title: Vec T-111/15: Žaloba podaná 1. marca 2015 – Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia

text:
               1.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/13

         Žaloba podaná 1. marca 2015 – Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia
   (Vec T-111/15)
   (2015/C 178/15)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Ryanair Ltd (Dublin, Írsko) a Airport Marketing Services Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: G. Berrisch, E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, lawyers, a B. Byrne, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil článok 1 ods. 2, článok 2 ods. 4, články 3, 4 a 5 rozhodnutia Európskej komisie z 23. júla 2014 o štátnej pomoci SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) poskytnutej Francúzsku v prospech Priemyselnej a obchodnej komory v Angoulême, SNC-Lavalin, Ryanair a Airport Marketing Services,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení zásady riadnej správy vecí verejných zakotvenej v článku 41 Charty základných práv Európskej únie a práva žalobcov na obhajobu, pretože Komisia im odoprela prístup k spisu, a neumožnila im tak vyjadriť ich stanovisko.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pretože Komisia nesprávne pričítala uzavretie dohôd Airport Service Agreement a Marketing Services Agreement Francúzsku.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pretože Komisia nesprávne uplatnila zásadu investora v trhovom hospodárstve.
               Žalobca tvrdí, že Komisia nesprávne odmietla oprieť sa o porovnávaciu analýzu, ktorá by viedla k záveru, že žalobcom nebola poskytnutá pomoc. Namiesto toho Komisia na výpočet ziskovosti letiska použila zjavne nedostatočné, neoverené a nespoľahlivé údaje, uplatnila príliš krátky časový horizont, opomenula sieťové externality, ktoré letisko mohlo očakávať od svojho vzťahu so spoločnosťou Ryanair, neprisúdila správnu hodnotu marketingovým službám a odmietla dôvody, ktoré viedli k rozhodnutiu letiska o nákupe takých služieb.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 a článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pretože Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že pomoc spoločnostiam Ryanair a Airport Marketing Services zodpovedá kumulovaným okrajovým stratám letiska v Angoulême a nie skutočnému zisku spoločností Ryanair a Airport Marketing Services. Komisia mala skúmať, v akom rozsahu boli údajné výhody skutočne poskytované cestujúcim spoločnosti Ryanair. Okrem toho sa Komisii nepodarilo vyčísliť nijakú konkurenčnú výhodu, ktorá (údajne) vznikla spoločnosti Ryanair prostredníctvom letiska v Angoulême na základe podhodnotených platobných tokov. Komisia napokon riadne nevysvetlila, prečo bolo nutné vrátiť čiastku pomoci špecifikovanú v rozhodnutí s cieľom vrátiť situáciu do pôvodného stavu pred platbou pomoci.


title: Vec C-230/05 P: Odvolanie podané 26. mája 2005: L proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (štvrtá komora) z 9. marca 2005 vo veci T-254/02, L proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               23.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/33

         Odvolanie podané 26. mája 2005: L proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (štvrtá komora) z 9. marca 2005 vo veci T-254/02, L proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec C-230/05 P)
   (2005/C 182/58)
   Jazyk konania: francúzština
   L podala 26. mája 2005 odvolanie na Súdny dvor Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (štvrtá komora) z 9. marca 2005 vo veci T-254/02, L proti Komisii Európskych spoločenstiev. Odvolateľku zastupujú P. Legros a S. Rodrigues, advokáti.
   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               zrušil napadnutý rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 9. marca 2005 vo veci T-254/02;

               2.

               vyhovel jej návrhom na zrušenie a náhradu škody, ktoré predložila na prvom stupni;

               3.

               zaviazal žalovanú nahradiť celkové trovy konania.

         Dôvody odvolania a hlavné tvrdenia
   Napadnutý rozsudok:

               —

               porušil právo na obhajobu a ochranu záujmov odvolateľky, keďže sa Súd prvého stupňa dopustil viacerých procesných chýb a zrejmých pochybení v posudzovaní a napadnutý rozsudok nie je dostatočne odôvodnený,

               —

               porušil právo Spoločenstva tým, že neboli vyvodené žiadne dôsledky z porušenia povinností žalovanej vyplývajúce zo všeobecnej zásady správneho úradného postupu v súvislosti s postúpením pošty na jej personál a spracovaním záležitostí jej personálu v primeranej lehote.


title: Vec C-320/09 P: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  21. decembra 2011 — A2A SpA, predtým AEM SpA/Európska komisia [Odvolanie — Štátna pomoc — Schéma pomoci poskytnutej podnikom poskytujúcim služby vo verejnom záujme — Oslobodenie od dane — Rozhodnutie vyhlasujúce schému pomoci za nezlučiteľnú so spoločným trhom — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Aktívna legitimácia — Záujem na konaní — Článok 87 ES — Pojem „pomoc“ — Článok 88 ES — Pojem „nová pomoc“ — Článok 10 ES — Povinnosť lojálnej spolupráce — Nariadenie (ES) č. 659/1999 — Články 1 a 14 — Zákonnosť príkazu na vymáhanie pomoci — Zásada právnej istoty — Povinnosť odôvodnenia]

text:
               18.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 49/4

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 21. decembra 2011 — A2A SpA, predtým AEM SpA/Európska komisia
   (Vec C-320/09 P) (1)

   (Odvolanie - Štátna pomoc - Schéma pomoci poskytnutej podnikom poskytujúcim služby vo verejnom záujme - Oslobodenie od dane - Rozhodnutie vyhlasujúce schému pomoci za nezlučiteľnú so spoločným trhom - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť - Aktívna legitimácia - Záujem na konaní - Článok 87 ES - Pojem „pomoc“ - Článok 88 ES - Pojem „nová pomoc“ - Článok 10 ES - Povinnosť lojálnej spolupráce - Nariadenie (ES) č. 659/1999 - Články 1 a 14 - Zákonnosť príkazu na vymáhanie pomoci - Zásada právnej istoty - Povinnosť odôvodnenia)
   2012/C 49/07
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: A2A SpA, predtým AEM SpA (v zastúpení: A. Santa Maria, A. Giardina a G. Pizzonia, avvocati)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: E. Righini, V. Di Bucci a D. Grespan, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (ôsma rozšírená komora) z 11. júna 2009, AEM/Komisia (T-301/02), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu o neplatnosť článkov 2 a 3 rozhodnutia Komisie 2003/193/ES z 5. júna 2002 o štátnej pomoci vo forme daňových oslobodení a zvýhodnených úverov poskytnutých Talianskom podnikom poskytujúcim služby vo verejnom záujme s väčšinovou kapitálovou účasťou verejnoprávnych subjektov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 77, 2003, s. 21)

      Výrok rozsudku

               1.

               Hlavné odvolanie a vzájomné odvolanie sa zamietajú.

               2.

               A2A SpA je povinná nahradiť trovy konania spojené s hlavným odvolaním.

               3.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania spojené so vzájomným odvolaním.

      (1)  Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.


title: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 1. júla 2004 vo veci C-448/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike (Nesplnenie povinnosti členským štátom — neprebratie smernice 98/44/ES)

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/10

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (štvrtá komora)
   z 1. júla 2004
   vo veci C-448/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - neprebratie smernice 98/44/ES)
   (2004/C 217/19)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci C-448/03, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnený zástupca: K. Banks) proti Francúzskej republike (splnomocnení zástupcovia: G. de Bergues a A. Bodard-Hermant), predmetom ktorej je návrh, aby Súdny dvor vyslovil, že Francúzska republika si tým, že neprijala všetky potrebné zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/44/ES zo 6. júla 1998 o právnej ochrane biotechnologických objavov (Ú. v. ES L 213, s. 13), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 15 tejto smernice, Súdny dvor (štvrtá komora), v zložení: predseda J. N. Cunha Rodrigues, sudcovia: J.-P. Puissochet a F. Macken (spravodajca), generálny advokát: F. G. Jacobs, tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 1. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Francúzska republika si tým, že neprijala všetky potrebné zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/44/ES zo 6. júla 1998 o ochrane biotechnologických objavov nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 15 tejto smernice.

               2.

               Francúzska republika je povinná zaplatiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 289 z 29.11.2003.


title: Vec C-67/06: Žaloba podaná  6. februára 2006  Komisiou Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike

text:
               22.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/5

         Žaloba podaná 6. februára 2006 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike
   (Vec C-67/06)
   (2006/C 96/07)
   Jazyk konania: gréčtina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Minás Konstantinidis a Amparo Alcover San Pedro, členovia právneho servisu Komisie, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 6. februára 2006 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Helénskej republike.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               určil, že Helénska republika si tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/49/ES (1) z 25. júna 2002, ktorá sa týka posudzovania a riadenia environmentálneho hluku, a v každom prípade tým, že predmetné opatrenia neoznámila Komisii, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice;

               —

               zaviazal Helénsku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 18. júla 2004.

