title: Vec T-85/18: Žaloba podaná 15. februára 2018 – Batchelor/Komisia

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/38

         Žaloba podaná 15. februára 2018 – Batchelor/Komisia
   (Vec T-85/18)
   (2018/C 152/48)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Edward William Batchelor (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: B. Hoorelbeke, advokát a M. Healy, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie C (2017) 8430 final z 5. decembra 2017, ktorým bola odmietnutá žiadosť o prístup k dokumentu obsahujúcemu vyhlásenie úradníka o etickom správaní, uloženému v informačnom systéme Európskej komisie pre vedenie ľudských zdrojov Sysper2, a k ďalším dokumentom spadajúcim do pôvodnej žiadosti o prístup k dokumentom,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 15 ods. 3 ZFEÚ, článku 42 Charty základných práv Európskej únie, článku 2 ods. 1 a článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1049/2001 (1), v spojení s článkom 8 písm. b) nariadenia č. 45/2001 (2), pretože mu bolo odmietnuté priznať čiastočný alebo úplný prístup k vyhláseniu o etickom správaní.

                           —

                           V prvej časti prvého žalobného dôvodu žalobca tvrdí, že Komisia nepreskúmala ani nepreukázala, že zverejnenie vyhlásenia o etickom správaní by konkrétnym spôsobom a skutočne ohrozilo záujem chránený článkom 4 ods. 1 písm. b) nariadenia 1049/2001. Komisia preto neuniesla dôkazné bremeno a dopustila sa nesprávneho právneho posúdenia, keď odmietla priznať akýkoľvek, hoci aj čiastočný prístup k tomuto vyhláseniu o etickom správaní.

                           —

                           V druhej časti prvého žalobného dôvodu žalobca tvrdí, že Komisia nesprávne uplatnila článok 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1049/2001 v spojení s článkom 8 písm. b) nariadenia 45/2001, keď konštatovala, že žalobca nepreukázal, že sprístupnenie vyhlásenia o etickom správaní bolo nevyhnutné.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 42 Charty základných práv, článku 15 ods. 3 ZFEÚ a článku 2 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001 z dôvodu, že bol žalobcovi odmietnutý prístup k ďalším dokumentom spadajúcim do pôvodnej žiadosti o prístup k dokumentom.

                           —

                           V rámci druhého dôvodu žalobca uvádza relevantné a konzistentné dôkazy potvrdzujúce jeho presvedčenie, že existuje viacej dokumentov než sedemdesiat jeden dokumentov identifikovaných Komisiou, ktoré spadajú do pôvodnej žiadosti o prístup k dokumentom. Tým, že mu Komisia odmietla prístup k týmto ďalším dokumentom, porušila článok 42 Charty základných práv, článok 15 ods. 3 ZFEÚ a článok 2 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady riadnej správy a konkrétne zásady postupovať s náležitou starostlivosťou.

                           —

                           V rámci tretieho žalobného dôvodu žalobca tvrdí, že Komisia porušila povinnosť náležitej starostlivosťou podľa článku 41 Charty základných práv, keďže nepostupovala s náležitou starostlivosťou pri preskúmaní, či existujú ďalšie dokumenty spadajúce do pôvodnej žiadosti o prístup. Na podporu svojho žalobného dôvodu žalobca uvádza, že Komisia nevysvetlila, ako sa uistila o tom, že neexistujú žiadne ďalšie dokumenty, keďže neposkytla žiadne informácie o tom, akým spôsobom dokumenty vyhľadávala.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa týka porušenia povinnosti odôvodnenia podľa článku 296 ods. 2 ZFEÚ.

                           —

                           V prvej časti štvrtého žalobného dôvodu žalobca tvrdí, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia podľa článku 296 ZFEÚ, keď nevysvetlila, prečo by zverejnenie etického vyhlásenia v skutočnosti konkrétne ohrozilo záujmy chránené článkom 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1049/2001, ani nevysvetlila, prečo sa domnievala, že takéto zverejnenie by sa dotklo legitímneho záujmu subjektu, ktorého sa údaje týkajú, podľa článku 8 písm. b) nariadenia č. 45/2001.

                           —

                           V druhej časti štvrtého žalobného dôvodu žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie neobsahuje odôvodnenie, ktoré by vysvetľovalo, prečo v ňom neboli označené žiadne ďalšie dokumenty spadajúce do pôvodnej žiadosti o prístup, hoci žalobca o to žiadal vo svojej opakovanej žiadosti. Aj táto časť sporného rozhodnutia je teda nedostatočne odôvodnená.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 2001, s. 1; Mim. vyd. 13/026, s. 102).


title: Spojené veci T-533/15 a T-264/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. marca 2018 – Kim a i./Rada a Komisia („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Severnej Kórei s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov — Zahrnutie mien žalobcov — Dôkaz o dôvodnosti zaradenia do zoznamov — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/25

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. marca 2018 – Kim a i./Rada a Komisia
   (Spojené veci T-533/15 a T-264/16) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Severnej Kórei s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov - Zahrnutie mien žalobcov - Dôkaz o dôvodnosti zaradenia do zoznamov - Povinnosť odôvodnenia“))
   (2018/C 152/30)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia vo veci T-533/15: Il-Su Kim (Pchjongjang, Severná Kórea) a ďalších 5 žalobcov, ktorých mená sa nachádzajú v prílohe rozsudku (v zastúpení: M. Lester, S. Midwinter, QC, T. Brentnall a A. Stevenson, solicitors)

      Žalobcovia vo veci T-264/16: Korea National Insurance Corporation (Pchjongjang) (v zastúpení: M. Lester, S. Midwinter, T. Brentnall a A. Stevenson)

      Žalované: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne A. de Elera-San Miguel Hurtado a A. Vitro, neskôr A. Vitro a F. Naert, splnomocnení zástupcovia), Európska komisia (v zastúpení: vo veci T-533/15 L. Havas, S. Bartelt a D. Gauci, splnomocnení zástupcovia, a vo veci T-264/16 L. Havas a S. Bartelt, splnomocnení zástupcovia, neskôr vo veci T-533/15 L. Havas a D. Gauci, splnomocnení zástupcovia, a vo veci T-264/16 L. Havas, splnomocnený zástupca)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalované vo veci T-533/15: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne V. Kaye, neskôr S. Brandon, následne S. Brandon a C. Crane a napokon S. Brandon, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Vo veci T-533/15 návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/1066 z 2. júla 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/183/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Kórejskej ľudovodemokratickej republike (Ú. v. EÚ L 174, 2015, s. 25), vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2015/1062 z 2. júla 2015, ktorým sa mení nariadenie Rady (ES) č. 329/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Kórejskej ľudovodemokratickej republike (Ú. v. EÚ L 174, 2015, s. 16), rozhodnutia Rady (SZBP) 2016/475 z 31. marca 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/183/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Kórejskej ľudovodemokratickej republike (Ú. v. EÚ L 85, 2016, s. 34), vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2016/659 z 27. apríla 2016, ktorým sa mení nariadenie Rady (ES) č. 329/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Kórejskej ľudovodemokratickej republike (Ú. v. EÚ L 114, 2016, s. 9), rozhodnutia Rady (SZBP) 2016/849 z 27. mája 2016 o reštriktívnych opatreniach voči Kórejskej ľudovodemokratickej republike a o zrušení rozhodnutia 2013/183/SZBP (Ú. v. EÚ L 141, 2016, s. 79) a každého súvisiaceho vykonávacieho nariadenia Rady v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcov, a vo veci T-264/16 návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu rozhodnutia 2016/475, vykonávacieho nariadenia 2016/659, rozhodnutia 2016/849 a každého súvisiaceho vykonávacieho nariadenia Rady v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobkyne

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloby sa zamietajú.

               2.

               Vo veci T-533/15 sú Kim Il-Su a ďalší žalobcovia, ktorých mená sa nachádzajú v prílohe, povinní nahradiť trovy konania s výnimkou trov konania, ktoré vynaložilo Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska.

               3.

               Vo veci T-264/16 je Korea National Insurance Corporation povinná nahradiť trovy konania.

               4.

               Vo veci T-533/15 znáša Spojené kráľovstvo svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 381, 16.11.2015.


title: Vec T-100/18: Žaloba podaná 20. februára 2018 – Wehrheim/ECB

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/40

         Žaloba podaná 20. februára 2018 – Wehrheim/ECB
   (Vec T-100/18)
   (2018/C 152/49)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Christine Wehrheim (Offenbach, Nemecko) (v zastúpení: N. De Montigny, advokát)

      Žalovaná: Európska centrálna banka

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               1.

               zrušil:

                           —

                           rozhodnutie z 3. júla 2017 o zamietnutí žiadosti o náhradu ujmy vzniknutej v dôsledku zrušenia jej [príspevku na expatriáciu] (podanej 10. mája 2017),

                           —

                           ak to bude potrebné, rozhodnutie z 21. decembra 2017 o výslovnom zamietnutí jej odvolania (podaného 3. septembra 2017),

               2.

               zaviazal žalovanú na zaplatenie ujmy požadovanej žalobkyňou v jej žiadostiach, a to:

                           —

                           rozdielu v plate po dobu, kedy bude zamestnaná v inštitúcii na základe jej stálej pracovnej zmluvy, vo výške 700,53 eura mesačne od apríla 2017,

                           —

                           dodatočných nákladov na presťahovanie vo výške 1 000 eur na rámec už odsúhlasených nákladov vo výške 1 079,10 eura,

                           —

                           psychickej ujmy, ktorú utrpela, vo výške 2 000 eur,

                           —

                           všetky uvedené sumy zvýšené o zákonné úroky až do úplného zaplatenia,

               3.

