title: Vec C-652/16: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad – Bulharsko) – Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Ahmedbekov/Zamestnik-predsedatel na Dăržavna agencija za bežancite (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločná politika vo veciach azylu a doplnkovej ochrany — Normy pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany — Smernica 2011/95/EÚ — Články 3, 4, 10 a 23 — Žiadosti o medzinárodnú ochranu, ktoré samostatne podali príslušníci tej istej rodiny — Posúdenie na individuálnom základe — Zohľadnenie hrozieb, ktorým čelí rodinný príslušník v rámci posúdenia žiadosti iného rodinného príslušníka na individuálnom základe — Výhodnejšie normy, ktoré členské štáty môžu zachovávať alebo zaviesť na rozšírenie azylu alebo doplnkovej ochrany na rodinných príslušníkov osoby s postavením medzinárodnej ochrany — Posúdenie dôvodov prenasledovania — Účasť azerbajdžanského štátneho príslušníka na podaní sťažnosti proti svojej krajine na Európsky súd pre ľudské práva — Spoločné procesné normy — Smernica 2013/32/EÚ — Článok 46 — Právo na účinný opravný prostriedok — Posúdenie v plnom rozsahu ex nunc — Dôvody prenasledovania alebo skutkové okolnosti zamlčané pred rozhodujúcim orgánom, ale uplatnené v rámci opravného prostriedku podaného proti rozhodnutiu prijatého týmto orgánom)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/4

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad – Bulharsko) – Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Ahmedbekov/Zamestnik-predsedatel na Dăržavna agencija za bežancite
      (Vec C-652/16) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločná politika vo veciach azylu a doplnkovej ochrany - Normy pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany - Smernica 2011/95/EÚ - Články 3, 4, 10 a 23 - Žiadosti o medzinárodnú ochranu, ktoré samostatne podali príslušníci tej istej rodiny - Posúdenie na individuálnom základe - Zohľadnenie hrozieb, ktorým čelí rodinný príslušník v rámci posúdenia žiadosti iného rodinného príslušníka na individuálnom základe - Výhodnejšie normy, ktoré členské štáty môžu zachovávať alebo zaviesť na rozšírenie azylu alebo doplnkovej ochrany na rodinných príslušníkov osoby s postavením medzinárodnej ochrany - Posúdenie dôvodov prenasledovania - Účasť azerbajdžanského štátneho príslušníka na podaní sťažnosti proti svojej krajine na Európsky súd pre ľudské práva - Spoločné procesné normy - Smernica 2013/32/EÚ - Článok 46 - Právo na účinný opravný prostriedok - Posúdenie v plnom rozsahu ex nunc - Dôvody prenasledovania alebo skutkové okolnosti zamlčané pred rozhodujúcim orgánom, ale uplatnené v rámci opravného prostriedku podaného proti rozhodnutiu prijatého týmto orgánom))
      (2018/C 436/04)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administrativen săd Sofija-grad

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Ahmedbekov

         Žalovaný: Zamestnik-predsedatel na Dăržavna agencija za bežancite

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011 o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany sa má vykladať v tom zmysle, že v rámci posúdenia žiadosti o medzinárodnú ochranu na individuálnom základe treba zohľadniť hrozby prenasledovania a vážneho bezprávia, ktorým čelí rodinný príslušník žiadateľa, aby sa určilo, či je tento žiadateľ z dôvodu svojej rodinnej väzby s uvedenou ohrozenou osobou sám vystavený takýmto hrozbám.

                  2.

                  Smernica 2011/95 a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby žiadosti o medzinárodnú ochranu podané samostatne príslušníkmi tej istej rodiny podliehali opatreniam, ktorých cieľom je upraviť akúkoľvek prípadnú väzbu, ale bránia tomu, aby tieto žiadosti boli predmetom spoločného posudzovania. Bránia taktiež tomu, aby posudzovanie uvedených žiadostí bolo prerušené až do ukončenia konania o posúdení inej z týchto žiadostí.

                  3.

                  Článok 3 smernice 2011/95 sa má vykladať v tom zmysle, že umožňuje členskému štátu v prípade priznania medzinárodnej ochrany príslušníkovi rodiny podľa režimu zavedeného touto smernicou stanoviť rozšírenie tejto ochrany na iných príslušníkov tejto rodiny, pokiaľ sa na tieto osoby nevzťahuje dôvod vylúčenia uvedený v článku 12 tej istej smernice a pokiaľ ich situácia má z dôvodu potreby zachovania celistvosti rodiny súvislosť s logickým zmyslom medzinárodnej ochrany.

                  4.

                  Dôvod neprípustnosti uvedený v článku 33 ods. 2 písm. e) smernice 2013/32 sa nevzťahuje na situáciu, o akú ide vo veci samej, v ktorej dospelá osoba podá vo svojom mene a v mene svojho maloletého dieťaťa žiadosť o medzinárodnú ochranu, ktorá sa okrem iného zakladá na existencii rodinnej väzby s inou osobou, ktorá samostatne podala žiadosť o medzinárodnú ochranu.

                  5.

                  Účasť žiadateľa o medzinárodnú ochranu na podaní sťažnosti proti svojej krajine pôvodu na Európsky súd pre ľudské práva sa v zásade nemá považovať v rámci posúdenia dôvodov prenasledovania uvedeného v článku 10 smernice 2011/95 za účasť, ktorá preukazuje príslušnosť tohto žiadateľa k „určitej sociálnej skupine“ v zmysle odseku 1 písm. d) tohto článku, ale sa má považovať za dôvod prenasledovania za „politický názor“ v zmysle odseku 1 písm. e) uvedeného článku, ak existujú oprávnené dôvody k obave, že účasť na podaní tejto sťažnosti bude uvedenou krajinou vnímaný ako akt politického disentu, proti ktorému tento režim môže uplatniť represálie.

                  6.

                  Článok 46 ods. 3 smernice 2013/32 v spojení s odkazom na konanie o opravnom prostriedku uvedené v článku 40 ods. 1 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že súd, na ktorý bola podaná žaloba proti rozhodnutiu o zamietnutí medzinárodnej ochrany, má v zásade povinnosť posúdiť z titulu „ďalších vyhlásení“ a potom, ako požiadal o ich posúdenie rozhodujúci orgán, dôvody priznania medzinárodnej ochrany alebo skutkové okolnosti, ktoré hoci sa týkajú skutočností, alebo hrozieb, ku ktorým údajne došlo pred prijatím uvedeného rozhodnutia o zamietnutí, alebo dokonca pred podaním žiadosti o medzinárodnú ochranu, sú prvýkrát uvedené v konaní o opravnom prostriedku. Tento súd naopak nemá uvedenú povinnosť, ak konštatuje, že tieto dôkazy alebo tieto skutočnosti boli uvedené v neskorom štádiu konania o opravnom prostriedku a nie sú dostatočne konkrétne, aby mohli byť riadne skúmané, alebo pokiaľ ide o skutkové okolnosti, ak konštatuje, že tieto okolnosti nie sú významné alebo dostatočne odlišné od okolností, ktoré rozhodujúci orgán už mohol zohľadniť.

         (1)  Ú. v. EÚ C 86, 20.3.2017.


title: Vec C-599/18 P: Odvolanie podané 21. septembra 2018: Silec Cable SAS, General Cable Corp. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 12. júla 2018 vo veci T-438/14, Silec Cable, General Cable/Komisia

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/28

      Odvolanie podané 21. septembra 2018: Silec Cable SAS, General Cable Corp. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 12. júla 2018 vo veci T-438/14, Silec Cable, General Cable/Komisia
      (Vec C-599/18 P)
      (2018/C 436/39)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Silec Cable SAS, General Cable Corp. (v zastúpení: I. Sinan, barrister, C. Renner, Rechtsanwältin)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  zrušil článok 1 rozhodnutia (1) v rozsahu, v akom sa týka Silec Cable a General Cable,

                  —

                  subsidiárne zmenil a doplnil článok 2 napadnutého rozhodnutia a znížiť výšku pokuty uloženej spoločnostiam Silec Cable a General Cable v súlade s tvrdeniami predloženými v rámci tohto odvolania,

                  —

                  subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu,

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľky svojím prvým odvolacím dôvodom tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nesprávne uplatnil pravidlá týkajúce sa dokazovania a skreslil dôkazy, ktoré mu boli predložené v súvislosti s účasťou odvolateľky Silec na údajnom porušení.
      Všeobecný súd nesprávne použil kritérium otvoreného a verejného dištancovania sa na zvrátenie dôkazného bremena preukazujúceho údajné porušenie zo strany spoločnosti Silec. Odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd sa tiež dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že sa opieral výlučne o subjektívny dojem ostatných účastníkov porušenia na účely preukázania účasti odvolateľky Silec na porušení. Okrem toho odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd skreslil predložené dôkazy a tiež porušil svoju povinnosť služobného tajomstva (článok 339 ZFEÚ), keď rozhodol, že odvolateľka Silec sa zúčastnila na údajnom porušení.
      Odvolateľky svojím druhým odvolacím dôvodom tvrdia, že Všeobecný súd porušil zásadu rovnosti zaobchádzania, keď odmietol považovať účasť odvolateľky Silec na údajnom porušení za „marginálneho účastníka“.
      Odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd pri určení individuálnej účasti odvolateľky Silec na účely stanovenia výšky pokuty neoprávnene zohľadnil správanie spoločnosti Safran/Sagem/Sagem Communications. Odvolateľky tvrdia, že sám Všeobecný súd poskytol v tejto súvislosti zjavne rozporuplné odôvodnenie. Odvolateľky napokon tvrdia, že Všeobecný súd porovnával nesprávnu faktickú situáciu, keď dospel k záveru, že Komisia sa nedopustila diskriminácie odvolateľky, keď odmietla považovať odvolateľku Silec za marginálneho účastníka.

