 a doručený Súdnemu dvoru 19. marca 2013, ktorý súvisí s konaním:
            Naime Dogan
            proti
            Bundesrepublik Deutschland,
            SÚDNY DVOR (druhá komora),
            v zložení: predsedníčka druhej komory R. Silva de Lapuerta (spravodajkyňa), sudcovia J. L. da Cruz Vilaça, G. Arestis, J.‑C. Bonichot a A. Arabadžiev,
            generálny advokát: P. Mengozzi,
            tajomník: A. Impellizzeri, referentka,
            so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 5. februára 2014,
            so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
            – N. Dogan, v zastúpení: C. Käss, Rechtsanwalt,
            – nemecká vláda, v zastúpení: T. Henze a J. Möller, splnomocnení zástupcovia,
            – dánska vláda, v zastúpení: M. Wolff, C. Thorning a V. Pasternak Jørgensen, splnomocnení zástupcovia,
            – holandská vláda, v zastúpení: J. Langer a M. Bulterman, splnomocnení zástupcovia,
            – rakúska vláda, v zastúpení: C. Pesendorfer, splnomocnená zástupkyňa,
            – Európska komisia, v zastúpení: M. Condou‑Durande, M. Kellerbauer a W. Bogensberger, splnomocnení zástupcovia,
            po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 30. apríla 2014,
            vyhlásil tento
            Rozsudok

            Odôvodnenie
            1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 41 ods. 1 dodatkového protokolu, ktorý bol podpísaný 23. novembra 1970 v Bruseli a uzatvorený, schválený a potvrdený v mene Spoločenstva nariadením Rady (EHS) č. 2760/72 z 19. decembra 1972 o uzatvorení dodatkového protokolu a finančného protokolu podpísaných 23. novembra 1970 a pripojených k Dohode o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom a o opatreniach, ktoré majú byť prijaté na ich vykonávanie (Ú. v. ES L 293, s. 1; Mim. vyd. 11/011, s. 41, ďalej len „dodatkový protokol“). Táto dohoda bola podpísaná 12. septembra 1963 v Ankare na jednej strane Tureckou republikou a na druhej strane členskými štátmi EHS a Spoločenstva, v ktorého mene bola uzatvorená, schválená a potvrdená rozhodnutím Rady 64/732/EHS z 23. decembra 1963 (Ú. v. ES 1964, 217, s. 3685, ďalej len „dohoda o pridružení“). Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka tiež výkladu článku 7 ods. 2 prvého pododseku smernice Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny (Ú. v. ES L 251, s. 12; Mim. vyd. 19/006, s. 224).
            2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Naime Doganovou a Bundesrepublik Deutschland v súvislosti so zamietnutím sťažnosti pani Doganovej o udelenie víza na účely zlúčenia rodiny.
            Právny rámec
            Právo Únie
            Dohoda o pridružení
            3. Z článku 2 ods. 1 dohody o pridružení vyplýva, že jej cieľom je podporovať stále a vyrovnané posilňovanie obchodných a hospodárskych vzťahov medzi zmluvnými stranami s prihliadnutím najmä na nevyhnutnosť zabezpečiť urýchlený rozvoj hospodárstva Turecka a zvýšenie úrovne zamestnávania a životných podmienok tureckého národa.
            4. Podľa článku 12 dohody o pridružení „zmluvné strany sa dohodli, že budú vychádzať z článkov [39 ES], [40 ES] a [41 ES], aby medzi sebou postupne dosiahli voľný pohyb pracovníkov“ [ neoficiálny preklad ], a podľa článku 13 tejto dohody sa tieto zmluvné strany „dohodli, že budú vychádzať z článkov [43 ES] až [46 ES] vrátane a z článku [48 ES], aby medzi sebou odstránili obmedzenia slobody usadiť sa“ [ neoficiálny preklad ].
            Dodatkový protokol
            5. V súlade s článkom 62 dodatkového protokolu tvoria tento protokol a jeho prílohy neoddeliteľnú súčasť dohody o pridružení.