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod založený na skutočnosti, že žalovaná administratíva nesplnila svoje povinnosti tým, že nedodržala svoju povinnosť starostlivosti, riadnej správy a pomoci, vzbudila očakávania, ktoré sa vo vzťahu k žalobkyni javia ako nerealizovateľné a ktoré spočívajú v priznaní príspevku za prácu vykonávanú v zahraničí, hoci pôvodne nespĺňala podmienky vyžadované služobným poriadkom na tento účel. Toto pochybenie jej podľa nej spôsobilo ujmu, ktorá má priamu príčinnú súvislosť s pochybením inštitúcie.


title: Vec T-142/18: Žaloba podaná 28. februára 2018 – Buffalo – Boots/Komisia

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/52

         Žaloba podaná 28. februára 2018 – Buffalo – Boots/Komisia
   (Vec T-142/18)
   (2018/C 152/61)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Buffalo – Boots GmbH (Hochheim am Main, Nemecko) (v zastúpení: S. De Knop, A. Willems a C. Zimmermann, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú,

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 zo 4. decembra 2017, ktorým sa opätovne ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá predbežné clo uložené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname a vyrobenej určitými vyvážajúcimi výrobcami v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname a ktorým sa vykonáva rozsudok Súdneho dvora v spojených veciach C-659/13 a C-34/14 (Ú. v. EÚ L 319, 2017, s. 30), a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 (1) porušuje zásadu prenesenia právomocí zakotvenú v článku 5 ods. 1 a 2 ZEÚ a v každom prípade zásadu inštitucionálnej rovnováhy podľa článku 13 ods. 2 ZEÚ, pretože toto vykonávacie nariadenie bolo prijaté bez platného právneho základu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že vykonávacie nariadenie Komisie 2017/2232 porušuje článok 266 ZFEÚ, pretože neboli prijaté žiadne opatrenia potrebné na vyhovenie rozsudku vo veciach C-659/13 a C-34/14 C&J Clark International.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na skutočnosti, že vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 porušuje článok 1 ods. 1 a článok 10 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 2016/1036 (2) a zásadu právnej istoty (zákaz retroaktivity), pretože antidumpingové clo na dovoz obuvi bolo uložené „počas platnosti nariadenia Rady (ES) č. 1472/2006 (3) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1294/2009 (4)“.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 porušuje článok 21 nariadenia (EÚ) č. 2016/1036, lebo antidumpingové clo bolo uložené, bez toho aby bolo vykonané nové posúdenie záujmu Únie; a v každom prípade je zjavne nesprávny predpoklad, že uloženie antidumpingového cla bolo v záujme Únie.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na skutočnosti, že vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 porušuje článok 5 ods. 1 a 4 ZFEÚ, pretože bol prijatý akt, ktorý ide na rámec toho, čo je na dosiahnutie jeho cieľov nevyhnutné.

      (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 zo 4. decembra 2017, ktorým sa opätovne ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá predbežné clo uložené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname a vyrobenej určitými vyvážajúcimi výrobcami v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname a ktorým sa vykonáva rozsudok Súdneho dvora v spojených veciach C-659/13 a C-34/14 (Ú. v. EÚ L 319, 2017, s. 30).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 1472/2006 z 5. októbra 2006 , ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname (Ú. v. EÚ L 275, 2006, s. 1).

      (4)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1294/2009 z 22. decembra 2009, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom vo Vietname a v Čínskej ľudovej republike, rozšírené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne zasielanej z OAO Macao, ktorá má, alebo nemá deklarovaný pôvod v OAO Macao, na základe preskúmania pred uplynutím platnosti v súlade s článkom 11 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 384/96 (Ú. v. EÚ L 352, 2009, s. 1).


title: Vec C-32/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 18. januára 2018 – Tiroler Gebietskrankenkasse/Michael Moser

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 18. januára 2018 – Tiroler Gebietskrankenkasse/Michael Moser
   (Vec C-32/18)
   (2018/C 152/05)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“ a žalovaná: Tiroler Gebietskrankenkasse

      Druhý účastník v konaní o opravnom prostriedku „Revision“ a žalobca: Michael Moser

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 60 ods. 1 druhá veta nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia (ES) č. 883/2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (ďalej len „nariadenie č. 883/2004“) (1) vykladať v tom zmysle, že členský štát, ktorý je v poradí prednosti príslušný v druhom rade (Rakúsko) má vyplatiť rodičovi s bydliskom a zamestnaním v štáte príslušnom v prvom rade podľa článku 68 ods. 1 písm. b) bodu i) nariadenia č. 883/2004 (Nemecko) rozdielový doplatok medzi rodičovským príspevkom [Elterngeld] vyplateným v členskom štáte príslušnom v prvom rade a príspevkom na starostlivosť o dieťa [Kinderbetreuungsgeld] vyplácaným v závislosti od príjmu druhým členským štátom ako rodinná dávka, ak obaja rodičia so svojimi spoločnými deťmi bývajú v členskom štáte príslušnom v prvom rade a len druhý rodič je zamestnaný v členskom štáte príslušnom v druhom rade ako cezhraničný pracovník?

         V prípade, že odpoveď na túto otázku bude kladná:

               2.

               Má sa výška príspevku na starostlivosť o dieťa, ktorý je závislý od výšky príjmu, určiť podľa skutočne dosiahnutého príjmu v štáte zamestnania (Nemecko), alebo podľa príjmu z porovnateľnej zárobkovej činnosti hypoteticky dosiahnuteľného v štáte príslušnom v druhom rade (Rakúsko)?

      (1)  Ú. v. EÚ L 284, 2009, s. 1.


title: Vec T-152/18: Žaloba podaná 5. marca 2018 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/53

         Žaloba podaná 5. marca 2018 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Vec T-152/18)
   (2018/C 152/62)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sona NutritionLtd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, lawyers)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Spojené štáty)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie vo fialovej, v svetlo hnedej, béžovej, tmavo hnedej a zlatohnedej farbe, SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – prihláška č. 13 781 331.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 20. decembra 2017 vo veci R 1319/2017-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie;

               —

               uložil EUIPO a spoločnosti Solgar Holdings, Inc., ak vstúpi do tohto konania ako vedľajší účastník konania, povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia č. 2017/1001,

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec C-94/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko) 12. februára 2018 – Nalini Chenchooliah/Minister for Justice and Equality

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko) 12. februára 2018 – Nalini Chenchooliah/Minister for Justice and Equality
   (Vec C-94/18)
   (2018/C 152/17)
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Nalini Chenchooliah

      Žalovaný: Minister for Justice and Equality

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Ak bolo manželskému partnerovi občana Únie, ktorý vykonával práva na voľný pohyb podľa článku 6 smernice 2004/38/ES (1), zamietnuté právo na pobyt podľa článku 7 z titulu toho, že príslušný občan Únie nevykonával resp. už nevykonáva práva vyplývajúce zo zmluvy o EÚ v dotknutom hostiteľskom členskom štáte, a ak bol prijatý návrh na vyhostenie manželského partnera z tohto členského štátu, musí sa toto vyhostenie vykonať podľa a v súlade s ustanoveniami smernice, alebo je v pôsobnosti vnútroštátnych právnych predpisov členského štátu?

               2.

               Ak odpoveď na predchádzajúcu prejudiciálnu otázku znie, že vyhostenie sa musí vykonať podľa ustanovení smernice, musí sa vyhostenie vykonať podľa a v súlade s náležitosťami kapitoly VI smernice, najmä jej článkov 27 a 28, alebo sa môže členský štát v takýchto prípadoch dovolávať iných ustanovení smernice, najmä jej článkov 14 a 15?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).


title: Vec T-33/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. marca 2018 – TestBioTech/Komisia („Životné prostredie — Geneticky modifikované výrobky — Nariadenie (ES) č. 1367/2006 — Nariadenie (ES) č. 1829/2003 — Geneticky modifikovaná sója MON 87769, MON 87705 a 305423 — Zamietnutie žiadosti o vnútorné preskúmanie rozhodnutí o povolení uvedenia na trh — Pojem ‚právo životného prostredia‘ — Článok 10 nariadenia č. 1367/2006“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/26

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. marca 2018 – TestBioTech/Komisia
   (Vec T-33/16) (1)

   ((„Životné prostredie - Geneticky modifikované výrobky - Nariadenie (ES) č. 1367/2006 - Nariadenie (ES) č. 1829/2003 - Geneticky modifikovaná sója MON 87769, MON 87705 a 305423 - Zamietnutie žiadosti o vnútorné preskúmanie rozhodnutí o povolení uvedenia na trh - Pojem ‚právo životného prostredia‘ - Článok 10 nariadenia č. 1367/2006“))
   (2018/C 152/31)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: TestBioTech eV (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: R. Stein, solicitor, K. Smith, QC, a J. Stevenson, barrister)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Tomkin, L. Pignataro-Nolin a C. Valero, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Monsanto Europe (Antverpy, Belgicko) a Monsanto Company (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Pittie, avocat), ako aj Pioneer Overseas Corp. (Johnston, Iowa, Spojené štáty) a Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston) (v zastúpení: G. Forwood, avocat, J. Killick, barrister, a S. Nordin, solicitor)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie listu člena Komisie zodpovedného za oblasť zdravia a bezpečnosti potravín zo 16. novembra 2015, ktorým sa zamieta žiadosť o vnútorné preskúmanie založená na článku 10 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, 2006, s. 13), pokiaľ ide o vykonávacie rozhodnutia o povolení uvedenia na trh geneticky modifikovanej sóje MON 87769, MON 87705 a 305423

      Výrok rozsudku

               1.

