title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 24. júna 2010. # Luigi Pontini a i. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania: Tribunale di Treviso - Taliansko. # Poľnohospodárstvo - Spoločná organizácia trhov - Hovädzie a teľacie mäso - Nariadenie (ES) č. 1254/1999 - Finančná pomoc Spoločenstva týkajúca sa osobitných prémií na samčí hovädzí dobytok a náhrad za extenzifikáciu - Podmienky poskytnutia - Výpočet zaťaženia pôdy zvieratami chovanými na hospodárstve - Pojem ‚krmovinárska plocha spôsobilá na chov‘ - Nariadenia (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 - Integrovaný systém spravovania a kontroly určitých schém poskytovania pomoci v Spoločenstve - Vnútroštátna právna úprava podmieňujúca poskytnutie finančnej pomoci Spoločenstva predložením platného právneho titulu oprávňujúceho využívať obhospodarované krmovinárske plochy. # Vec C-375/08.

text:
      Vec C‑375/08
      Trestné konanie
      proti
      Luigimu Pontinimu a i.
      (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Tribunale di Treviso)
      „Poľnohospodárstvo – Spoločná organizácia trhov – Hovädzie a teľacie mäso – Nariadenie (ES) č. 1254/1999 – Finančná pomoc Spoločenstva týkajúca sa osobitných prémií na samčí hovädzí dobytok a náhrad za extenzifikáciu – Podmienky poskytnutia – Výpočet zaťaženia pôdy zvieratami chovanými na hospodárstve – Pojem ‚krmovinárska plocha spôsobilá na chov‘ – Nariadenia (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 – Integrovaný systém spravovania a kontroly určitých schém poskytovania pomoci v Spoločenstve – Vnútroštátna právna úprava podmieňujúca poskytnutie finančnej pomoci Spoločenstva predložením platného právneho titulu oprávňujúceho
         využívať obhospodarované krmovinárske plochy“

      Abstrakt rozsudku
      Poľnohospodárstvo – Spoločná organizácia trhov – Hovädzie a teľacie mäso – Osobitné prémie na samčí hovädzí dobytok – Náhrada
            za extenzifikáciu
      (Nariadenie Rady č. 1254/1999)
      Právna úprava Spoločenstva a najmä nariadenie č. 1254/1999 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím mäsom nepodmieňuje
         vyhovenie žiadosti o osobitné prémie na samčí hovädzí dobytok a náhradu za extenzifikáciu podmienkou predložiť platný právny
         titul oprávňujúci žiadateľa o pomoc využívať krmovinárske plochy tvoriace predmet tejto žiadosti. Napriek tomu právna úprava
         Spoločenstva nebráni tomu, aby vnútroštátna právna úprava členských štátov ukladala povinnosť predložiť takýto titul, avšak
         pod podmienkou, že sa dodržia ciele sledované právnou úpravou Spoločenstva a všeobecné zásady práva Spoločenstva, osobitne
         zásada proporcionality.

      (pozri bod 90 a výrok)

ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (druhá komora)
      z 24. júna 2010 (*)

      „Poľnohospodárstvo – Spoločná organizácia trhov – Hovädzie a teľacie mäso – Nariadenie (ES) č. 1254/1999 – Finančná pomoc Spoločenstva týkajúca sa osobitných prémií na samčí hovädzí dobytok a náhrad za extenzifikáciu – Podmienky poskytnutia – Výpočet zaťaženia pôdy zvieratami chovanými na hospodárstve – Pojem ‚krmovinárska plocha spôsobilá na chov‘ – Nariadenia (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 – Integrovaný systém spravovania a kontroly určitých schém poskytovania pomoci v Spoločenstve – Vnútroštátna právna úprava podmieňujúca poskytnutie finančnej pomoci Spoločenstva predložením platného právneho titulu oprávňujúceho
         využívať obhospodarované krmovinárske plochy“

      Vo veci C‑375/08,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Tribunale di Treviso
         (Taliansko) zo 6. mája 2008 a doručený Súdnemu dvoru 18. augusta 2008, ktorý súvisí s trestným konaním proti:

      Luigimu Pontinimu a i.,
      SÚDNY DVOR (druhá komora),
      v zložení: predseda druhej komory J. N. Cunha Rodrigues, sudcovia P. Lindh, A. Rosas, A. Ó Caoimh (spravodajca) a A. Arabadjiev,
      generálny advokát: N. Jääskinen,
      tajomník: L. Hewlett, hlavná referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 14. januára 2010,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
      –        Emanuele Rech, Giovanni Forato a Laura Forato, v zastúpení: B. Nascimbene a F. Rossi dal Pozzo, avvocati,
      –        Adele Adami a i., v zastúpení: W. Viscardini, avvocato,
      –        Ivo Colomberotto, v zastúpení: A. Mascotto a O. Bigolin, avvocati,
      –        Agrirocca di Rech Emanuele a Asolat di Rech Emanuele & C., v zastúpení: G. Donà, avvocato,
      –        Agenzia Veneta per i Pagamenti in Agricoltura – AVEPA, v zastúpení: A. dal Ferro a A. Cevese, avvocati,
      –        talianska vláda, v zastúpení: I. Bruni, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci P. Gentili, avvocato dello Stato,
      –        grécka vláda, v zastúpení: A. Vasilopoulou a E. Leftheriotou, splnomocnené zástupkyne,
      –        Európska komisia, v zastúpení: P. Rossi a N. Rasmussen, splnomocnení zástupcovia,
      so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1        Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu právnej úpravy Spoločenstva vzťahujúcej sa na žiadosti o pomoc na
         chov dobytka a najmä nariadenia Rady (ES) č. 1254/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím
         mäsom (Ú. v. ES L 160, s. 21; Mim. vyd. 03/025, s. 339).

      2        Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania bol predložený v rámci trestných konaní, ktoré sú vedené proti Luigimu Pontinimu,
         Emanuelemu Rechovi, Giovannimu Foratovi, Laure Foratovej, Adele Adamiovej, Dinovi Bonorovi a Ivovi Colomberottovi. Uvedené
         osoby boli obvinené z rôznych trestných činov, ktorých sa mali podľa obžaloby dopustiť na ujmu Európskeho spoločenstva v súvislosti
         s neoprávneným poberaním finančnej pomoci Spoločenstva spočívajúcej v osobitných prémiách na samčí hovädzí dobytok a náhrade
         za extenzifikáciu za obdobie od roku 2000 do roku 2004.

       Právny rámec
       Právna úprava Spoločenstva
       Nariadenie (EHS) č. 3508/92
      3        Článok 1 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 3508/92 z 27. novembra 1992, ktorým sa stanovuje integrovaný systém spravovania a kontroly
         určitých schém poskytovania pomoci v spoločenstve (Ú. v. ES L 355, s. 1; Mim. vyd. 3/013, s. 223), stanovuje, že každý členský
         štát si vytvorí integrovaný systém spravovania a kontroly (ďalej len „ISSK“) vzťahujúci sa na rôzne schémy pomoci Spoločenstva
         v odvetví rastlinnej a živočíšnej výroby.

      4        Článok 2 uvedeného nariadenia, ktoré bolo zmenené a doplnené nariadením Rady (ES) č. 1593/2000 zo 17. júla 2000 (Ú. v. ES
         L 182, s. 4; Mim. vyd. 03/030, s. 94), stanovuje, že ISSK sa skladá z počítačovej databázy, integrovaného systému poľnohospodárskych
         parciel, zo systému na identifikáciu a registráciu zvierat a žiadostí o pomoc a z integrovaného systému kontroly.

      5        Článok 6 nariadenia č. 3508/92, zmeneného a doplneného nariadením č. 1593/2000, má toto znenie:

      „1.      Aby bola žiadosť o pomoc prijateľná podľa jednej alebo viacerých schém Spoločenstva, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie,
         každý roľník si podá za každý jednotlivý rok žiadosť o pomoc týkajúcu sa pôdy, v ktorej budú uvedené:

      –        poľnohospodárske parcely vrátane pozemkov, na ktorých sa pestujú krmoviny a poľnohospodárske parcely s ornou pôdou, ktorých
         sa týka opatrenie o vyňatí a tie, ktoré ležia úhorom,

      –        v prípadoch, kde to je uplatniteľné, všetky ďalšie potrebné informácie, ktoré sa vyžadujú buď na základe nariadení vzťahujúcich
         sa na schémy pomoci spoločenstva alebo ktoré vyžaduje dotknutý členský štát.

      …
      6.      Pre všetky uvedené poľnohospodárske parcely farmári označia oblasť a jej umiestnenie tak, aby bola parcela identifikovateľná
         v rámci identifikačného systému pre poľnohospodárske parcely.

      …“
       Nariadenie (EHS) č. 3887/92
      6        Siedme a deviate odôvodnenie nariadenia Komisie (EHS) č. 3887/92 z 23. decembra 1992, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá
         uplatňovania integrovaného správneho a kontrolného systému pre určité programy pomoci Spoločenstva [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 391, s. 36), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1678/98 z 29. júla 1998 (Ú. v. ES L 212, s. 23),
         stanovuje:

      „… dodržiavanie predpisov v oblasti pomoci Spoločenstva sa musí účinne kontrolovať…
      ...
      … vzhľadom na nadobudnuté skúsenosti, zásadu proporcionality a osobitné problémy spojené s prípadmi vyššej moci, ako aj s prírodnými
         podmienkami je potrebné prijať predpisy s cieľom účinne predchádzať nezrovnalostiam a podvodom a účinne ich sankcionovať…“
         [neoficiálny preklad]

      7        Článok 2 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 3887/92 stanovuje, že tam, kde plochu krmovín využívajú dotknutí hospodári spoločne,
         príslušné orgány ju medzi nich rozdelia v pomere, v akom ju využívajú alebo k nej majú užívacie právo.

      8        Článok 4 ods. 1 nariadenia č. 3887/92 má toto znenie:

      „Bez toho, aby boli dotknuté požiadavky stanovené odvetvovými predpismi, žiadosť o pomoc vzťahujúca sa na plochu obsahuje
         všetky potrebné údaje, a najmä:

      –        identifikačné údaje o totožnosti hospodára,
      –        podrobnosti umožňujúce identifikáciu všetkých poľnohospodárskych pozemkov podniku, ich plochu, ich umiestnenie, ich využitie
         a či je poľnohospodársky pozemok zavlažovaný a režim predmetnej pomoci,

      –        vyhlásenie poľnohospodára o oboznámení sa s podmienkami na poskytnutie príslušného režimu pomoci.
      ‚Využitie‘ znamená využitie plochy v zmysle typu plodiny alebo zeleného porastu alebo absencie plodiny.
      …“ [neoficiálny preklad]

       Nariadenie (ES, Euratom) č. 2988/95
      9        Článok 4 ods. 3 nariadenia (ES, Euratom) č. 2988/95 Rady z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev
         (Ú. v. ES L 312, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 340) stanovuje:

      „Činy, o ktorých sa zistí, že boli úmyselne vykonané na získanie výhody v protiklade s cieľmi práva Spoločenstva platného
         v danom prípade tým, že sa umelo vytvorili podmienky potrebné na získanie výhody, majú za následok neposkytnutie výhody alebo
         jej zrušenie.“

      10      Článok 8 tohto nariadenia znie:

      „1.      Členské štáty prijmú v súlade so svojimi vnútroštátnymi zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi opatreniami opatrenia
         potrebné na zabezpečenie zákonnosti a uskutočnenia transakcií, ktoré sa týkajú finančných záujmov Spoločenstiev.

      2.      Opatrenia ustanovujúce kontroly sú primerané osobitostiam každého odvetvia a primerané sledovaným cieľom. …
      …“
       Nariadenie č. 1254/1999
      11      Odôvodnenie č. 13 nariadenia č. 1254/1999 stanovuje, že „vzhľadom na tendenciu smerujúcu k intenzifikácii produkcie hovädzieho
         a teľacieho mäsa by sa výška prémií za chov hovädzieho dobytka mala obmedzovať v závislosti od krmovinovej kapacity príslušného
         hospodárstva vo vzťahu k početnému stavu a druhom chovaných zvierat; keďže v záujme toho, aby sa predišlo priveľmi intenzívnym
         typom produkcie, poskytovanie takýchto prémií by sa malo podmieniť tým, že sa na príslušnom hospodárstve dodržiava maximálne
         zaťaženie pôdy s produkciou krmovín dobytčími jednotkami“.

