title: Vec T-714/19: Žaloba podaná 18. októbra 2019 – Smiths Group a Siti 1/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/42

      Žaloba podaná 18. októbra 2019 – Smiths Group a Siti 1/Komisia
      (Vec T-714/19)
      (2020/C 10/53)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Smiths Group plc (Londýn, Spojené kráľovstvo) a Siti 1 Ltd (Londýn) (v zastúpení: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, alebo ktorejkoľvek z nich,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nie len režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ – Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnená povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v uvedenej kapitole 9, ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú majú žalobkyne podľa článku 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa tiež dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bode 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje kategória príjemcov zahŕňajúca aj žalobkyne, pričom žalobkyne získali pomoc, ktorá má byť podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia vrátená.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: spojené veci C-105/18 až C-113/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)/Administración General del Estado (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Zásada „znečisťovateľ platí“ – Smernica 2000/60/ES – Článok 9 ods. 1 – Úhrada nákladov za vodohospodárske služby – Spoločné pravidlá pre vnútorný trh s elektrickou energiou – Smernica 2009/72/ES – Článok 3 ods. 1 – Zásada zákazu diskriminácie – Článok 107 ods. 1 ZFEÚ – Štátna pomoc – Poplatok za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu elektriny – Poplatok, ktorý musia zaplatiť iba výrobcovia elektriny z vodných zdrojov pôsobiaci v povodiach, ktoré zahŕňajú viaceré autonómne spoločenstvá)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/7

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)/Administración General del Estado
      (spojené veci C-105/18 až C-113/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Zásada „znečisťovateľ platí“ - Smernica 2000/60/ES - Článok 9 ods. 1 - Úhrada nákladov za vodohospodárske služby - Spoločné pravidlá pre vnútorný trh s elektrickou energiou - Smernica 2009/72/ES - Článok 3 ods. 1 - Zásada zákazu diskriminácie - Článok 107 ods. 1 ZFEÚ - Štátna pomoc - Poplatok za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu elektriny - Poplatok, ktorý musia zaplatiť iba výrobcovia elektriny z vodných zdrojov pôsobiaci v povodiach, ktoré zahŕňajú viaceré autonómne spoločenstvá)
      (2020/C 10/08)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Supremo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)

         Žalovaný: Administración General del Estado

         za účasti: Iberdrola Generación SAU, Hidroeléctrica del Cantábrico SA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 191 ods. 2 ZFEÚ a článok 9 ods. 1 smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva, sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia zavedeniu poplatku za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu elektriny, o aký ide vo veciach samých, ktorý nepodnecuje k efektívnemu využívaniu vody, nestanovuje mechanizmy na zachovanie a ochranu verejných vodných zdrojov, ktorého výška nezávisí od schopnosti spôsobiť škodu na týchto verejných vodných zdrojoch a sústreďuje sa výlučne iba na schopnosť výrobcov elektriny z vodných zdrojov vytvárať príjmy.

                  2.

                  Zásada zákazu diskriminácie, ako stanovuje článok 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni zavedeniu poplatku, akým je poplatok za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu elektriny, o ktorý ide vo veciach samých, ktorý sa uplatňuje výlučne na výrobcov elektriny z vodných zdrojov pôsobiacich v povodiach nachádzajúcich sa na území viac ako jedného autonómneho spoločenstva.

                  3.

                  Článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že poplatok za využívanie vnútrozemských vôd na výrobu elektriny, o ktorý ide vo veciach samých, nemusia platiť jednak výrobcovia elektriny z vodných zdrojov, ktorí pôsobia v povodiach nachádzajúcich sa na území jedného autonómneho spoločenstva, a jednak výrobcovia elektriny pochádzajúcej z iných ako vodných zdrojov, nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle tohto ustanovenia, v prospech týchto výrobcov, keďže títo výrobcovia sa z hľadiska relevantného referenčného rámca, ako aj cieľa sledovaného týmto poplatkom nenachádzajú v situácii porovnateľnej so situáciou výrobcov elektriny z vodných zdrojov pôsobiacich v povodiach, ktoré sa nachádzajú na území viac ako jedného autonómneho spoločenstva, na ktorých sa vzťahuje uvedený poplatok, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 7.5.2018.


title: Vec T-241/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 21. novembra 2019 – Bruno/Komisia („Verejná služba – Dočasní zamestnanci – Systém dôchodkového zabezpečenia – Odchodné – Odvod do vnútroštátneho alebo súkromného systému dôchodkového zabezpečenia odo dňa nastúpenia do funkcie – Článok 11 ods. 1 a článok 12 ods. 2 prílohy VIII Služobného poriadku – Námietka nezákonnosti – Rovnosť zaobchádzania“)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/31

      Rozsudok Všeobecného súdu z 21. novembra 2019 – Bruno/Komisia
      (Vec T-241/18) (1)

      („Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Systém dôchodkového zabezpečenia - Odchodné - Odvod do vnútroštátneho alebo súkromného systému dôchodkového zabezpečenia odo dňa nastúpenia do funkcie - Článok 11 ods. 1 a článok 12 ods. 2 prílohy VIII Služobného poriadku - Námietka nezákonnosti - Rovnosť zaobchádzania“)
      (2020/C 10/41)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Luigi Bruno (Woluwe-Saint-Lambert, Belgicko) (v zastúpení: N. de Montigny, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Monguin a R. Striani, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európsky parlament (v zastúpení: C. Gonzalez Argüelles, T. Lazian a J. Van Pottelberge, splnomocnení zástupcovia), Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Úradu „pre správu a úhradu individuálnych nárokov“ (PMO) zo 4. júla 2017, ktorým sa zamieta žiadosť žalobcu o vyplatenie odchodného stanoveného článkom 12 ods. 2 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov Európskej únie, a subsidiárne následného rozhodnutia z 18. januára 2018, ktorým sa zamieta sťažnosť podaná žalobcom proti uvedenému rozhodnutiu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Pán Luigi Bruno je povinný nahradiť trovy konania.

                  3.

                  Európsky parlament a Rada Európskej únie znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 2.7.2018.


title: Vec C-285/19 P: Odvolanie podané 5. apríla 2019: André Geske proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 31. januára 2019 vo veci T-427/18, André Geske/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/21

      Odvolanie podané 5. apríla 2019: André Geske proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 31. januára 2019 vo veci T-427/18, André Geske/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      (Vec C-285/19 P)
      (2020/C 10/26)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: André Geske (v zastúpení: S. Dahm, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Uznesením zo 6. novembra 2019 Súdny dvor (desiata komora) zamietol odvolanie a určil, že odvolateľ znáša vlastné trovy konania.


title: Vec T-716/19: Žaloba podaná 22. októbra 2019 – Interpipe Niko Tube a Interpipe Nižnedneprovskij Tube Rolling Plant/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/43