               List člena Európskej komisie zodpovedného za oblasť zdravia a bezpečnosti potravín zo 16. novembra 2015 so značkou Ares(2015) 5145741 týkajúci sa žiadosti o vnútorné preskúmanie založenej na článku 10 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva, pokiaľ ide o vykonávacie rozhodnutia o povolení uvedenia na trh geneticky modifikovanej sóje MON 87769, MON 87705 a 305423, sa zrušuje.

               2.

               Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli organizácii TestBioTech eV.

               3.

               Monsanto Europe, Monsanto Company, Pioneer Overseas Corp. a Pioneer Hi-Bred International, Inc. znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 136, 18.4.2016.


title: Vec T-153/18: Žaloba podaná 5. marca 2018 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/54

         Žaloba podaná 5. marca 2018 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Vec T-153/18)
   (2018/C 152/63)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: A. von Mühlendahl a H. Harwig, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Spojené štáty)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie v červenej, svetlo hnedej, béžovej, tmavo hnedej a zlatohnedej farbe, SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – prihláška č. 13 781 299.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 20. decembra 2017 vo veci R 1321/2017-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie;

               —

               uložil EUIPO a spoločnosti Solgar Holdings, Inc., ak vstúpi do tohto konania ako vedľajší účastník konania, povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia č. 2017/1001;

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec T-101/18: Žaloba podaná 21. februára 2018 – Rakúsko/Komisia

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/40

         Žaloba podaná 21. februára 2018 – Rakúsko/Komisia
   (Vec T-101/18)
   (2018/C 152/50)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Rakúska republika (v zastúpení: G. Hesse)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie (EÚ) 2017/2112 zo 6. marca 2017 o opatrení/schéme pomoci/štátnej pomoci SA.38454 – 2015/C (ex 2015/N), ktorú Maďarsko zamýšľa zaviesť na podporu vývoja dvoch nových jadrových reaktorov v jadrovej elektrárni Paks II [oznámené pod číslom C(2017) 1486], uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie 1. decembra 2017, L 317, s. 45, ako aj

               —

               uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza desať žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že sa neuskutočnilo verejné obstarávanie
               Rozhodnutie je po prvé neplatné z dôvodu porušenia základných pravidiel pre verejné obstarávanie, ktorých dodržanie je nerozlučne späté s účelom pomoci.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na nesprávnom uplatnení článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ – Neexistencia cieľa spoločného záujmu
               Rakúska republika po druhé tvrdí, že na rozdiel od názoru žalovanej neexistuje žiadny spoločný záujem podľa článku 107 ods. 3 písm. c), ktorý sa pre schválenie pomoci požaduje.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na nesprávnom uplatnení článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ – Nesprávne vymedzenie hospodárskej oblasti a nesprávne domnienky zlyhania trhu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ
               Po tretie žalovaná nesprávne schválila zamýšľanú pomoc podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, pretože vychádza nesprávne z toho, že existuje samostatný trh s jadrovou energiou, a tiež nesprávne vychádza z toho, že na tomto trhu existuje zlyhanie trhu či zlyhanie kapitálového trhu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na neprimeranosti opatrenia
               Rozhodnutie je tiež neplatné z toho dôvodu, že žalovaná nevykonala posúdenie primeranosti v súlade s právnymi predpismi podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ: in concreto negatívne dopady prevažujú nad pozitívnymi.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na neprimeraných narušeniach hospodárskej súťaže, ktoré sú podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ nezlučiteľné s vnútorným trhom
               Po piate vedie napadnuté rozhodnutie k neprimeraným narušeniam hospodárskej súťaže a pravidiel o štátnej pomoci, ktoré sa týkajú rozdielneho zaobchádzania na vnútornom trhu s elektrinou, a je preto v rozpore s právom Únie.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na existencii „projektu v ťažkostiach“
               Po šieste žalobkyňa tvrdí, že pomoc určená „projektu v ťažkostiach“ by nemala byť na liberalizovanom vnútornom trhu s elektrinou schválená na základe článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na posilnení/dosiahnutí dominantného postavenia
               Po siedme vylučuje dominantné postavenie maďarského štátu, ktorý pôsobí v trhovom prostredí, ktoré dosiahol prostredníctvom štátnej pomoci, zlučiteľnosť tejto pomoci so spoločným trhom na základe článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.

               8.

               Ôsmy žalobný dôvod je založený na riziku likvidity veľkoobchodného trhu
               Po ôsme by pomoc nemala byť schválená s ohľadom na riziko zníženia likvidity trhu, ktorá z nej nevyhnutne vyplýva.

               9.

               Deviaty žalobný dôvod je založený nedostatočnom vymedzení pomoci
               Po deviate opiera žalobkyňa svoju žalobu o to, že žalovaná nedostatočne vymedzila rozsah pomoci.

               10.

               Desiaty žalobný dôvod je založený porušení povinnosti uviesť odôvodnenie podľa článku 296 druhého pododseku ZFEÚ
               Po desiate žalovaná niekoľkokrát a závažným spôsobom porušila svoju povinnosť uviesť odôvodnenie.


title: Vec T-108/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – Naviera Armas/Komisia („Štátna pomoc — Podmienky využívania prístavnej infraštruktúry Puerta de Las Nieves námornou prepravnou spoločnosťou — Výlučné využívanie infraštruktúry financovanej z verejných finančných prostriedkov bez koncesnej zmluvy — Oslobodenie od časti prístavných poplatkov — Sťažnosť konkurentky — Rozhodnutie, ktorým sa v rámci konania o predbežnom preskúmaní konštatuje neexistencia štátnej pomoci — Závažné ťažkosti pri preskúmavaní dotknutých opatrení — Vývoj predmetnej situácie v priebehu správneho konania — Pojem zvýhodnenie poskytnuté zo štátnych prostriedkov — Nesprávne posúdenie skutkového stavu a nesprávne právne posúdenie — Rozhodnutie vnútroštátneho súdu, ktorým sa pozastavujú účinky verejného obstarávania — Požiadavka náležitého a nestranného preskúmania sťažnosti“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/27

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – Naviera Armas/Komisia
   (Vec T-108/16) (1)

   ((„Štátna pomoc - Podmienky využívania prístavnej infraštruktúry Puerta de Las Nieves námornou prepravnou spoločnosťou - Výlučné využívanie infraštruktúry financovanej z verejných finančných prostriedkov bez koncesnej zmluvy - Oslobodenie od časti prístavných poplatkov - Sťažnosť konkurentky - Rozhodnutie, ktorým sa v rámci konania o predbežnom preskúmaní konštatuje neexistencia štátnej pomoci - Závažné ťažkosti pri preskúmavaní dotknutých opatrení - Vývoj predmetnej situácie v priebehu správneho konania - Pojem zvýhodnenie poskytnuté zo štátnych prostriedkov - Nesprávne posúdenie skutkového stavu a nesprávne právne posúdenie - Rozhodnutie vnútroštátneho súdu, ktorým sa pozastavujú účinky verejného obstarávania - Požiadavka náležitého a nestranného preskúmania sťažnosti“))
   (2018/C 152/32)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Naviera Armas, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Španielsko) (v zastúpení: J. L. Buendía Sierra a Á. Givaja Sanz, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Bouchagiar, G. Luengo a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Fred Olsen, SA (Santa Cruz de Tenerife, Španielsko) (v zastúpení: F. Marín Riaño, advokát)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2015) 8655 final z 8. decembra 2015 týkajúceho sa štátnej pomoci SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Španielsko – Fred Olsen

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Komisie C(2015) 8655 final z 8. decembra 2015 týkajúce sa štátnej pomoci SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Španielsko – Fred Olsen sa zrušuje v rozsahu, v akom sa v rámci konania o predbežnom preskúmaní konštatovalo, že v dôsledku výlučného využívania prístavnej infraštruktúry Puerta de Las Nieves spoločnosťou Fred Olsen, SA nedošlo k žiadnemu poskytnutiu štátnej pomoci tejto spoločnosti.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Naviera Armas, SA znáša jednu štvrtinu svojich vlastných trov konania, pričom zvyšnú časť jej trov konania je povinná nahradiť Európska komisia.

               4.

               Komisia a Fred Olsen znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 175, 17.5.2016.


title: Vec C-42/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 24. januára 2018 – Finanzamt Trier/Cardpoint GmbH ako právny nástupca Moneybox Deutschland GmbH

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 24. januára 2018 – Finanzamt Trier/Cardpoint GmbH ako právny nástupca Moneybox Deutschland GmbH
   (Vec C-42/18)
   (2018/C 152/06)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalovaný a navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Finanzamt Trier

      Žalobca a odporca v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Cardpoint GmbH ako právny nástupca Moneybox Deutschland GmbH

      Prejudiciálna otázka

   Sú technické a administratívne postupy, ktoré realizuje poskytovateľ služby pre banku prevádzkujúcu bankomat a jej výplaty peňazí v hotovosti bankomatom, oslobodené od dane podľa článku 13 časti B písm. d) bodu 3 smernice 77/388/EHS (1), ak takmer rovnaké technické a administratívne postupy, ktoré realizuje poskytovateľ služby pre platby kartou pri predaji vstupeniek do kina, na základe rozsudku Súdneho dvora Európskej únie vo veci Bookit z 26. mája 2016, C-607/14 (EU:C:2016:355) podľa tohto ustanovenia nie sú oslobodené od dane?

