title: Vec C-217/19: Žaloba podaná 8. marca 2019 — Európska komisia/Fínska republika

text:
               20.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 172/20

      Žaloba podaná 8. marca 2019 — Európska komisia/Fínska republika
      (Vec C-217/19)
      (2019/C 172/23)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes, E. Ljung Rasmussen, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Fínska republika

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  určiť, že Fínska republika si tým, že opakovane vydávala povolenia na jarný lov kajky morskej (somateria mollissima) v provincii Åland od roku 2011, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 7 ods. 4 a článku 9 ods. 1 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES (1) z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva,

                  —

                  zaviazať Fínsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Od roku 2011 regionálna vláda Ålandských ostrovov, ktoré sú autonómnym regiónom vo Fínsku, opakovane každý rok povoľovala „jarnú výnimku na lov“ samcov kajky morskej s celkovou kvótou 2000 až 3800 vtákov počas dvoch až troch týždňov v máji. Toto obdobie sa zhoduje s obdobím rozmnožovania kajky morskej.
      Článok 7 ods. 4 smernice 2009/147/ES zakazuje lov počas obdobia rozmnožovania.
      Fínsko tvrdí, že jarný lov kajky morskej na Ålandských ostrovoch je odôvodnený výnimkou uvedenou v článku 9 ods. 1 písm. c) smernice 2009/147/ES. Podľa judikatúry Súdneho dvora znášajú členské štáty dôkazné bremeno na preukázanie, že podmienky takejto výnimky boli splnené.
      Komisia tvrdí, že Fínsko po prvé nepreukázalo, že by režim výnimky predstavoval „rozumné využívanie“ v zmysle článku 9 ods. 1 písm. c) smernice 2009/147/ES. Fínsko najmä nepodložilo riadnymi vedeckými dôkazmi to, či je zabezpečené, že sa relevantná populácia kajky morskej zachová na uspokojujúcej úrovni.
      Po druhé Fínsko nepreukázalo, že povolený jarný lov sa týka len využívania vtáctva „v malom rozsahu“ podľa článku 9 ods. 1 písm. c) smernice 2009/147/ES.

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. EÚ L 20, 2010, s. 7)


title: Vec C-231/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené kráľovstvo) 15. marca 2019 — Blackrock Investment Management (UK) Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 172/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené kráľovstvo) 15. marca 2019 — Blackrock Investment Management (UK) Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Vec C-231/19)
      (2019/C 172/24)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Blackrock Investment Management (UK) Limited

         Odporcovia: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prejudiciálne otázky

      Má sa článok 135 ods. 1 písm. g) smernice Rady 2006/112/ES (1) v situácii, keď poskytovateľ, ktorý je treťou stranou, poskytuje jediné plnenie správcovských služieb v zmysle uvedeného článku správcovi fondu, ktorý ho používa na správu podielových fondov (PF) i na správu iných fondov, ktoré nie sú podielové (IIF), vykladať v tom zmysle, že:

                  a)

                  ide o jediné plnenie, na ktoré sa uplatní jednotná sadzba dane? Ak áno, ako sa má táto jednotná sadzba určiť? Alebo

                  b)

                  má sa protihodnota za toto jediné plnenie pomerne rozdeliť v závislosti od použitia správcovských služieb (napríklad podľa hodnoty prostriedkov spravovaných v rámci PF, resp. IIF), takže časť jediného plnenia bude oslobodená od dane a časť bude dani podliehať?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. V. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-235/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Spojené kráľovstvo) 18. marca 2019 — United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 172/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Spojené kráľovstvo) 18. marca 2019 — United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Vec C-235/19)
      (2019/C 172/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Court of Appeal

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolatelia: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited

         Odporcovia: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prejudiciálna otázka

      Je poskytovanie služieb SDF, aké poskytujú a) poisťovatelia a/alebo b) nepoisťovatelia správcom „poisťovacou transakciou“ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH (1) [predtým článok 13B písm. a) šiestej smernice]?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-239/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené kráľovstvo) 20. marca 2019 — Eli Lilly and Company/Genentech Inc.

text:
               20.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 172/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené kráľovstvo) 20. marca 2019 — Eli Lilly and Company/Genentech Inc.
      (Vec C-239/19)
      (2019/C 172/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Eli Lilly and Company

         Žalovaná: Genentech Inc.

         Prejudiciálna otázka

      Vylučuje nariadenie o DOO (1) udelenie DOO majiteľovi základného patentu v súvislosti s výrobkom, ktorý je predmetom povolenia na uvedenie na trh, ktorého držiteľom je tretia strana bez súhlasu tejto strany?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá (Ú. v. EÚ L 152, 2009, s. 1).


title: Vec C-564/17: Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 4. februára 2019 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo, ktoré v konaní podporuje: Spolková republika Nemecko, Estónska republika, Írsko, Španielske kráľovstvo, Francúzska republika, Talianska republika, Lotyšská republika, Litovská republika, Maďarsko

text:
               20.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 172/23

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 4. februára 2019 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo, ktoré v konaní podporuje: Spolková republika Nemecko, Estónska republika, Írsko, Španielske kráľovstvo, Francúzska republika, Talianska republika, Lotyšská republika, Litovská republika, Maďarsko
      (Vec C-564/17) (1)

      (2019/C 172/28)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 328, 13.11.2017.


title: Vec C-399/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 18. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Holandsko) — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV/Autoriteit Consument en Markt, za účasti: Gas Transport Services BV

text:
               20.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 172/25

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 18. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Holandsko) — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV/Autoriteit Consument en Markt, za účasti: Gas Transport Services BV
      (Vec C-399/18) (1)

      (2019/C 172/33)
      Jazyk konania: holandčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 294, 20.8.2018.


title: Vec C-48/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 25. januára 2019 — X-GmbH/Finanzamt Z

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 25. januára 2019 — X-GmbH/Finanzamt Z
      (Vec C-48/19)
      (2019/C 148/14)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: X-GmbH

         Žalovaný: Finanzamt Z

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Ide v prípade takých okolností, o aké ide v prejednávanej veci, keď zdaniteľná osoba na základe poverenia zdravotných poisťovní poskytuje poistencom telefonické poradenstvo v oblasti rôznych tém týkajúcich sa zdravia a chorôb, o činnosť patriacu do pôsobnosti článku 132 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1)?

                  2.

                  Stačí v prípade takých okolností, o aké ide v prejednávanej veci, s ohľadom na plnenia uvedené v prvej otázke, ako aj transakcie uskutočňované v rámci „programov podpory pacientov“ na účely požadovaného dôkazu o odbornej spôsobilosti, aby telefonické poradenstvo vykonával „zdravotný kouč“ (odborný zamestnanec v oblasti zdravotníctva, zdravotné sestry) a približne v jednej tretine prípadov bol prizvaný lekár?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-56/19 P: Odvolanie podané 25. januára 2019: RFA International, LP proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-113/15, RFA International/Komisia

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/15

      Odvolanie podané 25. januára 2019: RFA International, LP proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-113/15, RFA International/Komisia
      (Vec C-56/19 P)
      (2019/C 148/15)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: RFA International, LP (v zastúpení: B. Evtimov, адвокат, M. Krestiyanova, avocate, D. O’Keeffe, solicitor, N. Tuominen, E. Borovikov, avocats)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka žiada, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  vydal konečný rozsudok vo veci, pokiaľ to stav konania umožňuje,

                  —

                  alternatívne, vrátil vec na opätovné rozhodnutie Všeobecnému súdu,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania pred Všeobecným súdom a konania pred Súdnym dvorom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Toto odvolanie sa obmedzuje na spochybnenie konštatovaní Všeobecného súdu týkajúcich sa druhého žalobného dôvodu odvolateľky v konaní na prvom stupni.
      Vo svojich konštatovaniach Všeobecný súd pochybil vo svojom právnom výklade článku 11 ods. 9 a 10 základného nariadenia (1) a pri definovaní príliš širokej voľnej úvahy Komisie v súvislosti s posúdením zložitých situácií podľa týchto ustanovení. Odvolateľka žiada, aby Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok z nasledujúcich dôvodov.
      Všeobecný súd sa dopustil dvoch nesprávnych právnych posúdení v súvislosti s výkladom základného nariadenia.

                  a)

                  Po prvé, Všeobecný súd nesprávne vyložil článok 11 ods. 9 základného nariadenia. Podľa článku 11 ods. 9 základného nariadenia pri všetkých preskúmaniach alebo prešetreniach, ktoré sa týkajú uloženia cla, použije Komisia za predpokladu, že sa nezmenili okolnosti, tú istú metodológiu ako pri zisťovaní, ktoré viedlo k clu, pričom sa náležite zohľadní článok 2 tohto nariadenia. Pri posudzovaní, či sa antidumpingové clo prejavilo v cenách následného predaja však Komisia tak neurobila na základe cien následného predaja identifikovaných pri prešetrovaní, ktoré viedlo k počiatočnému nariadeniu, ale na základe bežných výrobných nákladov v Rusku. To predstavuje zmenu metodológie v zmysle článku 11 ods. 9 základného nariadenia. Komisia uviedla, že okolnosti sa značne zmenili od počiatočného prešetrovania a konkrétne sa zvýšili výrobné náklady ruských vývozcov o 100 %. Zvýšenia nákladov však existovali a boli známe aj počas prešetrovaní náhrad v rokoch 2008 až 2010.

                  b)

                  Po druhé, Všeobecný súd nesprávne vyložil článok 11 ods. 10 základného nariadenia, keď použil nesprávne právne kritérium. Právne kritérium, ktoré vytvoril Všeobecný súd, si vyžaduje, aby sa dôkaz o zapracovaní antidumpingových cien do vývozných cien predložil len vo forme údajov o cenách so „zaplateným clom“ (DDP (2)) a tak, že sa preukáže, že do nových cien sa prebralo nielen antidumpingové clo, ale aj celkové výrobné náklady. Ani článok 11 ods. 10 základného nariadenia a ani oznámenie Komisie o náhradách antidumpingových ciel (3) neobsahujú takú požiadavku.

