title: Vec C-489/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 26. júla 2018 – Farmland Kft./Földművelésügyi Miniszter

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 26. júla 2018 – Farmland Kft./Földművelésügyi Miniszter
      (Vec C-489/18)
      (2018/C 381/08)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Farmland Kft.

         Žalovaný: Földművelésügyi Miniszter

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je v súlade s právom Únie právna úprava stanovená vyhláškou ministra poľnohospodárstva a rozvoja vidieka č. 22/2010 zo 16. marca 2010, vyhláškou ministra poľnohospodárstva a rozvoja vidieka č. 34/2010 z 9. apríla 2010, vyhláškou ministra rozvoja vidieka č. 25/2011 zo 7. apríla 2011 a vyhláškou ministra rozvoja vidieka č. 22/2011 z 25. marca 2011, podľa ktorej sa žiadosť poľnohospodára o pomoc zamieta len na základe súboru kritérií týkajúcich sa pojmov „oprávnený užívateľ pôdy“ upravených vo vnútroštátnej právnej úprave a neexistencie „osvedčenia o užívaní pôdy“, ktoré vyplýva z uvedených kritérií, aj keď výrobca Únie spĺňa ostatné kritériá týkajúce sa žiadosti o pomoc a konkrétne môže preukázať, že uvedené plochy boli k jeho dispozícii, to znamená spravoval ich a užíval?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Vyžaduje právo Únie, aby platobná agentúra členského štátu pri posudzovaní žiadosti o pomoc zohľadnila iné dôkazy o tom, že uvedené plochy „[sú] k jeho dispozícii“, ako uvádza článok 124 nariadenia Rady (ES) č. 73/2009 (1)?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Aké má právne následky z hľadiska práva Únie, t. j. ako sa má vykladať alebo posúdiť v rámci jedinej žiadosti „vyhlásenie výrobcu, že si je vedomý podmienok uplatniteľných na dotknuté schémy podpory“, ktoré požaduje článok 12 písm. e) nariadenia Komisie (ES) č. 1122/2009 (2), v súvislosti s obmedzujúcim ustanovením členského štátu osobitnej povahy ako je ustanovenie týkajúce sa súboru kritérií, pokiaľ ide o pojem „oprávnený užívateľ pôdy“?

                  4.

                  V prípade negatívnej odpovede na prvú otázku: Aké má právne následky z hľadiska práva Únie, t. j. ako sa má vykladať alebo posúdiť v rámci jedinej žiadosti povinnosť uložená členským štátom podať vyhlásenie o splnení súboru kritérií „oprávneného užívateľa pôdy“, t. j. o splnení správnych požiadaviek súvisiacich s týmto osobitným obmedzujúcim ustanovením členského štátu?

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003 (Ú. v. EÚ L 30, 2009, s. 16).

         (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1122/2009 z 30. novembra 2009, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 73/2009, pokiaľ ide o krížové plnenie, moduláciu a integrovaný správny a kontrolný systém v rámci schém priamej podpory pre poľnohospodárov ustanovených uvedeným nariadením, ako aj podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007, pokiaľ ide o krížové plnenie v rámci schémy podpory ustanovenej pre odvetvie vinohradníctva a vinárstva (Ú. v. EÚ L 316, 2009, č. 65).


title: Vec C-497/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) 30. júla 2018 – Budapesti Közlekedési Zrt./Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) 30. júla 2018 – Budapesti Közlekedési Zrt./Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság
      (Vec C-497/18)
      (2018/C 381/12)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Budapesti Közlekedési Zrt.

         Žalovaný: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Ďalší účastník: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 41 ods. 1 a článok 47 Charty základných práv Európskej únie, odôvodnenia 2, 25, 27 a 36 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/66/ES (1) z 11. decembra 2007, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokiaľ ide o zvýšenie účinnosti postupov preskúmania v oblasti zadávania verejných zákaziek, článok 1 ods. 1 a 3 smernice Rady 89/665/EHS (2) z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác, a v tejto súvislosti zásada právnej istoty, ako všeobecná zásada práva Únie, a požiadavka účinnosti a rýchlosti dostupných prostriedkov vo veciach verejného obstarávania proti rozhodnutiam verejných obstarávateľov vykladať v tom zmysle, že bránia právnemu predpisu členského štátu, ktorý vo vzťahu k verejným zákazkám, ktoré sa uzatvorili pred nadobudnutím jeho účinnosti, po uplynutí prekluzívnych lehôt na podanie návrhu na preskúmanie stanovených v skoršej právnej úprave členského štátu za účelom preskúmania porušení v oblasti verejného obstarávania, ku ktorým došlo pred nadobudnutím účinnosti uvedeného právneho predpisu, vo všeobecnosti oprávňuje príslušný orgán (dohľadu), ktorý je zriadený týmto právnym predpisom, začať v lehote stanovenej v uvedenom právnom predpise konanie za účelom preskúmania konkrétneho porušenia v oblasti verejného obstarávania a v dôsledku toho vyhlásiť, že došlo k porušeniu, uložiť sankciu v oblasti verejného obstarávania a uplatniť dôsledky neplatnosti verejnej zákazky?

                  2.

                  Možno právne predpisy a zásady uvedené v prvej prejudiciálnej otázke – okrem účinného uplatňovania práva (subjektívneho a osobného) na preskúmanie zo strany dotknutých osôb zúčastnených na verejnom obstarávaní – uplatniť na právo začať a viesť postup preskúmavania zo strany orgánov (dohľadu), vytvorených právnym poriadkom členského štátu, ktoré majú právomoc odhaľovať a preskúmavať ex offo porušenie vo veciach verejného obstarávania a ktorých úlohou je ochrana verejného záujmu?

                  3.

                  Vyplýva z článku 83 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ (3) z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (4) skutočnosť, že prijatím nového zákona môžu právne predpisy členského štátu – na ochranu finančných záujmov Únie v oblasti verejného obstarávania – vo všeobecnosti povoliť orgánom (dohľadu), ktoré sú podľa právneho poriadku členského štátu oprávnené odhaľovať a preskúmavať ex offo porušenia v oblasti verejného obstarávania a ktorých úlohou je ochrana verejného záujmu, preskúmavať porušenia vo veciach verejného obstarávania, ku ktorým došlo pred nadobudnutím účinnosti uvedeného zákona a začať a viesť postup napriek tomu, že už uplynuli prekluzívne lehoty v súlade so skoršou právnou úpravou?

                  4.

                  Je pri posudzovaní zlučiteľnosti preskúmavacej právomoci zverenej orgánom (dohľadu) uvedenej v prvej a v tretej prejudiciálnej otázke s právom Únie – s prihliadnutím na právne predpisy a zásady uvedené v prvej prejudiciálnej otázke – relevantné, aké boli právne, regulačné, technické alebo organizačné medzery alebo iné prekážky, pre ktoré sa nepreskúmalo porušenie v oblasti verejného obstarávania v čase, keď k nemu došlo?

                  5.

                  Majú sa článok 41 ods. 1 a článok 47 Charty základných práv Európskej únie, odôvodnenia 2, 25, 27 a 36 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/66/ES z 11. decembra 2007, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokiaľ ide o zvýšenie účinnosti postupov preskúmania v oblasti zadávania verejných zákaziek, článok 1 ods. 1 a 3 smernice Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác, a v tejto súvislosti zásada právnej istoty, ako všeobecná zásada práva Únie, požiadavka účinnosti a rýchlosti dostupných prostriedkov proti rozhodnutiam verejných obstarávateľov a zásada proporcionality vykladať v tom zmysle, že – aj keď vo svetle týchto zásad možno právomoc uvedenú v prvej až štvrtej prejudiciálnej otázke udeliť orgánom (dohľadu), ktoré sú podľa právneho poriadku členského štátu oprávnené odhaľovať a preskúmavať ex offo porušenie vo veciach verejného obstarávania a ktorých úlohou je ochrana verejného záujmu – vnútroštátny súd môže posúdiť primeranosť lehoty, ktorá uplynula medzi spáchaním porušenia, uplynutím prekluzívnej lehoty na podanie návrhu na preskúmanie uvedenej vyššie a začatím konania vo veci preskúmania porušenia, a vyvodiť z toho právne dôsledky neplatnosti sporného rozhodnutia alebo iné dôsledky stanovené právom členského štátu?

         (1)  Ú. v. EÚ L 335, 2007, s. 31.

         (2)  Ú. v. ES L 395, 1989, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 246.

         (3)  Smernica z 26. februára 2014 (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65).

         (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132).


title: Vec C-499/18 P: Odvolanie podané 27. júla 2018: Bayer CropScience AG proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá rozšírená komora) zo 17. mája 2018 vo veci T-429/13, Bayer CropScience AG/Európska komisia

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/12

      Odvolanie podané 27. júla 2018: Bayer CropScience AG proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá rozšírená komora) zo 17. mája 2018 vo veci T-429/13, Bayer CropScience AG/Európska komisia
      (Vec C-499/18 P)
      (2018/C 381/13)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Bayer CropScience AG (v zastúpení: K. Nordlander, advokát, C. Zimmermann, advokát, A. Robert, advokát, M. Zdzieborska, solicitor)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia, Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers' Union (NFU), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA), Agricultural Industries Confederation Ltd, Kingdom of Sweden, Union nationale de l'apiculture française (UNAF), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust, Stichting Greenpeace Council

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu vo veci T-429/13,

                  —

                  vyhovel žalobe na prvom stupni a zrušil nariadenie č. 485/2013 v rozsahu, v akom sa týka odvolateľky (1), a

                  —

                  rozhodol, že žalovaná bude znášať svoje vlastné trovy konania na prvom stupni aj v odvolacím konaní, a nahradí trovy konania odvolateľky na prvom stupni aj v odvolacím konaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia
      Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že zvýšenie miery istoty pri predchádzajúcich vedeckých poznatkoch možno považovať „nové“ vedecké a technické znalosti podľa článku 21 ods. 1 nariadenia č. 1107/2009. (2)

      Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa pri svojom výklade článku 21 ods. 3 nariadenia č. 1107/2009 dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že rozhodol, že EFSA nebol nikdy povinný založiť svoje posúdenie rizík na oficiálnom usmernení platnom v dobre preskúmania.
      Tretí odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 21 ods. 3 nariadenia 1107/2009.
      Štvrtý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nevymedzil zodpovedajúcu úroveň vedeckej istoty, pokiaľ ide o zhmotnenie údajného rizika požadovanú pre použitie preventívnych opatrení.
      Piaty odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď neuplatnil štandardy dôkladného a presného posúdenia rizík, ktoré treba uplatniť pred prijatím preventívnych opatrení.
      Šiesty odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nesprávne vymedzil rozsah a ignoroval požiadavky posúdenia vplyvov, ktoré sa musí vykonať pred prijatím preventívnych opatrení.