         (1)  Rozhodnutie Komisie z 2. apríla 2014 týkajúce sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článku 53 Dohody o EHP (vec AT.39610 – Elektrické káble) [oznámené pod číslom C (2014) 2139 final] (Ú. v. EÚ C 319, 2014, s. 10).


title: Vec T-109/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 18. októbra 2018 – FCA US/EUIPO – Busbridge (VIPER) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie VIPER — Skoršia národná slovná ochranná známka VIPER — Riadne používanie skoršej ochrannej známky — Výrobky, pre ktoré bola skoršia ochranná známka používaná — Význam používania skoršej ochrannej známky — Článok 57 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 64 ods. 2 a 3 nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/41

      Rozsudok Všeobecného súdu z 18. októbra 2018 – FCA US/EUIPO – Busbridge (VIPER)
      (Vec T-109/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie VIPER - Skoršia národná slovná ochranná známka VIPER - Riadne používanie skoršej ochrannej známky - Výrobky, pre ktoré bola skoršia ochranná známka používaná - Význam používania skoršej ochrannej známky - Článok 57 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 64 ods. 2 a 3 nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2018/C 436/58)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Michigan, Spojené štáty) (v zastúpení: C. Morcom, QC)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Hanf, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Spojené kráľovstvo)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 1. decembra 2016 (vec R 554/2016-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi pánom Busbridgeom a FCA US

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  FCA US LLC je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 121, 18.4.2017.


title: Vec C-668/16: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 – Európska komisia/Spolková republika Nemecko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2006/40/ES — Emisie z klimatizačných systémov motorových vozidiel — Článok 5 ods. 4 a 5 — Smernica 2007/46/ES — Schvaľovanie motorových vozidiel — Články 12, 29, 30 a 46 — Vozidlá, ktoré nie sú v zhode s technickými predpismi — Zodpovednosť vnútroštátnych orgánov)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/6

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 – Európska komisia/Spolková republika Nemecko
      (Vec C-668/16) (1)

      ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2006/40/ES - Emisie z klimatizačných systémov motorových vozidiel - Článok 5 ods. 4 a 5 - Smernica 2007/46/ES - Schvaľovanie motorových vozidiel - Články 12, 29, 30 a 46 - Vozidlá, ktoré nie sú v zhode s technickými predpismi - Zodpovednosť vnútroštátnych orgánov))
      (2018/C 436/05)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes, D. Kukovec a C. Becker, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: T. Henze a D. Klebs, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Spolková republika Nemecko si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú

                              —

                              zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/40/ES zo 17. mája 2006 o emisiách z klimatizačných systémov v motorových vozidlách, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 70/156/EHS, ako aj z článkov 12 a 30 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (rámcová smernica), zmenenej nariadením Komisie (EÚ) č. 371/2010 zo 16. apríla 2010, tým, že v lehote stanovenej v odôvodnenom stanovisku neprijala opatrenia potrebné na obnovenie zhody 133 713 vozidiel typov 246, 176 a 117, uvedených na trh spoločnosťou Daimler AG v období od 1. januára do 26. júna 2013, s ich schválenými typmi, pretože neboli vybavené chladivom R1234yf deklarovaným pre tieto schválené typy, ale chladivom s potenciálom globálneho otepľovania vyšším ako 150, ktoré je v rozpore so stropom stanoveným v článku 5 ods. 4 smernice 2006/40, a

                              —

                              zo smernice 2006/40, ako aj z ustanovení článku 46 v spojení s článkami 5 a 18 smernice 2007/46, zmenenej nariadením č. 371/2010, tým, že v lehote stanovenej v odôvodnenom stanovisku neprijala opatrenia potrebné na vykonanie sankcií uvedených v článku 46 tejto poslednej uvedenej smernice, aby zabezpečila, že výrobcovia dodržia články 5 a 18 uvedenej smernice týkajúce sa zhody výroby a vydania osvedčenia o zhode.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Spolková republika Nemecko znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

                  4.

                  Európska komisia znáša polovicu vlastných trov konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 70, 6.3.2017.


title: Vec T-164/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. októbra 2018 – Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion/EUIPO – Pink Lady America (WILD PINK) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie WILD PINK — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie a skoršia národná slovná ochranná známka PINK LADY — Skoršie obrazové ochranné známky Európskej únie Pink Lady — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia 2017/1001]“)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/42

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. októbra 2018 – Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion/EUIPO – Pink Lady America (WILD PINK)
      (Vec T-164/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie WILD PINK - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie a skoršia národná slovná ochranná známka PINK LADY - Skoršie obrazové ochranné známky Európskej únie Pink Lady - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia 2017/1001]“))
      (2018/C 436/59)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Austrália) a Star Fruits Diffusion (Le Pontet, Francúzsko) (v zastúpení: T. de Haan, P. Péters a H. Abraham, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Pink Lady America LLC (Yakima, Washington, Spojené štáty) (v zastúpení: pôvodne R. Manno a S. Travaglio, neskôr R. Manno, avocats)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 10. januára 2017 (vec R 87/2015-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion na jednej strane a Pink Lady America na strane druhej

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 10. januára 2017 (vec R 87/2015-4) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť polovicu trov konania, ktoré vznikli spoločnostiam Apple and Pear Australia Ltd a Star Fruits Diffusion, ako aj polovicu nevyhnutných nákladov, ktoré týmto spoločnostiam vznikli v súvislosti s konaním pred odvolacím senátom EUIPO.

                  3.

                  Pink Lady America LLC znáša svoje trovy konania a polovicu trov konania, ktoré vznikli spoločnostiam Apple and Pear Australia Ltd a Star Fruits Diffusion, ako aj polovicu nevyhnutných nákladov, ktoré týmto spoločnostiam vznikli v súvislosti s konaním pred odvolacím senátom EUIPO.

         (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec T-564/18: Žaloba podaná 21. septembra 2018 – Bernis a iní/ECB

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/53

      Žaloba podaná 21. septembra 2018 – Bernis a iní/ECB
      (Vec T-564/18)
      (2018/C 436/75)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Ernests Bernis (Jurmala, Litva), Oļegs Fiļs (Jurmala), OF Holding SIA (Riga, Litva) a Cassandra Holding Company SIA (Jurmala) (v zastúpení: O. Behrends, M. Kirchner a L. Feddern, advokáti)

         Žalovaná: Európska centrálna banka (ECB)

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie ECB-SSM-2018-LVABL-2 WOANCA-2018-0007 z 11. júla 2018 o odňatí bankovej licencie spoločnosti ABLV Bank, AS,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tom, že ECB nesprávne dospela k záveru, že podmienky na odobratie licencie boli splnené.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tom, že ECB nezohľadnila diskrečnú povahu rozhodnutia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tom, že ECB porušila zásadu proporcionality.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že ECB sa dopustila zneužitia právomoci.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na nedostatku odôvodnenia, ku ktorému došlo v rozhodnutí ECB.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod sa týka porušenia podstatných procesných náležitostí.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod založený na porušení zásady nemo auditur.


title: Vec C-519/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 7. augusta 2018 – TB/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 7. augusta 2018 – TB/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Vec C-519/18)
      (2018/C 436/23)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: TB

         Žalovaný: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 10 ods. 2 smernice Rady 2003/86/ES o práve na zlúčenie rodiny (1) vykladať v tom zmysle, že ak členský štát povolí na základe uvedeného článku vstup na svoje územie rodinnému príslušníkovi, ktorý nie je uvedený v článku 4, môže voči tomuto rodinnému príslušníkovi uplatňovať iba požiadavku, ktorú stanovuje článok 10 ods. 2 (rodinný príslušník „je od utečenca závislý“)?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku; na to, aby mohla byť splnená podmienka „závislosti“ („dependency“) upravená v článku 4 ods. 2 písm. a) smernice, zahŕňa táto podmienka situáciu, v ktorej musia byť kumulatívne dané jednotlivé aspekty závislosti, alebo stačí, že sú dané niektoré aspekty podľa konkrétnych okolností jednotlivej veci? Je v tejto súvislosti v súlade s požiadavkou stanovenou v článku 10 ods. 2 (rodinný príslušník „je od utečenca závislý“) vnútroštátne ustanovenie, ktoré vylučuje individuálne posúdenie, pričom za podmienku splnenia tejto požiadavky považuje výlučne jednu skutočnosť (určujúci aspekt závislosti: „[preukázateľne] [sa nedokázať] o seba postarať z dôvodu svojho zdravotného stavu“)?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku a ak členský štát môže uplatňovať aj iné požiadavky okrem tých, ktoré sú uvedené v článku 10 ods. 2 (rodinný príslušník „je od utečenca závislý“), znamená to, že ak to členský štát považuje za vhodné, je oprávnený stanoviť určité požiadavky, vrátane tých, ktoré sú vo vzťahu k iným rodinným príslušníkom stanovené v článku 4 ods. 2, alebo môže uplatniť len požiadavku uvedenú v článku 4 ods. 3 smernice? Akú skutkovú situáciu predpokladá v tomto prípade požiadavka „objectively unable to provide for their own needs on account of their state of health“ [(„sú objektívne neschopné zabezpečiť svoje vlastné potreby z dôvodu svojho zdravotného stavu“)] uvedená v článku 4 ods. 3 smernice? Má sa vykladať v tom zmysle, že rodinný príslušník nedokáže „uspokojiť svoje potreby“, alebo v tom zmysle, že „nie je schopný“ sa „postarať sám o seba“, alebo sa má vykladať inak?

