title: Vec F-26/09: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  9. marca 2010 — N/Parlament (Verejná služba — Úradníci — Žaloba o náhradu škody — Prípustnosť — Morálne obťažovanie — Povinnosť starostlivosti — Nemajetková ujma)

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/51

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 9. marca 2010 — N/Parlament
   (Vec F-26/09) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Žaloba o náhradu škody - Prípustnosť - Morálne obťažovanie - Povinnosť starostlivosti - Nemajetková ujma)
   2010/C 134/85
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: N (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Parlament (v zastúpení: K. Zejdová a R. Ignătescu, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Zaviazať Parlament na zaplatenie sumy 12 000 EUR žalobcovi ako náhrady škody ktorá mu vznikla, jednak z dôvodu morálneho a profesionálneho obťažovania, ktorého bol obeťou, a jednak z dôvodu neexistencie interného správneho vyšetrovania nezávislým orgánom

      Výrok rozsudku

               1.

               Európsky parlament je povinný zaplatiť N 2 000 EUR ako náhradu škody.

               2.

               Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Európsky parlament znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť tri štvrtiny trov konania, ktoré vznikli N.

               4.

               N znáša jednu štvrtinu trov konania, ktoré mu vznikli.

      (1)  Ú. v. EÚ C 153, 4.7.2009, s. 51.


title: Vec C-185/10: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  29. marca 2012 — Európska komisia/Poľská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2001/83/ES — Články 5 a 6 — Zvláštne liečivá — Humánne lieky — Povolenie na uvedenie na trh — Právna úprava členského štátu, ktorá umožňuje bez predchádzajúceho povolenia uviesť na trh lieky, ktoré majú podobné vlastnosti, ale nižšiu cenu ako povolené lieky)

text:
               26.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/3

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 29. marca 2012 — Európska komisia/Poľská republika
   (Vec C-185/10) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2001/83/ES - Články 5 a 6 - Zvláštne liečivá - Humánne lieky - Povolenie na uvedenie na trh - Právna úprava členského štátu, ktorá umožňuje bez predchádzajúceho povolenia uviesť na trh lieky, ktoré majú podobné vlastnosti, ale nižšiu cenu ako povolené lieky)
   2012/C 151/05
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Šimerdová a K. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Poľská republika (v zastúpení: M. Szpunar, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001 ktor[ou] sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch, (Ú. v. ES L 311, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69) — Právna úprava členského štátu, ktorá umožňuje bez predchádzajúceho povolenia uviesť na trh tohto členského štátu lieky, ktoré majú podobné vlastnosti, ale nižšiu cenu ako povolené lieky

      Výrok rozsudku

               1.

               Poľská republika si tým, že prijala a ponechala v platnosti článok 4 zákona o liekoch (Prawo farmaceutyczne) zo 6. septembra 2001 v znení zákona z 30. marca 2007, pretože toto zákonné ustanovenie umožňuje uviesť na trh liek bez toho, aby preň bolo vydané povolenie na uvedenie na trh, ak tento liek pochádza zo zahraničia a obsahuje rovnaké účinné látky, rovnaké dávkovanie a rovnakú liekovú formu ako lieky, pre ktoré bolo vydané povolenie v Poľsku, najmä ak je cena uvedených dovezených liekov konkurencieschopná v porovnaní s cenou výrobkov, pre ktoré bolo vydané také povolenie, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktor[ou] sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch, zmenenej a doplnenej nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1394/2007 z 13. novembra 2007.

               2.

               Poľská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 31.7.2010.


title: Vec T-343/10: Uznesenie Všeobecného súdu z  21. septembra 2011 — Etimine a Etiproducts/ECHA ( Žaloba o neplatnosť — REACH — Označenie kyseliny boritej a tetraboritanu sodného, bezvodného za látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy — Neexistencia priamej dotknutosti — Neprípustnosť )

text:
               19.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 340/22

         Uznesenie Všeobecného súdu z 21. septembra 2011 — Etimine a Etiproducts/ECHA
   (Vec T-343/10) (1)

   (Žaloba o neplatnosť - REACH - Označenie kyseliny boritej a tetraboritanu sodného, bezvodného za látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy - Neexistencia priamej dotknutosti - Neprípustnosť)
   2011/C 340/47
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Etimine SA (Bettembourg, Luxembursko) a AB Etiproducts Oy (Espoo, Fínsko) (v zastúpení: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Európska chemická agentúra (ECHA) (v zastúpení: M. Heikkilä a W. Broere, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci J. Stuyck a A.-M. Vandromme, advokáti)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: P. Oliver a E. Manhaeve, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci K. Sawyer, barrister)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Európskej chemickej agentúry uverejneného 18. júna 2010, ktoré označuje kyselinu boritú (č. ES 233-139-2) a tetraboritan sodný, bezvodný (č. ES 215-540-4) za látky spĺňajúce kritériá uvedené v článku 57 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice č. 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, s. 1) a ktoré zahŕňa tieto látky do zoznamu látok navrhovaných na zahrnutie do prílohy XIV nariadenia v súlade s článkom 59 daného nariadenia

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Etimine SA a AB Etiproducts Oy znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania Európskej chemickej agentúry (ECHA).

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 288, 23.10.2010.


title: Vec T-31/11: Rozsudok Všeobecného súdu z  19. septembra 2012 — Fraas/ÚHVT (Károvaný vzor v ružovej, fialovej, béžovej a tmavosivej farbe) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška ochrannej známky Spoločenstva zobrazujúcej károvaný vzor v ružovej, fialovej, béžovej a tmavosivej farbe — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b), článok 75 a článok 76 ods. 1 nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               27.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/20

      Rozsudok Všeobecného súdu z 19. septembra 2012 — Fraas/ÚHVT (Károvaný vzor v ružovej, fialovej, béžovej a tmavosivej farbe)
      (Vec T-31/11) (1)

      (Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška ochrannej známky Spoločenstva zobrazujúcej károvaný vzor v ružovej, fialovej, béžovej a tmavosivej farbe - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b), článok 75 a článok 76 ods. 1 nariadenia (ES) č. 207/2009)
      (2012/C 331/35)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Nemecko) (v zastúpení: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne B. Schmidt, neskôr D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) z 15. novembra 2010 (vec R 1284/2010-4) týkajúcemu sa prihlášky obrazovej ochrannej známky Spoločenstva zobrazujúcej károvaný vzor v ružovej, fialovej, béžovej a tmavosivej farbe

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  V. Fraas GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 72, 5.3.2011.


title: Vec T-748/15: Žaloba podaná 21. decembra 2015 – Gauff/ÚHVT – H.P. Gauff Ingenieure (Gauff)

text:
               29.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/26

         Žaloba podaná 21. decembra 2015 – Gauff/ÚHVT – H.P. Gauff Ingenieure (Gauff)
   (Vec T-748/15)
   (2016/C 078/36)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Norimberg, Nemecko) (v zastúpení: A. Molnar, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „Gauff“ – ochranná známka Spoločenstva č. 6 192 521.

      Konanie pred ÚHVT: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 8. októbra 2015 vo veci R 1350/2014-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               subsidiárne vrátil vec späť Všeobecnému súdu na dodatočné preskúmanie sporných skutočností, ktoré neboli náležite preskúmané,

               —

               uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov, ktoré vznikli v priebehu odvolacieho konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článkov 53, 56, 57, 76 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie nariadenia č. 2868/95,

               —

               porušenie práva byť vypočutý,

               —

               chýbajúce odôvodnenie.


title: Vec C-210/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Maďarská republika) 3. mája 2010 — Márton Urbán/Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága

text:
               17.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 195/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Maďarská republika) 3. mája 2010 — Márton Urbán/Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága
   (Vec C-210/10)
   2010/C 195/11
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hajdú-Bihar Megyei Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Márton Urbán

      Žalovaný: Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je v súlade s požiadavkou primeranosti uvedenou v článku 19 ods. 1 a ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (1) z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85, taký systém sankcií, ktorý za porušenie ktoréhokoľvek ustanovenia týkajúceho sa používania záznamového listu záznamového zariadenia uvedeného v článku 13 až 16 nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 (2) z 20. decembra 1985 o záznamovom zariadení v cestnej doprave záväzne stanovuje uloženie jednotnej pokuty vo výške 100 000 HUF?