      12      Pokiaľ ide o potrebu stanoviť pružný rámec dodatkových prémií Spoločenstva, odôvodnenie č. 15 toho istého nariadenia stanovuje,
         že „je predovšetkým podstatné, aby členské štáty boli povinné používať svoje právomoci výhradne na základe objektívnych kritérií,
         aby v plnej miere dodržiavali zásadu rovnakého zaobchádzania a predchádzali deformáciám trhu a hospodárskej súťaže“.

      13      Pojem „hospodárstvo“ je vymedzený v článku 3 písm. b) nariadenia č. 1254/1999 ako „všetky produkčné jednotky, ktoré obhospodaruje
         producent a ktoré sa nachádza na území jediného členského štátu“.

      14      Podľa článku 4 ods. 1 toho istého nariadenia producent, ktorý na svojom hospodárstve chová dobytok samčieho pohlavia, môže
         po predložení žiadosti získať nárok na osobitnú prémiu.

      15      Článok 12 uvedeného nariadenia s názvom „Zaťaženie pôdy s produkciou krmovín dobytčími jednotkami“ znie takto:

      „1.      Celkový počet zvierat, za ktoré vzniká nárok na osobitnú prémiu a prémiu za dojčiace kravy, sa obmedzuje tým, že za jeden
         kalendárny rok sa na jeden hektár hospodárstva pripúšťa zaťaženosť dvoma veľkými dobytčími jednotkami (VDJ). Táto zaťaženosť
         dobytčími jednotkami sa vyjadruje vo VDJ na jednotku krmovinovej plochy hospodárstva vyčlenenej pre zvieratá, ktoré sa na
         nej uživia. Avšak princíp zaťaženosti dobytčími jednotkami sa voči producentom nebude uplatňovať, ak počet zvierat, ktoré
         sa chovajú na jeho hospodárstve a ktoré sa berú do úvahy pri určovaní zaťaženosti pôdy s produkciou krmovín dobytčími jednotkami,
         neprevyšuje počet 15 VDJ.

      2.      Pri určovaní zaťaženia pôdy hospodárstva dobytčími jednotkami sa berie do úvahy:
      a)      hovädzí dobytok samčieho pohlavia, dojčiace kravy a jalovice, ovce a/alebo kozy, na ktoré boli predložené žiadosti o poskytnutie
         prémie, ako aj dojnice, ktoré sú potrebné na vyprodukovanie celkového referenčného množstva mlieka, ktoré bolo producentovi
         vymedzené. Počet zvierat sa na VDJ prepočítava na základe konverznej tabuľky uvedenej v prílohe III;

      b)      krmovinárska plocha, ktorá je plochou hospodárstva, na ktorej možno počas celého kalendárneho roka chovať hovädzí dobytok,
         ovce a/alebo kozy. Krmovinárska plocha nezahŕňa:

      –        budovy, lesy, rybníky, poľné cesty,
      –        plochy, ktoré sa využívajú na pestovanie iných plodín, za ktoré vzniká v rámci spoločenstva nárok na podporu, alebo trvalých
         plodín alebo záhradných plodín, s výnimkou trvalých pasienkov, za ktoré sa vyplácajú prémie podľa výmery v zmysle článku 17
         tohto nariadenia a článku 19 nariadenia [Rady] (ES) č. 1255/1999 [zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s mliekom
         a mliečnymi výrobkami (Ú. v. L 160, s. 48; Mim. vyd. 03/025, s. 366)],

      –        plochy, za ktoré vzniká nárok na podporu ustanovenú pre producentov určitých poľných plodín a ktoré sa v rámci systému podpory
         využívajú na produkciu sušeného krmiva alebo ktoré spadajú pod systém plôch ležiacich úhorom v rámci jednotlivých štátov alebo
         spoločenstva.

      Krmovinárske plochy zahŕňajú spoločne využívané plochy a plochy, na ktorých sa pestujú zmiešané plodiny.
      3.      Komisia prijme podrobné pravidlá na uplatňovanie tohto článku v súlade s postupom, ktorý ustanovuje článok 43. Ide predovšetkým
         o pravidlá:

      –        ktoré sa týkajú spoločne využívaných plôch a plôch, na ktorých sa pestujú zmiešané plodiny,
      –        ktoré zabraňujú nesprávnemu uplatňovaniu zásady zaťaženosti pôdy s produkciou krmovín dobytčími jednotkami.“
      16      Článok 12 ods. 1 nariadenia č. 1254/1999 bol zmenený a doplnený nariadením Rady (ES) č. 1512/2001 z 23. júla 2001 (Ú. v. ES
         L 201, s. 1), ktoré za prvú vetu tohto ustanovenia doplnilo túto vetu:

      „Zaťaženie pôdy VDJ bude od 1. januára 2002 1,9 VDJ a od 1. januára 2003 1,8 VDJ.“
      17      Článok 13 nariadenia č. 1254/1999 s názvom „Náhrada za extenzifikáciu“, v odseku 1 stanovuje:

      „Producenti, ktorí poberajú osobitnú prémiu a/alebo prémiu za dojčiace kravy, môžu získať nárok na náhradu za extenzifikáciu.“
      18      Článok 45 nariadenia č. 1254/1999 stanovuje, že nariadenie Rady (ES) č. 1258/1999 zo 17. mája 1999 o financovaní Spoločnej
         poľnohospodárskej politiky (Ú. v. ES L 160, s. 103; Mim, vyd. 03/025, s. 414) a ustanovenia, ktoré boli prijaté na jeho vykonanie,
         sa vzťahujú na produkty uvedené v článku 1 nariadenia č. 1254/1999.

       Nariadenie č. 1258/1999
      19      Podľa článku 1 nariadenia č. 1258/1999 Európsky poľnohospodársky usmerňovací a záručný fond (EPUZF) obsahuje záručnú sekciu,
         ktorá okrem iného financuje intervencie zamerané na stabilizáciu poľnohospodárskych trhov.

      20      Článok 8 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:

      „Členské štáty v súlade s vnútroštátnymi ustanoveniami stanovenými zákonmi, nariadeniami alebo administratívnymi opatreniami
         vykonajú opatrenia potrebné na:

      a)      uistenie sa o tom, že transakcie financované [EPUZF] sa skutočne správne uskutočnili a vykonali;
      b)      predchádzanie nezrovnalostiam a ich riešenie;
      c)      vymáhanie čiastok stratených v dôsledku nezrovnalostí alebo nedbalosti.
      Členské štáty oznámia Komisii opatrenia vykonané [na] tento účel a najmä stav správnych a súdnych konaní.“
       Nariadenie (ES) č. 1259/1999
      21      Nariadenie Rady (ES) č. 1259/1999 zo 17. mája 1999, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá pre schémy priamej podpory v rámci
         Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. ES L 160, s. 113; Mim. vyd. 03/025, s. 424), sa aplikuje podľa svojho článku 1
         na platby udeľované priamo farmárom podľa schém podpory s rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky (ďalej len „SPP“), ktoré
         sú úplne alebo čiastočne financované zo záručnej sekcie EPUZF, okrem takých, ktoré sú stanovené podľa nariadenia Rady (ES)
         č. 1257/1999 zo 17. mája 1999 o podpore rozvoja vidieka z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF)
         a ktorým sa menia a rušia niektoré nariadenia (Ú. v. ES L 160, s. 80; Mim. vyd. 03/025, s. 391).

      22      Podľa článku 7 nariadenia č. 1259/1999, napriek akýmkoľvek špecifickým ustanoveniam v individuálnych schémach podpory, sa
         nevyplatia žiadne platby v prospech užívateľov, pri ktorých sa potvrdilo, že umelo vytvorili podmienky požadované na získanie
         takýchto platieb s úmyslom získať výhodu v rozpore s účelmi tejto schémy podpory.

       Nariadenie (ES) č. 2419/2001
      23      Článok 4 nariadenia Komisie (ES) č. 2419/2001 z 11. decembra 2001 stanovujúceho podrobné pravidlá uplatňovania integrovaného
         správneho a kontrolného systému pre určité programy pomoci spoločenstva, zriadeného nariadením Rady (EHS) č. 3508/92 (Ú. v. ES
         L 327, s. 11; Mim. vyd. 03/034, s. 308), ktorý má názov „Identifikácia a minimálna veľkosť poľnohospodárskych parciel“, v odseku
         1 stanovuje:

      „Identifikačný systém uvedený v článku 4 nariadenia (EHS) č. 3508/92 funguje na úrovni poľnohospodárskej parcely. Členské
         štáty môžu stanoviť, že iná jednotka, ako napríklad katastrálna parcela alebo výrobný blok, sú použité namiesto poľnohospodárskej
         parcely. V takýchto prípadoch členské štáty majú zabezpečiť, aby poľnohospodárske parcely boli spoľahlivo identifikované,
         a majú konkrétne požadovať, aby boli žiadosti o pomoc na plochu dodávané s podrobnosťami alebo sprevádzané dokumentmi špecifikovanými
         príslušným orgánom, ktoré umožnia, aby každá poľnohospodárska parcela bola lokalizovaná a zmeraná.“

      24      Článok 5 ods. 1 nariadenia č. 2419/2001 stanovuje:

      „Na účely tohto nariadenia:
      …
      b)      tam, kde plocha na pestovanie krmovín je využívaná spoločne, príslušné orgány ju symbolicky rozdelia medzi jednotlivých farmárov
         v proporcii k ich používaniu práva využívať ju [tam, kde je plocha na pestovanie krmovín využívaná spoločne, ju príslušné
         orgány rozdelia na ideálne podiely medzi jednotlivých farmárov primerane podľa toho ako využívajú alebo majú právo užívať
         tieto plochy – neoficiálny preklad];

      c)      každá plocha na pestovanie krmovín je k dispozícii pre chovné zvieratá na minimálne obdobie sedem mesiacov, počnúc od dátumu,
         ktorý má byť stanovený členským štátom, ktorý je medzi 1. januárom a 31. marcom.“

      25      Článok 10 nariadenia č. 2419/2001 s názvom „Požiadavky týkajúce sa žiadostí o pomoc pre chov dobytka“ znie takto:

      „1.      Žiadosť o pomoc pre chov dobytka obsahuje všetky informácie, potrebné na stanovenie vhodnosti pre pomoc, najmä:
      a)      identitu farmára;
      b)      odkaz na žiadosť o pomoc na plochu, ak táto už bola predložená;
      c)      počet zvierat každého typu, ohľadom ktorých je akákoľvek pomoc žiadaná a pre hovädzí dobytok identifikačný kód zvierat;
      d)      kde je to uplatniteľné, záväzok farmára udržiavať zvieratá uvedené v bode c), na svojom holdingu [hospodárstve – neoficiálny preklad] počas retenčného obdobia a informácie o lokalite alebo lokalitách, kde sú zvieratá držané, vrátane príslušného obdobia alebo
         období;

      e)      kde je to uplatniteľné, jednotlivý limit alebo jednotlivý strop pre príslušné zvieratá;
      …
      g)      vyhlásenie od farmára, že si je vedomý požiadaviek, týkajúcich sa predmetnej pomoci.
      Ak sa zviera presúva na inú lokalitu počas retenčného obdobia, farmár informuje príslušný orgán písomne vopred.
      2.      Členský štát zaručí každému chovateľovi zvierat právo získať od príslušného orgánu bez obmedzenia, v primeraných intervaloch
         a bez nadmerného oneskorenia informácie o údajoch, súvisiacich s ním a jeho zvieratami, držanými v počítačovej databáze. Pri
         predkladaní svojej žiadosti o pomoc farmár deklaruje, že tieto údaje sú správne a kompletné, alebo opraví akékoľvek nesprávne
         údaje, alebo pridá chýbajúce údaje.

      …“
      26      Podľa článku 15 nariadenia č. 2419/2001 sú administratívne kontroly a kontroly na mieste robené takým spôsobom, ktorý zaistí
         účinné overenie zhody s podmienkami, za ktorých bola pomoc udelená.

      27      Článok 22 tohto nariadenia s názvom „Stanovenie plôch“ stanovuje:

      „1.      Plochy poľnohospodárskej parcely sú stanovené akýmkoľvek primeraným spôsobom, definovanými príslušným orgánom, ktorý zaisťuje
         meranie s presnosťou prinajmenšom rovnou presnosti požadovanej pre oficiálne merania na základe národných pravidiel. …

      2.      Celková plocha poľnohospodárskej parcely môže byť braná do úvahy za predpokladu, že je plne využitá podľa zvykových noriem
         členského štátu alebo príslušného regiónu. V iných prípadoch je braná do úvahy plocha skutočne využitá.