      (1)  Šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, 1977, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec C-104/18 P: Odvolanie podané 13. februára 2018: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 30. novembra 2017 vo veci T-687/16, Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/16

         Odvolanie podané 13. februára 2018: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 30. novembra 2017 vo veci T-687/16, Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
   (Vec C-104/18 P)
   (2018/C 152/19)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ (v zastúpení: J. Güell Serra, E. Stoyanov Edissonov, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Joaquín Nadal Esteban

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnutý rozsudok,

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               rozhodol, že sporná ochranná známka Európskej únie č. 9917436 je neplatná a

               —

               uložil Joaquínovi Nadalovi Estebannovi a EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Všeobecný súd v napadnutom rozsudku rozhodol, že pokiaľ ide o podmienky pre uplatnenie článku 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 (1) z rozsudku Súdneho dvora z 11. júna 2009, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, C-529/07, EU:C:2009:361 je zjavné, že konanie, ktoré sa nevykoná v dobrej viere, zakladá domnienku o pravdepodobnosti zámeny, a že je teda nutné, aby predmetné tovary a služby boli podobné alebo totožné.
   Odovolateľka tvrdí, že z rozsudku Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli nevyplýva, že v prípade, že prihlasovateľ ochrannej známky nekoná v dobrej viere, je tým založená domnienka o pravdepodobnosti zámeny ochrannej známky alebo označenia medzi účastníkmi konania, ale že existencia pravdepodobnosti zámeny je len príkladom faktorov, ktoré môžu byť zohľadnené, a nie podmienkou sine qua non na uplatnenie článku 52 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.
   Odvolateľka preto tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne vyložil rozsudok vo veci Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli a nesprávne uplatnil článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, keď konštatoval, že tento článok predpokladá či vyžaduje existenciu pravdepodobnosti zámeny zo strany verejnosti a teda podobnosť či totožnosť dotknutých tovarov či služieb. Všeobecný súd sa tak dopustil nesprávneho právneho posúdenia.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1).


title: Vec T-112/18: Žaloba podaná 23. februára 2018 – Pink Lady America/CPVO – WAAA (Cripps Pink)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/42

         Žaloba podaná 23. februára 2018 – Pink Lady America/CPVO – WAAA (Cripps Pink)
   (Vec T-112/18)
   (2018/C 152/51)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Pink Lady America LLC (Yakima, Washington, Spojené štáty) (v zastúpení: R. Manno a S. Travaglio, lawyers)

      Žalovaný: Úrad Spoločenstva pre odrody rastlín (CPVO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Western Australian Agriculture Authority (WAAA) (South Perth, Austrália)

      Údaje týkajúce sa konania pred CPVO

      Majiteľ sporného práva Spoločenstva k odrodám rastlín: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Sporné právo Spoločenstva k odrodám rastlín: právo Spoločenstva k odrodám rastlín č. EÚ1640, odroda jabĺk Cripps Pink.

      Konanie pred CPVO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie odvolacieho senátu CPVO zo 14. septembra 2017 vo veci A007/2016.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie;

               —

               zrušil PSOR pre jabloň odrody Cripps Pink č. 1640 z dôvodu nedostatku novosti podľa článku 10 v spojení s článkom 20 nariadenia č. 2100/94;

               —

               uložil CPVO a Western Australian Agriculture Authority povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 10 v spojení s článkom 20 nariadenia č. 2100/94,

               —

               porušenie článku 76 nariadenia č. 2100/94 a všeobecných právnych zásad právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti v spojení s článkom 50 ods. 3 nariadenia č. 874/2009.


title: Vec T-211/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – Caviro Distillerie a i./Komisia („Dumping — Dovoz kyseliny vínnej s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vyrábanej spoločnosťou Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd — Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2016/176 — Neuloženie konečného antidumpingového cla — Článok 3 ods. 2, 3 a 5 a článok 17 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 1225/2009 — Výber vzorky — Neexistencia značnej ujmy — Zjavne nesprávne posúdenie — Vymedzenie ujmy — Ziskovosť výrobného odvetvia Únie“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/28

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – Caviro Distillerie a i./Komisia
   (Vec T-211/16) (1)

   ((„Dumping - Dovoz kyseliny vínnej s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vyrábanej spoločnosťou Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd - Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2016/176 - Neuloženie konečného antidumpingového cla - Článok 3 ods. 2, 3 a 5 a článok 17 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 1225/2009 - Výber vzorky - Neexistencia značnej ujmy - Zjavne nesprávne posúdenie - Vymedzenie ujmy - Ziskovosť výrobného odvetvia Únie“))
   (2018/C 152/33)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Caviro Distillerie Srl (Faenza, Taliansko), Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Taliansko), Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerno, Taliansko), Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (Borgoricco, Taliansko) (v zastúpení: A. Bochon, avocat, a M. R. MacLean, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a A. Demeneix, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie článku 1 vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/176 z 9. februára 2016, ktorým sa ukončuje antidumpingové konanie týkajúce sa dovozu kyseliny vínnej s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vyrábanej spoločnosťou Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd (Ú. v. EÚ L 33, 2016, s. 14)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA a Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 18.7.2016.


title: Vec C-48/18 P: Odvolanie podané 26. januára 2018: Toontrack Music AB proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 22. novembra 2017 vo veci T-771/16, Toontrack Music AB/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/5

         Odvolanie podané 26. januára 2018: Toontrack Music AB proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 22. novembra 2017 vo veci T-771/16, Toontrack Music AB/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
   (Vec C-48/18 P)
   (2018/C 152/07)
   Jazyk konania: švédčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Toontrack Music AB (v zastúpení: L.-E. Ström, advokat)

      Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka uplatňuje tri samostatné odvolacie dôvody a navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnutý rozsudok,

               —

               s konečnou platnosťou vo veci rozhodol tak, že vyhovie žalobným návrhom predloženým pred Všeobecným súdom,

               —

               subsidiárne, vrátil vec Všeobecnému súdu na nové konanie, a

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Z tvrdení predložených odvolateľkou na podporu svojho odvolania vyplýva, že napadnutý rozsudok je podľa prvého odvolacieho dôvod v rozpore s platnou právnou úpravou, pokiaľ ide o uplatnenie článku 7 ods. 1 písm. b), článku 7 ods. 1 písm. c) a článku 7 ods. 2, podľa druhého odvolacieho dôvodu je v rozpore s článkom 76 a podľa tretieho odvolacieho dôvodu je v rozpore s článkami 65 a 75 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 (1) z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva, v znení zmien [nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 (2) zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (ďalej len „nariadenie“)].

               2.

               Podľa prvého odvolacieho dôvodu je napadnutý rozsudok nesprávny, pretože Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že prihláška ochrannej známky Európskej únie č. 13 945 423 EZMIX je opisná v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia a nemá dostatočnú rozlišovaciu spôsobilosť požadovanú podľa článku 7 ods. 1 písm. b) a článku 7 ods. 2 nariadenia. Keďže EZMIX je ako celok označenie, ktoré má rozlišovaciu spôsobilosť, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že existujú dôvody pre zamietnutie zápisu v zmysle nariadenia. Všeobecný súd nezohľadnil všetky relevantné skutočnosti v tomto prípade, pokiaľ ide o význam, užívanie a asociácie prihlasovaného označenie s ohľadom na relevantnú verejnosť. Všeobecný súd sa teda dopustil nesprávneho právneho posúdenia.

               3.

               Podľa druhého odvolacieho dôvodu sa Všeobecný súd tiež dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nezohľadnil článok 86 nariadenia a keď skreslil predložené dôkazy. Všeobecný súd sa domnieval, že jednoduchosť je veľmi významným predajným argumentom v súvislosti so zariadeniami na nahrávanie hudby a softvérom a je jedným z kľúčových faktorov. Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 76, takže došlo k skresleniu dôkazov predložených v tomto prípade. Nedostatky v preskúmaní viedli k tomu, že záver bol nedôvodný a nesprávny, a navyše sa nezakladal na skutočnostiach, ktorým Všeobecný súd pripísal v napadnutom rozsudku rozhodujúci význam.

               4.

               Podľa tretieho odvolacieho dôvodu Všeobecný súd porušil články 65 a 75 nariadenia, a dopustil sa teda nesprávneho právneho posúdenia, keď odvolateľke neposkytol možnosť byť vypočutá, pokiaľ ide o skutočnosť, na ktorej je založený napadnutý rozsudok a rozhodnutie odvolacieho senátu EUIPO.

               5.

               Táto skutočnosť bola uvedená prvýkrát v rozhodnutí odvolacieho senátu EUIPO, EUIPO ju dostatočne neodôvodnil a odvolateľka ju napadla. V tomto zmysle z dôkazov, ktoré odvolateľka predložila na účely spochybnenia správnosti tejto skutočnosti, ktorá mala byť po prvýkrát posúdená až v konaní pred Všeobecným súdom a proti ktorej teda odvolateľka nemohla predložiť dôkazy v plnom rozsahu, vyplýva, že je v rozpore so zásadou rovnosti zbraní.

      (1)  Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1.


title: Vec T-424/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. marca 2018 – Gifi Diffusion/EUIPO – Crocs (Chaussures) („Dizajn Spoločenstva — Konanie o výmaze — Zapísaný dizajn Spoločenstva predstavujúci topánku — Skorší dizajn Spoločenstva — Dôvody výmazu — Povinnosť odôvodnenia — Článok 62 nariadenia (ES) č. 6/2002 — Preskúmanie dôvodov výmazu odvolacím senátom ex offo — Právomoc odvolacieho senátu — Článok 63 ods. 1 nariadenia č. 6/2002“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/29

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. marca 2018 – Gifi Diffusion/EUIPO – Crocs (Chaussures)
   (Vec T-424/16) (1)

   ((„Dizajn Spoločenstva - Konanie o výmaze - Zapísaný dizajn Spoločenstva predstavujúci topánku - Skorší dizajn Spoločenstva - Dôvody výmazu - Povinnosť odôvodnenia - Článok 62 nariadenia (ES) č. 6/2002 - Preskúmanie dôvodov výmazu odvolacím senátom ex offo - Právomoc odvolacieho senátu - Článok 63 ods. 1 nariadenia č. 6/2002“))
   (2018/C 152/35)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Francúzsko) (v zastúpení: C. de Chassey, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Crocs, Inc. (Niwot, Colorado, Spojené štáty) (v zastúpení: H. Seymour, L. Cassidy, J. Guise, D. Knight, solicitors, N. Hadjadj Cazier, M. Berger a H. Haouideg, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 25. apríla 2016 (vec R 37/2015-3) týkajúcemu sa konania o výmaze medzi spoločnosťami Gifi Diffusion a Crocs

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 25. apríla 2016 (vec R 37/2015-3) týkajúce sa konania o výmaze medzi spoločnosťami Gifi Diffusion a Crocs sa zrušuje.

