title: Vec C-511/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Prekršajni sud u Bjelovaru (Chorvátsko) 25. septembra 2015 – Renata Horžić/Privredna banka Zagreb a Božo Prka

text:
               25.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Prekršajni sud u Bjelovaru (Chorvátsko) 25. septembra 2015 – Renata Horžić/Privredna banka Zagreb a Božo Prka
   (Vec C-511/15)
   (2016/C 027/06)
   Jazyk konania: chorvátčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Prekršajni sud u Bjelovaru

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Renata Horžić

      Odporcovia: Privredna banka Zagreb, Božo Prka

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa uplatňovanie zákona o spotrebiteľskom úvere so spätnou účinnosťou vykladať a posudzovať výlučne podľa ustanovení tohto zákona, resp. je takéto uplatňovanie zákona o spotrebiteľskom úvere v súlade s právom Únie, najmä s článkom 30 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 (1), ktorého odsek 1 výslovne ustanovuje, že táto smernica sa nevzťahuje na zmluvy o úvere, ktoré boli uzatvorené pred nadobudnutím účinnosti vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa táto smernica prevzala do vnútroštátneho práva?

               2.

               Má sa v súvislosti s vyššie uvedenými skutočnosťami ustanovenie stíhajúce delikty, t. j. § 26 ods. 1 bod 28 chorvátskeho zákona o spotrebiteľskom úvere vykladať v súlade s článkom 23 smernice a podľa prechodných ustanovení jej článku 30 v tom zmysle, že ustanovené sankcie za porušenie vnútroštátneho opatrenia prijatého na základe predmetnej smernice sa nevzťahujú na prípadné porušenia týkajúce sa zmlúv o úvere platných v čase vykonania vnútroštátnych vykonávacích opatrení?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (Ú. v. EÚ L 133, s. 66).


title: Vec T-619/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 20. júla 2017 – Badica a Kardiam/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Stredoafrickej republike — Zmrazenie finančných prostriedkov — Rozhodnutie o pôvodnom zápise — Zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov — Zahrnutie mien žalobcov — Vykonanie rezolúcie OSN — Povinnosť odôvodnenia — Právo na obhajobu — Prezumpcia neviny — Zjavne nesprávne posúdenie“)

text:
               28.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/34

         Rozsudok Všeobecného súdu z 20. júla 2017 – Badica a Kardiam/Rada
   (Vec T-619/15) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Stredoafrickej republike - Zmrazenie finančných prostriedkov - Rozhodnutie o pôvodnom zápise - Zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov - Zahrnutie mien žalobcov - Vykonanie rezolúcie OSN - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obhajobu - Prezumpcia neviny - Zjavne nesprávne posúdenie“))
   (2017/C 283/51)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Bureau d’achat de diamant Centrafrique (Badica) (Bangui, Stredoafrická republika) a Kardiam (Antverpy, Belgicko) (v zastúpení: D. Luff a L. Defalque, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: B. Driessen, a P. Mahnič Bruni, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2015/1485 z 2. septembra 2015, ktorým sa vykonáva článok 17 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 224/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na situáciu v Stredoafrickej republike (Ú. v. EÚ L 229, 2015, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Bureau d’achat de diamant Centrafrique (Badica) a Kardiam sú povinní nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 27, 25.1.2016.


title: Spojené veci T-158/14, T-161/14 a T-163/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. februára 2017 – JingAo Solar a i./Rada („Dotácie — Dovoz fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov (t. j. článkov) s pôvodom v Číne alebo odosielaných z Číny — Konečné antidumpingové clo — Záväzky — Žaloba o neplatnosť — Záujem na konaní — Prípustnosť — Rozsah vyšetrovania — Odoberanie vzoriek — Definícia dotknutého výrobku“)

text:
               18.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/22

         Rozsudok Všeobecného súdu z 28. februára 2017 – JingAo Solar a i./Rada
   (Spojené veci T-158/14, T-161/14 a T-163/14) (1)

