title: Vec T-62/18: Žaloba podaná 6. februára 2018 – Aeris Invest/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

text:
               9.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/25

         Žaloba podaná 6. februára 2018 – Aeris Invest/Jednotná rada pre riešenie krízových situácií
   (Vec T-62/18)
   (2018/C 123/33)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aeris Invest Sàrl (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías a A. Lois Perreau de Pinninck, advokáti)

      Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie odvolacieho výboru Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií z 28. novembra 2017 vo veci 43/2017, ako aj potvrdzujúce rozhodnutie SRB/CM01/ARES(2017)4898090 zo 6. septembra 2017 a

               —

               zaviazal Jednotnú radu pre riešenie krízových situácií na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie SRB/ES/2017/01 o prístupe verejnosti k dokumentom Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (rozhodnutie o prístupe) je v rozpore s článkom 90 nariadenia č. 806/2014 a s článkom 4 nariadenia č. 1049/2001, keďže upravuje právo na prístup k dokumentom ultra vires a zavádza výnimky z práva na prístup k dokumentom, ktoré nariadenie č. 1049 nestanovuje. Vzhľadom na to, že právny základ rozhodnutia odvolacieho výboru nie je možné v súlade s článkom 277 ZFEÚ použiť, musí byť toto rozhodnutie zrušené.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie odvolacieho výboru je v rozpore s článkom 296 ZFEÚ, keďže sa v ňom iba neurčito a všeobecne uvádza, že sprístupnenie kompletného textu plánu riešení krízovej situácie z roku 2016, rozhodnutia o riešení krízovej situácie a posudku týkajúceho sa ocenenia, je v rozpore s článkami 4 ods. 1 písm. a) a 4 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie odvolacieho výboru je v rozpore s článkom 15 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článkom 42 Charty základných práv Európskej únie, ako aj článku 4 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1049/2001, keďže (i) politika riešenia krízových situácií úverových inštitúcií nie je platnou výnimkou odôvodňujúcou obmedzenie základného práva na prístup k dokumentom, (ii) nie sú splnené požiadavky stanovené v článku 4 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1049/2001 a (iii) z posúdenia dotknutých záujmov vyplýva, že prístup k požadovaným dokumentom musí byť poskytnutý.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie odvolacieho výboru je v rozpore s článkom 15 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článkom 42 Charty základných práv Európskej únie, ako aj článkom 4 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001, keďže poskytnutie úplného prístupu k rozhodnutiu o riešení krízových situácií, k posudku týkajúcemu sa ocenenia a k plánu riešenie krízovej situácie z roku 2016 (i) nenarušuje obchodné záujmy fyzických ani právnických osôb a (ii) posúdenie dotknutých záujmov vedie v každom prípade k záveru, že prístup k dokumentom má byť poskytnutý.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie odvolacieho výboru je v dôsledku odopretia prístupu k informáciám, na ktoré sa nevzťahuje služobné tajomstvo, v rozpore s článkom 15 ZFEÚ a článkom 88 nariadenia č. 806/2014, keďže (i) neexistuje domnienka dôvernosti podľa článku 88 nariadenia č. 806/2014 a článku 339 ZFEÚ a (ii) a aj keby takáto domnienka existovala, nebolo by ju možné použiť, keďže dokumenty sú požadované na účely ich použitia v súdnom konaní.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že prijatím rozhodnutia odvolacieho výboru došlo k zneužitiu právomocí, keďže tým bol žalobkyni odoprený úplný prístup k plánu riešenia krízových situácií z roku 2016 s tým, že tento plán „v plnom rozsahu spadá pod výnimky stanovené v článku 4 ods. 1 písm. a) tretej odrážke a písm. c), ako aj článku 4 ods. 2 (rozhodnutia o prístupe)“, hoci v skutočnosti existuje dôvodné podozrenie, že účelom tohto odopretia nie je iné než zatajenie chýb, pochybení a nedostatkov, ktorými sa spomínaný plán vyznačoval.


title: Vec T-235/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 22. marca 2018 – Dometic Sweden/EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MOBILE LIVING MADE EASY — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001) — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001)“)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/29

         Rozsudok Všeobecného súdu z 22. marca 2018 – Dometic Sweden/EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY)
   (Vec T-235/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MOBILE LIVING MADE EASY - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001) - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 nariadenia 2017/1001)“))
   (2018/C 166/37)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Dometic Sweden AB (Solna, Švédsko) (v zastúpení: R. Fourneaux a E. Humphreys, solicitors)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: G. Sakalaite-Orlovskiene a J. Ivanauskas, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 13. februára 2017 (vec R 1832/2016-2) týkajúcemu sa zápisu slovného označenia MOBILE LIVING MADE EASY ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Dometic Sweden AB je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 195, 19.6.2017.


title: Vec C-524/15: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Bergamo – Taliansko) – trestné konanie proti Lucovi Mencimu (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Nezaplatenie splatnej DPH — Sankcie — Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje správnu sankciu a trestnú sankciu za ten istý skutok — Charta základných práv Európskej únie — Článok 50 — Zásada ne bis in idem — Trestná povaha správnej sankcie — Existencia rovnakého porušenia — Článok 52 ods. 1 — Obmedzenia zásady ne bis in idem — Podmienky)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/2

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Bergamo – Taliansko) – trestné konanie proti Lucovi Mencimu
   (Vec C-524/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Nezaplatenie splatnej DPH - Sankcie - Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje správnu sankciu a trestnú sankciu za ten istý skutok - Charta základných práv Európskej únie - Článok 50 - Zásada ne bis in idem - Trestná povaha správnej sankcie - Existencia rovnakého porušenia - Článok 52 ods. 1 - Obmedzenia zásady ne bis in idem - Podmienky))
   (2018/C 166/02)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Bergamo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

   Luca Menci

      za účasti: Procura della Repubblica

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 50 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej možno voči určitej osobe začať trestné stíhanie za nezaplatenie splatnej dane z pridanej hodnoty v zákonných lehotách, hoci tejto osobe už bola za rovnaké skutky právoplatne uložená správna sankcia trestnej povahy v zmysle tohto článku 50, za podmienky, že táto právna úprava:

                           —

                           sleduje cieľ všeobecného záujmu, ktorý môže odôvodňovať takúto kumuláciu stíhaní a sankcií, a to boj proti porušeniam v oblasti dane z pridanej hodnoty, pričom tieto stíhania a tieto sankcie musia mať komplementárne ciele,

                           —

                           obsahuje pravidlá zabezpečujúce koordináciu obmedzujúcu na to, čo je prísne nevyhnutné, dodatočné bremeno, ktoré pre dotknuté osoby vyplýva zo súbehu týchto konaní a

                           —

                           stanovuje pravidlá, ktoré umožňujú zabezpečiť, aby prísnosť všetkých uložených sankcií bola obmedzená na to, čo je prísne nevyhnutné, vo vzťahu k závažnosti predmetného porušenia.

               2.

               Vnútroštátnemu súdu prislúcha zabezpečiť, vzhľadom na všetky okolnosti konania vo veci samej, aby bremeno vyplývajúce konkrétne pre dotknutú osobu z uplatňovania vnútroštátnej právnej úpravy, ktorej sa týka konanie vo veci samej, a z kumulácie stíhaní a sankcií, ktorú táto vnútroštátna právna úprava umožňuje, nebolo neprimerané závažnosti spáchaného porušenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 414, 14.12.2015.


title: Spojené veci C-688/15 a 109/16: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 22. marca 2018 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – konania začaté na návrh Agniešky Anisimovienė a i. (C-688/15)/„Indėlių ir investicijų draudimas“ VĮ (C-109/16) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Systémy ochrany vkladov a náhrad pre investorov — Smernica 94/19/ES — Článok 1 ods. 1 — Vklady — Dočasné úložky vyplývajúce z bežných bankových činností — Smernica 97/9/ES — Článok 2 ods. 2 druhý pododsek — Finančné prostriedky dlžné investorovi alebo patriace investorovi, ktoré investičná spoločnosť drží na jeho účet v súvislosti s investičnou činnosťou — Úverová inštitúcia vydávajúca prevoditeľné cenné papiere — Finančné prostriedky, ktoré jednotlivci odovzdali tejto inštitúcii na upísanie budúcich prevoditeľných cenných papierov — Uplatnenie smernice 2004/39/ES — Konkurz na majetok uvedenej inštitúcie pred vydaním dotknutých prevoditeľných cenných papierov — Verejnoprávny podnik poverený systémom ochrany vkladov a náhrad pre investorov — Možnosť dovolávať sa smerníc 94/19/ES a 97/9/ES voči tomuto podniku)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/3

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 22. marca 2018 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – konania začaté na návrh Agniešky Anisimovienė a i. (C-688/15)/„Indėlių ir investicijų draudimas“ VĮ (C-109/16)
   (Spojené veci C-688/15 a 109/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Systémy ochrany vkladov a náhrad pre investorov - Smernica 94/19/ES - Článok 1 ods. 1 - Vklady - Dočasné úložky vyplývajúce z bežných bankových činností - Smernica 97/9/ES - Článok 2 ods. 2 druhý pododsek - Finančné prostriedky dlžné investorovi alebo patriace investorovi, ktoré investičná spoločnosť drží na jeho účet v súvislosti s investičnou činnosťou - Úverová inštitúcia vydávajúca prevoditeľné cenné papiere - Finančné prostriedky, ktoré jednotlivci odovzdali tejto inštitúcii na upísanie budúcich prevoditeľných cenných papierov - Uplatnenie smernice 2004/39/ES - Konkurz na majetok uvedenej inštitúcie pred vydaním dotknutých prevoditeľných cenných papierov - Verejnoprávny podnik poverený systémom ochrany vkladov a náhrad pre investorov - Možnosť dovolávať sa smerníc 94/19/ES a 97/9/ES voči tomuto podniku))
   (2018/C 166/03)
   Jazyk konania: litovčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

   Agnieška Anisimovienė a i.

      za účasti: bankas „Snoras“ AB, v likvidácii, „Indėlių ir investicijų draudimas“ VĮ, bankas „Finasta“ AB (C-688/15)
   „Indėlių ir investicijų draudimas“ VĮ

      za účasti: Alvydas Raišelis, bankas „Snoras“ AB, v likvidácii (C-109/16)

      Výrok rozsudku

               1.