         (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 485/2013 z 24. mája 2013, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011, pokiaľ ide o podmienky schválenia účinných látok klotianidín, tiametoxám a imidakloprid, a ktorým sa zakazuje používanie a predaj semien ošetrených prípravkami na ochranu rastlín s obsahom týchto účinných látok (Ú. v. EÚ L 139, 2013, s. 12).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, 2009, s. 1).


title: Vec C-500/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Specializat Cluj (Rumunsko) 30. júla 2018 – AU/Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala București

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Specializat Cluj (Rumunsko) 30. júla 2018 – AU/Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala București
      (Vec C-500/18)
      (2018/C 381/14)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Specializat Cluj

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: AU

         Žalované: Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala București

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Môže alebo je povinný vnútroštátny súd pri vykladaní pojmu „drobný klient“ podľa článku 4 ods. 1 bodu 12 smernice 2004/39/[ES] (1) použiť rovnaké výkladové kritéria, ako sú tie, ktoré definujú pojem spotrebiteľ podľa článku 2 písm. b) smernice 93/13/EHS? (2)

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku za akých podmienok „drobný klient“ podľa smernice 2004/[39/ES] sa môže v takom spore, ako je spor vo veci samej odvolávať na postavenie spotrebiteľa?

                  3.

                  Osobitne, sú podľa smernice 2004/[39/ES] uskutočnenie vysokého počtu obchodov „drobným klientom“ v pomerne krátkom čase a investícia značných finančných prostriedkov do finančných nástrojov ako sú tie, ktoré sú vymedzené v článku 4 [ods. 1] bodu 17 smernice 2004/39/[ES] relevantné kritéria podľa tejto smernice na posúdenie postavenia „drobného klienta“ ako spotrebiteľa?

                  4.

                  Môže a/alebo musí vnútroštátny súd v rámci určovania svojej právomoci, keďže je povinný v závislosti od prípadu stanoviť vplyv článku 17 [ods. 1] písm. c) alebo článku 7 bodu 2 nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 (3), zohľadniť hmotnoprávny základ, na ktorý sa odvoláva žalobca – teda výhradne mimozmluvnú zodpovednosť – ako prostriedku nápravy pri uzavretí údajne nekalých zmluvných podmienok podľa smernice 93/13/EHS, pre ktoré sa rozhodné hmotné právo určí podľa nariadenia (ES) č. 864/2007 (Rím II) (4) alebo znamená prípadné postavenie žalobcu ako spotrebiteľa to, že je hmotnoprávny základ jeho žaloby nepodstatný?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS (Ú. v. EÚ L 145, 2004, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 263).

         (2)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1).

         (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 z 11. júla 2007 o rozhodnom práve pre mimozmluvné záväzky (RÍM II) (Ú. v. EÚ L 199, 2007, s. 40).


title: Vec C-503/18 P: Odvolanie podané 26. júla 2018: Inge Barnett proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) zo 16. mája 2018 vo veci T-23/17, Barnett/Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV)

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/14

      Odvolanie podané 26. júla 2018: Inge Barnett proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) zo 16. mája 2018 vo veci T-23/17, Barnett/Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV)
      (Vec C-503/18 P)
      (2018/C 381/15)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Inge Barnett (v zastúpení: S. Orlandi, T. Martin, avocats)

         Ďalší účastník konania: Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV)

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok Všeobecného súdu zo 16. mája 2018, Barnett/EHSV, T-23/17, EU:T:2018:271,

                  —

                  zrušiť rozhodnutie EHSV z 21. marca 2016 prijaté na vykonanie rozsudku z 22. septembra 2015, Barnett/EHSV, F-20/14, EU:F:2015:107,

                  —

                  uložiť EHSV povinnosť nahradiť trovy konania.

            Subsidiárne:

                  —

                  zrušiť rozsudok Všeobecného súdu zo 16. mája 2018, Barnett/EHSV, T-23/17, EU:T:2018:271,

                  —

                  zrušiť rozhodnutie EHSV z 21. marca 2016 prijaté na vykonanie rozsudku z 22. septembra 2015, Barnett/EHSV, F-20/14, EU:F:2015:107,

                  —

                  uložiť EHSV povinnosť zaplatiť odvolateľke sumu vo výške 207 994,14 eura za spôsobenú majetkovú ujmu, zvýšenú o úroky z omeškania vypočítané odo dňa splatnosti dlžných súm na základe sadzby Európskej centrálnej banky (ECB) pre hlavné refinančné operácie, navýšenú o tri a pol bodu, ako aj paušálnu sumu vo výške 25 000 eur za spôsobenú nemajetkovú ujmu,

                  —

                  uložiť EHSV povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil viacerých nesprávnych právnych posúdení, keď konštatoval, že EHSV sa mohol pri vykonaní rozsudku Súdu pre verejnú službu (TFP) obmedziť na preskúmanie kandidatúry odvolateľky v súvislosti s údajným záujmom služby, ktorý bol identifikovaný tri roky pred prijatím prvého rozhodnutia o zamietnutí jej kandidatúry a účastníkom konania neznámy až do 21. marca 2016. Tento údajný záujem služby, ktorý odstraňuje odvolateľku zo zoznamu osôb s nárokom, keďže odvolateľka bola potrebná pre riadne fungovanie služby, nemá spojenie s uplatniteľnými vykonávacími ustanoveniami (VU) EHSV. Okrem toho na tento údajný záujem služby sa poukazovalo bez konzultácie s paritným výborom. Tento paritný orgán však v roku 2013 uviedol, že v prípade vzdania sa nároku jednou z dvoch oprávnených osôb bude navrhnuté udeliť túto výhodu odvolateľke vzhľadom na záujem služby.
      Odvolateľka tiež uvádza, že Všeobecný súd porušil právnu silu rozhodnutej veci, ktorú má rozsudok Súdu pre verejnú službu (TFP).
      Nakoniec, rozsudok obsahuje nesprávne právne posúdenie v tom, že Všeobecný súd konštatoval, že napriek zrušeniu právneho základu potrebného na prijatie napadnutého rozhodnutia, EHSV zostával príslušný na prijatie rozhodnutia v reakcii na kandidatúru odvolateľky. Odpovedajúc na tento žalobný dôvod Všeobecný súd okrem toho skreslil tvrdenia uvádzané na podporu námietky nepríslušnosti, ktorú vzniesla odvolateľka.


title: Vec C-525/18 P: Odvolanie podané 9. augusta 2018: Marion Le Pen proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 19. júna 2018 vo veci T-86/17, Le Pen/Európsky parlament

text:
               22.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/15

      Odvolanie podané 9. augusta 2018: Marion Le Pen proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 19. júna 2018 vo veci T-86/17, Le Pen/Európsky parlament
      (Vec C-525/18 P)
      (2018/C 381/16)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Marion Le Pen (v zastúpení: R. Bosselut, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Európsky parlament, Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok šiestej komory Všeobecného súdu z 19. júna 2018 vo veci T-86/17,

            a v dôsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutie generálneho tajomníka Parlamentu z 5. decembra 2016 prijaté na základe článku 68 rozhodnutia predsedníctva Európskeho parlamentu 2009/C 159/01 z 19. mája a 9. júla 2008, „ktorým sa stanovujú vykonávacie opatrenia k štatútu poslancov Európskeho parlamentu“, v znení zmien, ktorým sa konštatovala pohľadávka vo výške 298 497,87 eura,

                  —

                  zrušil oznámenie o dlhu č. 2016-1560 doručené 6. decembra 2016, ktorým bola odvolateľka informovaná, že sa voči nej konštatovala pohľadávka na základe rozhodnutia generálneho tajomníka z 5. decembra 2016 o vrátení neoprávnene vyplatených čiastok v rámci parlamentnej asistencie podľa článku 68 vykonávacích opatrení k štatútu poslancov a článkov 78, 79 a 80 rozpočtového nariadenia,

                  —

                  rozhodol v súlade s právom o čiastke, ktorá sa má odvolateľke priznať z titulu náhrady nemajetkovej ujmy v dôsledku nepodložených obvinení urobených pred ukončením šetrenia, ďalej v dôsledku poškodenia jej dobrej povesti a veľmi výrazného narušenia jej osobného a politického života vplyvom napadnutého rozhodnutia,

                  —

                  rozhodol v súlade s právom o čiastke, ktorá sa má odvolateľke priznať z titulu procesných nákladov,