      …
      3.      Vhodnosť poľnohospodárskych parciel je overená akýmikoľvek primeranými prostriedkami. Na tento účel je požadovaný dodatočný
         dôkaz tam, kde je to potrebné.“

      28      Článok 53 ods. 1 nariadenia č. 2419/2001 zrušil nariadenie č. 3887/92, pričom určil, že posledné uvedené nariadenie sa uplatňuje
         v súvislosti so žiadosťami o pomoc týkajúcimi sa trhových rokov alebo prémiových období, ktoré uplynú pred 1. januárom 2002.

      29      Podľa článku 54 ods. 2 nariadenia č. 2419/2001 sa toto nariadenie uplatňuje na žiadosti o pomoc týkajúce sa trhových rokov
         alebo prémiových období začínajúcich sa od 1. januára 2002.

       Nariadenie (ES) č. 1782/2003
      30      Článok 153 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej
         podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým
         sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94,
         (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Ú. v. ES L 270, s. 1; Mim.
         vyd. 03/040, s. 269), zrušil nariadenie č. 3508/92, pričom ale stanovil, že toto nariadenie sa použije na žiadosti o priame
         platby na kalendárne roky predchádzajúce roku 2005.

      31      Nariadenie č. 1782/2003 tiež s účinnosťou od 1. januára 2005 zrušilo niektoré ustanovenia nariadenia č. 1254/1999.

       Vnútroštátna právna úprava
      32      Dekrét prezidenta republiky č. 503 z 1. decembra 1999, ktorým sa zavádza charta poľnohospodárov a rybárov a register poľnohospodárskych
         podnikov (GURI č. 305 z 30. decembra 1999, ďalej len „dekrét č. 503/1999“), upravuje informácie, ktoré obsahuje register poľnohospodárskych
         podnikov a evidencia podnikov alebo výrobcov.

      33      Podľa článku 3 ods. 1 písm. f) tohto dekrétu informácie v uvedenom registri musia pre každý podnik obsahovať najmä výmeru
         pozemku, užívací titul a katastrálne údaje a pokiaľ existujú, budovy, vrátane leteckých snímok, kartografických a satelitných
         údajov, ktoré vlastní správny orgán.

      34      Podľa vnútroštátneho rozhodnutia príslušná vnútroštátna právna úprava, konkrétne dekrét č. 503/1999 a dekréty ministerstva
         poľnohospodárstva a lesného hospodárstva zo 4. apríla 2000, z 10. augusta 2001 a zo 17. apríla 2001, stanovujú, pokiaľ ide
         o povinnosti výrobcu pri podávaní žiadosti, že v prípade, ak titulom na hospodárenie s plochami hospodárstva nie je vlastnícke
         právo, žiadateľ musí k žiadosti o priznanie pomoci pripojiť doklady oprávňujúce užívanie týchto plôch.

      35      Agenzia Veneta per i Pagamenti in Agricoltura – AVEPA (ďalej len „AVEPA“), platobná agentúra pre Benátsky región, vykonávajúc
         dekrét č. 503/1999, postupovala podľa obežníkov, ktoré prijala Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, medzi ktorými obežník
         č. 35 z 24. apríla 2001 stanovuje toto:

      „B.      Osobitné požiadavky na žiadosti [vo vzťahu k SPP, ďalej len s ‚žiadosti SPP‘] týkajúce sa plodín pestovaných na ornej pôde:
      S cieľom zlepšiť správu predkladania žiadostí SPP týkajúcich sa plodín pestovaných na ornej pôde dotknutý výrobca predloží
         kópiu aktuálnych katastrálnych výpisov na každý pozemok uvedený v žiadosti.

      Pokiaľ výrobca predkladajúci žiadosť nie je vlastníkom, ktorý je označený vo vyššie uvedených katastrálnych výpisoch, je povinný
         preukázať platný právny titul, na základe ktorého užíva predmetné pozemky (napr. nájom, bezplatné užívanie, požívacie právo,
         dlhodobé užívacie právo k cudziemu pozemku), predložením úradne osvedčenej kópie platne zapísaného titulu v súlade s platnou
         právnou úpravou.

      … V prípade, ak výrobca predkladajúci žiadosť nemôže predložiť doklady týkajúce sa uvedených užívacích titulov, a/alebo v prípade,
         ak bola uzatvorená len ústna zmluva, je povinný [urobiť čestné vyhlásenie] o existencii zmluvného vzťahu, na základe ktorého
         sa podáva táto žiadosť, a záväzne vyhlásiť, že bude dodržiavať povinnosti vyplývajúce zo zákona č. 448 z 23. decembra 1998;
         [v tomto osobnom čestnom vyhlásení] sa musí vyhlásiť, že výrobca legálne hospodári na pozemkoch, ďalej musí uvedené čestné
         vyhlásenie obsahovať výpis z osobných údajov vlastníka, označenie dátumu vzniku a zániku zmluvy, pričom výrobca na vlastnú
         zodpovednosť uvedie užívací titul a z akých dôvodov je nevyhnutné použiť [toto čestné vyhlásenie].“

       Okolnosti predchádzajúce sporu a prejudiciálna otázka
      36      Na základe vyšetrovania, ktoré sa začalo v roku 2004 na žiadosť Procura della Repubblica di Treviso, sú Luigi Pontini a i.
         trestne stíhaní na Tribunale di Treviso (Súd v Trevise) podľa príslušných ustanovení talianskeho trestného zákonníka pre zločinné
         zoskupenie a pokračujúci kvalifikovaný podvod, ktorých sa mali dopustiť na ujmu Európskeho spoločenstva. Obžaloba im kladie
         za vinu, že v období od roku 2000 do roku 2004 neoprávnene prijali finančnú pomoc Spoločenstva, konkrétne osobitné prémie
         na samčí hovädzí dobytok a náhrady za extenzifikáciu stanovené článkom 4 ods. 1 a článkom 13 nariadenia č. 1254/1999.

      37      Z vnútroštátneho rozhodnutia vyplýva, že podľa obžaloby konali obžalovaní podvodným spôsobom alebo použili falošné doklady,
         aby uviedli príslušné vnútroštátne orgány do omylu s cieľom získať pre seba alebo pre iného neoprávnený prospech. Trestné
         stíhania sa zakladajú na tvrdení, že osobitné prémie na samčí hovädzí dobytok a náhrady za extenzifikáciu mali byť prijaté
         podvodným spôsobom prostredníctvom zmlúv o bezplatnom nájme krmovinárskych plôch zaradených do hospodárstiev žiadateľov o pomoc,
         ktoré mali byť uzatvorené bez vedomia vlastníkov dotknutých pozemkov a ktoré boli predložené ako prílohy k žiadostiam.

      38      Podľa vnútroštátneho súdu uplatniteľná vnútroštátna právna úprava stanovuje, že žiadateľ o pomoc musí k svojej žiadosti pripojiť
         doklady preukazujúce právny titul, ktorý ho oprávňuje hospodáriť s plochami predstavujúcimi krmovinársku kapacitu jeho poľnohospodárskeho
         podniku. Pokiaľ žiadateľ o pomoc nie je vlastníkom pozemkov, ktoré sa uvádzajú v žiadosti, je povinný k nej pripojiť doklady,
         ktoré ho oprávňujú tieto pozemky využívať. Podľa uvedeného súdneho orgánu sa uplatniteľná vnútroštátna právna úprava má vykladať
         v tom zmysle, že žiadateľ o pomoc musí predložiť platný doklad, ktorý ho oprávňuje využívať uvedené pozemky, a na rozdiel
         od toho, čo tvrdia obžalovaní, nestačí, aby sa krmovinárske plochy reálne využívali bez ohľadu na spôsob ich držby alebo hospodárenia.

      39      Obžalovaní pred vnútroštátnym súdom tvrdili, že v niektorých členských štátoch sa priznanie takej finančnej pomoc Spoločenstva,
         ako vo veci samej, podmieňuje len tým, že príslušná krmovinárska plocha je spôsobilá na chov a že sa skutočne využíva, pričom
         na právny titul, ktorý oprávňuje využívať predmetné pozemky, sa neprihliada.

      40      Vnútroštátny súd chce vedieť, či vzhľadom na podmienky priznania takej finančnej pomoci Spoločenstva, ako vo veci samej, nariadenie
         č. 1254/1999 stanovilo striktné podmienky, od ktorých sa členské štáty nemôžu odchýliť, alebo či stanovuje všeobecný referenčný
         rámec, pričom potrebná starostlivosť o jeho vykonanie a úprava podrobností sa ponecháva na príslušné vnútroštátne orgány.

      41      Keďže sa Tribunale di Treviso domnieva, že výklad nariadenia č. 1254/1999, najmä pojmu „krmovinárska plocha spôsobilá na chov“,
         ktorý obsahuje článok 12 tohto nariadenia, je veľmi dôležitý na vyriešenie sporu, ktorý prejednáva, rozhodol sa prerušiť konanie
         a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:

      „Aké sú podmienky na priznanie prémie na samčí hovädzí dobytok a náhrad za extenzifikáciu? Konkrétne, je požiadavka využívať
         krmovinársku plochu nezávisle od existencie platného právneho titulu, ktorý toto využívanie oprávňuje, dostatočná [?]“

      42      Vzhľadom na skutočnosť, že trestné konanie proti obžalovaným sa vedie už od roku 2004 a že medzičasom im príslušné vnútroštátne
         orgány pozastavili celú pomoc Spoločenstva, vnútroštátny súd žiada Súdny dvor, aby o tomto prejudiciálnom návrhu rozhodol
         podľa článku 104b Rokovacieho poriadku Súdneho dvora v rámci naliehavého konania.

      43      Súdny dvor (tretia komora) zamietol tento návrh rozhodnutím z 21. augusta 2008 z dôvodu, že návrh na začatie prejudiciálneho
         konania sa netýka oblasti, na ktorú sa vzťahuje naliehavé konanie stanovené v článku 23a Štatútu Súdneho dvora a článku 104b
         rokovacieho poriadku, a že sa tento návrh v každom prípade nevyznačuje naliehavosťou, ktorá sa vyžaduje na použitie tohto
         konania.

      44      Na základe rovnakých dôvodov vnútroštátny súd subsidiárne požiadal Súdny dvor, aby prejednal prejudiciálny návrh podľa článku
         104a prvého odseku rokovacieho poriadku v skrátenom konaní.

      45      Predseda Súdneho dvora zamietol túto žiadosť uznesením z 29. septembra 2008 z dôvodu, že podmienky stanovené v článku 104a
         prvom odseku rokovacieho poriadku neboli splnené.

       O prejudiciálnej otázke
      46      Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či príslušné ustanovenia právnej úpravy Spoločenstva týkajúce sa žiadosti
         o pomoc na chov dobytka a najmä nariadenie č. 1254/1999 vyžadujú, aby súčasťou žiadosti o osobitné prémie na samčí hovädzí
         dobytok alebo o náhrady za extenzifikáciu bol platný právny titul oprávňujúci žiadateľa o pomoc využívať krmovinárske plochy
         tvoriace predmet tejto žiadosti.

      47      Na úvod je potrebné konštatovať, že okolnosti predchádzajúce sporu vo veci samej viedli k formulácii ostrých námietok, čo
         napokon vyplynulo aj z pojednávania vedenom na Súdnom dvore. Tieto námietky sa týkajú najmä otázok, či zmluvy o bezplatnom
         nájme sfalšovali a predložili obžalovaní alebo niektorí z nich s cieľom získať prémie Spoločenstva a či väčšinu pozemkov uvedených
         v predmetných žiadostiach o pomoc možno kvalifikovať ako krmovinársku plochu spôsobilú na chov v zmysle nariadenia č. 1254/1999.

      48      Podľa článku 234 ES, ktorý je založený na jasnom rozdelení úloh medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom, je Súdny dvor
         oprávnený rozhodnúť o výklade alebo o platnosti predpisu Spoločenstva iba na základe skutkových okolností, ktoré mu uvedie
         vnútroštátny súd (pozri v tomto zmysle najmä rozsudok z 19. februára 2009, Schwarz, C‑321/07, Zb. s. I‑1113, bod 49).

      49      Vnútroštátnemu súdu prináleží zisťovať skutočnosti, ktoré viedli k sporu, a vyvodiť z nich dôsledky vo vzťahu k rozhodnutiu,
         ktoré má vydať (pozri najmä rozsudok zo 16. septembra 1999, WWF a i., C‑435/97, Zb. s. I‑5613, bod 32).