               Na jednej strane ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/9/ES z 3. marca 1997 o systémoch náhrad pre investorov a na druhej strane ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES z 30. mája 1994 o systémoch ochrany vkladov, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/14/EÚ z 11. marca 2009, sa majú vykladať v tom zmysle, že na pohľadávky týkajúce sa finančných prostriedkov odpísaných z účtov v úverovej inštitúcii, ktorých držiteľmi sú jednotlivci, a pripísaných na účty otvorené v mene tejto inštitúcie na upísanie budúcich prevoditeľných cenných papierov, ktorých emitentom mala byť táto posledná uvedená inštitúcia, za okolností, keď sa emisia týchto cenných papierov napokon neuskutočnila vzhľadom na vyhlásenie konkurzu na majetok tejto inštitúcie, sa vzťahujú tak systémy náhrad pre investorov upravené smernicou 97/9, ako aj systémy ochrany vkladov upravené smernicou 94/19.

               2.

               Článok 2 ods. 3 smernice 97/9 sa má vykladať v tom zmysle, že v situácii, v ktorej sa na pohľadávky vzťahujú tak systémy ochrany vkladov upravené smernicou 94/19, ako aj systémy náhrad pre investorov upravené smernicou 97/9, a v ktorej vnútroštátny zákonodarca nezaradil takého pohľadávky do systému podľa jednej alebo druhej z týchto dvoch smerníc, konajúci súd nemôže sám rozhodnúť na základe tohto ustanovenia, ktorý zo systémov môžu využiť veritelia uvedených pohľadávok. V takejto situácii naproti tomu prislúcha týmto veriteľom, aby si zvolili náhradu z jedného alebo druhého z týchto systémov stanovených vnútroštátnym právom na uplatnenie týchto dvoch smerníc.

               3.

               Na jednej strane článok 1 bod 1 smernice 94/19, zmenenej smernicou 2009/14, a na druhej strane článok 1 bod 4, ako aj článok 2 ods. 2 druhý pododsek smernice 97/9 sa majú vykladať v tom zmysle, že sa ich môžu dovolávať pred vnútroštátnym súdom jednotlivci, aby podložili svoje žaloby o náhradu voči verejnoprávnemu podniku členského štátu poverenému v tomto členskom štáte systémami ochrany vkladov a náhrad pre investorov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 21.3.2016.

      Ú. v. EÚ C 156, 2.5.2016.


title: Vec C-101/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 12. februára 2018 – Idi Srl/Arcadis – Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 12. februára 2018 – Idi Srl/Arcadis – Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo
   (Vec C-101/18)
   (2018/C 166/25)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

      Odporkyňa: Arcadis – Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je skutočnosť, že za „začaté konanie“ sa považuje už samotný návrh dlžníka na vyrovnanie podaný na príslušný súd, zlučiteľná s článkom 45 ods. 2 písm. a) a b) smernice 2004/18/ES z 31. marca 2004 (1)?

               2.

               Je skutočnosť, že vyhlásenie dlžníka o tom, že je v platobnej neschopnosti a že chce podať návrh na vyrovnanie „in bianco“ (ktorého povaha sa spresnila vyššie) sa považuje za dôvod pre vylúčenie z verejného obstarávania, a to na základe extenzívneho výkladu pojmu „začaté konanie“, stanoveného v uvedenom právnom predpise Spoločenstva (článok 45 smernice), ako aj v citovanom vnútroštátnom právnom predpise (článok 38 legislatívneho dekrétu č. 163/2006), zlučiteľná s právnou úpravou uvedenou vyššie?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132).


title: Vec T-229/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 19. marca 2018 – Pio De Bragança/EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie vo veci zrušenia — Obrazová ochranná známka Európskej únie QUIS UT DEUS — Nepodanie žiadosti o obnovu zápisu ochrannej známky — Výmaz ochrannej známky po uplynutí platnosti zápisu — Zastavenie konania“)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/29

         Uznesenie Všeobecného súdu z 19. marca 2018 – Pio De Bragança/EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS)
   (Vec T-229/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie vo veci zrušenia - Obrazová ochranná známka Európskej únie QUIS UT DEUS - Nepodanie žiadosti o obnovu zápisu ochrannej známky - Výmaz ochrannej známky po uplynutí platnosti zápisu - Zastavenie konania“))
   (2018/C 166/38)
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Duarte Pio De Bragança (Sintra, Portugalsko) (v zastúpení: J. Sardinha, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Zaera Cuadrado, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Ordem de São Miguel da Ala (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: J. Motta Veiga, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 26. februára 2016 (vec R 621/2015-2) týkajúcemu sa konania vo veci zrušenia medzi Duarte Pio De Bragança a Ordem de São Miguel da Ala

      Výrok

               1.

               Konanie o žalobe sa zastavuje.

               2.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 270, 25.7.2016.


title: Vec T-183/18: Žaloba podaná 12. marca 2018 – VL a i./Parlament

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/38

         Žaloba podaná 12. marca 2018 – VL a i./Parlament
   (Vec T-183/18)
   (2018/C 166/49)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: VL, VM, VN a VO (v zastúpení: P. de Bandt, M. Gherghinaru a J. Probst, avocats)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               uložil žalovanému povinnosť predložiť v súlade s článkom 89 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu záznam predmetného plenárneho zasadnutia,

               —

               vyhlásil túto žalobu o náhradu škody za prípustnú a dôvodnú, a preto aby:

                           i)

                           uložil žalovanému povinnosť nahradiť VL majetkovú a nemajetkovú ujmu, ktorá mu vznikla z dôvodu protiprávneho konania a nedbanlivosti žalovaného,

                           ii)

                           uložil žalovanému povinnosť nahradiť VM, VN a VO majetkovú a nemajetkovú ujmu, ktorá im vznikla z dôvodu protiprávneho konania a nedbanlivosti žalovaného,

               —

               viedol neverejné pojednávanie v súlade s článkom 31 Štatútu Súdneho dvora EÚ a článkom 109 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, pokiaľ Všeobecný súd rozhodne, že v predmetnej veci je potrebné uskutočniť pojednávanie, a

               —

               uložil žalovanému povinnosť nahradiť všetky trovy tohto konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia tvrdia, že:

               —

               žalovaný porušil články 31 a 35 Charty základných práv Európskej únie a všeobecnejšie všeobecnú povinnosť starostlivosti a obozretnosti, keďže nezabezpečil, aby mal VL spravodlivé a primerané pracovné podmienky, ako aj primeranú zdravotnú starostlivosť a pomoc,

               —

               z dôvodu protiprávneho konania žalovaného bola VL spôsobená majetková ujma, ktorá spočíva v podstatnom znížení jeho (súčasného a budúceho) príjmu zo zárobkovej činnosti, ako aj nemajetková ujma vyplývajúca z nezvratného a vážneho zhoršenia jeho fyzického a duševného stavu, straty jeho politickej a akademickej kariéry a veľmi podstatného zhoršenia jeho sociálneho a osobného života,

               —

               z dôvodu protiprávneho konania žalovaného bola VM spôsobená majetková ujma spočívajúca v strate príjmu, a že

               —

               z dôvodu protiprávneho konania žalovaného bola VM, VN a VO spôsobená majetková ujma spočívajúca v úhrade rôznych správnych poplatkov, nákladov na právne zastúpenie a mesačných výdavkov na opatrovanie, ako aj nemajetková ujma.


title: Vec C-537/16: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Garlsson Real Estate SA, v likvidácii, Stefano Ricucci, Magiste International SA/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2003/6/ES — Manipulácia s trhom — Sankcie — Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje správnu sankciu a trestnú sankciu za ten istý skutok — Charta základných práv Európskej únie — Článok 50 — Zásada ne bis in idem — Trestná povaha správnej sankcie — Existencia rovnakého porušenia — Článok 52 ods. 1 — Obmedzenia zásady ne bis in idem — Podmienky)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/12

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Garlsson Real Estate SA, v likvidácii, Stefano Ricucci, Magiste International SA/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Vec C-537/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2003/6/ES - Manipulácia s trhom - Sankcie - Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje správnu sankciu a trestnú sankciu za ten istý skutok - Charta základných práv Európskej únie - Článok 50 - Zásada ne bis in idem - Trestná povaha správnej sankcie - Existencia rovnakého porušenia - Článok 52 ods. 1 - Obmedzenia zásady ne bis in idem - Podmienky))
   (2018/C 166/14)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Garlsson Real Estate SA, v likvidácii, Stefano Ricucci, Magiste International SA

      Žalovaná: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 50 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje pokračovať v konaní o peňažnej správnej sankcii trestnej povahy proti určitej osobe z dôvodu nezákonných konaní predstavujúcich manipuláciu s trhom, za ktoré už táto osoba bola právoplatne odsúdená v trestnom konaní, pokiaľ toto odsúdenie s prihliadnutím na škodu spôsobenú spoločnosti spáchaným trestným činom môže potláčať tento čin účinne, primerane a s odrádzajúcim účinkom.

               2.