         (1)  Smernica Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny (Ú. v. EÚ L 251, 2003, s. 12).


title: Vec T-567/18: Žaloba podaná 21. septembra 2018 – VE/ESMA

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/54

      Žaloba podaná 21. septembra 2018 – VE/ESMA
      (Vec T-567/18)
      (2018/C 436/76)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: VE (v zastúpení: N. Flandin a L. Levi, advokáti)

         Žalovaný: Európsky orgán pre cenné papiere a trhy (ESMA)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie ESMA z 11. júna 2018, ktorým sa zamieta sťažnosť, ktorú žalobca podal proti rozhodnutiu ESMA zo 14. novembra 2017, ktorým bol ukončený pracovný pomer žalobcu v ESMA,

                  —

                  zároveň zrušil, ak je to potrebné, rozhodnutie ESMA zo 14. novembra 2017,

                  —

                  priznal žalobcovi náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú utrpel, a

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalobcovi nebolo oznámené rozhodnutie o ukončení jeho pracovného pomeru v rámci riadnej výpovednej lehoty stanovenej v pracovnej zmluve.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení práva byť vypočutý.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti uviesť odôvodnenie, ktorá je stanovená v článku 41 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie, a podľa ktorej má administratíva povinnosť odôvodniť svoje rozhodnutia.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie zamietnuť návrhy žalobcu a rozhodnutie o ukončení pracovného pomeru mali nesprávny právny základ, keďže obe tieto rozhodnutia vychádzajú z hodnotiacej správy za rok 2016, ktorá je založená na zjavne nesprávnom právnom posúdení.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti žalovaného konať s náležitou starostlivosťou vzhľadom na zdravotné problémy žalobcu a jeho všeobecné pracovné podmienky.


title: Vec T-171/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. októbra 2018 – M & K/EUIPO – Genfoot (KIMIKA) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie KIMIKA — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie KAMIK — Relatívne dôvody zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Riadne používanie — Článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 47 ods. 2 a 3 nariadenia 2017/1001)“)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/43

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. októbra 2018 – M & K/EUIPO – Genfoot (KIMIKA)
      (Vec T-171/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie KIMIKA - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie KAMIK - Relatívne dôvody zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Riadne používanie - Článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 47 ods. 2 a 3 nariadenia 2017/1001)“))
      (2018/C 436/60)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: M & K Srl (Prato, Taliansko) (v zastúpení: pôvodne F. Caricato, neskôr M. Cartella a B. Cartella, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Markakis a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Genfoot, Inc. (Montreal, Quebec, Kanada) (v zastúpení: E. Saarmann a P. Baronikians, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 12. januára 2017 (vec R 1206/2016-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Genfoot a M & K

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  M & K Srl je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec C-12/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Tribunalul Botoşani, Ministerul Justiţiei/Maria Dicu (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálna politika — Organizácia pracovného času — Smernica 2003/88/ES — Právo na platenú dovolenku za kalendárny rok — Smernica 2010/18/EÚ — Revidované znenie rámcovej dohody o rodičovskej dovolenke — Rodičovská dovolenka, ktorá sa nepovažuje za obdobie skutočného výkonu práce)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/7

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Tribunalul Botoşani, Ministerul Justiţiei/Maria Dicu
      (Vec C-12/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Organizácia pracovného času - Smernica 2003/88/ES - Právo na platenú dovolenku za kalendárny rok - Smernica 2010/18/EÚ - Revidované znenie rámcovej dohody o rodičovskej dovolenke - Rodičovská dovolenka, ktorá sa nepovažuje za obdobie skutočného výkonu práce))
      (2018/C 436/06)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolatelia: Tribunalul Botoşani, Ministerul Justiţiei

         Ďalší účastník konania: Maria Dicu

         za účasti: Curtea de Apel Suceava, Consiliul Superior al Magistraturii

         Výrok rozsudku

      Článok 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takému vnútroštátnemu ustanoveniu, o aké ide vo veci samej, podľa ktorého sa na účely určenia práv na platenú dovolenku za kalendárny rok, ktorú tento článok zaručuje pracovníkovi za referenčné obdobie, nepovažuje doba trvania rodičovskej dovolenky, ktorú tento pracovník čerpal počas uvedeného obdobia, za obdobie skutočného výkonu práce.

         (1)  Ú. v. EÚ C 104, 3.4.2017.


title: Vec T-569/18: Žaloba podaná 25. septembra 2018 – W. Kordes’ Söhne Rosenschulen/EUIPO (Kordes’ Rose Monique)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/54

      Žaloba podaná 25. septembra 2018 – W. Kordes’ Söhne Rosenschulen/EUIPO (Kordes’ Rose Monique)
      (Vec T-569/18)
      (2018/C 436/77)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: W. Kordes’ Söhne Rosenschulen GmbH & Co KG (Klein Offenseth-Sparrieshoop, Nemecko) (v zastúpení: G. Würtenberger, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „Kordes’ Rose Monique“ – prihláška č. 15 856 743

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 12. júla 2018 vo veci R 1929/2017-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. m) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 95 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec C-600/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 24. septembra 2018 – UTEP 2006. SRL/Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/29

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 24. septembra 2018 – UTEP 2006. SRL/Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály
      (Vec C-600/18)
      (2018/C 436/40)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság.

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: UTEP 2006. SRL

         Žalovaný: Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

         Prejudiciálna otázka

      Má sa [článok] 92 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bráni takému výkladu § 12/A a kis- és középvállalkozásokról, fejlődésük támogatásáról szóló 2004. [évi] XXXIV. törvény (zákon č. XXXIV z roku 2004 o malých a stredných podnikoch a o pomoci na ich rozvoj; ďalej len „zákon KKV“) a praxi orgánov, ktoré sa ním riadia, podľa ktorých nie je možné uplatniť § 12/A zákona KKV na podniky (právne subjekty), ktoré nie sú registrované v Maďarsku, ale v inom členskom štáte, pričom inak zodpovedajú pojmu malého a stredného podniku stanoveného uvedeným zákonom?


title: Vec C-602/18 P: Odvolanie podané 21. septembra 2018: Star Television Productions Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. júla 2018 vo veci T-797/17, Star Television Productions/EUIPO – Marc Dorcel (STAR)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/30

      Odvolanie podané 21. septembra 2018: Star Television Productions Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. júla 2018 vo veci T-797/17, Star Television Productions/EUIPO – Marc Dorcel (STAR)
      (Vec C-602/18 P)
      (2018/C 436/41)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Star Television Productions Ltd (v zastúpení: D. Farnsworth, solicitor)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Marc Dorcel
      Uznesením z 18. októbra 2018 Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol, že odvolanie sa zamieta.


title: Vec T-577/18: Žaloba podaná 25. septembra 2018 – Crédit agricole Corporate and Investment Bank/ECB

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/56

      Žaloba podaná 25. septembra 2018 – Crédit agricole Corporate and Investment Bank/ECB
      (Vec T-577/18)
      (2018/C 436/79)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge, Francúzsko) (v zastúpení: A. Champsaur a A. Delors, avocats)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil, na základe článkov 256 a 263 ZFEÚ, rozhodnutie ECB-SSM-2018-FRCAG-76, ktoré ECB prijala 16. júla 2018,

                  —

                  uložil ECB povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uplatňuje žalobkyňa dva žalobné dôvody, ktoré sú v podstate rovnaké ako žalobné dôvody uplatňované vo veci T-576/18, Crédit agricole/ECB.


title: Vec C-616/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal tribunal d’instance d’Épinal (Francúzsko) 1. októbra 2018 – Cofidis SA/YU, ZT

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/30

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal tribunal d’instance d’Épinal (Francúzsko) 1. októbra 2018 – Cofidis SA/YU, ZT
      (Vec C-616/18)
      (2018/C 436/42)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal d’instance d’Épinal

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Cofidis SA

         Žalovaní: YU, ZT

         Prejudiciálna otázka

      Bráni ochrana, ktorú smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (1) zabezpečuje pre spotrebiteľov, vnútroštátnemu ustanoveniu, ktoré v prípade konania začatého podnikateľom proti spotrebiteľovi na základe zmluvy o úvere uzatvorenej medzi nimi, zakazuje vnútroštátnemu súdu, aby po uplynutí päťročnej premlčacej doby, ktorá začína plynúť odo dňa uzavretia zmluvy, uplatnil ex offo alebo na základe námietky vznesenej zo strany spotrebiteľa dôvod spočívajúci v porušení ustanovení týkajúcich sa povinnosti overiť schopnosť spotrebiteľa splácať úver stanovenú v článku 8 tejto smernice, ustanovení týkajúcich sa informácií, ktoré musia byť v zmluvách o úvere uvedené zrozumiteľným a stručným spôsobom, obsiahnutých v článku 10 a nasl. uvedenej smernice, a všeobecnejšie porušenie akýchkoľvek ustanovení chrániacich spotrebiteľov stanovených v danej smernici, a uložil zodpovedajúce sankcie za toto porušenie?