      (1)  Ú. v. ES L 189, 18.7.2002, s. 12; Mim. vyd. 15/007, s. 101.


title: Veci T-353/14 a T-17/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2016 – Taliansko/Komisia („Jazykový režim — Oznámenia o verejných výberových konaniach na účely prijatia administrátorov do zamestnania — Výber druhého jazyka spomedzi troch jazykov — Nariadenie č. 1 — Článok 1d ods. 1, článok 27 a článok 28 písm. f) služobného poriadku — Zásada zákazu diskriminácie — Proporcionalita“)

text:
               24.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 392/26

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. septembra 2016 – Taliansko/Komisia
   (Veci T-353/14 a T-17/15) (1)

   ((„Jazykový režim - Oznámenia o verejných výberových konaniach na účely prijatia administrátorov do zamestnania - Výber druhého jazyka spomedzi troch jazykov - Nariadenie č. 1 - Článok 1d ods. 1, článok 27 a článok 28 písm. f) služobného poriadku - Zásada zákazu diskriminácie - Proporcionalita“))
   (2016/C 392/31)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne J. Currall a G. Gattinara (veci T-353/14 a T-17/15) a F. Simonetti (vec T-17/15), neskôr G. Gattinara a F. Simonetti, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Litovská republika (v zastúpení: D. Kriaučiūnas a V. Čepaitė, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Vo veci T-353/14 návrh, založený na článku 263 ZFEÚ, na zrušenie oznámenia o verejnom výberovom konaní EPSO/AD/276/14 na vytvorenie rezervného zoznamu s cieľom prijať do služobného pomeru administrátorov (Ú. v. EÚ C 74 A, 2014, s. 4), a vo veci T-17/15 návrh, založený na článku 263 ZFEÚ, na zrušenie oznámenia o verejnom výberovom konaní EPSO/AD/294/14 na vytvorenie rezervného zoznamu s cieľom prijať do služobného pomeru administrátorov v oblasti ochrany údajov v úrade európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov (Ú. v. EÚ C 391 A, 2014, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Veci T-353/14 a T-17/15 sa spájajú na účely vyhlásenia rozsudku.

               2.

               Oznámenie o verejnom výberovom konaní EPSO/AD/276/14 na vytvorenie rezervného zoznamu s cieľom prijať do služobného pomeru administrátorov a oznámenie o verejnom výberovom konaní EPSO/AD/294/14 na vytvorenie rezervného zoznamu s cieľom prijať do služobného pomeru administrátorov v oblasti ochrany údajov v úrade európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov sa zrušujú.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Talianskej republiky.

               4.

               Litovská republika znáša svoje vlastné trovy konania súvisiace s jej vedľajším účastníctvom vo veci T-17/15.

      (1)  Ú. v. EÚ C 212, 7.7.2014.


title: Vec T-465/08: Žaloba podaná 15. októbra 2008 – Česká republika/Komisia

text:
               20.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 327/39

         Žaloba podaná 15. októbra 2008 – Česká republika/Komisia
   (Vec T-465/08)
   (2008/C 327/69)
   Jazyk konania: čeština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev zo 7. augusta 2008 o vykonaní vyrovnania záväzkov a pohľadávok Komisie, BUDG/C3 D(2008) 10.5-3956,

               —

               zaviazať Komisiu zaplatiť Českej republike započítanú čiastku v celkovej výške 9 354 130,93 eura a zodpovedajúce úroky z omeškania,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Česká republika sa touto žalobou podanou na základe článku 230 Zmluvy o založení Európskych spoločenstiev domáha zrušenia rozhodnutia Komisie Európskych spoločenstiev zo 7. augusta 2008 o vykonaní vyrovnania záväzkov a pohľadávok Komisie, BUDG/C3 D(2008) 10.5-3956. Komisia pri vydaní napadnutého rozhodnutia postupovala podľa článku 73 ods. 1 nariadenia (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (1) v znení neskorších predpisov. Napadnutým rozhodnutím Komisia uskutočnila započítanie svojej pohľadávky voči Českej republike z vrátenia prostriedkov z revolvingových fondov Phare T9106, CS9203 a CZ9302 v celkovej výške 9 354 130,93 eura. Pohľadávka Komisie bola započítaná voči nároku Českej republiky na dve priebežné platby na dva operačné programy financovan zo štrukturálnych fondov v celkovej výške 10 814 475,41 eura. Takto započítané platby Česká republika požaduje uhradiť.

               2.

               Napadnuté rozhodnutie je neplatné, keďže Komisia prekročila jeho vydaním svoje právomoci tým, že predmetné rozhodnutie vydala na nesprávnom právnom základe.

               3.

               Aj pokiaľ sa pripustí, že na danú situáciu je možné uplatniť nariadenie č. 1605/2002, napadnuté rozhodnutie je neplatné z dôvodu, že bolo vydané v rozpore s podmienkami, ktoré pre vykonanie započítania stanovuje toto nariadenie, resp. nariadenie Komisie č. 2342/2002 (2), ktorým sa nariadenie č. 1605/2002 vykonáva a ktoré stanovuje postup vykonania započítania.

               4.

               Napadnuté rozhodnutie je nakoniec neplatné z dôvodu, že neobsahuje žiadne odôvodnenie.

      (1)  Ú. v. ES L 248, 16.9.2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74.

      (2)  Nariadenie Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (ďalej len nariadenie č. 2342/2002), Ú. v. ES L 357, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 145.


title: Vec C-279/11: Žaloba podaná 1. júna 2011 — Európska komisia/Írsko

text:
               30.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 226/18

         Žaloba podaná 1. júna 2011 — Európska komisia/Írsko
   (Vec C-279/11)
   2011/C 226/35
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Oliver, splnomocnený zástupca)

      Žalovaný: Írsko

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Írsko si tým, že neprijalo opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku Súdneho dvora vo veci C-66/06, Komisia/Írsko, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 260 ZFEÚ,

               —

               uložiť Írsku povinnosť zaplatiť Komisii paušálnu sumu vo výške 4 174,80 eura vynásobenú počtom dní od prijatia rozhodnutia vo veci C-66/06 do vykonania uvedeného rozhodnutia alebo vykonania rozsudku v tejto veci zo strany Írska, podľa toho, ku ktorému z nich dôjde skôr,

               —

               uložiť Írsku povinnosť zaplatiť Komisii penále vo výške 33 080,32 eura odo dňa prijatia rozsudku v tejto veci do vykonania rozhodnutia vo veci C-66/06 zo strany Írska, a

               —

               zaviazať Írsko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Írsko približne dva a pol roka po prijatí rozsudku Súdneho dvora z 20. novembra 2008 vo veci C-66/06, ktorým sa konštatovalo, že Írsko neprijalo opatrenia na úplné prebratie článku 2 ods. 1 a článku 4 ods. 2 až 4 smernice Rady 85/337/EHS (1), doposiaľ neprijalo opatrenia potrebné na vykonanie tohto rozsudku. Z tohto dôvodu Komisia navrhuje, aby bola Írsku uložená povinnosť zaplatiť pokutu a pravidelné penále, ktoré zodpovedajú závažnosti tohto porušenia a jeho následkov na uskutočnenie cieľov, ktoré sleduje právna úprava Spoločenstva.

      (1)  Smernica Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. ES L 175, s. 40; Mim. vyd. 15/001, s. 248).


title: Vec C-217/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale ordinario di Milano 22. máj 2008 – Rita Mariano/Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)

text:
               2.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 197/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale ordinario di Milano 22. máj 2008 – Rita Mariano/Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
   (Vec C-217/08)
   (2008/C 197/22)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunale ordinario di Milano
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Rita Mariano

      Žalovaná: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
   Prejudiciálna otázka
   Bránia články 12 a 13 ES uplatneniu článku 85 DPR č. 1124/1965, keď stanovujú, že v prípade smrti v dôsledku pracovného úrazu pozostalostná dávka Inail vo výške 50 % patrí iba manželovi a maloletému dieťaťu pozostalostná dávka iba vo výške 20 %?


title: Vec C-63/14: Žaloba podaná 10. februára 2014 – Európska komisia/Francúzska republika

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/22

         Žaloba podaná 10. februára 2014 – Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-63/14)
   2014/C 135/26
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: B. Stromsky, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Francúzska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Francúzska republika si tým, že neprijala v stanovených lehotách všetky opatrenia potrebné na vymoženie od príjemcu štátnej pomoci vyhlásenej za protiprávnu a nezlučiteľnú s vnútorným trhom článkom 2 ods. 1 rozhodnutia Komisie 2013/435/EÚ z 2. mája 2013 o štátnej pomoci. SA.22843 (2012/C) (ex 2012/NN), ktorú Francúzsko poskytlo spoločnosti Société Nationale Corse Méditerranée a spoločnosti Compagnie Méridionale de Navigation (1), že nezrušila v stanovených lehotách všetky platby pomoci uvedené v tomto článku 2 ods. 1 a neinformovala Komisiu v stanovenej lehote o opatreniach prijatých na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 288 štvrtého odseku ZFEÚ a článkov 3, 4 a 5 uvedeného rozhodnutia,

               —

               zaviazať Francúzsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota, počas ktorej bola Francúzska republika povinná vymôcť protiprávne vyplatenú pomoc spoločnosti SNCM uplynula štyri mesiace po oznámení rozhodnutia.