            Všeobecný súd napokon urobil značne nesprávne skutkové zistenia, keď dospel k záveru:

                  a)

                  Zvýšenia výrobných nákladov sa prejavili len počas prvého a druhého obdobia prešetrovania náhrad, a preto predstavovali zmenu okolností, ktorá odôvodňuje zmenu metodológie. Komisia v skutočnosti vedela o zvýšení nákladov už počas pôvodného prešetrovania a počas prešetrovaní náhrad v rokoch 2008 až 2010.

                  b)

                  Zmena metodológie bola odôvodnená, aby sa vytvorili rovnaké podmienky a aby sa zabránilo diskriminácii medzi hospodárskymi subjektmi, voči ktorým sa uplatnili rovnaké opatrenia. V skutočnosti sa výrobné náklady zvýšili u všetkých ruských výrobcov.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009, o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, 2009, s. 51).

         (2)  Delivery Duty Paid.

         (3)  Ú. v. EÚ C 164, 2014, s. 9.


title: Vec C-57/19 P: Odvolanie podané 25. januára 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia rozšírená komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-793/14, Tempus Energy a Tempus Energy Technology/Komisia

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/16

      Odvolanie podané 25. januára 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia rozšírená komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-793/14, Tempus Energy a Tempus Energy Technology/Komisia
      (Vec C-57/19 P)
      (2019/C 148/16)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: É. Gippini Fournier, P. Němečková, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu (tretia rozšírená komora) z 15. novembra 2018, oznámený Komisii nasledujúci deň, vo veci T-793/14, Tempus Energy Ltd a Tempus Energy Technology Ltd/Európska komisia,
                  a

                  —

                  zamietol návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2014)5083 final (1) z 23. júla 2014 o nevznesení námietky voči schéme pomoci týkajúcej sa trhu s kapacitou v Spojenom kráľovstve,

            subsidiárne,

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu (tretia rozšírená komora) z 15. novembra 2018, oznámený Komisii nasledujúci deň, vo veci T-793/14, Tempus Energy Ltd a Tempus Energy Technology Ltd/Európska komisia,

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie a rozhodnutie o druhom žalobnom dôvode,

            a aby v každom prípade uložil žalobcom v prvostupňovom konaní povinnosť nahradiť trovy konania v prvostupňovom konaní a v odvolacom konaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolanie sa zakladá na jedinom odvolacom dôvode: Všeobecný súd nesprávne vyložil článok 108 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článok 4 odseky 2 a 3 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (2) z 13. júla 2015 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, keď rozhodol, že oznámené opatrenia pomoci vyvolávajú vážne pochybnosti o ich zlučiteľnosti s vnútorným trhom.
      Keďže Všeobecný súd vychádzal zo súboru indícií o závažných ťažkostiach, tento jediný odvolací dôvod je rozdelený do nasledujúcich dvoch častí, týkajúcich sa dvoch súborov indícií, preskúmaných v napadnutom rozhodnutí:

                  —

                  prvá časť: Všeobecný súd pochybil, keď za hlavný indikátor pochybností považoval dĺžku a okolnosti kontaktu predchádzajúceho oznámeniu a komplexnosť a novosť opatrenia,

                  —

                  druhá časť: Všeobecný súd pochybil, keď vytýkal Komisii nedostatok primeraného vyšetrovania určitých aspektov trhu s kapacitou v Spojenom kráľovstve.

         (1)  Schválenie poskytnutia štátnej pomoci v zmysle ustanovení článkov 107 a 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie — Prípady, vo veci ktorých Komisia nemá námietky (Ú. v. EÚ C 348, 2014, s. 5).

         (2)  Ú. v. EÚ, L 248, 2015, s. 9.


title: Vec C-74/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugalsko) 31. januára 2019 — LE/Transportes Aéreos Portugueses, SA

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugalsko) 31. januára 2019 — LE/Transportes Aéreos Portugueses, SA
      (Vec C-74/19)
      (2019/C 148/17)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: LE

         Žalovaná: Transportes Aéreos Portugueses, SA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Spadá situácia, keď jeden z cestujúcich počas letu uhryzne iných cestujúcich a napadne členov posádky, ktorí sa ho pokúsili upokojiť, v dôsledku čoho kapitán lietadla považuje za opodstatnené pristáť na najbližšom letisku s cieľom vysadiť uvedeného cestujúceho a vyložiť jeho batožinu, čo spôsobí meškanie pri prílete do cieľového miesta, pod pojem „mimoriadne okolnosti“, ktorý je uvedený v odôvodnení 14 nariadenia (ES) č. 261/2004 (1)?

                  2.

                  Môže „mimoriadna okolnosť“, ktorá nastala počas letu do cieľového miesta bezprostredne predchádzajúceho spiatočnému letu, uskutočneného tým istým lietadlom, zbaviť leteckú spoločnosť zodpovednosti za meškanie pri odlete tohto lietadla počas spiatočného letu, na palubu ktorého nastúpil cestujúci, ktorý uplatnil nárok na odškodnenie (žalobca v tomto konaní)?

                  3.

                  Prijala letecká spoločnosť (žalovaná v tomto konaní) na účely článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004 všetky primerané opatrenia, no napriek tomu nemohla zabrániť meškaniu, ak zvážila situáciu a dospela k záveru, že použitie iného lietadla by nezabránilo meškaniu, ku ktorému už došlo, a preradila cestujúceho počas medzipristátia (žalobcu v tomto konaní) na let, ktorý sa mal uskutočniť na druhý deň, lebo táto spoločnosť prevádzkuje do konečného cieľového miesta tohto cestujúceho len jeden let za deň?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-105/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Serron (Grécko) 8. februára 2019 — WP/Trapeza Peiraios AE

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Serron (Grécko) 8. februára 2019 — WP/Trapeza Peiraios AE
      (Vec C-105/19)
      (2019/C 148/19)
      Jazyk konania: gréčtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Monomeles Protodikeio Serron

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: WP

         Žalovaná: Trapeza Peiraios AE

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 6 ods. 1 smernice 93/13 (1) vykladať v tom zmysle, že zavádza procesnú normu verejného poriadku, ktorá vyžaduje, aby vnútroštátne súdy brali do úvahy ex offo, aj v štádiu návrhu na vydanie platobného rozkazu, nekalú povahu doložky stanovenej medzi dodávateľom a spotrebiteľom, najmä s prihliadnutím na: skutočnosť, že v gréckom právnom poriadku v súlade s článkami 623, 624, 628 a 629 Občianskeho súdneho poriadku (kodikas politikis dikonomias) táto povinnosť nielenže neexistuje, ale okrem toho platobný rozkaz sa vydáva v rámci nesporového konania po formálnej kontrole dokumentov vrátane zmluvy o úvere; skutočnosť, že právomoc vydať platobný rozkaz prislúcha gréckemu súdu; a skutočnosť, že platobný rozkaz predstavuje okamžitý exekučný titul, podľa ktorého môže dodávateľ po troch dňoch začať konanie o nútenom výkone, ktoré nepodlieha žiadnemu odkladu?

                  2.

                  Má sa článok 6 ods. 1 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že zavádza procesnú normu verejného poriadku, ktorá ukladá vnútroštátnym súdom, aby sa zdržali vydávania platobných rozkazov, ak sa na základe písomných dôkazov pred súdom, ktorý vydal platobný rozkaz, preukáže, že pohľadávka vyplýva zo všeobecných zmluvných podmienok (VZP), ktoré už boli vyhlásené za neplatné ako zneužívajúce právoplatnými rozsudkami vyhlásenými o žalobách na zdržanie sa konania podaných spotrebiteľskými združeniami proti dodávateľom, ktoré sú uvedené v ministerskom rozhodnutí Z1-798/25-06-2008 (FEK B 1353/11-07-2008) o národnom registri nekalých podmienok [v znení zmien a doplnení ministerským rozhodnutím Z1-21/17-01-2011, ktoré Helénska štátna rada (Symvoulio tis Epikrateias) rozsudkom č. 1210/2010 uznala za zákonné, potom, čo sa tiež zohľadnili na jednej strane rozsudky č. 1219/2001 a 430/2005 Helénskeho kasačného súdu (Areios Pagos)], rozsudky č. 5253/2003 a 6291/2000 Aténskeho odvolacieho súdu (Efeteio Athinon), rozsudky č. 1119/2002 a 1208/1998 Polymeles Protodikeio Athinon (Aténsky všeobecný súd, zasadajúci v zložení s niekoľkými sudcami), ktoré sa stali res iudicata a rozsudok č. 961/2007 Polymeles Protodikeio Athinon (Aténsky všeobecný súd, zasadajúci v zložení s niekoľkými sudcami) v jeho právoplatnej časti, ako aj na druhej strane skutočnosť, že účinky res iudicata týchto súdnych rozhodnutí majú veľký verejný význam pre riadne fungovanie trhu a ochranu spotrebiteľov (článok 10 ods. 2 zákona 2251/1994); práve na základe tohto ministerského rozhodnutia bolo „zakázané zahrnúť do zmlúv uzavretých medzi úverovými inštitúciami a spotrebiteľmi všeobecné zmluvné podmienky, ktoré boli posúdené ako zneužívajúce na základe rozsudkov súdov vydaných na základe žalôb podaných spotrebiteľskými združeniami“ a toto rozhodnutie vymenúva VZP, o ktorých sa zistilo, že sú neplatné ako zneužívajúce v dôsledku kolektívnych súdnych žalôb podaných spotrebiteľskými združeniami voči bankám považovaným za dodávateľov], najmä vzhľadom na skutočnosť, že v Grécku majú právomoc vydávať platobný rozkaz súdy — konkrétnejšie Eirinodikeia (zmierovací sudcovia) a Protodikeia (všeobecné súdy) — a skutočnosť, že platobný rozkaz predstavuje okamžitý exekučný titul, na základe ktorého môže dodávateľ po troch dňoch začať konanie o nútenom výkone, ktoré nepodlieha žiadnemu odkladu?

                  3.