         (1)  Ú. v. EÚ L 133, 2008, s. 66.


title: Vec T-578/18: Žaloba podaná 25. septembra 2018 – CA Consumer Finance/ECB

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/56

      Žaloba podaná 25. septembra 2018 – CA Consumer Finance/ECB
      (Vec T-578/18)
      (2018/C 436/80)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: CA Consumer Finance (Massy, Francúzsko) (v zastúpení: A. Champsaur a A. Delors, avocats)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil, na základe článkov 256 a 263 ZFEÚ, rozhodnutie ECB-SSM-2018-FRCAG-77, ktoré ECB prijala 16. júla 2018,

                  —

                  uložil ECB povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uplatňuje žalobkyňa dva žalobné dôvody, ktoré sú v podstate rovnaké ako žalobné dôvody uplatňované vo veci T-576/18, Crédit agricole/ECB.


title: Vec T-367/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 18. októbra 2018 – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Tvar elektricky ovládaného zdvíhacieho stĺpika) („Dizajn Spoločenstva — Konanie o výmaze — Zapísaný dizajn Spoločenstva predstavujúci tvar elektricky ovládaného zdvíhacieho stĺpika — Skorší dizajn Spoločenstva — Dôvod výmazu — Nedostatok osobitého charakteru — Informovaný užívateľ — Neexistencia odlišného celkového dojmu — Článok 6 nariadenia (ES) č. 6/2002“)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/44

      Rozsudok Všeobecného súdu z 18. októbra 2018 – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Tvar elektricky ovládaného zdvíhacieho stĺpika)
      (Vec T-367/17) (1)

      ((„Dizajn Spoločenstva - Konanie o výmaze - Zapísaný dizajn Spoločenstva predstavujúci tvar elektricky ovládaného zdvíhacieho stĺpika - Skorší dizajn Spoločenstva - Dôvod výmazu - Nedostatok osobitého charakteru - Informovaný užívateľ - Neexistencia odlišného celkového dojmu - Článok 6 nariadenia (ES) č. 6/2002“))
      (2018/C 436/61)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Linak A/S (Nordborg, Dánsko) (v zastúpení: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: pôvodne G. Sakalaite-Orlovskiene a A. Folliard-Monguiral, neskôr G. Sakalaite-Orlovskiene a J. Ivanauskas, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, Čína)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 21. marca 2017 (vec R 1411/2015-3) týkajúcemu sa konania o výmaze medzi Linak a ChangZhou Kaidi Electrical

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Linak A/S je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 31.7.2017.


title: Vec C-56/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad – Bulharsko) – Bahtiyar Fathi/Predsedatel na Dăržavna agencija za bežancite (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Hranice, azyl a prisťahovalectvo — Nariadenie (EÚ) č. 604/2013 — Článok 3 — Určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretieho štátu v jednom z členských štátov — Posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu bez výslovného rozhodnutia o určení členského štátu zodpovedného za posúdenie — Smernica 2011/95/EÚ — Články 9 a 10 — Prenasledovanie z dôvodov náboženského vyznania — Dôkaz — Iránska právna úprava o odpadlíctve od viery — Smernica 2013/32/EÚ — Článok 46 ods. 3 — Účinný opravný prostriedok)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/7

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad – Bulharsko) – Bahtiyar Fathi/Predsedatel na Dăržavna agencija za bežancite
      (Vec C-56/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Hranice, azyl a prisťahovalectvo - Nariadenie (EÚ) č. 604/2013 - Článok 3 - Určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretieho štátu v jednom z členských štátov - Posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu bez výslovného rozhodnutia o určení členského štátu zodpovedného za posúdenie - Smernica 2011/95/EÚ - Články 9 a 10 - Prenasledovanie z dôvodov náboženského vyznania - Dôkaz - Iránska právna úprava o odpadlíctve od viery - Smernica 2013/32/EÚ - Článok 46 ods. 3 - Účinný opravný prostriedok))
      (2018/C 436/07)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administrativen săd Sofija-grad

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Bahtiyar Fathi

         Žalovaná: Predsedatel na Dăržavna agencija za bežancite

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov, sa má v situácii, ako je tá, o ktorú ide vo veci samej, vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby orgány členského štátu vecne posudzovali žiadosť o medzinárodnú ochranu v zmysle článku 2 písm. b) tohto nariadenia bez toho, aby predtým prijali výslovné rozhodnutie, ktoré na základe kritérií stanovených týmto nariadením určuje, že tomuto členskému štátu prislúcha zodpovednosť pristúpiť k takémuto posúdeniu.

                  2.

                  Článok 46 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany sa má v situácii, ako je tá, o ktorú ide vo veci samej, vykladať v tom zmysle, že v rámci žaloby podanej žiadateľom o medzinárodnú ochranu proti rozhodnutiu, ktorým sa jeho žiadosť o medzinárodnú ochranu vyhlasuje za neopodstatnenú, nie je príslušný súd členského štátu z úradnej moci povinný preskúmať, či kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie uvedenej žiadosti upravené nariadením č. 604/2013, boli správne uplatnené.

                  3.

                  Článok 10 ods. 1 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011 o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany sa má vykladať v tom zmysle, že žiadateľ o medzinárodnú ochranu, ktorý uvádza na podporu svojej žiadosti riziko prenasledovania z dôvodov spojených s náboženstvom, nemusí na podporu svojich tvrdení týkajúcich sa náboženského presvedčenia predložiť vyhlásenia alebo dodať dokumenty ku všetkým prvkom pojmu „náboženstvo“, ktorý je uvedený v tomto ustanovení. Žiadateľovi však prislúcha podložiť uvedené tvrdenia dôveryhodným spôsobom, predložením dôkazov, ktoré umožnia príslušnému orgánu uistiť sa o ich pravdivosti.

                  4.

                  Článok 9 ods. 1 a 2 smernice 2011/95 sa má vykladať v tom zmysle, že zákaz konania, ktoré je v rozpore so štátnym náboženstvom štátu pôvodu žiadateľa o medzinárodnú ochranu, pod hrozbou trestu smrti alebo trestu odňatia slobody, môže predstavovať „prenasledovanie“ v zmysle tohto článku, pokiaľ je tento zákaz v praxi sprevádzaný takýmito trestami zo strany orgánov tohto štátu, čo musí overiť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 10.4.2017.


title: Vec C-622/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 4. októbra 2018 – AR/Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/30

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 4. októbra 2018 – AR/Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS
      (Vec C-622/18)
      (2018/C 436/43)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour de cassation

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: AR

         Žalovaní: Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 5 ods. 1 písm. b) a články 10 a 12 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (1) vykladať v tom zmysle, že majiteľovi ochrannej známky, ktorý nikdy nepoužil svoju ochrannú známku a ktorému boli zrušené jeho práva k nej po uplynutí obdobia piatich rokov po uverejnení jej zápisu, môže byť priznaná náhrada škody za porušenie práv k ochrannej známke z dôvodu, že sa odvoláva na zásah do základnej funkcie jeho ochrannej známky, ktorý spôsobila tretia osoba, pred dátumom nadobudnutia účinnosti zrušenia, používaním označenia podobného tejto ochrannej známke na označenie tovarov alebo služieb zhodných alebo podobných s tými, pre ktoré bola táto ochranná známka zapísaná?

         (1)  Ú. v. EÚ L 299, 2008, s. 25.


title: Vec C-73/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 2. októbra 2018 – Francúzska republika/Európsky parlament (Žaloba o neplatnosť — Inštitucionálne právo — Protokol o umiestnení sídel inštitúcií a niektorých orgánov, úradov a agentúr a útvarov Európskej únie — Európsky parlament — Pojem „zasadnutie o rozpočte“ konajúce sa v Štrasburgu (Francúzsko) — Článok 314 ZFEÚ — Výkon rozpočtovej právomoci na dodatočnom plenárnom zasadnutí v Bruseli (Belgicko))

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/8

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 2. októbra 2018 – Francúzska republika/Európsky parlament
      (Vec C-73/17) (1)

      ((Žaloba o neplatnosť - Inštitucionálne právo - Protokol o umiestnení sídel inštitúcií a niektorých orgánov, úradov a agentúr a útvarov Európskej únie - Európsky parlament - Pojem „zasadnutie o rozpočte“ konajúce sa v Štrasburgu (Francúzsko) - Článok 314 ZFEÚ - Výkon rozpočtovej právomoci na dodatočnom plenárnom zasadnutí v Bruseli (Belgicko)))
      (2018/C 436/08)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda a E. de Moustier, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: R. Crowe a U. Rösslein, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Luxemburské veľkovojvodstvo (v zastúpení: D. Holderer a C. Schiltz, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Francúzska republika znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskym parlamentom.