   ((„Dotácie - Dovoz fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov (t. j. článkov) s pôvodom v Číne alebo odosielaných z Číny - Konečné antidumpingové clo - Záväzky - Žaloba o neplatnosť - Záujem na konaní - Prípustnosť - Rozsah vyšetrovania - Odoberanie vzoriek - Definícia dotknutého výrobku“))
   (2017/C 121/32)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Čína) a 5 ďalších žalobkýň, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: pôvodne A. Willems, S. De Knop a J. Charles, neskôr A. Willems a S. De Knop, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: B. Driessen, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci B. O’Connor, solicitor a S. Gubel, advokát)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Stobiecka-Kuik, neskôr J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Demeneix, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na vyhlásenie neplatnosti vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1239/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa ukladá konečné vyrovnávacie clo na dovoz fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov (t. j. článkov) s pôvodom v Čínskej ľudovej republike alebo odosielaných z Čínskej ľudovej republiky (Ú. v. EÚ L 325, 2013, s. 66), v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               JingAo Solar Co. Ltd a ostatné žalobkyne, ktorých mená sú uvedené v prílohe, znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania vynaložené Radou Európskej únie.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 159, 26.5.2014.


title: Vec C-540/14 P: Odvolanie podané 27. novembra 2014 : DK Recycling und Roheisen GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z  26. septembra 2014 vo veci T-630/13, DK Recycling und Roheisen GmbH/Európska komisia

text:
               26.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/21

         Odvolanie podané 27. novembra 2014: DK Recycling und Roheisen GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 26. septembra 2014 vo veci T-630/13, DK Recycling und Roheisen GmbH/Európska komisia
   (Vec C-540/14 P)
   (2015/C 026/26)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: DK Recycling und Roheisen GmbH (v zastúpení: S. Altenschmidt a P.-A. Schütter, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 26. septembra 2014 vo veci T-630/13 v rozsahu, v akom v bode 2 výroku zamieta žalobu v zostávajúcej časti,

               —

               vyhovieť v plnom rozsahu návrhom predloženým na prvom stupni v bode 1 žaloby zrušením článku 1 ods. 1 rozhodnutia Komisie z 5. septembra 2013 o vnútroštátnych vykonávacích opatreniach na prechodné bezodplatné pridelenie emisných kvót skleníkových plynov v súlade s článkom 11 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES (C/2013) 5666, 2013/448/EÚ (1) v rozsahu, v akom sa do zoznamu zariadení patriacich do smernice 2003/87/ES zamieta zápis zariadení s identifikačným kódom DE000000000001320 a DE-new-14220-0045 uvedených v prílohe I bode A, ktorú Nemecko predložilo Komisii v súlade s článkom 11 ods. 1 smernice 2003/87/ES, ako aj príslušných predbežných ročných emisných kvót, ktoré sa majú týmto zariadeniam bezodplatne prideliť,

               —

               subsidiárne zrušiť rozsudok uvedený v bode 1 a vrátiť vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka vytýka porušenie práva Únie v zmysle článku 58 ods. 1 druhej vety tretej alternatívy Štatútu Súdneho dvora. V rozpore so základnými právami a zásadou proporcionality Všeobecný súd uznal, že Komisiou uskutočnené zamietnutie bezodplatného pridelenia emisných kvót na základe klauzuly neprimeraných ťažkostí je v súlade s právom Únie. Napadnutý rozsudok porušuje práva, ktoré odvolateľke vyplývajú z článkov 16 a 17 Charty základných práv Európskej únie.
   V rámci predloženého odvolacieho dôvodu odvolateľka uvádza, že Komisia v rozhodnutí 2011/278/EÚ, v ustanoveniach týkajúcich sa bezodplatného pridelenia emisných kvót, nestanovila žiadne preventívne opatrenie zamerané na dostatočnú individuálnu ochranu základných práv. Podľa rozhodnutia 2011/278/EÚ sa bezodplatné pridelenie emisných kvót uskutočňuje na základe štandardných výpočtových faktorov. Rozhodnutie však neobsahuje pravidlo, ktoré by umožňovalo dodatočné bezodplatné pridelenie emisných kvót v takých prípadoch, keď pridelenie na základe štandardných výpočtových faktorov vedie v konkrétnom prípade k nadmernému zaťaženiu alebo k neprimeraným ťažkostiam.
   Zamietnutie žaloby porušuje základné práva Charty a zásadu proporcionality. Všeobecný súd sa obmedzil na zohľadnenie typického zaťažujúceho vplyvu na systém obchodovania s emisiami a systém prideľovania kvót podľa rozhodnutia 2011/278/EÚ. V rozpore s judikatúrou Súdneho dvora Všeobecný súd úplne opomenul potrebnú individuálnu ochranu základných práv odvolateľky.