               2.

               Je v súlade s požiadavkou primeranosti taký systém sankcií, ktorý nerozlišuje výšku pokuty podľa závažnosti porušenia právneho predpisu?

               3.

               Je v súlade s požiadavkou primeranosti taký systém sankcií, ktorý voči osobe, ktorá porušila právny predpis nepripúšťa zohľadnenie poľahčujúcich okolností v jej prospech?

               4.

               Je v súlade s požiadavkou primeranosti taký systém sankcií, ktorý nerozlišuje podľa osobných okolností osoby, ktorá porušila právny predpis?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85 — Vyhlásenie (Ú. v. EÚ L 102, s. 1).

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 3821/85 z 20. decembra 1985 o záznamovom zariadení v cestnej doprave (Ú. v. ES L 370, s. 8; Mim. vyd. 07/001, s. 227).


title: Vec C-407/06: Žaloba podaná 3. októbra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo

text:
               18.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/27

         Žaloba podaná 3. októbra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-407/06)
   (2006/C 281/43)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: B. Schima a J. Hottiaux, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Belgické kráľovstvo si tým, že neprijalo v stanovenej lehote všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou 2003/105/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. decembra 2003, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečenstiev veľkých havárií s prítomnosťou nebezpečných látok (1), a v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice 2003/105/ES uplynula 30. júna 2005.

      (1)  Ú. v. EÚ L 345, 31.12.2003, s. 97; Mim. vyd. 05/004, s. 398.


title: Vec C-358/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 27. júna 2013 — trestné konanie proti Markus D.

text:
               9.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 325/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 27. júna 2013 — trestné konanie proti Markus D.
   (Vec C-358/13)
   2013/C 325/13
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Markus D.

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 1 bod 2 písm. b) smernice 2001/83/ES zo 6. novembra 2001 (1) v znení zmenenom a doplnenom smernicou 2004/27/ES z 31. marca 2004 (2) vykladať v tom zmysle, že látky alebo kombinácie látok v zmysle tohto predpisu, ktoré iba ovplyvňujú fyziologické funkcie u človeka — teda ich neobnovujú ani neupravujú — sa za lieky majú považovať iba v tom prípade, keď majú terapeutický účinok alebo v každom prípade vyvolávajú pozitívne ovplyvnenie telesných funkcií? Nespadajú teda látky alebo kombinácie látok, ktoré sa konzumujú výlučne pre svoje psychoaktívne účinky vyvolávajúce stav opojenosti, a pritom majú v každom prípade účinok, ktorý ohrozuje zdravie, pod pojem liek podľa smernice?

      (1)  Smernica 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/27/ES z 31. marca 2004, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2001/83/ES o právnych predpisoch spoločenstva, týkajúcich sa liekov na humánne použitie (Ú. v. EÚ L 136, s. 34; Mim. vyd. 13/034, s. 262).


title: Vec C-107/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) 25. februára 2010 — Enel Marica Iztok 3/Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Sofia pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) 25. februára 2010 — Enel Marica Iztok 3/Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Sofia pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
   (Vec C-107/10)
   2010/C 134/30
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Enel Marica Iztok 3

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Sofia pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Prejudiciálne otázky

   Má sa článok 18 ods. 4 smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ (1) jej stanovenia a článok 183 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme (2) dane z pridanej hodnoty vykladať v tom zmysle, že za okolností, ktoré sú dané v konaní vo veci samej, im neodporuje:

               1.

               keď na základe zmeny zákona, ktorá bola prijatá s cieľom bojovať proti daňovým únikom, bola lehota na vrátenie dane z pridanej hodnoty predĺžená až do dňa, kým nebude vydané rozhodnutie o daňovej kontrole vzhľadom na to, že počas 45 dní od podania daňového priznania začala u dotknutého subjektu daňová kontrola, bez toho, aby za uvedenú dobu boli dlžné úroky zo sumy, ktorá má byť vrátená, pokiaľ sú súčasne splnené nasledujúce podmienky:

                           a)

                           lehota 45 dní stanovená zákonom na vrátenie dane uplynula ešte pred touto zmenou a bez ohľadu na začatie daňovej kontroly začali počas nej plynúť úroky zo sumy, ktorá mala byť vrátená;

                           b)

                           počas daňovej kontroly sa zistilo, že výška dane, ktorá má byť zo zaplatenej sumy vrátená, je správna;

                           c)

                           jedinou právnou možnosťou, ktorou môže platiteľ dane dosiahnuť skrátenie uvedenej lehoty, je poskytnutie záruky, a to vo forme peňazí, štátnych cenných papierov alebo nepodmienenej a neodvolateľnej bankovej záruky, ktorá bude stanovená na určitý čas a jej výška sa bude rovnať výške dane, ktorá má byť vrátená;

               2.

               keď je stanovená lehota na vrátenie dane z pridanej hodnoty v dĺžke 45 dní odo dňa podania daňového priznania týkajúceho sa tejto dane, ako aj právna možnosť prerušenia jej plynutia a v dôsledku toho aj predĺženie tejto lehoty nariadením daňovej kontroly, ktorá sa počas tejto lehoty vykoná, pokiaľ zdaňovacie obdobie pre uvedenú daň trvá jeden mesiac;

               3.

               keď k vráteniu dane z pridanej hodnoty dôjde na základe rozhodnutia o daňovej kontrole započítaním dane z pridanej hodnoty, ktorá by mala byť vrátená, a dlhov na tejto dani a ostatných daňových povinností stanovených v tomto rozhodnutí a iných pohľadávok štátu za rôzne zdaňovacie obdobia, ako aj úrokov z týchto súm, ktoré vznikli do dňa vydania rozhodnutia o daňovej kontrole, pokiaľ sa na základe daňovej kontroly zistilo, že poukázaná suma, ktorá má byť vrátená, bola určená v správnej výške a zároveň sú splnené nasledujúce podmienky:

                           a)

                           počas daňovej kontroly nebola poskytnutá nijaká predbežná záruka na budúce pohľadávky štátu, ktoré by mohli byť zistené počas konania vedúceho k vydaniu rozhodnutia o daňovej kontrole;

                           b)

                           započítanie voči pohľadávkam štátu vnútroštátny zákon nestanovuje ako spôsob núteného výkonu rozhodnutia, ani ako zabezpečovacie opatrenie;

                           c)

                           lehoty určené na napadnutie a dobrovoľné zaplatenie započítaných hlavných súm a úrokov ešte neuplynuli, pretože boli stanovené v tom istom rozhodnutí o daňovej kontrole a časť z nich bola napadnutá v rámci súdneho konania;

               4.

               keď štát v prípade, ak sa zistí, že v daňovom priznaní bola poukázaná správna výška dane, ktorá sa má vrátiť, vykoná jej započítanie s daňovými dlhmi, ktoré boli stanovené v tomto rozhodnutí o daňovej kontrole, ako aj s úrokmi z týchto dlhov a to za obdobie pred dňom podania daňového priznania, ku dňu vydania rozhodnutia o daňovej kontrole namiesto ku dňu podania daňového priznania, pričom počas zákonnej lehoty určenej na vrátenie dane štát nedlží žiadne úroky a v čase od podania daňového priznania do vydania rozhodnutia o daňovej kontrole vyberá úroky zo započítaných daní.

      (1)  Šiesta smernica (smernica 77/388/EHS) Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/01, s. 23).

      (2)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1).


title: Vec T-27/09: Žaloba podaná 19. januára 2009 – Stella Kunststofftechnik/ÚHVT – Stella Pack (Stella)

text:
               4.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/28

         Žaloba podaná 19. januára 2009 – Stella Kunststofftechnik/ÚHVT – Stella Pack (Stella)
   (Vec T-27/09)
   (2009/C 82/50)
   Jazyk žaloby: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Stella Kunststofftechnik GmbH (Eltville, Nemecko) (v zastúpení: M. Beckensträter, Rechtsanwältin)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Stella Pack Sp. z o. o. (Lubartow, Poľská republika)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu z 13. novembra 2008, doručeného 19. novembra 2008 a určiť, že sa mal návrh na výmaz z 22. decembra 2006 zamietnuť ako neprípustný,

               —

               subsidiárne, zrušením rozhodnutia z 13. novembra 2008 vrátane rozhodnutia výmazového oddelenia z 27. februára 2008 pozastaviť rozhodnutie týkajúce sa návrhu na výmaz z 22. decembra 2006, pokiaľ sa právoplatne neuzavrie námietkové konanie o námietke B 863177,

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na výmaz: slovná ochranná známka „Stella“ pre tovary tried 6, 8, 16, 20 a 21 (ochranná známka Spoločenstva č. 15 479).