      Žaloba podaná 22. októbra 2019 – Interpipe Niko Tube a Interpipe Nižnedneprovskij Tube Rolling Plant/Komisia
      (Vec T-716/19)
      (2020/C 10/54)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Interpipe Niko Tube OOO (Nikopol, Ukrajina) a Interpipe Nižnedneprovskij Tube Rolling Plant PAO (Dnipro, Ukrajina) (v zastúpení: B. Servais, lawyer)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/1295 z 1. augusta 2019, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) 2018/1469, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezšvových rúr a rúrok zo železa alebo z ocele s pôvodom v Rusku a na Ukrajine, a to po čiastočnom priebežnom revíznom prešetrovaní podľa článku 11 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2016/1036,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila článok 2 ods. 3 prvý pododsek, článok 2 ods. 4 prvý pododsek, článok 2 ods. 6 prvú vetu a článok 9 ods. 4 nariadenia (EÚ) 2016/1036 („základné nariadenie“) (1), ako aj článok 2.2.2 prvú vetu a článok 9.3 antidumpingovej dohody WTO, keď do výpočtu antidumpingového rozpätia zahrnula predajné, všeobecné a administratívne („SG&A“) náklady na predaje žalobcov ich prepojenému domácemu obchodníkovi.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď od vývoznej ceny žalobcov odpočítala sumu zodpovedajúcu SG&A nákladom prepojeného obchodníka a fiktívny zisk neprepojeného dovozcu, ako úpravu podľa článku 2 ods. 10 bodu i) a článku 2 ods. 10 prvého pododseku základného nariadenia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila článok 11 ods. 9 základného nariadenia a protiprávne vypočítala antidumpingové rozpätie žalobkýň, keď na určenie normálnej hodnoty a vývoznej ceny žalobkýň použila odlišnú metódu ako bola metóda použitá pri predchádzajúcom vyšetrovaní, ktoré viedlo k zavedeniu opatrení, ktoré sú predmetom preskúmania.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila právo žalobkýň na obranu, keďže druhé dodatočné zverejnenie, ktoré bolo žalobkyniam doručené v deň vyhlásenia napadnutého nariadenia, obsahuje nové skutočnosti, ku ktorým nemali možnosť vyjadriť sa.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21).


title: Vec C-233/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 12. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeidshof te Brussel – Belgicko) – Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Osoby žiadajúce o medzinárodnú ochranu – Smernica 2013/33/EÚ – Článok 20 ods. 4 a 5 – Závažné porušenie vnútorného poriadku pobytového centra alebo obzvlášť násilné správanie – Rozsah práva členských štátov stanoviť uplatniteľné sankcie – Maloletá osoba bez sprievodu – Obmedzenie alebo odňatie materiálnych podmienok prijímania)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/8

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 12. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeidshof te Brussel – Belgicko) – Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers
      (Vec C-233/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Osoby žiadajúce o medzinárodnú ochranu - Smernica 2013/33/EÚ - Článok 20 ods. 4 a 5 - Závažné porušenie vnútorného poriadku pobytového centra alebo obzvlášť násilné správanie - Rozsah práva členských štátov stanoviť uplatniteľné sankcie - Maloletá osoba bez sprievodu - Obmedzenie alebo odňatie materiálnych podmienok prijímania)
      (2020/C 10/09)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Arbeidshof te Brussel

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Zubair Haqbin

         Žalovaná: Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers

         Výrok rozsudku

      Článok 20 ods. 4 a 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu, v spojení s článkom 1 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že členský štát nemôže stanoviť v rámci sankcií, ktoré možno uložiť žiadateľovi v prípade závažného porušenia vnútorného poriadku pobytových táborov, ako aj v prípade obzvlášť násilného správania, sankciu spočívajúcu v odňatí, i keď len dočasnom, materiálnych podmienok prijímania v zmysle článku 2 písm. f) a g) tejto smernice, ktoré sa týkajú ubytovania, stravy alebo oblečenia, pretože táto sankcia by tohto žiadateľa zbavila možnosti uspokojiť svoje najzákladnejšie potreby. Uloženie iných sankcií podľa uvedeného článku 20 ods. 4 musí byť za každých okolností v súlade s požiadavkami stanovenými v odseku 5 tohto článku, a to najmä s požiadavkami, ktoré sa týkajú dodržiavania zásady proporcionality a zachovania ľudskej dôstojnosti. Pokiaľ ide o maloletú osobu bez sprievodu, tieto sankcie musia byť najmä s prihliadnutím na článok 24 Charty základných práv prijaté osobitne so zreteľom na najlepší záujem dieťaťa.

         (1)  Ú. v. EÚ C 211, 18.6.2018.


title: Vec T-717/19: Žaloba podaná 24. októbra 2019 – Associated British Foods a iní/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/44

      Žaloba podaná 24. októbra 2019 – Associated British Foods a iní/Komisia
      (Vec T-717/19)
      (2020/C 10/55)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Associated British Foods plc (Londýn, Spojené kráľovstvo) a päť ďalších žalobkýň (v zastúpení: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, alebo ktorejkoľvek z nich,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nie len režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ – Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnená povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že výnimka podľa tzv. „spárovaného úroku“ podľa oddielu 371IE Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnená povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v uvedenej kapitole 9, ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú majú žalobkyne podľa článku 49 ZFEÚ.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec T-431/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. novembra 2019 – WN/Parlament („Verejná služba – Akreditovaný parlamentní asistenti – Predčasné vypovedanie zmluvy – Narušenie vzťahu dôvery – Právo na obhajobu – Konanie o zmieri – Zjavne nesprávne posúdenie – Diskriminácia na základe pohlavia – Materská dovolenka – Povinnosť starostlivosti“)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/31

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. novembra 2019 – WN/Parlament
      (Vec T-431/18) (1)

      („Verejná služba - Akreditovaný parlamentní asistenti - Predčasné vypovedanie zmluvy - Narušenie vzťahu dôvery - Právo na obhajobu - Konanie o zmieri - Zjavne nesprávne posúdenie - Diskriminácia na základe pohlavia - Materská dovolenka - Povinnosť starostlivosti“)
      (2020/C 10/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: WN (v zastúpení: L. Levi a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: Í. Ní Riagáin Düro a M. Windisch, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 270 ZFEÚ na jednej strane na zrušenie rozhodnutia Parlamentu z 28. septembra 2017 vypovedať zmluvu žalobkyne ako akreditovanej parlamentnej asistentky a na druhej strane na priznanie náhrady nemajetkovej ujmy, ktorá jej údajne bola spôsobená správaním Parlamentu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 319, 10.9.2018.


title: Vec T-718/19: Žaloba podaná 23. októbra 2019 – The Weir Group a iní/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/45

      Žaloba podaná 23. októbra 2019 – The Weir Group a iní/Komisia
      (Vec T-718/19)
      (2020/C 10/56)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne:: The Weir Group plc (Glasgow, Spojené kráľovstvo), TWG Investments (No.3) Ltd (Glasgow) a TWG Investments (No.4) Ltd (Glasgow) (v zastúpení: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, alebo ktorejkoľvek z nich,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nie len režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ – Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnená povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v uvedenej kapitole 9, ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú majú žalobkyne podľa článku 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bode 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje kategória príjemcov zahŕňajúca aj žalobkyne, pričom žalobkyne získali pomoc, ktorá má byť podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia vrátená.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec C-255/18: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Taliansko) – State Street Bank International GmbH/Banca d’Italia (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2014/59/EÚ – Ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií – Vnútroštátne mechanizmy financovania – Orgán pre riešenie krízových situácií – Štátny fond – Články 103 a 104 – Povinnosť uhradiť príspevok – Príspevky ex ante a mimoriadne príspevky ex post – Výpočet – Oneskorené prebratie smernice – Delegované nariadenie (EÚ) 2015/63 – Články 12 a 14 – Pojem „zmena štatútu“ – Vplyv na povinnosť uhradiť príspevok)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/9

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Taliansko) – State Street Bank International GmbH/Banca d’Italia
      (Vec C-255/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2014/59/EÚ - Ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií - Vnútroštátne mechanizmy financovania - Orgán pre riešenie krízových situácií - Štátny fond - Články 103 a 104 - Povinnosť uhradiť príspevok - Príspevky ex ante a mimoriadne príspevky ex post - Výpočet - Oneskorené prebratie smernice - Delegované nariadenie (EÚ) 2015/63 - Články 12 a 14 - Pojem „zmena štatútu“ - Vplyv na povinnosť uhradiť príspevok)
      (2020/C 10/10)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: State Street Bank International GmbH

         Žalovaná: Banca d’Italia

         za účasti: Banco delle Tre Venezie SpA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Pojem „zmena štatútu“ v zmysle článku 12 ods. 2 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií, sa má vykladať v tom zmysle, že zahŕňa takú operáciu, o akú ide vo veci samej, v súvislosti s ktorou inštitúcia prestane v priebehu roka podliehať dohľadu národného orgánu pre riešenie krízových situácií v nadväznosti na cezhraničné zlúčenie s jej materskou spoločnosťou, a že v dôsledku toho táto operácia nemá vplyv na povinnosť tejto inštitúcie uhradiť všetky pravidelné príspevky splatné za príslušný príspevkový rok.