               2.

               EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania vynaložené spoločnosťou Gifi Diffusion v rámci konania pred Všeobecným súdom.

               3.

               Crocs znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 392, 24.10.2016.


title: Vec T-651/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. marca 2018 – Crocs/EUIPO – Gifi Diffusion (Chaussures) („Dizajn Spoločenstva — Konanie o výmaze — Zapísaný dizajn Spoločenstva znázorňujúci topánku — Skorší dizajn Spoločenstva — Dôvod výmazu — Neexistencia novosti — Zverejnenie pred dňom prednosti — Preskúmanie skutkového stavu bez návrhu — Dodatočné dôkazy predložené pred odvolacím senátom — Články 5, 7 a 63 ods. 2 nariadenia (ES) č. 6/2002“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/30

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. marca 2018 – Crocs/EUIPO – Gifi Diffusion (Chaussures)
   (Vec T-651/16) (1)

   ((„Dizajn Spoločenstva - Konanie o výmaze - Zapísaný dizajn Spoločenstva znázorňujúci topánku - Skorší dizajn Spoločenstva - Dôvod výmazu - Neexistencia novosti - Zverejnenie pred dňom prednosti - Preskúmanie skutkového stavu bez návrhu - Dodatočné dôkazy predložené pred odvolacím senátom - Články 5, 7 a 63 ods. 2 nariadenia (ES) č. 6/2002“))
   (2018/C 152/36)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Crocs, Inc. (Niwot, Colorado, Spojené Štáty) (v zastúpení: H. Seymour, L. Cassidy, J. Guise a D. Knight, solicitors, N. Hadjadj Cazier, M. Berger a H. Haouideg, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Francúzsko) (v zastúpení: C. de Chassey, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu EUIPO zo 6. júna 2016 (vec R 853/2014-3) týkajúcemu sa konania o výmaze medzi Gifi Diffusion a Crocs.

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Crocs, Inc. znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a Gifi Diffusion v konaní pred Všeobecným súdom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 410, 7.11.2016.


title: Vec C-125/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španielsko) 16. februára 2018 – Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia S.A.

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španielsko) 16. februára 2018 – Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia S.A.
   (Vec C-125/18)
   (2018/C 152/22)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Marc Gómez del Moral Guasch

      Žalovaná: Bankia S.A.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má byť index IRPH Cajas (1) predmetom súdnej ochrany v tom zmysle, že zahŕňa posudzovanie, či je tento index pre spotrebiteľa zrozumiteľný bez toho, aby tomu bránila skutočnosť, že tento index je upravený právnymi alebo správnymi predpismi, keďže tento prípad nie je regulovaný v článku 1 ods. 2 smernice 93/13 (2), pretože nejde o záväzný predpis, ale takýto pohyblivý zmluvný úrok je do zmluvy vložený fakultatívne predajcom alebo dodávateľom?

               2.

                           2.1

                           Je podľa článku 4 ods. 2 smernice 93/13, ktorý nebol do španielskeho právneho poriadku prebratý, v rozpore so smernicou 93/13 a jej článkom 8 situácia, keď španielsky súd odkáže na článok 4 ods. 2 tejto smernice a uplatní ho, ak toto ustanovenie nebolo do španielskeho právneho poriadku prebraté z vôle zákonodarcu, ktorý sa usiloval o najvyššiu úroveň ochrany vo vzťahu ku všetkým zmluvným podmienkam, ktoré predajca alebo dodávateľ môže vložiť do spotrebiteľskej zmluvy, vrátane podmienok, ktoré sa týkajú hlavného predmetu zmluvy, a to aj vtedy, keby boli napísané jasným a zrozumiteľným spôsobom?

                           2.2

                           Je na účely pochopenia podstatnej zmluvnej podmienky, konkrétne IRPH, v každom prípade potrebné poskytnúť alebo uverejniť informácie o nasledujúcich skutočnostiach a údajoch alebo o niektorých z nich?

                                       (i)

                                       Vysvetlenie spôsobu tvorby referenčnej sadzby, to znamená informovanie o tom, že tento index zahŕňa popri nominálnom úroku aj poplatky a ďalšie náklady, že ide o jednoduchý a nie vážený priemer, že predajca alebo dodávateľ musel vedieť a informovať o tom, že mal uplatniť negatívny rozdiel, a že poskytované údaje sú na rozdiel od inej bežne používanej referenčnej sadzby, t. j. sadzby Euribor, neverejné.

                                       (ii)

                                       Vysvetlenie doterajšieho vývoja a možného budúceho vývoja spolu s informovaním a uverejnením grafov, ktoré spotrebiteľovi jasne a zrozumiteľne ukazujú, aký bol vývoj tejto osobitnej sadzby vo vzťahu k sadzbe Euribor, ktorá je bežne používanou sadzbou pre úvery zabezpečené záložným právom k nehnuteľnosti.

                           2.3

                           Ak Súdny dvor dospeje k záveru, že vnútroštátnemu súdu prináleží, aby posúdil nekalú povahu zmluvných podmienok a aby vyvodil všetky dôsledky podľa vnútroštátneho práva, kladie tento súd Súdnemu dvoru otázku, či neinformovanie o tom všetkom nevedie k neporozumeniu uvedenej podmienky, pretože pre priemerného spotrebiteľa takáto podmienka nie je zrozumiteľná, článok 4 ods. 2 smernice 93/1, alebo či ich opomenutie neznamená nečestné konanie zo strany predajcu alebo dodávateľa, takže by spotrebiteľ nesúhlasil s tým, aby bol referenčným indexom pre jeho úver IRPH, keby bol vhodne informovaný.

               3.

               Ak sa určí, že IRPH Cajas je neplatný, ktoré z dvoch nasledujúcich dôsledkov by v prípade neexistencie dojednania alebo v prípade, že by neexistencia dojednania bola pre spotrebiteľov nepriaznivejšia, bol v súlade s článkom 6 ods. 1 a článkom 7 ods. 1 smernice 93/13?

                           3.1

                           Uplatnenie náhradného bežného indexu v zmluve, a to Euribor, keďže ide o zmluvu viazanú najmä na úrokový výnos v prospech inštitúcie, [ktorá má postavenie] predajcu alebo dodávateľa.

                           3.2

                           Upustenie od uplatňovania úroku s ponechaním jedinej povinnosti vrátiť istinu úveru v lehotách určených dlžníkom.

      (1)  Referenčný index hypotekárnych úverov.

      (2)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-52/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Norderstedt (Nemecko) 29. januára 2018 – Christian Fülla/Toolport GmbH

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Norderstedt (Nemecko) 29. januára 2018 – Christian Fülla/Toolport GmbH
   (Vec C-52/18)
   (2018/C 152/09)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Norderstedt

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Christian Fülla

      Žalovaná: Toolport GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 3 ods. 3 tretí pododsek smernice 1999/44/ES (1) vykladať v tom zmysle, že spotrebiteľ musí ponúknuť podnikateľovi spotrebný tovar zakúpený na diaľku, aby mu umožnil jeho opravu alebo náhradu, vždy iba v mieste, v ktorom sa tento tovar nachádza?

               2.

               V prípade zápornej odpovede:
               Má sa článok 3 ods. 3 tretí pododsek smernice 1999/44/ES vykladať v tom zmysle, že spotrebiteľ musí ponúknuť podnikateľovi spotrebný tovar zakúpený na diaľku, aby mu umožnil jeho opravu alebo náhradu, vždy v obchodnom sídle podnikateľa?

               3.

               V prípade zápornej odpovede:
               Aké kritéria vyplývajú z článku 3 ods. 3 pododseku 3 smernice 1999/44/ES na určenie miesta, v ktorom musí spotrebiteľ ponúknuť podnikateľovi tovar zakúpený na diaľku, aby mu umožnil jeho opravu alebo náhradu?

               4.

               Ak miesto, v ktorom musí spotrebiteľ ponúknuť podnikateľovi tovar zakúpený na diaľku na jeho preskúmanie a umožnenie dodatočného plnenia, musí byť, vždy alebo v konkrétnom prípade, v sídle podnikateľa:
               Je zlučiteľné s článkom 3 ods. 3 pododsekom 1 v spojení s článkom 3 ods. 4 smernice 1999/44/ES, aby spotrebiteľ musel zaplatiť náklady na dopravu k podnikateľovi tam a/alebo späť formou preddavku, alebo z povinnosti „bezplatnej nápravy“ vyplýva, že preddavok musí zaplatiť predávajúci?

               5.