      50      Obžalovaní napádajú relevantnosť dekrétov predložených vnútroštátnym súdom predstavujúcich aplikovateľnú vnútroštátnu právnu
         úpravu citovanú v bode 34 tohto rozsudku, ako aj obežníkov, na ktoré sa odvoláva AVEPA, uvedených v bode 35 tohto rozsudku,
         ktoré sa nemali uplatniť v čase skutkových okolností alebo ktoré mali len internú, nie všeobecne právnu záväznosť.

      51      Napriek tomu v rámci prejudiciálneho konania prináleží vnútroštátnemu súdu, aby objasnil skutkový a právny rámec sporu vo
         veci samej (pozri uznesenie z 28. júna 2000, Laguillaumie, C‑116/00, Zb. s. I‑4979, bod 23). Úlohou Súdneho dvora nie je zisťovať,
         ktoré príslušné vnútroštátne ustanovenia sa uplatnia na uvedený spor, ani podávať výklad uvedených ustanovení a rozhodovať,
         či ich výklad uskutočnený vnútroštátnym súdom je správny (pozri v tomto zmysle rozsudok z 23. apríla 2009, Angelidaki a i.,
         C‑378/07 až C‑380/07, Zb. s. I‑3071, bod 48).

      52      Spor vo veci samej sa týka najmä výkladu právnej úpravy Spoločenstva vzťahujúcej sa na žiadosti o pomoc na chov dobytka, podmienok
         stanovených uvedenou úpravou na priznanie osobitnej prémie na samčí hovädzí dobytok a náhrad za extenzifikáciu upravených
         podľa článkov 4 a 13 nariadenia č. 1254/1999 a spôsobu, akým dotknuté príslušné vnútroštátne orgány aplikujú právnu úpravu
         Spoločenstva.

      53      Obžalovaní tvrdia, že taký spôsob výkladu príslušnej právnej úpravy Spoločenstva, podľa ktorého sa chov môže uskutočňovať
         len na krmovinárskych plochách patriacich výrobcovi alebo na plochách, na ktoré tento výrobca môže preukázať konkrétny užívací
         titul, je v rozpore s povahou tejto právnej úpravy, ktorá sa odvoláva na plochy, ktoré výrobca využíva alebo má právo požívať,
         bez ohľadu na otázku, na základe akého titulu dochádza k tomuto využitiu alebo právu požívania. Podľa obžalovaných bolo úmyslom
         zákonodarcu podmieniť platby len samotným využívaním alebo spôsobilosťou krmovinárskych plôch na chov, čo vyplýva najmä z článkov 3,
         12 a 17 nariadenia č. 1254/1999, článku 1 ods. 4 nariadenia č. 3508/92 a článkov 5, 6 a 22 nariadenia č. 2419/2001.

      54      Právna úprava Spoločenstva týkajúca sa spôsobov priznania osobitnej prémie na samčí hovädzí dobytok a náhrad za extenzifikáciu
         neobsahuje nijaký odkaz na užívací titul krmovinárskych plôch. Zohľadňuje sa len skutočné využívanie trvalých pasienkov. Nariadenie
         č. 1254/1999 stanovuje celý rad striktných podmienok, ktoré zabezpečujú, že chovateľ musí na svojom hospodárstve chovať dostatočný
         počet hovädzieho dobytka na to, aby mohol mať nárok na prémiu. Podstatnou náležitosťou je existencia počtu kusov deklarovaného
         dobytka.

      55      Naopak AVEPA, talianska a helénska vláda sa domnievajú, že vnútroštátna právna úprava ukladajúca žiadateľovi o pomoc povinnosť
         predložiť platný právny titul preukazujúci, že disponuje plochou uvedenou v žiadosti o osobitnú prémiu na samčí hovädzí dobytok
         a náhradu za extenzifikáciu, nie je v rozpore s právnou úpravou Spoločenstva v tejto oblasti. Úlohou členských štátov v rámci
         ISSK je zaviesť opatrenia na dohľad a formy kontroly, ktorými sa účinne dozerá na dodržiavanie predpisov v oblasti pomoci
         Spoločenstva a ktorými sa stanovia predpisy na predchádzanie nezrovnalostiam a podvodom a ich účinné sankcionovanie.

      56      AVEPA a talianska vláda konkrétne uvádzajú, že uloženie povinnosti predložiť platný právny titul umožňuje skontrolovať zhodnosť
         údajov predložených v žiadosti o pomoc, pričom zabraňuje dvojnásobnému zohľadneniu krmovinárskej kapacity dotknutej plochy
         a bráni chovateľom neoprávnene využívať cudzie pozemky so zjavným cieľom obísť právnu úpravu v oblasti pomoci.

      57      Komisia správne uvádza, že je potrebné preskúmať, či právna úprava Spoločenstva, najmä nariadenie č. 1254/1999, stanovuje
         ako podmienku priznania osobitnej prémie na samčí hovädzí dobytok a náhrad za extenzifikáciu povinnosť predložiť platný právny
         titul na užívanie krmovinárskych plôch, ktoré tvoria predmet žiadosti o pomoc, a v prípade zápornej odpovede, či právna úprava
         Spoločenstva bráni tomu, aby členské štáty stanovili takúto povinnosť v rámci svojej vnútroštátnej právnej úpravy.

      58      Podľa ustálenej judikatúry je pri výklade ustanovení práva Spoločenstva potrebné zohľadniť nielen ich znenie, ale aj kontext
         a ciele, ktoré sledujú právne predpisy, ktorých sú súčasťou (rozsudky z 1. marca 2007, Schouten, C‑34/05, Zb. s. I‑1687, bod
         25, a z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins, C‑45/05, Zb. s. I‑3997, bod 30).

      59      Pokiaľ ide o predmetné pojmy Spoločenstva, článok 3 písm. b) nariadenia č. 1254/1999 definuje hospodárstvo ako všetky produkčné
         jednotky, ktoré obhospodaruje producent a ktoré sa nachádzajú na území jediného členského štátu.

      60      Článok 12 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje, že celkový počet zvierat, za ktoré vzniká nárok na osobitnú prémiu uvedenú v článku
         4 ods. 1 uvedeného nariadenia, sa obmedzuje použitím faktora zaťaženosti hospodárstva chovanými zvieratami, ktorý sa počas
         predmetných rokov pohyboval medzi 2 VDJ a 1,8 VDJ na hektár a za referenčný kalendárny rok.

      61      Z článku 12 ods. 2 písm. a) a b) uvedeného nariadenia tiež vyplýva, že tento faktor zaťaženosti predstavuje zlomok, ktorého
         čitateľom je počet zvierat, na ktoré boli predložené žiadosti o poskytnutie prémie, a menovateľom je krmovinárska plocha,
         ktorá je plochou hospodárstva, na ktorej možno počas celého kalendárneho roka chovať hovädzí dobytok, ovce a/alebo kozy. Preto
         čím väčšia je krmovinárska plocha, na ktorej možno počas celého kalendárneho roka chovať hovädzí dobytok, tým vyšší je počet
         zvierat, na ktoré možno žiadať osobitnú prémiu.

      62      Definícia hospodárstva uvedená v článku 3 písm. b) nariadenia č. 1254/1999 ani odkaz na „krmovinársku plochu spôsobilú na
         chov“ obsiahnutý v článku 12 ods. 2 písm. b) tohto nariadenia neumožňujú vyvodiť záver, že na účely priznania dotknutých prémií
         musí výrobca pri predložení svojej žiadosti o pomoc podľa uvedeného nariadenia predložiť platný právny doklad, ktorým buď
         preukazuje, že je vlastníkom zohľadnených plôch, alebo na základe ktorého je oprávnený využívať uvedenú plochu z iného titulu.

      63      V súlade s tvrdením Komisie tieto ustanovenia nevylučujú, že samotné skutočné využívanie krmovinárskej plochy počas referenčného
         kalendárneho roka môže predstavovať spôsobilosť tejto plochy na chov v zmysle nariadenia č. 1254/1999.

      64      Z článku 12 ods. 2 posledného pododseku nariadenia č. 1254/1999, ako aj z článku 2 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 3887/92 vyplýva,
         že krmovinárske plochy tvoriace predmet žiadosti o pomoc sa môžu využívať spoločne. Podľa článku 5 ods. 1 písm. b) nariadenia
         č. 2419/2001, ktorý sa použije na žiadosti o pomoc predložené na základe trhových rokov alebo prémiových období od 1. januára
         2002, pokiaľ sa krmovinárske plochy využívajú spoločne, príslušné orgány ich môžu rozdeliť na ideálne podiely medzi jednotlivých
         farmárov primerane podľa toho, ako využívajú alebo majú právo užívať tieto plochy.

      65      Článok 22 nariadenia č. 2419/2001 s názvom „Stanovenie plôch“ uvádza, že plochy poľnohospodárskej parcely sa stanovujú akýmkoľvek
         primeraným spôsobom a že pokiaľ sa nezohľadní celková plocha poľnohospodárskej parcely, pretože sa táto plocha nevyužila celá,
         zoberie sa do úvahy len skutočne využitá plocha.

      66      Z uvedených ustanovení vyplýva, že priznanie pomoci závisí jednak od skutočne využitých krmovinárskych plôch a jednak od počtu
         zvierat chovaných na týchto plochách počas príslušného kalendárneho roka, a nie od predloženia platného právneho titulu oprávňujúceho
         využívať uvedené plochy.

      67      Pokiaľ ide ďalej o ciele sledované nariadením č. 1254/1999, z jeho odôvodnení č. 4 a 13 vyplýva, že jedným z nich je zastaviť
         tendenciu smerujúcu k intenzifikácii produkcie hovädzieho a teľacieho mäsa, keďže producenti na svojom hospodárstve chovajú
         neustále sa zvyšujúci počet hovädzieho dobytka bez toho, aby došlo k zvýšeniu plochy, a preto plocha nepostačuje na účely
         kŕmenia týchto zvierat (rozsudok Schouten, už citovaný, bod 28).

      68      Zaťaženosť pôdy dobytčími jednotkami, ktorú stanovuje článok 12 uvedeného nariadenia, sleduje priznanie pomoci len na zvieratá
         chované na hospodárstve, ktorého plocha postačuje na ich kŕmenie. Komisia správne uviedla, že výpočtom zaťaženosti pôdy dobytčími
         jednotkami na základe krmovinárskej plochy, ktorú je možné využívať, sa zisťuje skutočná krmovinárska kapacita hospodárstva
         a kontroluje sa skutočné využívanie tejto kapacity, a nie formálna krmovinárska kapacita alebo legálne využiteľná, ktorá sa
         však z tejto plochy v skutočnosti nevyužíva.

      69      V súlade s tým, čo tvrdia obžalovaní, na realizáciu tohto cieľa nariadenia č. 1254/1999 sa ako predbežná podmienka na priznanie
         predmetnej pomoci nevyžaduje predloženie platného právneho titulu oprávňujúceho využívanie krmovinárskych plôch, ktoré sú
         predmetom žiadosti o pomoc, pretože v tejto súvislosti postačuje dôkaz o ich skutočnom využívaní.

      70      Z uvedeného vyplýva, že článok 12 nariadenia č. 1254/1999 nepodmieňuje vyhovenie žiadosti o pomoc predložením platného právneho
         titulu oprávňujúceho žiadateľa využívať krmovinárske plochy, ktoré tvoria predmet tejto žiadosti. Príslušné ustanovenia nariadenia
         č. 1254/1999, kontext, do ktorého zapadajú, a ciele sledované najmä týmto nariadením naznačujú, že jednou z podmienok na priznanie
         dotknutej prémie je práve skutočné využívanie krmovinárskej plochy.

      71      Ak by aj túto podmienku právna úprava Spoločenstva nestanovila, je potrebné preskúmať, ako to vyplýva z bodu 57 tohto rozsudku,
         či bráni tomu, aby členské štáty vo svojej vnútroštátnej právnej úprave upravili povinnosť predložiť platný právny titul oprávňujúci
         žiadateľa o pomoc užívať krmovinárske plochy tvoriace predmet jeho žiadosti.

      72      V tejto súvislosti treba preskúmať povahu a ciele ISSK, ktorý bol zavedený právnou úpravou Spoločenstva týkajúcou sa režimu
         pomoci Spoločenstva, a určiť mieru voľnej úvahy priznanú členským štátom pri kontrole dodržiavania podmienok stanovených na
         priznanie pomoci v rámci ISSK.

      73      Podľa článkov 1 a 2 nariadenia č. 3508/92 si každý členský štát vytvorí ISSK skladajúci sa z počítačovej databázy, integrovaného
         systému poľnohospodárskych parciel, zo systému na identifikáciu a registráciu zvierat a žiadostí o pomoc a z integrovaného
         systému kontroly.