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Účastník, ktorý podáva návrh na výmaz ochrannej známky Spoločenstva: Stella Pack Sp. z o. o.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: vyhlásenie výmazu dotknutej ochrannej známky Spoločenstva pre určité tovary tried 6, 8, 16 a 20.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie námietky podanej žalobkyňou.

      Dôvody žaloby: nezohľadnenie určitých predpokladov prípustnosti, ktoré majú byť zohľadnené ex offo vo výmazovom konaní podľa nariadenia (ES) č. 40/94 (1) a nariadenia (ES) č. 2868/95 (2).

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 303, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 189).


title: Vec C-331/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg (Holandsko) 13. júna 2016 – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               5.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg (Holandsko) 13. júna 2016 – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Vec C-331/16)
   (2016/C 326/20)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: K.

      Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno v súlade s článkom 27 ods. 2 smernice 2004/38/ES (1) vyhlásiť občana Únie, v prípade ktorého sa, tak ako v prejednávanej veci, právoplatne rozhodlo, že sa naňho vzťahuje ustanovenie článku 1 F písm. a) a b) dohovoru o utečencoch, za nežiaducu osobu, pretože s ohľadom na osobitnú závažnosť trestných činov, ktoré patria do pôsobnosti tohto ustanovenia dohovoru, sa uplatní domnienka, že hrozba ovplyvňujúca základné zásady spoločnosti na základe svojej povahy dlhodobo pretrváva?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Ako sa má v rámci zamýšľaného vyhlásenia za nežiaducu osobu preskúmať, či správanie uvedeného občana Únie, v prípade ktorého sa konštatovalo uplatnenie článku 1 F písm. a) a b) dohovoru o utečencoch, predstavuje skutočnú, existujúcu a dostatočne vážnu hrozbu ovplyvňujúcu základné záujmy spoločnosti? Do akej miery je v tejto súvislosti podstatné, že skutky podľa článku 1 F boli, tak ako v prejednávanej veci, spáchané v dávnej minulosti, v tomto prípade v rokoch 1992 až 1994?

               3.

               Aký význam sa má priznať zásade primeranosti v rámci posúdenia, či možno občana Únie, v prípade ktorého sa, tak ako v prejednávanej veci, konštatovalo uplatnenie článku 1 F písm. a) a b), vyhlásiť za nežiaducu osobu? Je v rámci takéhoto posúdenia potrebné zohľadniť faktory uvedené v článku 28 ods. 1 smernice o pobyte, alebo sa na tieto faktory neprihliada? Má sa pritom zohľadniť desaťročná doba pobytu v hostiteľskom štáte uvedená aj v článku 28 ods. 3 písm. a) tejto smernice, alebo sa na túto dobu neprihliada? Uplatnia sa faktory uvedené v bode 3.3 usmernení na lepšiu transpozíciu a uplatňovanie smernice 2004/38/ES [KOM(2009] 313] bez obmedzenia?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Text s významom pre EHP) (Ú. v. EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).


title: Vec T-1/12: Žaloba podaná 2. januára 2012 — Francúzsko/Komisia

text:
               17.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/20

         Žaloba podaná 2. januára 2012 — Francúzsko/Komisia
   (Vec T-1/12)
   2012/C 80/35
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: E. Belliard, G. de Bergues a J. Gstalter, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa sa domáha zrušenia rozhodnutia K(2011) 7808 v konečnom znení z 24. októbra 2011, ktorým bola pomoc určená na reštrukturalizáciu, ktorú francúzske orgány plánujú poskytnúť v prospech SeaFrance SA vo forme zvýšenia základného imania a pôžičky poskytnutej SeaFrance zo strany SNCF, vyhlásená za nezlúčiteľnú s vnútorným trhom
   Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení pojmu štátnej pomoci v zmysle článku 107 ZFEÚ, keďže Komisia konštatovala, že povaha oznámených pôžičiek, ktoré plánovala SNCF, sa mala posudzovať spolu s pomocou určenou na záchranu a reštrukturalizáciu. Tento žalobný dôvod sa rozdeľuje na dve časti, ktoré spočívajú:

                           —

                           jednak na skutočnosti, že Komisia urobila nesprávny výklad rozsudku Súdu prvého stupňa z 15. septembra 1998, BP Chemicals/Komisia (T-11/95, Zb. s. II-3235), a

                           —

                           jednak subsidiárne na skutočnosti, že Komisia nesprávne uplatnila uvedený rozsudok Súdu prvého stupňa.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení pojmu štátnej pomoci v zmysle článku 107 ZFEÚ, keďže Komisia nadbytočne konštatovala, že francúzske orgány nepreukázali, že obe individuálne posudzované plánované pôžičky SNCF sa mali poskytnúť podľa trhovej úrokovej sadzby. Tento žalobný dôvod je rozdelený na dve časti, ktoré spočívajú:

                           —

                           jednak na skutočnosti, že Komisia nesprávne vylúčila uplatnenie oznámenia Komisie z 19. januára 2008 týkajúceho sa revízie spôsobu stanovenia referenčných a diskontných sadzieb (1) na dotknuté pôžičky, a

                           —

                           jednak na skutočnosti, že Komisia nesprávne konštatovala, že na to, aby bola dotknutá úroková sadzba pôžičiek v súlade s trhom, sa mala pohybovať na úrovni 14 %.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na nesprávnom posúdení Komisie právneho a skutkového hľadiska, pretože Komisia konštatovala, že pomoc určená na reštrukturalizáciu je nezlúčiteľná s článkom 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, ktorý treba vykladať s prihliadnutím na usmernenia upravujúce pomoc určenú na záchranu a reštrukturalizáciu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 345 ZFEÚ, ktorý stanovuje, že Zmluvy sa nedotýkajú úpravy vlastníckych vzťahov uplatňovanej v členských štátoch.

      (1)  Ú. v. EÚ C 14, s. 6.


title: Vec T-82/11: Žaloba podaná 14. februára 2011 — Formica/ÚHVT — Silicalia (CompacTop)

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/16

         Žaloba podaná 14. februára 2011 — Formica/ÚHVT — Silicalia (CompacTop)
   (Vec T-82/11)
   2011/C 113/32
   Jazyk žaloby: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Formica, SA (Galdakao, Španielsko) (v zastúpení: A. Gómez López, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Silicalia, SL (Valencia, Španielsko)

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 9. decembra 2010 vo veci R 1083/2010-1 nie je v súlade s nariadením ES č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva,

               —

               povoliť zápis do registra kombinovanej ochrannej známky Spoločenstva č. 6 524 243 CompacTop pre tovary triedy 20,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania a prípadne aj vedľajšieho účastníka konania, ktorý v konaní podporuje žalovaného.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „CompacTop“ pre tovary triedy 20.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Silicalia, SL.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: obrazové ochranné známky Spoločenstva a národné obrazové ochranné známky obsahujúce slovné prvky „COMPACquartz“, „COMPACMARMOL&QUARTZ“ a „COMPAC MARMOL&QUARTZ“ pre tovary a služby tried 19, 27, 35, 37 a 39.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1), keďže neexistuje podobnosť ani pravdepodobnosť zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec T-180/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 26. júna 2017 – L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MASTER SHAPE — Skoršia národná obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Žaloba zjavne bez právneho základu — Článok 126 rokovacieho poriadku“)

text:
               14.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/18

         Uznesenie Všeobecného súdu z 26. júna 2017 – L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE)
   (Vec T-180/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MASTER SHAPE - Skoršia národná obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Žaloba zjavne bez právneho základu - Článok 126 rokovacieho poriadku“))
   (2017/C 269/25)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: L’Oréal (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: T. de Haan a P. Péters, avocats)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Hanf, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Guinot (Paríž) (v zastúpení: A. Sion, avocat)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 23. februára 2016 (vec R 2907/2014-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Guinot a L’Oréal