      (1)  Ú. v. EÚ L 220, s. 20.


title: Vec T-91/11: Žaloba podaná 21. februára 2011 — Chimei InnoLux/Komisia

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/18

         Žaloba podaná 21. februára 2011 — Chimei InnoLux/Komisia
   (Vec T-91/11)
   2011/C 113/36
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Chimei InnoLux Corp. (Zhunan, Taiwan) (v zastúpení: J.-F. Bellis, advokát a R. Burton, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie K(2010) 8761 v konečnom znení z 8. decembra 2010 vo veci COMP/39.309 — LCD — Tekuté kryštálové zariadenia v rozsahu, v akom sa v ňom uvádza, že porušenie sa vzťahuje aj na LCD obrazovky pre TV aplikácie,

               —

               znížiť výšku pokuty, ktorá bola uložená žalobkyni v rozhodnutí, a

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa uvádza tri dôvody na podporu svojej žaloby.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že Komisia uplatnila právne nesprávny pojem tzv. „priame predaje v rámci EHP prostredníctvom spracovaných výrobkov“ pri stanovení príslušnej hodnoty predajov na účely výpočtu výšky pokuty.
               Komisia do výpočtu príslušnej hodnoty predajov, ktoré dosiahla žalobkyňa, zahrnula na účely stanovenia výšky pokuty hodnotu LCD obrazoviek zabudovaných do hotových IT alebo TV výrobkov, ktoré žalobkyňa predáva v rámci EHP. Žalobkyňa uvádza, že pojem „priame predaje v rámci EHP prostredníctvom spracovaných výrobkov“ je právne nesprávny a nemôže slúžiť na účely stanovenia príslušnej hodnoty predajov. Žalobkyňa tvrdí, že základom tohto pojmu sú predaje výrobkov, na ktoré sa priamo a ani nepriamo nevzťahuje porušenie, a že umelo prenáša príslušné miesta predaja LCD obrazoviek v rámci skupiny z krajín mimo EHP do vnútra EHP a naopak na základe miesta predaja hotových výrobkov, do ktorých sú tieto LCD obrazovky zabudované. Žalobkyňa sa domnieva, že tento pojem nie je sám osebe v súlade s judikatúrou súdov Únie týkajúcou sa najmä zaobchádzania s predajmi v rámci skupiny na účely výpočtu pokút. Napokon žalobkyňa tvrdí, že tento pojem, tak ako ho použila Komisia v rozhodnutí, vedie k diskrimináciám medzi adresátmi rozhodnutia, ktoré sa protiprávne zakladajú na jednoduchej forme ich príslušných organizačných štruktúr.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP zo strany Komisie v rozsahu, v akom sa domnieva, že porušenie sa vzťahuje na LCD obrazovky pre TV aplikácie.
               Žalobkyňa uvádza, že z dôvodu špecifických vlastností LCD obrazoviek pre TV aplikácie, povrchnej a vedľajšej povahe rokovaní týkajúcich sa týchto obrazoviek a skutočnosti, že Komisia nezohľadnila v rozhodnutí ďalšie podrobnejšie bilaterálne rokovania týkajúce sa LCD obrazoviek pre TV aplikácie, ktorých sa zúčastnili tretie osoby, malo byť konanie týkajúce sa LCD obrazoviek pre TV aplikácie analyzované a posudzované rozdielne od konania týkajúceho sa LCD obrazoviek pre IT aplikácie. Na základe týchto skutočností žalobkyňa najmä tvrdí, že stanovisko Komisie, podľa ktorého sa porušenie vzťahuje na LCD obrazovky pre TV aplikácie, porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania a základné procesné požiadavky, a rozhodnutie musí byť teda zrušené, alebo Komisia by aspoň mala na účely výpočtu pokuty posúdiť dĺžku a závažnosť prípadného porušenia spočívajúceho v konaní týkajúcom sa LCD obrazoviek pre TV aplikácie oddelene od porušenia týkajúceho sa LCD obrazoviek pre IT aplikácie.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia na účely výpočtu pokuty uloženej žalobkyni nesprávne zahrnula do príslušnej hodnoty predajov hodnotu iných predajov než predajov LCD obrazoviek pre IT a TV aplikácie.
               Predaje LCD obrazoviek pre medicínske aplikácie, ktoré sa používajú v rámci výroby zdravotníckeho materiálu, boli nesprávne zahrnuté do údajov o predajoch, ktoré boli poskytnuté Komisii v rámci správneho konania. Keďže definícia obrazoviek pre IT a TV aplikácie uvedená v rozhodnutí nezahŕňa obrazovky pre medicínske aplikácie, žalobkyňa uvádza, že jej predaje takých obrazoviek musia byť vyňaté z príslušnej hodnoty predajov použitých na účely výpočtu pokuty. Predaje tzv. otvorených prvkov LCD boli tiež nesprávne zahrnuté do údajov o predajoch, ktoré boli poskytnuté Komisii v rámci správneho konania. Keďže otvorené prvky LCD nepredstavujú hotové výrobky a v rozhodnutí sa neuvádza žiadne porušenie týkajúce sa medziproduktov, žalobkyňa tvrdí, že jej predaje otvorených prvkov LCD musia byť vyňaté z príslušnej hodnoty predajov použitých na účely výpočtu pokuty.


title: Vec F-138/06: Žaloba podaná 18. decembra 2006 – Meister/ÚHVT

text:
               14.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/55

         Žaloba podaná 18. decembra 2006 – Meister/ÚHVT
   (Vec F-138/06)
   (2007/C 82/117)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Herbert Meister (Alicante, Španielsko) (v zastúpení: Hans-Joachim Zimmermann)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť zamietavé rozhodnutie predsedu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu o sťažnosti žalobcu vydané 18. septembra 2006 podľa článku 90 ods. 2 služobného poriadku,

               —

               subsidiárne zrušiť zamietavé rozhodnutie predsedu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu o sťažnosti žalobcu vydané 18. septembra 2006 podľa článku 90 ods. 2 služobného poriadku a písomné zamietavé rozhodnutie predsedu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 20. septembra 2006 (s dátumom z 18. septembra 2006),

               —

               ďalej subsidiárne zrušiť písomné rozhodnutie predsedu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 20. septembra 2006 založené na článku 90 ods. 2 služobného poriadku,

               —

               subsidiárne zrušiť oznámenie Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu o konečných bodoch pre povýšenie za rok 2006 („definitive Promotion Points 2006“) z 9. júna 2006,

               —

               subsidiárne zrušiť zamietavé rozhodnutie predsedu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu o sťažnosti žalobcu z 27. novembra 2006,

               —

               zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu, aby žalobcovi zaplatil primeraný obnos až do výšky ročného platu, najmenej však 45 000 eur,

               —

               zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca je v služobnom pomere ako úradník na Úrade pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚVHT) v Alicante (Španielsko) a vytýka žalovanému obsahovú nesprávnosť a vadnosť, resp. opakovanú neexistenciu hodnotiacich správ, ktoré má žalovaný na žalobcu podávať každé dva roky. Žalobca sa domáha príslušného zrušenia všetkých rozhodnutí o sťažnostiach žalobcu, vydaných žalovaným podľa článku 90 ods. 2 služobného poriadku, ako aj opravy bodov pre povýšenie, ktoré mu žalovaný chybne pridelil za rok 2006.
   Žalobca okrem toho vytýka žalovanému, že voči nemu zo strany žalovaného niekoľko rokov dochádzalo v rozpore s dobrými mravmi k protiprávnym porušeniam článku 90 ods. 2 služobného poriadku zámerným nerešpektovaním práv zamestnanca a žiada teda od žalovaného náhradu nemajetkovej ujmy z dôvodu „mobbingu “a trvalého porušovania jeho osobnostného práva.


title: Spojené veci C-570/07 a C-571/07: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  1. júna 2010 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Tribunal Superior de Justicia de Asturias — Španielsko) — José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios (C-570/07), Principado de Asturias (C-571/07) (Článok 49 ZFEÚ — Smernica 2005/36/ES — Sloboda usadiť sa — Verejné zdravie — Lekárne — Blízkosť — Zásobovanie obyvateľstva liekmi — Povolenie na prevádzkovanie — Územné rozdelenie lekární — Zavedenie obmedzení založených na hustote obyvateľstva — Minimálna vzdialenosť medzi lekárňami — Uchádzači, ktorí vykonávali odbornú činnosť v určitej časti vnútroštátneho územia — Prednosť — Diskriminácia)

text:
               31.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/3

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 1. júna 2010 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Tribunal Superior de Justicia de Asturias — Španielsko) — José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios (C-570/07), Principado de Asturias (C-571/07)
   (Spojené veci C-570/07 a C-571/07) (1)

   (Článok 49 ZFEÚ - Smernica 2005/36/ES - Sloboda usadiť sa - Verejné zdravie - Lekárne - Blízkosť - Zásobovanie obyvateľstva liekmi - Povolenie na prevádzkovanie - Územné rozdelenie lekární - Zavedenie obmedzení založených na hustote obyvateľstva - Minimálna vzdialenosť medzi lekárňami - Uchádzači, ktorí vykonávali odbornú činnosť v určitej časti vnútroštátneho územia - Prednosť - Diskriminácia)
   2010/C 209/03
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Superior de Justicia de Asturias

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez

      Žalovaní: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios (C-570/07), Principado de Asturias (C-571/07)

      Za účasti: Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles (C-570/07), Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias (C-570/07), Celso Fernández Gómez (C-571/07), Consejo General de Colegios Oficiales de Farmacéuticos de España, Plataforma para la Defensa del Modelo Mediterráneo de Farmacias, Muy Ilustre Colegio Oficial de Farmacéuticos de Valencia, Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Predmet veci

   Návrhy na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal Superior de Justicia de Asturias — Výklad článku 43 ES — Právna úprava stanovujúca podmienky na otvorenie nových lekární

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 49 ZFEÚ sa musí vykladať v tom zmysle, že v zásade nebráni takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá ukladá obmedzenia v súvislosti s vydávaním povolení na zriadenie nových lekární, keď stanovuje, že:

                           —

                           v každej lekárenskej zóne môže byť v zásade zriadená len jedna lekáreň na 2 800 obyvateľov,

                           —

                           ďalšia lekáreň môže byť zriadená len v prípade, keď sa prekročila táto prahová hodnota, pričom takáto lekáreň sa musí zriadiť pre viac ako 2 000 obyvateľov, a

                           —

                           každá lekáreň musí rešpektovať minimálnu vzdialenosť od už existujúcich lekární, pričom táto vzdialenosť musí byť spravidla 250 metrov.