      (1)  Ú. v. EÚ L 240, s. 27.


title: Vec T-403/17: Žaloba podaná 27. júna 2017 – Vienna International Hotelmanagement/EUIPO (VIENNA HOUSE)

text:
               21.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 277/51

         Žaloba podaná 27. júna 2017 – Vienna International Hotelmanagement/EUIPO (VIENNA HOUSE)
   (Vec T-403/17)
   (2017/C 277/73)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Vienna International Hotelmanagement AG (Viedeň, Rakúsko) (v zastúpení: M. Zrzavy, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovné prvky v červenej farbe „VIENNA HOUSE“ – prihláška č. 14 501 308.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 25. apríla 2017 vo veci R 332/2016-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods.1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-814/14: Uznesenie Všeobecného súdu z 1. decembra 2015 – Banco Espírito Santo/Komisia („Žaloba o neplatnosť — Štátna pomoc — Pomoc portugalských orgánov pri reštrukturalizácii bankovej inštitúcie Banco Espírito Santo, SA — Zriadenie preklenovacej banky — Rozhodnutie nevzniesť námietky — Záväzky predložené portugalskými orgánmi — Kontrola dodržiavania týchto záväzkov správcom — Odmena správcu likvidovanej banky — Návrh na čiastočné zrušenie — Neprípustnosť“)

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/56

         Uznesenie Všeobecného súdu z 1. decembra 2015 – Banco Espírito Santo/Komisia
   (Vec T-814/14) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Štátna pomoc - Pomoc portugalských orgánov pri reštrukturalizácii bankovej inštitúcie Banco Espírito Santo, SA - Zriadenie preklenovacej banky - Rozhodnutie nevzniesť námietky - Záväzky predložené portugalskými orgánmi - Kontrola dodržiavania týchto záväzkov správcom - Odmena správcu likvidovanej banky - Návrh na čiastočné zrušenie - Neprípustnosť“))
   (2016/C 038/75)
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Banco Espírito Santo, SA (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: M. Gorjão-Henriques a L. Bordalo e Sá, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn, M. França a P.-J. Loewenthal, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie bodov 9 a 18 prílohy II rozhodnutia Komisie C(2014) 5682 final, z 3. augusta 2014, štátna pomoc SA.39250 (2014/N) – Portugalsko, reštrukturalizácia Banco Espírito Santo, SA v rozsahu, v akom ukladá alebo v rozsahu, v akom ho možno vyložiť, že ukladá žalobkyni povinnosť poskytnúť odmenu alebo nahradiť akékoľvek výdavky správcovi, ktorý je poverený dohľadom nad držiavaním záväzkov zo strany Portugalskej republiky

      Výrok

               1.

               Žaloba sa ako neprípustná zamieta.

               2.

               Nie je potrebné rozhodnúť o návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania.

               3.

               Banco Espírito Santo, SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

               4.

               Banco Espírito Santo, SA, Európska komisia a Portugalská republika znášajú vlastné trovy konania súvisiace s návrhom na vstup vedľajšieho účastníka do konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 118, 13.4.2015.


title: Vec T-165/14: Žaloba podaná 7. marca 2014 – ANKO/Komisia a REA

text:
               10.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/47

         Žaloba podaná 7. marca 2014 – ANKO/Komisia a REA
   (Vec T-165/14)
   2014/C 175/65
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (v zastúpení: V. Christianos, advokát)

      Žalované: Európska komisia a Výkonná agentúra pre výskum (REA)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol, že prerušenie platieb uložené a zachované v platnosti zo strany REA konajúcej na základe splnomocnenia Komisie predstavuje vo vzťahu k sume, ktorú Komisia naďalej dlží žalobkyni z dôvodu jej účasti na projekte „Emergency Support System“ (ESS), nesplnenie zmluvných povinností Komisie,

               —

               rozhodol, že suma 125 253,82 eur, ktorú Komisia stále nezaplatila z dôvodu účasti ANKO na projekte ESS, predstavuje oprávnené výdavky, ktoré Komisia musí zaplatiť ANKO,

               —

               konštatovať, že celková suma 216 172,68 eur, ktorú Komisia už zaplatila žalobkyni z dôvodu jej účasti na projekte ESS, predstavuje oprávnené výdavky, a