               Zásada ne bis in idem zaručená v článku 50 Charty základných práv Európskej únie udeľuje jednotlivcom právo, ktoré možno priamo uplatňovať v rámci takého konania, ako je konanie vo veci samej

      (1)  Ú. v. EÚ C 22, 23.1.2017.


title: Vec C-187/16: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. marca 2018 – Európska komisia/Rakúska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernice 92/50/ES a 2004/18/ES — Verejné zákazky na služby — Štátna tlačiareň — Výroba dokladov totožnosti a iných úradných dokladov — Zadanie zákazky súkromnoprávnemu podniku bez predchádzajúceho zadávacieho konania — Osobitné bezpečnostné opatrenia — Ochrana základných záujmov členských štátov)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/4

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. marca 2018 – Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-187/16) (1)

   ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernice 92/50/ES a 2004/18/ES - Verejné zákazky na služby - Štátna tlačiareň - Výroba dokladov totožnosti a iných úradných dokladov - Zadanie zákazky súkromnoprávnemu podniku bez predchádzajúceho zadávacieho konania - Osobitné bezpečnostné opatrenia - Ochrana základných záujmov členských štátov))
   (2018/C 166/04)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Tokár a B.-R. Killmann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika (v zastúpení: M. Fuhrmann, splnomocnený zástupca)

      Výrok rozsudku

               1.

               Rakúska republika si jednak tým, že zákazky na služby týkajúce sa výroby cestovných pasov s čipom, núdzových pasov, povolení na pobyt, občianskych preukazov, vodičských preukazov vo formáte platobnej karty, ako aj osvedčení o evidencii motorového vozidla vo formáte platobnej karty zadala priamo spoločnosti Österreichische Staatsdruckerei GmbH bez vyhlásenia zadávacieho konania na úrovni Európskej únie, a jednak tým, že zachovala účinnosť vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré verejným obstarávateľom ukladajú povinnosť zadávať tieto zákazky na služby priamo uvedenej spoločnosti bez vyhlásenia zadávacieho konania na úrovni Európskej únie, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 4 ods. 2 a článku 8 smernice Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb v spojení s článkami 11 až 37 tejto smernice, ako aj z článku 14 a článku 20 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby v spojení s článkami 23 až 55 tejto smernice.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Rakúska republika znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť štyri pätiny trov konania Európskej komisie. Komisia znáša jednu pätinu svojich vlastných trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 191, 30.5.2016.


title: Vec C-551/16: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 21. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep – Holandsko) – J. Klein Schiphorst/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálne zabezpečenie — Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou — Koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia — Nariadenie (ES) č. 883/2004 — Články 7, 63 a 64 — Dávky v nezamestnanosti — Nezamestnaná osoba, ktorá odíde do iného členského štátu — Zachovanie nároku na dávky v nezamestnanosti — Doba)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/12

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 21. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep – Holandsko) – J. Klein Schiphorst/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Vec C-551/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálne zabezpečenie - Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou - Koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia - Nariadenie (ES) č. 883/2004 - Články 7, 63 a 64 - Dávky v nezamestnanosti - Nezamestnaná osoba, ktorá odíde do iného členského štátu - Zachovanie nároku na dávky v nezamestnanosti - Doba))
   (2018/C 166/15)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: J. Klein Schiphorst

      Žalovaná: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Výrok rozsudku

   Článok 64 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takému vnútroštátnemu opatreniu, aké je dotknuté vo veci samej, ktoré príslušnej inštitúcii ukladá povinnosť, aby zo zásady zamietla každú žiadosť o predĺženie doby exportu dávok v nezamestnanosti po uplynutí troch mesiacov, pokiaľ táto inštitúcia nezastáva názor, že toto zamietnutie by viedlo k neprimeranému výsledku.

      (1)  Ú. v. EÚ C 30, 30.1.2017.


title: Vec C-133/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Montreuil (Francúzsko) 20. februára 2018 – Sea Chefs Cruise Services GmbH/Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Montreuil (Francúzsko) 20. februára 2018 – Sea Chefs Cruise Services GmbH/Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (Vec C-133/18)
   (2018/C 166/26)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal administratif de Montreuil

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Sea Chefs Cruise Services GmbH

      Žalovaný: Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa ustanovenia článku 20 ods. 2 smernice Rady 2008/9/ES z 12. februára 2008 (1) vykladať v tom zmysle, že vytvárajú pravidlo preklúzie, ktoré predpokladá, že zdaniteľná osoba z členského štátu, ktorá požaduje vrátenie dane z pridanej hodnoty v členskom štáte, v ktorom nie je usadená, nemôže doplniť svoju žiadosť o vrátenie dane pred daňovým súdom, ak nesplnila lehotu na odpoveď na žiadosť o informácie, ktorú podal správny orgán v súlade s ustanoveniami odseku 1 tohto článku alebo naopak v tom zmysle, že táto zdaniteľná osoba môže v rámci práva na opravný prostriedok podľa článku 23 smernice a v súlade so zásadami proporcionality a neutrality dane z pridanej hodnoty doplniť svoju žiadosť pred daňovým súdom?

      (1)  Smernica Rady 2008/9/ES z 12. februára 2008, ktorou sa ustanovujú podrobné pravidlá pre vrátenie dane z pridanej hodnoty ustanovené v smernici 2006/112/ES zdaniteľným osobám, ktoré nie sú usadené v členskom štáte vrátenia dane, ale ktoré sú usadené v inom členskom štáte (Ú. v. EÚ L 44, 2008, s. 23).


title: Vec T-822/16: Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. marca 2018 – Kik Textilien und Non-Food/EUIPO – FF Group Romania (_kix) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie _kix — Zrušenie napadnutého rozhodnutia — Zánik predmetu konania — Zastavenie konania — Článok 173 ods. 1 a 2 rokovacieho poriadku — Vstup ďalšieho účastníka do konania pred odvolacím senátom — Vyjadrenie k žalobe podané po uplynutí lehoty“)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/30

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. marca 2018 – Kik Textilien und Non-Food/EUIPO – FF Group Romania (_kix)
   (Vec T-822/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie _kix - Zrušenie napadnutého rozhodnutia - Zánik predmetu konania - Zastavenie konania - Článok 173 ods. 1 a 2 rokovacieho poriadku - Vstup ďalšieho účastníka do konania pred odvolacím senátom - Vyjadrenie k žalobe podané po uplynutí lehoty“))
   (2018/C 166/39)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Kik Textilien und Non Food-GmbH (Bönen, Nemecko) (v zastúpení: S. Körber a L. Pechan, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: K. Zajfert a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: FF Group SRL Romania (Bukurešť, Rumunsko) (v zastúpení: A. Cavescu, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 6. septembra 2016 (vec R 2323/2015-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami KiK Textilien und Non-Food a FF Group Romania

      Výrok

               1.

               Konanie o žalobe sa zastavuje.

               2.

               Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti KiK Textilien und Non Food-GmbH.

               3.

               FF Group Romania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 22, 23.1.2017.


title: Vec C-244/16 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 13. marca 2018 – Industrias Químicas del Vallés, SA/Európska komisia (Odvolanie — Prípravky na ochranu rastlín — Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/408 — Uvádzanie prípravkov na ochranu rastlín na trh a zostavenie zoznamu látok, ktoré sa majú nahradiť — Zahrnutie účinnej látky metalaxyl do tohto zoznamu — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ — Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia — Osobne dotknutá osoba)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/5

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 13. marca 2018 – Industrias Químicas del Vallés, SA/Európska komisia
   (Vec C-244/16 P) (1)

   ((Odvolanie - Prípravky na ochranu rastlín - Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/408 - Uvádzanie prípravkov na ochranu rastlín na trh a zostavenie zoznamu látok, ktoré sa majú nahradiť - Zahrnutie účinnej látky metalaxyl do tohto zoznamu - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť - Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ - Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia - Osobne dotknutá osoba))
   (2018/C 166/05)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Industrias Químicas del Vallés, SA (v zastúpení: C. Fernández Vicién, C. Vila Gisbert a I. Moreno-Tapia Rivas, abogadas)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: I. Galindo Martín a P. Ondrůšek, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Industrias Químicas del Vallés SA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 18.7.2016.


title: Vec C-138/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret (Dánsko) 22. februára 2018 – Skatteministeriet/Estron A/S

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret (Dánsko) 22. februára 2018 – Skatteministeriet/Estron A/S
   (Vec C-138/18)
   (2018/C 166/27)
   Jazyk konania: dánčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Vestre Landsret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Skatteministeriet

      Žalovaná: Estron A/S

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa poznámka 2 písm. a) k 90. kapitole kombinovanej nomenklatúry v spojení so všeobecnými pravidlami č. 1 a 6 pre výklad KN vykladať v tom zmysle, že „časti, súčasti a príslušenstvo, ktoré sú tovarmi zahrnutými do akejkoľvek z položiek tejto kapitoly alebo 84., 85. alebo 91. kapitoly“ sa vzťahuje na tovary v štvorciferných položkách v týchto kapitolách alebo sa poznámka má vykladať tak, že odkazuje aj na súvisiace poznámky k podpoložkám (prvých šesť cifier) v kapitolách 84, 85, 90 a 91?

               2.

               Mali by byť konektory, ako sú tie, o ktoré ide v prejednávanej veci, zatriedené do podpoložky KN 8544 42 90, podpoložky KN 9021 40 00 alebo podpoložky KN 9021 90 10?

               3.