                  3.

                  Luxemburské veľkovojvodstvo znáša vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 104, 3.4.2017.


title: Vec C-633/18 P: Odvolanie podané 11. októbra 2018, Apple Distribution International proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z 27. júla 2018 vo veci T-101/17, Apple Distribution International/Európska komisia

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/31

      Odvolanie podané 11. októbra 2018, Apple Distribution International proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z 27. júla 2018 vo veci T-101/17, Apple Distribution International/Európska komisia
      (Vec C-633/18 P)
      (2018/C 436/44)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Apple Distribution International (v zastúpení: S. Schwiddessen, H. Lutz, Rechtsanwälte, N. Niejahr, Rechtsanwältin, A. Patsa, Advocate)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnuté uznesenie v celom rozsahu,

                  —

                  rozhodol, že Apple je napadnutým rozhodnutím priamo a osobne dotknutá,

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie vo veci samej, a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť svoje vlastné trovy konania a trovy konania Apple vynaložené v súvislosti s týmto konaním a konaním na Všeobecnom súde.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Apple tvrdí, že napadnuté uznesenie obsahuje zjavné nesprávne právne posúdenia:

                  —

                  po prvé, Všeobecný súd skreslil a nezohľadnil relevantné dôkazy pri posúdení, či konkurenčné postavenie Apple na trhu poskytovania služieb domácej audiovizuálnej zábavy v Nemecku je napadnutým rozhodnutím (1) podstatne dotknuté,

                  —

                  po druhé, Všeobecný súd nesprávne uplatnil právne kritérium posúdenia individuálnej dotknutosti, keď rozhodol, že Apple nepatrí do uzatvorenej skupiny podnikov, ktoré boli identifikovateľné pri prijímaní napadnutého rozhodnutia z dôvodu kritérií osobitných pre členov tejto skupiny,

                  —

                  po tretie, Všeobecný súd porušil článok 119 svojho rokovacieho poriadku a článok 36 Štatútu Súdneho dvora, keď neodôvodnil rozhodnutia, podľa ktorých: i) dôkazy predložené Apple na posúdenie dopadu, ktorý môže mať dotknutá pomoc na jeho konkurenčné postavenie na trhu poskytovania služieb domácej audiovizuálnej zábavy v Nemecku, sú nedostatočné, a ii) existencia osobnej dotknutosti sa má dokázať v čase návrhu, prijatia a vykonania napadnutého opatrenia na vnútroštátnej úrovni,

                  —

                  po štvrté, Všeobecný súd porušil práva Apple na obranu, keď sa spoľahol na vyjadrenia Komisie predložené ako odpoveď na otázky Všeobecného súdu, ku ktorým nemal Apple možnosť sa vyjadriť.

         (1)  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/2042 z 1. septembra 2016 o schéme pomoci SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N), ktorú Nemecko plánuje uskutočniť s cieľom podporiť výrobu a distribúciu filmov (Ú. v. EÚ L 314, 2016, s. 63).


title: Vec C-521/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 6. augusta 2018 – Pegaso Srl Servizi Fiduciari a i./Poste Tutela SpA

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 6. augusta 2018 – Pegaso Srl Servizi Fiduciari a i./Poste Tutela SpA
      (Vec C-521/18)
      (2018/C 436/24)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW

         Žalovaná: Poste Tutela SpA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa spoločnosť Poste Italiane s.p.a. na základe vyššie uvedených charakteristík klasifikovať ako „verejnoprávny subjekt“ podľa článku 3 ods. 1 písm. d) legislatívneho dekrétu č. 50/2016 a referenčných európskych smerníc (2014/23/EÚ (1), 2014/24//EÚ (2) a 2014/25/EÚ (3))?

                  2.

                  So zreteľom na odôvodnenie 46 smernice 2014/23/EÚ o kontrolovaných právnických osobách (pozri tiež rozsudok Súdneho dvora EÚ z 5. októbra 2017, C-567/15: povinnosť súťažného prostredia pre spoločnosti kontrolované verejnou správou, rozsudok Štátnej rady, štvrtá komora, č. 6211 z 24. novembra 2011) vzťahuje sa vyššie uvedená klasifikácia na 100 % dcérsku spoločnosť, Poste Tutela s.p.a., ktorej proces zlúčenia s Poste italiane prebieha?

                  3.

                  Musia uvedené spoločnosti ako obstarávatelia vykonávať postup verejného obstarávania iba pri zadaní zmlúv súvisiacich s činnosťami vykonávanými v osobitných odvetviach na základe smernice 2014/25/EÚ, v prípade ktorých samotnú povahu verejnoprávneho subjektu treba považovať za zahrnutú do pravidiel časti II zákona o verejnom obstarávaní, zatiaľ čo pre zmluvnú činnosť nepatriacu do uvedených odvetví platí úplná zmluvná voľnosť a výlučne súkromnoprávne pravidlá pri zohľadnení zásad uvedených v smernici 2014/23/EÚ odôvodnenia 21 a článku 16?

                  4.

                  Za predpokladu, že tieto spoločnosti spĺňajú podmienky na verejnoprávne subjekty, vzťahuje sa na nich naďalej všeobecná smernica 2014/24/EÚ (t. j. zmluvné pravidlá verejného obstarávania), pokiaľ ide o zmluvy, ktorých predmet nespadá do osobitných odvetví, keďže s poukazom na ich vývoj v porovnaní s okamihom ich zriadenia vykonávajú prevažne činnosť podnikateľského typu a v rámci hospodárskej súťaže?

                  5.

                  Možno pojem pomocná služba vylúčiť, pokiaľ ide o zmluvy týkajúce sa riadnej a mimoriadnej údržby, čistiacich prác, zariaďovania, služby vrátnice a stráženia budov, v prípade kancelárií, v ktorých sa vykonávajú zmiešaným spôsobom činnosti týkajúce sa univerzálnej služby a činnosti, ktoré v súvislosti s osobitnou službou vo verejnom záujme nesúvisia s univerzálnou službou?

                  6.

                  Má sa tvrdenie spoločnosti Poste Italiane s.p.a., ak by bolo prijaté, považovať za tvrdenie, ktoré je v rozpore s ustálenou zásadou ochrany legitímnej dôvery uchádzačov zadávacieho konania v prípade, ak je iba na základe dobrovoľnej viazanosti uverejnené oznámenie – na ktoré sa nevzťahujú všetky záruky transparentnosti a rovnosti zaobchádzania upravené v zákone o verejnom obstarávaní – o začatí zadávacieho konania, ktoré bolo riadne uverejnené bez ďalších oznámení v tomto ohľade v Úradnom vestníku Talianskej republiky a v Úradnom vestníku Európskej únie?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/25/EÚ z 26. februára 2014 o obstarávaní vykonávanom subjektmi pôsobiacimi v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb a o zrušení smernice 2004/17/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 243).


title: Vec C-105/17: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd – Varna – Bulharsko) – Komisija za zaštita na potrebitelite/Evelina Kamenova (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Ochrana spotrebiteľa — Smernica 2005/29/ES — Článok 2 písm. b) a d) — Smernica 2011/83/EÚ — Článok 2 bod 2 — Pojmy „obchodník“ a „obchodné praktiky“)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/9

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd – Varna – Bulharsko) – Komisija za zaštita na potrebitelite/Evelina Kamenova
      (Vec C-105/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana spotrebiteľa - Smernica 2005/29/ES - Článok 2 písm. b) a d) - Smernica 2011/83/EÚ - Článok 2 bod 2 - Pojmy „obchodník“ a „obchodné praktiky“))
      (2018/C 436/09)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administrativen săd – Varna

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Komisija za zaštita na potrebitelite

         Žalovaná: Evelina Kamenova

         za účasti: Okrăžna prokuratura – Varna

         Výrok rozsudku

      Článok 2 písm. b a d) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“), a článok 2 bod 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, sa majú vykladať v tom zmysle, že fyzickú osobu, ako je žalovaná v konaní vo veci samej, ktorá na internetovej stránke súbežne zverejní určitý počet inzerátov, ktorými ponúka na predaj nový a použitý tovar, možno kvalifikovať ako „obchodníka“ a táto činnosť môže predstavovať „obchodnú praktiku“ len vtedy, ak táto osoba koná na účely, ktoré sa týkajú jej obchodnej alebo podnikateľskej činnosti, remesla alebo povolania, čo musí so zreteľom na všetky okolnosti relevantné v konkrétnom prípade posúdiť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec T-584/18: Žaloba podaná 27. septembra 2018 – Ukrselhosprom PCF a Versobank/ECB

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/57

      Žaloba podaná 27. septembra 2018 – Ukrselhosprom PCF a Versobank/ECB
      (Vec T-584/18)
      (2018/C 436/81)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ukrajina) a Versobank AS (Talinn, Estónsko) (v zastúpení: O. Behrends, L. Feddern a M. Kirchner, advokáti)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie ECB/SSM/2018–EE-2 WHD-2017-0012 zo 17. júla 2018, ktorým bolo Versobank AS odňaté bankové povolenie,

                  —

                  v dôsledku toho zrušil uznesenie ECB-SSM-2018-EE-3 zo 14. decembra 2018 o trovách konania týkajúcich sa interného administratívneho preskúmania,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú dvadsaťštyri žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB nemá právomoc rozhodnúť o likvidácii Versobank AS.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB nevykonala vlastné posúdenie, pokiaľ ide o podstatu problémov prania špinavých peňazí, resp. boja proti financovaniu terorizmu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB nevyšetrila a neposúdila dôkladne a nestranne všetky relevantné okolnosti tohto prípadu.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB nesprávne tvrdila údajné predloženie nesprávnych informácií ohľadne lotyšských činností Versobank.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB nezohľadnila pozitívnu úlohu vysoko kompetentného a váženého manažmentu.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB nevymedzila príslušné regulačné požiadavky, ktoré Versobank údajne nesplnila.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB nezohľadnila skutočnosť, že podstatná časť činností Versobank nezahŕňala významné riziko, pokiaľ ide o pranie špinavých peňazí.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB dostatočne nezvážila značné zníženie počtu zákazníkov v rizikovejších kategóriách.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod založený na nesprávnom predpoklade, že žiadna ďalšia náprava nie je možná.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod založený na nesprávnom posúdení prípadnej novej správnej rady.