               —

               zaviazať REA a Komisiu na náhradu trov konania vynaložených žalobkyňou.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Predmetom tejto žaloby je zodpovednosť REA a Komisie na základe článku 272 ZFEÚ v súvislosti so zmluvou č. 217 951 o výkone projektu ESS.
   Žalobkyňa konkrétne tvrdí, že REA konajúca na základe splnomocnenia Komisie prerušila platby v prospech ANKO bez toho, aby na to mala právo, čím došlo k porušeniu zmluvy týkajúcej sa projektu ESS. Žalobkyňa tiež tvrdí, že Komisia tým, že sa snažila uplatniť metódu „extrapolácie“, spochybnila oprávnenosť v podstate všetkých výdavkov vynaložených ANKO na projekt ESS, a to bez právneho základu a v rozpore tak zo zmluvou, ako aj s platným právom.


title: Vec T-145/15: Žaloba podaná 29. marca 2015 – Rumunsko/Európska komisia

text:
               1.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/20

         Žaloba podaná 29. marca 2015 – Rumunsko/Európska komisia
   (Vec T-145/15)
   (2015/C 178/20)
   Jazyk konania: rumunčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Rumunsko (v zastúpení: R. Radu, V. Angelescu, R. Mangu, D. Bulancea, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               čiastočne zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/103 zo 16. januára 2015, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV),

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobca tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na neprávnom výkone právomoci Európskej komisie vylúčiť určité sumy z financovaní Európskej únie

                           —

                           Uplatnením paušálnych opráv stanovených vykonávacím rozhodnutím (EÚ) 2015/103 Komisia nesprávne vykonala svoju právomoc tým, že porušila článok 52 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008, ako aj usmernenia Komisie pre uplatnenie finančných opráv definovaných v dokumente Komisie č. VI/5330/97 z 23. decembra 1997 nazvanom „Usmernenia na výpočet finančných dôsledkov pri príprave rozhodnutia o zúčtovaní výdavkov zo Záručnej sekcie EPUZF“.

                           —

                           Komisia mala povinnosť stanoviť opravy na základe určenia súm, ktoré neoprávnene vynaložilo Rumunsko a neuplatňovať paušálne opravy vzhľadom na to, že na jednej strane, to situácia nevyžadovala a na strane druhej, Rumunský štát poskytol Komisii potrebné informácie na stanovenie vypočítanej opravy. V tomto prípade nemožno zastávať názor, že bolo potrebné neprimerané úsilie Komisie na stanovenie vypočítanej opravy na základe skutočných strát finančných prostriedkov.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na nedostatočnom a neprimeranom odôvodnení napadnutého rozhodnutia

                           —

                           Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2015/103 nie je dostatočne a primerane odôvodnené, keďže pri prijímaní tohto rozhodnutia Komisia dostatočne neuviedla dôvody na uplatnenie paušálnej opravy na nezrovnalosti zistené v priebehu auditu a primerane neodôvodnila, prečo tvrdenia predložené Rumunskom týkajúce sa možnosti uplatniť vypočítanú opravu nemožno prijať a zohľadniť pri stanovení konečnej opravy.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality

                           —

                           Napadnuté rozhodnutie je v rozpore so zásadou proporcionality, keďže uplatnenie paušálnej opravy vo výške 10 % na výdavky za rok podania žiadosti 2009 a 5 % za rok podania žiadosti 2010 má za následok nadhodnotenie odhadu straty finančných prostriedkov Únie v dôsledku nezrovnalostí zistených v priebehu auditu, keďže uvedené sumy nezohľadňujú povahu a závažnosť porušenia, ani finančné dôsledky pre rozpočet Únie.


title: Vec T-173/11: Žaloba podaná 22. marca 2011 — Hesse/ÚHVT — Porsche (Carrera)

text:
               14.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/35

         Žaloba podaná 22. marca 2011 — Hesse/ÚHVT — Porsche (Carrera)
   (Vec T-173/11)
   2011/C 145/59
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Kurt Hesse (Nürnberg, Nemecko) (v zastúpení: M. Krogmann, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Stuttgart, Nemecko)

      Návrhy

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 11. januára 2011 vo veci R 306/2010-4 a zamietnuť námietku proti prihláške ochrannej známky Spoločenstva č. 5 723 432 zo 16. februára 2007,

               —

               subsidiárne,

                           a)