                  Má sa článok 6 ods. 1, článok 7 ods. 1 a článok 8 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že res iudicata vyplývajúca z úspešného uplatnenia žalôb na zdržanie sa konania podaných spotrebiteľskými združeniami proti dodávateľom ukladá ako ďalšiu podmienku rozšírenia svojich účinkov erga omnes (v súlade s článkom 10 ods. 20 zákona č. 2251/1994) totožnosť účastníkov konania a totožnosť skutkových a právnych okolností — ako to vyžaduje vnútroštátne procesné právo podľa článku 324 Občianskeho súdneho poriadku (kodikas politikis dikonomias) — takže je možné, že res iudicata vyplývajúca z úspechu kolektívnych žalôb na zdržanie sa konania nemôže byť rozšírená ani uplatnená na každý prípad, v ktorom sa spotrebiteľ obrátil na vnútroštátny súd s prostriedkom nápravy proti dodávateľovi?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-113/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative (Luxembursko) 12. februára 2019 — Luxaviation SA/Ministre de l’Environnement

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative (Luxembursko) 12. februára 2019 — Luxaviation SA/Ministre de l’Environnement
      (Vec C-113/19)
      (2019/C 148/20)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour administrative

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Luxaviation SA

         Žalovaný: Ministre de l’Environnement

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 12 ods. 3 smernice 2003/87/ES (1), ktorý stanovuje, že členské štáty musia zabezpečiť odovzdanie emisných kvót svojimi prevádzkovateľmi, vykladať v spojení s článkom 41 Charty, ktorý zakotvuje zásadu riadnej správy vecí verejných tak, že zavádza, prostredníctvom príslušného vnútroštátneho orgánu, povinnosť ustanovenia individuálneho monitoringu povinnosti odovzdania, pred 30. aprílom príslušného roku, keďže ten istý orgán je príslušný pre dohľad nad obmedzeným počtom subjektov, v tomto prípade 25 prevádzkovateľov na vnútroštátnej úrovni?

                  2.

                              a.

                              Je vhodné transakciu nedokončeného odovzdania kvót, akou je transakcia v prejednávanej veci, keď sa prevádzkovateľ spoliehal na doručenie elektronického potvrdenia potvrdzujúceho dokončenie postupu prenosu, vykladať tak, že rozumne mohla vyvolať u prevádzkovateľa konajúceho v dobrej viere legitímnu dôveru v skutočnosť, že dokončil transakciu odovzdania podľa článku 6 ods. 2 písm. e) smernice 2003/87/ES?

                              b.

                              Je možné, vzhľadom na odpoveď poskytnutú na druhú otázku, predpokladať, že legitímna povaha tejto dôvery je preukázaná u prevádzkovateľa konajúceho v dobrej viere, keďže bol počas predchádzajúceho odovzdávania spontánne kontaktovaný vnútroštátnym správnym orgánom, aby mu tento pripomenul, len niekoľko dní pred uplynutím lehoty stanovenej v článku 6 ods. 2 písm. e) smernice 2003/87/ES, že postup odovzdávania kvót ešte nebol dokončený, čo by mu teda umožňovalo dôvodne sa domnievať, že konal v súlade so svojimi povinnosťami odovzdania za príslušný rok v prípade neexistencie priameho kontaktu toho istého orgánu v nasledujúcom roku?

                              c.

                              Môže sa vzhľadom na odpovede na obe predchádzajúce otázky, či už skúmané samostatne alebo spoločne, zásada ochrany legitímnej dôvery vykladať ako prípad vyššej moci, ktorý umožňuje čiastočne alebo úplne oslobodiť prevádzkovateľa v dobrej viere od sankcie uvedenej v článku 16 ods. 3 smernice 2003/87/ES?

                  3.

                              a.

                              Bráni článok 49 ods. 3 Charty, ktorý zakotvuje zásadu proporcionality, paušálnemu stanoveniu pokuty sankcionujúcej neodovzdanie emisných kvót podľa článku 16 ods. 3 smernice 2003/87/ES, keďže toto ustanovenie neumožňuje uložiť primeranú sankciu vzhľadom na porušenie, ktorého sa dopustil prevádzkovateľ?

                              b.

                              Majú sa v prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu otázku zásada rovnosti, zakotvená v článku 20 Charty, [ako aj] všeobecná zásada dobrej viery a „fraus omnia corrumpit“, vykladať tak, že bránia tomu, aby sa na úrovni paušálnej pokuty, ukladanej v súlade s článkom 16 ods. 3 smernice 2003/87/ES a ku ktorej sa automaticky pripája uverejnenie podľa článku 20 ods. 7 [zákona z 23. decembra 2004], s nedbanlivým prevádzkovateľom konajúcim v dobrej viere, ktorý sa naviac domnieval, že splnil svoje povinnosti odovzdania emisných kvót v konečnom termíne 30. apríla, zaobchádzalo rovnakým spôsobom ako s prevádzkovateľom konajúcim podvodne?

                              c.

                              Je v prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu otázku uplatnenie paušálnej sankcie bez možnej úpravy vnútroštátnym súdom, s výnimkou prípadov vyššej moci, [ako aj] automatickej sankcie uverejnenia, v súlade s článkom 47 Charty, ktorý zaručuje existenciu účinného prostriedku nápravy?

                              d.

                              Nepredstavuje v prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu otázku potvrdenie fixnej peňažnej sankcie na základe vôle, ktorú uviedol európsky normotvorca, [ako aj] sankcie automatického uverejnenia, bez zásahu zásady proporcionality, okrem prípadov vyššej moci, ktoré sú striktne stanovené, ustúpenie vnútroštátneho súdu pred predpokladanou vôľou európskeho zákonodarcu a neprimeranú absenciu súdneho preskúmania vzhľadom na články 47 a 49 ods. 3 Charty?

                              e.

                              Nevedie, vzhľadom na odpoveď poskytnutú na predchádzajúcu otázku, absencia súdneho preskúmania vnútroštátnym súdom, v kontexte paušálnej sankcie stanovenej v článku 16 ods. 3 smernice 2003/87/ES, [ako aj] automatickej sankcie uverejnenia podľa článku 20 ods. 7 [zákona z 23. decembra 2004], k prerušeniu v podstate plodného dialógu začatého medzi SDEÚ a vnútroštátnymi najvyššími súdmi, s účinkom vopred potvrdeného riešenia SDEÚ, s výnimkou prípadov vyššej moci, ktoré sú striktne stanovené, čo zodpovedá nemožnosti účinného dialógu zo strany vnútroštátneho najvyššieho súdu, ktorému zostáva len potvrdiť sankciu, ak sa preukáže, že sa nejedná o prípad vyššej moci?

                  4.

                  Má sa vzhľadom na odpovede na predchádzajúce otázky pojem vyššia moc vykladať v tom zmysle, že zohľadňuje subjektívnu tvrdosť zákona voči prevádzkovateľovi konajúcemu v dobrej viere, ak zaplatenie paušálnej sankcie, uvedenej v článku 16 ods. 3 smernice 2003/87/ES, [ako aj] automatická sankcia uverejnenia podľa článku 20 ods. 7 [zákona z 23. decembra 2004], predstavujú významné finančné riziko a následnú stratu dôveryhodnosti, ktoré môžu viesť k prepúšťaniu zamestnancov alebo dokonca k jeho konkurzu?“

         (1)  Smernica 2003/87/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. októbra 2003, o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (Ú. v. EÚ L 275, 2003, s. 32; Mim. vyd. 05/007, s. 631).


title: Vec C-117/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal 15. februára 2019 Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litva) — AB „Linas Agro“/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal 15. februára 2019 Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litva) — AB „Linas Agro“/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Vec C-117/19)
      (2019/C 148/21)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: AB „Linas Agro“

         Žalovaný: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa tvrdenia uvedené v odôvodneniach nariadenia č. 945/2005 (1), najmä v odôvodneniach 20 až 23, podľa ktorých „pokiaľ je obsah dusíka v príslušnom výrobku vyšší ako 28 % hmotnosti, vyplýva z toho, že dusičnan amónny vždy tvorí viac ako 80 % jeho hmotnosti“, považovať za ustálený predpoklad, na základe ktorého možno konštatovať, že ak príslušný výrobok (hnojivo s dusičnanom amónnym) obsahuje 28 % alebo viac dusíka (N), jeho obsah dusičnanu amónneho (DA) je vždy vyšší ako 80 %?

                  2.

                  Vzťahuje sa tento predpoklad na nové druhy príslušného výrobku uvedené v nariadení č. 945/2005, t. j. na hnojivá NPK s obsahom dusíka (N) rovnajúcim sa alebo prevyšujúcim 28 % hmotnosti a s pomerom medzi amoniakálnym a dusičnanovým dusíkom približne 1:1, v ktorých obsah fosforu (P) a/alebo draslíka (K) nie je vyšší ako 12 % hmotnosti, napríklad na hnojivo NPK 30-4-4, ktoré je predmetom tohto sporu?

                  3.

                  Je v prípade kladnej odpovede na predchádzajúce otázky vyššie spomenutý predpoklad stanovený v nariadení č. 945/2005 právne záväzný, t. j. dá sa z neho vychádzať pri zaraďovaní hnojív NPK uvedených v bode 17 rozhodnutia Komisie pre daňové spory pod kódy TARIC, a teda na účely uplatnenia platných opatrení (antidumpingové clo), napriek tomu, že článok 1 ods. 1 a 3 nariadenia č. 945/2005 [a teda aj článok 1 ods. 1 a článok 1 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 999/2014 (2), ktoré bolo v platnosti v čase ukončenia dotknutých dovozných konaní], nedáva uloženie konečného antidumpingového cla do súvislosti s obsahom chemického prvku dusík (N) vo výrobku, ale s obsahom chemickej zlúčeniny dusičnan amónny (DA) a s obsahom fosforu a draslíka vo výrobku?

                  4.

                  Dá sa na účely zaradenia hnojív NPK uvedených v bode 17 rozhodnutia Komisie pre daňové spory pod kódy TARIC, a teda na účely uplatnenia platných opatrení (antidumpingové clo) — vzhľadom na ciele uvedené v odôvodneniach 35 a 36 nariadenia č. 945/2005, ktoré spočívajú v použití platných opatrení na nové druhy výrobkov na základe zásady proporcionality a v zjednodušení colného postupu a aplikácii vhodných colných sadzieb podľa množstva príslušného výrobku obsiahnutého vo viaczložkovom hnojive —, vychádzať z predpokladu uvedeného v bode 16 rozhodnutia Komisie pre daňové spory pri výpočte (určovaní) obsahu dusičnanu amónneho v takých hnojivách? Inými slovami, má sa po určení obsahu dusíka (N) v hnojivách NPK uvedených v bode 17 rozhodnutia Komisie pre daňové spory (na základe podkladov poskytnutých dovozcom pri preclení alebo počas laboratórnych testov) obsah dusičnanu amónneho vypočítať (určiť) vzhľadom na pomer medzi obsahom dusičnanu amónneho (DA) a obsahom dusíka (N) vymedzený v odôvodnení 20 nariadenia č. 945/2005, ktorý závisí od atómovej hmotnosti prvkov a má hodnotu 2,86, bez uskutočnenia dodatočných laboratórnych testov na určenie presného obsahu dusičnanu amónneho?