               Mala by sa poznámka 1 písm. m) k triede XVI vykladať v tom zmysle, že ak je tovar zahrnutý do 90. kapitoly, nemôže byť zahrnutý aj do 84. kapitoly a 85. kapitoly?


title: Vec C-256/16: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 15. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf – Nemecko) – Deichmann SE/Hauptzollamt Duisburg (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Prípustnosť — Antidumping — Platnosť nariadenia, ktorého cieľom je vykonať rozsudok Súdneho dvora, ktorý vyhlásil skoršie nariadenia za neplatné — Povinnosť vykonania — Právny základ — Nariadenie (ES) č. 1225/2009 — Článok 14 — Stanovenie kritérií výberu antidumpingového cla členskými štátmi — Príkaz pozastaviť vrátenie antidumpingového cla vnútroštátnymi colnými orgánmi — Obnovenie konania, ktoré predchádzalo nariadeniam, ktoré boli vyhlásené za neplatné — Článok 10 — Zákaz retroaktivity — Colný kódex Spoločenstva — Článok 221 — Premlčanie — Článok 236 — Vrátenie cla, ktoré nebolo dlžné)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/5

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 15. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf – Nemecko) – Deichmann SE/Hauptzollamt Duisburg
   (Vec C-256/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Prípustnosť - Antidumping - Platnosť nariadenia, ktorého cieľom je vykonať rozsudok Súdneho dvora, ktorý vyhlásil skoršie nariadenia za neplatné - Povinnosť vykonania - Právny základ - Nariadenie (ES) č. 1225/2009 - Článok 14 - Stanovenie kritérií výberu antidumpingového cla členskými štátmi - Príkaz pozastaviť vrátenie antidumpingového cla vnútroštátnymi colnými orgánmi - Obnovenie konania, ktoré predchádzalo nariadeniam, ktoré boli vyhlásené za neplatné - Článok 10 - Zákaz retroaktivity - Colný kódex Spoločenstva - Článok 221 - Premlčanie - Článok 236 - Vrátenie cla, ktoré nebolo dlžné))
   (2018/C 166/06)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Deichmann SE

      Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg

      Výrok rozsudku

   Preskúmanie položenej otázky nepreukázalo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2016/223 zo 17. februára 2016, ktorým sa stanovuje postup na posudzovanie určitých žiadostí o trhovohospodárske zaobchádzanie a individuálne zaobchádzanie zo strany vyvážajúcich výrobcov z Číny a Vietnamu a vykonávanie rozsudku Súdneho dvora v spojených veciach C-659/13 a C-34/14.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 18.7.2016.


title: Vec C-568/16: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 22. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Nürtingen – Nemecko) – trestné konanie proti Faizovi Rasoolovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Platobné služby — Smernica 2007/64/ES — Článok 3 písm. e) a o) — Článok 4 bod 3 — Príloha — Bod 2 — Pôsobnosť — Prevádzkovanie multifunkčných terminálov umožňujúcich výber hotovosti v herniach — Koherencia represívnej praxe vnútroštátnych orgánov — Prepadnutie súm získaných protiprávnou činnosťou — Charta základných práv Európskej únie — Článok 17)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/14

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 22. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Nürtingen – Nemecko) – trestné konanie proti Faizovi Rasoolovi
   (Vec C-568/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Platobné služby - Smernica 2007/64/ES - Článok 3 písm. e) a o) - Článok 4 bod 3 - Príloha - Bod 2 - Pôsobnosť - Prevádzkovanie multifunkčných terminálov umožňujúcich výber hotovosti v herniach - Koherencia represívnej praxe vnútroštátnych orgánov - Prepadnutie súm získaných protiprávnou činnosťou - Charta základných práv Európskej únie - Článok 17))
   (2018/C 166/17)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Nürtingen

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Faiz Rasool

      za účasti: Rasool Entertainment GmbH

      Výrok rozsudku

   Článok 4 bod 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/64/ES z 13. novembra 2007 o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a ktorou sa zrušuje smernica 97/5/ES, v spojení s bodom 2 prílohy tejto smernice, sa má vykladať v tom zmysle, že služba výberu hotovosti, akú svojim zákazníkom poskytuje prevádzkovateľ herní prostredníctvom multifunkčných terminálov umiestnených v uvedených herniach, nepredstavuje „platobnú službu“ v zmysle tejto smernice, pokiaľ prevádzkovateľ nevykonáva žiadne transakcie na platobných účtoch daných zákazníkov a činnosti, ktoré v tejto súvislosti vykonáva, sa obmedzujú na poskytovanie hotovosti a jej dopĺňanie do týchto terminálov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 22, 23.1.2017.


title: Vec T-130/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisia („Žaloba o neplatnosť — Vnútorný trh so zemným plynom — Smernica 2009/73/ES — Rozhodnutie Komisie, ktorým sa menia podmienky pre vyňatie pravidiel prevádzkovania plynovodu OPAL týkajúcich sa prístupu tretích osôb a tarifných predpisov z pôsobnosti predpisov Únie — Neexistencia priamej dotknutosti — Neprípustnosť“)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/31

         Uznesenie Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisia
   (Vec T-130/17) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Vnútorný trh so zemným plynom - Smernica 2009/73/ES - Rozhodnutie Komisie, ktorým sa menia podmienky pre vyňatie pravidiel prevádzkovania plynovodu OPAL týkajúcich sa prístupu tretích osôb a tarifných predpisov z pôsobnosti predpisov Únie - Neexistencia priamej dotknutosti - Neprípustnosť“))
   (2018/C 166/40)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Poľsko) (v zastúpení: M. Jeżewski, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: O. Beynet a K. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2016) 6950 final z 28. októbra 2016 o skúmaní podmienok pre výnimku pre plynovod OPAL z pravidiel týkajúcich sa prístupu tretích osôb a tarifných predpisov stanovených v smernici Európskeho parlamentu a Rady č. 2003/55/ES z 26. júna 2003 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa ruší smernica 98/30/ES (Ú. v. ES L 176, 2003, s. 57; Mim. vyd. 12/002, s. 230)

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Konanie o návrhoch na vstup vedľajšieho účastníka do konania sa zastavuje.

               3.

               Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.

               4.

               Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy konania o nariadení predbežného opatrenia.

               5.

               Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo, Komisia, Spolková republika Nemecko, Európsky parlament, Rada Európskej únie, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG a Gazprom Eksport LLC znášajú svoje vlastné trovy konania o návrhoch na vstup vedľajšieho účastníka do konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 121, 18.4.2017.


title: Vec T-187/18: Žaloba podaná 9. marca 2018 – VP/Cedefop

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/39

         Žaloba podaná 9. marca 2018 – VP/Cedefop
   (Vec T-187/18)
   (2018/C 166/50)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: VP (v zastúpení: L. Levi, lawyer)

      Žalovaný: Európske stredisko pre rozvoj odborného vzdelávania (Cedefop)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil túto žalobu za prípustnú a opodstatnenú,

               —

               zrušil rozhodnutie žalovaného z 12. mája 2017 o zamietnutí žiadosti žalobcu o obnovenie pracovnej zmluvy na dobu neurčitú,

               —

               zrušil rozhodnutie žalovaného z 1. decembra 2017 o zamietnutí sťažnosti, ktorú podal žalobca 9. augusta 2017 proti rozhodnutiu z 12. mája 2017,

               —

               uložil náhradu nemajetkové ujmy, ktorú utrpel žalobca, stanovenú ex æquo a bono na 100 000 (stotisíc) eur;

               —

               uložil náhradu majetkové ujmy, ktorá mu vznikla, a

               —

               uložil náhradu všetkých trov konania vynaložených žalobcom v tomto konaní.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu žaloby predkladá žalobca nasledujúce žalobné dôvody: rozhodnutie žalovaného, pokiaľ ide o neobnovenie pracovnej zmluvy žalobcu, bolo prijaté v rozpore s právom byť vypočutý, povinnosťou náležitej starostlivosti, povinnosťou uviesť odôvodnenie a povinnosťou prejednania s priamym nadriadeným; toto rozhodnutie je postihnuté vadou zjavne nesprávneho posúdenia a vadou vyplývajúcou zo zneužitia právomoci.


title: Vec C-575/16: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. marca 2018 – Európska komisia/Česká republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Článok 49 ZFEÚ — Sloboda usadiť sa — Notári — Podmienka štátnej príslušnosti — Článok 51 ZFEÚ — Účasť na výkone verejnej moci)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/15

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. marca 2018 – Európska komisia/Česká republika
   (Vec C-575/16) (1)

   ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 49 ZFEÚ - Sloboda usadiť sa - Notári - Podmienka štátnej príslušnosti - Článok 51 ZFEÚ - Účasť na výkone verejnej moci))
   (2018/C 166/18)
   Jazyk konania: čeština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: H. Støvlbæk a K. Walkerová, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil a A. Kasalická, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Česká republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 49 ZFEÚ tým, že stanovila na prístup k notárskemu povolaniu podmienku štátnej príslušnosti.

               2.

               Česká republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 22, 23.1.2017.


title: Vec T-134/17 P: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 20. marca 2018 – Hércules Club de Fútbol/Komisia („Predbežné opatrenie — Prístup k dokumentom — Dokumenty týkajúce sa správneho konania predchádzajúcemu prijatiu rozhodnutia Komisie týkajúceho sa štátnej pomoci poskytnutej Španielskom v prospech troch profesionálnych futbalových klubov — Právo na obhajobu — Zamietnutie prístupu — Návrh na nariadenie predbežného opatrenia — Neexistencia naliehavosti“)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/32

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 20. marca 2018 – Hércules Club de Fútbol/Komisia
   (Vec T-134/17 P)
   ((„Predbežné opatrenie - Prístup k dokumentom - Dokumenty týkajúce sa správneho konania predchádzajúcemu prijatiu rozhodnutia Komisie týkajúceho sa štátnej pomoci poskytnutej Španielskom v prospech troch profesionálnych futbalových klubov - Právo na obhajobu - Zamietnutie prístupu - Návrh na nariadenie predbežného opatrenia - Neexistencia naliehavosti“))
   (2018/C 166/41)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španielsko) (v zastúpení: S. Rating a Y. Martínez Mata, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne B. Stromsky, G. Luengo a P. Němečková, neskôr J. Baquero Cruz, G. Luengo a P. Němečková, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ na nariadenie povinnosti Komisii poskytnúť prístup k dokumentom obsiahnutým v spise týkajúcom sa štátnej pomoci SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) poskytnutej Španielskom futbalovým klubom Valencia Club de Fútbol SAD, Hércules Club de Fútbol a Elche Club de Fútbol SAD v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyni a sú nevyhnutné na primeranú obhajobu jej záujmov