                     Článku 49 ZFEÚ však odporuje taká vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej základné pravidlá o 2 800 obyvateľoch alebo o 250 metroch predstavujú v rámci celej geografickej zóny, ktorá má zvláštne demografické vlastnosti, prekážku pre vytvorenie dostatočného počtu lekární spôsobilých zabezpečiť riadnu lekárenskú službu, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

               2.

               Článok 49 ZFEÚ v spojení s článkom 1 ods. 1 a 2 smernice Rady 85/432/EHS zo 16. septembra 1985 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa určitých činností v oblasti farmácie a článkom 45 ods. 2 písm. e) a g) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií sa má vykladať v tom zmysle, že mu odporujú také kritériá, ako sú uvedené v odsekoch 6 a 7 písm. c) prílohy dekrétu č. 72/2001 z 19. júla 2001, ktorým sa upravujú lekárne a pobočky lekární v Astúrskom kniežactve (Decreto 72/2001 regulador de las oficinas de farmacia y botiquines en el Principado de Asturias), na základe ktorých sa vyberajú prevádzkovatelia nových lekární.

      (1)  Ú. v. EÚ C 79, 29.3.2008.


title: Vec C-384/09: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  5. mája 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Paris — Francúzsko) — Prunus SARL, Polonium SA/Directeur des services fiscaux (Priame dane — Voľný pohyb kapitálu — Článok 64 ZFEÚ — Právnické osoby usadené v treťom štáte — Vlastníctvo nehnuteľnosti nachádzajúcej sa v členskom štáte — Daň z trhovej hodnoty týchto nehnuteľností — Nepriznanie oslobodenia od dane — Posúdenie vo vzťahu k zámorským krajinám a územiam — Boj proti daňovým podvodom — Solidárna zodpovednosť)

text:
               25.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 186/4

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 5. mája 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Paris — Francúzsko) — Prunus SARL, Polonium SA/Directeur des services fiscaux
   (Vec C-384/09) (1)

   (Priame dane - Voľný pohyb kapitálu - Článok 64 ZFEÚ - Právnické osoby usadené v treťom štáte - Vlastníctvo nehnuteľnosti nachádzajúcej sa v členskom štáte - Daň z trhovej hodnoty týchto nehnuteľností - Nepriznanie oslobodenia od dane - Posúdenie vo vzťahu k zámorským krajinám a územiam - Boj proti daňovým podvodom - Solidárna zodpovednosť)
   2011/C 186/07
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal de grande instance de Paris

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Prunus SARL, Polonium SA

      Žalovaný: Directeur des services fiscaux

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal de grande instance (Paríž) — Výklad článkov 56 a nasl. Zmluvy ES — Daň z trhovej hodnoty nehnuteľného majetku nachádzajúceho sa vo Francúzsku — Zlučiteľnosť so Zmluvou vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá oslobodzuje od tejto dane právnické osoby s miestom skutočného vedenia vo Francúzsku alebo v inom členskom štáte Európskej únie, ale v prípade právnických osôb, ktoré majú miesto skutočného vedenia na území tretieho štátu podmieňuje využitie tohto oslobodenia existenciou dohody o administratívnej pomoci v boji proti daňovým podvodom a únikom uzavretej medzi Francúzskom a týmto štátom alebo existenciou zmluvy obsahujúcej ustanovenie o zákaze diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti — Odmietnutie oslobodenia vo vzťahu k dvom spoločnostiam so sídlom na Britských panenských ostrovoch — Povinnosť solidárnych dlžníkov, ktorí sú právnickými osobami so sídlom vo Francúzsku, zaplatiť daň

      Výrok rozsudku

   Článok 64 ods. 1 ZFEÚ treba vykladať v tom zmysle, že článok 63 ZFEÚ nebráni uplatneniu vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá existovala k 31. decembru 1993, ktorá poskytuje oslobodenie od dane z trhovej hodnoty nehnuteľností nachádzajúcich sa na území členského štátu Európskej únie spoločnostiam so sídlom v tomto štáte a ktorá v prípade spoločností so sídlom na území zámorských krajín a území podmieňuje túto možnosť existenciou dohody o administratívnej pomoci v boji proti daňovým podvodom a únikom uzavretej medzi uvedeným členským štátom a týmto územím alebo skutočnosťou, že podľa zmluvy obsahujúcej ustanovenie o zákaze diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti nesmú byť tieto právnické osoby zdaňované viac ako spoločnosti so sídlom na území daného členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 312, 19.12.2009.


title: Vec C-8/10: Žaloba podaná 8. januára 2010 — Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo

text:
               27.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/13

         Žaloba podaná 8. januára 2010 — Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-8/10)
   2010/C 80/22
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. Braun a L. de Schietere de Lophem, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Luxemburské veľkovojvodstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/46/ES zo 14. júna 2006, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 78/660/EHS o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností, smernica Rady 83/349/EHS o konsolidovaných účtovných závierkach, smernica Rady 86/635/EHS o ročnej účtovnej uzávierke a konsolidovaných účtoch bánk a iných finančných inštitúcií a smernica Rady 91/674/EHS o ročných účtovných závierkach a konsolidovaných účtovných závierkach poisťovní (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Luxemburské veľkovojvodstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice 2006/46/ES uplynula 5. septembra 2008. Žalovaný pritom v čase podania tejto žaloby ešte neprijal všetky opatrenia potrebné na prebratie smernice alebo v každom prípade o nich neinformoval Komisiu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 224, s. 1.


title: Vec C-231/04: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Tribunale Amministrativo Regionale zo dňa 23. februára 2004 vo veci Confcooperative Unione Regionale della Cooperazione FVG Federagricole a iní proti Ministero delle politiche Agricole e Forestali a Regione Veneto

text:
               7.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Tribunale Amministrativo Regionale zo dňa 23. februára 2004 vo veci Confcooperative Unione Regionale della Cooperazione FVG Federagricole a iní proti Ministero delle politiche Agricole e Forestali a Regione Veneto
   (Vec C-231/04)
   (2004/C 201/19)
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) uznesením z 23. februára 2004 podal na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania vo veci Confcooperative Unione Regionale della Cooperazione FVG Federagricole a iní proti Ministero delle politiche Agricole e Forestali a Regione Veneto, ktorý bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 3. júna 2004.
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1)

               Môže byť Európska dohoda o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na strane jednej a Maďarskou republikou na strane druhej, uzatvorená 16. decembra 1991 (Ú. v. ES L 347 z 31. decembra 1993), platným a dostatočným právnym základom na to, aby bola na Európske spoločenstvo prenesená právomoc uzatvoriť dohodu medzi Európskym spoločenstvom a Maďarskou republikou o vzájomnej ochrane a kontrole názvov vín z 29. novembra 1993 (Ú. v. ES L 337 z 31. decembra 1993), berúc do úvahy predovšetkým článok 65 ods. 1, spoločné vyhlásenie č. 13 a prílohu XIII (body 3, 4 a 5) Európskej dohody z roku 1991 o možnej výhrade suverenity a právomoci členských štátov v záležitostiach vnútroštátnych zemepisných názvov, ktoré sa používajú v súvislosti s potravinárskymi výrobkami vrátane vínnych a o obmedzení akéhokoľvek prechodu právomoci v tejto oblasti na Európske spoločenstvo?

               2)

               Mala by sa dohoda medzi Európskym spoločenstvom a Maďarskou republikou o ochrane a kontrole názvov vín z 29. novembra 1993 (Ú.v. ES L 337) upresňujúca ochranu zemepisných názvov, ktoré majú význam v kontexte duševného vlastníctva a obchodného vlastníctva, vyhlásiť, aj vzhľadom na stanovisko Súdneho dvora Európskych spoločenstiev č. 1/94, ktoré sa týkalo výlučnej právomoci Európskeho spoločenstva, za neplatnú a neúčinnú v právnom poriadku spoločenstva, pretože dohoda ako taká nebola ratifikovaná jednotlivými členskými štátmi Európskeho spoločenstva?

               3)

               V prípade, že sa má dohoda spoločenstva z roku 1993 (Ú.v. ES (1993) L 337) považovať za zákonnú a uplatniteľnú v celom rozsahu, mal by sa zákaz používania názvu „Tocai“ v Taliansku po roku 2007 vyplývajúci z listov, ktoré si strany dohody vymenili pri príležitosti jej uzavretia a ktoré sú k nej pripojené, považovať za neplatný a neúčinný, pretože je nezlučiteľný s pravidlami, ktoré upravujú rovnako znejúce zemepisné názvy, ktoré sú upravené v samotnej dohode (pozri článok 4 ods. 5 a protokol pripojený k dohode)?

               4)

               Malo by byť Druhé spoločné vyhlásenie, ktoré je prílohou dohody z roku 1993 (Ú. v. ES 1993 L 337) a podľa ktorého si zmluvné strany v čase negociácií neboli vedomé existencie rovnako znejúcich názvov v spojitosti s európskymi a maďarskými vínami, považované za jasné skreslenie skutočnosti (berúc do úvahy, že talianske a maďarské názvy, ktoré sa používali na označenie vín „Tocai“ a ktoré popri sebe existovali celé storočia boli úradne uznané v roku 1948 v dohode medzi Talianskom a Maďarskom a odnedávna spadajú do oblasti pôsobnosti práva spoločenstva), ktorej výsledkom je neplatnosť tej časti dohody z roku 1993, ktorá zakazuje používanie názvu Tocai v Taliansku na základe článku 48 Viedenského dohovoru o zmluvnom práve?