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod založený na nesprávnom posúdení prípadného pozastavenia hlasovacích práv.

                  12.

                  Dvanásty žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB sa nesprávne spoľahla na údajnú nezlučiteľnosť s pokynom.

                  13.

                  Trinásty žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB nesprávne posúdila možnosť ďalšieho pokynu.

                  14.

                  Štrnásty žalobný dôvod založený na protiprávnom odmietnutí možnosti samolikvidácie.

                  15.

                  Pätnásty žalobní dôvod založený na protiprávnom odmietnutí možnosti predaja.

                  16.

                  Šestnásty žalobný dôvod založený na porušení zásady rovnakého zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                  17.

                  Sedemnásty žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality.

                  18.

                  Osemnásty žalobný dôvod založený na porušení zásad legitímnej dôvery a právnej istoty.

                  19.

                  Devätnásty žalobný dôvod založený na porušení článku 19 a odôvodnenia 75 nariadenia č. 1024/2013 (1) a zneužití právomoci.

                  20.

                  Dvadsiaty žalobný dôvod založený na porušení práva Versobank a akcionárov na vypočutie z dôvodu príliš krátkej lehoty na predloženie pripomienok.

                  21.

                  Dvadsiaty prvý žalobný dôvod založený na ďalších porušeniach práv Versobank na obhajobu a práva na vypočutie.

                  22.

                  Dvadsiaty druhý žalobný dôvod založený na neposkytnutí dostatočne odôvodneného rozhodnutia.

                  23.

                  Dvadsiaty tretí žalobný dôvod založený na porušení práva Versobank na prístup k dokumentom.

                  24.

                  Dvadsiaty štvrtý žalobný dôvod založený na porušení práv akcionárov v súvislosti s preskúmaním, ktorý vykonal Administratívny revízny výbor podľa článku 24 nariadenia č. 1024/2013.

         (1)  Nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013, ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami (Ú. v. EÚ L 287, 2013, s. 63).


title: Vec T-858/18: Žaloba podaná 27. septembra 2018 – Şanli/Rada

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/59

      Žaloba podaná 27. septembra 2018 – Şanli/Rada
      (Vec T-858/18)
      (2018/C 436/82)
      Jazyk konania: holandčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Dalokay Şanli (Rotterdam, Holandsko) (v zastúpení: D. Gürses, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Rady z 31. júla 2018,

                  —

                  vyčiarkol meno žalobcu zo zoznamu uvedeného podľa nariadenia (ES) č. 2580/2001 a

                  —

                  uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení podstatných formálnych náležitostí a Zmlúv.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že v konaní nebol predložený žiadny dôkaz, z ktorého by vyplývalo, že žalobca sa dopustil teroristických činov.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že žalobca sa nemohol primerane obhajovať v konaní, ktoré viedlo k prijatiu napadnutého rozhodnutia.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že rozhodnutie nie je dostatočne odôvodnené.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že rozhodnutie porušuje zásady proporcionality a subsidiarity.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že nariadenie (EÚ) č. 2580/2001 nie je uplatniteľné, pretože PKK nie je teroristickou organizáciou.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality.


title: Vec C-541/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 21. augusta 2018 – AS/Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 21. augusta 2018 – AS/Deutsches Patent- und Markenamt
      (Vec C-541/18)
      (2018/C 436/25)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: AS

         Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt

         Prejudiciálna otázka

      Má znak rozlišovaciu spôsobilosť, ak existujú prakticky významné a ľahko pochopiteľné možnosti použiť ho ako odkaz na pôvod tovarov a služieb, aj keď pritom nejde o najpravdepodobnejšiu formu použitia znaku (1)?

         (1)  Výklad článku 3 ods. 1 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. EÚ L 299, 2008, s. 25).


title: Vec C-242/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA/Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Životné prostredie — Podpora využívania energie vyrobenej z obnoviteľných zdrojov — Biokvapaliny používané v tepelnej elektrárni — Smernica 2009/28/ES — Článok 17 — Kritériá trvalej udržateľnosti pre biokvapaliny — Článok 18 — Vnútroštátne systémy vydávania osvedčení o trvalej udržateľnosti — Vykonávacie rozhodnutie 2011/438/EÚ — Dobrovoľné systémy vydávania osvedčení o trvalej udržateľnosti pre biopalivá a biokvapaliny schválené Európskou komisiou — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca povinnosť pre sprostredkovateľov predložiť osvedčenia o trvalej udržateľnosti — Článok 34 ZFEÚ — Voľný pohyb tovaru)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/10

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA/Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
      (Vec C-242/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Podpora využívania energie vyrobenej z obnoviteľných zdrojov - Biokvapaliny používané v tepelnej elektrárni - Smernica 2009/28/ES - Článok 17 - Kritériá trvalej udržateľnosti pre biokvapaliny - Článok 18 - Vnútroštátne systémy vydávania osvedčení o trvalej udržateľnosti - Vykonávacie rozhodnutie 2011/438/EÚ - Dobrovoľné systémy vydávania osvedčení o trvalej udržateľnosti pre biopalivá a biokvapaliny schválené Európskou komisiou - Vnútroštátna právna úprava stanovujúca povinnosť pre sprostredkovateľov predložiť osvedčenia o trvalej udržateľnosti - Článok 34 ZFEÚ - Voľný pohyb tovaru))
      (2018/C 436/11)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA

         Žalovaní: Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 18 ods. 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/28/ES z 23. apríla 2009 o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov energie a o zmene a doplnení a následnom zrušení smerníc 2001/77/ES a 2003/30/ES v spojení s vykonávacím rozhodnutím Komisie 2011/438/EÚ z 19. júla 2011 o uznaní systému s názvom Medzinárodná certifikácia trvalej udržateľnosti biomasy na preukazovanie súladu s kritériami trvalej udržateľnosti podľa smerníc Európskeho parlamentu a Rady 2009/28/ES a 2009/30/ES, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá na osvedčovanie trvalej udržateľnosti biokvapalín ukladá hospodárskym subjektom špecifické povinnosti, odlišné a širšie, než sú povinnosti, ktoré stanovuje dobrovoľný systém osvedčovania trvalej udržateľnosti, ako je systém ISCC, uznaný uvedeným vykonávacím rozhodnutím prijatým Európskou komisiou v súlade s článkom 18 ods. 4 uvedenej smernice, keďže tento systém bol schválený len pre biopalivá a uvedené povinnosti sa vzťahujú len na biokvapaliny.

                  2.

                  Právo Únie, a najmä článok 34 ZFEÚ a článok 18 ods. 1 a 3 smernice 2009/28, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby vnútroštátna právna úprava, ako je právna úprava vo veci samej, zavádzala vnútroštátny systém overovania trvalej udržateľnosti biokvapalín, ktorý stanovuje, že všetky hospodárske subjekty zapájajúce sa do dodávateľského reťazca výrobku, aj v prípade, že ide o sprostredkovateľov, ktorí nenadobúdajú fyzicky držbu dodávok biokvapalín, sú viazané určitými povinnosťami osvedčovania, oznamovania a informovania vyplývajúcimi z uvedeného systému.