               Ak miesto, v ktorom musí spotrebiteľ ponúknuť podnikateľovi tovar zakúpený na diaľku na jeho preskúmanie a umožnenie dodatočného plnenia, musí byť, vždy alebo v konkrétnom prípade, v sídle podnikateľa a ak povinnosť spotrebiteľa zaplatiť preddavok je zlučiteľná s článkom 3 ods. 3 prvým pododsekom v spojení s článkom 3 ods. 4 smernice 1999/44/ES:
               Má sa článok 3 ods. 3 tretí pododsek v spojení s článkom 3 ods. 5 druhou zarážkou smernice 1999/44/ES vykladať v tom zmysle, že spotrebiteľ nie je oprávnený zmluvu zrušiť, ak podnikateľovi len oznámil vadu a nenavrhol mu, že dopraví spotrebný tovar do miesta podnikateľa?

               6.

               Ak miesto, v ktorom musí spotrebiteľ ponúknuť podnikateľovi tovar zakúpený na diaľku na jeho preskúmanie a umožnenie dodatočného plnenia, musí byť, vždy alebo v konkrétnom prípade, v sídle podnikateľa, ale povinnosť spotrebiteľa zaplatiť preddavok nie je zlučiteľná s článkom 3 ods. 3 pododsekom 1 v spojení s článkom 3 ods. 4 smernice 1999/44/ES:
               Má sa článok 3 ods. 3 tretí pododsek v spojení s článkom 3 ods. 5 druhou zarážkou smernice 1999/44/ES vykladať v tom zmysle, že spotrebiteľ nie je oprávnený zmluvu zrušiť, ak podnikateľovi len oznámil vadu a nenavrhol mu, že dopraví spotrebný tovar do miesta podnikateľa?

      (1)  Smernica 1999/44/ES Európskeho parlamentu a Rady z 25. mája 1999 o určitých aspektoch predaja spotrebného tovaru a záruk na spotrebný tovar, Ú. v. ES L 171, 1999, s. 12; Mim. vyd. 15/004, s. 223.


title: Vec T-824/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. marca 2018 – Kiosked/EUIPO – VRT (K) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia — Obrazová ochranná známka K — Skoršia obrazová ochranná známka Beneluxu K — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/31

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. marca 2018 – Kiosked/EUIPO – VRT (K)
   (Vec T-824/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia - Obrazová ochranná známka K - Skoršia obrazová ochranná známka Beneluxu K - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
   (2018/C 152/37)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa Kiosked Oy Ab (Espoo, Fínsko) (v zastúpení: L. Laaksonen, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Fischer, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: De Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (VRT) (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: P.-Y. Thoumsin a E. Van Melkebeke, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 19. septembra 2016 (vec R 279/2016-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi VRT a Kiosked

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Kiosked Oy Ab znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a De Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (VRT).

      (1)  Ú. v. EÚ C 22, 23.1.2017.


title: Vec C-127/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 16. februára 2018 – A-PACK CZ, s.r.o./Odvolací finanční ředitelství

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 16. februára 2018 – A-PACK CZ, s.r.o./Odvolací finanční ředitelství
   (Vec C-127/18)
   (2018/C 152/23)
   Jazyk konania: čeština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Sťažovateľka (žalobkyňa v prvostupňovom konaní): A-PACK CZ, s.r.o.

      Ďalší účastník konania (žalovaný v prvostupňovom konaní): Odvolací finanční ředitelství

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno článok 90 ods. 2 smernice Rady 2006/112/ES (1) z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1) vykladať s ohľadom na zásadu daňovej neutrality a zásadu proporcionality tak, že členským štátom umožňuje prostredníctvom odchylnej právnej úpravy stanoviť také podmienky, ktoré pre určité prípady vylúčia zníženie základu dane v prípade úplného alebo čiastočného nezaplatenia ceny?

               2.

               Ak je odpoveď na prvú otázku kladná, je v rozpore s článkom 90 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1) taká vnútroštátna právna úprava, ktorá znemožňuje platcovi dane z pridanej hodnoty opraviť výšku dane, ak mu vznikla povinnosť priznať daň pri uskutočnení zdaniteľného plnenia voči inému platcovi, ktorý za plnenie zaplatil len čiastočne alebo nezaplatil vôbec a ktorý následne prestal byť platcom dane z pridanej hodnoty?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-55/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional (Španielsko) 29. januára 2018 – Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)/Deutsche Bank SAE

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional (Španielsko) 29. januára 2018 – Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)/Deutsche Bank SAE
   (Vec C-55/18)
   (2018/C 152/10)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Audiencia Nacional

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)

      Žalovaná: Deutsche Bank SAE

      Zainteresované strany: Federación Estatal de Servicios de la Unión General de Trabajadores (FES-UGT), Confederación General del Trabajo (CGT), Confederación Solidaridad de Trabajadores Vascos (ELA), Confederación Intersindical Galega (CIG)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Treba sa domnievať, že Španielske kráľovstvo prostredníctvom článkov 34 a 35 Estatuto de los Trabajadores (Zákonník práce) tak, ako ich vykladá ustálená judikatúra, prijalo opatrenia potrebné na to, aby sa zabezpečila účinnosť obmedzení dĺžky pracovného času a týždenného a denného odpočinku, ktoré stanovujú články 3, 5 a 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 (1) pre takých pracovníkov na plný úväzok, ktorí sa výslovne, či už individuálne alebo kolektívne, nezaviazali vykonávať prácu nadčas, a ktorí nemajú postavenie mobilných pracovníkov obchodnej námornej alebo železničnej dopravy?

               2.

               Má sa článok 31.2 Charty základných práv Európskej Únie a články 3, 5, 6, 16 a 22 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 v spojení s článkami 4 ods. 1, 11 ods. 3 a 16 ods. 3 smernice Rady 89/391/EHS z 12. júna 1989 (2) vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, konkrétne článkom 34 a 35 Estatuto de los Trabajadores (Zákonník práce), z ktorých, ako sa ukázalo podľa ustálenej judikatúry, nevyplýva povinnosť podnikov vytvoriť systém na zaznamenávanie skutočného denného pracovného času odpracovaného pracovníkmi na plný úväzok, ktorí sa výslovne, či už individuálne alebo kolektívne, nezaviazali vykonávať prácu nadčas, a ktorí nemajú postavenie mobilných pracovníkov obchodnej námornej alebo železničnej dopravy?

               3.

               Je potrebné chápať kategorický mandát udelený členským štátom na obmedzenie dĺžky pracovného času všeobecne pre všetkých pracovníkov, ktorý je stanovený v článku 31.2 Charty Základných práv Európskej Únie a článkoch 3, 5, 6, 16 a 22 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 v spojení s článkami 4 ods. 1, 11 ods. 3 a 16 ods. 3 smernice Rady 89/391/EHS z 12. júna 1989, v tom zmysle, že toto obmedzenie sa pre bežných pracovníkov zabezpečuje v rámci vnútroštátnej právnej úpravy uvedenej v článkoch 34 a 35 Estatuto de los Trabajadores (Zákonník práce), z ktorých, ako sa ukázalo podľa ustálenej judikatúry, nemožno vyvodiť, že existuje povinnosť podnikov vytvoriť systém na zaznamenávanie skutočného denného pracovného času odpracovaného pracovníkmi na plný úväzok, ktorí sa výslovne, či už individuálne alebo kolektívne, nezaviazali vykonávať prácu nadčas a nejde o mobilných pracovníkov obchodnej námornej alebo železničnej dopravy?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381).

      (2)  Smernica Rady z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci (Ú. v. ES L 183, 1989, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 349).


title: Vec T-154/18: Žaloba podaná 5. marca 2018 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/54

         Žaloba podaná 5. marca 2018 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Vec T-154/18)
   (2018/C 152/64)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: A. Mühlendahl a H. Hartwig, lawyers)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Spojené štáty)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie v zelenej, svetlo hnedej, béžovej, tmavo hnedej a zlatohnedej farbe, SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – prihláška č. 13 781 273.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 20. decembra 2017 vo veci R 1322/2017-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO a spoločnosti Solgar Holdings, Inc., ak vstúpi do tohto konania ako vedľajší účastník konania, povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia č. 2017/1001,

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec C-56/18 P: Odvolanie podané 29. januára 2018: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu zo 17. novembra 2017 vo veci T-263/15, Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisia

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/9

         Odvolanie podané 29. januára 2018: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu zo 17. novembra 2017 vo veci T-263/15, Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisia
   (Vec C-56/18 P)
   (2018/C 152/11)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: K. Herrmann, D. Recchia a S. Noë)

      Ďalší účastníci konania: Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o., Poľská republika

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor,

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu zo 17. Novembra 2017 vo veci T-263/15, Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisia,

               —

               zamietol tretiu výhradu šiesteho žalobného dôvodu ako nedôvodnú,

               —

               vrátil vec Všeobecnému súdu na preskúmanie zvyšných piatich žalobných dôvodov,
               subsidiárne,

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu zo 17. Novembra 2017 vo veci T-263/15, Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisia v rozsahu, v akom sa v bode 1 jeho výroku rozhoduje aj o investičnej pomoci,

               —

               vrátil vec Všeobecnému súdu na preskúmanie zvyšných piatich žalobných dôvodov,

               —

               rozhodol, že o trovách prvostupňového a odvolacieho konania sa rozhodne v rozhodnutí, ktorým sa skončí konanie.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia sa domnieva, že rozsudok Všeobecného súdu vo veci T-263/15 treba zrušiť z dôvodu nesprávneho právneho posúdenia a v tejto súvislosti uvádza tri odvolacie dôvody.
   1.
         Nesprávne právne posúdenie „práva zainteresovaných strán predložiť pripomienky“ a právnych následkov porušenia tohto práva so zreteľom na rozsudok Súdneho dvora vo veci C-49/05 P, Ferriere Nord/Komisia