               5)

               Má sa Dohoda o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva (TRIPS), ktorá bola uzatvorená v rámci Svetovej obchodnej organizácie a vstúpila do platnosti 1. januára 1996, teda potom, ako nadobudla platnosť dohoda spoločenstva z roku 1993 (Ú. v. ES (1994) L 337) vykladať vo svetle článku 59 Viedenského dohovoru o zmluvnom práve tak, že ustanovenia dohody TRIPS, ktoré upravujú rovnako znejúce názvy v oblastí vín, sa použijú namiesto ustanovení dohody spoločenstva z roku 1993 v prípade vzniku nezrovnalostí medzi oboma dohodami, vzhľadom na to, že zmluvné strany oboch dohôd sú rovnaké?

               6)

               Musia sa v prípade dvoch názvov, ktoré znejú rovnako a označujú dve rôzne vína vyrábané v rôznych krajinách, ktoré sú zmluvnými stranami dohody TRIPS (a to jednak v prípade, že sa rovnako znejúci názov týka dvoch zemepisných označení používaných v oboch zmluvných štátoch a jednak v prípade, že sa rovnako znejúci názov vzťahuje na zemepisné označenie v jednom zmluvnom štáte a identické označenie sa vzťahuje na vinič tradične pestovaný v inom zmluvnom štáte) články 22 až 24 druhej hlavy tretej časti prílohy 1C Zmluvy o založení Svetovej obchodnej organizácie, obsahujúcej dohodu TRIPS (Ú. v. ES (1994) L 336), ktorá nadobudla platnosť 1. januára 1996, vykladať tak, že oba názvy sa môžu naďalej používať, pokiaľ boli v minulosti používané jednotlivými výrobcami buď v dobrej viere alebo počas obdobia aspoň 10 rokov pred 15. aprílom 1994 (článok 24 ods. 4) a každý názov jasne označuje krajinu alebo región alebo oblasť pôvodu chráneného vína tak, aby neboli spotrebitelia uvedení do omylu?


title: Vec C-358/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) 8. júla 2011 — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri-vastuualue

text:
               10.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/36

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) 8. júla 2011 — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri-vastuualue
   (Vec C-358/11)
   2011/C 269/76
   Jazyk konania: fínčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Sťažovateľ: Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri-vastuualue

      Ďalší účastníci konania: Lapin luonnonsuojelupiiri ry a Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ympäristö ja luonnonvarat-vastuualue

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno zo skutočnosti, že bol odpad klasifikovaný ako nebezpečný odpad, priamo usudzovať, že použitie látky alebo výrobku celkovo povedie k celkovým nepriaznivým vplyvom na životné prostredie alebo zdravie ľudí v zmysle článku 6 ods. 1 písm. d) smernice o odpade 2008/98/ES (1)? Môže nebezpečný odpad prestať byť odpadom, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 6 ods. 1 písm. d) smernice o odpade 2008/98/ES?

               2.

               Treba pri výklade pojmu „odpad“, najmä pri posudzovaní povinnosti zneškodňovať látku alebo výrobok, zohľadniť skutočnosť, že recyklácia výrobku, ktorý je predmetom posudzovania, je v súlade s prílohou XVII uvedenou v článku 67 nariadenia REACH (2) povolená za určitých podmienok? V prípade kladnej odpovede, aký význam má mať uvedená skutočnosť pri posudzovaní?

               3.

               Došlo článkom 67 nariadenia REACH k harmonizácii požiadaviek na výrobu, uvádzanie na trh alebo použitie v zmysle článku 128 ods. 2 nariadenia REACH, v dôsledku čoho nie je použitiu zlúčenín a výrobkov uvedených v prílohe XVII možné zabrániť na základe vnútroštátnych environmentálnych predpisov v prípade, ak uvedené obmedzenia neboli uverejnené v zozname, ktorý v súlade s článkom 67 ods. 3 nariadenia REACH zverejnila Komisia?

               4.

               Má sa výpočet účelov použitia dreva, ktoré bolo ošetrené roztokom CCA, uvedený v prílohe XVII bode 19 ods. 4 písm. b) nariadenia REACH vykladať v tom zmysle, že ide o konečný taxatívny výpočet všetkých účelov používania?

               5.

               Môže sa použitie v základoch dreveného chodníka, o ktoré ide v predmetnom prípade, zrovnoprávniť s účelom použitia uvedeným v citovanom zozname, v dôsledku čoho je tento spôsob používania možné povoliť na základe prílohy XVII bodu 19 ods. 4 písm. b) nariadenia REACH v prípade, ak sú splnené ostatné nevyhnutné podmienky?

               6.

               Aké kritériá treba vziať do úvahy pri posudzovaní toho, či existuje riziko opakovaného styku s pokožkou v zmysle prílohy XVII bodu 19 ods. 4 písm. d) nariadenia REACH?

               7.

               Myslí sa výrazom „hrozí“, ktorý sa nachádza v ustanovení uvedenom v šiestej otázke, teoretická možnosť opakovaného styku s pokožkou, alebo musí byť uvedený kontakt s pokožkou prinajmenšom do istej miery pravdepodobný?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade a o zrušení určitých smerníc (Ú. v. EÚ L 312, s. 3).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, s. 1).


title: Vec T-159/13: Žaloba podaná 15. marca 2013 — HK Intertrade/Rada

text:
               25.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 147/24

         Žaloba podaná 15. marca 2013 — HK Intertrade/Rada
   (Vec T-159/13)
   2013/C 147/44
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Hong-Kong) (v zastúpení: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, N. Pilkington a D. Sellers, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

               —

               zrušil rozhodnutie Rady 2012/829/SZBP z 21. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 356, s. 71), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1264/2012 z 21. decembra 2012, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 356, s. 55), v rozsahu, v akom sa napadnuté akty dotýkajú žalobkyne, a

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov tohto konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza päť žalobných dôvodov založených na porušení základnej procesnej požiadavky, ako aj na porušení Zmlúv a právnych noriem týkajúcich sa ich vykonania: porušenie práva byť vypočutý, porušenie povinnosti primeraného doručenia, nedostatok odôvodnenia, porušenie práva na obranu, zjavne nesprávne posúdenie.
   Žalobkyňa tvrdí, že ju Rada nevypočula a že porušila svoju povinnosť doručiť žalobkyni napadnuté akty. Navyše Rada neposkytla dostatok odôvodnenia, pričom žalovaná odmietla odpovedať na predložené žiadosti o prístup k dokumentom a o poskytnutie všeobecnej informácie. Z dôvodu tohto nekonania Rada porušila právo na obranu žalobkyne, ktorej bola odmietnutá možnosť účinne vyjadriť svoje tvrdenia voči záverom Rady, pretože tieto závery neboli žalobkyni sprístupnené. Na rozdiel od toho, čo tvrdí Rada, žalobkyňa nie je krycia spoločnosť kontrolovaná zo strany National Iranian Oil Company (NIOC) a v každom prípade Rada nepreukázala, že kontrola žalobkyne zo strany NIOC-u predstavovala pre Irán hospodársky zisk, ktorý by bol v rozpore s cieľom napadnutého rozhodnutia a nariadenia. Navyše Rada zjavne porušila právo na obranu žalobkyne a napokon vychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia.


title: Vec C-395/10: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  3. februára 2011 — Európska komisia/Francúzska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2007/2/ES — Environmentálna politika — Infraštruktúra pre priestorové informácie — Výmena a aktualizácia údajov v elektronickej forme — Neprijatie vnútroštátnych opatrení na prebratie smernice)

text:
               2.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/11

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 3. februára 2011 — Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-395/10) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2007/2/ES - Environmentálna politika - Infraštruktúra pre priestorové informácie - Výmena a aktualizácia údajov v elektronickej forme - Neprijatie vnútroštátnych opatrení na prebratie smernice)
   2011/C 103/17
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Alcover San Pedro a V. Peere, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues a S. Menez, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprijatie v stanovenej lehote ustanovení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/2/ES zo 14. marca 2007, ktorou sa zriaďuje Infraštruktúra pre priestorové informácie v Európskom spoločenstve (Inspire) (Ú. v. EÚ L 108, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Francúzska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/2/ES zo 14. marca 2007, ktorou sa zriaďuje Infraštruktúra pre priestorové informácie v Európskom spoločenstve (Inspire), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 274, 9.10.2010.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. apríla 2005 vo veci T-260/03, Celltech R & D Ltd proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (Ochranná známka Spoločenstva — Slovná ochranná známka CELLTECH — Absolútne dôvody zamietnutia — Rozlišovacia spôsobilosť — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94)

text:
               25.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/16

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   zo 14. apríla 2005
   vo veci T-260/03, Celltech R & D Ltd proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Slovná ochranná známka CELLTECH - Absolútne dôvody zamietnutia - Rozlišovacia spôsobilosť - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94)
   (2005/C 155/31)
   Jazyk konania: angličtina
   Vo veci T-260/03, Celltech R & D Ltd, so sídlom v Slough, Berkshire (Spojené kráľovstvo), v zastúpení: D. Alexander, barrister a N. Jenkins, solicitor, proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (splnomocnení zástupcovia: I. de Medrano Caballero a A. Folliard-Monguiral), predmetom ktorej je žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 19. mája 2003 (vec R 659/2002-2), týkajúceho sa zápisu slovnej ochrannej známky CELLTECH ako ochrannej známky Spoločenstva, Súd prvého stupňa (tretia komora), v zložení: predseda komory M. Jaeger, sudcovia V. Tiili a O. Czúcz, tajomník: C. Kristensen, referentka, vyhlásil dňa 14. apríla 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 19. mája 2003 (vec R 659/2002-2) sa ruší.