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               L’Oréal je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 222, 20.6.2016.


title: Vec C-481/07 P: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 16. júla 2009 — SELEX Sistemi Integrati SpA/Komisia Európskych spoločenstiev (Odvolanie — Mimozmluvná zodpovednosť Spoločenstva — Rozhodnutie Komisie, ktoré zamieta sťažnosť podanú proti Eurocontrol — Skutočná a určitá škoda)

text:
               12.9.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/5

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 16. júla 2009 — SELEX Sistemi Integrati SpA/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-481/07 P) (1)

   (Odvolanie - Mimozmluvná zodpovednosť Spoločenstva - Rozhodnutie Komisie, ktoré zamieta sťažnosť podanú proti Eurocontrol - Skutočná a určitá škoda)
   2009/C 220/07
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: SELEX Sistemi Integrati SpA (v zastúpení: F. Sciaudone, R. Sciandone a A. Neri, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Di Bucci a F. Amato, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 29. augusta 2007, SELEX Sistemi Integrati/Komisia (T-186/05), ktorým Súd prvého stupňa zamietol ako sčasti zjavne neprípustnú a sčasti zjavne právne nedôvodnú žalobu o náhradu škody, údajne spôsobenej odvolateľovi v dôsledku rozhodnutia Komisie z 12. februára 2004, ktoré zamieta sťažnosť odvolateľa týkajúcu sa údajného porušenia ustanovení Zmluvy ES v oblasti hospodárskej súťaže zo strany Eurocontrolu

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               SELEX Sistemi Integrati SpA je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 37, 9.2.2008.


title: Vec C-498/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 22. septembra 2015 – Spirál-Gép Kft./Budapest Rendőrfőkapitánya

text:
               25.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 22. septembra 2015 – Spirál-Gép Kft./Budapest Rendőrfőkapitánya
   (Vec C-498/15)
   (2016/C 027/05)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Spirál-Gép Kft.

      Žalovaný: Budapest Rendőrfőkapitánya

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa požiadavka proporcionality stanovená v článku 9a smernice Európskeho parlamentu a Rady 1999/62/ES zo 17. júna 1999 (1) o poplatkoch za používanie určitej dopravnej infraštruktúry ťažkými nákladnými vozidlami (ďalej len „smernica o euroznámkach“) vykladať v tom zmysle, že bráni sankčnému systému, aký je stanovený v prílohe 9 nariadenia č. 410/2007 z 29. decembra o zozname správnych deliktov na úseku cestnej premávky sankcionovaných pokutou uloženou v správnom konaní, o výške pokút, ktoré možno uložiť v prípade porušenia predpisov v tejto oblasti, o pravidlách rozdeľovania týchto pokút a o podmienkach účasti na kontrolách [a közigazgatási bírsággal sújtandó közlekedési szabályszegések köréről, az e tevékenységekre vonatkozó rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről, felhasználásának rendjéről és az ellenőrzésben történő közreműködés feltételeiről szóló 410/2007. (XII. 29.) Korm. rendelet] (ďalej len „nariadenie o pokutách“), ktorý stanovuje, že v prípade porušenia predpisov týkajúcich sa zakúpenia oprávnenia na využívanie spoplatnených cestných úsekov sa uloží pokuta v paušálnej výške, a to bez ohľadu na závažnosť správneho deliktu?

               2.

               Je pokuta uložená v správnom konaní, ktorá je vymedzená v prílohe 9 nariadenia o pokutách, zlučiteľná s požiadavkou uvedenou v článku 9a smernice o euroznámkach, podľa ktorej pokuty stanovené vnútroštátnym právom musia byť účinné, primerané a odrádzajúce?

               3.

               Má sa požiadavka proporcionality stanovená v článku 9a smernice o euroznámkach vykladať v tom zmysle, že bráni jednak systému pokút, o aký ide v spore vo veci samej, ktorý stanovuje objektívnu zodpovednosť osôb, ktoré sa dopustili správneho deliktu, a jednak výške pokuty, ktorú tento systém stanovuje?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/62/ES zo 17. júna 1999 o poplatkoch za používanie určitej dopravnej infraštruktúry ťažkými nákladnými vozidlami (Ú. v. ES L 187, s. 42; Mim. vyd. 07/004, s. 372)


title: Vec C-452/04: Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorý podal Verwaltungsgericht Frankfurt nad Mohanom uznesením zo dňa 11. októbra 2004 vo veci Fidium Finanz AG proti Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

text:
               8.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/28

         Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorý podal Verwaltungsgericht Frankfurt nad Mohanom uznesením zo dňa 11. októbra 2004 vo veci Fidium Finanz AG proti Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht
   (Vec C-452/04)
   (2005/C 6/52)
   Jazyk konania: nemčina
   Verwaltungsgericht Frankfurt nad Mohanom (Nemecko) podal uznesením z 11. októbra 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke vo vzťahu ku konaniu medzi Fidium Finanz AG a Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht, ktorý bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 27. októbra 2004.
   Verwaltungsgericht Frankfurt nad Mohanom žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Môže sa podnik, ktorý je usadený v štáte mimo Európskej únie, v tomto prípade vo Švajčiarsku, pri svojej podnikateľskej činnosti vo forme poskytovania pôžičiek obyvateľom členského štátu Európskej únie, v tomto prípade Spolkovej republiky Nemecko, odvolávať vo vzťahu k tomuto členskému štátu a k opatreniam jeho úradov alebo súdov na slobodu voľného pohybu kapitálu podľa článku 56 ES, alebo sa na prípravu, poskytovanie a vykonávanie týchto finančných služieb vzťahuje len sloboda poskytovať služby v zmysle článku 49 a nasl. ES?

               2.

               Môže sa podnik, ktorý je usadený mimo Európskej únie, odvolať na slobodu voľného pohybu kapitálu podľa článku 56 ES, keď poskytuje pôžičky v rámci podnikateľskej činnosti alebo prevažne obyvateľom usadeným v členskom štáte Európskej únie, pričom má svoje sídlo v krajine, v ktorej sa na začatie a vykonávanie tejto podnikateľskej činnosti nevzťahuje požiadavka predchádzajúceho povolenia štátnym orgánom tejto krajiny a ani požiadavka stáleho dohľadu nad jeho podnikateľskou činnosťou spôsobom, aký je obvyklý pre úverové inštitúcie v rámci Európskej únie a v tomto prípade najmä v Spolkovej republike Nemecko, alebo predstavuje odvolanie sa na slobodu voľného pohybu kapitálu v takomto prípade zneužitie práva?
               Môže sa s prihliadnutím na právo Európskej únie s takýmto podnikom v súvislosti s povinnosťou vykonávať činnosť na základe povolenia zaobchádzať rovnako ako s osobami a podnikmi usadenými na území príslušného členského štátu, aj keď v tomto členskom štáte nemá sídlo a ani žiadnu organizačnú zložku?

               3.

               Zasahuje do voľného pohybu kapitálu podľa článku 56 ES právna úprava, podľa ktorej môže podnik usadený v štáte mimo Európskej únie poskytovať v rámci podnikateľskej činnosti pôžičky obyvateľom Európskej únie len na základe predchádzajúceho povolenia orgánu členského štátu Európskej únie, v ktorom je dlžník usadený?
               Prislúcha v tomto smere nejaký význam skutočnosti, že poskytnutie pôžičky v rámci podnikateľskej činnosti bez príslušného povolenia predstavuje skutkovú podstatu trestného činu alebo len priestupok?

               4.

               Možno požiadavku predchádzajúceho povolenia uvedenú v tretej otázke odôvodniť na základe článku 58 ods. 1 písm. b) ES, najmä s prihliadnutím na

                           —

                           ochranu dlžníkov pred zmluvnými a finančnými záväzkami voči osobám, ktorých dôveryhodnosť nebola predtým overená,

                           —

                           ochranu týchto osôb pred podnikmi alebo osobami, ktoré si riadne neplnia svoje povinnosti v oblasti účtovníctva, poradenské či informačné povinnosti vo vzťahu ku klientom, ktoré im vyplývajú zo všeobecných právnych predpisov,

                           —

                           ochranu týchto osôb pred neprimeranou alebo nekalou reklamou,

                           —

                           zabezpečenie dostatočného finančného vybavenia podniku poskytujúceho pôžičky,

                           —

                           ochranu kapitálového trhu pred nekontrolovaným poskytovaním rozsiahlych pôžičiek,

                           —

                           ochranu kapitálového trhu a celej spoločnosti pred zločineckými machináciami, ktoré sú najmä predmetom predpisov týkajúcich sa boja proti praniu špinavých peňazí alebo terorizmu?