                  —

                  uložil Parlamentu povinnosť nahradiť celkové trovy konania,

                  —

                  pred rozhodnutím: vyzval Parlament, aby predložil správny spis pani CG, zoznam odchodov a príchodov pani CG v sídle Parlamentu v Štrasburgu a Bruseli, anonymní list, v dôsledku ktorého sa začalo konanie a spis OLAF-u o odvolateľke a jej asistentke.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod sa zakladá na porušení práva Únie Všeobecným súdom, nesprávnom právnom posúdení a porušení podstatných formálnych náležitostí. Odvolateľka v plnom rozsahu odôvodnila predloženie nových podkladov v priebehu konania novými skutočnosťami. Tieto podklady sú rozšírením podkladov, ktoré sa už predložili tajomníkovi Parlamentu. Všeobecný súd mal právomoc v plnej jurisdikcii vykonať preskúmanie, či si vyžadovalo, aby tieto podklady zohľadnil na účely posúdenia, či sa vykonala práca parlamentného asistenta alebo nie, a teda na účely posúdenia dôvodnosti vrátenia neoprávnene vyplatenej čiastky. Niektoré z týchto dôkazov mal Parlament k dispozícii, avšak pred odvolateľkou ich nepriznal.
      Druhý odvolací dôvod sa zakladá na tom, že Všeobecný súd sa dopustil porušenia práva na obhajobu a podstatných formálnych náležitostí. Skutočnosť, že generálny tajomník Parlamentu odvolateľku nevypočul a že neposkytol spis, predstavuje porušenie práva odvolateľky na obhajobu, práva byť osobne vypočutá pred každým rozhodnutím vrátane správneho rozhodnutia, porušenie zásady rovnosti zbraní a spravodlivého prejednania veci, práva na nestranný súd a zákazu odopretia spravodlivosti, ktoré vyplývajú z ustanovení vykonávacích opatrení k štatútu poslancov, Charty základných práv Európskej únie, článku 6 EDĽP a všeobecných právnych zásad. Všeobecný súd sa tiež nezaoberal nedostatkom odôvodnenia v rozhodnutí generálneho tajomníka.
      Tretí odvolací dôvod sa zakladá na porušení práva Únie Všeobecným súdom, na nesprávnom právnom posúdení a nesprávnej právnej kvalifikácii skutkových okolností, na skreslení skutkových okolností a dôkazov, diskriminačnej povahe a fumus persecutionis, ako aj na porušení zásady legitímnych očakávaní a zásady zákonnosti.
      Štvrtý odvolací dôvod sa zakladá na zneužití právomoci, keďže napadnutý rozsudok schvaľuje konanie generálneho tajomníka Parlamentu, ktorého skutočným a hlavným cieľom je poškodiť odvolateľke a jej strane.


title: Vec T-525/18: Žaloba podaná 4. septembra 2018 – Engie Global LNG Holding a i./Komisia

text:
               5.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/44

      Žaloba podaná 4. septembra 2018 – Engie Global LNG Holding a i./Komisia
      (Vec T-525/18)
      (2018/C 399/59)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyne: ENGIE Global LNG Holding Sàrl (Luxemburg, Luxembursko) Engie Invest International SA (Luxemburg), ENGIE (Courbevoie, Francúzsko) (v zastúpení: B. Le Bret, M. Struys, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  určil, že táto žaloba je prípustná a dôvodná,

                  —

                  primárne zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  subsidiárne zrušil článok 2 uvedeného rozhodnutia v rozsahu, v akom nariaďuje vymáhanie pomoci,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby proti rozhodnutiu Komisie z 20. júna 2018 o štátnej pomoci SA.44888 (2016/C) (ex 2016/NN) poskytnutej Luxemburskom v prospech ENGIE žalobkyne uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení Komisie pri uplatnení prvého kritéria pojmu štátna pomoc týkajúceho sa otázky, či došlo k štátnemu zásahu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila pojem zvýhodnenie, pretože jednak zmiešava pojmy zvýhodnenie a selektivita, ďalej k záveru o existencii hospodárskeho zvýhodnenia dospela na základe kombinovaného účinku jednotlivých opatrení, ktoré sú v súlade s všeobecným právom, a napokon tento účinok posudzovala na základe skreslenie skutkového stavu, ako aj na základe viacerých nesprávnych právnych posúdení a nesprávnych posúdení.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení a nesprávnom posúdení, ktorého sa Komisia dopustila pri definovaní dvoch alternatívne používaných referenčných rámcov (všeobecného a úzkeho) na účely preukázania, že došlo k diskriminačnej odchýlke v prospech holdingových spoločností (LNG Holding a CEF) na jednej strane a skupiny ENGIE na druhej strane.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení a nesprávnom posúdení, ktorých sa Komisia dopustila pri posudzovaní, či došlo k odchýlkam a k diskriminačnému zaobchádzaniu v prospech holdingových spoločností na jednej strane a skupiny ENGIE na druhej strane.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení a nesprávnom posúdení, ktorých sa Komisia dopustila pri kvalifikácii selektívnej výhody vyplývajúce z neuplatnenia luxemburského pravidla týkajúceho sa zneužitia práva.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení Komisie pri kvalifikácii dotknutých opatrení ako individuálnej pomoci.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nerešpektovala rozdelenie právomocí medzi členské štáty a Úniou, a na zneužití právomoci, ktorá jej je v otázkach štátnej pomoci zverená na účely zasahovania proti všeobecným opatreniam spadajúcim do vnútroštátnej politiky v oblasti priameho zdaňovania.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod založený na tom, že Komisia porušila procesné práva žalobkýň a nedodržala povinnosť odôvodnenia stanovenú v článku 296 ZFEÚ.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod, uvedený subsidiárne a založený na porušení článku 16 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9), pretože Komisia nariadila vymáhanie predmetnej údajnej pomoci v rozpore so všeobecnými zásadami práva Únie.


title: Vec T-574/18: Žaloba podaná 28. septembra 2018 – Agrochem-Maks/Komisia

text:
               26.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 427/93

      Žaloba podaná 28. septembra 2018 – Agrochem-Maks/Komisia
      (Vec T-574/18)
      (2018/C 427/122)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Agrochem-Maks d.o.o. (Záhreb, Chorvátsko) (v zastúpení: S. Pappas, lawyer)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/1019 (1),

                  —

                  rozhodol, že žalovaná znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania žalobkyne v rámci tohto konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení povinnosti administratívy odôvodniť svoje rozhodnutia podľa článku 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku. 6 písm. f) alebo bodu 2.2 prílohy II nariadenia (ES) č. 1107/2009 (2) a zásady proporcionality, pokiaľ ide o údajné nedostatky v údajoch o účinnej látke, ktorej schválenie sa požaduje.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na nesprávnom uplatnení zásady predchádzania škodám, pokiaľ ide o údajné chýbajúce informácie alebo otázky, ktoré nemohli byť dokončené na účely posúdenia rizika.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení článku 4 nariadenia (ES) č. 1107/2009, pokiaľ ide o určenie vysokého rizika pre vodné organizmy.

         (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/1019 z 18. júla 2018 o neobnovení schválenia účinnej látky oxasulfurón v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zmene vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 540/2011 (Ú. v. EÚ L 183, 2018, s. 14).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, 2009, s. 1).


title: Spojené veci C-569/16 a C-570/16: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht – Nemecko) – Stadt Wuppertal/Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Volker Willmeroth, ako majiteľ spoločnosti TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK/Martina Broßonn (C-570/16) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálna politika — Organizácia pracovného času — Smernica 2003/88/ES — Článok 7 — Nárok na platenú dovolenku za kalendárny rok — Skončenie pracovného pomeru v dôsledku úmrtia pracovníka — Vnútroštátna právna úprava, ktorá bráni tomu, aby bola právnym nástupcom pracovníka vyplatená peňažná náhrada z titulu jeho nevyčerpanej platenej dovolenky za kalendárny rok — Povinnosť konformného výkladu vnútroštátneho práva — Charta základných práv Európskej únie — Článok 31 ods. 2 — Možnosť odvolávať sa v rámci sporu medzi jednotlivcami)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/2

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht – Nemecko) – Stadt Wuppertal/Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Volker Willmeroth, ako majiteľ spoločnosti TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK/Martina Broßonn (C-570/16)
      (Spojené veci C-569/16 a C-570/16) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Organizácia pracovného času - Smernica 2003/88/ES - Článok 7 - Nárok na platenú dovolenku za kalendárny rok - Skončenie pracovného pomeru v dôsledku úmrtia pracovníka - Vnútroštátna právna úprava, ktorá bráni tomu, aby bola právnym nástupcom pracovníka vyplatená peňažná náhrada z titulu jeho nevyčerpanej platenej dovolenky za kalendárny rok - Povinnosť konformného výkladu vnútroštátneho práva - Charta základných práv Európskej únie - Článok 31 ods. 2 - Možnosť odvolávať sa v rámci sporu medzi jednotlivcami))
      (2019/C 16/02)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia: Stadt Wuppertal (C-569/16), Volker Willmeroth, ako majiteľ spoločnosti TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK (C-570/16)

         Odporkyne: Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Martina Broßonn (C-570/16)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času, ako aj článok 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veciach samých, podľa ktorej ak sa pracovný pomer skončí v dôsledku úmrtia pracovníka, nárok na platenú dovolenku za kalendárny rok získanú na základe uvedených ustanovení, ktorú si tento pracovník pred svojou smrťou nevyčerpal, zanikne bez toho, aby mohol vzniknúť nárok na peňažnú náhradu z titulu uvedenej dovolenky, ktorý by dedením prešiel na právnych nástupcov uvedeného pracovníka.

                  2.