            6. Článok 41 ods. 1 dodatkového protokolu stanovuje:
            „Zmluvné strany upustia od vzájomného zavádzania akýchkoľvek nových obmedzení týkajúcich sa voľnosti usadenia a voľnosti poskytovať služby.“
            Smernica 2003/86
            7. Článok 1 smernice 2003/86 stanovuje:
            „Účelom tejto smernice je určiť podmienky na uplatňovanie práva na zlúčenie rodiny štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ktorí sa oprávnene zdržiavajú na území členských štátov.“
            8. Článok 4 ods. 1 tejto smernice stanovuje:
            „1. Členské štáty povolia vstup a pobyt podľa tejto smernice a za predpokladu splnenia podmienok ustanovených v kapitole IV, ako aj článku 16, týmto rodinným príslušníkom:
            a) manželskému partnerovi garanta;
            …“
            9. Podľa článku 6 ods. 1 uvedenej smernice:
            „Členské štáty môžu zamietnuť žiadosť o vstup a pobyt rodinných príslušníkov z dôvodov verejného poriadku, bezpečnosti štátu a verejného zdravia.“
            10. Článok 7 smernice 2003/86 stanovuje:
            „1. Po podaní žiadosti o zlúčenie rodiny môže príslušný členský štát požiadať osobu, ktorá podala žiadosť, aby predložila dôkaz o tom, že garant:
            a) má ubytovanie považované za bežné pre porovnateľnú rodinu v tom istom regióne, a ktoré spĺňa všeobecné zdravotné a bezpečnostné predpisy platné v dotknutom členskom štáte;
            b) má zdravotné poistenie pokrývajúce všetky riziká, ktoré sú bežne kryté pre vlastných štátnych príslušníkov dotknutého členského štátu, pre seba a pre príslušníkov svojej rodiny;
            c) má trvalý a pravidelný príjem, ktoré sú dostatočné na to, aby uživil seba a svojich rodinných príslušníkov bez toho, aby sa uchýlil k systému sociálnej pomoci príslušného členského štátu. Členské štáty zhodnotia tieto príjmy so zreteľom na ich charakter a pravidelnosť a môžu vziať do úvahy aj úroveň minimálnej vnútroštátnej mzdy a dôchodku, ako aj počet rodinných príslušníkov.
            2. Členské štáty môžu požadovať od štátnych príslušníkov tretích krajín, aby dodržiavali integračné opatrenia v súlade s vnútroštátnym právom.
            Pokiaľ ide o utečencov a/alebo rodinných príslušníkov utečencov uvedených v článku 12, integračné opatrenia uvedené v prvom pododseku sa môžu uplatniť iba vtedy, ak bolo dotknutým osobám povolené zlúčenie rodiny.“
            11. Článok 17 tejto smernice stanovuje:
            „Členské štáty náležito zohľadnia charakter a pevnosť rodinných vzťahov osoby a trvanie jej pobytu v členskom štáte a existenciu rodinných, kultúrnych a sociálnych väzieb s krajinou jej pôvodu, keď zamietnu žiadosť, odoberú alebo odmietnu obnoviť povolenie na pobyt, alebo rozhodnú nariadiť odsun garanta alebo jeho rodinných príslušníkov.“
            Nemecké právo
            12. Ako vyplýva z návrhu na začatie prejudiciálneho konania, udelenie požadovaného víza sa riadi ustanoveniami zákona o pobyte, zamestnávaní a integrácii cudzincov na spolkovom území (Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet) v znení vyplývajúcom z oznámenia z 25. februára 2008 (BGBl. 2008 I, s. 162), zmeneného a doplneného prostredníctvom § 2 zákona z 21. januára 2013 (BGBl. 2013 I, s. 86) (ďalej len „zákon o pobyte cudzincov“).