               2)

               Žalovaný účastník konania je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 239, zo 4. 10. 2003


title: Vec C-289/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 12. júna 2014 – Brit Air SA/Ministère des finances et des comptes publics

text:
               11.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 12. júna 2014 – Brit Air SA/Ministère des finances et des comptes publics
   (Vec C-289/14)
   2014/C 261/24
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: Brit Air SA

      Odporca: Ministère des finances et des comptes publics

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa ustanovenia článku 2 ods. 1 a článku 10 ods. 2 smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 (1) vykladať v tom zmysle, že paušálna suma v percentách z ročného obratu dosiahnutého na linkách prevádzkovaných vo franchisingu, a znovu uhradená leteckou spoločnosťou, ktorá vydala na účet iného letenky, ktoré prepadli, predstavuje nezdaniteľnú náhradu zaplatenú tejto spoločnosti, nahrádzajúcu spôsobenú nahraditeľnú škodu z dôvodu zbytočnej mobilizácie jej prepravných prostriedkov alebo sumu zodpovedajúcu príjmom z vystavených a prepadnutých leteniek?

               2.

               V prípade, ak má táto suma zodpovedať cene vystavených a prepadnutých leteniek, majú sa tieto ustanovenia vykladať v tom zmysle, že vystavenie letenky možno považovať za uskutočnenie služby prepravy a že sumy, ktoré si letecká spoločnosť ponechá, ak letenku jej majiteľ nevyužil a letenka prepadla, podliehajú dani z pridanej hodnoty?

               3.

               Za tohto predpokladu má byť vybraná daň odvedená do štátneho rozpočtu spoločnosťou Air France alebo spoločnosťou Brit Air už v okamihu zaplatenia ceny, aj keď je možné, že sa cesta neuskutoční z dôvodov na strane klienta?

      (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec T-380/14: Žaloba podaná 30. mája 2014 – Pšonka/Rada

text:
               11.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/37

         Žaloba podaná 30. mája 2014 – Pšonka/Rada
   (Vec T-380/14)
   2014/C 261/62
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Artem Viktorovyč Pšonka (Moskva, Rusko) (v zastúpení: C. Constantina a J.-M. Reymond, lawyers)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               na základe článku 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) čiastočne zrušil rozhodnutie Rady 2014/119/SZBP z 5. marca 2014 a nariadenie Rady č. 208/2014 z 5. marca 2014 v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcu a konkrétnejšie, nariadil:

                           —

                           odstrániť meno žalobcu z prílohy I nariadenia Rady č. 208/2014 z 5. marca 2014,

                           —

                           odstrániť meno žalobcu z prílohy I rozhodnutia Rady 2014/119/SZBP z 5. marca 2014,

               —

               na základe článku 263 ZFEÚ čiastočne zrušil rozhodnutie Rady 2014/119/SZBP z 5. marca 2014 a nariadenie Rady č. 208/2014 z 5. marca 2014 v rozsahu, v akom nie sú v súlade so spoločným návrhom,

               —

               zaviazal Radu, aby znášala trovy tejto žaloby a nahradila trovy žalobcovi.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu žaloby uvádza žalobca tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený tvrdení neexistencie právomoci Rady a na porušení prirodzených právomocí sudcu z dôvodu, že:

                           —

                           prijatie napadnutého nariadenia porušilo postup stanovený v článku 215 ods. 2 ZFEÚ, keďže nariadenie rozšírilo rozsah reštriktívnych opatrení v porovnaní so spoločným návrhom vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku a Komisie, na ktorom sa nariadenie zakladalo,

                           —

                           zaradenie žalobcu do zoznamu viedlo k pranierovaniu osoby, ktorá nemohla využiť riadne konanie, a ktorá nebola odsúdená príslušným súdom zriadeným zákonom.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení zjavných pochybení pri posúdení skutkového stavu. Žalobca tvrdí, že pred alebo v čase prijatia napadnutých opatrení nebolo voči nemu začaté žiadne vyšetrovanie v súvislosti so spreneverou ukrajinských štátnych finančných prostriedkov a/alebo ich protiprávnym prevodom mimo Ukrajinu. Okrem toho žalobca tvrdí, že ak by aj údajné vyšetrovanie existovalo, nemalo by žiadny skutkový alebo právny základ a bolo by motivované výlučne politicky. Žalobca napokon tvrdí, že dôvody uvedené Radou na zaradenie žalobcu do zoznamu nespĺňajú podmienky stanovené napadnutými opatreniami a nepodporujú ich žiadne dôkazy.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení porušenia základných práv žalobcu. Žalobca tvrdí, že:

                           —

                           Rada porušila článok 296 ZFEÚ tým, že žalobcovi neposkytla individuálne a osobitné skutkové a právne dôvody,

                           —

                           žalobcovi nebolo poskytnuté právo oboznámiť Radu so svojimi názormi,

                           —

                           napadnuté opatrenia identifikujú žalobcu ako zodpovedného za spreneveru ukrajinských štátnych finančných prostriedkov bez žiadneho rozsudku a žiadneho dôkazu v tejto súvislosti, čo predstavuje porušenie žalobcovho práva byť považovaný za nevinného, až kým sa jeho vina nepreukáže,

                           —

                           žalobca nebol informovaný o žiadnom dôkaze predloženom proti nemu, čím sa mu zabránilo, aby ho napadol na Všeobecnom súde, čo predstavuje porušenie jeho práva na účinnú súdnu ochranu,

                           —

                           žalobca je priamo zbavený svojich majetkových práv,

                           —

                           napadnuté sankcie sú neprimerané v porovnaní s okolnosťami prípadu a dostupnými dôkazmi a

                           —

                           spôsob, akým je žalobca v napadnutých opatreniach vykreslený, vážne poškodzuje jeho dobré meno.


title: Vec T-109/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 18. októbra 2016 – Laboratoire de la mer/EUIPO – Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie RESPIMER — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie RESPIMAT — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Žaloba zjavne bez právneho základu“)

text:
               12.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/24

         Uznesenie Všeobecného súdu z 18. októbra 2016 – Laboratoire de la mer/EUIPO – Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER)
   (Vec T-109/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie RESPIMER - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie RESPIMAT - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Žaloba zjavne bez právneho základu“))
   (2016/C 462/31)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Laboratoire de la mer (Saint-Malo, Francúzsko) (v zastúpení: S. Szilvasi, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Hanf, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Nemecko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 21. januára 2016 (vec R 3109/2014-5), ktoré sa týka námietkového konania medzi Boehringer Ingelheim Pharma a Laboratoire de la mer

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Laboratoire de la mer je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 165, 10.5.2016.


title: Vec T-277/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 26. januára 2016 – Permapore/ÚHVT – José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins (Terraway) („Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Terraway — Skoršia národná a medzinárodná slovná ochranná známka TERRAWAY — Čiastočné zamietnutie námietky — Nesplnenie povinnosti zaplatiť poplatok za podanie odvolania v stanovenej lehote — Rozhodnutie odvolacieho senátu vyhlasujúce odvolanie za nepodané — Žaloba zjavne bez právneho základu“)

text:
               21.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 106/35

         Uznesenie Všeobecného súdu z 26. januára 2016 – Permapore/ÚHVT – José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins (Terraway)
   (Vec T-277/15) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Terraway - Skoršia národná a medzinárodná slovná ochranná známka TERRAWAY - Čiastočné zamietnutie námietky - Nesplnenie povinnosti zaplatiť poplatok za podanie odvolania v stanovenej lehote - Rozhodnutie odvolacieho senátu vyhlasujúce odvolanie za nepodané - Žaloba zjavne bez právneho základu“))
   (2016/C 106/40)
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Permapore Ltd (Nenagh, Írsko) (v zastúpení: J. Sales, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Schifko, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins Lda (Grijó, Portugalsko) (v zastúpení: M. Oehen Mendes, R. Duarte Morais, M. Ribeiro da Fonseca a S. Luís Dias, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 5. marca 2015 (vec R 2496/2014-1) týkajúceho sa námietkového konania medzi José Joaquim Oliveira II Jardins & Afins Lda a Permapore Ltd

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Permapore Ltd je povinná znášať svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania, ktoré vznikli Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT).

               3.

               José Joaquim Oliveira II Jardins & Afins Lda je povinná znášať svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 245, 27.7.2015.


title: Vec T-87/12: Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. februára 2014 – Duff Beer/ÚHVT – Twentieth Century Fox Film (Duff) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietka — Späťvzatie námietky — Zastavenie konania“ )

text:
               14.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/33

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. februára 2014 – Duff Beer/ÚHVT – Twentieth Century Fox Film (Duff)
   (Vec T-87/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietka - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania“))
   2014/C 112/43
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Duff Beer UG (haftungsbeschränkt) (Eschwege, Nemecko) (v zastúpení: N. Schindler, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Poch, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Twentieth Century Fox Film Corp. (Wilmington, Spojené štáty) (v zastúpení: S. Böttger a M. Koch, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. decembra 2011 (R 0456/2010-4) týkajúcemu sa konania o námietke medzi spoločnosťami Twentieth Century Fox Film Corp. a Duff Beer UG (haftungsbeschränkt)

      Výrok

               1.