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 945/2005 z 21. júna 2005, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 658/2002, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz dusičnanu amónneho s pôvodom v Rusku a nariadenie (ES) č. 132/2001, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz dusičnanu amónneho s pôvodom, okrem iného, na Ukrajine, na základe čiastočného predbežného preskúmania podľa článku 11 ods. 3 nariadenia (ES) č. 384/96 (Ú. v. EÚ L 160, 2005, s. 1).

         (2)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 999/2014 z 23. septembra 2014, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz dusičnanu amónneho s pôvodom v Rusku po preskúmaní pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 (Ú. v. EÚ L 280, 2014, s. 19).


title: Vec C-130/19: Žaloba podaná 15. februára 2019 — Dvor audítorov/Karel Pinxten

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/24

      Žaloba podaná 15. februára 2019 — Dvor audítorov/Karel Pinxten
      (Vec C-130/19)
      (2019/C 148/22)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Dvor audítorov (v zastúpení: C. Lesauvage, E. von Bardeleben, J. Vermer, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Karel Pinxten

         Návrhy žalobcu

                  —

                  určiť, že K. Pinxten si neplní povinnosti vyplývajúce z jeho funkcie na základe článkov 285 a 286 ZFEÚ a pravidiel prijatých na ich vykonanie,

                  —

                  v dôsledku toho uložiť sankciu stanovenú v článku 286 ods. 6 ZFEÚ, pričom Dvor audítorov ponecháva na úvahe Súdneho dvora, aby určil jej rozsah,

                  —

                  zaviazať K. Pinxtena na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Dvor audítorov vytýka K. Pinxtenovi, že:

                  —

                  po prvé zneužil zdroje Dvora audítorov na financovanie činností, ktoré nesúvisia a nie sú zlučiteľné s jeho funkciou člena,

                  —

                  po druhé zneužil a protiprávne využil daňové výsady,

                  —

                  po tretie predložil poisťovni nepravdivé vyhlásenia o poistnej udalosti v rámci údajných nehôd, na ktorých sa podieľalo služobné vozidlo, ktoré mu bolo poskytnuté,

                  —

                  po štvrté vykonával činnosť konateľa obchodnej spoločnosti a intenzívnu politickú činnosť v politickej strane v čase jeho funkčného obdobia na Dvore audítorov,

                  —

                  po piate vytvoril situáciu konfliktu záujmov, keď ponúkol služby vedúcemu auditovaného subjektu.


title: Vec C-144/19 P: Odvolanie podané 20. februára 2019: Lupin Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-680/14, Lupin/Komisia

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/24

      Odvolanie podané 20. februára 2019: Lupin Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-680/14, Lupin/Komisia
      (Vec C-144/19 P)
      (2019/C 148/23)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Lupin Ltd (v zastúpení: S. Smith, A. White, Solicitors, M. Hoskins QC, V. Wakefield, Barrister)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil konštatovanie Všeobecného súdu týkajúce sa rozdielneho zaobchádzania so spoločnosťami Lupin a Krka a

                  —

                  podľa článku 61 štatútu vydal konečný rozsudok vo veci, ktorým sa zrušuje alebo znižuje pokuta uložená Komisiou.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

                  1.

                  Prvý odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že dohoda o urovnaní v oblasti patentov, ktorú 30. januára 2007 uzatvorili Lupin a Servier, bola obmedzením z hľadiska cieľa podľa článku 101 ods. 1 ZFEÚ. Najmä:

                              a.

                              Všeobecný súd nesprávne uplatnil právne kritériá na účely konštatovania porušenia z hľadiska cieľa osobitne s ohľadom na právne zásady potvrdené vo veci C-67/13 P, Cartes Bancaire.

                              b.

                              Všeobecný súd nezohľadnil skutočnosť, že účinok ustanovení o neuvádzaní na trh a zákaze spochybnenia v rámci dohôd o urovnaní je rovnaký bez ohľadu na existenciu akéhokoľvek stimulovania.

                              c.

                              Všeobecný súd neposúdil ani nevysvetlil rozdiel medzi odôvodnenými a neodôvodnenými reverznými platbami, a to v rozpore so zásadou právnej istoty.

                              d.

                              Všeobecný súd nesprávne konštatoval, že existencia „stimulovania“ spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov odôvodňuje konštatovanie obmedzenia z hľadiska cieľa. Toto konštatovanie nemožno odôvodniť ani tým, že spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov získala „výhodu“.

                              e.

                              Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že nejednoznačné znenie obmedzení uvedených v dohode sa má vykladať tak, že sa vzťahuje na výrobky, na ktoré sa nevzťahuje patent, ktorý je predmetom sporu medzi účastníkmi konania.
                              Neexistencia obmedzenia z hľadiska účinku

                  2.

                  Všeobecný súd rozhodol, že výhrada spoločnosti Lupin týkajúca sa konštatovania Komisie o obmedzení z hľadiska účinku je neúčinná, keďže potvrdil záver Komisie o obmedzení z hľadiska cieľa. Druhý odvolací dôvod spoločnosti Lupin je založený na tvrdení, že ak Súdny dvor zruší toto konštatovanie týkajúce sa cieľa, mal by vydať konečný rozsudok vo veci odvolania spoločnosti Lupin, ktorým sa zrušuje konštatovanie Komisie týkajúce sa obmedzenia z hľadiska účinku. Najmä:

                              a.

                              Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď vychádzala z reverznej platby a/alebo významného stimulu.

                              b.

                              Komisia mala posúdiť otázku obmedzenia z hľadiska účinku na základe teórie pridružených obmedzení a/alebo zásad uznaných vo veci C-309/99, Wouters, a/alebo článku 102 ZFEÚ.

                              c.

                              V rámci posúdenia Komisie týkajúceho sa postavenia spoločnosti Servier na trhu na účely článku 101 ods. 1 ZFEÚ došlo k priamemu prenosu jej záverov týkajúcich sa dominantného postavenia podľa článku 102 ZFEÚ, ktoré boli zrušené (vec T-691/14, Servier/Komisia).
                              Pokuta

                  3.

                  Tretí odvolací dôvod je založený na tvrdení, že pokiaľ ide o pokutu, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia novosti uvádzaného porušenia.

                  4.

                  Štvrtý odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o povinnosť zohľadniť pri stanovení pokuty závažnosť a zároveň dobu trvania údajného porušenia.

                  5.

                  Piaty odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď pri stanovení pokuty nezohľadnil hodnotu patentových prihlášok, ktoré prešli zo spoločnosti Servier na spoločnosť Lupin.

                  6.

                  Šiesty odvolací dôvod, ktorý je podmienený úspechom odvolania Komisie proti rozsudku Všeobecného súdu vo veci T-684/14, Krka, je založený na tvrdení, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že tým, ako Komisia zaobchádzala so spoločnosťou Lupin v porovnaní so spoločnosťou Krka, nedošlo k porušeniu zásady rovnosti zaobchádzania.


title: Vec C-145/19 P: Odvolanie podané 20. februára 2019: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-358/17, Mubarak/Rada

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/26

      Odvolanie podané 20. februára 2019: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-358/19, Mubarak/Rada
      (Vec C-145/19 P)
      (2019/C 148/24)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (v zastúpení: D. Anderson QC, B. Kennelly QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin, C. Enderby Smith, F. Holmey, solicitors)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  1.

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  2.

                  sám vydal v tejto veci konečné rozhodnutie, ktorým zruší napadnuté akty v rozsahu, v akom sa týkajú odvolateľa,

                  3.

                  alternatívne, vrátil vec Všeobecnému súdu na nové rozhodnutie v súlade s právnym posúdením Súdneho dvora, a

                  4.

                  uložil Rade povinnosť nahradiť trovy, ktoré vznikli odvolateľovi v konaní pred Súdnym dvorom a Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že Rada nemusela preverovať, či egyptské orgány dodržali základné práva odvolateľa v zmysle práva EÚ.
      Druhý odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že Rada nemusela preverovať, či sa súdne konania a vyšetrovania týkajúce sa odvolateľa vzťahovali na konanie, ktoré by mohlo ohroziť právny štát v Egypte.
      Tretí odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd sa nesprávne domnieval, že Rada nevychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa oprela o vec č. 8897 (vec obnovy zariadenia súkromnej vily).
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd sa nesprávne domnieval, že Rada nevychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa oprela o vec č. 756 (údajné dary Dar El Tahrir)


title: Vec C-146/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) 21. februára 2019 — SCT, d.d., v konkurze/Slovinská republika

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) 21. februára 2019 — SCT, d.d., v konkurze/Slovinská republika
      (Vec C-146/19)
      (2019/C 148/25)
      Jazyk konania: slovinčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: SCT, d.d., v konkurze

         Odporkyňa: Slovinská republika

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Možno článok 90 ods. 2 smernice o DPH vykladať v tom zmysle, že umožňuje výnimku z práva na zníženie zdaniteľného základu DPH aj v prípade konečného nezaplatenia ceny, pokiaľ je toto konečné nezaplatenie dôsledkom opomenutia zdaniteľnej osoby konať náležitým spôsobom, napríklad z dôvodu neprihlásenia pohľadávky do konkurzu vyhláseného voči dlžníkovi uvedenej zdaniteľnej osoby, tak ako v prejednávanej veci?

                  2.

                  Existuje v prípade prípustnosti uvedenej výnimky z práva na zníženie zdaniteľného základu DPH právo znížiť predmetný zdaniteľný základ z dôvodu nezaplatenia v prípade, že zdaniteľná osoba preukáže, že aj pokiaľ by svoje pohľadávky do konkurzu prihlásila, ostali by neuhradené, alebo preukáže, že na neprihlásenie pohľadávky mala oprávnené dôvody?

                  3.

                  Má článok 90 ods. 1 smernice o DPH priamy účinok aj v prípade, keď zákonodarca členského štátu prekročil rámec prípustnej právnej úpravy výnimiek stanovených v odseku 2 uvedeného článku 90?


title: Vec C-149/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Bratislava V (Slovensko) 22. februára 2019 — trestné konanie proti R.B.