                  V prípade, že nie je možné podať výklad takej vnútroštátnej právnej úpravy, o akú ide vo veciach samých, spôsobom, ktorým sa zabezpečí jej súlad s článkom 7 smernice 2003/88 a článkom 31 ods. 2 Charty základných práv, má vnútroštátny súd, ktorý rozhoduje o spore medzi právnym nástupcom zosnulého pracovníka a jeho bývalým zamestnávateľom, povinnosť neuplatniť uvedenú vnútroštátnu právnu úpravu a dbať na to, aby tento zamestnávateľ vyplatil uvedenému právnemu nástupcovi peňažnú náhradu z titulu platenej dovolenky za kalendárny rok, na ktorú vznikol nárok na základe uvedených ustanovení a ktorú si uvedený pracovník pred svojou smrťou nevyčerpal. Túto povinnosť má vnútroštátny súd na základe článku 7 smernice 2003/88 a článku 31 ods. 2 Charty základných práv v prípade, že ide o spor medzi takýmto právnym nástupcom a zamestnávateľom v postavení verejného orgánu, a na základe druhého z týchto ustanovení v prípade, že ide o spor medzi právnym nástupcom a zamestnávateľom, ktorý má postavenie jednotlivca.

         (1)  Ú. v. EÚ C 53, 20.2.2017.


title: Vec C-592/17: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 15. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret – Dánsko) – Skatteministeriet/Baby Dan A/S (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný colný sadzobník — Kombinovaná nomenklatúra — Colné zaradenie — Položky a podpoložky 4421, 7326, 7318 15 90, 7318 19 00 a 9403 90 10 — Výrobok osobitne určený na upevnenie detských bezpečnostných zábran — Dumping — Platnosť nariadenia (ES) č. 91/2009 — Dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele s pôvodom v Číne — Antidumpingová dohoda Svetovej obchodnej organizácie (WTO) — Nariadenie (ES) č. 384/96 — Článok 3 ods. 2 a článok 4 ods. 1 — Vymedzenie výrobného odvetvia Spoločenstva)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/24

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 15. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret – Dánsko) – Skatteministeriet/Baby Dan A/S
      (Vec C-592/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný colný sadzobník - Kombinovaná nomenklatúra - Colné zaradenie - Položky a podpoložky 4421, 7326, 7318 15 90, 7318 19 00 a 9403 90 10 - Výrobok osobitne určený na upevnenie detských bezpečnostných zábran - Dumping - Platnosť nariadenia (ES) č. 91/2009 - Dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele s pôvodom v Číne - Antidumpingová dohoda Svetovej obchodnej organizácie (WTO) - Nariadenie (ES) č. 384/96 - Článok 3 ods. 2 a článok 4 ods. 1 - Vymedzenie výrobného odvetvia Spoločenstva))
      (2019/C 16/30)
      Jazyk konania: dánčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vestre Landsret

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Skatteministeriet

         Žalovaná: Baby Dan A/S

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Kombinovaná nomenklatúra nachádzajúca sa v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku v znení vyplývajúcom z nariadenia Komisie (ES) č. 1214/2007 z 20. septembra 2007 a nariadenia Komisie (ES) č. 1031/2008 z 19. septembra 2008 sa má vykladať v tom zmysle, že taký výrobok, o aký ide vo veci samej, ktorý umožňuje pripevniť snímateľné detské bezpečnostné zábrany na stenu alebo zárubňu dverí, nie je súčasťou týchto zábran a musí byť zaradený do podpoložky 7318 15 90 kombinovanej nomenklatúry.

                  2.

                  Preskúmaním štvrtej prejudiciálnej otázky sa nezistili žiadne skutočnosti, ktoré by mohli mať vplyv na platnosť nariadenia Rady (ES) č. 91/2009 z 26. januára 2009, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike.

         (1)  Ú. v. EÚ C 424, 11.12.2017.


title: Vec T-793/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018 – Tempus Energy a Tempus Energy Technology/Komisia („Štátna pomoc — Trh s kapacitou v Spojenom kráľovstve — Schéma pomoci — Článok 108 ods. 2 a 3 ZFEÚ — Pojem pochybnosti v zmysle článku 4 ods. 3 alebo 4 nariadenia (ES) č. 659/1999 — Usmernenie o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia a energetiky na roky 2014 až 2020 — Rozhodnutie o nevznesení námietok — Nezačatie konania vo veci formálneho zisťovania — Procesné práva dotknutých osôb“)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/35

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018 – Tempus Energy a Tempus Energy Technology/Komisia
      (Vec T-793/14) (1)

      ((„Štátna pomoc - Trh s kapacitou v Spojenom kráľovstve - Schéma pomoci - Článok 108 ods. 2 a 3 ZFEÚ - Pojem pochybnosti v zmysle článku 4 ods. 3 alebo 4 nariadenia (ES) č. 659/1999 - Usmernenie o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia a energetiky na roky 2014 až 2020 - Rozhodnutie o nevznesení námietok - Nezačatie konania vo veci formálneho zisťovania - Procesné práva dotknutých osôb“))
      (2019/C 16/43)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Tempus Energy Ltd (Worcester, Spojené kráľovstvo) a Tempus Energy Technology Ltd (Cheltenham, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: pôvodne J. Derenne, J. Blockx, C. Ziegler a M. Kinsella, neskôr J. Derenne, J. Blockx a C. Ziegler, a napokon J. Derenne a C. Ziegler, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: É. Gippini Fournier, R. Sauer, K. Herrmann a P. Němečková, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne C. Brodie a L. Christie, splnomocnené zástupkyne, za právnej pomoci G. Facenna, QC, neskôr S. Simmons, M. Holt, C. Brodie, a S. Brandon, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Facenna, QC, neskôr M. Holt, C. Brodie, S. Brandon a D. Robertson, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Facenna, QC, napokon S. Brandon, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2014) 5083 final z 23. júla 2014 o nevznesení námietok voči schéme pomoci týkajúcej sa trhu s kapacitou v Spojenom kráľovstve z dôvodu, že uvedená schéma je zlučiteľná s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ (štátna pomoc 2014/N-2) (Ú. v. EÚ C 348, 2014, s. 5)

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutie Komisie C(2014) 5083 final z 23. júla 2014 o nevznesení námietok voči schéme pomoci týkajúcej sa trhu s kapacitou v Spojenom kráľovstve z dôvodu, že uvedená schéma je zlučiteľná s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ (štátna pomoc 2014/N-2), sa zrušuje.

                  2.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnostiam Tempus Energy Ltd a Tempus Energy Technology Ltd.

                  3.

                  Spojené kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 81, 9.3.2015.


title: Vec C-648/17: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „BTA Baltic Insurance Company“ AS, predtým „Balcia Insurance“ SE/„Baltijas Apdrošināšanas Nams“ AS (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Povinné poistenie občianskoprávnej zodpovednosti vyplývajúcej z prevádzky motorových vozidiel — Smernica 72/166/EHS — Článok 3 ods. 1 — Pojem „prevádzka vozidiel“ — Nehoda implikujúca dve vozidlá stojace na parkovisku — Majetková škoda spôsobená na vozidle pasažierom susedného vozidla, ktorý otvoril dvere tohto vozidla)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/25

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „BTA Baltic Insurance Company“ AS, predtým „Balcia Insurance“ SE/„Baltijas Apdrošināšanas Nams“ AS
      (Vec C-648/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Povinné poistenie občianskoprávnej zodpovednosti vyplývajúcej z prevádzky motorových vozidiel - Smernica 72/166/EHS - Článok 3 ods. 1 - Pojem „prevádzka vozidiel“ - Nehoda implikujúca dve vozidlá stojace na parkovisku - Majetková škoda spôsobená na vozidle pasažierom susedného vozidla, ktorý otvoril dvere tohto vozidla))
      (2019/C 16/31)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Augstākā tiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa:„BTA Baltic Insurance Company“ AS, predtým „Balcia Insurance“ SE

         Žalovaný:„Baltijas Apdrošināšanas Nams“ AS

         Výrok rozsudku

      Článok 3 ods. 1 smernice Rady 72/166/EHS z 24. apríla 1972 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú motorovými vozidlami a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti sa má vykladať v tom zmysle, že pod pojem „prevádzka vozidiel“, uvedený v tomto ustanovení, patrí situácia, v ktorej pasažier stojaceho vozidla na parkovisku pri otváraní dverí tohto vozidla narazil do vozidla, ktoré stálo vedľa neho, a poškodil ho.

         (1)  Ú. v. EÚ C 72, 26.2.2018.


title: Spojené veci C-622/16 P až C-624/16 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. novembra 2018 – Scuola Elementare Maria Montessori Srl/Európska komisia, Talianska republika (C-622/16 P), Európska komisia/Scuola Elementare Maria Montessori Srl, Talianska republika (C-623/16 P), Európska komisia/Pietro Ferracci, Talianska republika (C-624/16 P) (Odvolanie — Štátna pomoc — Rozhodnutie, ktorým sa vymáhanie pomoci nezlučiteľnej s vnútorným trhom vyhlasuje za nemožné — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje neexistencia štátnej pomoci — Žaloby o neplatnosť, ktoré podali konkurenti príjemcov štátnej pomoci — Prípustnosť — Regulačný akt, ktorý nevyžaduje vykonávacie opatrenia — Priama dotknutosť — Pojem „absolútna nemožnosť“ vymáhania pomoci nezlučiteľnej s vnútorným trhom — Pojem „štátna pomoc“ — Pojmy „podnik“ a „hospodárska činnosť“)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/4

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. novembra 2018 – Scuola Elementare Maria Montessori Srl/Európska komisia, Talianska republika (C-622/16 P), Európska komisia/Scuola Elementare Maria Montessori Srl, Talianska republika (C-623/16 P), Európska komisia/Pietro Ferracci, Talianska republika (C-624/16 P)
      (Spojené veci C-622/16 P až C-624/16 P) (1)