                           zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom kladne posúdilo podobnosť tovarov alebo využívanie v rozpore s dobrými mravmi rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena tovarov chránených ochrannými známkami, ktoré sú predmetom námietky, tovarmi alebo príslušnými službami, ktoré majú byť chránené prihlasovanou ochrannou známkou, a ktoré sú navrhnuté a použiteľné ako príslušenstvo motorových vozidiel, na použitie tak v motorových vozidlách, ako aj mimo nich a pochádzajú z rozličných trhov;

                           b)

                           zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom kladne posúdilo podobnosť tovarov alebo využívanie v rozpore s dobrými mravmi rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena tovarov chránených ochrannými známkami, ktoré sú predmetom námietky, tovarmi alebo príslušnými službami, ktoré majú byť chránené prihlasovanou ochrannou známkou a ktoré podľa svojho druhu (elektronické prístroje v rozpore s motorovými vozidlami), svojho určenia (zábava, počúvanie hudby, dopravné správy) alebo svojho použitia nemajú relevantný vzťah k namietaným tovarom a nemôžu sa považovať za komplementárne (tovary, medzi ktorými existuje súvislosť v tom zmysle, že tovary, ktoré majú byť chránené prihlasovanou ochrannou známkou, sú pre použitie tovarov chránených ochrannými známkami, ktoré sú predmetom námietky, potrebné alebo dôležité) a používajú sa úplne nezávisle od seba;

                           c)

                           zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom kladne posúdilo podobnosť tovarov alebo využívanie v rozpore s dobrými mravmi rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena vo vzťahu k elektrickým alebo elektronickým prístrojom a aparátom a k z nich zloženým zariadeniam (napríklad navigačným prístrojom) zaradeným do triedy 9, alebo k príslušným službám, ktoré sú použiteľné najmä na dodatočnú montáž do motorových vozidiel akéhokoľvek druhu a pôvodu, a dajú sa v nich rovnako používať a pochádzajú z rozličných trhov;

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „Carrera“ pre tovary zaradené do triedy 9.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: vnútroštátna ochranná známka a ochranná známka Spoločenstva „CARRERA“ pre tovary zaradené do triedy 12.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: odvolaniu bolo vyhovené a prihláška bola zamietnutá.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1)., pretože medzi kolidujúcimi ochrannými známkami neexistuje pravdepodobnosť zámeny a neexistuje využívanie rozlišovacej spôsobilosti ochranných známok, ktoré sú predmetom námietky, v rozpore s dobrými mravmi.


title: Vec T-25/10: Žaloba podaná 27. januára 2010 — BASF Specialty Chemicals a BASF Lampertheim/Komisia

text:
               17.4.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 100/44

         Žaloba podaná 27. januára 2010 — BASF Specialty Chemicals a BASF Lampertheim/Komisia
   (Vec T-25/10)
   2010/C 100/68
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: BASF Specialty Chemicals Holding GmbH (Bazilej, Švajčiarsko) a BASF Lampertheim GmbH (Lampertheim, Nemecko) (v zastúpení: F. Montag a T. Wilson, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkýň

               —

               zrušiť článok 1 ods. 1 písm. q) a článok 1 ods. 2 písm. q) rozhodnutia K(2009) 8682 v konečnom znení z 11. novembra 2009 (vec COMP/38589 — Tepelné stabilizátory) vo vzťahu k BASF Specialty Chemicals Holding GmbH, článok 1 ods. 1 písm. r) a článok 1 ods. 2 písm. r) rozhodnutia vo vzťahu k BASF Lampertheim GmbH, ako aj článok 2 body 15 a 36 rozhodnutia vo vzťahu k žalobkyniam,