               Konanie o tejto žalobe sa zastavuje.

               2.

               Žalobkyňa a vedľajší účastník konania znášajú vlastné trovy konania a každý z nich je povinný nahradiť jednu polovicu trov konania vynaložených žalovaným.

      (1)  Ú. v. EÚ C 109, 14.4.2012.


title: Vec T-584/13: Žaloba podaná 4. novembra 2013 — BASF Agro a i./Komisia

text:
               11.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/27

         Žaloba podaná 4. novembra 2013 — BASF Agro a i./Komisia
   (Vec T-584/13)
   2014/C 9/43
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: BASF Agro BV (Arnhem, Holandsko), BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Nemecko), BASF Belgium Coordination Center (Antverpy, Belgicko), BASF Española, SL (Barcelona, Španielsko), BASF Italia SpA (Cesano Maderno, Taliansko), BASF Nederland BV (Arnhem) a BASF Slovensko spol. s r. o. (Bratislava, Slovensko) (v zastúpení: J. Montfort a M. Peristeraki, lawyers)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 781/2013 zo 14. augusta 2013, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011, pokiaľ ide o podmienky schválenia účinnej látky fipronil, a ktorým sa zakazuje používanie a predaj semien ošetrených prípravkami na ochranu rastlín s obsahom tejto účinnej látky (Ú. v. EÚ L 219, s. 22),

               —

               alternatívne, a len pre prípad, že sa vyššie uvedenému návrhu nevyhovie, zrušil napadnuté nariadenie v rozsahu, v akom odoberá povolenie na používanie a predaj semien slnečníc ošetrených fipronilom,

               —

               zaviazal žalovanú, aby nahradila trovy žalobkyniam, ktoré im vznikli v tomto konaní.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia porušila článok 21 nariadenia (ES) č. 1107/2009 (1), pretože pri prijímaní napadnutého nariadenia sa neoprala o žiadny nový vedecký alebo technický poznatok, ale o „vysoko kontroverzné“ údaje. Komisia tiež prehliadla relevantné údaje z monitorovania. Dostupné údaje z monitorovania neukázali žiadne nepriaznivé vplyvy na včelstvá včely medonosnej. Žalobkyne tiež tvrdia, že Komisia nesprávne posúdila, že účinná látka fipronil už nespĺňa kritériá článku 4 nariadenia (ES) č. 1107/2009.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, Komisia porušila článok 49 nariadenia (ES) č. 1107/2009, pretože napadnutým nariadením prijala reštriktívne opatrenia týkajúce sa semien ošetrených fipronilom bez toho, aby preukázala, že tieto ošetrené semená môžu pre včely predstavovať „vážne riziko“, ktorému inak nie je možné uspokojivo zabrániť. Okrem toho Komisia nezohľadnila opatrenia na zmiernenie rizika, ktoré by mohli uspokojivo zabrániť tvrdeným rizikám.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že napadnuté nariadenie bolo prijaté na základe metodológie nachádzajúcej sa v návrhu usmerňovacích dokumentov, a nie na základe existujúcich a schválených usmernení. Tým sa Komisia dopustila nesprávneho právneho posúdenia a porušila základné zásady právnej istoty a legitímnych očakávaní, keďže usmerňovacie dokumenty musia byť dostupné a prijaté ex ante, pred preskúmaním schválenia účinnej látky, a nie ex post.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že napadnuté nariadenie nemožno odôvodniť na základe zásady predbežnej opatrnosti, keďže podmienky tejto zásady v danom prípade nie sú splnené. Žalobkyne konkrétne tvrdia, že riziká, ktoré Komisia považovala za relevantné, boli založené iba na hypotézach, ktoré neboli vedecky potvrdené; relevantné údaje neboli zohľadnené; posúdenie rizika Komisiou sa zakladalo na nesprávnej metodológii; pričom Komisia nezahrnula, aj keď tak mala urobiť, žalobkyne v štádiu riadenia rizika. To viedlo k prijatiu neprimeraných a nekonzistentných opatrení napadnutým nariadením.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že napadnuté nariadenie ukladá nadmerné obmedzenia na ošetrenie semien fipronilom, pričom tieto nie sú ani primerané, ani nevyhnutné na ochranu zdravia včiel v EÚ. Žalobkyne tiež poukazujú na to, že Komisia prehliadla, najmä pokiaľ ide o slnečnice, že ošetrenie fipronilom nikdy nemalo nepriaznivé následky na zdravie včiel.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že z dôvodu obmedzeného časového rámca, v ktorom bolo napadnuté nariadenie prijaté, a z dôvodu zložitosti veci, Komisia nemohla účinne vziať do úvahy podstatné a detailné pripomienky žalobkýň týkajúce sa technických, regulačných a vedeckých aspektov „záveru z partnerského preskúmania účinnej látky fipronilu z hľadiska hodnotenia rizika pesticídov pre včely“ Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia primerane nevysvetlila obavy, ktoré ju viedli k tomu, aby požiadala EÚBP preskúmať schválenie fipronilu. Komisia tiež nevysvetlila, prečo zamietla argumenty a dôkazy predložené žalobkyňami. Napadnuté nariadenie tiež jasne neuvádza primárny cieľ sledovaný Komisiou pri jeho prijatí.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, s. 1).


title: Vec C-270/13: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  10. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Iraklis Haralambidis/Calogero Casilli (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb pracovníkov — Článok 45 ods. 1 a 4 ZFEÚ — Pojem pracovník — Zamestnanie vo verejnej správe — Funkcia predsedu prístavného orgánu — Účasť na výkone verejnej moci — Podmienka štátnej príslušnosti)

text:
               17.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 409/13

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 10. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Iraklis Haralambidis/Calogero Casilli
   (Vec C-270/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb pracovníkov - Článok 45 ods. 1 a 4 ZFEÚ - Pojem pracovník - Zamestnanie vo verejnej správe - Funkcia predsedu prístavného orgánu - Účasť na výkone verejnej moci - Podmienka štátnej príslušnosti))
   2014/C 409/18
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Iraklis Haralambidis

      Žalovaný: Calogero Casilli

      za účasti: Autorità Portuale di Brindisi, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Regione Puglia, Provincia di Brindisi, Comune di Brindisi, Camera di Commercio Industria Artigianato ed Agricoltura di Brindisi

      Výrok rozsudku

   Za takých okolnosti, o aké ide v konaní vo veci samej, sa článok 45 ods. 4 ZFEÚ má vykladať v tom zmysle, že neumožňuje členskému štátu vyhradiť pre svojich štátnych príslušníkov výkon funkcií predsedu prístavného orgánu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013.


title: Vec T-280/08: Žaloba podaná 18. júla 2008 – Perry/Komisia

text:
               11.10.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/14

         Žaloba podaná 18. júla 2008 – Perry/Komisia
   (Vec T-280/08)
   (2008/C 260/25)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Claude Perry (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: J. Culioli, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               určiť, že Komisia sa dopustila protiprávnych konaní,

               —

               určiť, že tieto protiprávne konania zakladajú mimozmluvnú zodpovednosť Spoločenstva,

               —

               určiť, že žalobcovi vznikla v príčinnej súvislosti s jej protiprávnymi konaniami škoda,

               —

               vyhovieť návrhu pána Perryho, ktorý určil výšku svojej škody na 1 000 000 eur,

               —

               uložiť povinnosť Spoločenstvu zaplatiť sumu 1 000 000 eur pánovi Perrymu,

               —

               zaviazať Spoločenstvo na náhradu trov konania,

               —

               určiť, že je v súlade so zásadou spravodlivosti, aby Spoločenstvo nahradilo odmenu za právnu pomoc vo výške 10 000 eur.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca sa domáha náhrady škody, o ktorej tvrdí, že mu vznikla z dôvodu obvinení z podvodov so subvenciami Spoločenstva počas plnenia niektorých zmlúv, ktoré uzavreli spoločnosti žalobcu a Komisia v rámci humanitárnej pomoci Európskej únie v Bosne a v oblasti Veľkých jazier v Afrike.
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia, ktoré uvádza žalobca sú zhodné s tými, ktoré sú uvedené v rámci právnej veci T-132/98 Groupe Perry a Isibiris/Komisia (1).

      (1)  Ú. v. EÚ C 312, 1998, s. 20.


title: Vec F-18/13: Žaloba podaná 19. februára 2013 — ZZ/Komisia

text:
               20.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 114/47

         Žaloba podaná 19. februára 2013 — ZZ/Komisia
   (Vec F-18/13)
   2013/C 114/72
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia o výpočte započítania práv na dôchodok nadobudnutých pred nástupom do služieb na základe nových všeobecných vykonávacích ustanovení

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie zo 17. januára 2012 o výpočte započítania jeho práv na dôchodok nadobudnutých pred jeho nástupom do služieb Komisie,

               —

               ak je to potrebné, zrušiť rozhodnutie, ktorým bola zamietnutá jeho sťažnosť z 13. novembra 2012, ktorou sa domáhal uplatnenia týchto všeobecných vykonávacích ustanovení a poistno-matematických sadzieb, ktoré boli účinné v čase podania žiadosti o prevod jeho práv na dôchodok,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec C-466/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale ordinario di Brescia (Taliansko) 9. septembra 2011 — Gennaro Currà a i./Spolková republika Nemecko

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale ordinario di Brescia (Taliansko) 9. septembra 2011 — Gennaro Currà a i./Spolková republika Nemecko
   (Vec C-466/11)
   2011/C 347/17
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale ordinario di Brescia

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Gennaro Currà a i.