      ((Odvolanie - Štátna pomoc - Rozhodnutie, ktorým sa vymáhanie pomoci nezlučiteľnej s vnútorným trhom vyhlasuje za nemožné - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje neexistencia štátnej pomoci - Žaloby o neplatnosť, ktoré podali konkurenti príjemcov štátnej pomoci - Prípustnosť - Regulačný akt, ktorý nevyžaduje vykonávacie opatrenia - Priama dotknutosť - Pojem „absolútna nemožnosť“ vymáhania pomoci nezlučiteľnej s vnútorným trhom - Pojem „štátna pomoc“ - Pojmy „podnik“ a „hospodárska činnosť“))
      (2019/C 16/04)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

      (C-622/16 P)

         Odvolateľka: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (v zastúpení: E. Gambaro a F. Mazzocchi, avvocati)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: D. Grespan, P. Stancanelli a F. Tomat, splnomocnení zástupcovia), Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci G. De Bellis a S. Fiorentino, avvocati dello Stato)
      (C-623/16 P)

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: D. Grespan, P. Stancanelli a F. Tomat, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (v zastúpení: E. Gambaro a F. Mazzocchi, avvocati), Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci G. De Bellis a S. Fiorentino, avvocati dello Stato)
      (C-624/16 P)

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: D. Grespan, P. Stancanelli a F. Tomat, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Pietro Ferracci, Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci G. De Bellis a S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 15. septembra 2016, Scuola Elementare Maria Montessori/Komisia (T-220/13, neuverejnený, EU:T:2016:484), sa zrušuje v rozsahu, v akom sa ním zamietol návrh Scuola Elementare Maria Montessori Srl na zrušenie rozhodnutia Komisie 2013/284/EÚ z 19. decembra 2012 o štátnej pomoci SA.20829 [C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)] Režim týkajúci sa oslobodenia od obecnej dane z nehnuteľnosti v prípadoch nehnuteľností užívaných nekomerčnými subjektmi na osobitné účely, ktorý uplatnilo Taliansko, a to v rozsahu, v akom Európska komisia nenariadila vymáhanie protiprávnej štátnej pomoci poskytnutej na základe oslobodenia od Imposta comunale sugli immobili (obecná daň z nehnuteľností).

                  2.

                  Odvolanie vo veci C-622/16 P sa vo zvyšnej časti zamieta.

                  3.

                  Rozhodnutie 2013/284 sa zrušuje v rozsahu, v akom Európska komisia nenariadila vymáhanie protiprávnej štátnej pomoci poskytnutej na základe oslobodenia od Imposta comunale sugli immobili (obecná daň z nehnuteľností).

                  4.

                  Odvolania vo veciach C-623/16 P a C-624/16 P sa zamietajú.

                  5.

                  Scuola Elementare Maria Montessori Srl znáša polovicu svojich vlastných trov konania, ktoré jej vznikli v rámci odvolania vo veci C-622/16 P, ako aj dve tretiny trov konania, ktoré vznikli Európskej komisii a jej samotnej v konaní pred Všeobecným súdom Európskej únie vo veci T-220/13.

                  6.

                  Európska komisia znáša, pokiaľ ide o jej vlastné trovy konania, jednu tretinu trov konania, ktoré jej vznikli v konaní pred Všeobecným súdom Európskej únie vo veci T-220/13, ako aj trovy konania, ktoré jej vznikli vo veciach C-622/16 P až C-624/16 P, a pokiaľ ide o trovy konania Scuola Elementare Maria Montessori Srl, je povinná nahradiť jednu tretinu trov konania, ktoré vznikli v konaní pred Všeobecným súdom Európskej únie vo veci T-220/13, a polovicu trov konania, ktoré vznikli v rámci odvolania vo veci C-622/16 P, ako aj trovy konania, ktoré vznikli vo veci C-623/16 P.

                  7.

                  Talianska republika znáša svoje vlastné trovy konania vo veciach C-622/16 P až C-624/16 P.

         (1)  Ú. v. EÚ C 38, 6.2.2017.


title: Vec C-534/18 P: Odvolanie podané 15. augusta 2018: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 29. mája 2018 vo veci T-577/15, Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez/EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control, S.L.

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/27

      Odvolanie podané 15. augusta 2018: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 29. mája 2018 vo veci T-577/15, Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez/EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control, S.L.
      (Vec C-534/18 P)
      (2019/C 16/34)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (v zastúpení: M. Esteve Sanz, advokátka)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo a Núcleo de comunicaciones y control, S.L.

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom bol zamietnutý prvý žalobný dôvod uvedený v žalobe podanej na Všeobecný súd a čiastočne zamietnutý tretí žalobný dôvod uvedený v tejto žalobe,

                  —

                  vyhovel návrhom vyplývajúcim z prvého žalobného dôvodu uvedeného v žalobe podanej na Všeobecný súd a subsidiárne návrhom vyplývajúcim z tretieho žalobného dôvodu uvedeného v tejto žalobe,

                  —

                  uložil EUIPO a vedľajšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť odvolateľovi všetky trovy konania vynaložené v konaní na Všeobecnom súde, ako aj v tomto konaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

            Prvý odvolací dôvod
         , ktorý sa delí na šesť častí, smeruje proti odôvodneniu tých častí napadnutého rozsudku, ktorými bol so zreteľom na záver, že odvolací senát bol oprávnený odmietnuť doplňujúce písomné odôvodnenie odvolania včas podané navrhovateľom na odvolací senát EUIPO, zamietnutý prvý žalobný dôvod žaloby podanej na Všeobecný súd, týkajúci sa nesúladu rozhodnutia odvolacieho senátu EUIPO s článkom 63 ods. 1, článkom 64 ods. 1 a článkom 76 ods. 1 nariadenia (ES) č. 207/2009 (1).
      V prvej časti sa vytýka porušenie článku 36 štatútu Súdneho dvora a článku 81 rokovacieho poriadku Všeobecného súdu spočívajúce v nesplnení povinnosti uviesť odôvodnenie, keďže v napadnutom rozsudku nie je preskúmané tvrdenie, ktoré odvolateľ uviedol na pojednávaní a ktoré sa týkalo neprípustnosti argumentácie EUIPO uvedenej v jeho vyjadrení k žalobe.
      V druhej časti sa vytýka: (i) porušenie článku 36 štatútu Súdneho dvora a článku 81 rokovacieho poriadku Všeobecného súdu spočívajúce v nesplnení povinnosti určiť aj bez návrhu nedostatok odôvodnenia napadnutého rozhodnutia v súvislosti s dôvodmi, pre ktoré nebola zohľadnená žiadosť odvolateľa o opätovné posúdenie dôkazu o používaní predloženého zrušovaciemu oddeleniu; (ii) porušenie práva odvolateľa na účinnú procesnú obranu spočívajúce v tom, že v napadnutom rozsudku bolo ex novo prijaté odôvodnenie uvedené vo vyjadrení EUIPO k žalobe namiesto toho, aby bol aj bez návrhu konštatovaný nedostatok odôvodnenia rozhodnutia odvolacieho senátu; (iii) skreslenie skutkových okolností spočívajúce v závere, že odvolací senát bol oprávnený odmietnuť písomnosť odvolateľa, aj keď odvolací senát túto písomnosť neodmietol.
      V tretej časti sa vytýka skreslenie skutkových okolností, a konkrétne vyhlásení obsiahnutých v (pôvodnom i doplňujúcom) písomnom odôvodnení odvolania, ktoré odvolateľ podal na odvolací senát EUIPO.
      Vo štvrtej časti sa vytýka porušenie článku 63 ods. 1, článku 64 ods. 1, článku 76 ods. 1 a článku 57 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 spočívajúce v nesprávnom výklade uvedených článkov v napadnutom rozsudku, ktorým bolo uznané, že odvolací senát EUIPO nerozhodol o jednom z návrhov odvolateľa, ktorý bol prejednávaný pred odvolacím senátom.
      V piatej časti sa vytýka porušenie článku 64 nariadenia (ES) č. 207/2009 spočívajúce v závere uvedenom v napadnutom rozsudku, že pokiaľ pred odvolacím senátom nie je otázka skutočného používania staršej ochrannej známky výslovne vznesená, táto otázka nepredstavuje právnu otázku, ktorú musí odvolací senát preskúmať na účely vyriešenia sporu, ktorý mu bol predložený.
      V šiestej časti sa vytýka porušenie článkov 64 a 60 nariadenia (ES) č. 207/2009 a pravidla 49 ods. 1 nariadenia č. 2868/95 (2) spočívajúce v tom, že na prejednávaný prípad bola uplatnená judikatúra vydaná na základe dvoch posledných uvedených článkov, ktoré upravujú prípustnosť odvolania podaného na odvolací senát EUIPO, hoci v prejednávanej veci odvolací senát nevyhlásil odvolanie za neprípustné, a aj keby to tak bolo, toto vyhlásenie by nebolo v rozpore s citovanými článkami, keďže písomnosti predložené odvolateľom neboli neprípustné.

            Druhý odvolací dôvod
          smeruje proti odôvodneniu tej časti napadnutého rozsudku, ktorou bol čiastočne zamietnutý tretí žalobný dôvod, týkajúci sa nesúladu rozhodnutia odvolacieho senátu EUIPO s článkom 8 nariadenia (ES) č. 207/2009, a delí sa na dve časti.
      V prvej časti sa vytýka porušenie článku 36 štatútu Súdneho dvora a článku 81 rokovacieho poriadku Všeobecného súdu spočívajúce v nedostatku odôvodnenia napadnutého rozsudku, keďže nebol odôvodnený význam, ktorý sa Všeobecný súd rozhodol prikladať záverom uvedeným v rozhodnutiach zrušovacieho oddelenia a odvolacieho senátu EUIPO a týkajúcim sa výrobkov, pre ktoré mala byť staršia ochranná známka považovaná za zapísanú. Vytýka sa aj skreslenie týchto záverov vyplývajúce z porovnania významu prikladaného v napadnutom rozsudku s posúdením uvedeným v daných rozhodnutiach, s tvrdeniami účastníkov konania a s dôkazmi.
      V druhej časti sa vytýka porušenie článku 8 nariadenia č. 207/2009 spočívajúce v tom, že podľa napadnutého rozsudku sú služby spadajúce do triedy 42 posudzovanej spornej ochrannej známky podobné výrobkom, pre ktoré bola ochranná známka s právom prednosti považovaná za zapísanú.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (
         Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1).