                  2.

                  Článok 12 ods. 2 delegovaného nariadenia 2015/63 sa má vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje na situáciu, v ktorej k cezhraničnému zlúčeniu inštitúcie so sídlom v členskom štáte s jej materskou spoločnosťou so sídlom v inom členskom štáte a následnému zániku tejto inštitúcie došlo počas roka 2015, hoci vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií ani štátny fond neboli prvým členským štátom ešte formálne vytvorené a príspevky ešte neboli vypočítané.

                  3.

                  Článok 104 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012, sa má vykladať v tom zmysle, že inštitúcia so sídlom v členskom štáte, ktorá sa zlúčila s materskou spoločnosťou so sídlom v inom členskom štáte pred zavedením mimoriadneho príspevku vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií prvého členského štátu, nie je povinná uhradiť tento príspevok.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 16.7.2018.


title: Vec C-408/19 P: Odvolanie podané 24. mája 2019: Hochmann Marketing GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 22. marca 2019 vo veci T-657/18, Hochmann Marketing GmbH/Rada Európskej únie

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/21

      Odvolanie podané 24. mája 2019: Hochmann Marketing GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 22. marca 2019 vo veci T-657/18, Hochmann Marketing GmbH/Rada Európskej únie
      (Vec C-408/19 P)
      (2020/C 10/27)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Hochmann Marketing GmbH (v zastúpení: J. Jennings, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie
      Rozhodnutím z 31. októbra 2019 Súdny dvor Európskej únie (siedma komora) zamietol odvolanie a uložil odvolateľke povinnosť nahradiť svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-261/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 12. novembra 2019 – Európska komisia/Írsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti – Nevykonanie – Smernica 85/337/EHS – Povolenie a výstavba veternej farmy – Projekt, ktorý môže mať podstatný vplyv na životné prostredie – Neexistencia predchádzajúceho posúdenia vplyvov na životné prostredie – Povinnosť nápravy – Článok 260 ods. 2 ZFEÚ – Návrh na uloženie penále a paušálnej pokuty)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/10

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 12. novembra 2019 – Európska komisia/Írsko
      (Vec C-261/18) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti - Nevykonanie - Smernica 85/337/EHS - Povolenie a výstavba veternej farmy - Projekt, ktorý môže mať podstatný vplyv na životné prostredie - Neexistencia predchádzajúceho posúdenia vplyvov na životné prostredie - Povinnosť nápravy - Článok 260 ods. 2 ZFEÚ - Návrh na uloženie penále a paušálnej pokuty)
      (2020/C 10/11)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Noll-Ehlers a J. Tomkin, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Írsko (v zastúpení: M. Browne, G. Hodge a A. Joyce, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Gilmore, BL, J. Connolly a G. Simons, SC)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Írsko si tým, že neprijalo všetky opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku z 3. júla 2008, Komisia/Írsko (C-215/06, EU:C:2008:380), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 260 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  Írsko je povinné zaplatiť Európskej komisii paušálnu pokutu vo výške 5 000 000 eur.

                  3.

                  Írsko je povinné zaplatiť Komisii penále vo výške 15 000 eur za deň odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku až do dátumu vykonania rozsudku z 3. júla 2008, Komisia/Írsko (C-215/06, EU:C:2008:380).

                  4.

                  Írsko je povinné nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 240, 9.7.2018.


title: Vec C-409/19 P: Odvolanie podané 24. mája 2019: Hochmann Marketing GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 22. marca 2019 vo veci T-673/18, Hochmann Marketing GmbH/Európska komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/22

      Odvolanie podané 24. mája 2019: Hochmann Marketing GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 22. marca 2019 vo veci T-673/18, Hochmann Marketing GmbH/Európska komisia
      (Vec C-409/19 P)
      (2020/C 10/28)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Hochmann Marketing GmbH (v zastúpení: J. Jennings, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Rozhodnutím z 31. októbra 2019 Súdny dvor Európskej únie (siedma komora) zamietol odvolanie a uložil odvolateľke povinnosť nahradiť svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-280/18: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Symvoulio tis Epikrateias – Grécko) – Alain Flausch a i./Ypourgos Perivallontos kai Energeias a i. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Životné prostredie – Posudzovanie vplyvov určitých projektov na životné prostredie – Účasť verejnosti na rozhodovacom procese a prístup k spravodlivosti – Začiatok plynutia lehôt na podanie opravného prostriedku)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/11

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Symvoulio tis Epikrateias – Grécko) – Alain Flausch a i./Ypourgos Perivallontos kai Energeias a i.
      (Vec C-280/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Posudzovanie vplyvov určitých projektov na životné prostredie - Účasť verejnosti na rozhodovacom procese a prístup k spravodlivosti - Začiatok plynutia lehôt na podanie opravného prostriedku)
      (2020/C 10/12)
      Jazyk konania: gréčtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Symvoulio tis Epikrateias

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Alain Flausch, Andrea Bosco, Estiene Roger Jean Pierre Albrespy, Somateio „Syndesmos Iiton“, Somateio „Elliniko Diktyo – Filoi tis Fysis“, Somateio „Syllogos Prostasias kai Perithalpsis Agias Zois – SPPAZ“

         Žalovaní: Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Tourismou, Ypourgos Naftilias kai Nisiotikis Politikis

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby členský štát uskutočňoval úkony účasti verejnosti na rozhodovacom procese o projekte na úrovni sídla príslušného regionálneho správneho orgánu, a nie na úrovni jednotky obce, v ktorej sa má tento projekt uskutočniť, ak konkrétne uplatňované podmienky nezaručujú dotknutej verejnosti skutočné dodržanie jej práv, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu.

                  2.