   Záver v napadnutom rozhodnutí 2015/1586/EÚ (1), že prevádzková pomoc poskytnutá spoločnosti PLGK je nezlučiteľná s vnútorným trhom, je založený na dvoch od seba nezávislých dôvodoch. Hlavným dôvodom nezlučiteľnosti bola nezlučiteľnosť prevádzkovej pomoci s vnútorným trhom (pozri odôvodnenie 244 napadnutého rozhodnutia). Nesplnenie prvého kritéria uvedeného v usmerneniach z roku 2014, podľa ktorého sa má prostredníctvom prevádzkovej pomoci prispieť k jasne definovanému cieľu všeobecného záujmu, bolo iba druhým, doplňujúcim dôvodom konštatovania, že táto pomoc nie je zlučiteľná s vnútorným trhom.
   Všeobecný súd sa naopak v bodoch 71 až 89 rozsudku domnieva, že nezlučiteľnosť prevádzkovej pomoci v prospech PLGK vyplýva výlučne z uplatnenia usmernení z roku 2014, a z tohto dôvodu sa riadi rozsudkom vo veci C-49/05 P, Ferriere Nord/Komisia. Táto domnienka vyplýva z nesprávneho výkladu napadnutého rozhodnutia, najmä jeho odôvodnení 244 a 245 (pozri druhý odvolací dôvod uvedený nižšie). Pokiaľ by Všeobecný súd vyložil napadnuté rozhodnutie správne, musel by konštatovať, že tretia výhrada šiesteho žalobného dôvodu je neúčinná (inopérant), pretože nemohla viesť k vyhláseniu neplatnosti napadnutého rozhodnutia.
   Všeobecný súd sa v bodoch 69 až 89 rozsudku v dvoch prípadoch dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že „právo zainteresovaných strán predložiť pripomienky“ prislúchajúce účastníkom konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ, uplatnil v rozpore s rozsudku Súdneho dvora vo veci C-49/05 P, Ferriere Nord/Komisia, body 78 až 84. Prvý odvolací dôvod sa delí na dve časti:

               i)

               „Právo zainteresovaných strán predložiť pripomienky“ sa v situácii, v ktorej bol vydaný rozsudok, právne nesprávne považovalo za podstatnú formálnu náležitosť, ktorej nedodržanie automaticky vedie k tomu, že rozhodnutie Komisie treba vyhlásiť za protiprávne bez toho, aby bolo potrebné preukázať, že toto porušenie malo vplyv na situáciu zainteresovanej strany a výrokovú časť rozhodnutia (body 70, 81 a 83).

               ii)

               Aj keby sa – súhlasne s Všeobecným súdom – malo domnievať, že nezlučiteľnosť prevádzkovej pomoci v prospech spoločnosti PLGK s vnútorným trhom vyplýva z uplatnenia usmernení z roku 2014 – čo však nie je tento prípad – Všeobecný súd nesprávne vyložil a uplatnil rozsudok Súdneho dvora vo veci C-49/05 P, Ferriere Nord/Komisia. Ustanovenia usmernení uplatniteľné pri preskúmaní prevádzkovej pomoci sú totiž v podstate zhodné s ustanoveniami, ktoré boli uplatnené v napadnutom rozhodnutí na základe usmernení z roku 2005, a z tohto dôvodu pripomienky zainteresovaných strán k usmerneniam z roku 2014 nemohli mať vplyv na výrokovú časť rozhodnutia.

         2.
         Nesprávny výklad napadnutého rozhodnutia a zrušeného rozhodnutia Komisie

   Konštatovanie Všeobecného súdu v bode 89 rozsudku, že napadnuté rozhodnutie je protiprávne, je založené na skutočnosti, že v bodoch 84 až 87 rozsudku bol dôvod nezlučiteľnosti prevádzkovej pomoci s vnútorným trhom uvedený v odôvodnení 244 napadnutého rozhodnutia vyložený nesprávne v tom zmysle, že vychádza z usmernení z roku 2014 a zo zrušeného rozhodnutia 2014/883/EÚ (2). Nesprávny výklad odôvodnenia 244 napadnutého rozhodnutia vyplýval z nesprávneho výkladu odôvodnenia 245 tohto rozhodnutia.
   V odôvodnení 244 napadnutého rozhodnutia Komisia odkázala na odôvodnenie 227 zrušeného rozhodnutia 2014/883/EÚ tým, že zopakovala záver uvedený v tomto odôvodnení, že „poskytnutie prevádzkovej pomoci na zabezpečenie fungovania investičného projektu, ktorý využíva nezlučiteľnú investičnú pomoc, je vo svojej podstate nezlučiteľné s vnútorným trhom“. Komisia v nasledujúcej vete odôvodnenia 244 uvedený záver odôvodnila takto: „Letisko Gdynia by bez nezlučiteľnej investičnej pomoci neexistovalo, lebo je plne financované z tejto pomoci, a prevádzková pomoc nemôže byť poskytnutá na neexistujúcu letiskovú infraštruktúru.“
   Komisia v odôvodnení 245 potom uviedla, že „[t]ento záver vyplývajúci z usmernení pre letectvo z roku 2005 je rovnako platný aj podľa usmernení pre letectvo z roku 2014 a postačuje na konštatovanie, že prevádzková pomoc poskytnutá prevádzkovateľovi letiska je nezlučiteľná s vnútorným trhom.“
   Formulácia „platný … podľa usmernení pre letectvo z roku 2014“ neznamená, že dotknuté konštatovanie vyplýva z týchto usmernení. Ide o to, že toto konštatovanie nemožno spochybniť, pokiaľ sa uplatnia ustanovenia usmernení z roku 2014. V odôvodnení 245 napadnutého rozhodnutia sa uvádza, že nezlučiteľnosť prevádzkovej pomoci s vnútorným trhom, ktorá vyplýva z nezlučiteľnosti investičnej pomoci, existuje nezávisle od usmernení z roku 2014 (a spočíva na inej argumentácii). „Nepresnosť“, ktorú Všeobecný súd uvádza v bode 85 rozsudku v súvislosti s napadnutým rozsudkom, nemôže spochybniť zákonnosť vyššie uvedeného záveru, ku ktorému sa dospelo v napadnutom rozhodnutí.
   3.
         Bod 1 výroku je neprimeraný

   Pre prípad, že by Súdny dvor zamietol vyššie uvedené odvolacie dôvody, Komisia subsidiárne uvádza, že bod 1 výroku rozsudku, ktorým sa v celom rozsahu zrušujú články 2 až 5 napadnutého rozhodnutia, je neprimeraný. Výrok rozsudku z dôvodu, že obsahuje rozhodnutie o investičnej pomoci, prekračuje rámec protiprávnosti napadnutého rozhodnutia konštatovanej v bodoch 71 až 89 rozsudku, ktorá sa týka prevádzkovej pomoci. Všeobecný súd nesprávne konštatoval, že napadnuté rozhodnutie je nedeliteľné, pričom vychádzal zo znenia jeho článku 2. Podľa ustálenej judikatúry je však kritériom deliteľnosti právneho aktu skutočnosť, či sa v dôsledku jeho čiastočného zrušenia mení jeho podstata. Vyhlásením neplatnosti napadnutého rozhodnutia v súvislosti s prevádzkovou pomocou by nedošlo k zmene podstaty napadnutého rozhodnutia, pretože dotknuté rozhodnutie by sa naďalej týkalo investičnej pomoci v prospech spoločnosti PLGK.

      (1)  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/1586 z 26. februára 2015 o opatrení SA.35388 (13/C) (ex 13/NN a ex 12/N) – Poľsko – Zriadenie letiska Gdynia Kosakowo (oznámené pod číslom C[2015] 1281) (Ú. v. EÚ L 250, 2015, s. 165).

      (2)  Rozhodnutie Komisie 2014/883/EÚ z 11. februára 2014 o opatrení SA.35388 (13/C) (ex 13/NN a ex 12/N) – Poľsko – Zriadenie letiska Gdynia-Kosakowo (oznámené pod číslom C[2014] 759) (Ú. v. EÚ L 357, 2014, s. 51).


title: Vec C-164/18: Žaloba podaná 28. februára 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/20

         Žaloba podaná 28. februára 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-164/18)
   (2018/C 152/24)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Ondrůšek, E. Sanfrutos Cano a G. von Rintelen, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Španielske kráľovstvo si tým, že do 18. apríla 2016 neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnuté na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 (1), alebo v každom prípade tým, že Komisii tieto predpisy neoznámilo, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 51 ods. 1 uvedenej smernice,

               —

               uložiť Španielskemu kráľovstvu v súlade s článkom 260 ods. 3 ZFEÚ denné penále vo výške 61 964,32 eur s účinnosťou odo dňa vyhlásenia rozsudku, v ktorom sa konštatuje nesplnenie povinnosti prijať alebo v každom prípade oznámiť Komisii predpisy nevyhnutné na dosiahnutie súladu so smernicou 2014/23/EÚ,

               —

               zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 18. apríla 2016.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1).


title: Vec T-1/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – La Mafia Franchises/EUIPO – Taliansko (La Mafia SE SIENTA A LA MESA) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Európskej únie La Mafia SE SIENTA A LA MESA — Absolútny dôvod zamietnutia — Rozpor s verejným poriadkom alebo dobrými mravmi — Článok 7 ods. 1 písm. f) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. f) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/31

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – La Mafia Franchises/EUIPO – Taliansko (La Mafia SE SIENTA A LA MESA)
   (Vec T-1/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie La Mafia SE SIENTA A LA MESA - Absolútny dôvod zamietnutia - Rozpor s verejným poriadkom alebo dobrými mravmi - Článok 7 ods. 1 písm. f) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. f) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
   (2018/C 152/38)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: La Mafia Franchises, SL (Saragosse, Španielsko) (v zastúpení: I. Sempere Massa, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci D. Del Gaizo, avvocato dello Stato)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 27. októbra 2016 (vec R 803/2016-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Talianskou republikou a La Mafia Franchises

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               La Mafia Franchises, SL, je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 53, 20.2.2017.


title: Vec C-57/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 30. januára 2018 – AX/BW

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 30. januára 2018 – AX/BW
   (Vec C-57/18)
   (2018/C 152/12)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: AX

      Druhý účastník konania v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: BW

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 1 ods. 1 prvý pododsek písm. a) smernice Rady 98/59/ES z 20. júla 1998 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa hromadného prepúšťania (1) (ďalej len „smernica 98/59/ES“) vykladať v tom zmysle, že na určenie počtu zamestnancov, ktorí sú obvykle zamestnaní v podniku, treba vychádzať z počtu zamestnancov, ktorí sú v čase prepustenia zamestnaní pri bežnej prevádzke podniku?