            13. Podľa ustanovenia § 2 ods. 8 tohto zákona:
            „Základné znalosti nemeckého jazyka zodpovedajú úrovni A 1 spoločného európskeho referenčného rámca pre jazyky [odporúčania Výboru ministrov Rady Európy č. R (98) 6 zo 17. marca 1998 o spoločnom európskom referenčnom rámci pre jazyky].“
            14. § 27 ods. 1 zákona o pobyte cudzincov stanovuje:
            „Povolenie na pobyt na dobu určitú na účely obnovy a zachovania rodinného spoločenstva na spolkovom území pre cudzích štátnych príslušníkov (zlúčenie rodiny) sa udeľuje a predlžuje na ochranu manželstva a rodiny v súlade s článkom 6 Základného zákona (Grundgesetz).“
            15. § 30 zákona o pobyte cudzincov s názvom „Nasledovanie manželského partnera“ stanovuje:
            „1. Manželskému partnerovi cudzinca sa udelí povolenie na pobyt, ak:
            (1) obaja manželia dovŕšili vek 18 rokov,
            (2) manželský partner sa dokáže dorozumieť po nemecky aspoň jednoduchým spôsobom a
            (3) cudzinec
            a) má povolenie na pobyt na dobu neurčitú…
            Prvá veta body 1 a 2 sú na účely udelenie povolenia na pobyt na dobu určitú irelevantné, ak:
            1. cudzinec má povolenie na pobyt podľa § 19 až 21 tohto zákona [povolenie na pobyt pre určité zárobkové činnosti] a manželstvo už existovalo predtým, než presunul miesto svojich záujmov na územie spolkovej republiky…
            Prvá veta bod 2 je na udelenie povolenia na pobyt na dobu určitú irelevantná, ak:
            (1) …
            (2) manželský partner nie je schopný preukázať základné znalosti nemeckého jazyka z dôvodu fyzického, duševného alebo psychického ochorenia alebo zdravotného postihnutia,
            …“
            16. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že § 30 ods. 1 prvá veta bod 2 zákona o pobyte cudzincov bol doplnený zákonom o prebratí smerníc Európskej únie v oblasti práva na pobyt a azylového práva (Gesetz zur Umsetzung aufenthalts‑ und asylrechtlicher Richtlinien der Europäischen Union) z 19. augusta 2007 (BGBl. 2007 I, s. 1970).
            Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
            17. Žalobkyňa vo veci samej je tureckou štátnou príslušníčkou narodenou v roku 1970 v Turecku, kde má pobyt. Žiada o udelenie víza na účely zlúčenia rodiny so svojím manželom narodeným v roku 1964, ktorý je tiež turecký štátny príslušník a žije v Nemecku od roku 1998.
            18. Od roku 2002 mal pán Dogan povolenie na pobyt na dobu určitú, ktoré sa následne stalo povolením na pobyt na dobu neurčitú. Je konateľom spoločnosti s ručením obmedzeným, ktorej je väčšinovým spoločníkom. V súčasnosti naďalej pokračuje vo výkone tejto činnosti.
            19. Dňa 18. januára 2011 požiadala pani Dogan na nemeckom veľvyslanectve v Ankare (Turecko) o vydanie víz z dôvodu zlúčenia rodiny manželov a detí pre seba a najprv pre dve zo svojich detí. Na tento účel predložila certifikát Goetheho inštitútu týkajúci sa jazykového testu úrovne A 1, na ktorom sa zúčastnila 28. septembra 2010 a úspešne ho absolvovala so známkou „dostatočný“ (62 bodov zo 100). V písomnej časti testu dosiahla 14,11 z 25 možných bodov.
            20. Podľa nemeckého veľvyslanectva je však žalobkyňa vo veci samej negramotná. Test úspešne absolvovala tak, že náhodne začiarkla odpovede s výberom z rôznych možností a naspamäť sa naučila a zreprodukovala tri vety, ktoré boli vopred sformulované.