                  Články 9 a 11 smernice 2011/92 sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia takej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá vedie k tomu, že voči členom dotknutej verejnosti možno namietať zmeškanie lehoty na podanie opravného prostriedku, ktorá začína plynúť od oznámenia povolenia projektu na internete, pokiaľ títo členovia dotknutej verejnosti nemali predtým primeranú možnosť informovať sa o povoľovacom konaní podľa článku 6 ods. 2 tejto smernice.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 2.7.2018.


title: Vec C-346/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 7. novembra 2019 – Rose Vision, SL/Európska komisia (Odvolanie – Projekty financované Európskou úniou v oblasti výskumu – Siedmy rámcový program v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2007 - 2013) – Dohody o grante na projekty FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM a SFERA – Audity konštatujúce nezrovnalostí pri vykonávaní určitých projektov – Rozhodnutia Európskej komisie o pozastavení vyplácania súm, ktoré sa majú vyplatiť v súvislosti s inými projektmi – Žaloby o zodpovednosť a o neplatnosť)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/11

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 7. novembra 2019 – Rose Vision, SL/Európska komisia
      (Vec C-346/18 P) (1)

      (Odvolanie - Projekty financované Európskou úniou v oblasti výskumu - Siedmy rámcový program v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2007 - 2013) - Dohody o grante na projekty FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM a SFERA - Audity konštatujúce nezrovnalostí pri vykonávaní určitých projektov - Rozhodnutia Európskej komisie o pozastavení vyplácania súm, ktoré sa majú vyplatiť v súvislosti s inými projektmi - Žaloby o zodpovednosť a o neplatnosť)
      (2020/C 10/13)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Rose Vision, SL (v zastúpení: J.J. Marín López, abogado)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne R. Lyal, J. Estrada de Solà, P. Rosa Plaza a M. Siekierzyńska, neskôr R. Lyal, J. Estrada de Solà a M. Siekierzyńska, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci J. Rivas, abogado)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 8. marca 2018, Rose Vision/Komisia (T-45/13 RENV a T-587/15, neuverejnený, EÚ:T:2018:124), sa zrušuje v rozsahu, v akom Všeobecný súd v bode 160 tohto rozsudku rozhodol, že podľa článku 340 prvého odseku ZFEÚ nie je potrebné konštatovať škodu zo zmluvy spôsobenú žalobcovi v dôsledku porušenia bodu II.22 ods. 1 všeobecných podmienok, ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou dohôd uzavretých medzi spoločnosťou Rose Vision SL a Európskou komisiou v rámci siedmeho rámcového programu prijatého rozhodnutím č. 1982/2006/ES z 18. decembra 2006 o siedmom rámcovom programe Európskeho spoločenstva v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2007 – 2013).

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa odvolanie zamieta.

                  3.

                  Konštatuje sa, že Európska komisia porušila dohodu o grante na projekt FutureNEM, pokiaľ ide o dôvernosť auditu 11-INFS-025.

                  4.

                  Spoločnosť Rose Vision SL znáša okrem svojich vlastných trov konania aj polovicu trov konania, ktoré vznikli Európskej komisii v súvislosti s konaním na prvom stupni, ako aj v súvislosti s odvolacím konaním.

         (1)  Ú. v. EÚ C 268, 30.7.2018.


title: Vec C-843/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španielsko) 20. novembra 2019 – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT

text:
               17.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 54/32

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španielsko) 20. novembra 2019 – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT
      (Vec C-843/19)
      (2020/C 54/34)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Odporkyňa v odvolacom konaní: BT

         Prejudiciálna otázka

      Je v rozpore s právom Spoločenstva taká vnútroštátna právna úprava, akou je článok 208 [ods. 1] písm. c) všeobecného zákona o sociálnom zabezpečení z roku 2015, ktorá od všetkých poistencov všeobecného systému vyžaduje, aby na to, aby mohli odísť do dobrovoľného predčasného starobného dôchodku, sa dôchodok, ktorý sa má poberať, vypočítaný v súlade s riadnym režimom bez doplatkov do minimálnej výšky, rovnal prinajmenšom minimálnemu dôchodku; v rozsahu, v akom nepriamo diskriminuje ženy, ktoré sú poistené vo všeobecnom systéme, keďže sa vzťahuje na oveľa väčší počet žien ako mužov?


title: Vec C-884/19 P: Odvolanie podané 3. decembra 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisia

text:
               17.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 54/38

      Odvolanie podané 3. decembra 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisia
      (Vec C-884/19 P)
      (2020/C 54/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn, A. Demeneix, T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu (piata komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Komisia,

                  —

                  zamietol prvý žalobný dôvod uvedený v žalobe na prvom stupni ako právne nedôvodný,

                  —

                  vrátil vec, pokiaľ ide o druhý až štvrtý žalobný dôvod uvedený v žalobe na prvom stupni, Všeobecnému súdu na opätovné preskúmanie,

                  —

                  rozhodol, že o trovách tohto konania a skorších súvisiacich konaní, najmä konaní, v ktorých bol vydaný pôvodný rozsudok, rozsudok v odvolacom konaní a rozsudok, sa rozhodne neskôr.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Komisia uvádza tri odvolacie dôvody.
      Prvý odvolací dôvod je založený na tvrdení, že v bodoch 55 až 61 rozsudku ide o nesprávne právne posúdenie. Všeobecný súd sa v nich dopustil nesprávneho výkladu článku 2 ods. 7 písm. b) a tretej zarážky článku 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia. (1) Všeobecný súd tieto ustanovenia vyložil tak, že do nich pridal podmienku, že priznanie THZ (2) možno zamietnuť len vtedy, keď Komisia zistí, že uplatnenie článku 2 ods. 1 až 6 základného nariadenia na spoločnosť, ktorá žiada o THZ, by viedlo k umelým výsledkom. Inými slovami posúdenie musí preukazovať konkrétny účinok deformácie zistenej na účtovných záznamoch spoločnosti. Táto povinnosť preukázať vplyv deformácie na ceny, náklady a vstupy však existuje len v prípade prvej časti prvej zarážky článku 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia, kde sa táto podmienka osobitne uvádza. Vo veci Rada/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Súdny dvor založil uvedenú podmienku na tomto konkrétnom znení. Nie je dôvod na to, aby sa toto odôvodnenie analogicky vzťahovalo aj na všetkých päť kritérií THZ uvedených v článku 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia.
      Druhý odvolací dôvod je založený na tvrdení, že body 62 až 73 rozsudku obsahujú niekoľko prípadov nesprávneho právneho posúdenia. Po prvé náklady na kapitál predstavujú výrobný faktor rovnako ako cena práce. Obe subvenčné schémy majú teda priamu spojitosť s výrobnými nákladmi. Po druhé Všeobecný súd neprihliada na posúdenie Komisie týkajúce sa vplyvu oboch subvenčných schém na žalobkyňu v prvostupňovom konaní, a to tak z hľadiska identifikácie relevantného obdobia, ako aj celkovej prijatej sumy. Naopak, hospodárske posúdenie Komisie nahrádza svojím vlastným posúdením.
      Tretí odvolací dôvod je založený na tvrdení, že rozsudok je poznačený procesnými nezrovnalosťami. Žalobkyňa v prvostupňovom konaní nenapadla spôsob, akým Komisia vyložila tretiu zarážku článku 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia, ale len to, ako toto ustanovenie aplikovala na skutkové okolnosti. Všeobecný súd preto rozhodol ultra vires. Navyše Všeobecný súd nedal Komisii možnosť vyjadriť sa k novému výkladu článku 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia, ktorý bol vytvorený rozsudkom, čím porušil právo Komisie byť vypočutý v rámci spravodlivého procesu.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, 2009, s. 51).