               5.

               Vzťahuje sa na požiadavku povolenia v zmysle tretej otázky, ktorú právo Spoločenstva samu o sebe povoľuje, článok 58 ods. 1 písm. b) ES, podľa ktorého udelenie povolenia nevyhnutne predpokladá, že podnik má svoje ústredie alebo prinajmenšom organizačnú zložku v príslušnom členskom štáte, najmä za účelom

                           —

                           umožnenia skutočnej a účinnej kontroly priebehu činnosti a transakcií orgánmi príslušného členského štátu, t. j. aj krátkodobej alebo nepredvídanej kontroly,

                           —

                           umožnenia presného sledovania priebehu činnosti a transakcií na základe podkladov, ktoré sú v členskom štáte prístupné alebo ktoré si v tomto členskom štáte možno vyžiadať,

                           —

                           možnosti prístupu k osobám osobne zodpovedným za podnik na území členského štátu,

                           —

                           zabezpečenia alebo prinajmenšom uľahčenia splnenia finančných záväzkov voči klientom podniku v rámci členského štátu?


title: Vec C-17/16: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 4. mája 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation – Francúzsko) – Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL/Administration des douanes et droits indirects (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nariadenie (ES) č. 1889/2005 — Kontrola peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Európskej únie alebo z nej vystupujú — Článok 3 ods. 1 — Fyzická osoba, ktorá vstupuje do Únie alebo z nej vystupuje — Ohlasovacia povinnosť — Medzinárodný tranzitný priestor letiska členského štátu)

text:
               3.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 213/11

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 4. mája 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation – Francúzsko) – Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL/Administration des douanes et droits indirects
   (Vec C-17/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (ES) č. 1889/2005 - Kontrola peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Európskej únie alebo z nej vystupujú - Článok 3 ods. 1 - Fyzická osoba, ktorá vstupuje do Únie alebo z nej vystupuje - Ohlasovacia povinnosť - Medzinárodný tranzitný priestor letiska členského štátu))
   (2017/C 213/11)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour de cassation

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL

      Žalovaná: Administration des douanes et droits indirects

      Výrok rozsudku

   Článok 3 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 z 26. októbra 2005 o kontrole peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo vystupujú zo Spoločenstva, sa má vykladať v tom zmysle, že ohlasovacia povinnosť stanovená v tomto ustanovení sa uplatňuje v medzinárodnom tranzitnom priestore letiska členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 90, 7.3.2016.


title: Vec T-564/15: Žaloba podaná 25. septembra 2015 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisia

text:
               30.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 398/65

         Žaloba podaná 25. septembra 2015 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisia
   (Vec T-564/15)
   (2015/C 398/79)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: P. Glazener, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie zo 17. júla 2015, ktorým sa zamieta návrh preložený žalobkyňou v odpovedi na výzvu na predkladanie návrhov v kontexte vykonávacieho rozhodnutia Komisie C(2014) 1921 final z 26. marca 2014, ktorým sa zriaďuje viacročný pracovný program 2014 o finančnej pomoci v oblasti Nástroja na spájanie Európy,

               —

               zaviazal Komisiu prijať v lehote troch mesiacov odo dňa vyhlásenia rozsudku Všeobecného súdu nové rozhodnutie týkajúce sa návrhu žalobkyne, ktoré by tejto rozsudok zohľadnilo,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení

                           —

                           Posúdenie návrhu žalobkyne je nesprávne pokiaľ ide o kritéria relevantnosti, vplyvu a kvality. Ak by Komisia správne posúdila tieto kritéria, návrh mohol byť vybratý na spolufinancovanie Európskou úniou.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania

                           —

                           Komisia porušila v napadnutom rozhodnutí zásadu rovnosti zaobchádzania, keď nevybrala návrh žalobkyne, pričom vybrala iné podobné návrhy týkajúce sa technológií zníženia emisií.


title: Vec C-137/14: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 15. októbra 2015 – Európska komisia/Spolková republika Nemecko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2011/92/EÚ — Posudzovanie vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie — Článok 11 — Smernica 2010/75/EÚ — Priemyselné emisie (integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia) — Článok 25 — Prístup k spravodlivosti — Nezlučiteľné vnútroštátne procesnoprávne normy)

text:
               7.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/4

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 15. októbra 2015 – Európska komisia/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-137/14) (1)

   ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2011/92/EÚ - Posudzovanie vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie - Článok 11 - Smernica 2010/75/EÚ - Priemyselné emisie (integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia) - Článok 25 - Prístup k spravodlivosti - Nezlučiteľné vnútroštátne procesnoprávne normy))
   (2015/C 406/03)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes a G. Wilms, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: T. Henze a J. Möller, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Rakúska republika (v zastúpení: C. Pesendorfer, splnomocnená zástupkyňa)

      Výrok rozsudku

               1.

               Spolková republika Nemecko si tým, že:

                           —

                           na základe § 46 Správneho poriadku (Verwaltungsverfahrensgesetz) obmedzila zrušenie rozhodnutí z dôvodu procesných vád na absenciu posudzovania alebo predbežného posúdenia vplyvov na životné prostredie a na prípady, keď žalobca preukáže, že existuje príčinná súvislosť medzi procesnou vadou a výsledkom rozhodnutia,

                           —

                           podľa § 2 ods. 3 zákona zo 7. decembra 2006 o doplňujúcich predpisoch o opravných prostriedkoch v záležitostiach životného prostredia podľa smernice 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz) v znení zákona z 21. januára 2013 a podľa § 73 ods. 4 Správneho poriadku (Verwaltungsverfahrensgesetz) obmedzila aktívnu legitimáciu a rozsah súdneho preskúmania na námietky, ktoré už boli vznesené v lehote určenej počas správneho konania, ktoré viedlo k prijatiu rozhodnutia,

                           —

                           na základe § 2 ods. 1 v spojení s § 5 ods. 1 zákona zo 7. decembra 2006 o doplňujúcich predpisoch o opravných prostriedkoch v záležitostiach životného prostredia podľa smernice 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz) v znení zákona z 21. januára 2013 v konaniach, ktoré sa začali po 25. júni 2005 a skončili pred 12. májom 2011, obmedzila aktívnu legitimáciu združení na ochranu životného prostredia na právne predpisy, ktoré zakladajú práva pre jednotlivcov,

                           —

                           podľa § 2 ods. 1 v spojení s § 5 ods. 1 zákona zo 7. decembra 2006 o doplňujúcich predpisoch o opravných prostriedkoch v záležitostiach životného prostredia podľa smernice 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz) v znení zákona z 21. januára 2013 v konaniach, ktoré sa začali po 25. júni 2005 a skončili pred 12. májom 2011, obmedzila rozsah súdneho preskúmania opravných prostriedkov združení na ochranu životného prostredia na právne predpisy, ktoré zakladajú práva pre jednotlivcov, a

                           —

                           podľa § 5 ods. 1 a 4 zákona zo 7. decembra 2006 o doplňujúcich predpisoch o opravných prostriedkoch v záležitostiach životného prostredia podľa smernice 2003/35/ES (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz) v znení zákona z 21. januára 2013 vylúčila z pôsobnosti vnútroštátnej právnej úpravy správne konania, ktoré sa začali pred 25. júnom 2005,
                           nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 11 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EU z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie a článku 25 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách (integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia).