               —

               subsidiárne, primerane znížiť výšku pokuty uloženej žalobkyniam v článku 2 bodoch 15 a 36 rozhodnutia,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyne napádajú rozhodnutie Komisie K(2009) 8682 v konečnom znení z 11. novembra 2009 vo veci COMP/38589 — Tepelné stabilizátory. V napadnutom rozhodnutí boli žalobkyniam a ďalším podnikom uložené pokuty pre porušenie článku 81 ES a — od 1. januára 1994 — článku 53 Dohody EHP. Žalobkyne sa mali podľa názoru Komisie podieľať na rade dohôd a/alebo zosúladených postupov v odvetví cínových stabilizátorov a v odvetví ESBO/esterov v EHP, ktoré mali pozostávať z určovania cien, rozdeľovania trhov s prideľovaním kvót dodávok, rozdeľovania a prideľovania zákazníkov, ako aj z výmeny citlivých informácií obchodnej povahy, najmä o zákazníkoch, výrobných množstvách a množstvách dodávok.
   Na podporu svojej žaloby uvádzajú žalobkyne tri žalobné dôvody.
   Po prvé sa dovolávajú porušenia článku 25 nariadenia (ES) č. 1/2003 (1), keďže oprávnenie žalovanej uložiť žalobkyniam pokuty má byť premlčané. Žalobkyne zastávajú v rozpore s postojom Komisie názor, že ustanovenie článku 25 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 o pozastavení plynutia premlčacej lehoty nemožno voči žalobkyniam uplatniť.
   Ako druhý žalobný dôvod žalobkyne uvádzajú, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 101 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkom 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, keďže protiprávne konania nebolo takmer vôbec pripisovať BASF Specialty Chemicals Holding GmbH, a teda jej za ne nemala byť uložená pokuta. Žalobkyne v tejto súvislosti takisto tvrdia, že Komisia tak pri uložení pokuty pre BASF Lampertheim GmbH porušila článok 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, keďže pri stanovení 10-percentnej hornej hranice pokuty pre časové obdobia, v ktorých BASF Specialty Chemicals Holding GmbH nepreberala zodpovednosť, mohla zohľadňovať len celkový obrat BASF Lampertheim GmbH.
   Napokon žalobkyne v treťom žalobnom dôvode Komisii vytýkajú porušenie článku 23 ods. 2 a 3 nariadenia č. 1/2003 v spojení s usmerneniami o pokutách (2), keďže Komisia nedostatočne znížila pokuty žalobkýň. Žalobkyne tvrdia, že Komisia mala výraznejšie zohľadniť neprimerane dlhé trvanie konania a spoluprácu žalobkýň v rámci oznámenia o zhovievavosti (3). Okrem toho mala byť v rámci zníženia pokuty zohľadnená aktívna spolupráca žalobkýň mimo oznámenia o zhovievavosti.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).

      (2)  Usmernenia k metóde stanovenia pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 (Ú. v. EÚ C 210, 2006, s. 2).

      (3)  Oznámenie Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (Ú. v. ES C 45, 2002, s. 3; Mim. vyd. 08/002, s. 155).


title: Vec F-112/13: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 29. apríla 2015 – Dimitriou/ENISA

text:
               15.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/51

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 29. apríla 2015 – Dimitriou/ENISA
   (Vec F-112/13) (1)

   (2015/C 198/70)
   Jazyk konania: gréčtina
   Predseda prvej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 85, 22.3.2014, s. 26.


title: Vec C-160/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varas Cíveis de Lisboa (5 a Vara Cível) (Portugalsko) 4. apríla 2014 – João Filipe Ferreira da Silva e Brito a iní/Portugalská republika

text:
               10.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/30

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varas Cíveis de Lisboa (5a Vara Cível) (Portugalsko) 4. apríla 2014 – João Filipe Ferreira da Silva e Brito a iní/Portugalská republika
   (Vec C-160/14)
   2014/C 175/37
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Varas Cíveis de Lisboa

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: João Filipe Ferreira da Silva e Brito a iní

      Žalovaná: Portugalská republika

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa smernica Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov (1) a najmä jej článok 1 ods. 1 vykladať v tom zmysle, že pojem „prevod závodu“ sa vzťahuje na situáciu, v ktorej dochádza k zrušeniu podniku pôsobiaceho na trhu s charterovými letmi rozhodnutím jeho väčšinového akcionára, ktorý je podnikom pôsobiacim v odvetví leteckej dopravy, a materský podnik v súvislosti s likvidáciou:

                           i)

                           preberá práva a povinnosti zrušenej spoločnosti vyplývajúce zo zmlúv o nájme lietadiel a z platných zmlúv o charterových letoch uzavretých s cestovnými kanceláriami;

                           ii)

                           vykonáva činnosť, ktorú predtým uskutočňovala zrušená spoločnosť;

                           iii)

                           opäť prijme do zamestnania niektorých zamestnancov, ktorí dovtedy pracovali v zrušenej spoločnosti, a pridelí im rovnaké úlohy;

                           iv)

                           dostane drobný hmotný majetok zrušenej spoločnosti?

               2.