         (2)  Trhovohospodárske zaobchádzanie.


title: Vec T-863/19: Žaloba podaná 19. decembra 2019 – Production Christian Gallimard/EUIPO – Éditions Gallimard (PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD)

text:
               24.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/52

      Žaloba podaná 19. decembra 2019 – Production Christian Gallimard/EUIPO – Éditions Gallimard (PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD)
      (Vec T-863/19)
      (2020/C 61/66)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Production Christian Gallimard (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: L. Dreyfuss-Bechmann, avocate)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA (Paríž, Francúzsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa v konaní na Všeobecnom súde

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD – prihláška č. 15 299 589

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 1. októbra 2019 vo veci R 2316/2018-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  určil, že táto žaloba a prílohy sú prípustné,

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO a spoločnosti Éditions Gallimard (pokiaľ vstúpi do tohto konania) povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

      porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-864/19: Žaloba podaná 17. decembra 2019 – AI a iní/ECDC

text:
               24.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/53

      Žaloba podaná 17. decembra 2019 – AI a iní/ECDC
      (Vec T-864/19)
      (2020/C 61/67)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: AI, HV, HW a HY (v zastúpení: L. Levi a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaný: Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC)

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie ECDC z 11. februára 2019, ktorým bola zamietnutá ich žiadosť o odškodnenie z 11. októbra 2018,

                  —

                  v prípade potreby zrušil rozhodnutie z 10. septembra 2019, ktorým bola zamietnutá ich sťažnosť z 10. mája 2019,

                  —

                  priznal odškodnenie vo vzťahu s majetkovou a nemajetkovou ujmou, ktorú žalobcovia údajne utrpeli,

                  —

                  zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia potom, čo konkretizovali svoje individuálne skutkové stavy, uviedli svoje tvrdenia o pochybení, ktorého sa dopustil žalovaný, utrpenej ujme a súvislosti medzi týmto pochybením a touto ujmou.


title: Vec T-879/19: Žaloba podaná 30. decembra 2019 – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (Dr. Jacob’s essentials)

text:
               24.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/57

      Žaloba podaná 30. decembra 2019 – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (Dr. Jacob’s essentials)
      (Vec T-879/19)
      (2020/C 61/73)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sumol + Compal Marcas, SA (Camaxide, Portugalsko) (v zastúpení: A. de Sampaio, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Ludwig Manfred Jacob (Heidescheim, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie Dr. Jacob’s essentials – prihláška č. 13 742 903

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 3. októbra 2019 vo veci R 1025/2019-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-270/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 12. decembra 2019 – O’Flynn a i./Komisia

text:
               24.2.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/62

      Uznesenie Všeobecného súdu z 12. decembra 2019 – O’Flynn a i./Komisia
      (Vec T-270/18) (1)

      (2020/C 61/78)
      Jazyk konania: angličtina
      Predsedníčka šiestej komory nariadila výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 240, 9.7.2018.


title: Vec C-738/18 P: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 19. septembra 2019 – Duferco Long Products SA/Európska komisia

text:
               2.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 68/39

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 19. septembra 2019 – Duferco Long Products SA/Európska komisia
      (Vec C-738/18 P) (1)

      (2020/C 68/45)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 35, 28.1.2019.


title: Vec C-240/19: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 19. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo no2 de Ourense – Španielsko) – FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               2.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 68/40

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 19. septembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo no2 de Ourense – Španielsko) – FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (Vec C-240/19) (1)

      (2020/C 68/47)
      Jazyk konania: španielčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 238, 15.7.2019.


title: Vec T-257/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. januára 2020 – Iberpotash/Komisia („Štátna pomoc – Banský priemysel – Opatrenie spočívajúce jednak v znížení finančných zábezpek na obnovu banských lokalít a jednak v štátnej investícii do obnovy banských lokalít zabezpečujúcej vyššiu úroveň ochrany životného prostredia – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za čiastočne nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie – Pojem pomoci – Výhoda – Prevod štátnych prostriedkov – Selektívna povaha – Legitímna dôvera – Právna istota – Výpočet sumy pomoci“)

text:
               2.3.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 68/42

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. januára 2020 – Iberpotash/Komisia
      (Vec T-257/18) (1)

      („Štátna pomoc - Banský priemysel - Opatrenie spočívajúce jednak v znížení finančných zábezpek na obnovu banských lokalít a jednak v štátnej investícii do obnovy banských lokalít zabezpečujúcej vyššiu úroveň ochrany životného prostredia - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za čiastočne nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie - Pojem pomoci - Výhoda - Prevod štátnych prostriedkov - Selektívna povaha - Legitímna dôvera - Právna istota - Výpočet sumy pomoci“)
      (2020/C 68/50)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Iberpotash, SA (Súria, Španielsko) (v zastúpení: N. Niejahr a B. Hoorelbeke, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: G. Luengo a D. Recchia, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2018/118 z 31. augusta 2017 o štátnej pomoci SA.35818 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2012/CP), ktorú Španielsko poskytlo podniku Iberpotash (Ú. v. EÚ L 28, 2018, s. 25)

         Výrok rozsudku

                  1.

                     Žaloba sa zamieta.

                  2.

                     Iberpotash, SA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 221, 25.6.2018.


title: Vec C-34/19: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 4. marca 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Taliansko) – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Aproximácia právnych predpisov – Telekomunikačné služby – Spôsob dodania otvorenej telekomunikačnej siete – Smernica 97/13/ES – Poplatky a úhrady uplatniteľné na individuálne licencie – Prechodný režim zavádzajúci úhrady nad rámec úhrad povolených smernicou 97/13/ES – Právna sila rozhodnutej veci spojená s rozsudkom vyššieho súdu, ktorý sa považuje za rozsudok v rozpore s právom Únie)

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/9

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 4. marca 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Taliansko) – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Vec C-34/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Aproximácia právnych predpisov - Telekomunikačné služby - Spôsob dodania otvorenej telekomunikačnej siete - Smernica 97/13/ES - Poplatky a úhrady uplatniteľné na individuálne licencie - Prechodný režim zavádzajúci úhrady nad rámec úhrad povolených smernicou 97/13/ES - Právna sila rozhodnutej veci spojená s rozsudkom vyššieho súdu, ktorý sa považuje za rozsudok v rozpore s právom Únie)
      (2020/C 161/13)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Telecom Italia SpA

         Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 22 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/13/ES z 10. apríla 1997 o spoločnom rámci pre všeobecné povolenia a individuálne licencie v odvetví telekomunikačných služieb sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá predlžuje na rok 1998 povinnosť uloženú telekomunikačnému podniku, ktorý je držiteľom povolenia existujúceho v deň nadobudnutia účinnosti tejto smernice, zaplatiť poplatok vypočítaný z obratu, a nielen na základe administratívnych nákladov na vydanie, správu, kontrolu a uplatňovanie režimu všeobecných povolení a individuálnych licencií.

                  2.

                  Právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátnemu súdu neukladá povinnosť neuplatniť vnútroštátne procesnoprávne normy, podľa ktorých súdne rozhodnutie nadobúda právnu silu rozhodnutej veci, aj keby to umožnilo napraviť porušenie ustanovenia práva Únie, čo nevylučuje možnosť dotknutých osôb začať konanie na vyvodenie zodpovednosti štátu s cieľom dosiahnuť týmto spôsobom súdnu ochranu svojich práv priznaných právom Únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 27.5.2019.


title: Vec C-135/19: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 5. marca 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Pensionsversicherungsanstalt/CW (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov – Koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia – Nariadenie (ES) č. 883/2004 – Články 3 a 11 – Vecná pôsobnosť – Dávky spadajúce do pôsobnosti tohto nariadenia – Kvalifikácia – Nemocenská dávka – Dávka v invalidite – Dávka v nezamestnanosti – Osoba, ktorá už nie je poistená v systéme sociálneho zabezpečenia členského štátu po tom, čo tam ukončila svoju zárobkovú činnosť a premiestnila svoje bydlisko do iného členského štátu – Žiadosť o priznanie príspevku na rehabilitáciu v bývalom členskom štáte bydliska a zamestnania – Zamietnutie – Určenie príslušnej právnej úpravy)

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/12

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 5. marca 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Pensionsversicherungsanstalt/CW
      (Vec C-135/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov - Koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia - Nariadenie (ES) č. 883/2004 - Články 3 a 11 - Vecná pôsobnosť - Dávky spadajúce do pôsobnosti tohto nariadenia - Kvalifikácia - Nemocenská dávka - Dávka v invalidite - Dávka v nezamestnanosti - Osoba, ktorá už nie je poistená v systéme sociálneho zabezpečenia členského štátu po tom, čo tam ukončila svoju zárobkovú činnosť a premiestnila svoje bydlisko do iného členského štátu - Žiadosť o priznanie príspevku na rehabilitáciu v bývalom členskom štáte bydliska a zamestnania - Zamietnutie - Určenie príslušnej právnej úpravy)
      (2020/C 161/16)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Pensionsversicherungsanstalt

         Žalovaný: CW

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Dávka, ako je príspevok na rehabilitáciu, o ktorý ide vo veci samej, predstavuje nemocenskú dávku v zmysle článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) Európskeho parlamentu a Rady č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 465/2012 z 22. mája 2012.