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Spojené veci C-596/16 a C-597/16: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. marca 2018 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Enzo Di Puma/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16), Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)/Antonio Zecca (C-597/16) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2003/6/ES — Obchodovanie s využitím dôverných informácií — Sankcie — Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje správnu sankciu a trestnú sankciu za ten istý skutok — Právna sila rozhodnutej veci konečného trestného rozsudku vo vzťahu k správnemu konaniu — Konečný trestný rozsudok oslobodzujúci od trestného stíhania za obchodovanie s využitím dôverných informácií — Účinnosť sankcií — Charta základných práv Európskej únie — Článok 50 — Zásada ne bis in idem — Trestná povaha správnej sankcie — Existencia rovnakého porušenia — Článok 52 ods. 1 — Obmedzenia zásady ne bis in idem — Podmienky)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/15

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 20. marca 2018 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Enzo Di Puma/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16), Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)/Antonio Zecca (C-597/16)
   (Spojené veci C-596/16 a C-597/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2003/6/ES - Obchodovanie s využitím dôverných informácií - Sankcie - Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje správnu sankciu a trestnú sankciu za ten istý skutok - Právna sila rozhodnutej veci konečného trestného rozsudku vo vzťahu k správnemu konaniu - Konečný trestný rozsudok oslobodzujúci od trestného stíhania za obchodovanie s využitím dôverných informácií - Účinnosť sankcií - Charta základných práv Európskej únie - Článok 50 - Zásada ne bis in idem - Trestná povaha správnej sankcie - Existencia rovnakého porušenia - Článok 52 ods. 1 - Obmedzenia zásady ne bis in idem - Podmienky))
   (2018/C 166/19)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Enzo Di Puma (C-596/16), Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-597/16)

      Žalovaní: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16), Antonio Zecca (C-597/16)

      Výrok rozsudku

   Článok 14 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES z 28. januára 2003 o obchodovaní s využitím dôverných informácií a o manipulácii s trhom (zneužívanie trhu) sa s prihliadnutím na článok 50 Charty základných práv Európskej únie má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej konanie o peňažnej správnej sankcii trestnej povahy nemôže pokračovať po právoplatnom oslobodzujúcom trestnom rozsudku, ktorým sa konštatovalo, že skutky, ktoré mohli predstavovať porušenie právnej úpravy o obchodovaní s využitím dôverných informácií, na základe ktorých bolo tiež začaté toto konanie, sa nepreukázali.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 27.2.2017.


title: Vec C-147/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Almería (Španielsko) 23. februára 2018 – Banco Mare Nostrum S.A./Ignacio Jesús Berenguel Nieto a Carmen Sonia Salinas López

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Almería (Španielsko) 23. februára 2018 – Banco Mare Nostrum S.A./Ignacio Jesús Berenguel Nieto a Carmen Sonia Salinas López
   (Vec C-147/18)
   (2018/C 166/28)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Audiencia Provincial de Almería

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Banco Mare Nostrum S.A.

      Odporcovia v odvolacom konaní: Ignacio Jesús Berenguel Nieto a Carmen Sonia Salinas López

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni vyhlásenie neplatnosti nekalej zmluvnej podmienky prostredníctvom rozsudku v zmysle smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1) uplatneniu účinkov uznaných v rozsudku (Súdneho dvora z 21. decembra 2016, Gutiérrez Naranjo a i., C-154/15, C-307/15 a C-308/15)?

               2.

               Ovplyvňuje, obmedzuje alebo vylučuje prejednacia zásada, zásada predkladania dôkazov účastníkmi konania, zásada právnej sily rozhodnutej veci a zásada zákazu zmeny k horšiemu, uplatnenie reštitučného účinku vyplývajúceho z vyhlásenia neplatnosti nekalej podmienky v zmysle smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách?

               3.

               Je právomoc súdu druhého stupňa obmedzené skutočnosťou, že rozsudok súdu prvého stupňa obmedzil účinok vyhlásenia nekalosti podmienky, avšak voči tomuto rozsudku nebol podaný opravný prostriedok zo strany spotrebiteľa, ale iba zo strany predajcu alebo dodávateľa, s cieľom poprieť nekalosť zmluvnej podmienky alebo akýkoľvek účinok vyhlásenia nekalosti?

               4.

               Zahŕňa právomoc súdu druhého stupňa možnosť uplatniť všetky dôsledky stanovené v smernici Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 a v judikatúre, ktorá ju vykladá, a to aj v prípade, ak spotrebiteľ v prvom návrhu nepožaduje všetky dôsledky vyplývajúce z určenia nekalosti spornej zmluvnej podmienky?

      (1)  Ú. v. ES L 95, 21.4.1993; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


title: Vec T-108/18: Žaloba podaná 22. februára 2018 – Universität Koblenz-Landau/Komisia a Exekutivagentur Bildung, Audiovisuelles und Kultur

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/32

         Žaloba podaná 22. februára 2018 – Universität Koblenz-Landau/Komisia a Exekutivagentur Bildung, Audiovisuelles und Kultur
   (Vec T-108/18)
   (2018/C 166/42)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Universität Koblenz-Landau (Mainz, Nemecko) (v zastúpení: C. von der Lühe a I. Michel, Rechtsanwälte)

      Žalovaní: Európska komisia a Exekutivagentur Bildung, Audiovisuelles und Kultur

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie žalovaných pod spisovou značkou OF/2016/0720-EACEA UKOLD z 21. decembra 2017,

               —

               zrušil rozhodnutie žalovaných pod spisovou značkou OF/2016/0720 zo 7. februára 2018,

               —

               pozastavil výkon rozhodnutí žalovaných pod spisovou značkou OF/2016/0720 z 21. decembra 2017 a zo 7. februára 2018 a oznámenie o dlhu č. 3241802552 vydaného žalovanými 13. februára 2018 až do nadobudnutia právoplatnosti konečného rozhodnutia o žalobe o neplatnosť napadnutých rozhodnutí touto žalobou, ako aj

               —

               uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady spočívajúcej v práve byť vypočutý
               Žalobkyňa tvrdí, že žalovaní prijali predbežné konečné rozhodnutie, hoci bolo zjavné, že žalobkyňa bez vlastného zavinenia a v čase rozhodnutia jej z objektívnych dôvodov nebolo možné predložiť dokumenty preukazujúce riadne využívanie finančných prostriedkov. Nezavinená objektívna nemožnosť poskytnúť ďalšie informácie a podklady bola navyše podľa žalobkyne iba dočasná.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na nesprávnom uplatnení práva Únie
               Podľa žalobkyne sú oznámenia o dlhu navyše v rozpore s článkom 5 ods. 4 ZFEÚ a článkom 135 ods. 4 finančného nariadenia a so zmluvou zmluvných strán, pretože neboli splnené podmienky na vrátenie prostriedkov.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na nedostatku odôvodnenia opatrenia na účely vrátenia prostriedkov
               Vzhľadom na to, že oznámenia o dlhu obsahovali len povrchné všeobecné pripomienky, ktoré sa netýkali samotnej veci, sú preto podľa žalobkyne z obsahovej stránky nejasné.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady proporcionality
               Vrátenie sumy v plnom rozsahu treba chápať ako nástroj poslednej možnosti, ktorý možno uplatniť len za zvláštnych mimoriadnych okolností, ku ktorým nedošlo.


title: Vec C-154/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal The Labour Court (Írsko) 27. februára 2018 – Tomás Horgan, Claire Keegan/Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland and the Attorney General

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal The Labour Court (Írsko) 27. februára 2018 – Tomás Horgan, Claire Keegan/Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland and the Attorney General
   (Vec C-154/18)
   (2018/C 166/29)
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   The Labour Court, Ireland

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Sťažovatelia: Tomás Horgan, Claire Keegan

      Odporcovia: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland and the Attorney General

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje nepriamu diskrimináciu na základe veku, v zmysle článku 2 písm. b) smernice 2000/78/ES, ktorou sa ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, ak členský štát v postavení zamestnávateľa zaradí novoprijatých členov profesie štátneho učiteľa do nižších platových tried, pričom plat tých učiteľov, ktorí už vykonávajú svoje zamestnanie ostane nezmenený, pričom:

                           a)

                           sa upravené a existujúce platové triedy uplatňujú na všetkých učiteľov v príslušných kategóriách bez ohľadu na ich vek;

                           b)

                           v čase, kedy boli prijatí a zaradení do príslušných tried, neexistoval rozdiel vo vekovom profile tých vo vyššie platenej skupine a tých v nižšie platenej skupine;

                           c)

                           zavedenie upravených platových tried viedlo k výraznému rozdielu v odmeňovaní medzi dvoma skupinami učiteľov, ktorí vykonávajú prácu rovnakej hodnoty;

                           d)

                           priemerný vek tých, ktorí sú zaradení do znížených platových tried, je nižší ako priemerný vek tých, ktorí sú zaradení do pôvodných platových tried;

                           e)

                           v čase, keď boli zavedené nižšie platové triedy, štatistiky štátu ukázali, že 70 % vymenovaných učiteľov bolo vo veku 25 rokov alebo menej a bolo potvrdené, že to bolo typické pre vekový profil novoprijatých štátnych učiteľov v ktoromkoľvek danom roku; a

                           f)

                           štátni učitelia, ktorí vstúpili do profesie v roku 2011 a neskôr, sú v porovnaní so svojimi kolegami vymenovanými pred rokom 2011 jednoznačne finančne znevýhodnení?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, môže byť zavedenie nižších platových tried objektívne odôvodnené požiadavkou dosiahnuť strednodobé až dlhodobé štrukturálne zníženie nákladov štátnej služby s ohľadom na rozpočtové obmedzenia, ktorým čelí štát a/alebo dôležitosť zachovania dobrých pracovných vzťahov s existujúcimi civilnými a štátnymi zamestnancami?

               3.

               Bola by odpoveď na druhú otázku odlišná, ak by štát mohol dosiahnuť ekvivalentné úspory tým, že zníži plat všetkých učiteľov o oveľa nižšiu sumu ako zníženie, ktoré sa uplatnilo len na novoprijatých učiteľov?

               4.