            21. Nemecké veľvyslanectvo rozhodnutím z 23. marca 2011 zamietlo žiadosť pani Doganovej z dôvodu nepreukázania znalosti nemeckého jazyka. Žalobkyňa toto rozhodnutie nenapadla, ale 26. júla 2011 toto veľvyslanectvo znovu požiadala o udelenie víza na účely zlúčenia rodiny iba pre seba, pričom túto žiadosť veľvyslanectvo opätovne zamietlo rozhodnutím z 31. októbra 2011.
            22. V nadväznosti na námietku podanú pani Doganovou prostredníctvom advokáta 15. novembra 2011 nemecké veľvyslanectvo v Ankare zrušilo pôvodné rozhodnutie a nahradilo ho rozhodnutím z 24. januára 2012 o námietke, ktorým túto námietku tiež zamietlo s odôvodnením, že žalobkyňa vo veci samej nedisponuje potrebnými jazykovými znalosťami, keďže je negramotná.
            23. Pani Dogan, ktorá sa domnieva, že má nevyhnutné jazykové znalosti a okrem toho že preukázanie znalostí nemeckého jazyka porušuje zákaz reformatio in peius vyplývajúci z dohody o pridružení, podala na Verwaltungsgericht Berlin žalobu proti rozhodnutia z 24. januára 2012.
            24. Za týchto okolností Verwaltungsgericht Berlin rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
            „1. Bráni článok 41 ods. 1 dodatkového protokolu… pre prechodnú etapu asociácie… [vytvorenej dohodou o pridružení] vnútroštátnej právnej úprave prijatej po nadobudnutí účinnosti uvedených ustanovení, podľa ktorej je prvý vstup rodinného príslušníka tureckého štátneho príslušníka požívajúceho právny status podľa článku 41 ods. 1 dodatkového protokolu podmienený tým, že rodinný príslušník pred vstupom na… územie [Spolkovej republiky Nemecko] preukáže, že sa dokáže jednoduchým spôsobom dorozumieť v nemeckom jazyku?
            2. Bráni článok 7 ods. 2 prvý pododsek smernice [2003/86] vnútroštátnej právnej úprave uvedenej v prvej otázke?“
            O prejudiciálnych otázkach
            O prvej otázke
            25. Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 41 ods. 1 dodatkového protokolu má vykladať v tom zmysle, že klauzula „standstill“ uvedená v tomto ustanovení bráni takému opatreniu vnútroštátneho práva, ktoré bolo prijaté po nadobudnutí účinnosti uvedeného dodatkového protokolu v dotknutom členskom štáte a ktoré stanovuje manželským partnerom tureckých štátnych príslušníkov s pobytom v uvedenom členskom štáte, ktorí by chceli vstúpiť na územie tohto štátu na účely zlúčenia rodiny, podmienku vopred preukázať nadobudnutie základných znalostí úradného jazyka tohto členského štátu.
            26. Na úvod je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry je klauzula „standstill“ uvedená v článku 41 ods. 1 dodatkového protokolu vo všeobecnosti prekážkou zavedenia akéhokoľvek nového opatrenia členským štátom, ktorého cieľom alebo účinkom by bolo podriadiť výkon slobody usadiť sa alebo slobodného poskytovania služieb tureckým štátnym príslušníkom na vnútroštátnom území reštriktívnejším podmienkam, než aké platili pri nadobudnutí platnosti dodatkového protokolu pre dotknutý členský štát (rozsudok Dereci a i., C‑256/11, EU:C:2011:734, bod 88, ako aj citovaná judikatúra).
            27. Tiež bolo uznané, že toto ustanovenie od nadobudnutia platnosti právneho aktu, ktorého je súčasťou, v hostiteľskom členskom štáte bráni prijatiu akýchkoľvek nových obmedzení výkonu slobody usadiť sa alebo slobodného poskytovania služieb vrátane obmedzení týkajúcich sa vecných alebo procesných podmienok v oblasti prvého vstupu tureckých štátnych príslušníkov na územie dotknutého členského štátu, ktorí tam chcú využívať tieto ekonomické slobody (rozsudok Oguz, C‑186/10, EU:C:2011:509, bod 22 a citovaná judikatúra).