               2.

               Má sa článok 1 ods. 1 prvý pododsek písm. a) smernice 98/59/ES vykladať v tom zmysle, že na určenie počtu zamestnancov, ktorí sú obvykle zamestnaní v užívateľskom podniku, možno započítať aj dočasných agentúrnych pracovníkov zamestnaných v tomto podniku?

         V prípade kladnej odpovede na druhú otázku:

               3.

               Za akých podmienok sa zohľadnia dočasní agentúrni pracovníci na určenie počtu zamestnancov, ktorí sú obvykle zamestnaní v užívateľskom podniku?

      (1)  Ú. v. ES L 225, 1998, s. 16.


title: Vec T-151/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – Marriott Worldwide/EUIPO – Graf (Vyobrazenie okrídleného býka) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca okrídleného býka — Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie a skoršia národná obrazová ochranná známka zobrazujúca gryfa — Relatívny dôvod zamietnutia — Podobnosť označení — Článok 53 ods. 1 písm. a) a článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 1 písm. a) a článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Skoršie autorské právo chránené vnútroštátnym právom — Článok 53 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001] — Preskúmanie skutočností ex offo — Článok 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 95 ods. 1 nariadenia 2017/1001)“

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/32

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – Marriott Worldwide/EUIPO – Graf (Vyobrazenie okrídleného býka)
   (Vec T-151/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca okrídleného býka - Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie a skoršia národná obrazová ochranná známka zobrazujúca gryfa - Relatívny dôvod zamietnutia - Podobnosť označení - Článok 53 ods. 1 písm. a) a článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 1 písm. a) a článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Skoršie autorské právo chránené vnútroštátnym právom - Článok 53 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 2 písm. c) nariadenia 2017/1001] - Preskúmanie skutočností ex offo - Článok 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 95 ods. 1 nariadenia 2017/1001)“)
   (2018/C 152/39)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Reid, solicitor)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Johann Graf (Gumpoldskirchen, Rakúsko) (v zastúpení: S. Salomonowitz, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 17. januára 2017 (vec R 165/2016-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťou Marriott Worldwide a pánom Grafom

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 17. januára 2017 (vec R 165/2016-4) sa zrušuje.

               2.

               EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Marriott Worldwide Corp.

               3.

               Johann Graf znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 129, 24.4.2017.


title: Vec T-124/18: Žaloba podaná 27. februára 2018 – Wendel a i./Komisia

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/45

         Žaloba podaná 27. februára 2018 – Wendel a i./Komisia
   (Vec T-124/18)
   (2018/C 152/55)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Wendel GmbH & Co. KG Schuhproduktionen International (Detmold, Nemecko), Jana shoes GmbH & Co. KG (Detmold), Novi International GmbH & Co. KG (Detmold), shoe.com GmbH & Co. KG (Detmold), Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen (Detmold) (v zastúpení: A. Willems, S. De Knop a C. Zimmermann, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               určil, že žaloba je prípustná,

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 zo 4. decembra 2017, ktorým sa opätovne ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá predbežné clo uložené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname a vyrobenej určitými vyvážajúcimi výrobcami v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname a ktorým sa vykonáva rozsudok Súdneho dvora v spojených veciach C-659/13 a C-34/14 (Ú. v. EÚ L 319, 2017, s. 30) a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že postupom bez platného právneho základu, vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 (1) porušuje zásadu prenesenia právomocí podľa článku 5 ods. 1 a článku 5 ods. 2 ZEÚ a v každom prípade zásadu inštitucionálnej rovnováhy podľa článku 13 ods. 2 ZEÚ.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že neprijatím opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s rozsudkom v spojených veciach C-659/13 a C-34/14, C&J Clark International, vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 porušuje článok 266 ZFEÚ.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že uložením antidumpingového cla na dovozy obuvi „ku ktorým došlo počas obdobia uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1472/2006 (2) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1294/2009 (3)“, vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 porušuje článok 1 ods. 1 a článok 10 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 2016/1036 (4) a zásadu právnej istoty (zákazu retroaktivity).

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že uložením antidumpingového cla bez vykonania nového posúdenia záujmu Únie, vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 porušuje článok 21 nariadenia (EÚ) č. 2016/1036. V každom prípade by bolo zjavne mylné prijať záver, že uloženie antidumpingového cla bolo v záujme Únie.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že prijatím aktu, ktorý ide nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie jeho cieľa, vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 porušuje článok 5 ods. 1 a článok 5 ods. 4 ZEÚ.

      (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2232 zo 4. decembra 2017, ktorým sa opätovne ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá predbežné clo uložené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname a vyrobenej určitými vyvážajúcimi výrobcami v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname a ktorým sa vykonáva rozsudok Súdneho dvora v spojených veciach C-659/13 a C-34/14 (Ú. v. EÚ L 319, 2017, s. 30).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1472/2006 z 5. októbra 2006, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname (Ú. v. EÚ L 275, 2006, s. 1).

      (3)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1294/2009 z 22. decembra 2009, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom vo Vietname a v Čínskej ľudovej republike, rozšírené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne zasielanej z OAO Macao, ktorá má, alebo nemá deklarovaný pôvod v OAO Macao, na základe preskúmania pred uplynutím platnosti v súlade s článkom 11 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 384/96 (Ú. v. EÚ L 352, 2009, s. 1).

      (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21).


title: Vec T-205/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – SSP Europe/EUIPO (SECURE DATA SPACE) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie SECURE DATA SPACE — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/33

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – SSP Europe/EUIPO (SECURE DATA SPACE)
   (Vec T-205/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie SECURE DATA SPACE - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
   (2018/C 152/40)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: SSP Europe GmbH (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: B. Bittner, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Tóhatí a M. Fischer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 27. januára 2017 (vec R 2467/2015-5), týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia SECURE DATA SPACE ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               SSP Europe GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 161, 22.5.2017.


title: Vec T-125/18: Žaloba podaná 28. februára 2018 – Associazione – GranoSalus/Komisia

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/46

         Žaloba podaná 28. februára 2018 – Associazione – GranoSalus/Komisia
   (Vec T-125/18)
   (2018/C 152/56)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Associazione Nazionale Granosalus – Liberi – Cerealicoltori & Consumatori (Associazione – GranoSalus) (Foggia, Taliansko) (v zastúpení: G. Dalfino, avvocato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrh

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2324 z 12. decembra 2017, ktorým sa v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh obnovuje schválenie účinnej látky glyfozát a ktorým sa mení príloha k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/201, ktoré bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie 15. decembra 2017

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 168 a 169 a 191 ZFEÚ v spojení s článkom 35 Charty základných práv Európskej únie, nariadením (ES) č. 1107/2009, nariadením (EÚ) 2016/429 a nariadením (EÚ) č. 1305/2013, zmeneným nariadením (EÚ) 2017/2393, smernicou 98/83/ES a smernicou (EÚ) 2015/1787; porušení zásady obozretnosti, zásad proporcionality a dôvodnosti, a zásad náležitého postupu, riadnej správy vecí verejných a transparentnosti; zneužití právomoci z dôvodov skreslenia skutkových okolností, nedostatočnom a zdanlivom preskúmaní a odôvodnení; na zjavnej nelogickosti, nepravdivej domnienke a nesprávnom uplatnení vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2017/2324.
               Na podporu tohto dôvodu žalobkyňa uvádza:

                           —

                           nekoherentnosť medzi vykonávacím nariadením (EÚ) 2017/2324 a zásadami a ochrannými opatreniami stanovenými v nariadení (ES) č. 1107/2009 na ochranu zdravia ľudí, spotrebiteľov, zvierat a životného prostredia,

                           —

                           porušenie zásady obozretnosti a nesúlad s judikatúrou Všeobecného súdu a Súdneho dvora,

                           —

                           nepreskúmanie účinkov glyfozátu najmä na zvieratá a na podzemnú vodu, a porušenie konania stanoveného v nariadení (ES) č. 1107/2009,

                           —

                           nezákonnosť špecifikácií vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2017/2324 týkajúcich sa diskrečnej právomoci členských štátov bez žiadneho obmedzenia.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na nezákonnosti vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2017/2324 z dôvodu porušenia práva členom GranoSalus na zdravie a nekoherentnosť s cieľmi SPP v nariadení EÚ č. 1305/2013, zmenenom nariadením EÚ 2017/2393.
               Na podporu tohto dôvodu žalobkyňa uvádza:

                           —

                           prítomnosť glyfozátu v každodenne používaných tovaroch a výrobkoch ovplyvňuje zdravie členov GranoSalus, občanov EÚ a spotrebiteľov,

                           —

                           používanie glyfozátu ovplyvňuje uvádzanie výrobkov členov GranoSalus na trh a správne uplatňovanie režimu hospodárskej súťaže v rámci Európskej únie.