      74      Cieľom ISSK v súlade so siedmym a deviatym odôvodnením nariadenia č. 3887/92 je účinným spôsobom kontrolovať dodržiavanie
         ustanovení v oblasti pomocí poskytovaných Spoločenstvom a určiť ustanovenia s cieľom predchádzať porušovaniu predpisov a podvodom
         a sankcionovať ich (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 17. júla 1997, National Farmers’ Union a i., C‑354/95, Zb. s. I‑4559,
         bod 51; zo 16. mája 2002, Schilling et Nehring, C‑63/00, Zb. s. I‑4483, bod 25, ako aj z 1. júla 2004, Gerken, C‑295/02, Zb.
         s. I‑6369, bod 41).

      75      Z právnej úpravy Spoločenstva týkajúcej sa ISSK, ochrany finančných záujmov Spoločenstiev a financovania SPP jasne vyplýva,
         že úlohou členských štátov je prijať vhodné opatrenia na zabezpečenie riadneho výkonu ISSK, pričom členské štáty sú najmä
         povinné prijať opatrenia potrebné jednak na uistenie sa, že transakcie financované Spoločenstvami vo všeobecnosti a konkrétne
         EPUZF sa skutočne realizovali a správne vykonali, a jednak na predchádzanie nezrovnalostiam a ich postihovanie.

      76      Tiež z preskúmania príslušných ustanovení právnej úpravy Spoločenstva týkajúcej sa režimu pomoci Spoločenstva a ISSK vyplýva,
         že členské štáty požívajú istú mieru voľnej úvahy pri vykonávaní uvedeného režimu a voľbe domácich opatrení, ktoré považujú
         za potrebné na účinné predchádzanie nezrovnalostiam a podvodom a ich sankcionovanie.

      77      Rovnako aj článok 6 ods. 1 nariadenia č. 3508/92 stanovuje, že na to, aby bola žiadosť o pomoc prijateľná podľa schém pomoci
         Spoločenstva, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, každý roľník musí podať za každý jednotlivý rok žiadosť o pomoc týkajúcu
         sa plochy s uvedením poľnohospodárskej parcely vrátane pozemkov, na ktorých sa pestujú krmoviny, a prípadne „všetky ďalšie
         potrebné informácie, ktoré sa vyžadujú buď na základe nariadení vzťahujúcich sa na [uvedené] schémy pomoci Spoločenstva alebo
         ktoré vyžaduje dotknutý členský štát“.

      78      Obdobne článok 4 ods. 1 nariadenia č. 3887/92 stanovuje, že žiadosť o pomoc týkajúca sa plochy musí obsahovať všetky potrebné
         údaje a najmä podrobnosti umožňujúce identifikáciu všetkých poľnohospodárskych pozemkov podniku, ich plochu, umiestnenie a využitie.

      79      Miera voľnej úvahy, ktorou disponujú členské štáty, pokiaľ ide o kontrolu žiadosti o pomoc, tiež vyplýva z nariadenia č. 2419/2001.
         Z odôvodnenia č. 48 tohto nariadenia vplýva, že členské štáty majú prijať akékoľvek ďalšie opatrenia potrebné na zabezpečenie
         riadneho fungovania tohto nariadenia. Podľa článku 4 uvedeného nariadenia majú členské štáty zabezpečiť, aby boli poľnohospodárske
         parcely spoľahlivo identifikované, a konkrétne majú požadovať, aby boli žiadosti o pomoc týkajúcu sa plochy podávané s podrobnosťami
         alebo sprevádzané dokumentmi špecifikovanými príslušným orgánom, ktoré umožnia, aby každá poľnohospodárska parcela bola lokalizovaná
         a zmeraná. Podľa článku 22 ods. 3 tohto nariadenia sa oprávnenosť poľnohospodárskych parciel na priznanie pomoci overuje akýmikoľvek
         primeranými prostriedkami, pričom sa na tento účel môže požadovať dodatočný dôkaz.

      80      Článok 7 nariadenia č. 1259/1999 stanovuje, že zo schém podpory uvedených v tomto nariadení sa nevyplatia žiadne platby v prospech
         užívateľov, pri ktorých sa potvrdilo, že umelo vytvorili podmienky požadované na získanie takýchto platieb s úmyslom získať
         výhodu v rozpore s účelmi predmetnej schémy podpory.

      81      Opatrenia uvedené v bode 75 tohto rozsudku, ktorými sa členské štáty majú uistiť, že transakcie financované Spoločenstvami
         sa skutočne realizovali a správne vykonali, ako to vyplýva z článku 8 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 a článku 8 ods. 1 nariadenia
         č. 1258/1999, sa musia prijať v súlade s vnútroštátnymi ustanoveniami stanovenými zákonmi, nariadeniami alebo administratívnymi
         opatreniami.

      82      Z vyššie uvedených ustanovení právnej úpravy Spoločenstva týkajúcej sa schém pomoci spolu s vykonávajúcimi predpismi ISSK
         jasne vyplýva, že členské štáty disponujú mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide o doklady a dôkazy, ktoré majú vyžadovať od žiadateľa
         o pomoc v súvislosti s krmovinárskymi plochami tvoriacimi predmet jeho žiadosti. Vzhľadom na túto mieru voľnej úvahy sú členské
         štáty oprávnené podrobnejšie upraviť, aké dôkazy treba predložiť na podporu žiadosti o pomoc, s poukázaním najmä na zvyčajnú
         prax v oblasti poľnohospodárstva na svojom území vzťahujúcu sa na právo požívať a využívať krmovinárske plochy a na tituly,
         ktoré sa majú predložiť v súvislosti s týmto užívaním.

      83      Napriek tomu je potrebné pripomenúť, že táto miera voľnej úvahy podlieha určitým obmedzeniam.

      84      Ako vyplýva z odôvodnenia č. 15 nariadenia č. 1254/1999, členské štáty sú povinné používať svoje diskrečné právomoci výhradne
         na základe objektívnych kritérií, aby mohli v plnej miere dodržiavať zásadu rovnosti zaobchádzania a predchádzať deformáciám
         trhu a hospodárskej súťaže. Keďže požiadavka predloženia platného právneho titulu v zásade predstavuje takéto objektívne kritérium,
         je úlohou vnútroštátneho súdu overiť, či sa táto požiadavka vyžaduje od všetkých žiadateľov o pomoc, ktorí sa nachádzajú v podobných
         situáciách.

      85      Z článku 8 ods. 1 a 2 nariadenia č. 2988/95 vyplýva, že kontrolné opatrenia, ktoré členské štáty prijímajú na uistenie sa,
         že transakcie dotýkajúce sa finančných záujmov Spoločenstva, akými sú transakcie financované z EPUZF, sa skutočne realizovali
         a správne vykonali, musia byť prispôsobené osobitostiam každého sektora a primerané sledovaným cieľom.

      86      Preto pri výkone miery voľnej úvahy členských štátov týkajúcej sa dôkazov, ktoré sa majú predložiť na podporu žiadosti o pomoc,
         najmä pokiaľ ide o možnosť uložiť žiadateľovi o pomoc povinnosť predložiť platný právny titul, ktorý ho oprávňuje využívať
         krmovinárske plochy tvoriace predmet jeho žiadosti, sa majú dodržiavať ciele sledované dotknutou právnou úpravou Spoločenstva
         a všeobecné zásady práva Spoločenstva, osobitne zásada proporcionality.

      87      Súdny dvor už rozhodol, že túto poslednú uvedenú zásadu, ktorá vyžaduje, aby prostriedky, ktoré používa predpis, boli spôsobilé
         uskutočniť sledovaný cieľ a neprekračovali to, čo je potrebné na jeho dosiahnutie, musia dodržiavať tak zákonodarca Spoločenstva,
         ako aj vnútroštátny zákonodarcovia a súdy, ktoré právo Spoločenstva uplatňujú (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. januára
         2008, Viamex Agrar Handel a ZVK, C‑37/06 a C‑58/06, Zb. s. I‑69, bod 33). Preto príslušné vnútroštátne orgány musia v rámci
         aplikácie ustanovení nariadenia č. 1254/1999 a ISSK túto zásadu dodržiavať.

      88      Z bodu 75 tohto rozsudku vplýva, že právna úprava Spoločenstva týkajúca sa ISSK, ochrany finančných záujmov Spoločenstiev
         a financovania SPP vyžaduje prijatie vhodných vnútroštátnych opatrení na zabezpečenie riadneho výkonu ISSK a skutočnej realizácie
         a správneho vykonania schém pomoci financovaných Spoločenstvom. Taká právna úprava, ako je právna úprava uplatniteľná vo veci
         samej, ktorej cieľom je najmä zabrániť chovateľom, aby mohli neoprávnene využívať cudzie pozemky, tak ako vyplýva z bodu 56
         tohto rozsudku, a obchádzať tak právnu úpravu Spoločenstva vzťahujúcu sa na uvedené schémy, dodržiava tieto ciele. Zdá sa,
         že požiadavka predložiť platný právny titul, ktorá vyplýva z tejto právnej úpravy, dodržiava požiadavky zásady proporcionality.

      89      Napriek tomu je potrebné, aby vnútroštátny súd overil, či bola táto zásada vo veci samej dodržaná.

      90      Vzhľadom na uvedené treba na položenú otázku odpovedať tak, že právna úprava Spoločenstva a najmä nariadenie č. 1254/1999
         nepodmieňuje vyhovenie žiadosti o osobitné prémie na samčí hovädzí dobytok a náhradu za extenzifikáciu podmienkou predložiť
         platný právny titul oprávňujúci žiadateľa o pomoc využívať krmovinárske plochy tvoriace predmet tejto žiadosti. Napriek tomu
         právna úprava Spoločenstva nebráni tomu, aby vnútroštátna právna úprava členských štátov ukladala povinnosť predložiť takýto
         titul, avšak pod podmienkou, že sa dodržia ciele sledované právnou úpravou Spoločenstva a všeobecné zásady práva Spoločenstva,
         osobitne zásada proporcionality.

       O trovách
      91      Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
         začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
         Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
         konania, nemôžu byť nahradené.

      Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
      Právna úprava Spoločenstva a najmä nariadenie Rady (ES) č. 1254/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím
            a teľacím mäsom nepodmieňuje vyhovenie žiadosti o osobitné prémie na samčí hovädzí dobytok a náhradu za extenzifikáciu podmienkou
            predložiť platný právny titul oprávňujúci žiadateľa o pomoc využívať krmovinárske plochy tvoriace predmet tejto žiadosti.
            Napriek tomu právna úprava Spoločenstva nebráni tomu, aby vnútroštátna právna úprava členských štátov ukladala povinnosť predložiť
            takýto titul, avšak pod podmienkou, že sa dodržia ciele sledované právnou úpravou Spoločenstva a všeobecné zásady práva Spoločenstva,
            osobitne zásada proporcionality.
      Podpisy
      * Jazyk konania: taliančina.


title: Rozsudok Súdneho dvora (plénum) z 12. októbra 2004.#Peter Paul, Cornelia Sonnen-Lütte a Christel Mörkens proti Bundesrepublik Deutschland.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania Bundesgerichtshof - Nemecko.#Úverové inštitúcie - Systém ochrany vkladov - Smernica 94/19/ES - Smernice 77/780/EHS, 89/299/EHS a 89/646/EHS - Kontrolné opatrenia príslušného orgánu na účely ochrany vkladateľa - Zodpovednosť orgánov dohľadu za straty spôsobené nedostatočným dohľadom.#Vec C-222/02.

text:
      Vec C‑222/02
      Peter Paul a i.
      proti
      Spolkovej republike Nemecko
      (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Bundesgerichtshof)
      „Úverové inštitúcie – Systém ochrany vkladov – Smernica 94/19/ES – Smernice 77/780/EHS, 89/299/EHS a 89/646/EHS – Kontrolné opatrenia príslušného orgánu na účely ochrany vkladateľa – Zodpovednosť orgánov dohľadu za straty spôsobené nedostatočným dohľadom“
      Abstrakt rozsudku
      1.        Voľný pohyb osôb – Sloboda usadiť sa – Slobodné poskytovanie služieb – Úverové inštitúcie – Systémy ochrany vkladov – Vnútroštátna
            právna úprava, podľa ktorej sa úlohy vnútroštátneho orgánu dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávajú len vo všeobecnom
            záujme a vylučujú náhradu škôd spôsobených nedostatočným dohľadom – Súlad so smernicou 94/19 – Podmienka – Odškodnenie vkladateľov
            za podmienok uvedených v smernici
      (Smernica Európskeho parlamentu a Rady 94/19, článok 3 ods.2 až 5)
      2.        Voľný pohyb osôb – Sloboda usadiť sa – Slobodné poskytovanie služieb – Úverové inštitúcie – Dohľad nad úverovými inštitúciami
            – Vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej sa úlohy vnútroštátneho orgánu dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávajú len
            vo všeobecnom záujme a vylučujú náhradu škôd spôsobených nedostatočným dohľadom – Súlad so smernicami 77/780, 89/299 a 89/646
      (Smernice Rady 77/780, 89/299 a 89/646)
      1.        Pokiaľ je zabezpečené odškodnenie vkladateľov stanovené smernicou 94/19 o systémoch ochrany vkladov, článok 3 ods. 2 až 5
         tejto smernice nemožno vykladať v tom zmysle, že by bránil vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa úlohy vnútroštátneho
         orgánu dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávajú len vo všeobecnom záujme, čo podľa vnútroštátneho práva vylučuje, aby
         sa jednotlivci mohli domáhať náhrady škôd spôsobených nedostatočným dohľadom zo strany tohto orgánu.