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/28

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Bratislava V (Slovensko) 22. februára 2019 — trestné konanie proti R.B.
      (Vec C-149/19)
      (2019/C 148/26)
      Jazyk konania: slovenčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Okresný súd Bratislava V

         Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

      R. B.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je v súlade s ustanovením čl. 4 Smernice Európskeho parlamentu a rady č. 2012/13/EÚ (1) z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní (ďalej aj ako „Smernica č. 2012/13/EÚ“), čl. 8 ods. 2 Smernice č. 2012/13/EÚ, s právom na osobnú slobodu a bezpečnosť podľa čl. 6 Charty základných práv EÚ, s právom na obhajobu podľa čl. 48 ods. 2 Charty základných práv EÚ a s právom na spravodlivý proces podľa čl. 47 Charty základných práv EÚ, taký postup vnútroštátnych orgánov, ktorý zadržanej osobe počas doby zadržania, nesprístupní v písomnej forme všetky (t.j. kompletné) informácie v zmysle ustanovení čl. 4 ods. 2 Smernice č. 2012/13/EÚ (a to najmä právo na prístup k spisu) a ani neumožní namietať neposkytnutie všetkých informácií v zmysle čl. 8 ods. 2 Smernice č. 2012/13/EÚ? V prípade zápornej odpovede na túto otázku, má vplyv toto porušenie práva Európskej únie na zákonnosť obmedzenia osobnej slobody vzatím zadržanej osoby do väzby, ako aj na ďalšie trvanie väzby, v ktoromkoľvek štádiu trestného konania?

                  2.

                  Je v súlade s čl. 4 Rámcového rozhodnutia rady 2004/757/SVV (2) zo dňa 25. októbra 2004, ktorým sa stanovujú minimálne ustanovenia o znakoch skutkových podstát trestných činov a trestov v oblasti nezákonného obchodu s drogami, v súlade so zásadou lojality podľa čl. 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii a čl. 267 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ako i s čl. 82 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a čl. 83 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ako i s právom na spravodlivé súdne konanie, ktoré je garantované čl. 47 Charty základných práv EÚ, ako i s právom na primeraný trest, ktoré je garantované čl. 49 ods. 3 Charty základných práv EÚ, ako aj zásadou proporcionality a zásadou jednoty, účinnosti a prednosti práva Únie také ustanovenie vnútroštátneho zákona, akým je ustanovenie § 172 ods. 4 slovenského Trestného zákona postihujúce nedovolený obchod s drogami, ktoré neumožňuje súdu uložiť trest odňatia slobody na spodnej sadzbe nižšej ako 20 rokov, bez možnosti zohľadniť zásadu individualizácie trestu? Má na odpoveď na túto otázku vplyv tá okolnosť, že nedovolený obchod s drogami nebol spáchaný zločineckou organizáciou v zmysle práva Európskej únie?

         (1)  Ú. v. EÚ 2012, L 142, s. 1

         (2)  Ú. v. EÚ 2004, L 335, s. 8


title: Vec C-420/16 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. marca 2019 — Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis/Európska komisia, Maďarsko, Helénska republika, Rumunsko, Slovenská republika (Odvolanie — Inštitucionálne právo — Iniciatíva občanov — Nariadenie (EÚ) č. 211/2011 — Zaregistrovanie navrhovanej iniciatívy občanov — Článok 4 ods. 2 písm. b) — Podmienka, aby návrh iniciatívy občanov nebol zjavne mimo rámca právomocí Európskej komisie predložiť návrh právneho aktu Únie na účely vykonávania Zmlúv — Dôkazné bremeno — Hospodárska, sociálna a územná súdržnosť — Článok 174 ZFEÚ — Občianska iniciatíva „Politika súdržnosti pre rovnosť regiónov a zachovanie regionálnych kultúr“ — Žiadosť o registráciu — Zamietnutie Komisiou)

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/2

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. marca 2019 — Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis/Európska komisia, Maďarsko, Helénska republika, Rumunsko, Slovenská republika
      (Vec C-420/16 P) (1)

      (Odvolanie - Inštitucionálne právo - Iniciatíva občanov - Nariadenie (EÚ) č. 211/2011 - Zaregistrovanie navrhovanej iniciatívy občanov - Článok 4 ods. 2 písm. b) - Podmienka, aby návrh iniciatívy občanov nebol zjavne mimo rámca právomocí Európskej komisie predložiť návrh právneho aktu Únie na účely vykonávania Zmlúv - Dôkazné bremeno - Hospodárska, sociálna a územná súdržnosť - Článok 174 ZFEÚ - Občianska iniciatíva „Politika súdržnosti pre rovnosť regiónov a zachovanie regionálnych kultúr“ - Žiadosť o registráciu - Zamietnutie Komisiou)
      (2019/C 148/02)
      Jazyk konania: maďarčina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis (v zastúpení: D. Sobor, ügyvéd)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: K. Banks, K. Talabér-Ritz, H. Krämer a B.-R. Killmann, splnomocnení zástupcovia), Maďarsko (v zastúpení: M. Z. Fehér, splnomocnený zástupca), Helénska republika, Rumunsko (v zastúpení: R. H. Radu, C. R. Canțăr, C.-M. Florescu, L. Lițu a E. Gane, splnomocnení zástupcovia), Slovenská republika (v zastúpení: B. Ricziová, splnomocnený zástupca)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 10. mája 2016, Izsák a Dabis/Komisia (T-529/13, EU:T:2016:282), sa zrušuje.

                  2.

                  Rozhodnutie Komisie C(2013) 4975 final z 25. júla 2013, ktorým bola zamietnutá žiadosť o registráciu európskej iniciatívy občanov „Politika súdržnosti pre rovnosť regiónov a zachovanie regionálnych kultúr“, sa zrušuje.

                  3.

                  Európska komisia je povinná nahradiť trovy prvostupňového a odvolacieho konania.

                  4.

                  Maďarsko, Rumunsko a Slovenská republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 392, 24.10.2016.


title: Vec C-728/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. marca 2019 — Európska komisia/Alain Laurent Brouillard (Odvolanie — Verejná služba — Prijímanie do zamestnania — Výberové konanie — Podmienky pre pripustenie k výberovému konaniu — Požadované diplomy a úroveň vzdelania — Otvorené výberové konanie EPSO/AD/306/15 — Predbežný výber kandidátov na základe prihlášky — Úroveň vzdelania zodpovedajúca úplnému právnickému vzdelaniu dosiahnutému v belgickej, francúzskej alebo luxemburskej inštitúcii vyššieho vzdelávania — Titul master 2 v odbore právo, ekonómia, riadenie, zameranie na súkromné právo, špecializácia právnik-lingvista — Udelenie v nadväznosti na „uznanie nadobudnutých skúseností“ — Odmietnutie kandidatúry)

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/6

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. marca 2019 — Európska komisia/Alain Laurent Brouillard
      (Vec C-728/17 P) (1)

      (Odvolanie - Verejná služba - Prijímanie do zamestnania - Výberové konanie - Podmienky pre pripustenie k výberovému konaniu - Požadované diplomy a úroveň vzdelania - Otvorené výberové konanie EPSO/AD/306/15 - Predbežný výber kandidátov na základe prihlášky - Úroveň vzdelania zodpovedajúca úplnému právnickému vzdelaniu dosiahnutému v belgickej, francúzskej alebo luxemburskej inštitúcii vyššieho vzdelávania - Titul master 2 v odbore právo, ekonómia, riadenie, zameranie na súkromné právo, špecializácia právnik-lingvista - Udelenie v nadväznosti na „uznanie nadobudnutých skúseností“ - Odmietnutie kandidatúry)
      (2019/C 148/06)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: P. Mihaylova a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Alain Laurent Brouillard (v zastúpení: H. Brouillard, avocat)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.3.2018.


title: Vec C-392/18 P: Odvolanie podané 13. júna 2018 Maurom Bettanim proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) z 24. apríla 2018 vo veci T-80/18, Bettani/Komisia

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/6

      Odvolanie podané 13. júna 2018 Maurom Bettanim proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) z 24. apríla 2018 vo veci T-80/18, Bettani/Komisia
      (Vec C-392/18 P)
      (2019/C 148/07)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Mauro Bettani (v zastúpení: M. Bettani, avvocato)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Uznesením zo 7. marca 2019 Súdny dvor (šiesta komora) zamietol odvolanie a uložil Maurovi Bettanimu povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Vec C-757/18 P: Odvolanie podané 3. decembra 2018: M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 28. septembra 2018 vo veci T-709/17, M-Sansz/Komisia

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/7

      Odvolanie podané 3. decembra 2018: M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 28. septembra 2018 vo veci T-709/17, M-Sansz/Komisia
      (Vec C-757/18 P)
      (2019/C 148/08)
      Jazyk konania: maďarčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) (v zastúpení: L. Ravasz, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      M-Sansz Kft. vo svojom odvolaní navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil uznesenie Všeobecného súdu z 28. septembra 2018 (siedma komora) vo veci T-709/17, M-Sansz/Komisia, zamietol vo svojom rozsudku námietku neprípustnosti vznesenú žalovanou a vyhovel žalobe podanej v prvostupňovom konaní žalobkyňou a v prvom rade určil — v súvislosti s rozhodnutiami Komisie vydanými vo veciach SA.29432 — CP 290/2009 a SA.45498 (FC/2016) — že vyššie uvedené rozhodnutia nestanovujú zlučiteľnosť štátnej pomoci na základe článku 107 ods. 1 ZFEÚ a subsidiárne, že napadnuté rozhodnutia nepredstavujú v rámci veci, ktorú pod spisovou značkou 23. P. 25.843/2016 prejednáva Fővárosi Törvényszék (Súd hlavného mesta, Maďarsko), právne záväzné akty pre žalobkyňu a že žalobkyňa preto nie je priamo a osobne dotknutým účastníkom konania, keďže zakladá svoj návrh na náhradu škody na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, a nie na porušení článku 107 ods. 3 ZFEÚ; navyše vyhovel žalobe v prvostupňovom konaní tým, že rozhodne v prípade, že by napadnuté rozhodnutia mali byť kvalifikované v rámci žaloby na základe článku 107 ods. 1 ZFEÚ ako právne záväzné akty pre žalobkyňu, že uvedené rozhodnutia sú neplatné z dôvodu, že štátna pomoc poskytnutá maďarskými orgánmi je v rozpore s článkom 107 ods. 1 ZFEÚ (neplatnosť);

                  —

                  v prípade, ak Súdny dvor nemôže rozhodnúť vo veci samej, zrušil vyššie uvedené uznesenie Všeobecného súdu a vrátil vec na rozhodnutie Všeobecnému súdu ako súdu prvého stupňa,