            28. Napokon podľa judikatúry Súdneho dvora sa klauzula „standstill“, či už prostredníctvom práva usadiť sa, alebo slobodného poskytovania služieb, môže vzťahovať na podmienky vstupu a pobytu tureckých štátnych príslušníkov na území členských štátov iba v tom rozsahu, v akom súvisí s výkonom hospodárskej činnosti (rozsudok Demirkan, C‑221/11, EU:C:2013:583, bod 55).
            29. V prejednávanej veci je nesporné, že vnútroštátne ustanovenie dotknuté vo veci samej bolo prijaté po 1. januári 1973, teda po dni nadobudnutia účinnosti dodatkového protokolu v dotknutom členskom štáte, a že spôsobuje sprísnenie predtým existujúcich podmienok vstupu v oblasti zlúčenia rodiny pre manželských partnerov cudzincov so sídlom v tomto členskom štáte, čím sťažuje toto zlúčenie rodiny.
            30. Navyše z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že pani Dogan si neželá vstúpiť na územie dotknutého členského štátu s cieľom uplatniť slobodné poskytovanie služieb alebo slobodu usadiť sa, ale s cieľom nasledovať svojho manžela, ktorý tam má pobyt, aby tam s ním mohla viesť rodinný život.
            31. Napokon z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že pán Dogan je turecký štátny príslušník s pobytom v dotknutom členskom štáte od roku 1998, ktorý ako konateľ spoločnosti s ručením obmedzeným, ktorej je súčasne väčšinovým spoločníkom, má príjmy pochádzajúce zo samostatnej zárobkovej činnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok Asscher, C‑107/94, EU:C:1996:251, bod 26). Za týchto podmienok sa na situáciu pána Dogana uplatňuje zásada slobody usadiť sa.
            32. V dôsledku toho sa vo veci samej zlučiteľnosť alebo nezlučiteľnosť dotknutého vnútroštátneho ustanovenia s klauzulou „standstill“ uvedenou v článku 41 ods. 1 dodatkového protokolu musí analyzovať s prihliadnutím na výkon slobody usadiť sa pánom Doganom.
            33. Preto je namieste preskúmať, či v kontexte zlúčenia rodiny prijatie novej právnej úpravy, ktorá sprísňuje podmienky prvého vstupu manželských partnerov tureckého štátneho príslušníka s pobytom v členskom štáte vo vzťahu k podmienkam platným v deň nadobudnutia účinnosti dodatkového protokolu v dotknutom členskom štáte, môže predstavovať „nové obmedzenie“ slobody usadiť sa uvedených tureckých štátnych príslušníkov v zmysle článku 41 ods. 1 dodatkového protokolu.
            34. V tomto ohľade treba zdôrazniť, že Súdny dvor už rozhodol, že zlúčenie rodiny predstavuje nevyhnutný prostriedok na umožnenie rodinného života tureckým pracovníkom, ktorí sú súčasťou trhu práce v členských štátoch, a prispieva tak k zlepšeniu kvality ich pobytu, ako aj k ich integrácii v týchto členských štátoch (pozri rozsudok Dülger, C‑451/11, EU:C:2012:504, bod 42).
            35. Rozhodnutie tureckého štátneho príslušníka usadiť sa v členskom štáte s cieľom trvale tam vykonávať hospodársku činnosť môže byť negatívne ovplyvnené v prípade, že právna úprava tohto členského štátu sťažuje alebo znemožňuje zlúčenie rodiny, v dôsledku čoho môže byť uvedený štátny príslušník prípadne nútený vybrať si medzi svojou činnosťou v dotknutom členskom štáte a svojím rodinným životom v Turecku.