      Cieľom týchto ustanovení je totiž zaistiť vkladateľom, že úverová inštitúcia, v ktorej uskutočnia svoj vklad, má účasť na systéme
         ochrany vkladov, a tak zabezpečiť ochranu ich práva na náhradu v prípade, že sa ich vklad stane nedostupným, v súlade s pravidlami
         upravenými v tejto smernici, a vzťahujú sa teda len na zavedenie a správne fungovanie systému ochrany vkladov, ako je to stanovené
         smernicou. Naopak, pokiaľ je zabezpečená táto náhrada, neposkytujú vkladateľom právo, aby príslušné orgány vykonávali opatrenia
         dohľadu v ich záujme.

      (pozri body 29 – 30, 32, bod 1 výroku)
      2.        Prvá smernica Rady 77/780 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa začatia a vykonávania
         činností úverových inštitúcií [neoficiálny preklad], smernica 89/299 o vlastných zdrojoch úverových inštitúcií [neoficiálny preklad], druhá smernica 89/646 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa začatia a vykonávania
         činností úverových inštitúcií [neoficiálny preklad] nebránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa úlohy vnútroštátneho orgánu dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávajú
         len vo všeobecnom záujme, čo podľa vnútroštátneho práva vylučuje, aby sa jednotlivci mohli domáhať náhrady škôd spôsobených
         nedostatočným dohľadom zo strany tohto orgánu.

      Aj keď totiž predmetné smernice ukladajú vnútroštátnym orgánom určité povinnosti pri dohľade vo vzťahu k úverovým inštitúciám,
         nevyhnutne z nich nevyplýva, o nič viac ako zo skutočnosti, že jedným z cieľov uvedených smerníc je ochrana vkladateľov, že
         cieľom týchto smerníc je priznanie práv vkladateľom v prípade nedostupnosti ich vkladov spôsobenej nedostatočným dohľadom
         zo strany príslušných vnútroštátnych orgánov.

      (pozri body 39 – 40, 47, bod 2 výroku)
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (plenárne zasadnutie)
      z 12. októbra 2004 (*)

      „Úverové inštitúcie – Systém ochrany vkladov – Smernica 94/19/ES – Smernice 77/780/EHS, 89/299/EHS a 89/646/EHS – Kontrolné opatrenia príslušného orgánu na účely ochrany vkladateľa – Zodpovednosť orgánov dohľadu za straty spôsobené nedostatočným dohľadom“
      Vo veci C‑222/02,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES,
      podaný rozhodnutím Bundesgerichtshof (Nemecko) zo 16. mája 2002 a doručený Súdnemu dvoru 17. júna 2002, ktorý súvisí s konaním:
      Peter Paul,

      Cornelia Sonnen-Lütte,

      Christel Mörkens
      proti
      Spolkovej republike Nemecko,
      SÚDNY DVOR (plenárne zasadnutie),
      v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, sudcovia C. Gulmann (spravodajca),
         J.‑P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr a N. Cunha Rodrigues,

      generálna advokátka: C. Stix-Hackl,
      tajomník: M.-F. Contet, hlavná referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 30. septembra 2003,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
      –        pán Paul, panie Sonnen-Lütte a  Mörkens, v zastúpení: K. Hasse, Rechtsanwalt,
      –        nemecká vláda, v zastúpení: W.-D. Plessing a A. Tiemann, splnomocnení zástupcovia,
      –        španielska vláda, v zastúpení: E. Braquehais Conesa, splnomocnený zástupca,
      –        írska vláda, v zastúpení: D. J. O’Hagan, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci A. M. Collins, BL,
      –        talianska vláda, v zastúpení: I. M. Braguglia, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci P. Palmieri, avvocatessa dello Stato,
      –        portugalská vláda, v zastúpení: L. I. Fernandes a L. Máximo dos Santos, splnomocnení zástupcovia,
      –        vláda Spojeného kráľovstva, v zastúpení: K. Manji, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Hoskins, barrister,
      –        Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: G. Zavvos, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci B. Wägenbaur, Rechtsanwalt,
      po vypočutí návrhov generálnej advokátky na pojednávaní 25. novembra 2003,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1        Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 3 a 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES z 30. mája
         1994 o systémoch ochrany vkladov (Ú. v. ES L 135, s. 5), ako aj viacerých ustanovení prvej smernice Rady 77/780/EHS z 12. decembra
         1977 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa začatia a vykonávania činností úverových
         inštitúcií [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 322, s. 30), smernice Rady 89/299/EHS zo 17. apríla 1989 o vlastných zdrojoch úverových inštitúcií [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 124, s. 16), ako aj druhej smernice Rady 89/646/EHS z 15. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych
         predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa začatia a vykonávania činností úverových inštitúcií a o zmene a doplnení smernice
         77/780 [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 386, s. 1).

      2        Tento návrh bol predložený vo vzťahu k sporu medzi pánom Paul, paniami Sonnen-Lütte a Mörkens (ďalej len „Paul a i.“) na jednej
         strane a Spolkovou republikou Nemecko na druhej strane, v ktorom sa žalobcovia domáhali náhrady škody za neprebratie smernice
         94/19 v stanovenej lehote a za nedostatočný dohľad Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen (spolkový úrad pre dohľad nad úverovými
         inštitúciami, ďalej len „Bundesaufsichtsamt“) nad jednou bankou.

       Právny rámec
       Právna úprava Spoločenstva
      3        Dvadsiate štvrté odôvodnenie smernice 94/19 uvádza:

      „...táto smernica nemôže viesť k tomu, že členské štáty alebo ich príslušné orgány budú niesť zodpovednosť vzhľadom na vkladateľov
         [voči vkladateľom – neoficiálny preklad], ak zabezpečili, že jeden alebo viac systémov ochraňujúcich vklady alebo vlastné úverové inštitúcie a zaručujúcich odškodnenie
         alebo ochranu vkladateľov za podmienok uvedených v tejto smernici, budú zavedené a oficiálne uznané“.

      4        Článok 3 smernice 94/19 stanovuje:

      „1.      Každý členský štát zabezpečí, aby na jeho území bol zavedený a oficiálne uznaný jeden alebo viac systémov ochrany vkladov.
         ...

      ...
      2.      Ak úverová inštitúcia nesplní svoje povinnosti člena systému ochrany vkladov, príslušné orgány, ktoré jej vydali oprávnenie,
         budú o tom upovedomené a v spolupráci so systémom ochrany vkladov urobia všetky vhodné opatrenia vrátane uloženia sankcií,
         aby tým zabezpečili, že táto úverová inštitúcia splní svoje povinnosti.

      3.      Ak tieto opatrenia neuspejú pri zabezpečovaní nápravy zo strany úverovej inštitúcie, tento systém môže v prípadoch, keď štátne
         právo dovoľuje, vylúčiť člena s výslovným súhlasom príslušných orgánov, vydať upozornenie o svojom zámere pozbaviť úverovú
         inštitúciu členstva v tomto systéme v lehote najmenej 12 mesiacov. Vklady uskutočnené pred uplynutím výpovednej lehoty budú
         naďalej kryté týmto systémom. Ak do uplynutia lehoty na upozornenie úverová inštitúcia nesplní svoje povinnosti, systém ochrany
         vkladov môže po opätovnom obdržaní výslovného súhlasu príslušných orgánov prikročiť k vylúčeniu.

      4.      Ak to vnútroštátne právne predpisy povoľujú a s výslovným súhlasom príslušných orgánov, ktoré jej vydali oprávnenie, úverová
         inštitúcia vylúčená zo systému ochrany vkladov môže pokračovať v prijímaní vkladov, ak pred svojím vylúčením urobila iné ochranné
         opatrenia, ktoré zaručujú, že vkladatelia budú požívať úroveň a rozsah ochrany prinajmenšom rovnocennú s tou, ktorú ponúka
         oficiálne uznaný systém.

      5.      Ak úverová inštitúcia, ktorej vylúčenie je navrhnuté podľa odseku 3, nemôže urobiť iné opatrenia, ktoré spĺňajú podmienky
         predpísané v odseku 4, potom príslušné orgány, ktoré jej vydali povolenie, toto bezodkladne odnímu.“

      5        Podľa článku 7 smernice 94/19:

      „1.      Systémy ochrany vkladov stanovia, že úhrnné vklady každého vkladateľa musia byť kryté do 20 000 ECU v prípade, že sa vklady
         stanú nedostupnými.

      …
      3.      Tento článok nezabraňuje ponechať alebo prijať opatrenia, ktoré poskytujú vyššie alebo rozsiahlejšie krytie vkladov. Najmä
         so zreteľom na sociálne záujmy môžu systémy ochrany vkladov kryť určité druhy vkladov v plnom rozsahu.

      …
      6.      Členské štáty zabezpečia, aby vkladatelia mohli uplatniť svoje práva na náhradu voči systému ochrany vkladov v súdnom konaní.“
      6        Článok 14 ods. 1 smernice 94/19 stanovuje, že „členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia
         potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 1. júla 1995.“

       Vnútroštátna právna úprava
      7        Ustanovenie § 6 ods. 3 a 4 Gesetz über das Kreditwesen (zákon o úveroch, ďalej len „KWG“) v znení uplatniteľnom na konanie
         pred vnútroštátnym súdom (v znení zmien a doplnení z 9. septembra 1998, BGBl. 1998 I, s. 2776) znie:

      „3.      Bundesaufsichtsamt môže v rámci jemu zverených úloh prijať voči inštitúciám a ich riadiacim pracovníkom primerané a potrebné
         opatrenia s cieľom predísť a napraviť problémy v rámci inštitúcie, ktoré by mohli ohroziť bezpečnosť aktív, ktoré mu boli
         zverené, alebo brániť správnemu výkonu bankových transakcií alebo finančných služieb.

      4.      Bundesaufsichtsamt vykonáva úlohy, ktoré sú mu zverené týmto alebo inými zákonmi, len vo všeobecnom záujme.“
      8        Posledne uvedenému ustanoveniu v súčasnosti zodpovedá § 4 ods. 4 Gesetz über die Bundesanstalt für Finanzdienstleitungsaufsicht
         (zákon o spolkovom úrade pre dohľad nad vykonávaním finančných služieb) z 22. apríla 2002 (BGBl. I 2002, s.°1310).

      9        Ustanovenie § 839 ods. 1 prvej vety Bürgerliches Gesetzbuch (nemecký Občiansky zákonník, ďalej len „BGB“) uvádza:

      „Ak úradník úmyselne alebo z nedbanlivosti poruší svoje úradné povinnosti voči tretej osobe, je povinný tejto tretej osobe
         nahradiť tým spôsobené škody.“

      10      Článok 34 prvá veta Grundgesetz (Základný zákon, ďalej len „GG“) stanovuje, že:

      „Ak niekto pri výkone verejnej funkcie, ktorá mu je zverená, poruší svoje úradné povinnosti voči tretej osobe, v zásade nesie
         za toto porušenie zodpovednosť štát alebo organizácia, v ktorej službe sa nachádza.“

       Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
      11      Paul a i. boli klientmi BVH Bank für Vermögensanlagen und Handel AG (ďalej len „BVH Bank“). Táto banka dostala v roku 1987
         od Bundesaufsichtsamt‑u povolenie na výkon bankových činností, ale nebola súčasťou žiadneho systému ochrany vkladov. Od roku
         1987 do roku 1992 sa neúspešne usilovala o prijatie do fondu ochrany vkladov Bundesverband deutscher Banken eV, ale v prijímacom
         konaní nepokračovala, pretože nespĺňala potrebné podmienky.