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Európska komisia, Spolková republika Nemecko a Rakúska republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 159, 26.5.2014.


title: Vec C-395/17: Žaloba podaná 30. júna 2017 – Európska komisia/Holandské kráľovstvo

text:
               16.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/5

         Žaloba podaná 30. júna 2017 – Európska komisia/Holandské kráľovstvo
   (Vec C-395/17)
   (2017/C 347/05)
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a A. Caeiros)

      Žalovaný: Holandské kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Holandské kráľovstvo porušilo svoje povinnosti vyplývajúce z článku 5 (neskôr článku 10) Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (teraz článok 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii) tým, že neposkytlo nijakú náhradu za stratu vlastných zdrojov, ktoré podľa článkov 2, 6, 10, 11 a 17 nariadenia č. 1552/1989 (1) (teraz články 2, 6, 10, 11 a 17 nariadenia č. 1150/2000 (2)) mali byť určené a sprístupnené pre rozpočet Únie, keďže v rozpore s článkom 101 ods. 1 rozhodnutia Rady 91/482 (3) a článkom 12 ods. 6 prílohy II k tomuto rozhodnutiu pre dovoz sušeného mlieka a ryže z Curaçao počas rokov 1997 – 2000, resp. v rozpore s článkom 35 ods. 1 rozhodnutia Rady 2001/822 (4) a článkom 15 ods. 4 prílohy III k tomuto rozhodnutiu neboli pre dovoz krupice a krupičky z Aruby počas rokov 2002 – 2003 vystavené sprievodné osvedčenia EUR.1,

               —

               zaviazať Holandské kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Colné úrady z Curaçao a z Aruby, dvoch zámorských krajín Holandského kráľovstva, neoprávnene vystavili dôkazy o pôvode EUR.1 pre sušené mlieko, ryžu, krupicu a krupičku. Je totiž isté, že podmienky na poskytnutie preferenčného pôvodu podľa príslušných rozhodnutí o pridružení zámorských krajín a území k Európskemu hospodárskemu spoločenstvu neboli splnené. Nezrovnalosti v sprievodných osvedčeniach vo forme administratívnych chýb na Curaçao viedli k strate 18 192 641,95 eura a vo forme administratívnych chýb na Arube viedli k strate 298 080 eur vlastných zdrojov Únie.
   Komisia sa domnieva, že Holandsko je ako členský štát podľa práva Únie zodpovedné za stratu vlastných zdrojov spôsobenú časťami Holandska a že na základe povinnosti lojálnej spolupráce malo sprístupniť do rozpočtu Únie celú sumu nestanovených a nevybratých ciel a poplatkov (navýšenú o úroky).

      (1)  Nariadenie Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 z 29. mája 1989, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 88/376/EHS, Euratom o systéme vlastných zdrojov Spoločenstiev (Ú. v. ES L 155, 1989, s. 1).

      (2)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728/ES, Euratom o systéme vlastných zdrojov spoločenstiev (Ú. v. ES L 130, 2000, s. 1; Mim.vyd 01/003, s. 169).

      (3)  Rozhodnutie Rady 91/482/EHS z 25. júla 1991 o pridružení zámorských krajín a území k Európskemu hospodárskemu spoločenstvu [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 263, 1991, s. 1).

      (4)  Rozhodnutie Rady 2001/822/ES z 27. novembra 2001 o pridružení zámorských krajín a území k Európskemu spoločenstvu („Rozhodnutie o pridružení zámoria“) (Ú. v. ES L 314, 2001, s. 1; Mim.vyd. 11/038, s. 319).


title: Vec C-356/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením High Court, Ireland z  30. júla 2004 , ktorý súvisí s konaním: Elaine Farrell proti Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland a Attorney General a Motor Insurers' Bureau of Ireland

text:
               10.12.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením High Court, Ireland z 30. júla 2004, ktorý súvisí s konaním: Elaine Farrell proti Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland a Attorney General a Motor Insurers' Bureau of Ireland
   (Vec C-356/05)
   (2005/C 315/18)
   Jazyk konania: angličtina
   High Court, Ireland podal uznesením z 30. júla 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Elaine Farrell proti Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland a Attorney General a Motor Insurers' Bureau of Ireland a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 23. septembra 2005.
   High Court, Ireland žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Vzhľadom na to, že do 31. decembra 1995 bolo Írsko povinné vykonať ustanovenia tretej smernice (1) vo vzťahu k cestujúcim v iných vozidlách ako motocykloch, zaviazal článok 1 tretej smernice Írsko zaviesť povinné poistenie občianskoprávnej zodpovednosti za ujmu na zdraví osôb cestujúcich v takej časti motorového vozidla, ktorá nebola navrhnutá a vyrobená so sedadlami pre cestujúcich?

               2.

               Ak je odpoveď na otázku č. 1 kladná, udeľuje článok 1 tretej smernice jednotlivcom práva, ktorých sa môžu dovolávať priamo pred vnútroštátnymi súdmi?

      (1)  Tretia smernica Rady 90/232/EHS zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel.
         Úradný vestník Európskych spoločenstiev L 129, 19.5.1991, s. 33-35.


title: Vec T-12/12: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. júla 2012 — Laboratoires CTRS/Komisia ( „Humánne lieky — Povolenie na uvedenie lieku Orphacol na trh — List oznamujúci žalobkyni zámer Komisie odmietnuť povolenie — Návrh na nečinnosť — Zaujatie stanoviska Komisie — Neprípustnosť — Návrh na zrušenie — Prijatie nového rozhodnutia — Zastavenie konania“ )

text:
               11.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/18

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. júla 2012 — Laboratoires CTRS/Komisia
   (Vec T-12/12) (1)

   (Humánne lieky - Povolenie na uvedenie lieku Orphacol na trh - List oznamujúci žalobkyni zámer Komisie odmietnuť povolenie - Návrh na nečinnosť - Zaujatie stanoviska Komisie - Neprípustnosť - Návrh na zrušenie - Prijatie nového rozhodnutia - Zastavenie konania)
   2012/C 243/35
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalokyňa: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Francúzsko) (v zastúpení: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley a M. Barnden, solicitors)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: E. White a L. Banciella, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobkyňu: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek a D. Hadroušek, splnomocnení zástupcovia), Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues, splnomocnený zástupca), ako aj Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: E. Jenkinson a S. Ossowski, neskôr: E. Jenkinson, a H. Walker, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci J. Holmes, barrister)

      Predmet veci

   Návrh na určenie nečinnosti Komisie spočívajúcej v tom, že protiprávne neprijala konečné rozhodnutie o žiadosti žalobkyne o povolenie na uvedenie lieku Orphacol na trh, a subsidiárne návrh na zrušenie rozhodnutia údajne obsiahnutého v liste Komisie z 5. decembra 2011 nevydať žalobkyni uvedené povolenie

      Výrok rozsudku

               1.

               Návrh na nečinnosť sa ako neprípustný zamieta.

               2.

               Konanie o návrhu na zrušenie podanom subsidiárne sa zastavuje.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Laboratoires CTRS.

               4.

               Česká republika, Francúzska republika a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 58, 25.2.2012.


title: Vec T-137/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 13. júna 2017 – Uniwersytet Wrocławski/REA („Žaloba o neplatnosť — Návrh na začatie konania — Formálne náležitosti — Nedostatok zastúpenia advokátom — Zjavná neprípustnosť“)

text:
               14.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/16

         Uznesenie Všeobecného súdu z 13. júna 2017 – Uniwersytet Wrocławski/REA
   (Vec T-137/16) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Návrh na začatie konania - Formálne náležitosti - Nedostatok zastúpenia advokátom - Zjavná neprípustnosť“))
   (2017/C 269/22)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Uniwersytet Wrocławski (Vroclav, Poľsko) (v zastúpení: D. Dubis, radca prawny)

      Žalovaná: Výkonná agentúra pre výskum (REA) (v zastúpení: S. Payan-Lagrou a V. Canetti, splnomocnené zástupkyne, za právnej pomoci M. Le Berre a G. Materna, avocats)

      Predmet veci

   Jednak zrušenie rozhodnutí REA konajúcej na základe poverenia Európskej komisie o vypovedaní dohody o grante Cossar (č. 252908) a zaviazaní žalobkyne vrátiť sumy 36 508,37 eura, 58 031,38 eura a 6 286,68 eura, ako aj zaplatiť zmluvnú pokutu vo výške 5 803,14 eura a jednak návrh na vrátenie príslušných súm zo strany REA vrátane príslušných úrokov počítaných odo dňa uskutočnenia platieb až do dňa vrátenia

      Výrok

               1.

               Žaloba vo veci T-137/16 sa zamieta ako zjavne neprípustná.