               Bola by odpoveď na druhú alebo tretiu otázku odlišná, ak by rozhodnutie neznižovať platové triedy uplatniteľné na učiteľov, ktorí už boli zamestnaní, bolo prijaté v súlade s kolektívnou zmluvou medzi vládou ako zamestnávateľom a odbormi zastupujúcimi štátnych zamestnancov, a na základe ktorého by sa vláda zaviazala ďalej neznižovať plat existujúcich štátnych zamestnancov, ktorých plat už bol predmetom zníženia a (vzhľadom na) dôsledky v pracovných vzťahoch, ktoré by vyplynuli z nedodržania tejto dohody berúc na vedomie skutočnosť, že nová platová trieda zavedená v roku 2011 nebola súčasťou takejto kolektívnej zmluvy?


title: Vec T-188/18: Žaloba podaná 12. marca 2018 – Papaconstantinou a i./Rada a i.

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/40

         Žaloba podaná 12. marca 2018 – Papaconstantinou a i./Rada a i.
   (Vec T-188/18)
   (2018/C 166/51)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Adonis Papaconstantinou (Nikózia, Cyprus) a 722 ďalších žalobcov (v zastúpení: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris a C. Velaris, lawyers, A. Robertson, QC, a G. Rothschild, barrister)

      Žalovaní: Rada Európskej únie, Európska komisia, Európska centrálna banka, Eurogroup (v zastúpení: Rada Európskej únie) a Európska únia (v zastúpení: Európska komisia)

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               uložil žalovaným povinnosť zaplatiť žalobcom sumy uvedené v tabuľke priloženej k žalobe, navýšené o úroky plynúce od 26. marca 2013 až do vyhlásenia rozsudku Všeobecného súdu, ako náhradu škody, ktorá im bola spôsobená v dôsledku rozhodnutí Eurogroup týkajúcich sa rezolúcie Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd (ďalej len „Laïki Bank“), záchrany z vnútorných zdrojov Bank of Cyprus Public Company Limited (ďalej len „Bank of Cyprus“) a predaja aktív a pobočiek uvedených bánk v Grécku a/alebo v dôsledku naliehavých peňažných prostriedkov, ktoré boli so súhlasom Európskej centrálnej banky poskytnuté Laïki Bank a následného prevodu týchto pasív na Bank of Cyprus na základe pokynov Európskej centrálnej banky,

         alebo

               —

               vyhlásil, že žalovaní prevzali svoju mimozmluvnú zodpovednosť a určil konanie, podľa ktorého sa určí skutočne napraviteľná ujma, ktorá bola spôsobená žalobcom,

         v každom prípade

               —

               uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobcovia na podporu žaloby uvádzajú dva žalobné dôvody, ktoré sú v podstate totožné alebo podobné žalobným dôvodom uvedeným vo veci APG Intercon a Apsite Trading/Rada a i. (T-147/18).


title: Vec C-159/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgicko) 27. februára 2018 – André Moens/Ryanair Ltd

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgicko) 27. februára 2018 – André Moens/Ryanair Ltd
   (Vec C-159/18)
   (2018/C 166/30)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: André Moens

      Žalovaná: Ryanair Ltd

      Prejudiciálne otázky

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania týkajúci sa výkladu článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (1), [znie] takto:

               1.

               spadá okolnosť dotknutá v prejednávanej veci, teda rozliatie paliva na pristávacej dráhe, ktoré viedlo k uzavretiu tejto pristávacej dráhy, pod pojem „udalosť“ v zmysle bodu 22 rozsudku z 22. decembra 2008, Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771), alebo pod pojem „mimoriadna okolnosť“ v zmysle odôvodnenia 14 uvedeného nariadenia, ako ho vykladá rozsudok z 31. januára 2013, McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), alebo sa tieto dva pojmy prekrývajú;

               2.

               má sa článok 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 vykladať v tom zmysle, že taká okolnosť o akú ide v prejednávanej veci, teda rozliatie paliva na pristávacej dráhe, ktoré viedlo k uzavretiu tejto pristávacej dráhy, sa má považovať za udalosť týkajúcu sa bežnej činnosti leteckého dopravcu a teda ju nemožno kvalifikovať ako „mimoriadnu okolnosť“, na základe ktorej možno leteckého dopravcu oslobodiť od povinnosti poskytnúť náhradu cestujúcim v prípade veľkého meškania letu prevádzkovaného týmto lietadlom;

               3.

               v prípade, že taká okolnosť, o akú ide v prejednávanej veci, teda rozliatie paliva na pristávacej dráhe, ktoré viedlo k uzavretiu tejto pristávacej dráhy, sa má považovať za „mimoriadnu okolnosť“, je potrebné dospieť k záveru, že pre leteckého dopravcu ide o „mimoriadnu okolnosť“, ktorej nemohol zabrániť ani vtedy, keď boli prijaté všetky primerané opatrenia?

      (1)  Ú. v. EÚ L 46, s. 1.


title: Vec T-110/18: Žaloba podaná 22. februára 2018 – Grange Backup Power/Komisia

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/33

         Žaloba podaná 22. februára 2018 – Grange Backup Power/Komisia
   (Vec T-110/18)
   (2018/C 166/43)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Grange Backup Power Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: M. Segura Catalán a M. Clayton, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie C(2017) 7789 final z 24. novembra 2017 o írskom mechanizme kapacity [SA.44464 (2017 / N)] implementovanom Írskom,

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie C(2017) 7794 final z 24. novembra 2017 o severoírskom mechanizme kapacity [SA.44465 (2017/N)] implementovanom Spojeným kráľovstvom, a

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nezačala konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ a článku 4 ods. 4 procesného nariadenia (1) napriek pochybnostiam, pokiaľ ide o zlučiteľnosť mechanizmu odmeňovania kapacity pre celý ostrov (CRM) s pravidlami štátnej pomoci a vnútorného trhu, čím boli žalobkyni odopreté jej procesné práva. Tento žalobný dôvod sa delí na štyri časti:

               —

               prvá časť sa týka existencie závažných ťažkostí, ktorým nasvedčujú dĺžka trvania a okolnosti konania,

               —

               druhá časť je založená na tvrdení, že Komisia mala mať pochybnosti, pokiaľ ide o súlad režimu financovania mechanizmu odmeňovania kapacít so ZFEÚ,

               —

               tretia časť je založená na tvrdení, že Komisia mala mať pochybnosti o zlučiteľnosti CRM s vnútorným trhom, najmä s usmerneniami o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia a energetiky na roky 2014 – 2020 (2),

               —

               vo štvrtej časti svojho žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že Komisia pri svojom posúdení mechanizmu odmeňovania kapacity mala mať pochybnosti vyplývajúce z účinkov oznámenia Spojeného kráľovstva o vystúpení z Európskej únie.

      (1)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).

      (2)  Oznámenie Komisie – Usmernenie o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia a energetiky na roky 2014 – 2020 (Ú. v. EÚ C 200, 2014, s. 1).


title: Vec C-104/17: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 15. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Piteşti – Rumunsko) – SC Cali Esprou SRL/Administraţia Fondului pentru Mediu (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 94/62/ES — Obaly a odpady z obalov — Zhodnotenie a recyklácia odpadov — Príspevok do vnútroštátneho fondu životného prostredia — Uvádzanie balených výrobkov a obalov na vnútroštátny trh bez zásahu do nich — Zásada „znečisťovateľ platí“ — Postavenie znečisťovateľa)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/16

         Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 15. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Piteşti – Rumunsko) – SC Cali Esprou SRL/Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Vec C-104/17) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 94/62/ES - Obaly a odpady z obalov - Zhodnotenie a recyklácia odpadov - Príspevok do vnútroštátneho fondu životného prostredia - Uvádzanie balených výrobkov a obalov na vnútroštátny trh bez zásahu do nich - Zásada „znečisťovateľ platí“ - Postavenie znečisťovateľa))
   (2018/C 166/20)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Piteşti

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: SC Cali Esprou SRL

      Žalovaná: Administraţia Fondului pentru Mediu

      Výrok rozsudku

   Článok 15 smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/62/ES z 20. decembra 1994 o obaloch a odpadoch z obalov a v ňom uvedená zásada „znečisťovateľ platí“ nebránia takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je úprava dotknutá vo veci samej, ktorá ukladá hospodárskemu subjektu, ktorý nijako nezasahuje do obalov, ktoré uvádza na trh, povinnosť platiť príspevok vypočítaný na základe rozdielu v hmotnosti medzi množstvom odpadov z obalov zodpovedajúcim minimálnym cieľom energetického zhodnocovania a zhodnocovania prostredníctvom recyklácie na jednej strane a skutočne využitým alebo recyklovaným množstvom odpadov z obalov na strane druhej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 168, 29.5.2017.


title: Vec T-189/18: Žaloba podaná 15. marca 2018 – Lipitalia 2000 a Assograssi/Komisia