            36. Preto je namieste domnievať sa, že taká právna úprava ako úprava dotknutá vo veci samej, ktorá sťažuje zlúčenie rodiny tým, že sprísňuje podmienky prvého vstupu manželských partnerov tureckých štátnych príslušníkov na územie dotknutého členského štátu vo vzťahu k podmienkam platným v deň nadobudnutia účinnosti dodatkového protokolu, predstavuje „nové obmedzenie“ výkonu slobody usadiť sa uvedenými tureckými štátnymi príslušníkmi v zmysle článku 41 ods. 1 dodatkového protokolu.
            37. Nakoniec je potrebné zdôrazniť, že obmedzenie, ktorého cieľom alebo následkom by bolo podmienenie výkonu slobody usadiť sa tureckým štátnym príslušníkom na vnútroštátnom území prísnejšími podmienkami, než sú podmienky, ktoré sa uplatňovali v čase nadobudnutia účinnosti dodatkového protokolu, je zakázané, okrem prípadu, ak je odôvodnené naliehavým dôvodom všeobecného záujmu, je vhodné na zabezpečenie dosiahnutia sledovaného legitímneho cieľa a nejde nad rámec toho, čo je na jeho dosiahnutie nevyhnutné (pozri analogicky rozsudok Demir, C‑225/12, EU:C:2013:725, bod 40).
            38. V tomto ohľade aj za predpokladu, že by dôvody uvedené nemeckou vládou, konkrétne zabránenie núteným manželstvám a podpora integrácie, mohli predstavovať naliehavé dôvody všeobecného záujmu, pravdou ostáva, že také vnútroštátne ustanovenie ako ustanovenie dotknuté vo veci samej ide nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaného cieľa, keďže nepreukázanie nadobudnutia dostatočných jazykových znalostí automaticky spôsobuje zamietnutie žiadosti o zlúčenie rodiny bez toho, aby sa zohľadnili osobitné okolnosti každého prípadu.
            39. Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je potrebné na prvú otázku odpovedať tak, že článok 41 ods. 1 dodatkového protokolu sa má vykladať v tom zmysle, že klauzula „standstill“ uvedená v tomto ustanovení bráni takému opatreniu vnútroštátneho práva, ktoré bolo prijaté po nadobudnutí účinnosti uvedeného dodatkového protokolu v dotknutom členskom štáte a ktoré stanovuje manželským partnerom tureckých štátnych príslušníkov s pobytom v uvedenom členskom štáte, ktorí by chceli vstúpiť na územie tohto štátu na účely zlúčenia rodiny, podmienku vopred preukázať nadobudnutie základných znalostí úradného jazyka tohto členského štátu.
            O druhej otázke
            40. Vzhľadom na odpoveď na prvú otázku nie je potrebné preskúmať druhú otázku.
            O trovách
            41. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

            Výrok
            Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
            Článok 41 ods. 1 dodatkového protokolu, ktorý bol podpísaný 23. novembra 1970 v Bruseli a uzatvorený, schválený a potvrdený v mene Spoločenstva nariadením Rady (EHS) č. 2760/72 z 19. decembra 1972 o uzatvorení dodatkového protokolu a finančného protokolu podpísaných 23. novembra 1970 a pripojených k Dohode o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom a o opatreniach, ktoré majú byť prijaté na ich vykonávanie, sa má vykladať v tom zmysle, že klauzula „standstill“ uvedená v tomto ustanovení bráni takému opatreniu vnútroštátneho práva, ktoré bolo prijaté po nadobudnutí účinnosti uvedeného dodatkového protokolu v dotknutom členskom štáte a ktoré stanovuje manželským partnerom tureckých štátnych príslušníkov s pobytom v uvedenom členskom štáte, ktorí by chceli vstúpiť na územie tohto štátu na účely zlúčenia rodiny, podmienku vopred preukázať nadobudnutie základných znalostí úradného jazyka tohto členského štátu.


Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 6. decembra 2001. # Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike. # Nesplnenie povinnosti členským štátom. # Vec C-148/00.


Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. júla 1988. # Stahlwerke Peine-Salzgitter AG proti Komisii Európskych spoločenstiev. # ESUO. # Vec 103/85.