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Ďalší účastník konania: Talianska republika

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je údajná občianskoprávna imunita Spolkovej republiky Nemecko vo veci… voči talianskym súdom, ktorá sa zakladá na medzinárodných záväzkoch nemeckého štátu (článok 2 a článok 5 ods. 2 Londýnskeho dohovoru o dlhoch Nemeckej ríše z roku 1953) a ktorú od 11. marca 2004 nemôže ďalej požívať (rozsudok Ferrini), a dohoda (s talianskou vládou podpísaná v Terste 18. novembra 2008) o začatí konania na Medzinárodnom súdnom dvore ([konanie] č. 143/2008 General list), spolu s príslušnou talianskou legislatívou, zákonom 89/2010, na základe ktorého sú rozsudky talianskych súdov týkajúce sa vážnych zločinov proti ľudskosti nevykonateľné, v rozpore s článkom 6 [ZEÚ] a s článkami 17, 47 a 52 Charty základných práv Európskej [Únie] z 18. decembra 2000?

               2.

               Poškodzovalo uplatňovanie § 7 zákona Reichsbeamtenhaftungsgesetz (BGH, rozsudok z 26. júna 2003, III ZR 245/98 a zákona Bundensverfassungsgericht, rozsudok z 15. februára 2006, 2 Bvr 1476/03) o vojnových zločinoch a zločinoch proti ľudskosti, ktoré nepriznáva občanom EÚ právo na odškodnenie voči Spolkovej republike Nemecko, v rozpore s článkom 2 Londýnskeho dohovoru o dlhoch Nemeckej ríše z roku 1953, práva žalobcov na základe článkov 17 a 47 Charty základných práv [Únie] až do 11. marca 2004 (rozsudok Ferrini) a je dovolávanie sa premlčania v rozpore s povinnosťami Spoločenstva a osobitne s článkom 3 a článkom 4 ods. 3 posledným pododsekom [ZEÚ] a so zásadou „Non conceditur contra venire factum proprio“?

               3.

               Je výnimka súdnej imunity žalovanej Spolkovej republiky Nemecko v rozpore s článkom 4 ods. 3 posledným pododsekom a článkom 21 [ZEÚ], keďže neumožňuje, na základe spoločných európskych zásad (článok 340 [ZFEÚ]), vyvodenie občianskoprávnej zodpovednosti žalovanej za porušenie medzinárodného práva (zákaz otroctva a nútených prác) voči štátnym príslušníkom iného členského štátu?


title: Vec C-574/11: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z  9. februára 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Düsseldorf — Nemecko) — Novartis AG/Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd [Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Humánne lieky — Dodatkové ochranné osvedčenie — Nariadenie (ES) č. 469/2009 — Články 4 a 5 — Jediná účinná zložka, na základe ktorej bolo vydané toto osvedčenie — Rozsah ochrany — Liečivo obsahujúce viacero účinných zložiek vrátane tej, ktorá je predmetom osvedčenia]

text:
               5.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 133/13

         Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 9. februára 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Düsseldorf — Nemecko) — Novartis AG/Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd
   (Vec C-574/11) (1)

   (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Humánne lieky - Dodatkové ochranné osvedčenie - Nariadenie (ES) č. 469/2009 - Články 4 a 5 - Jediná účinná zložka, na základe ktorej bolo vydané toto osvedčenie - Rozsah ochrany - Liečivo obsahujúce viacero účinných zložiek vrátane tej, ktorá je predmetom osvedčenia)
   2012/C 133/24
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Düsseldorf

      Účastníci konania

      Žalobca: Novartis AG

      Žalovaní: Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Landgericht Düsseldorf — Výklad článkov 4 a 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá (Ú. v. EÚ L 152, s. 1) — Rozsah pôsobnosti osvedčenia — Ochrana len pre liečivá, ktoré obsahujú iba chránenú účinnú látku, alebo aj pre liečivá, ktoré obsahujú chránenú účinnú látku v kombinácii s inou účinnou látkou

      Výrok

   Články 4 a 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá sa majú vykladať v tom zmysle, že pokiaľ „výrobok“ zložený z účinnej zložky bol chránený základným patentom a jeho majiteľ sa môže opierať o ochranu poskytnutú týmto patentom vo vzťahu k tomuto „výrobku“, aby zabránil uvádzaniu liečiva obsahujúceho účinnú zložku v kombinácii s jednou alebo viacerými inými účinnými zložkami na trh, dodatkové ochranné osvedčenie vydané pre ten istý „výrobok“ umožňuje jeho majiteľovi, po uplynutí platnosti základného patentu, brániť sa voči tomu, aby tretie osoby uvádzali na trh liečivo obsahujúce uvedený produkt na používanie „výrobku“ ako liečiva, ktoré bolo povolené pred uplynutím platnosti uvedeného osvedčenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 32, 4.2.2012.


title: Vec T-709/16: Žaloba podaná 6. októbra 2016 – La Patrouille/EUIPO – Alpha Industries (Vyobrazenie hranatej postavy)

text:
               12.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/26

         Žaloba podaná 6. októbra 2016 – La Patrouille/EUIPO – Alpha Industries (Vyobrazenie hranatej postavy)
   (Vec T-709/16)
   (2016/C 462/34)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: La Patrouille (Pantin, Francúzsko) (v zastúpení: A. Lakits-Josse, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Alpha Industries, Inc (Chantilly, Virgínia, Spojené štáty americké)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie – prihláška č. 11 778 727.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 25. júla 2016 vo veci R 2332/2015-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom „zrušilo napadnuté rozhodnutie a zamiet[lo] námietku v rozsahu, v akom sa týka zápisu napadnutej ochrannej známky pre nasledovné výrobky: ‚školské tašky, školské aktovky‘ zaradené do triedy 18“ a „v zostávajúcej časti žalobu zamiet[lo]“ a povolil zápis prihlasovanej ochrannej známky pre všetky tovary;

               —

               zaviazal EUIPO na náhradu trov konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               neexistencia pravdepodobnosti zámeny medzi predmetnými ochrannými známkami;

               —

               pri konštatovaní pravdepodobnosti zámeny odvolací senát v podstate vychádzal z údajnej myšlienkovej podobnosti, hoci tá priamo spotrebiteľovi nenapadne.


title: Vec C-371/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Nemecko) 14. augusta 2008 – Nural Örnek/Spolková krajina Bádensko-Württembersko

text:
               8.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 285/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Nemecko) 14. augusta 2008 – Nural Örnek/Spolková krajina Bádensko-Württembersko
   (Vec C-371/08)
   (2008/C 285/39)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Nural Örnek

      Žalovaná: Spolková krajina Bádensko-Württembersko
   Prejudiciálna otázka
   Riadi sa ochrana pred vyhostením stanovená v článku 14 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80 v prospech tureckého štátneho príslušníka, ktorý má právne postavenie podľa článku 7 ods. 1 prvej vety druhej zarážky rozhodnutia č. 1/80 a ktorý sa počas predchádzajúcich desiatich rokov zdržoval v členskom štáte, voči ktorému má toto postavenie, článkom 28 ods. 3 písm. a) smernice 2004/38 ES (1) v znení vnútroštátnych predpisov príslušného členského štátu na jej prebratie, v dôsledku čoho je vyhostenie prípustné iba zo závažných dôvodov verejnej bezpečnosti, stanovených členskými štátmi?

      (1)  Ú. v. EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46.


title: Vec C-455/09: Žaloba podaná 20. novembra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika

text:
               30.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/33

         Žaloba podaná 20. novembra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika
   (Vec C-455/09)
   2010/C 24/61
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: S. Pardo Quintillán a Ł. Habiak, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Poľská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Poľská republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/7/ES z 15. februára 2006 o riadení kvality vody určenej na kúpanie, ktorou sa zrušuje smernica 76/160/EHS (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 18 tejto smernice,

               —

               zaviazať Poľskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice 2006/7/ES do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 24. marca 2008.

      (1)  Ú. v. EÚ L 64, s. 37.


title: Vec C-69/09 P: Uznesenie Súdneho dvora z  22. januára 2010 — Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl/Európska komisia (Skrátené súdne konanie)

text:
               17.4.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 100/12

         Uznesenie Súdneho dvora z 22. januára 2010 — Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl/Európska komisia
   (Vec C-69/09 P) (1)

   (Skrátené súdne konanie)
   2010/C 100/19
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolatelia: Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl (v zastúpení: K. Van Maldegem a C. Mereu, avocats)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: N. B. Rasmussen a L. Parpala, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (šiesta komora) z 26. novembra 2008, Makhteshim-Agan Holding a i./Komisia (T-393/06) — Uznesenie, ktorým Súd prvého stupňa vyhlásil za neprípustnú žalobu, ktorej predmetom bolo zrušenie rozhodnutia Komisie o nezaradení účinnej látky azinfos-metyl do prílohy I smernice Rady 91/414/EHS z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (Ú. v. ES L 230, s. 1; Mim. vyd. 03/011, s. 332), údajne obsiahnutého v liste z 12. októbra 2006 (D53/1125) — Akt, ktorým možno napadnúť žalobou

      Výrok uznesenia

               1.

               Žiadosť spoločností Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl a Magan Italia Srl prejednať vec v skrátenom súdnom konaní sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní o veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.4.2009.