               2.

               Uniwersytet Wrocławski znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Výkonná agentúra pre výskum (REA).

      (1)  Ú. v. EÚ C 200, 6.6.2016.


title: Vec T-473/13: Uznesenie Všeobecného súdu z 24. februára 2015 – G-Star Raw/ÚHVT – PepsiCo (PEPSI RAW) („Ochranná známka Spoločenstva — Námietka — Späťvzatie prihlášky spornej ochrannej známky — Zastavenie konania“)

text:
               27.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/50

         Uznesenie Všeobecného súdu z 24. februára 2015 – G-Star Raw/ÚHVT – PepsiCo (PEPSI RAW)
   (Vec T-473/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietka - Späťvzatie prihlášky spornej ochrannej známky - Zastavenie konania“))
   (2015/C 138/66)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: G-Star Raw CV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: J. van Manen, M. van de Braak a L. Fresco, avocats)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: PepsiCo, Inc. (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: V. von Bomhard a T. Heitmann, avocats)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 25. júna 2013 (vec R 1586/2012-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi G-Star Raw CV a PepsiCo, Inc.

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Žalobca a vedľajší účastník konania znášajú svoje vlastné trovy konania a každý z nich je povinný nahradiť polovicu trov konania žalovaného.

      (1)  Ú. v. EÚ C 344, 23.11.2013.


title: Vec T-573/10: Uznesenie Všeobecného súdu z  8. marca 2012 — Octapharma Pharmazeutika/EMA [ „Humánne lieky — Zmeny v spisovej dokumentácii o plazme (SDP) — Poplatky odvádzané EMA — Akt spôsobujúci ujmu — Čisto potvrdzujúci akt — Zjavná neprípustnosť“ ]

text:
               28.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 126/17

         Uznesenie Všeobecného súdu z 8. marca 2012 — Octapharma Pharmazeutika/EMA
   (Vec T-573/10) (1)

   (Humánne lieky - Zmeny v spisovej dokumentácii o plazme (SDP) - Poplatky odvádzané EMA - Akt spôsobujúci ujmu - Čisto potvrdzujúci akt - Zjavná neprípustnosť)
   2012/C 126/34
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH (Viedeň, Rakúsko) (v zastúpení: I. Brinker, T. Holzmüller, advokáti, a J. Schwarze, profesor)

      Žalovaná: Európska agentúra pre lieky (EMA) (v zastúpení: V. Salvatore, splnomocnený zástupca, H.-G. Kamann a P. Gey, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia uvedeného v liste z 21. októbra 2010 (EMA/643425/2010), ktorým Európska agentúra pre lieky (EMA) údajne odmietla žalobkyni vrátiť sumu vo výške 180 700 eur, ktorá zodpovedá rozdielu jednak medzi sumou, čo jej žalobkyňa zaplatila vo forme poplatkov za úkony spočívajúce v zmenách výrazov uvedených v povolení na uvedenie humánnych a veterinárnych liekov na trh, a jednak sumou, ktorú jej mala podľa žalobkyne zaplatiť

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 19.2.2011.


               25.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 334/35

         Žaloba Dozorného úradu EZVO proti Lichtenštajnskému kniežatstvu podaná 25. júla 2014
   (Vec E-17/14)
   (2014/C 334/16)
   Dňa 25. júla 2014 podal Dozorný úrad EZVO, ktorý zastupujú Markus Schneider a Janne Tysnes Kaasin, splnomocnení zástupcovia Dozorného úradu EZVO, Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgicko, na Súd EZVO žalobu proti Lichtenštajnskému kniežatstvu.
   Dozorný úrad EZVO žiada Súd EZVO, aby:

               1.

               Vyhlásil, že Lichtenštajnské kniežatstvo tým, že ponechalo v platnosti vnútroštátne predpisy, ako je článok 63 zákona o zdravotnej starostlivosti a prechodné ustanovenia zákona, ktorým sa ruší zákon o zdravotnej starostlivosti, vrátane uplatniteľnosti článku 63 ods. 2 zákona o zdravotnej starostlivosti v tomto smere, podľa ktorých oprávnený „dentista“ musí vykonávať svoje povolanie v postavení zamestnanca pod priamym dohľadom, vedením a na zodpovednosť plne kvalifikovaného zubného lekára, nesplnilo svoje záväzky vyplývajúce z článku 31 Dohody o EHP.

               2.

               Nariadil Lichtenštajnskému kniežatstvu uhradiť trovy tohto konania.

      Právna a skutková podstata veci a právne odôvodnenie:

               —

               V článku 63 lichtenštajnského zákona o zdravotnej starostlivosti sa stanovuje, že „dentista“ môže pracovať iba pod priamym dohľadom, vedením a na zodpovednosť plne kvalifikovaného zubného lekára (Zahnarzt).

               —

               Právo usadiť sa zaručené článkom 31 Dohody o EHP zakazuje obmedzenie slobody usadiť sa a zaručuje právo začať a vykonávať činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby.

               —

               Dozorný úrad EZVO tvrdí, že Lichtenštajnsko si nesplnilo svoje záväzky podľa článku 31 Dohody o EHP. Podľa jeho názoru článok 63 zákona o zdravotnej starostlivosti a prechodné ustanovenia zákona, ktorým sa ruší zákon o zdravotnej starostlivosti, vrátane uplatniteľnosti článku 63 ods. 2 zákona o zdravotnej starostlivosti v tomto smere, predstavujú obmedzenie podľa článku 31 Dohody o EHP.

               —

               Lichtenštajnská vláda tvrdí, že cieľom článku 63 zákona o zdravotnej starostlivosti je zabezpečiť ochranu verejného zdravia.

               —

               Dozorný orgán EZVO zastáva názor, že právna úprava vyžadujúca, aby bol plne vyškolený a kvalifikovaný „dentista“, ktorý chce vykonávať svoju profesionálnu činnosť v súlade so získaným diplomom, v Lichtenštajnsku zamestnaný zubným lekárom, je nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie ochrany verejného zdravia.


title: Vec C-226/09: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  18. novembra 2010 — Európska komisia/Írsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2004/18/ES — Zadávacie konanie — Zadanie verejnej zákazky na tlmočnícke a prekladateľské služby — Služby patriace do prílohy II B uvedenej smernice — Služby, ktoré nepodliehajú všetkým požiadavkám tejto smernice — Váha kritérií pre zadanie zákazky určená po predložení ponúk — Zmena váhy po úvodnom preskúmaní predložených ponúk — Dodržiavanie zásady rovnosti zaobchádzania a povinnosti transparentnosti)

text:
               15.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/10

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 18. novembra 2010 — Európska komisia/Írsko
   (Vec C-226/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2004/18/ES - Zadávacie konanie - Zadanie verejnej zákazky na tlmočnícke a prekladateľské služby - Služby patriace do prílohy II B uvedenej smernice - Služby, ktoré nepodliehajú všetkým požiadavkám tejto smernice - Váha kritérií pre zadanie zákazky určená po predložení ponúk - Zmena váhy po úvodnom preskúmaní predložených ponúk - Dodržiavanie zásady rovnosti zaobchádzania a povinnosti transparentnosti)
   2011/C 13/15
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Konstantinidis a A.-A. Gilly, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Írsko (v zastúpení: D. O’Hagan, splnomocnený zástupca, A. Collins, SC)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Zadávacie konanie — Zadanie verejnej zákazky na tlmočnícke a prekladateľské služby — Služby, na ktoré sa nevzťahujú všetky požiadavky smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132) — Váha kritérií pre zadanie zákazky určená po predložení ponúk — Zásady rovnosti zaobchádzania a transparentnosti

      Výrok rozsudku

               1.