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/40

         Žaloba podaná 15. marca 2018 – Lipitalia 2000 a Assograssi/Komisia
   (Vec T-189/18)
   (2018/C 166/52)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Lipitalia 2000 SpA (Turín, Taliansko), Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Buccinasco, Taliansko) (v zastúpení: M. Moretto, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol, že Európska komisia tým, že regulačnému výboru nepredložila na hlasovanie podľa postupu v zmysle článku 5a rozhodnutia 1999/648/ES návrh opatrenia na preskúmanie zákazu vývozu organických hnojív a zúrodňovacích látok obsahujúcich spracované živočíšne bielkoviny pochádzajúce z prežúvavcov, ako je stále upravené v prílohe IV, kapitole V, časti E bode 2 nariadenia č. 999/2001, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z nariadenia č. 999/2001, nariadenia č. 178/2002 a nariadenia č. 1069/2009, ako aj zo všeobecných zásad zákazu diskriminácie a proporcionality,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyne uvádzajú, že síce od 1. júla 2017 Komisia opäť povolila vývoz spracovaných živočíšnych bielkovín (SŽB) pochádzajúcich z prežúvavcov, aby zohľadnila významné zlepšenie nákazového štatútu BSE (Spongiformná encefalopatia hovädzieho dobytka) v Únii, vývoz organických hnojív a zúrodňovacích látok (OHZL), ktoré obsahujú rovnaké SŽB z prežúvavcov, je stále z nevysvetliteľných dôvodov zakázaný v prílohe IV, kapitole V, časti E bode 2 nariadenia č. 999/2001. Tento zákaz sa aj naďalej uplatňuje, hoci takmer všetky členské štáty už získali status krajín so zanedbateľným rizikom výskytu BSE a napriek tomu, že medzinárodný štandard stanovený OIE (Medzinárodný úrad pre nákazy zvierat) nestanovuje podobný zákaz pre OHZL pochádzajúce z krajín, ktoré majú tento štatút.
   Navyše žalobkyne tvrdia, že Únia síce na jednej strane v rozpore s medzinárodným štandardom stanoveným OIE zakazuje vývoz OHZL (obsahujúcich SŽB z prežúvavcov), aj keď majú pôvod v členských štátoch so zanedbateľným rizikom, ale zároveň povoľuje uvádzanie rovnakých výrobkov na trh na svojom území. A nielen to: povoľuje tiež dovoz SŽB z tretích krajín, vrátane krajín s kontrolovaným alebo neurčeným rizikom výskytu BSE taktiež z prežúvavcov, a dovoz výrobkov obsahujúcich SŽB, ako sú OHZL.
   Škody, ktoré vznikajú hospodárskym subjektom v Únii v dôsledku zákazu vývozu OHZL obsahujúcich SŽB z prežúvavcov, sú značné.
   Žalobkyne uvádzajú na podporu svojej žaloby, že právo Únie ukladá Komisii povinnosť prijať opatrenia na nápravu takejto situácie.
   Konkrétne žalobkyne namietajú:

               1.

               Porušenie povinnosti uloženej Komisii podľa článku 7 a článku 5 ods. 1 a 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 z 22. mája 2001, ktorou sa stanovujú pravidlá prevencie, kontroly a eradikácie niektorých prenosných spongiformných encefalopatií (Ú. v. ES L 147, 2001, s. 1; Mim. vyd. 03/032, s. 289) a článku 5 ods. 3 a článku 7 nariadenia (ES) č. 178/2002 Európskeho parlamentu a Rady z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (Ú. v. ES L 31, 2002, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 463) a článku 43 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 z 21. októbra 2009, ktorým sa ustanovujú zdravotné predpisy týkajúce sa vedľajších živočíšnych produktov a odvodených produktov neurčených na ľudskú spotrebu a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1774/2002 (nariadenie o vedľajších živočíšnych produktoch) (Ú. v. EÚ L 300, 2009, s. 1).

               2.

               Porušenie povinnosti konať uložené Komisii na základe zásad zákazu diskriminácie a proporcionality, článku 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 178/2002, ako aj článkov 23 a 24 nariadenia (ES) č. 999/2001.


title: Spojené veci C-327/16 a C-421/16: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 22. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État – Francúzsko) – Marc Jacob/Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16), Ministre des Finances et des Comptes publics/Marc Lassus (C-421/16) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priame dane — Sloboda usadiť sa — Zlúčenia, rozdelenia, prevody majetku a výmeny akcií medzi spoločnosťami rôznych členských štátov — Smernica 90/434/EHS — Článok 8 — Výmena cenných papierov — Kapitálové zisky z tejto operácie — Odklad zdanenia — Kapitálové straty pri nasledujúcom prevode získaných cenných papierov — Daňová právomoc štátu bydliska — Rozdielne zaobchádzanie — Odôvodnenosť — Zachovanie rozdelenia daňovej právomoci medzi členské štáty)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/6

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 22. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État – Francúzsko) – Marc Jacob/Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16), Ministre des Finances et des Comptes publics/Marc Lassus (C-421/16)
   (Spojené veci C-327/16 a C-421/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priame dane - Sloboda usadiť sa - Zlúčenia, rozdelenia, prevody majetku a výmeny akcií medzi spoločnosťami rôznych členských štátov - Smernica 90/434/EHS - Článok 8 - Výmena cenných papierov - Kapitálové zisky z tejto operácie - Odklad zdanenia - Kapitálové straty pri nasledujúcom prevode získaných cenných papierov - Daňová právomoc štátu bydliska - Rozdielne zaobchádzanie - Odôvodnenosť - Zachovanie rozdelenia daňovej právomoci medzi členské štáty))
   (2018/C 166/07)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Marc Jacob (C-327/16), Ministre des Finances et des Comptes publics (C-421/16)

      Žalovaní: Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16), Marc Lassus (C-421/16)

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 8 smernice Rady 90/434/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania pri zlúčeniach, rozdeleniach, prevodoch majetku a výmene akcií týkajúcich sa spoločností rôznych členských štátov, zmenenej aktom o podmienkach pristúpenia Nórskeho kráľovstva, Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva, upraveným rozhodnutím Rady Európskej únie 95/1/ES, Euratom, ESUO z 1. januára 1995, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej je kapitálový zisk z výmeny cenných papierov, na ktorý sa vzťahuje táto smernica, priznaný pri tejto výmene, ale jeho zdanenie sa odloží do roku, v priebehu ktorého nastane skutočnosť, ktorá ukončí tento odklad zdanenia, v prejednávanej veci prevod cenných papierov získaných pri výmene.

               2.

               Článok 8 smernice 90/434, zmenenej aktom o podmienkach pristúpenia Nórskeho kráľovstva, Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva, upraveným rozhodnutím 95/1, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, ktorá stanovuje zdanenie kapitálového zisku vyplývajúceho z výmeny cenných papierov, na ktorý sa uplatnil odklad zdanenia, pri nasledujúcom prevode cenných papierov získaných pri výmene, hoci tento prevod nepatrí do daňovej právomoci tohto členského štátu.

               3.

               Článok 49 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá v situácii, keď nasledujúci prevod cenných papierov získaných pri výmene nepatrí do daňovej právomoci tohto členského štátu, stanovuje zdanenie kapitálového zisku, na ktorý sa uplatňuje odklad zdanenia pri tomto prevode bez zohľadnenia prípadnej kapitálovej straty pri dotknutom prevode, kým v prípade, keď má daňovník vlastniaci cenné papiere k dátumu uvedeného prevodu svoje daňové bydlisko v uvedenom členskom štáte sa takáto kapitálová strata zohľadňuje. Prináleží členským štátom, aby pri dodržiavaní práva Únie a v prejednávanej veci, konkrétne slobody usadiť sa, stanovili podmienky týkajúce sa odpočítania a výpočtu tejto kapitálovej straty.

      (1)  Ú. v. EÚ C 305, 22.8.2016.

      Ú. v. EÚ C 392, 24.10.2016.


title: Vec C-169/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Írsko) 2. marca 2018 – Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon/Minister for Justice and Equality

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Írsko) 2. marca 2018 – Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon/Minister for Justice and Equality
   (Vec C-169/18)
   (2018/C 166/31)
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Court of Appeal

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia a odporcovia: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon

      Žalovaný a odvolateľ: Minister for Justice and Equality

      Prejudiciálne otázky

               1.

               S možnými odôvodneniami opísanými v otázkach 2, 3 a 4, porušuje členský štát požiadavku uvedenú v článku 5 ods. 2 smernice 2004/38/ES (1) (ďalej len „smernica z roku 2004“) vydať vízum manželskému partnerovi a rodinným príslušníkom občana Únie, ktorí uplatňujú práva voľného pohybu v danom členskom štáte alebo ktorí majú v úmysle uplatniť tieto práva, tak rýchlo, ako to je možné, ak sú prieťahy so spracovaním takejto žiadosti dlhšie ako 12 mesiacov?

               2.

               Bez toho, aby bola dotknutá prvá prejudiciálna otázka, sú prieťahy pri spracovaní alebo inom rozhodovaní o žiadosti o vízum podľa článku 5 ods. 2 vyplývajúce z nutnosti zabezpečiť, najmä prostredníctvom previerok osoby, že žiadosť nie je podvodná alebo nepredstavuje zneužitie práv, vrátane toho, že manželstvo nepredstavuje účelové manželstvo, odôvodnené či už na základe článku 35 smernice z roku 2004 alebo inak, a teda nie sú v rozpore s článkom 5 ods. 2?

               3.

               Bez toho, aby bola dotknutá prvá prejudiciálna otázka, sú prieťahy pri spracovaní alebo rozhodovaní o žiadosti o vízum podľa článku 5 ods. 2, ktoré vyplývajú z potreby vykonania rozsiahlych previerok osoby a bezpečnostných previerok osôb pochádzajúcich z určitých tretích krajín, a to z dôvodu osobitných obáv súvisiacich s bezpečnosťou týkajúcich sa cestujúcich prichádzajúcich z týchto tretích krajín, či už na základe článku 27 alebo článku 35 smernice z roku 2004, odôvodnené, a teda nie sú v rozpore s článkom 5 ods. 2?

               4.