                  2.

                  Nariadenie č. 883/2004, zmenené nariadením č. 465/2012, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takej situácii, v ktorej osobe, ktorá už nie je poistená v systéme sociálneho zabezpečenia členského štátu svojho pôvodu po tom, čo tam ukončila svoju zárobkovú činnosť a premiestnila svoje bydlisko do iného členského štátu, kde pracovala a dosiahla väčšinu svojich dôb poistenia, príslušný orgán členského štátu jej pôvodu odmietol priznať takú dávku, ako je príspevok na rehabilitáciu, o ktorý ide vo veci samej, keďže na túto osobu sa nevzťahujú právne predpisy uvedeného štátu pôvodu, ale právne predpisy štátu, kde sa nachádza jej bydlisko.

         (1)  Ú. v. EÚ C 172, 20.5.2019.


title: Vec C-298/19: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 27. februára 2020 – Európska komisia/Helénska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Smernica 91/676/EHS – Ochrana vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov – Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti – Nevykonanie – Článok 260 ods. 2 ZFEÚ – Peňažné sankcie – Paušálna pokuta)

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/12

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 27. februára 2020 – Európska komisia/Helénska republika
      (Vec C-298/19) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 91/676/EHS - Ochrana vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov - Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti - Nevykonanie - Článok 260 ods. 2 ZFEÚ - Peňažné sankcie - Paušálna pokuta)
      (2020/C 161/17)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Konstantinidis a E. Manhaeve, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Helénska republika (v zastúpení: E. Skandalou, splnomocnený zástupca)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Helénska republika si tým, že k dátumu uplynutia lehoty stanovenej Európskou komisiou vo výzve z 5. decembra 2017 neprijala opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku z 23. apríla 2015, Komisia/Grécko (C-149/14, neuverejnený, EU:C:2015:264), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 260 ods. 1 ZFEÚ

                  2.

                  Helénska republika je povinná zaplatiť Európskej komisii na účet, ktorý uvedie, paušálnu pokutu vo výške 3 500 000 eur.

                  3.

                  Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 213, 24.6.2019.


title: Vec C-30/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil n° 2 de Madrid (Španielsko) 22. januára 2020 – RH/AB Volvo a i.

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Španielsko) 22. januára 2020 – RH/AB Volvo a i.
      (Vec C-30/20)
      (2020/C 161/33)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: RH

         Žalované: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB a Volvo Group España S.A.

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 7 bod 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 (1) z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach, ktorý stanovuje, že osobu s bydliskom na území členského štátu možno žalovať v inom členskom štáte „… vo veciach nárokov z mimozmluvnej zodpovednosti na súdoch podľa miesta, kde došlo alebo by mohlo dôjsť ku skutočnosti, ktorá zakladá takýto nárok“, vykladať v tom zmysle, že stanovuje len medzinárodnú právomoc súdov členského štátu, v ktorom sa nachádza uvedené miesto, takže na účely konkrétneho určenia miestne príslušného vnútroštátneho súdu v rámci tohto štátu sa odkazuje na vnútroštátne procesné predpisy, alebo sa má vykladať ako zmiešaná norma, ktorá z tohto dôvodu priamo určuje tak medzinárodnú právomoc, ako aj vnútroštátnu miestnu príslušnosť, pričom nie sú potrebné odkazy na vnútroštátnu právnu úpravu?

         (1)  Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1.


title: Vec C-31/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Alicante (Španielsko) 22. januára 2020 – Bankia S.A./SI

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Alicante (Španielsko) 22. januára 2020 – Bankia S.A./SI
      (Vec C-31/20)
      (2020/C 161/34)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Audiencia Provincial de Alicante

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Bankia S.A..

         Odporca v odvolacom konaní: SI

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je zlučiteľný so zásadou nezáväznosti zakotvenou v článku 6 odseku 1 smernice (1) súdny výklad (spočívajúci v tom, že vrátenie súm uhradených bezdôvodne na základe zmluvnej podmienky týkajúcej sa nákladov uvádzanej v spotrebiteľskej zmluve o hypotekárnom úvere nie je účinkom určenia neplatnosti, ale predmetom samostatnej žaloby podliehajúcej premlčaniu), ktorý umožňuje, aby spotrebiteľ zostal definitívne viazaný zmluvnou podmienkou týkajúcou sa nákladov, ak nebude môcť dosiahnuť vrátenie uhradených súm, pokiaľ je právo podať žalobu premlčané?

                  2.

                  Je s uvedenou zásadou zlučiteľný inštitút premlčania práva na vrátenie bezdôvodného obohatenia uhradeného na základe uplatnenia zmluvnej podmienky, ktorá bola vyhlásená za nekalú, keď by mohol znamenať zbavenie práva na vrátenie súm napriek určeniu neplatnosti predmetnej zmluvnej podmienky?

                  3.

                  Má sa v prípade kladnej odpovede pojem „primeraná lehota na premlčanie“, na ktorý odkázal Súdny dvor, vykladať výlučne pomocou vnútroštátnych kritérií, alebo naopak primeranosť musí spĺňať určité nároky na účel zabezpečenia minimálneho stupňa ochrany spotrebiteľov – úverových dlžníkov v celej Európskej únii a neohrozenia podstatného obsahu práva nebyť viazaný zmluvnou podmienkou, ktorá bola vyhlásená za nekalú?

                  4.

                  V prípade, že bude rozhodnuté tak, že primeranosť premlčacej lehoty musí spĺňať určité minimálne nároky, môže primeranosť závisieť od okamihu, keď môže byť podľa vnútroštátnej právnej úpravy podaná žaloba? Je primerané, aby počítanie premlčacej lehoty začalo plynúť v deň uzavretia zmluvy, alebo naopak zásada nezáväznosti nekalých zmluvných podmienok si vyžaduje predchádzajúce alebo súčasné určenie neplatnosti zmluvnej podmienky týkajúcej sa nákladov, aby mal úverový dlžník primeranú lehotu na to, aby žiadal o vrátenie bezdôvodne zaplatených súm?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-47/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 28. januára 2020 – F./Stadt Karlsruhe

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/30

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 28. januára 2020 – F./Stadt Karlsruhe
      (Vec C-47/20)
      (2020/C 161/39)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: F.