               Má sa článok 267 ZFEÚ (predtým článok 234) vykladať v tom zmysle, že Supremo Tribunal de Justiça bol vzhľadom na skutočnosti opísané v predchádzajúcej otázke a na okolnosť, že nižšie vnútroštátne súdy, ktoré rozhodovali vo veci, vydali protichodné rozhodnutia, povinný položiť Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev prejudiciálnu otázku týkajúcu sa správneho výkladu pojmu „prevod závodu“ na účely článku 1 ods. 1 smernice 2001/23/ES?

               3.

               Odporuje uplatnenie vnútroštátneho predpisu, podľa ktorého je predpokladom uplatnenia nároku na náhradu škody proti štátu predchádzajúce zrušenie rozhodnutia spôsobujúceho ujmu, právu Spoločenstva, najmä zásadám stanoveným Súdnym dvorom Európskych spoločenstiev v rozsudku Köbler (2) týkajúcim sa zodpovednosti štátu za škodu spôsobenú jednotlivcom z dôvodu porušenia práva Spoločenstva, ktorého sa dopustil vnútroštátny súdny orgán, ktorý rozhodol na poslednom stupni?

      (1)  Ú. v. EÚ L 82, s. 16.

      (2)  C-224/01, EU:C:2003:513.


title: Vec C-551/13: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  18. decembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Taliansko) – Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR)/Comune di Quartu S. Elena (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2008/98/ES — Článok 15 — Nakladanie s odpadmi — Možnosť pôvodcu odpadu vykonať spracovanie odpadu sám — Vnútroštátny zákon na účely prebratia, ktorý bol prijatý, ale zatiaľ nenadobudol účinnosť — Uplynutie lehoty na prebratie — Priamy účinok)

text:
               23.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/12

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 18. decembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Taliansko) – Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR)/Comune di Quartu S. Elena
   (Vec C-551/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2008/98/ES - Článok 15 - Nakladanie s odpadmi - Možnosť pôvodcu odpadu vykonať spracovanie odpadu sám - Vnútroštátny zákon na účely prebratia, ktorý bol prijatý, ale zatiaľ nenadobudol účinnosť - Uplynutie lehoty na prebratie - Priamy účinok))
   (2015/C 065/17)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR)

      Žalovaná: Comune di Quartu S. Elena

      Výrok rozsudku

   Právo Únie a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade a o zrušení určitých smerníc sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide v konaní vo veci samej, ktorá síce preberá túto smernicu, ale nadobudnutie jej účinnosti je podmienené prijatím neskoršieho vnútroštátneho aktu, pokiaľ k tomuto nadobudnutiu účinnosti dôjde po uplynutí lehoty na prebratie stanovenej uvedenou smernicou.
   Článok 15 ods. 1 smernice 2008/98 v spojení s jej článkami 4 a 13 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá nestanovuje možnosť, aby pôvodca odpadu alebo držiteľ odpadu vykonal sám odstránenie tohto odpadu a nemusel tak platiť miestnu daň za jeho odstraňovanie, pokiaľ táto právna úprava zodpovedá požiadavkám zásady proporcionality.

      (1)  Ú. v. EÚ C 377, 21.12.2013.


title: Vec T-109/17: Žaloba podaná 21. februára 2017 – FCA US/EUIPO – Busbridge (VIPER)

text:
               18.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/42

         Žaloba podaná 21. februára 2017 – FCA US/EUIPO – Busbridge (VIPER)
   (Vec T-109/17)
   (2017/C 121/62)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Michigan, Spojené štáty) (v zastúpení: C. Morcom, QC)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Spojené kráľovstvo)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „VIPER“ – ochranná známka Európskej únie č. 3 871 101.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 1. decembra 2016 vo veci R 554/2016-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie zrušovacieho oddelenia a prvého odvolacieho senátu a návrh R. D. Busbridge vrátil zrušovaciemu oddeleniu na ďalšie konanie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               Odvolací senát dospel k nesprávnemu záveru, že R. D. Busbridge predložil v súvislosti s tovarmi, na ktoré sa vzťahuje zápis v Spojenom kráľovstve (konkrétne „Sports cars“), dôkaz o používaní.