      12      V rokoch 1991, 1995 a 1997 nepriaznivá finančná situácia BVH Bank viedla Bundesaufsichtsamt k vyšetrovaniu jej činností. Po
         treťom z týchto vyšetrovaní Bundesaufsichtsamt 14. novembra 1997 podal návrh na vyhlásenie konkurzu a odňal BVH Bank povolenie
         na výkon bankových činností.

      13      Paul a i. si 7. júna 1995, resp. 28. februára 1994 a 17. júna 1993 otvorili termínované vkladové účty v BHV Bank. V rámci
         konkurzného konania začatého v decembri roku 1997 prihlásili pohľadávky v sume 131 455,80 DEM, 101 662,51 DEM a 66 976,20
         DEM.

      14      Paul a i. podali na Landgericht Bonn (Nemecko) žaloby proti Spolkovej republike Nemecko s cieľom dosiahnuť náhradu škody spôsobenej
         stratou svojich vkladov. Tvrdili, že by tieto vklady neboli stratili, ak by smernica 94/19 bola prebratá v lehote stanovenej
         v jej článku 14 ods. 1, to znamená do 1. júla 1995. Bundesaufsichtsamt by bol v tom prípade prijal opatrenia dohľadu vo vzťahu
         k BVH Bank predtým, než žalobcovia vykonali platby tejto banke.

      15      Smernica 94/19 však bola do nemeckej právnej úpravy prebratá až zákonom zo 16. júla 1998 o prebratí smernice ES o ochrane
         vkladov a smernice ES týkajúcej sa odškodnenia investorov (BGBl. I 1998, s. 1842), ktorý nadobudol účinnosť 1. augusta 1998.

      16      V prvom stupni Landgericht Bonn rozhodol, že neprebratie smernice 94/19 v stanovenej lehote je zjavným porušením práva Spoločenstva
         zo strany Spolkovej republiky Nemecko a zaviazal ju, aby každému zo žalobcov zaplatila sumu vo výške 39 450 DEM, čo predstavuje
         protihodnotu 20 000 eur, to znamená sumu stanovenú v článku 7 ods. 1 smernice 94/19, a úroky z omeškania z tejto sumy.

      17      Pokiaľ ide o finančnú ujmu presahujúcu uvedenú sumu, Landgericht Bonn, ako aj Oberlandsgericht Köln (Nemecko) tieto nároky
         Paula a i. zamietli. Podľa týchto dvoch súdov je na vyvodenie administratívnej zodpovednosti podľa § 839 BGB, v spojení s článkom
         34 GG, potrebné, aby došlo k porušeniu „úradných povinností voči tretej osobe“, to znamená povinnosti existujúcej v každom
         prípade voči osobe, ktorá utrpela škodu. Tieto súdy rozhodli, že to neplatí vo vzťahu k Bundesaufsichtsamt‑u, ktorý podľa
         § 6 ods. 4 KWG vykonáva jemu zverené povinnosti len vo všeobecnom záujme.

      18      Paul a i. preto podali „Revision“ na Bundesgerichtshof, v ktorom požadovali, aby Spolková republika Nemecko bola zaviazaná
         na zaplatenie škôd a úrokov za porušenie práva Spoločenstva.

      19      Bundesgerichtshof zisťuje na jednej strane, že Paul a i. presne neuviedli, aké potrebné opatrenia dohľadu neboli uskutočnené
         Bundesaufsichtsamt‑om. Na druhej strane Bundesgerichtshof zdôrazňuje, že Spolková republika Nemecko výslovne nepoprela vytýkanie
         nesprávneho postupu na strane Bundesaufsichtsamt‑u, ale len odmietla zodpovednosť z toho dôvodu, že tento orgán vykonáva svoje
         úlohy len vo všeobecnom záujme. Za týchto okolností Bundesgerichtshof vyslovil, že na účely preskúmania opravného prostriedku
         „Revision“ musí vychádzať z predpokladu, že Bundesaufsichtsamt nevykonal potrebné opatrenia dohľadu alebo ich vykonal príliš
         neskoro, v dôsledku čoho Paul a i. utrpeli škodu zodpovedajúcu sume, ktorá im bola priznaná už v prvom stupni.

      20      Bundesgerichtshof usudzuje, že pre právne posúdenie v konaní, ktoré pred ním prebieha, je rozhodujúce zistiť, či pravidlo,
         akým je to, ktoré sa nachádza v § 6 ods. 4 KWG, môže prijateľným spôsobom obmedziť administratívnu zodpovednosť na strane
         Bundesaufsichtsamt‑u tým, že mu ukladá administratívne povinnosti len vo všeobecnom záujme – v tomto prípade by bolo správne
         zistenie súdov nižšieho stupňa, že Spolková republika Nemecko nenesie zodpovednosť podľa § 839 BGB v spojení s článkom 34
         GG –, alebo či sa toto ustanovenie nepoužije z dôvodu prednosti práva Spoločenstva.

      21      Bundesgerichtshof vysvetľuje, že ak by Súdny dvor rozhodol, že smernica 94/19 alebo iné smernice v oblasti úverových inštitúcii
         priznávajú vkladateľom právo na to, aby príslušné orgány v ich záujme zabezpečovali opatrenia dohľadu, potom by § 6 ods. 4
         KWG bol v rozpore s právom Spoločenstva.

      22      Bundesgerichtshof s ohľadom na rôzne koordinačné bankové smernice, na ktoré sa odvoláva, uvádza, že Paul a i. v rámci svojho
         dovolania tvrdia, že zo všetkých týchto smerníc vyplýva, že účelom opatrení bankového dohľadu je ochrana vkladateľov. Aj keď
         tie smernice, ktoré sú podstatné z pohľadu práva bankového dohľadu, neobsahujú žiadnu výslovnú zmienku o ochrane vkladateľov,
         tvoria súčasť celkového systému pravidiel bankového dohľadu, ktoré by podľa Paul a i. stratili svoju praktickú účinnosť, ak
         by Bundesaufsichtsamt podľa § 6 ods. 4 KWG vykonával svoje činnosti len vo všeobecnom záujme.

      23      Za týchto okolností sa Bundesgerichtshof rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

      „1)      a)     Priznávajú ustanovenia článkov 3 a 7 smernice 94/19... vkladateľovi v prípade nedostupnosti jeho vkladu okrem práva byť odškodnený
         systémom ochrany vkladov až do výšky sumy uvedenej v článku 7 ods. 1 aj dodatočné právo na to, aby príslušné orgány vykonali
         opatrenia vymenované v článku 3 ods. 2 až 5 a v prípade potreby odňali úverovej inštitúcii povolenie?

               b)     Pokiaľ je vkladateľovi priznané takéto právo, zahŕňa toto právo aj možnosť domáhať sa náhrady škody spôsobenej nesprávnym
         postupom príslušných orgánov nad rámec sumy uvedenej v článku 7 ods. 1 smernice [94/19]?

      2)      a)     Priznávajú nižšie uvedené ustanovenia smerníc o harmonizácii práva bankového dohľadu – samotné alebo ako celok, a ak áno,
         tak od akého času – sporiteľovi a investorovi práva, v zmysle ktorých musia príslušné orgány členských štátov vykonať v záujme
         týchto osôb opatrenia dohľadu, ktoré sú im zverené týmito smernicami, a v zmysle ktorých sú tieto orgány zodpovedné v prípade
         ich nesprávneho postupu,

               alebo obsahuje smernica [94/19] špeciálnu výhradnú právnu úpravu pre všetky prípady nedostupnosti vkladov?
      –        Prvá smernica 77/780..., článok 6 ods. 1, štvrté a dvanáste odôvodnenie,
      –        druhá smernica 89/646..., články 3, 4 až 7, 10 až 17, jedenáste odôvodnenie,
      –        smernica 89/299..., článok 7 v spojení s článkami 2 až 6,
      –        smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/26/ES z 29. júna 1995, [ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 77/780/EHS a 89/646/EHS
         v oblasti úverových inštitúcií, smernice 73/239/EHS a 92/49/EHS v oblasti neživotného poistenia, smernice 79/267/EHS a 92/96/EHS
         v oblasti životného poistenia, smernica 93/22/EHS v oblasti investičných spoločností a smernica 85/611/EHS v oblasti podnikov
         kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP), so zreteľom na posilnenie obozretného dohľadu] (Ú.
         v. ES L 168, s. 7), odôvodnenie č. 15.

      b)      Sú smernice
      –        Rady 92/30/EHS zo 6. apríla 1992 o dohľade nad úverovými inštitúciami na konsolidovanom základe [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 110, s. 52), jedenáste odôvodnenie,

      –        Rady 93/6/EHS z 15. marca 1993 o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií (Ú. v. ES L 141,
         s. 1), ôsme odôvodnenie,

      –        Rady 93/22/EHS z 10. mája 1993 o investičných službách v oblasti cenných papierov (Ú. v. ES L 141, s. 27), druhé, piate, dvadsiate
         deviate, tridsiate druhé, štyridsiate prvé a štyridsiate druhé odôvodnenie

      nástrojom výkladu pre zodpovedanie predchádzajúcej otázky, bez ohľadu na to, či obsahujú alebo neobsahujú právnu úpravu uplatniteľnú
         v prejednávanej veci?

      3)      Pokiaľ by Súdny dvor uznal, že uvedené smernice alebo niektoré z nich priznávajú sporiteľom a investorom právo na to, aby
         príslušné orgány v ich záujme použili opatrenia dohľadu, senát predkladá ešte nasledujúce otázky:

      a)      Má právo sporiteľa alebo investora na to, aby sa v jeho záujme vykonali opatrenia dohľadu v konaní vedenom proti členskému
         štátu priamy účinok v tom zmysle, že nemožno uplatniť vnútroštátne predpisy, ktoré sú s ním v rozpore,

               alebo
      b)      je členský štát, ktorý toto právo sporiteľom a investorom pri preberaní smerníc neprizná, zodpovedný iba na základe zásad
         práva Spoločenstva o zodpovednosti štátu?

               c)     Porušil členský štát v posledne uvedenom prípade právo Spoločenstva závažným spôsobom, pokiaľ neuznal poskytnutie práva na
         to, aby sa vykonali opatrenia dohľadu?“

       O prejudiciálnych otázkach
      24      Aj keď v niektorých pripomienkach predložených Súdnemu dvoru boli vznesené pochybnosti o prípustnosti prejudiciálnych otázok,
         Súdny dvor konštatuje, že Bundesgerichtshof vo svojom podrobnom odôvodnení, na ktoré sa odkazuje v bodoch 19 až 22 tohto rozsudku,
         preukázal, prečo považuje výklad predmetnej právnej úpravy Spoločenstva za potrebný pre rozhodnutie vo veci samej. Okrem toho
         dostatočne opísal právny a skutkový stav, aby umožnil Súdnemu dvoru poskytnúť mu užitočnú odpoveď a aby poskytol účastníkom
         sporu pred vnútroštátnym súdom, teda predovšetkým členským štátom a Komisii, možnosť predložiť pripomienky v súlade s článkom
         23 Štatútu Súdneho dvora.

       O prvej otázke
      25      Svojou prvou otázkou sa Bundesgerichtshof v podstate pýta, či smernica 94/19, pokiaľ ide o to, že vo svojom článku 3 ods.
         2 až 5 hovorí o prijatí opatrení dohľadu a povinnosti odňať povolenie udelené úverovej inštitúcii, bráni vnútroštátnemu predpisu,
         podľa ktorého sa úlohy vnútroštátneho orgánu dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávajú len vo všeobecnom záujme, čo podľa
         vnútroštátneho práva vylučuje, aby sa jednotlivci mohli domáhať náhrady škôd spôsobených nedostatočným dohľadom na strane
         tohto orgánu.

      26      V tomto ohľade je potrebné pripomenúť, že cieľom smernice 94/19 je zaviesť ochranu vkladateľov v prípade nedostupnosti vkladov
         založených v úverových inštitúciách, ktoré sú súčasťou systému ochrany vkladov.

      27      Právo vkladateľov na náhradu v takejto situácii sa riadi článkom 7 ods. 1 a 6 uvedenej smernice. Článok 7 ods. 1 určuje maximálnu
         sumu náhrady, ktorú vkladateľ môže požadovať na základe tejto smernice, zatiaľ čo odsek 3 rovnakého článku upresňuje, že členské
         štáty môžu vo svojom vnútroštátnom práve stanoviť úpravu poskytujúcu vkladateľom vyššie alebo rozsiahlejšie krytie vkladov.
         Článok 7 ods. 6 smernice 94/19 zaväzuje členské štáty, aby zabezpečili, že vkladatelia môžu uplatniť svoje právo na náhradu,
         ktoré je vymedzené najmä v odsekoch 1 a 3, v súdnom konaní voči systému ochrany vkladov.