                  —

                  v prípade, ak Súdny dvor rozhodne v súlade s návrhmi uvedenými v prvej odrážke, uložil žalovanej povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania v prvom a druhom stupni.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Porušenie článku 263 ZFEÚ, ako aj ustanovení a judikatúry vyznačených hrubým písmom z nasledujúcich dôvodov:
      Sťažnosti žalujúceho maďarského podniku viedli k začatiu konania v súvislosti s rozhodnutiami SA.29432 a SA.45498. Podľa sťažností bola štátna pomoc protiprávna a skupina podnikov, ku ktorým patrí žalobkyňa, bola predmetom diskriminácie, keďže tak podniky, ktoré boli zvýhodnené, ako aj podniky, ktoré boli diskriminované, vykonávajú v Maďarsku rovnakú činnosť, nachádzajú sa v tej istej maďarskej župe a zamestnávajú zdravotne postihnutých pracovníkov. Žalobkyňa taktiež uvádza, že výška protiprávnej pomoci je zjavne a neoprávnene vysoká. Žalobkyňa tvrdí, že Komisia v týchto veciach nevydala rozhodnutia a v každom prípade nevydala rozhodnutia, ktoré by proti nej mali právne účinky. Vo vnútroštátnom konaní uvedenom v žalobe [vec č. 23.P.25.843/2016 prejednávaná Fővárosi Törvényszék (Súd hlavného mesta, Maďarsko)], žalobkyňa požiadala o náhradu škody spôsobenej v dôsledku protiprávnej štátnej pomoci, takže výsledok tejto pomoci bude mať nepochybne vplyv na riešenie, ktoré má byť prijaté vo vnútroštátnom konaní. Je dôležité, aby akty, ktoré z právneho hľadiska nepredstavujú rozhodnutia Komisie, neboli rozhodujúcimi vo vnútroštátnom konaní. Tieto rozhodnutia nekonštatovali zlučiteľnosť štátnej pomoci podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ a nemajú povahu právnych aktov, ktoré majú vyvolávať právne účinky voči žalobkyni, takže žalobkyňa nie je priamo a osobne dotknutým účastníkom konania, keďže svoju žiadosť na náhradu škody zakladá na tom, že štátna pomoc porušuje článok 107 ods. 1 ZFEÚ, a nie na tvrdení, že porušuje článok 107 ods. 3 ZFEÚ.

      Žalobkyňa tvrdí, že v prejednávanej veci spĺňa kritériá stanovené v rozsudku z 15. júla 1963, Plaumann/Komisia (25/62, EU:C:1963:17). Žalobkyňa preukázala, že je „dotknutým účastníkom konania“ v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, v zmysle článku 108 ods. 2 ZFEÚ a článku 1 písm. h) nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (1) a Súdny dvor v rozsudku z 24. mája 2011, Komisia/Kronoply a Kronotex (C-83/09 P, EU:C:2011:341), rozhodol, že na priznanie postavenia konkurenta nie je potrebné, aby išlo o rovnakú činnosť.

         Porušenie procesných práv (porušenie ustanovení vyznačených hrubým písmom) z nasledujúcich dôvodov:

      Navyše, ak tabuľka predložená ako dôkaz postavenia dotknutého účastníka konania a ďalšie vysvetlenia neboli pre Všeobecný súd uspokojivé, tento súd mal uplatniť článok 83 ods. 1 až 3, článok 88 ods. 1, článok 89 ods. 1, článok 89 ods. 2 písm. a) až c), článok 89 ods. 3 písm. a) a d) a článok 89 ods. 4, ako aj článok 92 ods. 1 svojho rokovacieho poriadku a mal si vyžiadať od žalobkyne informácie alebo jej poslať v súvislosti s touto otázkou výzvu. K porušeniu práva došlo, keďže Všeobecný súd nekonal ex offo. Taktiež správa Sargentini, ktorá skúma taktiež dotknuté obdobie, vyčíta Maďarsku porušenia v oblasti zásad právneho štátu, vrátane právneho štátu na hospodárskej úrovni (pozri body 12, 13, 22 a 23).

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec C-809/18 P: Odvolanie podané 20. decembra 2018: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 15. októbra 2018 vo veci T-7/17, John Mills/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/8

      Odvolanie podané 20. decembra 2018: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 15. októbra 2018 vo veci T-7/17, John Mills/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      (Vec C-809/18 P)
      (2019/C 148/09)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Lukošiūtė, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania: John Mills Ltd, Jerome Alexander Consulting Corp.

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  uložil spoločnosti John Mills Ltd povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil EUIPO.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

         Porušenie článku 8 ods. 3 nariadenia 207/2009 (1)

                  —

                  Všeobecný súd nesprávne vyložil článok 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009, keďže obmedzil jeho pôsobnosť na pojem „zhodnosť“ označenia a pripísal mu význam uvedený v článku 8 ods. 1 nariadenia č. 207/2009.

                  —

                  Všeobecný súd dostatočne nezohľadnil účel článku 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009, a to zabrániť zneužitiu ochrannej známky zo strany zástupcu majiteľa ochrannej známky, ktorý môže využiť znalosti a skúsenosti, ktoré získal na základe svojho obchodného vzťahu s majiteľom, a teda neoprávnene využívať úsilie a investície, ktoré podnikol sám majiteľ ochrannej známky, pričom Všeobecný súd uprednostnil doslovný výklad. Súd únie však sústavne uplatňuje teleologický prístup k výkladu práva Únie v oblasti ochranných známok.

                  —

                  Doslovný výklad nevedie ani k záveru, že článok 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 sa vzťahuje len na zhodné ochranné známky. Stačí teda, pokiaľ sa kolidujúce označenia zhodujú v prvkoch, v ktorých spočíva rozlišovacia spôsobilosť staršej ochrannej známky. Na tomto základe je správnym testom pre skúmanie kolidujúcich ochranných známok podľa článku 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 to, či prihláška ochrannej známky Európskej únie preberá podstatné prvky tvoriace staršiu ochrannú známku takým spôsobom, že je zrejmé, že prihlasovateľ zneužíva oprávnené práva majiteľa k jeho ochrannej známke. Nelojálny zástupca by totiž mohol zabrániť nielen akémukoľvek neskoršiemu zápisu staršej ochrannej známky pôvodným majiteľom v rámci EÚ, ale aj akémukoľvek jej použitiu za strany majiteľa v rámci EÚ.

         Porušenie článku 36 štatútu Súdneho dvora

                  —

                  Napadnutý rozsudok je postihnutý rozporuplným odôvodnením v rozsahu, v akom na jednej strane pripúšťa, že označenia sú zhodné, pokiaľ jedno preberá druhé bez akýkoľvek úprav alebo doplnení, a na druhej strane pripúšťa, že sú takisto zhodné, pokiaľ ide o zmeny, ktoré sú vykonané bez zmeny rozlišovacej spôsobilosti (pozri body 38 — 40 napadnutého rozsudku). Takéto odôvodnenie je rozporuplné, pretože rovnaký pojem „zhodnosť“ sa vzťahuje na odlišné právne a skutkové situácie a sú im chybne prisúdené dva rôzne obsahy.

                  —

                  Všeobecný súd po tom, ako vykonal test uvedený v bode 39 napadnutého rozsudku, neuviedol žiadne dôvody, prečo kolidujúce ochranné známky nespadajú do pôsobnosti článku 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1).


title: Vec C-818/18 P: Odvolanie podané 21. decembra 2018: The Yokohama Rubber Co. Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 24. októbra 2018 vo veci T-447/16, Pirelli Tyre/EUIPO

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/9

      Odvolanie podané 21. decembra 2018: The Yokohama Rubber Co. Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 24. októbra 2018 vo veci T-447/16, Pirelli Tyre/EUIPO
      (Vec C-818/18 P)
      (2019/C 148/10)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: The Yokohama Rubber Co. Ltd (v zastúpení: D. Martucci a F. Boscariol de Roberto, avvocati)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Pirelli Tyre SpA

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  vrátil v prípade potreby vec späť na Všeobecný súd,

                  —

                  uložiť Pirelli Tyre S.p.A. povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov konania na Všeobecnom súde a odvolacom senáte.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

         Prvá časť prvého odvolacieho dôvodu: tvorí ochranná známka tvar výrobkov v zmysle článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94 (1)
         ?

      Všeobecný súd potvrdil, že aj keď grafické vyjadrenie, ktoré tvorí sporné označenie, nemá žiadny obrys a k tomuto označeniu nie je pripojený žiadny dodatočný popis, Pirelli nespochybňuje, že niektoré jej druhy pneumatík obsahujú na povrchu ich behúňa drážku v tvare zobrazenom sporným označením. Aj možnosť poskytnutá príslušnému orgánu zohľadniť prvky potrebné na vymedzenie základných znakov sporného trojrozmerného označenia bola rozšírená na posúdenie dvojrozmerných označení. Všeobecný súd ukončil svoje odôvodnenie tvrdením, že „treba pritom konštatovať, že objektívne a konkrétne analyzovaná sporná ochranná známka nezobrazuje vzor behúňa. Zobrazuje nanajvýš izolovanú drážku na behúni“. Súdny dvor už zdôraznil, že judikatúra, ktorá vznikla v súvislosti s trojrozmernou ochrannou známkou tvorenou samotným vzhľadom výrobku alebo jeho časti, sa uplatňuje tiež tam, kde sa ako v prejednávanej veci ochranná známka uplatňuje na obrazové označenie tvorené dvojrozmerným zobrazením tohto výrobku alebo jeho časti. V takom prípade takáto ochranná známka nespočíva ani v označení nezávislom od vzhľadu výrobkov, ktoré označuje. Grafické zobrazenie napadnutej ochrannej známky presne kopíruje tvar výrobku (teda vzor), ktorý má označiť, alebo výrobku, ku ktorému sa viaže z technických dôvodov. Vysvetlenie Všeobecného súdu, podľa ktorého označenie nie je podstatnou časťou výrobku, je subjektívne a v rozpore s judikatúrou Súdneho dvora a samotného Všeobecného súdu. Otázkou nie je, či je označenie podstatnou časťou výrobku, ale či je označenie časťou výrobku.

         Druhá časť prvého odvolacieho dôvodu: pripojil odvolací senát k tvaru prvky, ktoré toto označenie netvoria a ktoré teda nie sú jeho súčasťou alebo k nemu nepatria?