         (1)  Ú. v. EÚ C 283, 28.8.2017.


title: Vec C-544/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Spojené kráľovstvo) 20. augusta 2018 – HM Revenue & Customs/HD

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Spojené kráľovstvo) 20. augusta 2018 – HM Revenue & Customs/HD
      (Vec C-544/18)
      (2018/C 436/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Upper Tribunal

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: HM Revenue & Customs

         Odporkyňa: HD

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 49 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že osoba, ktorá prestane vykonávať samostatnú zárobkovú činnosť v situácii, kedy čelí fyzickým obmedzeniam vo vyšších štádiách tehotenstva a po pôrode, si zachováva postavenie samostatne zárobkovo činnej osoby v zmysle uvedeného článku za predpokladu, že sa vráti k ekonomickej aktivite alebo si hľadá prácu v primeranej lehote po narodení jej dieťaťa?


title: Vec C-635/18: Žaloba podaná 11. októbra 2018 – Európska komisia/Spolková republika Nemecko

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/32

      Žaloba podaná 11. októbra 2018 – Európska komisia/Spolková republika Nemecko
      (Vec C-635/18)
      (2018/C 436/45)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes a A. C. Becker, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Spolková republika Nemecko

         Návrhy žalobkyne

      Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  určil, že Spolková republika Nemecko si tým, že systematicky a opakovane od roku 2010 prekračovala ročnú limitnú hodnotu oxidu dusičitého (NO2) v 26 hodnotených zónach a riadenia okolitého ovzdušia (DEZBXX0001A aglomerácia Berlín, DEZCXX0007A aglomerácia Stuttgart, DEZCXX0043S krajinský okrsok Tübingen, DEZCXX0063S krajinský okrsok Stuttgart, DEZCXX0004A aglomerácia Fribourg, DEZCXX0041S krajinský okrsok Karlsruhe [bez aglomerácií], DEZCXX0006A aglomerácia Mannheim/Heidelberg, DEZDXX0001A aglomerácia Mníchov, DEZDXX0003A aglomerácia Norimberg/Fürth/Erlangen, DEZFXX0005S zóna III centrum a severné Hesensko, DEZFXX0001A aglomerácia I [Rýn-Mohan], DEZFXX0002A aglomerácia II [Kassel], DEZGLX0001A aglomerácia Hamburg, DEZJXX0015A Grevenbroich [Lignitové povodie Rýnu], DEZJXX0004A Kolín, DEZJXX0009A Düsseldorf, DEZJXX0006A Essen, DEZJXX0017A Duisbourg, Oberhausen, Mülheim, DEZJXX0005A Hagen, DEZJXX0008A Dortmund, DEZJXX0002A Wuppertal, DEZJXX0011A Aachen, DEZJXX0016S mestské zóny a vidiek Severného Porýnia-Vestfálska, DEZKXX0006S Mayence, DEZKXX0007S Worms/Frankenthal/Ludwigshafen, DEZKXX0004S Koblenz/Neuwied) a hodinovú limitnú hodnotu NO2 v dvoch z týchto zón (DEZCXX0007A aglomerácia Stuttgart, DEZFXX0001A aglomerácia I [Rýn-Mohan]), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 13 ods. 1 v spojení s prílohou XI smernice 200/50/ES (1),

                  —

                  určil, že Spolková republika Nemecko si od 11. júna 2010 neplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 23 ods. 1 druhého a tretieho pododseku v spojení s prílohou XV časťou A smernice 2008/50/ES, najmä povinnosť zabezpečiť, aby v dotknutých 26 zónach bolo obdobie prekročenia čo možno najkratšie,

                  —

                  uložil Spolkovej republike Nemecko povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Spolková republika Nemecko od roku 2010 systematicky a opakovane prekračovala ročnú limitnú hodnotu a hodinovú limitnú hodnotu stanovenú v prílohe XI, pokiaľ ide o NO2, a to v 26 regiónoch a dvoch regiónoch. Ide o porušenie ustanovení článku 13 ods. 1 v spojení s prílohou XI smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe.
      Spolková republika Nemecko v rozpore s ustanoveniami článku 23 ods. 1 druhého a tretieho pododseku v spojení s prílohou XV smernice od 11. júna 2010 neprijala v rámci plánov týkajúcich sa kvality ovzdušia opatrenia v prípade dotknutých 26 zón, ktoré by primerane umožnili zabezpečiť, aby obdobie prekročenia bolo čo možno najkratšie. Neprimeranosť opatrení vyplýva najmä z dĺžky trvania, vývoja a závažnosti prekročenia limitných hodnôt, ako aj z preskúmania plánov týkajúcich sa kvality ovzdušia vypracovaných pre dotknuté zóny.

         (1)  Ú. v. EÚ L 152, 2008, s. 1.


title: Vec C-337/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Szczecinie – Poľsko) – Feniks Sp. z o.o./Azteca Products & Services SL (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 — Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach — Osobitné právomoci — Článok 7 bod 1 písm. a) — Pojem „zmluvné veci“ — Actio pauliana)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/11

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Szczecinie – Poľsko) – Feniks Sp. z o.o./Azteca Products & Services SL
      (Vec C-337/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach - Osobitné právomoci - Článok 7 bod 1 písm. a) - Pojem „zmluvné veci“ - Actio pauliana))
      (2018/C 436/12)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Szczecinie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Feniks Sp. z o.o.

         Žalovaná: Azteca Products & Services SL

         Výrok rozsudku

      V takej situácii, o akú ide v prejednávanej veci, sa na actio pauliana, na základe ktorej vlastník pohľadávky vyplývajúcej zo zmluvy žiada, aby bol voči nemu právny úkon, ktorý údajne ukracuje jeho práva a prostredníctvom ktorého jeho dlžník previedol na tretiu osobu určitý majetok, vyhlásený za neúčinný, uplatňuje pravidlo o medzinárodnej právomoci stanovené v článku 7 bode 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach.

         (1)  Ú. v. EÚ C 300, 11.9.2017.


title: Vec C-548/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Saarländisches Oberlandesgericht (Nemecko) 23. augusta 2018 – BGL BNP Paribas SA/TeamBank AG Nürnberg

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Saarländisches Oberlandesgericht (Nemecko) 23. augusta 2018 – BGL BNP Paribas SA/TeamBank AG Nürnberg
      (Vec C-548/18)
      (2018/C 436/27)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Saarländisches Oberlandesgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalovaná a odvolateľka: BGL BNP Paribas SA

         Žalobkyňa a žalovaná v odvolacom konaní: TeamBank AG Nürnberg

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 14 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (nariadenie Rím I) (1) uplatniť na účinky viacnásobného postúpenia na tretie strany?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Akému právu podliehajú v tomto prípade účinky na tretie strany?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Uplatňuje sa toto ustanovenie primeraným spôsobom?

                  4.

                  V prípade kladnej odpovede na tretiu otázku: Akému právu podliehajú v tomto prípade účinky na tretie strany?

         (1)  Ú. v. EÚ L 177, 2008, s. 6.


title: Vec T-368/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 18. októbra 2018 – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Elektricky ovládaný zdvihák) („Dizajn Spoločenstva — Konanie o výmaze — Zapísaný dizajn Spoločenstva predstavujúci elektricky ovládaný zdvihák — Skorší dizajn Spoločenstva — Dôvod výmazu — Nedostatok osobitého charakteru — Informovaný užívateľ — Neexistencia odlišného celkového dojmu — Článok 6 nariadenia (ES) č. 6/2002“)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/44

      Rozsudok Všeobecného súdu z 18. októbra 2018 – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Elektricky ovládaný zdvihák)
      (Vec T-368/17) (1)

      ((„Dizajn Spoločenstva - Konanie o výmaze - Zapísaný dizajn Spoločenstva predstavujúci elektricky ovládaný zdvihák - Skorší dizajn Spoločenstva - Dôvod výmazu - Nedostatok osobitého charakteru - Informovaný užívateľ - Neexistencia odlišného celkového dojmu - Článok 6 nariadenia (ES) č. 6/2002“))
      (2018/C 436/62)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Linak A/S (Nordborg, Dánsko) (v zastúpení: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: pôvodne G. Sakalaite-Orlovskiene a A. Folliard-Monguiral, neskôr G. Sakalaite-Orlovskiene a J. Ivanauskas, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, Čína)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 21. marca 2017 (vec R 1412/2015-3), ktoré sa týkalo konania o výmaze medzi spoločnosťami Linak a ChangZhou Kaidi Electrical.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Linak A/S je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 31.7.2017.


title: Vec C-650/18: Žaloba podaná 17. októbra 2018 – Maďarsko/Európsky parlament

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/33

      Žaloba podaná 17. októbra 2018 – Maďarsko/Európsky parlament
      (Vec C-650/18)
      (2018/C 436/46)
      Jazyk konania: maďarčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Maďarsko (v zastúpení: M. Z. Fehér, G. Tornyai a Zs. Wagner, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy žalobcu

      Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil uznesenie Európskeho parlamentu z 12. septembra 2018 o návrhu, ktorým sa Rada vyzýva, aby podľa článku 7 ods. 1 Zmluvy o Európskej únii rozhodla, že existuje jasné riziko vážneho porušenia hodnôt, na ktorých je Únia založená, zo strany Maďarska,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby maďarská vláda uvádza štyri žalobné dôvody:

                  1.

                  Maďarská vláda sa domnieva, že Európsky parlament pri hlasovaní o napadnutom rozhodnutí porušil ustanovenia článku 354 ZFEÚ a vlastný rokovací poriadok. V rámci uvedeného hlasovania boli zohľadnené len hlasy „pre“ a „proti“ pri výpočte výsledkov hlasovania poslancov Európskeho parlamentu, pričom boli vylúčené hlasy tých, ktorí sa „zdržali hlasovania“, čo je v rozpore s článkom 354 ZFEÚ a článkom 187 ods. 3 Rokovacieho poriadku Európskeho parlamentu. Pokiaľ by sa zohľadnili hlasy tých, ktorí sa „zdržali hlasovania“, bol by výsledok hlasovania odlišný (prvý žalobný dôvod).

                  2.