         (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 303, 1995, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 189).


title: Vec C-342/17: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 14. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Taliansko) – Memoria Srl, Antonia Dall’Antonia/Comune di Padova (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Obmedzenie slobody usadiť sa — Právomoc Súdneho dvora — Prípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania — Výlučne vnútroštátna situácia — Vnútroštátna právna úprava zakazujúca akúkoľvek činnosť zameranú na dosiahnutie zisku v súvislosti s uchovávaním pohrebných urien — Test proporcionality — Koherentnosť vnútroštátnej právnej úpravy)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/18

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 14. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Taliansko) – Memoria Srl, Antonia Dall’Antonia/Comune di Padova
      (Vec C-342/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Obmedzenie slobody usadiť sa - Právomoc Súdneho dvora - Prípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania - Výlučne vnútroštátna situácia - Vnútroštátna právna úprava zakazujúca akúkoľvek činnosť zameranú na dosiahnutie zisku v súvislosti s uchovávaním pohrebných urien - Test proporcionality - Koherentnosť vnútroštátnej právnej úpravy))
      (2019/C 16/21)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Memoria Srl, Antonia Dall’Antonia

         Žalovaná: Comune di Padova

         za účasti: Alesandra Calore

         Výrok rozsudku

      Článok 49 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava dotknutá vo veci samej, ktorá osobe, ktorej bola odovzdaná pohrebná urna, zakazuje, aj napriek výslovnej vôli zosnulého, zveriť urnu do úschovy tretej osobe, ukladá jej povinnosť uchovávať urnu vo svojom obydlí s výnimkou jej uloženia na mestskom cintoríne a okrem toho zakazuje akúkoľvek činnosť vykonávanú na účely dosiahnutia zisku, ktorej predmetom, hoci nie výlučným, je úschova pohrebných urien z akéhokoľvek titulu a na akýkoľvek dlhý čas.

         (1)  Ú. v. EÚ C 309, 18.9.2017.


title: Vec T-636/18: Žaloba podaná 23. októbra 2018 – Tokai erftcarbon/Komisia

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/48

      Žaloba podaná 23. októbra 2018 – Tokai erftcarbon/Komisia
      (Vec T-636/18)
      (2019/C 16/59)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Tokai erftcarbon GmbH (Grevenbroich, Nemecko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi a S. Saez Moreno, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

                  —

                  nahradil žalobkyni škodu, ktorú jej spôsobila žalovaná,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť žalobkyni škodu, ktorú utrpela ako priamy dôsledok prijatia nariadenia Komisie (EU) č. 944/2013 z 2. októbra 2013, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2013, s. 5) v rozsahu, v akom klasifikovalo smolu z vysokoteplotného uhoľného dechtu ako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410) látku, pričom žalobkyňa vyčíslila celkovú výšku škody na 66 236,74 eur, alebo akúkoľvek inú sumu, ktorú žalobkyňa vyčísli neskôr v priebehu konania alebo ju vyčísli Všeobecný súd,

                  —

                  subsidiárne rozhodol medzitýmnym rozsudkom, že žalovaná je povinná nahradiť žalobkyni spôsobenú škodu a uložil účastníkom konania, aby Všeobecnému súdu v primeranej lehote od dátumu vydania rozsudku predložili údaje o výške náhrady dohodnutej medzi nimi alebo, ak k takejto dohode nedôjde, aby účastníkom konania nariadil predložiť Všeobecnému súdu v tej istej lehote svoje podania s podrobnými údajmi na podporu svojich tvrdení,

                  —

                  uložil žalovanej zaplatiť žalobkyni úroky z omeškania, a to od dátumu vzniku utrpených strát (teda buď od dátumu nadobudnutia platnosti protiprávnej klasifikácie alebo od dátumu, keď škoda vznikla),

                  —

                  uložil žalovanej zaplatiť žalobkyni úroky z omeškania vo výške 8 %, alebo v akejkoľvek inej relevantnej výške, ktorú určí Všeobecný súd, vypočítané zo sumy splatnej odo dňa vydania rozsudku Všeobecného súdu až do skutočného zaplatenia, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť žalobkyni trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod, v ktorom tvrdí, že žalovaná spôsobila žalobkyni škodu prijatím a účinnosťou nariadenia Komisie (EÚ) č. 944/2013 (1), ktorým sa smola z vysokoteplotného uhoľného dechtu klasifikovala ako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410) látka. Súdny dvor 22. novembra 2017 zamietol odvolanie Európskej komisie proti rozhodnutiu Všeobecného súdu o čiastočnom zrušení nariadenia (EÚ) č. 944/2013 v rozsahu, v akom klasifikuje smolu z vysokoteplotného uhoľného dechtu ako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410) látku, z dôvodu zjavne nesprávneho posúdenia. V súvislosti s touto protiprávnou klasifikáciou vznikli žalobkyni náklady. Žalovaná je podľa článkov 268 a 340 ZFEÚ zodpovedná za tieto náklady, pretože jej správanie je protiprávne, predstavuje dostatočne závažné porušenie práva, spôsobená škoda je skutočná a určitá a medzi správaním žalovanej a uplatňovanou škodou existuje príčinná súvislosť.

         (1)  Nariadenie Komisie (EÚ) č. 944/2013 z 2. októbra 2013, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2013, s. 5).


title: Vec C-18/17: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 14. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, a i./Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Pristúpenie nových členských štátov — Chorvátska republika — Prechodné opatrenia — Slobodné poskytovanie služieb — Smernica 96/71/ES — Vysielanie pracovníkov — Vysielanie chorvátskych štátnych príslušníkov a štátnych príslušníkov tretích štátov do Rakúska prostredníctvom podniku so sídlom v Taliansku)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/6

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 14. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, a i./Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice
      (Vec C-18/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Pristúpenie nových členských štátov - Chorvátska republika - Prechodné opatrenia - Slobodné poskytovanie služieb - Smernica 96/71/ES - Vysielanie pracovníkov - Vysielanie chorvátskych štátnych príslušníkov a štátnych príslušníkov tretích štátov do Rakúska prostredníctvom podniku so sídlom v Taliansku))
      (2019/C 16/06)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, Dragan Panic, Ivan Arnautov, Jakov Mandic, Miroslav Brnjac, Nicolai Dorassevitch, Alen Mihovic

         Žalovaný: Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Články 56 a 57 ZFEÚ, ako aj kapitola 2 ods. 2 prílohy V Aktu o podmienkach pristúpenia Chorvátskej republiky a o úpravách Zmluvy o Európskej únii, Zmluvy o fungovaní Európskej únie a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu sa majú vykladať v tom zmysle, že členský štát má právo obmedziť vyslanie chorvátskych pracovníkov zamestnaných podnikom so sídlom v Chorvátsku požiadavkou pracovného povolenia, pokiaľ k vyslaniu týchto pracovníkov dôjde ich pridelením v zmysle článku 1 ods. 3 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 96/71/ES zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb podniku usadenému v inom členskom štáte na účely poskytnutia služby v prvom uvedenom členskom štáte posledným uvedeným podnikom.

                  2.

                  Články 56 a 57 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že členský štát nemá právo požadovať, aby štátni príslušníci tretích štátov pridelení podniku so sídlom v inom členskom štáte prostredníctvom ďalšieho podniku, ktorý je takisto usadený v tomto inom členskom štáte, na účely poskytovania služby v prvom uvedenom členskom štáte mali pracovné povolenie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec C-568/18 P: Odvolanie podané 11. septembra 2018: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 11. júla 2018 vo veci T-643/13, Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH/Európska komisia

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/29

      Odvolanie podané 11. septembra 2018: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 11. júla 2018 vo veci T-643/13, Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH/Európska komisia
      (Vec C-568/18 P)
      (2019/C 16/36)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (v zastúpení: S. Altenschmidt, D. Jacob, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 vo veci T-643/13,

                  —

                  vyhlásil rozhodnutie Komisie z 15. septembra 2013 oznámené pod číslom GestDem 2013/1504,

                  —

                  subsidiárne zrušil rozsudok Všeobecného súdu a vrátil vec Všeobecnému súdu.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka uvádza tieto odvolacie dôvody:

                  1.

                  Všeobecný súd nezohľadnil požiadavky nariadenia (ES) č. 1367/2006 (1) kladené na odmietnutie voľného prístupu k informáciám v oblasti životného prostredia. So zreteľom na ustanovenia Aarhuského dohovoru príliš extenzívne vyložil dôvod odmietnutia uvedený v článku 4 ods. 2 prvej zarážke nariadenia (ES) č. 1049/2001 (2) v spojení s článkom 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1367/2006. Všeobecný súd právne nesprávne konštatoval, že informácie týkajúce sa účinnosti CO2 priemyselného zariadenia sú citlivými obchodnými informáciami.

                  2.

                  Všeobecný súd tým, že nezohľadnil existenciu informácií v oblasti životného prostredia týkajúcich sa emisií, porušil článok 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1367/2006 a článku 4 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1049/2001.

                  3.