               Írsko si tým, že zmenilo váhu kritérií pre zadanie zákazky na tlmočnícke a prekladateľské služby po úvodnom preskúmaní predložených ponúk, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo zásady rovnosti zaobchádzania a z nej plynúcej povinnosti transparentnosti, ako ich vykladá Súdny dvor Európskej únie.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Európska komisia a Írsko znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 220, 12.9.2009.


title: Vec F-40/06: Žaloba podaná  8. apríla 2006  – Marcuccio/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               17.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/37

         Žaloba podaná 8. apríla 2006 – Marcuccio/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec F-40/06)
   (2006/C 143/72)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobca: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: V. Messa, avvocato)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť implicitné rozhodnutie, ktorým sa zamieta žiadosť žalobcu z 1. marca 2005 adresovaná menovaciemu orgánu, ktorou žiada o zaslanie overenej kópie nákladného listu týkajúceho sa zaslania jeho osobných vecí z Angoly do Talianska,

               —

               zaviazať žalovanú na zaplatenie sumy vo výške 10 000 eur alebo inej sumy stanovenej Súdnym dvorom v prospech žalobcu z dôvodu náhrady škody, ktorá žalobcovi vznikla prijatím napadnutého aktu,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca, bývalý úradník Komisie, ktorý odišiel do dôchodku 30. mája 2005, požadoval od tejto inštitúcie nákladný list k svojim osobným veciam, ktoré sa nachádzali v mieste jeho bydliska v Angole, kde bol vyslaný ako ekonomický poradca v rámci zastúpenia Komisie.
   V máji 2003 žalovaná prijala kroky smerujúce k vysťahovaniu žalobcu z uvedených priestorov. Žalobca tvrdí, že iba časť jeho osobných vecí bola pri vysťahovaní odnesená. Menovací orgán informoval žalobcu memorandom zo 16. mája 2005, že jeho osobné veci a motorové vozidlo boli zaslané do Talianska, a požiadal žalobcu o kontaktovanie prepravcu za účelom dojednania doručenia zaslaných vecí.
   Žalobca listom z 1. marca 2005, okrem iného, požiadal o predloženie podrobného zoznamu zaslaných vecí, ako aj kópie nákladného listu. Tejto žiadosti sa nevyhovelo, ako bolo uvedené v žalobe podanej žalobcom 2. septembra 2005.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza, že implicitné rozhodnutie o zamietnutí jeho sťažnosti je nezákonné z dôvodu absolútnej absencie odôvodnenia, porušenia práva, porušenia povinnosti náležitej starostlivosti, porušenia zásady transparentnosti, porušenia zásady správneho úradného postupu, ako aj zásady neminem laedere.


title: Vec T-694/15: Žaloba podaná 30. novembra 2015 – Micula/Komisia

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/69

         Žaloba podaná 30. novembra 2015 – Micula/Komisia
   (Vec T-694/15)
   (2016/C 038/93)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Ioan Micula (Oradea, Rumunsko) (v zastúpení: K. Struckmann, advokát, G. Forwood, barrister, a A. Kadri, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/1470 z 30. marca 2015 o štátnej pomoci SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), ktorú poskytlo Rumunsko – Rozhodcovský rozsudok z 11. decembra 2013 Micula/Rumunsko [oznámené pod číslom K(2015) 2112] (Ú. v. EÚ L 232, s. 43),

               —

               subsidiárne zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom a) sa týka žalobcu; b) zabránilo Rumunsku vyhovieť rozhodcovskému rozhodnutiu; c) nariadilo Rumunsku nahradiť akúkoľvek nezlučiteľnú pomoc; d) nariadilo, že žalobca má byť spoločne a nerozdielne zodpovedný za vrátenie pomoci, ktorá bola poskytnutá ktorémukoľvek zo subjektov uvedených v článku 2 ods. 2 napadnutého rozhodnutia,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza osem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že napadnutým rozhodnutím bol nesprávne uplatnený článok 351 ZFEÚ a všeobecné právne zásady na prejednávanú vec.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že v napadnutom rozhodnutí bolo nesprávne rozhodnuté, že predmetným opatrením bola priznaná výhoda žalobcovi, presnejšie v tom, že nebol správne posúdený časový okamih, v ktorom bola sporná výhoda priznaná, alebo subsidiárne rozhodnutím, že zaplatenie náhrady škody predstavuje výhodu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že v napadnutom rozhodnutí sa nesprávne rozhodlo, že sporné opatrenia bolo pripísateľné Rumunsku.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že v napadnutom rozhodnutí bola nesprávne posúdená zlučiteľnosť údajnej štátnej pomoci.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tom, že v napadnutom rozhodnutí boli nesprávne označení príjemcovia údajnej pomoci a neuvádzali sa dôvody tohto záveru, presnejšie v označení fyzických alebo právnických osôb, vrátane údajného príjemcu pomoci.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na tom, že v napadnutom rozhodnutí došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu a prekročeniu právomoci tým, že sa nariadilo vymáhanie spornej pomoci.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod založený na tom, že v napadnutom rozhodnutí došlo k porušeniu zásady ochrany legitímnej dôvery.

               8.

               Ôsmy žalobný dôvod založený na tom, že v napadnutom rozhodnutí došlo k procesným vadám, najmä práva byť vypočutý, článku 108 ods. 3 ZFEÚ a článku 6 ods. 1 nariadenie 659/1999 (1).

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. ES L 83, s. 1), v znení zmien a doplnení.


title: Spojené veci C-256/10 a C-261/10: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z  19. mája 2011 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Španielsko) — David Barcenilla Fernández (C-256/10), Pedro Antonio Macedo Lozano (C-261/10)/Gerardo García SL (Smernica 2003/10/ES — Hodnoty vystavenia — Hluk — Chrániče sluchu — Potrebný účinok)

text:
               9.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 204/11

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 19. mája 2011 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Španielsko) — David Barcenilla Fernández (C-256/10), Pedro Antonio Macedo Lozano (C-261/10)/Gerardo García SL
   (Spojené veci C-256/10 a C-261/10) (1)

   (Smernica 2003/10/ES - Hodnoty vystavenia - Hluk - Chrániče sluchu - Potrebný účinok)
   2011/C 204/19
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: David Barcenilla Fernández (C-256/10), Pedro Antonio Macedo Lozano (C-261/10)

      Žalovaná: Gerardo García SL

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Výklad smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/10/ES zo 6. februára 2003 o minimálnych zdravotných a bezpečnostných požiadavkách, pokiaľ ide o vystavenie pracovníkov rizikám vyplývajúcim z fyzikálnych faktorov (hluk) (sedemnásta samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) (Ú. v. ES L 42, s. 38; Mim. vyd. 05/004, s. 300) — Prekročenie hodnôt vystavenia hluku rozhodujúcich pre začatie krokov na odstránenie alebo zníženie tohto vystavenia — Potrebný účinok smernice

      Výrok rozsudku

               1.

               Smernica 2003/10/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. februára 2003 o minimálnych zdravotných a bezpečnostných požiadavkách, pokiaľ ide o vystavenie pracovníkov rizikám vyplývajúcim z fyzikálnych faktorov (hluk) (sedemnásta samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS), zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/30/ES z 20. júna 2007, sa má vykladať v tom zmysle, že zamestnávateľ v podniku, kde denná hladina hluku, ktorej sú vystavení pracovníci, meraná bez ohľadu na použitie osobných chráničov sluchu prekračuje 85 dB(A), si nesplní povinnosti vyplývajúce z tejto smernice len tým, že zamestnancom dá k dispozícii osobné chrániče sluchu, ktoré umožňujú znížiť denné vystavenie hluku pod hodnotu 80 dB(A), lebo tento zamestnávateľ má povinnosť vykonať program technických alebo organizačných opatrení s cieľom znížiť túto hladinu vystavenia hluku meranú bez ohľadu na účinky osobných chráničov sluchu pod 85 dB(A).

               2.

               Smernica 2003/10, zmenená a doplnená smernicou 2007/30, sa má vykladať v tom zmysle, že nevyžaduje, aby zamestnávateľ vyplatil mzdový príplatok zamestnancom, ktorí sú vystavení hladine hluku presahujúcej 85 dB(A) meranej bez ohľadu na účinok osobných chráničov sluchu len z toho dôvodu, že nezaviedol program technických alebo organizačných opatrení určených na zníženie dennej hladiny vystavenia hluku. Vnútroštátne právo však musí upravovať príslušné mechanizmy, ktoré zaistia, že zamestnanec vystavený hladine hluku presahujúcej 85 dB(A) meranej bez ohľadu na účinok osobných chráničov sluchu bude môcť požadovať, aby zamestnávateľ dodržal preventívne povinnosti stanovené v článku 5 ods. 2 tejto smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 221, 14.8.2010.