               Bez toho, aby bola dotknutá prvá prejudiciálna otázka, sú prieťahy pri spracovaní alebo rozhodovaní o žiadosti o vízum podľa článku 5 ods. 2 vyplývajúce z náhleho a neočakávaného prudkého nárastu takýchto žiadostí prichádzajúcich z určitých tretích krajín, o ktorých sa predpokladá, že predstavujú skutočné bezpečnostné riziko, odôvodnené a teda nie sú v rozpore s článkom 5 ods. 2?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).


title: Vec C-355/16: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 15. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Francúzsko) – Christian Picart/Ministre des Finances et des Comptes publics (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na druhej strane o voľnom pohybe osôb — Priame dane — Premiestnenie bydliska z členského štátu do Švajčiarska — Zdaňovanie nerealizovaných kapitálových ziskov z významných podielov na základnom imaní spoločností usadených v členskom štáte pôvodu pri príležitosti takéhoto prevodu — Pôsobnosť dohody)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/7

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 15. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Francúzsko) – Christian Picart/Ministre des Finances et des Comptes publics
   (Vec C-355/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na druhej strane o voľnom pohybe osôb - Priame dane - Premiestnenie bydliska z členského štátu do Švajčiarska - Zdaňovanie nerealizovaných kapitálových ziskov z významných podielov na základnom imaní spoločností usadených v členskom štáte pôvodu pri príležitosti takéhoto prevodu - Pôsobnosť dohody))
   (2018/C 166/08)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Christian Picart

      Žalovaný: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Výrok rozsudku

   Keďže situácia, o akú ide vo veci samej, nepatrí do pôsobnosti ratione personae pojmu „samostatne zárobkovo činné osoby“ v zmysle dohody medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na druhej strane o voľnom pohybe osôb, podpísanej 21. júna 1999 v Luxemburgu, ustanovenia tejto dohody sa musia vykladať v tom zmysle, že nebránia právnej úprave štátu, ktorý je zmluvnou stranou tejto dohody, akou je právna úprava vo veci samej, ktorá v prípade, že fyzická osoba premiestni svoje bydlisko z tohto štátu do iného štátu, ktorý je zmluvnou stranou uvedenej dohody, pričom naďalej vykonáva svoju hospodársku činnosť v prvom z týchto dvoch štátov bez toho, aby každý deň alebo aspoň raz za týždeň cestovala z miesta svojej zárobkovej činnosti na miesto svojho bydliska, predpokladá okamžité zdanenie nezrealizovaných kapitálových ziskov z významných podielov tejto osoby na základnom imaní spoločností, ktoré sa spravujú právom prvého z uvedených štátov z dôvodu tohto premiestnenia bydliska, a ktorá umožňuje odklad výberu splatnej dane len za podmienky, že boli zložené samostatné záruky na zabezpečenie zaplatenia uvedenej dane, zatiaľ čo osoba, ktorá je tiež držiteľom takýchto podielov, ale ktorá má naďalej bydlisko na území prvého z týchto štátov, je zdanená len v momente prevodu týchto podielov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 335, 12.9.2016.


title: Spojené veci C-133/17 a C-134/17: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 21. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Dănuţ Podilă a i./Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători „CFR Călători“ SA Bucureşti (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea/SMDA Mureş Insolvency SPRL, konajúci ako konkurzný správca spoločnosti SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii (C-134/17) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 89/391/EHS — Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov — Klasifikácia pracovísk ako pracovísk s osobitnými alebo špeciálnymi podmienkami — Posúdenie rizík týkajúcich sa bezpečnosti a zdravia pri práci — Povinnosti zamestnávateľa)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/17

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 21. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Dănuţ Podilă a i./Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători „CFR Călători“ SA Bucureşti (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea/SMDA Mureş Insolvency SPRL, konajúci ako konkurzný správca spoločnosti SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii (C-134/17)
   (Spojené veci C-133/17 a C-134/17) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 89/391/EHS - Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov - Klasifikácia pracovísk ako pracovísk s osobitnými alebo špeciálnymi podmienkami - Posúdenie rizík týkajúcich sa bezpečnosti a zdravia pri práci - Povinnosti zamestnávateľa))
   (2018/C 166/21)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Dănuţ Podilă, Vasile Oniţă, Dumitru Cornel Bara, Gheorghe Podilă, Alexandru Daniel Coneru, Mihai Călin Junc, Dănuţ Bungău, Francisc Chudi, Ioan Iancu, Ionel Negruţ, Dan Florin Roxin (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea (C-134/17)

      Žalované: Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători „CFR Călători“ SA Bucureşti (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea/SMDA Mureş Insolvency SPRL, konajúci ako konkurzný správca spoločnosti SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii (C-134/17)

      Výrok rozsudku

   Článok 114 ods. 3 a články 151 a 153 ZFEÚ, ako aj smernica Rady 89/391/EHS z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci sa majú vykladať v tom zmysle, že sa nevzťahujú na vnútroštátnu právnu úpravu, o akú ide v konaní veci samej, ktorá stanovuje prísne lehoty a postupy, ktoré neumožňujú vnútroštátnym súdom preskúmať zaradenie či vykonať zaradenie pracovných činností do jednotlivých rizikových skupín, na základe ktorých sa vypočíta starobný dôchodok dotknutých pracovníkov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 202, 26.6.2017.


title: Vec T-136/18: Žaloba podaná 1. marca 2018 – Kuota International/EUIPO – Sintema Sport (K)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/34

         Žaloba podaná 1. marca 2018 – Kuota International/EUIPO – Sintema Sport (K)
   (Vec T-136/18)
   (2018/C 166/44)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Kuota International Corp. Ltd (Britské Panenské ostrovy) (v zastúpení: C. Herissay Ducamp, avocate)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Sintema Sport Srl (Albiate, Taliansko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie K – ochranná známka Európskej únie č. 11 380 771.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 15. decembra 2017 vo veci R 3111/2014-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol, že táto žaloba je prípustná,

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa v ňom prijal záver, že žalobkyňa nepredložila dôkaz o nedostatku dobrej vôle a že návrh na vyhlásenie neplatnosti na základe článku 59 ods. 1 písm. b) nariadenia o ochrannej známke Európske únie nemôže byť prijatý,

               —

               vyhlásil ochrannú známku Európskej únie č. 11 380 771 za neplatnú na základe článku 59 ods. 1 písm. b) nariadenia o ochrannej známke Európskej únie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 59 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec C-174/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Liège (Belgicko) 5. marca 2018 – Jean Jacob, Dominique Lennertz/Belgické kráľovstvo

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Liège (Belgicko) 5. marca 2018 – Jean Jacob, Dominique Lennertz/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-174/18)
   (2018/C 166/32)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo

      Prejudiciálna otázka

   Bráni článok 39 Zmluvy o Európskej únii tomu, aby belgický daňový systém stanovený v článku 155 CIR/92, bez ohľadu na prípadné uplatnenie obežníka č. Ci.RH.331/575.420 z 12. marca 2008, mal za následok, že luxemburské dôchodky žalobcu oslobodené od dane na základe článku 18 Dohody o zamedzení dvojitého zdanenia medzi Belgickom a Luxemburskom sa zahrnú do výpočtu dane splatnej v Belgicku, budú slúžiť ako základ na priznanie daňových výhod, ktoré stanovuje CIR/92, pričom by nemali byť jeho súčasťou, pretože boli úplne oslobodené podľa Dohody o zamedzení dvojitého zdanenia, a že nárok na uplatnenie týchto výhod, akými sú sumy oslobodené od dane, dlhodobé sporenie, výdavky zaplatené s príspevkami na služby, vynaložené na účely znižovania nákladov na energie v obydlí, na zabezpečenie obydlia proti krádeži alebo požiaru, dary žalobcu, čiastočne zanikne, sa obmedzí alebo prizná v menšom rozsahu ako v prípade, ak by príjmy oboch žalobcov pochádzali zo zdrojov v Belgicku, ktoré sa zdaňujú v Belgicku a nie sú oslobodené od dane, a teda sa pri nich môžu uplatniť všetky daňové výhody?


title: Vec C-384/16 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 13. marca 2018 – European Union Copper Task Force/Európska komisia (Odvolanie — Prípravky na ochranu rastlín — Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/408 — Uvádzanie prípravkov na ochranu rastlín na trh a zostavenie zoznamu látok, ktoré sa majú nahradiť — Zahrnutie účinnej látky „zlúčeniny medi“ do tohto zoznamu — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ — Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia — Osobne dotknutá osoba)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/8

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 13. marca 2018 – European Union Copper Task Force/Európska komisia
   (Vec C-384/16 P) (1)

   ((Odvolanie - Prípravky na ochranu rastlín - Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/408 - Uvádzanie prípravkov na ochranu rastlín na trh a zostavenie zoznamu látok, ktoré sa majú nahradiť - Zahrnutie účinnej látky „zlúčeniny medi“ do tohto zoznamu - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť - Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ - Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia - Osobne dotknutá osoba))
   (2018/C 166/09)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: European Union Copper Task Force (v zastúpení: C. Fernández Vicién, C. Vila Gisbert, I. Moreno Tapia Rivas, abogadas, M. Miserendino, abogado)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: A. Lewis a P. Ondrůšek, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               European Union Copper Task Force je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 314, 29.8.2016.


title: Vec T-193/18: Žaloba podaná 19. marca 2018 – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel (kombinácia šedej a oranžovej farby)

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/42

         Žaloba podaná 19. marca 2018 – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel (kombinácia šedej a oranžovej farby)
   (Vec T-193/18)
   (2018/C 166/53)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Andreas Stihl AG & Co. KG (Waiblingen, Nemecko) (v zastúpení: S. Völker, M. Pemsel a C. Eulenpesch, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Giro Travel Company (Roman, Rumunsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: farebná ochranná známka Európskej únie spočívajúca v kombinácii šedej a oranžovej farby – prihláška č. 7 472 723.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 23. januára 2018 vo veci R 200/2017-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátanie trov konania pred odvolacím senátom.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 4 v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec C-190/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Justice de paix de Schaerbeek (Belgicko) 13. marca 2018 – Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)/Gherasim Sorin Rusu

text:
               14.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 166/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Justice de paix de Schaerbeek (Belgicko) 13. marca 2018 – Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)/Gherasim Sorin Rusu
   (Vec C-190/18)
   (2018/C 166/33)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Justice de paix de Schaerbeek

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)

      Žalovaný: Gherasim Sorin Rusu

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa smernica Rady 93/13/ES o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1) a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1371/2007 o právach a povinnostiach cestujúcich v železničnej preprave (2) uplatniť vo vzťahoch medzi SNCB a cestujúcimi bez platného cestovného dokladu?

      (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 z 23. októbra 2007 o právach a povinnostiach cestujúcich v železničnej preprave (Ú. v. EÚ L 315, s. 14).