                  Všeobecný súd primerane nezohľadnil ani prevažný verejný záujem na prístupe k predmetným informáciám v oblasti životného prostredia, ktorý uviedla odvolateľka.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, 2006, s. 13).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).


title: Vec C-33/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 13. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk – Rakúsko) – Čepelnik d.o.o./Michael Vavti (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 56 ZFEÚ — Slobodné poskytovanie služieb — Obmedzenia — Služby na vnútornom trhu — Smernica 2006/123/ES — Pracovné právo — Vysielanie pracovníkov na účely vykonávania prác v oblasti stavebníctva — Vyhlásenie týkajúce sa pracovníkov — Uchovanie a preklad mzdových dokladov — Pozastavenie platieb — Poskytnutie zábezpeky príjemcom služieb — Zabezpečenie prípadnej pokuty uloženej poskytovateľovi služieb)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/7

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 13. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk – Rakúsko) – Čepelnik d.o.o./Michael Vavti
      (Vec C-33/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 56 ZFEÚ - Slobodné poskytovanie služieb - Obmedzenia - Služby na vnútornom trhu - Smernica 2006/123/ES - Pracovné právo - Vysielanie pracovníkov na účely vykonávania prác v oblasti stavebníctva - Vyhlásenie týkajúce sa pracovníkov - Uchovanie a preklad mzdových dokladov - Pozastavenie platieb - Poskytnutie zábezpeky príjemcom služieb - Zabezpečenie prípadnej pokuty uloženej poskytovateľovi služieb))
      (2019/C 16/07)
      Jazyk konania: nemčina a slovinčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Čepelnik d.o.o.

         Žalovaný: Michael Vavti

         Výrok rozsudku

      Článok 56 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, o ktorú ide vo veci samej, podľa ktorej príslušné orgány môžu uložiť osobe usadenej v tomto členskom štáte, ktorá si objednala dielo, povinnosť pozastaviť platby svojmu zmluvnému partnerovi so sídlom v inom členskom štáte, dokonca poskytnúť zábezpeku vo výške rovnajúcej sa cene diela, ktorá je stále splatná, aby zabezpečili zaplatenie prípadnej pokuty, ktorá by mohla byť uložená tomuto zmluvnému partnerovi v prípade preukázaného porušenia pracovného práva prvého členského štátu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 86, 20.3.2017.


title: Vec C-93/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. novembra 2018 – Európska komisia/Helénska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Štátna pomoc — Pomoc vyhlásená za protiprávnu a nezlučiteľnú so spoločným trhom — Povinnosť vymáhania — Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti — Podnik, ktorý vykonáva civilné a zároveň aj vojenské činnosti — Nevykonanie — Základné bezpečnostné záujmy členského štátu — Článok 346 ods. 1 písm. b) ZFEÚ — Peňažné sankcie — Penále — Paušálna pokuta — Platobná schopnosť — Faktor, n‘ — Faktory, ktoré sú základom posúdenia platobnej schopnosti — Hrubý domáci produkt — Váženie hlasov členského štátu v Rade Európskej únie — Nové pravidlá hlasovania v Rade)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/8

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. novembra 2018 – Európska komisia/Helénska republika
      (Vec C-93/17) (1)

      ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Štátna pomoc - Pomoc vyhlásená za protiprávnu a nezlučiteľnú so spoločným trhom - Povinnosť vymáhania - Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti - Podnik, ktorý vykonáva civilné a zároveň aj vojenské činnosti - Nevykonanie - Základné bezpečnostné záujmy členského štátu - Článok 346 ods. 1 písm. b) ZFEÚ - Peňažné sankcie - Penále - Paušálna pokuta - Platobná schopnosť - Faktor, n‘ - Faktory, ktoré sú základom posúdenia platobnej schopnosti - Hrubý domáci produkt - Váženie hlasov členského štátu v Rade Európskej únie - Nové pravidlá hlasovania v Rade))
      (2019/C 16/09)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Bouchagiar a B. Stromsky, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Helénska republika (v zastúpení: K. Boskovits a A. Samoni-Rantou, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Helénska republika si tým, že k dátumu uplynutia lehoty stanovenej Európskou komisiou vo výzve z 27. novembra 2014 neprijala všetky opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku z 28. júna 2012, Komisia/Grécko (C-485/10, neuverejnený, EU:C:2012:395), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 260 ods. 1 ZFEÚ.

                  2.

                  Helénska republika je povinná zaplatiť Európskej komisii penále vo výške 7 294 000 eur za každé obdobie šiestich mesiacov odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku až do dátumu vykonania rozsudku z 28. júna 2012, Komisia/Grécko (C-485/10, neuverejnený, EU:C:2012:395).

                  3.

                  Helénska republika je povinná zaplatiť Európskej komisii paušálnu pokutu vo výške 10 000 000 eur.

                  4.

                  Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 129, 24.4.2017.


title: Vec T-645/18: Žaloba podaná 23. októbra 2018 – Bilbaína de Alquitranes/Komisia

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/53

      Žaloba podaná 23. októbra 2018 – Bilbaína de Alquitranes/Komisia
      (Vec T-645/18)
      (2019/C 16/64)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Vizcaya, Španielsko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi a S. Saez Moreno, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

                  —

                  nahradil žalobkyni škodu, ktorú jej spôsobila žalovaná,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť žalobkyni škodu, ktorú utrpela ako priamy dôsledok prijatia nariadenia Komisie (EU) č. 944/2013 z 2. októbra 2013, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2013, s. 5) v rozsahu, v akom klasifikovalo smolu z vysokoteplotného uhoľného dechtu ako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410) látku, pričom žalobkyňa vyčíslila celkovú výšku škody na 488 871,30 eura, alebo akúkoľvek inú sumu, ktorú žalobkyňa vyčísli neskôr v priebehu konania alebo ju vyčísli Všeobecný súd,

                  —

                  subsidiárne rozhodol medzitýmnym rozsudkom, že žalovaná je povinná nahradiť žalobkyni spôsobenú škodu a uložil účastníkom konania, aby Všeobecnému súdu v primeranej lehote od dátumu vydania rozsudku predložili údaje o výške náhrady dohodnutej medzi nimi alebo, ak k takejto dohode nedôjde, aby účastníkom konania nariadil predložiť Všeobecnému súdu v tej istej lehote svoje podania s podrobnými údajmi na podporu svojich tvrdení,

                  —

                  uložil žalovanej zaplatiť žalobkyni úroky z omeškania, a to od dátumu vzniku utrpených strát (teda buď od dátumu nadobudnutia platnosti protiprávnej klasifikácie alebo od dátumu, keď škoda vznikla),

                  —

                  uložil žalovanej zaplatiť žalobkyni úroky z omeškania vo výške 8 %, alebo v akejkoľvek inej relevantnej výške, ktorú určí Všeobecný súd, vypočítané zo sumy splatnej odo dňa vydania rozsudku Všeobecného súdu až do skutočného zaplatenia, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť žalobkyni trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod, v ktorom tvrdí, že žalovaná spôsobila žalobkyni škodu prijatím a účinnosťou nariadenia Komisie (EÚ) č. 944/2013 (1), ktorým sa smola z vysokoteplotného uhoľného dechtu klasifikovala ako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410) látka. Súdny dvor 22. novembra 2017 zamietol odvolanie Európskej komisie proti rozhodnutiu Všeobecného súdu o čiastočnom zrušení nariadenia (EÚ) č. 944/2013 v rozsahu, v akom klasifikuje smolu z vysokoteplotného uhoľného dechtu ako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410) látku, z dôvodu zjavne nesprávneho posúdenia. V súvislosti s touto protiprávnou klasifikáciou vznikli žalobkyni náklady. Žalovaná je podľa článkov 268 a 340 ZFEÚ zodpovedná za tieto náklady, pretože jej správanie je protiprávne, predstavuje dostatočne závažné porušenie práva, spôsobená škoda je skutočná a určitá a medzi správaním žalovanej a uplatňovanou škodou existuje príčinná súvislosť.

         (1)  Nariadenie Komisie (EÚ) č. 944/2013 z 2. októbra 2013, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2013, s. 5).


title: Vec T-486/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. novembra 2018 – Foodterapia/EUIPO – Sperlari (DIETOX) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie DIETOX — Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie Dietor — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/43

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. novembra 2018 – Foodterapia/EUIPO – Sperlari (DIETOX)
      (Vec T-486/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie DIETOX - Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie Dietor - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2019/C 16/52)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Foodterapia, SL (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: J. C. Erdozain López, J. Galán López a H. Téllez Robledo, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Sperlari Srl, pôvodne Cloetta Italia Srl (Cremona, Taliansko) (v zastúpení: P. Pozzi a G. Ghisletti, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 12. mája 2017 (vec R 1611/2016-5), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Cloetta Italia a Foodterapia

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Foodterapia, SL, znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a Sperlari Srl, vrátane nevyhnutne vynaložených trov konania, ktoré vznikli jej právnemu predchodcovi pred odvolacím senátom EUIPO.