      Všeobecný súd potvrdzuje, že odvolací senát sa odchýlil od tvaru zobrazeného sporným označením a uvedený tvar zmenil. Inými slovami, odvolací senát zmenil povahu označenia, pričom pokladal za skutočnosť alebo predpokladal znaky alebo vlastnosti, ktoré nie sú jeho súčasťou alebo k nemu nepatria. Odvolací senát v skutočnosti nepridal označeniu prvky, ale posúdil tvar skutočných výrobkov a nie abstraktný tvar. Ak je označenie, ako tvrdí Všeobecný súd, verné skutočnému zobrazeniu časti výrobkov označených označením, je treba analyzovať vlastnosti tvaru vyplývajúce z grafického zobrazenia zo strany funkcie dotknutých výrobkov. Podľa názoru odvolateľky sa zdá, že Všeobecný súd potvrdzuje, že EUIPO skúsil nájsť skryté vlastnosti, ktoré nie je na zobrazenom tvare vidieť. Hoci by sa takéto posúdenie malo nepochybne obmedziť prima facie na analýzu prihláseného tvaru, vzťah medzi týmto tvarom (vzorom) a funkciou výrobku (pneumatika) si vyžaduje posúdenie dodatočných informácií. Podľa názoru odvolateľky analýza prihláseného označenia je relatívne jednoduchá, keďže na výrobku sa ochranná známka objavuje ako sériové zobrazenie označenia. Preto otázka znie „vedie reprodukcia jednoznačne k zobrazeniu funkčného prvku časti výrobku?“ a nie, v rozpore s vyjadrením Všeobecného súdu „vedie reprodukcia jednoznačne k zobrazeniu podstatnej časti alebo malej časti výrobku?“.

         Druhý odvolací dôvod: skreslenie skutočností

      Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia pri hodnotení všetkých skutkových okolností a dokumentov predložených spoločnosťou Yokohama. Spoločnosť Yokohama presne uviedla dôkazy, ktoré mali byť Všeobecným súdom skreslené, a poukázala na nesprávne posúdenie, ktoré viedlo podľa jej názoru k tomuto skresleniu. Toto skreslenie je zjavné z dokumentov v spise Súdneho dvora, bez toho, aby bolo treba urobiť nové posúdenie skutkových okolností a dôkazov.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec C-825/18 P: Odvolanie podané 28. decembra 2018: Mamas and Papas Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 23. októbra 2018 vo veci T-672/17, Mamas and Papas/EUIPO

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/11

      Odvolanie podané 28. decembra 2018: Mamas and Papas Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 23. októbra 2018 vo veci T-672/17, Mamas and Papas/EUIPO
      (Vec C-825/18 P)
      (2019/C 148/11)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Mamas and Papas Ltd (v zastúpení: S. Malynicz QC, B. Whitehead, J. Dainty, solicitors)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok Všeobecného súdu vo veci T-672/17, Mamas and Papas Ltd/EUIPO,

                  —

                  rozhodnúť o otázke predchádzajúceho sprístupnenia verejnosti,

                  —

                  vrátiť vec Všeobecnému súdu Európskej únie, aby rozhodol o ostatných žalobných návrhoch, ktoré boli predložené pred Všeobecným súdom, ale nerozhodol o nich,

                  —

                  uložiť úradu a ďalšiemu účastníkovi konania povinnosť znášať ich vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania odvolateľky.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Po prvé, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, pokiaľ ide o právomoc EUIPO preskúmať skutočnosti podľa článku 63 ods. 1 nariadenia (ES) 6/2002 (1) v súvislosti so sprístupnením staršieho dizajnu verejnosti. Pokiaľ majiteľ dizajnu výslovne tvrdí, že ku predchádzajúcemu sprístupneniu dizajnu došlo, EUIPO nemôže v tejto otázke dospieť k inému záveru.
      Po druhé, pokiaľ ide o posúdenie dôkazov o predchádzajúcom sprístupnení verejnosti Všeobecný súd každopádne skreslil dôkazy a nesprávne posúdil skutkový stav a jeho rozhodnutie obsahuje značné nepresnosti v zisteniach, ktoré sa týkajú dokumentov, ktoré mu boli predložené, čo jednoznačne vyplýva zo spisu.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva (Ú. v. ES L 3, 2002, s. 1; Mim. vyd. 13/027, s. 142).


title: Vec C-6/19 P: Odvolanie podané 4. januára 2019: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 24. októbra 2018 vo veci T-447/16, Pirelli Tyre/EUIPO

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/12

      Odvolanie podané 4. januára 2019: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 24. októbra 2018 vo veci T-447/16, Pirelli Tyre/EUIPO
      (Vec C-6/19 P)
      (2019/C 148/12)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastníci konania: Pirelli Tyre SpA, The Yokohama Rubber Co. Ltd

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  uložil Pirelli Tyre SpA povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo uvádza jediný odvolací dôvod založený na porušení článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94 (1).

                  —

                  Všeobecný súd tým, že na to, aby označenie zobrazujúce časť výrobku spadalo pod článok 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94, požadoval, že takéto označenie musí po kvalitatívnej a kvantitatívnej stránke predstavovať podstatnú časť tohto výrobku, sa dopustil nesprávneho výkladu podmienok tohto dôvodu na zamietnutie zápisu,

                  —

                  Všeobecný súd sa nesprávne domnieval, že izolovaná drážka zobrazená napadnutým označením nemôže dosiahnuť technický výsledok na účely článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94, pretože na behúni pneumatiky sa objavuje v kombinácii s inými prvkami. Článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia č. 40/94 po prvé požaduje, posúdenie technického výsledku dosiahnutého znakom výrobku zobrazeným sporným označení, a nie technického výsledku dosiahnutého celým výrokom. Po druhé je na účely článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94 nerelevantné, či je izolovaná drážka zobrazená napadnutým označením kombinovaná s inými prvkami behúňa pneumatiky, pretože vyvoláva technický výsledok sama a prispieva k fungovaniu tohto behúňa pneumatiky.

                  —

                  Všeobecný súd nesprávne zastával názor, že zápis izolovanej drážky zobrazenej napadnutým označením by nemohol brániť konkurentom spoločnosti Pirelli vo výrobe a uvádzaniu na trh pneumatík, ktoré zahŕňajú zhodné alebo podobné drážky. Hoci behúň pneumatiky pozostáva z kombinácie a zo vzájomného pôsobenia rôznych prvkov, aspoň časť verejnosti by však bola schopná identifikovať rôzne typy drážok nachádzajúcich sa na behúni pneumatiky.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec C-13/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Zaragoza (Španielsko) 9. januára 2019 — Ibercaja Banco, S.A./TJ a UK

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Zaragoza (Španielsko) 9. januára 2019 — Ibercaja Banco, S.A./TJ a UK
      (Vec C-13/19)
      (2019/C 148/13)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Ibercaja Banco, S.A.

         Žalovaní: TJ a UK

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Možno zmenu podmienky stanovujúcej minimálnu úrokovú sadzbu v podobe, v akej bola táto dohoda sformulovaná, ako sa uvádza v opise skutkového stavu, považovať vzhľadom na článok 3 smernice 93/13 (1) za všeobecnú zmluvnú podmienku?

                  2.

                  Možno za tých istých okolností považovať vzdanie sa žalobného nároku voči banke za všeobecnú zmluvnú podmienku, teda možno zmluvnú podmienku všeobecnej povahy sformulovanú podnikateľom, ktorý vypracoval návrh zmluvy, ktorej obsah nebol spotrebiteľovi, ktorý prijal návrh zmluvy, vôbec vysvetlený, považovať za všeobecnú zmluvnú podmienku?

                  3.

                  Boli by za týchto podmienok, keď dôsledky uvedenej všeobecnej podmienky majú značný význam pre spotrebiteľa, splnené požiadavky týkajúce sa jednoznačnosti, transparentnosti a skutočnej zrozumiteľnosti ekonomického bremena, poskytnutia informácií pred uzatvorením zmluvy a individuálneho rokovania, ktoré sú stanovené v článkoch 3 a 4 smernice 93/13?

                  4.

                  Má byť požiadavka týkajúca sa poskytnutia informácií pred uzatvorením zmluvy pri určovaní nekalej povahy zmluvnej podmienky (články 4 a 5 smernice [93/13]) rovnako prísna alebo dokonca prísnejšia, ak sa dohodne zmena pravdepodobne neplatnej podmienky (konkrétne ekonomické dôsledky zmeny, informácia o judikatúre vydanej v tejto súvislosti a jej konkrétnych účinkoch atď.)?

                  5.

                  Postačuje rukou napísaný odpis vyhotovený spotrebiteľom, v ktorom je uvedená zmena potenciálne neplatnej podmienky, na splnenie požiadaviek týkajúcich sa poskytnutia informácií pred uzatvorením zmluvy a jednoznačnosti, ktoré sú stanovené v článkoch 4 a 5 smernice [93/13], na účely zmeny pravdepodobne neplatnej podmienky?

                  6.

                  Treba skutočnosti, že zmenu alebo zmier navrhla banková inštitúcia, a zákazu odniesť dokument z kancelárie banky, pokiaľ ho spotrebiteľ nepodpísal, pripísať osobitný význam pri posudzovaní možnej nekalej povahy podmienky týkajúcej sa zmeny (články 4 a 5 smernice [93/13])?

                  7.

                  Možno podmienku, ktorá je pravdepodobne neplatná z dôvodu, že je nekalá, zmeniť (zásada, že nekalá podmienka nie je pre spotrebiteľa záväzná)?

                  8.

                  [Môže] sa spotrebiteľ vzdať žalobného nároku v prípade, ak je určitá podmienka pravdepodobne neplatná z dôvodu, že je voči nemu nekalá [článok 3 smernice [93/13] v spojení s bodom 1 písm. q) prílohy smernice 93/13 a zásada, že nekalá podmienka nie je pre spotrebiteľa záväzná, stanovená v článku 6 smernice]?

                  9.

                  V prípade kladnej odpovede, má byť požiadavka týkajúca sa poskytnutia informácií pred uzatvorením zmluvy rovnako prísna alebo prísnejšia než požiadavka, ktorá platí v čase uzatvorenia pôvodnej dohody?

                  10.

                  Nemožno podmienku týkajúcu sa vzdania sa žalobného nároku považovať na základe požiadavky týkajúcej sa poskytnutia informácií pred uzatvorením zmluvy (články 4 a 5 smernice [93/13]) za druhoradú a vedľajšiu podmienku (články 3, 4 a 5 smernice [93/13])?