      28      Článok 3 ods. 2 až 5 rovnakej smernice ukladá príslušným orgánom, ktoré udelili úverovým inštitúciám povolenie, povinnosť,
         aby v spolupráci so systémom ochrany vkladov zabezpečili, že tieto úverové inštitúcie plnia svoje povinnosti členov systému
         ochrany vkladov, a aby v prípade potreby prijali, za podmienok vymedzených v odseku 5, rozhodnutie o odňatí povolenia udeleného
         príslušnej úverovej inštitúcii.

      29      Cieľom článku 3 ods. 2 až 5 je zaistiť vkladateľom, že úverová inštitúcia, v ktorej uskutočnia svoj vklad, má účasť na systéme
         ochrany vkladov, a tak zabezpečiť ochranu ich práva na náhradu v prípade, že sa ich vklad stane nedostupným, v súlade s pravidlami
         upravenými v tejto smernici, konkrétne v jej článku 7. Tieto ustanovenia sa teda vzťahujú len na zavedenie a správne fungovanie
         systému ochrany vkladov, ako je to stanovené smernicou 94/19.

      30      Ak je za týchto podmienok, ako zdôraznili vlády, ktoré predložili pripomienky Súdnemu dvoru, a Komisia, zabezpečené odškodnenie
         pre vkladateľov v prípade nedostupnosti ich vkladov, ako je ustanovené v smernici 94/19, článok 3 ods. 2 až 5 tejto smernice
         neposkytuje vkladateľom právo, aby príslušné orgány vykonávali opatrenia dohľadu v ich záujme.

      31      Tento výklad smernice 94/19 je potvrdený jej dvadsiatym štvrtým odôvodnením, ktoré vylučuje, že by na základe tejto smernice
         mohli byť členské štáty alebo ich príslušné orgány zodpovednými vo vzťahu k vkladateľom, pokiaľ zabezpečili odškodnenie alebo
         ochranu vkladateľov za podmienok určených smernicou.

      32      Na prvú otázku treba preto odpovedať, že pokiaľ je zabezpečené odškodnenie vkladateľov stanovené smernicou 94/19, článok 3
         ods. 2 až 5 tejto smernice nemožno vykladať v tom zmysle, že by bránil vnútroštátnemu predpisu, podľa ktorého sa úlohy vnútroštátneho
         orgánu dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávajú len vo všeobecnom záujme, čo podľa vnútroštátneho práva vylučuje, aby
         sa jednotlivci mohli domáhať náhrady škôd spôsobených nedostatočným dohľadom na strane tohto orgánu.

       O druhej otázke
      33      Svojou druhou otázkou sa Bundesgerichtshof v podstate pýta, či smernice 77/780, 89/299 a 89/646, v ktorých sú obsiahnuté pravidlá
         týkajúce sa dohľadu nad úverovými inštitúciami, bránia vnútroštátnemu predpisu, podľa ktorého sa úlohy vnútroštátneho orgánu
         dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávajú len vo všeobecnom záujme, čo podľa vnútroštátneho práva vylučuje, aby sa jednotlivci
         mohli domáhať náhrady škôd spôsobených nedostatočným dohľadom na strane tohto orgánu.

      34      V tomto ohľade treba najskôr konštatovať, že smernice 77/780, 89/299 a 89/646 boli spojené v smernici 2000/12/ES Európskeho
         parlamentu a Rady z 20. marca 2000 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (Ú. v. ES L 126, s. 1), pričom zákonodarca
         Spoločenstva pristúpil k ich kodifikácii, pretože boli viackrát a podstatným spôsobom zmenené a doplnené.

      35      Tieto tri smernice boli prijaté na základe článku 57 ods. 2 Zmluvy o ES (zmenený, teraz článok 47 ods. 2 ES) podľa ktorého
         Rada vydá, s cieľom uľahčiť začatie a vykonávanie samostatnej zárobkovej činnosti osôb, smernice na koordináciu ustanovení,
         upravených v členských štátoch zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením, vzťahujúce sa na začatie a vykonávanie
         týchto činností.

      36      Z prvého odôvodnenia smernice 89/646, vyplýva, rovnako ako zo štvrtého odôvodnenia smernice 2000/12, že ňou zavádzaná harmonizácia
         predstavuje základný nástroj na vytvorenie vnútorného trhu, a to z hľadiska slobody usadiť sa a slobody poskytovať finančné
         služby v oblasti úverových inštitúcií.

      37      Zo štvrtého odôvodnenia smernice 89/646, rovnako ako zo siedmeho odôvodnenia smernice 2000/12, vyplýva, že účelom prístupu
         prijatého zákonodarcom v oblasti úverových inštitúcií je dosiahnutie len nevyhnutnej miery harmonizácie, ktorá je potrebná
         a dostatočná na zabezpečenie vzájomného uznávania povolení a systémov bankového dohľadu, a tým umožniť udeľovanie jednej licencie,
         ktorá bude uznávaná v celom Spoločenstve pri uplatnení zásady obozretného dohľadu v domovskom členskom štáte.

      38      V niektorých odôvodneniach smerníc, na ktoré sa odkazuje v druhej otázke písm. a) a b), sa všeobecne uvádza, že jedným z cieľov
         plánovanej harmonizácie je ochrana vkladateľov.

      39      Smernice 77/780, 89/299 a 89/646 okrem toho vnútroštátnym orgánom ukladajú určité povinnosti pri dohľade vo vzťahu k úverovým
         inštitúciám.

      40      Z existencie takých povinností ani zo skutočnosti, že jedným z cieľov uvedených smerníc je ochrana vkladateľov, navyše nevyhnutne
         nevyplýva, v rozpore s tvrdeniami Paula a i., že cieľom týchto smerníc je priznanie práv vkladateľom v prípade nedostupnosti
         ich vkladov spôsobenej nedostatočným dohľadom na strane príslušných vnútroštátnych orgánov.

      41      V tomto ohľade je potrebné najskôr konštatovať, že smernice 77/780, 89/299 a 89/646 neobsahujú žiadne výslovné pravidlo, ktoré
         by vkladateľom priznávalo také práva.

      42      Harmonizácia plánovaná smernicami 77/780, 89/299 a 89/646, ktorá sa zakladá na článku 57 ods. 2 Zmluvy, sa okrem toho obmedzuje
         len na to, čo je nevyhnutné, potrebné a dostatočné na zabezpečenie vzájomného uznávania povolení a systémov bankového dohľadu,
         čím sa umožní udeľovanie jednej licencie, ktorá bude uznávaná v celom Spoločenstve pri uplatnení zásady obozretného dohľadu
         v domovskom členskom štáte.

      43      Koordinácia vnútroštátnych pravidiel vzťahujúcich sa na zodpovednosť vnútroštátnych orgánov voči vkladateľom v prípade nedostatočného
         dohľadu sa nezdá byť potrebná pre dosiahnutie výsledkov popísaných v predchádzajúcom bode.

      44      Vo viacerých členských krajinách je navyše vylúčené, podobne ako je to podľa nemeckého práva, aby vnútroštátne orgány dohľadu
         nad úverovými inštitúciami mohli mať v prípade nedostatočného dohľadu zodpovednosť voči jednotlivcom. Predovšetkým bolo uvedené,
         že táto právna úprava je založená na dôvodoch spočívajúcich v komplexnosti bankového dohľadu, v rámci ktorého sú orgány povinné
         ochraňovať množstvo záujmov, konkrétnejšie aj záujem na stabilite finančného systému.

      45      Nakoniec prijatím smernice 94/19 zaviedol zákonodarca Spoločenstva minimálnu ochranu vkladateľov v prípade nedostupnosti ich
         vkladov, ktorá je rovnako zaručená v prípade, keby bola nedostupnosť vkladov spôsobená nedostatočným dohľadom na strane príslušných
         orgánov.

      46      Za týchto podmienok treba konštatovať, ako uviedla aj Komisia a členské štáty, ktoré predložili Súdnemu dvoru svoje pripomienky,
         že smernice 77/780, 89/299 a 89/646 nemôžu byť vykladané v tom zmysle, žeby priznávali vkladateľom práva v prípade nedostupnosti
         ich vkladov spôsobenej nedostatočným dohľadom na strane príslušných vnútroštátnych orgánov.

      47      Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné na druhú otázku odpovedať, že smernice 77/780, 89/299 a 89/646 nebránia vnútroštátnemu
         predpisu, podľa ktorého sa úlohy vnútroštátneho orgánu dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávajú len vo všeobecnom záujme,
         čo podľa vnútroštátneho práva vylučuje, aby sa jednotlivci mohli domáhať náhrady škôd spôsobených nedostatočným dohľadom na
         strane tohto orgánu.

       O tretej otázke
      48      Tretia otázka, ktorá bola položená len pre prípad, že by na prvé dve otázky bola poskytnutá kladná alebo čiastočne kladná
         odpoveď, sa týkala možného vzniku zodpovednosti štátu podľa zásad práva Spoločenstva v prípade nedostatočného dohľadu na strane
         príslušných vnútroštátnych orgánov.

      49      Zo súdnej praxe vyplýva, že zodpovednosť štátu za porušenie pravidla práva Spoločenstva môže vzniknúť len vtedy, ak okrem
         iného účelom porušeného právneho pravidla je priznať práva jednotlivcom (pozri rozsudky z 5. marca 1996, Brasserie du pêcheur
         a Factortame, C‑46/93 a C‑48/93, Zb. s. I‑1029, bod 51; z 8. októbra 1996, Dillenkofer a i., C‑178/94, C‑179/94 a C‑188/94
         až C‑190/94, Zb. s. I‑4845, bod 21, a zo 4. decembra 2003, Evans, C‑63/01, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 83).

      50      Z odpovedí na prvé dve otázky však vyplýva, že smernice 94/19, 77/80, 89/299 a 89/646 nepriznávajú vkladateľom práva v prípade
         nedostupnosti ich vkladov spôsobenej nedostatočným dohľadom zo strany príslušných vnútroštátnych orgánov, pokiaľ je zabezpečené
         odškodnenie vkladateľom ustanovené smernicou 94/19.

      51      Za týchto podmienok, a z tých istých dôvodov, na ktorých sa zakladajú vyššie uvedené odpovede, nemožno konštatovať, že citované
         smernice priznávajú jednotlivcom práva spôsobilé založiť zodpovednosť štátu na základe práva Spoločenstva v prípade nedostupnosti
         ich vkladov spôsobenej nedostatočným dohľadom zo strany príslušných vnútroštátnych orgánov.

       O trovách
      52      Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
         začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
         Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
         konania, nemôžu byť nahradené.

      Z týchto dôvodov Súdny dvor (plenárne zasadnutie) rozhodol takto:
      1)      Pokiaľ je zabezpečené odškodnenie vkladateľov stanovené smernicou Európskeho parlamentu a Rady 94/19 z 30. mája 1994 o systémoch
            ochrany vkladov, článok 3 ods. 2 až 5 tejto smernice nemožno vykladať v tom zmysle, že by bránil vnútroštátnej právnej úprave,
            podľa ktorej sa úlohy vnútroštátneho orgánu dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávajú len vo všeobecnom záujme, čo podľa
            vnútroštátneho práva vylučuje, aby sa jednotlivci mohli domáhať náhrady škôd spôsobených nedostatočným dohľadom zo strany
            tohto orgánu.
      2)      Prvá smernica Rady 77/780/EHS z 12. decembra 1977 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich
            sa začatia a vykonávania činností úverových inštitúcií [neoficiálny preklad], smernica Rady 89/299/EHS zo 17. apríla 1989 o vlastných zdrojoch úverových inštitúcií [neoficiálny preklad], druhá smernica Rady 89/646/EHS z 15. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení
            týkajúcich sa začatia a vykonávania činností úverových inštitúcií a o zmene a doplnení smernice 77/780 [neoficiálny preklad] nebránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa úlohy vnútroštátneho orgánu dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávajú
            len vo všeobecnom záujme, čo podľa vnútroštátneho práva vylučuje, aby sa jednotlivci mohli domáhať náhrady škôd spôsobených
            nedostatočným dohľadom zo strany tohto orgánu.
      Podpisy
      * Jazyk konania: nemčina.