         (1)  Ú. v. EÚ C 318, 25.9.2017.


title: Vec C-484/17: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 7. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State – Holandsko) – K/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2003/86/ES — Právo na zlúčenie rodiny — Článok 15 — Odmietnutie udeliť samostatné povolenie na pobyt — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca povinnosť zložiť skúšku z občianskej integrácie)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/22

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 7. novembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State – Holandsko) – K/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Vec C-484/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2003/86/ES - Právo na zlúčenie rodiny - Článok 15 - Odmietnutie udeliť samostatné povolenie na pobyt - Vnútroštátna právna úprava stanovujúca povinnosť zložiť skúšku z občianskej integrácie))
      (2019/C 16/26)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Raad van State

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: K

         Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Výrok rozsudku

      Článok 15 ods. 1 a 4 smernice Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny nebráni vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, umožňujúcej zamietnuť žiadosť o samostatné povolenie na pobyt podanú štátnym príslušníkom tretej krajiny, ktorý má dlhšie ako päť rokov pobyt na území členského štátu na účely zlúčenia rodiny, z dôvodu, že nepreukázal zloženie skúšky z občianskej integrácie týkajúcej sa jazyka a znalostí o spoločnosti tohto členského štátu, ak konkrétne spôsoby povinnosti zložiť túto skúšku nejdú nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie cieľa spočívajúceho v uľahčení integrácie štátnych príslušníkov tretích krajín, čo musí preskúmať vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 374, 6.11.2017.


title: Vec C-171/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 7. novembra 2018 – Európska komisia/Maďarsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2006/123/ES — Články 15 až 17 — Článok 49 ZFEÚ — Sloboda usadiť sa — Článok 56 ZFEÚ — Slobodné poskytovanie služieb — Národný systém mobilného platenia — Monopol)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/9

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 7. novembra 2018 – Európska komisia/Maďarsko
      (Vec C-171/17) (1)

      ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2006/123/ES - Články 15 až 17 - Článok 49 ZFEÚ - Sloboda usadiť sa - Článok 56 ZFEÚ - Slobodné poskytovanie služieb - Národný systém mobilného platenia - Monopol))
      (2019/C 16/10)
      Jazyk konania: maďarčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: V. Bottka a H. Tserepa-Lacombe, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Maďarsko (v zastúpení: M.Z. Fehér a G. Koós, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Maďarsko si tým, že zaviedlo a ponechalo v platnosti národný systém mobilného platenia upravený v nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló 2011. évi CC. törvény (zákon č. CC z roku 2011 o národnom systéme mobilného platenia) a 356/2012. (XII 13.) Korm. rendelet a nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló törvény végrehajtásáról (nariadenie vlády č. 356/2012, ktorým sa vykonáva zákon o národnom systéme mobilného platenia), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 15 ods. 2 písm. d) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu a článku 56 ZFEÚ.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Európska komisia a Maďarsko znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec T-140/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018 – LMP Lichttechnik/EUIPO (LITECRAFT) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LITECRAFT — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/44

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018 – LMP Lichttechnik/EUIPO (LITECRAFT)
      (Vec T-140/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie LITECRAFT - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“))
      (2019/C 16/54)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH (Ibbenbüren, Nemecko) (v zastúpení: R. Plegge, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: W. Schramek a D. Hanf, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 8. januára 2018 (vec R 699/2017-2) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia LITECRAFT ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 7.5.2018.


title: Vec T-316/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018 – PKK/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Obmedzujúce opatrenia prijaté proti PKK v rámci boja proti terorizmu — Zmrazenie finančných prostriedkov — Právomoc Rady — Možnosť označiť orgán tretieho štátu za príslušný orgán v zmysle spoločnej pozície 2001/931/SZBP — Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančných prostriedkov — Odkaz na teroristické činy — Súdne preskúmanie — Povinnosť odôvodnenia — Námietka nezákonnosti“)

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/33

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018 – PKK/Rada
      (Vec T-316/14) (1)

      ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Obmedzujúce opatrenia prijaté proti PKK v rámci boja proti terorizmu - Zmrazenie finančných prostriedkov - Právomoc Rady - Možnosť označiť orgán tretieho štátu za príslušný orgán v zmysle spoločnej pozície 2001/931/SZBP - Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančných prostriedkov - Odkaz na teroristické činy - Súdne preskúmanie - Povinnosť odôvodnenia - Námietka nezákonnosti“))
      (2019/C 16/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Kurdistan Workers’ Party (PKK) (v zastúpení: A. van Eik, T. Buruma a M. Wijngaarden, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne F. Naert a G. Étienne, neskôr F. Naert a H. Marcos Fraile, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne C. Brodie a V. Kaye, neskôr C. Brodie a S. Brandon, neskôr C. Brodie, C. Crane a R. Fadoju, neskôr C. Brodie, R. Fadoju a P. Nevill, napokon R. Fadoju, splnomocnení zástupcovia), Európska komisia (v zastúpení: pôvodne F. Castillo de la Torre a D. Gauci, neskôr D. Gauci a J. Norris-Usher a T. Ramopoulos, napokon J. Norris-Usher, T. Ramopoulos a R. Tricot, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci pôvodne k zrušeniu vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 125/2014 z 10. februára 2014, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 714/2013 (Ú. v. EÚ L 40, 2014, s. 9), v rozsahu, v akom sa tento akt týka žalobkyne, ako aj následne k zrušeniu ďalších nadväzujúcich aktov v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 125/2014 z 10. februára 2014, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 714/2013, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka Kurdistan Workers’ Party (PKK).

                  2.

                  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 790/2014 z 22. júla 2014, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie č. 125/2014, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka PKK.

                  3.

                  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/513 z 26. marca 2015, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie č. 790/2014, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka PKK.

                  4.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/521 z 26. marca 2015, ktorým sa aktualizuje a mení zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2014/483/SZBP, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka PKK.

                  5.

                  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/1325 z 31. júla 2015, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/513, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka PKK.

                  6.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/1334 z 31. júla 2015, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2015/521, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka PKK.

                  7.

                  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/2425 z 21. decembra 2015, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie 2015/1325, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka PKK.

                  8.

                  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2016/1127 z 12. júla 2016, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu, a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie 2015/2425, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka PKK.

                  9.

                  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2017/150 z 27. januára 2017, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu, a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie 2016/1127, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka PKK.

                  10.

                  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2017/1420 zo 4. augusta 2017, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie 2017/150, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka PKK.

                  11.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/1426 zo 4. augusta 2017, ktorým sa aktualizuje zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú články 2, 3 a 4 spoločnej pozície 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie (SZBP) 2017/154, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka PKK.

                  12.

                  V zostávajúcej časti sa návrh na vyhlásenie neuplatniteľnosti nariadenia Rady (ES) č. 2580/2001 z 27. decembra 2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu vo vzťahu k PKK zamieta.

                  13.

                  Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila PKK.

                  14.

                  Európska komisia a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 245, 28.7.2014.


title: Vec T-647/18: Žaloba podaná 29. októbra 2018 – ZQ/Komisia

text:
               14.1.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/54

      Žaloba podaná 29. októbra 2018 – ZQ/Komisia
      (Vec T-647/18)
      (2019/C 16/65)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: ZQ (v zastúpení: C. Cortese, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie, konkrétne

                              a)

                              zrušil rozhodnutie menovacieho orgánu (MO) z 15. decembra 2017 zapísané v ARES 18. decembra 2017 HR.E.2/AS/Ares (2017), ktorého predmetom je „Request for assistance D/374/17“,

                              b)

                              v rozsahu, v akom je to potrebné, zrušil rozhodnutie MO z 19. júla 2018 o zamietnutí sťažnosti podanej žalobcom pod R/187/18, HR.E.2/Ares (2018),

                              c)

                              uložil Komisii povinnosť nahradiť ujmu vo výške 1 000 000 eur, ktorá vznikla žalobcovi v dôsledku mnohých nezrovnalostí, ktorých prejavom je napadnuté rozhodnutie alebo s ktorými je toto rozhodnutie úzko spojené,

            Okrem toho

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobca v prejednávanej veci spochybňuje skutočnosť, že Komisia odmietla vyhovieť jeho žiadosti o pomoc týkajúcej sa obťažovania, ktorého bol obeťou z dôvodu svojej sexuálnej orientácie.
      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení.

                              —

                              Žalobca v tejto súvislosti tvrdí, že zjavne nesprávne posúdenie vyplýva z celkového hľadiska z postoja zaujatého v samotnom rozhodnutí, že tvrdenia žalobcu nie sú dôveryhodné, lebo sa týkajú veľmi dlhého obdobia, pričom žalobca počas neho nepodal formálnu sťažnosť.

                              —

                              Existencia ujmy je tiež jediným vysvetlením skutočnosti, že MO sa v napadnutom rozhodnutí nevyjadril k sérii namietaných skutočností, ktoré neboli nijako posúdené.

                              —

                              Tvrdenia žalobcu týkajúce sa namietaného obťažovania boli rýchlo klasifikované ako bežné prípady zlej organizácie alebo telesná konfliknosť na pracovisku.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení právnych noriem.
                  Žalobca sa v tomto ohľade namieta:

                              a)

                              použitie nesprávneho pojmu obťažovanie, ktorý zahŕňa zlomyseľnosť (animus nocendi) konajúceho subjektu,

                              b)

                              použitie spôsobu dokazovania, ktorý nezodpovedá tomu, čo sa požaduje podľa uplatňujúceho sa práva, ale naopak zahŕňa dokazovanie existencie skutočností a ich jednoznačnej právnej kvalifikácie bez akejkoľvek primeranej pochybnosti,

                              c)

                              použitie zjavne nesprávneho spôsobu dokazovania, pokiaľ ide o posudzovanie dôveryhodnosti sťažnosti vzhľadom na uplynulý čas,

                              d)

                              porušenie povinnosti prešetriť vec v prípade dôveryhodných tvrdení z úradnej povinnosti.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na nedostatočnosti alebo absencii odôvodnenia.

                              —

                              Žalobca v tejto súvislosti tvrdí, že aj keby sa zohľadnilo odôvodnenie uvedené v rozhodnutí o zamietnutí sťažnosti, napadnuté rozhodnutie je v značnej miere poznačené nedostatočnosťou odôvodnenia.

            Pokiaľ ide o návrhy znejúce na náhradu ujmy, žalobca tvrdí, že v prejednávanej veci boli splnené všetky podmienky vyžadované podľa judikatúry.