         Žalovaný: Stadt Karlsruhe

         Prejudiciálna otázka

      Bráni článok 2 ods. 1 a článok 11 ods. 4 druhý pododsek smernice 2006/126/ES (1) členskému štátu, na ktorého území držiteľovi vodičského preukazu EÚ skupiny A a B vydaného iným členským štátom bolo z dôvodu jazdy pod vplyvom alkoholu odobraté oprávnenie viesť motorové vozidlá s týmto vodičským preukazom v prvom uvedenom členskom štáte, aby odmietol uznať vodičský preukaz pre tieto skupiny, ktorý bol dotknutej osobe v druhom uvedenom členskom štáte vydaný po tomto odobratí, a to formou obnovenia podľa článku 7 ods. 3 druhého pododseku smernice 2006/126/ES?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES z 20. decembra 2006 o vodičských preukazoch (Ú. v. EÚ L 403, 2006, s. 18).


title: Vec C-88/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal correctionnel de Bordeaux (Francúzsko) 20. februára 2020 – Procureur de la République/ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/36

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal correctionnel de Bordeaux (Francúzsko) 20. februára 2020 – Procureur de la République/ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ
      (Vec C-88/20)
      (2020/C 161/47)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal correctionnel de Bordeaux

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Procureur de la République

         Žalovaní: ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni článok 50 Charty základných práv Európskej únie, vykladaný s ohľadom na článok 4 Protokolu č. 7 k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a na príslušnú judikatúru Európskeho súdu pre ľudské práva, kumulácii trestných stíhaní a správnych stíhaní trestnej povahy za ten istý skutok (telefonické získavanie zákazníkov), ktorý je stíhaný pod dvoma odlišnými kvalifikáciami?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, čo znamená jediné stíhanie za ten istý skutok, vyžaduje článok 49 Charty základných práv Európskej únie, ktorý zakotvuje zásady zákonnosti a primeranosti trestných činov a trestov, vykladaný s ohľadom na práva a slobody Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a na príslušnú judikatúru Európskeho súdu pre ľudské práva, aby podmienky a kritériá jediného stíhania boli vopred definované, pri zohľadnení najmä závažnosti porušenia právnych predpisov?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku, čo znamená kumuláciu stíhaní, vyžaduje článok 49 Charty základných práv Európskej únie, ktorý zakotvuje zásady zákonnosti a primeranosti trestných činov a trestov, vykladaný s ohľadom na práva a slobody Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a na príslušnú judikatúru Európskeho súdu pre ľudské práva, aby táto kumulácia trestných stíhaní a správnych stíhaní trestnej povahy za ten istý skutok (telefonické získavanie zákazníkov) bola obmedzená na najzávažnejšie prípady, a v takom prípade, aby boli kritériá závažnosti vopred definované?


title: Vec C-107/20 P: Odvolanie podané 26. februára 2020: Helénska republika proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 19. decembra 2019 vo veci T-295/18 Helénska republika/Európska komisia

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/39

      Odvolanie podané 26. februára 2020: Helénska republika proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 19. decembra 2019 vo veci T-295/18 Helénska republika/Európska komisia
      (Vec C-107/20 P)
      (2020/C 161/51)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Helénska republika (v zastúpení E. Tsaousi, A. Vasilopoulou a E. Krompa)

         Ďalší účastník: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  odvolateľa navrhuje, aby Súdny dvor vyhovel odvolaniu a zrušil rozsudok z 19. decembra 2019, Grécko/Komisia (T-295/18, neuverejnený, EU:T:2019:880), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu Helénskej republiky zo 7. mája 2018 na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2018/304 z 27. februára 2018, na účely vyhovenia uvedenej žalobe a zrušenie rozhodnutia Komisie v rozsahu, v akom z financovania Európskou úniou boli vylúčené niektoré výdavky Helénskej republiky v celkovej výške 17 869 131,75 eura (finančný dopad vo výške 14 857 076,98 eura), ktoré boli vynaložené a vykázané v rámci (EPFRV) vo vzťahu k opatreniam 125A, 321 a 322 (hrubá suma vo výške 15 631 043,52 eura a finančný dopad vo výške 12 618 988,75 eura) a opatreniu 123A (suma 2 238 088,23 eura), ako aj vo výške 588 103,59 eura (na výdavky) vynaložené v rámci (EPZF) v nadväznosti na kontrolné opatrenie týkajúce sa transakcií na rozpočtové roky 2011-2014.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza šesť odvolacích dôvodov.
      Prvých päť odvolacích dôvodov sa týka zamietnutia žalobných dôvodov na zrušenie opráv uplatnených na výdavky EPFRV.
      Prvý odvolací dôvod je založený na nesprávnom výklade a uplatnení článku 52 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1306/2013, na skreslení obsahu žaloby a prílohy A23 k žalobe, ako aj na nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozsudku.
      Druhý odvolací dôvod je založený na nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozsudku, na nesprávnom výklade a uplatnení zásady ne bis in idem a z nerozhodnutia Všeobecného súdu v rozpore s článkom 76 rokovacieho poriadku, na výhradách Helénskej republiky vznesených v súvislosti s tým, že Komisia porušila zásady právnej istoty, riadnej správy vecí verejných, legitímnej dôvery a proporcionality.
      Tretí odvolací dôvod je založený na skutočnosti, že napadnutý rozsudok je postihnutý nesprávnym výkladom a uplatnením článku 71 ods. 2 a 3 a článku 75 nariadenia (ES) č. 1698/2005, článku 43 nariadenia (ES) č. 1974/2006 a článku 24 ods. 2 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 65/2011, a že zamietnutie tretieho žalobného dôvodu obsahuje nedostatočné odôvodnenie.
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na nesprávnom výklade a uplatnení článku 296 ZFEÚ v spojení s článkami 36 a 40 vykonávacieho nariadenia 908/2014, ako aj na nedostatočnom a kontradiktórnom odôvodnení napadnutého rozsudku, pokiaľ ide o zamietnutie výhrady, podľa ktorej Komisia porušila zásady proporcionality a riadnej správy vecí verejných.
      Piaty odvolací dôvod je založený na skutočnosti, že Všeobecný súd v rozpore s článkom 76 rokovacieho poriadku nerozhodol o výhradách, v rámci ktorých Helénska republika tvrdí, že Komisia porušila zásadu proporcionality, pokiaľ ide o uplatnenie finančnej opravy na opatrenia 321, 322 a 123A.
      Šiesty odvolací dôvod, ktorý sa týka zamietnutia žalobných dôvodov na zrušenie opravy uplatnenej na výdavky z EPZF, je založený na nesprávnom výklade povinnosti odôvodnenia v zmysle článku 296 ZFEÚ, na skreslení obsahu súhrnnej správy a na nedostatočnom odôvodnení.


title: Vec T-602/18: Uznesenie Všeobecného súdu zo 14. mája 2019 — Ayuntamiento de Enguera/Komisia („Žaloba o neplatnosť — Dohoda o grantoch uzatvorená v rámci finančného nástroja pre životné prostredie (LIFE+) — Zníženie grantu — Zmena kvalifikácie žaloby — Odmietnutie zo strany žalobcu — Neprípustnosť“)

text:
               8.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 230/53

      Uznesenie Všeobecného súdu zo 14. mája 2019 — Ayuntamiento de Enguera/Komisia
      (Vec T-602/18) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Dohoda o grantoch uzatvorená v rámci finančného nástroja pre životné prostredie (LIFE+) - Zníženie grantu - Zmena kvalifikácie žaloby - Odmietnutie zo strany žalobcu - Neprípustnosť“)
      (2019/C 230/66)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Ayuntamiento de Enguera (Enguera, Španielsko) (v zastúpení: J. Palau Navarro, J. Ortiz Ballester a V. Soriano i Piqueras, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Estrada de Solà a A. Katsimerou, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie listu Komisie z 26. júla 2018 potvrdzujúceho pozíciu Komisie vo veci zníženia grantu priznaného na základe dohody o grante LIFE10 ENV/ES/000458 a oznamujúceho vydanie príkazu na vymáhanie sumy 113 408,05 eura

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                  Ayuntamiento de Enguera sa ukladá povinnosť nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 436, 3.12.2018.