                  11.

                  Odporuje platnosť zmeny pravdepodobne neplatných podmienok a vzdanie sa žalobného nároku na určenie neplatnosti a neúčinnosti nekalých podmienok odradzujúcemu účinku vo vzťahu k podnikateľovi, ktorý vypracoval návrh zmluvy (článok 7 smernice [93/13] a [rozsudok z 21. decembra 2016, Gutiérrez Naranjo a i., C-154/15 (2)])?

                  12.

                  Môže zmluvná podmienka, ktorá je pravdepodobne neplatná z dôvodu, že je nekalá na základe článkov 3 a 4 smernice 93/13, zaväzovať spotrebiteľa, ktorého sa táto podmienka týka, v dôsledku toho, že banková inštitúcia sa po uzavretí zmluvy, ktorá obsahuje uvedenú podmienku, s klientom dohodne, že podnikateľ nebude uplatňovať nekalú podmienku výmenou za iné plnenie poskytnuté spotrebiteľom? To znamená, že sa zabezpečí účinnosť neplatnej podmienky prostredníctvom dohody so spotrebiteľom o nahradení tejto podmienky inou podmienkou, ktorá je pre spotrebiteľa priaznivejšia. Mohla by takáto dohoda odporovať článku 6 ods. 1 smernice [93/13]?

                  13.

                  Je také konanie bankovej inštitúcie, aké je uvedené v opise skutkového stavu, porušením zákazu nekalého konania a nekalých obchodných praktík voči spotrebiteľom stanoveného v odôvodnení 18 a v článkoch 6 a 7 smernice 2005/29/ES z 11. mája 2005 (3)?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).

         (2)  Rozsudok z 21. decembra 2016, Gutiérrez Naranjo a i.(C-154/15, C-307/15 a C-308/15, EU:C:2016:980).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“) (Ú. v. EÚ L 149, 2005, s. 22).


title: Vec C-151/19 P: Odvolanie podané 21. februára 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-684/14, Krka/Komisia

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/29

      Odvolanie podané 21. februára 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-684/14, Krka/Komisia
      (Vec C-151/19 P)
      (2019/C 148/27)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: B. Mongin, F. Castilla Contreras, C. Vollrath, Agents, D. Bailey, barrister)

         Ďalší účastník konania: Krka Tovarna Zdravil d.d.

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil body 1 až 4 výroku rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie vo veci T-684/14,

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu Európskej únie v súlade s článkom 61 štatútu,

                  —

                  uložil spoločnosti Krku povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Komisia.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že Krka nebola v čase sporných dohôd zdrojom konkurenčného tlaku na spoločnosť Servier.
      Druhý odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia pri posudzovaní obsahu a cieľov licenčnej zmluvy ako stimulu pre spoločnosť Krka, aby prijala obmedzenia dohody o urovnaní.
      Tretí odvolací je založený na nesprávnom právnom posúdení pri uplatnení pojmu obmedzenie hospodárskej súťaže na základe cieľa v zmysle článku 101 ods. 1 ZFEÚ.
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia pri analýze úmyslu účastníkov konania v rámci uplatnenia článku 101 ZFEÚ.
      Piaty odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď zohľadnil účinky licencie v prospech hospodárskej súťaže na trhoch, ktorých sa netýkalo porušenie článku 101 ods. 1 ZFEÚ konštatované v spornom rozhodnutí.
      Šiesty odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení Všeobecného súdu pri hodnotení predmetu zmluvy o postúpení.
      Siedmy odvolací dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení pojmu obmedzenie hospodárskej súťaže v zmysle článku 101 ods. 1 ZFEÚ.


title: Vec C-164/19 P: Odvolanie podané 22. februára 2019: Niche Generics Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-701/14, Niche Generics/Komisia

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/31

      Odvolanie podané 22. februára 2019: Niche Generics Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-701/14, Niche Generics/Komisia
      (Vec C-164/19 P)
      (2019/C 148/29)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Niche Generics Ltd (v zastúpení: F. Carlin, barrister, M. Healy, solicitor, B. Hoorelbeke, advocaat, S. Mobley, solicitor, H. Sheraton, solicitor, A. Robertson, QC)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok v celom rozsahu,

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu, a to v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Niche, a

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu vlastných trov konania a uložil jej povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila spoločnosť Niche, v rámci tohto konania a v konaní pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Niche uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia:

                  —

                  Po prvé sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že neuplatnil kritérium objektívnej potreby vyplývajúce z rozsudku BAT.

                  —

                  Po druhé, ak dohody o mimosúdnom urovnaní patria do pôsobnosti článku 101 ZFEÚ, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nesprávne kvalifikoval dohodu o mimosúdnom urovnaní spoločnosti Niche ako porušenie z hľadiska „predmetu“.

                  —

                  Po tretie Všeobecný súd porušil povinnosť odôvodnenia stanovenú v článku 36 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, keďže zamietol výklad spoločnosti Niche týkajúci sa dohody o mimosúdnom urovnaní bez toho, aby odpovedal na jej právne tvrdenia.

                  —

                  Po štvrté sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že dospel k záveru, že Niche bola potenciálnym konkurentom spoločnosti Servier.

                  —

                  Po piate Všeobecný súd porušil základnú zásadu rovnosti zaobchádzania, keďže Niche vystavil rozdielnemu zaobchádzaniu v porovnaní s ostatnými generickými spoločnosťami nachádzajúcimi sa v podobných situáciách, a tým, že nesprávne kvalifikoval dohodu o mimosúdnom urovnaní spoločnosti Niche ako porušenie článku 101 ods. 1 ZFEÚ z hľadiska „predmetu“.

                  —

                  Po šieste sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že neuznal, že dohoda o mimosúdnom urovnaní spĺňa kritériá výnimky stanovené v článku 101 ods. 3 ZFEÚ.

                  —

                  Po siedme sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nesprávne uplatnil právne kritériá na určenie existencie porušenia práv na obhajobu spoločnosti Niche a/alebo zásady riadnej správy vecí verejných.

                  —

                  Po ôsme Všeobecný súd porušil všeobecnú zásadu práva Únie týkajúcu sa existencie proporcionality tým, že potvrdil výšku pokuty, ktorá je nepomerná vo vzťahu k finančným prostriedkom spoločnosti Niche.


title: Vec C-166/19 P: Odvolanie podané 22. februára 2019: Unichem Laboratories Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-705/14, Unichem Laboratories/Komisia

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/33

      Odvolanie podané 22. februára 2019: Unichem Laboratories Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-705/14, Unichem Laboratories/Komisia
      (Vec C-166/19 P)
      (2019/C 148/31)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Unichem Laboratories Ltd (v zastúpení: F. Carlin, barrister, M. Healy, solicitor, B. Hoorelbeke, advocaat, S. Mobley, solicitor, H. Sheraton, solicitor, A. Robertson, QC)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok v celom rozsahu,

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu, a to v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Unichem, a

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu vlastných trov konania a uložil jej povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila spoločnosť Unichem, v rámci tohto konania a v konaní pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Unichem uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia:

                  —

                  Po prvé sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že rozhodol, že Komisia má právomoc prijať rozhodnutie v zmysle článku 101 ods. 1 ZFEÚ vo vzťahu k spoločnosti Unichem, keďže:
                  Všeobecný súd nesprávnym spôsobom uplatnil právne kritériá na určenie existencie jedného hospodárskeho subjektu; a
                  Všeobecný súd nesprávne potvrdil, že Unichem je priamo zodpovedná ako spolupodpísateľ dohody o mimosúdnom urovnaní.

                  —

                  Po druhé sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že neuplatnil kritérium objektívnej potreby vyplývajúce z rozsudku BAT.

                  —

                  Po tretie, ak dohody o mimosúdnom urovnaní patria do pôsobnosti článku 101 ZFEÚ, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nesprávne kvalifikoval dohodu o mimosúdnom urovnaní spoločnosti Unichem ako porušenie z hľadiska „predmetu“.

                  —

                  Po štvrté Všeobecný súd porušil povinnosť odôvodnenia stanovenú v článku 36 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, keďže zamietol výklad spoločnosti Unichem týkajúci sa dohody o mimosúdnom urovnaní bez toho, aby odpovedal na jej právne tvrdenia.

                  —

                  Po piate sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že dospel k záveru, že Niche a Unichem boli potenciálnym konkurentom spoločnosti Servier.

                  —

                  Po šieste Všeobecný súd porušil základnú zásadu rovnosti zaobchádzania, keďže Unichem a Niche vystavil rozdielnemu zaobchádzaniu v porovnaní s ostatnými generickými spoločnosťami nachádzajúcimi sa v podobných situáciách, a tým, že nesprávne kvalifikoval dohodu o mimosúdnom urovnaní spoločnosti Niche ako porušenie článku 101 ods. 1 ZFEÚ z hľadiska „predmetu“.

                  —

                  Po siedme sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že neuznal, že dohoda o mimosúdnom urovnaní spĺňa kritériá výnimky stanovené v článku 101 ods. 3 ZFEÚ.

                  —

                  Po ôsme sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nesprávne uplatnil právne kritériá na určenie existencie porušenia práv na obhajobu spoločností Unichem a Niche a/alebo zásady riadnej správy vecí verejných.


title: Vec C-173/19 P: Odvolanie podané 25. februára 2019: Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-890/16, Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland/Komisia

text:
               29.4.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/34

      Odvolanie podané 25. februára 2019: Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-890/16, Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland/Komisia
      (Vec C-173/19 P)
      (2019/C 148/32)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH (v zastúpení: L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Dánske kráľovstvo

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil uznesenie Všeobecného súdu vo veci T-890/16 z 13. decembra 2018 v rozsahu, v ktorom je v rozpore s rozsudkom Všeobecného súdu vo veci T-630/15 v súvislosti s povahou rozhodnutia Komisie ako potvrdzujúceho opatrenia vzhľadom na ďalšie stavebné opatrenia,

                  —

                  uložil odporcovi povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania odvolateliek.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu návrhu odvolateľky uvádzajú dva odvolacie dôvody:

                  —

                  prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia veci, keď vydal napadnuté uznesenie na základe stanoviska, ktoré je v priamom rozpore s jeho rozsudkom vo veci T-630/15.

                  —

                  druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia veci, keď vydal napadnuté uznesenie s odôvodnením, ktoré je zaťažené vnútornými protirečeniami.