                  V druhom rade predseda Európskeho parlamentu nepožiadal Výbor Európskeho parlamentu pre ústavné veci (AFCO) o výklad rokovacieho poriadku napriek tomu, že pred hlasovaním existovali vážne pochybnosti týkajúce sa spôsobu zohľadňovania hlasov. Porušil tak zásadu právnej istoty, keďže ako pred hlasovaním, tak aj po ňom existovala pretrvávajúca neistota týkajúca sa výkladu rokovacieho poriadku (druhý žalobný dôvod).

                  3.

                  V treťom rade maďarská vláda tvrdí, že v rámci hlasovania o napadnutom uznesení boli porušené demokratické právomoci zverené poslancom Európskeho parlamentu a základná zásada rovnosti zaobchádzania s poslancami a základná zásada priamej demokracie. Poslanci nemohli uplatniť právomoci potrebné na výkon svojich funkcií zástupcov občanov v súlade so zásadou demokracie, ktorá zahŕňa aj možnosť zdržať sa hlasovania (tretí žalobný dôvod).

                  4.

                  V štvrtom rade sa maďarská vláda domnieva, že napadnuté uznesenie porušuje základnú zásadu lojálnej spolupráce medzi inštitúciami Únie a členskými štátmi podľa článku 4 ods. 3 ZEÚ a právne zásady Únie, ako napríklad zásadu spolupráce medzi inštitúciami v dobrej viere, zásadu legitímnej dôvery a zásadu právnej istoty, keďže závery vyvodené v napadnutom uznesení sú založené na ukončených konania o nesplnení povinnosti, alebo zatiaľ neukončených konaniach (štvrtý žalobný dôvod).


title: Vec C-550/18: Žaloba podaná 27. augusta 2018 – Európska komisia/Írsko

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/21

      Žaloba podaná 27. augusta 2018 – Európska komisia/Írsko
      (Vec C-550/18)
      (2018/C 436/28)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn, T. Scharf a G. von Rintelen, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Írsko

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  konštatovať, že Írsko tým, že do 26. júna 2017 neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 z 20. mája 2015 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu, ktorou sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 a zrušuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES a smernica Komisie 2006/70/ES (Ú. v. EÚ L 141, 2015, s. 73), alebo v každom prípade tým, že o nich neupovedomilo Komisiu, si nesplnilo svoje povinnosti článku 67 ods. 1 uvedenej smernice,

                  —

                  uložiť Írsku v súlade s článkom 260 ods. 3 ZFEÚ pokutu vo výške 17 190,60 eur s účinnosťou odo dňa vydania rozsudku Súdneho dvora pre nesplnenie povinnosti oznámiť opatrenia na dosiahnutie súladu so smernicou (EÚ) 2015/849,

                  —

                  uložiť v súlade s článkom 260 ods. 3 ZFEÚ zaplatenie denného penále vo výške 4 701,20 eura, vynásobenej počtom dní pretrvávania porušenia, najmenej však vo výške 1 685 000 eur, a

                  —

                  uložiť Írsku povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Podľa článku 67 ods. 1 smernice (EÚ) č. 2015/849 museli členské štáty do 26. júna 2017 uviesť do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia na dosiahnutie súladu s touto smernicou a boli povinné bezodkladne o nich upovedomiť Komisiu. Vzhľadom na nedostatočné prebratie tejto smernice, ktoré naďalej pretrváva, sa Komisia rozhodla postúpiť vec Súdnemu dvoru.


title: Vec T-444/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. októbra 2018 – CompuGroup Medical/EUIPO – Medion (life coins) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie life coins — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie LIFE — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/45

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. októbra 2018 – CompuGroup Medical/EUIPO – Medion (life coins)
      (Vec T-444/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie life coins - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie LIFE - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2018/C 436/63)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: CompuGroup Medical AG (Coblence, Nemecko) (v zastúpení: B. Dix, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Fischer, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Medion AG (Essen, Nemecko) (v zastúpení: G. Hagemeier, avocat)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 25. apríla 2017 (vec R 1569/2016-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Medion a CompuGroup Medical

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba sa zamieta.

                  2)

                  CompuGroup Medical AG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo a spoločnosti Medion AG.

         (1)  Ú. v. EÚ C 283, 28.8.2017.


title: Vec C-379/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Konanie začaté na návrh Società Immobiliare Al Bosco Srl (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach — Lehota stanovená v práve členského štátu na účely výkonu uznesenia o zabezpečovacom opatrení — Uplatniteľnosť tejto lehoty na právny titul zabezpečovacieho opatrenia nadobudnutý v inom členskom štáte, ktorý bol vyhlásený za vykonateľný v dožiadanom členskom štáte)

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/12

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Konanie začaté na návrh Società Immobiliare Al Bosco Srl
      (Vec C-379/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach - Lehota stanovená v práve členského štátu na účely výkonu uznesenia o zabezpečovacom opatrení - Uplatniteľnosť tejto lehoty na právny titul zabezpečovacieho opatrenia nadobudnutý v inom členskom štáte, ktorý bol vyhlásený za vykonateľný v dožiadanom členskom štáte))
      (2018/C 436/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

      Società Immobiliare Al Bosco Srl

         Výrok rozsudku

      Článok 38 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby sa taká právna úprava členského štátu, aká je dotknutá vo veci samej, upravujúca uplatnenie lehoty na výkon uznesenia o zabezpečovacom opatrení, uplatnila v prípade takéhoto uznesenia prijatého v inom členskom štáte, ktoré je vykonateľné v dožiadanom členskom štáte.

         (1)  Ú. v. EÚ C 318, 25.9.2017.


title: Vec T-602/18: Žaloba podaná 5. októbra 2018 – Ayuntamiento de Enguera/Komisia

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/60

      Žaloba podaná 5. októbra 2018 – Ayuntamiento de Enguera/Komisia
      (Vec T-602/18)
      (2018/C 436/84)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Ayuntamiento de Enguera (Enguera, Španielsko) (v zastúpení: J. Palau Navarro, J. Ortiz Ballester a V. Soriano i Piqueras, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrh

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie vedúceho oddelenia „ENV.D.4 – Life Programme“ riaditeľstva „D Capital Natural“ Generálneho riaditeľstva Európskej komisie pre životné prostredie z 26. júla 2018 vo veci „LIFE 10 ENV/ES/000458 – ECOGLAUCA ÉRGON – Confirmation of recovery order“.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 297 ZFEÚ, keďže napadnuté rozhodnutie nebolo odôvodnené.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nesprávnom odôvodnení, ak sa predpokladá existencia implicitného odôvodnenia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení práva na riadnu správu veci verejných upraveného v článku 41 Charty základných práv Európskej únie v rozsahu, v akom:

                              —

                              nebolo rešpektované právo jednotlivca byť vypočutý prv, než bude voči nemu prijaté individuálne opatrenie, ktoré sa ho dotkne. V predmetnej veci totiž neboli nijako zohľadnené písomnosti žalobcu a žalobca nebol ani predvolaný na poskytnutie vyjadrenia pred prijatím konečného rozhodnutia,

                              —

                              neboli vôbec zohľadnené žiadosti žalobcu o nahliadnutie do spisu,

                              —

                              hoci žalobca po celú dobu komunikoval so žalovanou v španielčine, Komisia vydávala všetky oznámenia a rozhodnutia v angličtine.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zákazu svojvoľného postupu orgánov verejnej moci, keďže napadnuté rozhodnutie neuplatňuje pravidlá ani primerané vedecké kritériá, ale iba jedno subjektívne kritérium, na základe ktorého bola bezdôvodne znížená alebo zrušená akákoľvek účasť Únie na schválenom projekte.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady legitímnej dôvery, keďže Komisia prijala svoje rozhodnutie ignorujúc svoje doterajšie akty, v ktorých v celom rozsahu potvrdila svoj súhlas s postupom žalobcu, a následne vydala voči nemu náhle a nepochopiteľné rozhodnutie, ktoré nemohol očakávať vzhľadom na predchádzajúce správanie Komisie.


title: Vec C-552/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 29. augusta 2018 – Indaco Service Soc. coop. sociale, Coop. sociale il Melograno/Ufficio Territoriale del Governo Taranto

text:
               3.12.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 29. augusta 2018 – Indaco Service Soc. coop. sociale, Coop. sociale il Melograno/Ufficio Territoriale del Governo Taranto
      (Vec C-552/18)
      (2018/C 436/29)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Indaco Service Soc. coop. sociale, Coop. sociale il Melograno

         Žalovaný: Ufficio Territoriale del Governo Taranto

         Prejudiciálna otázka

      Bráni právo Únie, konkrétne článok 57 ods. 4 smernice 2014/24/EÚ (1) o verejnom obstarávaní v spojení s odôvodnením 101 uvedenej smernice a zásadami proporcionality a rovnosti zaobchádzania, vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava dotknutá vo veci samej, ktorá v prípade povinného vylúčenia hospodárskeho subjektu z verejného obstarávania z dôvodu „závažného odborného pochybenia“ stanovuje, že ak je predčasné ukončenie zmluvy o verejnej zákazke spôsobené odborným pochybením, môže byť hospodársky subjekt vylúčený iba v prípade, že ukončenie zmluvy nie je spochybnené alebo je potvrdené na konci súdneho konania?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65)