title: Vec T-358/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 8. mája 2019 — J. García Carrión/EUIPO — Codorníu (JAUME CODORNÍU) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie JAUME CODORNÍU — Staršie španielske slovné ochranné známky a staršie slovné ochranné známky Európskej únie JAUME SERRA — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Podobnosť označení — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 — Článok 8 ods. 5 nariadenia 2017/1001 — Rozlišovacia spôsobilosť mena a priezviska“)

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/17

      Rozsudok Všeobecného súdu z 8. mája 2019 — J. García Carrión/EUIPO — Codorníu (JAUME CODORNÍU)
      (Vec T-358/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie JAUME CODORNÍU - Staršie španielske slovné ochranné známky a staršie slovné ochranné známky Európskej únie JAUME SERRA - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Článok 8 ods. 5 nariadenia 2017/1001 - Rozlišovacia spôsobilosť mena a priezviska“)
      (2019/C 238/21)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: J. García Carrión, SA (Jumilla, Španielsko) (v zastúpení: E. Arsuaga Santos, advokátka)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Španielsko) (v zastúpení: M. Ceballos Rodríguez a M. Hernández Gásquez, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 11. apríla 2018 (vec R 451/2017-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami J. García Carrión a Codorníu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  J. García Carrión SA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 276, 6.8.2018.


title: Vec T-364/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 23. mája 2019 — Arçelik/EUIPO (MicroGarden) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MicroGarden — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) 2017/1001“)

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/18

      Rozsudok Všeobecného súdu z 23. mája 2019 — Arçelik/EUIPO (MicroGarden)
      (Vec T-364/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MicroGarden - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) 2017/1001“)
      (2019/C 238/22)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Arçelik AS (Istanbul, Turecko) (v zastúpení: A. Franke a E. Flach, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Sliwinska, S. Palmero Cabezas a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. apríla 2018 (vec R 163/2018-2) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia MicroGarden ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Arçelik AS je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 268, 30.7.2018.


title: Vec T-439/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 23. mája 2019 — Sintokogio/EUIPO (ProAssist) („Ochranná známka Európskej únie — Medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu — Slovná ochranná známka ProAssist — Absolútny dôvod zamietnutia — Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 — Článok 94 nariadenia 2017/1001 — Rovnosť zaobchádzania“)

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/18

      Rozsudok Všeobecného súdu z 23. mája 2019 — Sintokogio/EUIPO (ProAssist)
      (Vec T-439/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu - Slovná ochranná známka ProAssist - Absolútny dôvod zamietnutia - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Článok 94 nariadenia 2017/1001 - Rovnosť zaobchádzania“)
      (2019/C 238/23)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sintokogio Ltd (Nagoya, Japonsko) (v zastúpení: pôvodne V. Dalichau, S. Kirschstein-Freund, a B. Breitinger, advokáti, neskôr S. Kirschstein-Freund a B. Breitinger, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Palmero Cabezas a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 3. mája 2018 (vec R 2341/2017-2) týkajúcemu sa medzinárodného zápisu slovnej ochrannej známky ProAssist označujúceho Európsku úniu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Sintokogio Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 17.9.2018.


title: Vec T-258/19: Žaloba podaná 15. apríla 2019 — Foz/Rada

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/20

      Žaloba podaná 15. apríla 2019 — Foz/Rada
      (Vec T-258/19)
      (2019/C 238/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Samer Foz (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (v zastúpení: L. Cloquet a J. Buyle, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/87 z 21. januára 2019 (1) v rozsahu, v akom sa týka žalobcu,

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2019/85 z 21. januára 2019 (2) v rozsahu, v akom sa týka žalobcu, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia skutkových okolností, keď konštatovala, že žalobca podporuje sýrsky režim a má z neho prospech, hoci takýto názor nie je vôbec podložený.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení všeobecnej zásady proporcionality a na tom, že opatrenia prijaté v napadnutých aktoch majú také účinky, že ich treba považovať za neprimerané. Ekonomické dôsledky sankcií prijatých voči žalobcovi sú ničivé a neprimerané, pokiaľ ide o cieľ, ktorý sledujú napadnuté akty.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná neprimeraným spôsobom porušila právo vlastniť majetok a právo na prácu, keďže sporné opatrenia bránia žalobcovi v tom, aby pokojne užíval svoj majetok a vykonával svoju ekonomickú slobodu, a to v rozpore s Dodatkovým protokolom k Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci. Napadnuté akty boli prijaté na účely dosiahnutia iných cieľov, než sú tie, ktoré sú v nich uvedené, pričom sú najmä zamerané na samotného žalobcu a nie na režim z dôvodov, ktoré žalobca nepozná, v dôsledku čoho predstavujú zneužitie právomoci.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia, ktorú stanovuje článok 296 ods. 2 ZFEÚ. Odôvodnenie uvedené v napadnutých aktoch je v skutočnosti čisto formálne a žalovaná ho pravdepodobne nepremyslela.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení práva na obhajobu a práva na spravodlivý proces. Žalobcovi nebolo vôbec umožnené, aby bol pred uložením sporných reštriktívnych opatrení vypočutý, v dôsledku čoho nemohol správne vykonať svoje právo na obhajobu vrátane svojho práva na spravodlivý proces, ktoré sú zaručené v článku 6 ods. 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článku 48 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie.

         (1)  Vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/87 z 21. januára 2019, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 18I, 2019, s. 13).

         (2)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2019/85 z 21. januára 2019, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 18I, 2019, s. 4).


title: Vec T-259/19: Žaloba podaná 15. apríla 2019 — Aman Dimashq/Rada

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/21

      Žaloba podaná 15. apríla 2019 — Aman Dimashq/Rada
      (Vec T-259/19)
      (2019/C 238/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Aman Dimashq JSC (Damask, Sýria) (v zastúpení: L. Cloquet a J. Buyle, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/87 z 21. januára 2019 (1) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2019/85 z 21. januára 2019 (2) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia skutkových okolností, keď konštatovala, že žalobkyňa podporuje sýrsky režim a má z neho prospech, hoci takýto názor nie je vôbec podložený.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení všeobecnej zásady proporcionality a na tom, že opatrenia prijaté v napadnutých aktoch majú také účinky, že ich treba považovať za neprimerané. Ekonomické dôsledky sankcií prijatých voči žalobkyni sú ničivé a neprimerané, pokiaľ ide o cieľ, ktorý sledujú napadnuté akty.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná neprimeraným spôsobom porušila právo vlastniť majetok a právo vykonávať hospodársku činnosť, keďže sporné opatrenia bránia žalobkyni v tom, aby pokojne užívala svoj majetok a vykonávala svoju ekonomickú slobodu, a to v rozpore s Dodatkovým protokolom k Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci. Napadnuté akty boli prijaté na účely dosiahnutia iných cieľov, než sú tie, ktoré sú v nich uvedené, pričom sú najmä zamerané na samotnú žalobkyňu a nie na režim z dôvodov, ktoré žalobkyňa nepozná, v dôsledku čoho predstavujú zneužitie právomoci.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia, ktorú stanovuje článok 296 ods. 2 ZFEÚ. Odôvodnenie uvedené v napadnutých aktoch je v skutočnosti čisto formálne a žalovaná ho pravdepodobne nepremyslela.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení práva na obhajobu a práva na spravodlivý proces. Žalobkyni nebolo vôbec umožnené, aby bola pred uložením sporných reštriktívnych opatrení vypočutá, v dôsledku čoho nemohla správne vykonať svoje právo na obhajobu vrátane svojho práva na spravodlivý proces, ktoré sú zaručené v článku 6 ods. 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článku 48 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie.

         (1)  Vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/87 z 21. januára 2019, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 18I, 2019, s. 13).

         (2)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2019/85 z 21. januára 2019, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 18I, 2019, s. 4).