               —

               Dôkaz predložený R. D. Busbridge bol absolútne nedostatočný na preukázanie „riadneho“ používania vyžadovaného článkom 57 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009.


title: Veci C-376/05 a C-377/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uzneseniami Bundesgerichtshof z  26. júla 2005 , ktorý súvisí s konaniami: A. Brünsteiner GmbH proti Bayerische Motorenwerke AG (C-376/05) a Autohaus Hilgert GmbH proti Bayerische Motorenwerke AG (C-377/05)

text:
               14.1.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uzneseniami Bundesgerichtshof z 26. júla 2005, ktorý súvisí s konaniami: A. Brünsteiner GmbH proti Bayerische Motorenwerke AG (C-376/05) a Autohaus Hilgert GmbH proti Bayerische Motorenwerke AG (C-377/05)
   (Veci C-376/05 a C-377/05)
   (2006/C 10/18)
   Jazyk konania: nemčina
   Bundesgerichtshof (Nemecko) podal uzneseniami z 26. júla 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaniami: A. Brünsteiner GmbH proti Bayerische Motorenwerke AG (C-376/05) a Autohaus Hilgert GmbH proti Bayerische Motorenwerke AG (C-377/05) a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 12. októbra 2005.
   Bundesgerichtshof žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Má sa článok 5 ods. 3 prvá veta prvá zarážka nariadenia Komisie (ES) č. 1475/95 (1) z 28. júna 1995 o uplatňovaní článku 85 ods. 3 Zmluvy na niektoré kategórie dohôd o predaji servise motorových vozidiel [nariadenie (ES) č. 1475/95] vykladať tak, že nevyhnutnosť reorganizovať distribučnú sieť ako celok alebo jej podstatnú časť a s tým spojené právo dodávateľa s vypovedať v lehote jedného roka zmluvy uzatvorené s distribútormi, môže tiež vyplývať z toho, že nadobudnutím účinnosti nariadenia Komisie (ES) č. 1400/2002 (2) z 31. júla 2002 o uplatňovaní článku 81 ods. 3 zmluvy na niektoré kategórie vertikálnych dohôd a zosúladených postupov v sektore motorových vozidiel [nariadenie (ES) č. 1400/2002] sa stali nevyhnutnými zásadné zmeny distribučného systému do vtedy uskutočňovaného dodávateľom a jeho distribútormi, ktorý sa opiera o nariadenie (ES) č. 1475/95 a je ním vyňatý?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku:

                           Má sa článok 4 nariadenia (ES) č. 1400/2002 vykladať tak, že dohody obmedzujúce hospodársku súťaž obsiahnuté v zmluve o predaji motorového vozidla, ktoré podľa tohto nariadenia predstavujú hlavné obmedzenia („čierne doložky“), výnimočne uplynutím jednoročnej prechodnej lehoty k 30. septembru 2003 v zmysle článku 10 nariadenia nemali za následok zrušenie výnimky zo zákazu stanoveného v článku 81 ods. 1 ES pre všetky zmluvné dojednania obmedzujúce hospodársku súťaž, ak bola zmluva uzatvorená v čase platnosti nariadenia (ES) č. 1475/95, v súlade s ustanoveniami tohto nariadenia a bola týmto nariadením vyňatá?

                           Platí to v každom prípade vtedy, ak neplatnosť všetkých zmluvných ustanovení obmedzujúcich hospodársku súťaž vyplývajúca z práva Spoločenstva má na základe vnútroštátneho práva za následok neplatnosť zmluvy o predaji?

      (1)  Ú. v. ES L 145, s. 25.

      (2)  Ú. v. ES L 203, s. 30.


title: Vec T-115/15: Žaloba podaná 5. marca 2015 – Deza/ECHA

text:
               1.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/14

         Žaloba podaná 5. marca 2015 – Deza/ECHA
   (Vec T-115/15)
   (2015/C 178/16)
   Jazyk konania: čeština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika) (v zastúpení: P. Dejl, advokát)

      Žalovaná: Európska chemická agentúra

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie výkonného riaditeľa Európskej chemickej agentúry ED/108/2014 z 12. decembra 2014 o aktualizácii a doplnení záznamu o látke DEHP na zozname látok navrhovaných na zahrnutie do prílohy XIV nariadenia (ES) č. 1907/2006 (1),

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je ultra vires

               Žalobkyňa na tomto mieste tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je ultra vires, lebo (i) nariadenie č. 1907/2006 nepriznáva žalovanej právomoc aktualizovať zoznam látok navrhovaných na zahrnutie do prílohy XIV v zmysle článku 59 ods. 1 uvedeného nariadenia, (ii) vydaniu napadnutého rozhodnutia predchádzal postup žalovanej, ktorý je v rozpore s článkom 59 nariadenia č. 1907/2006, a (iii) napadnuté rozhodnutie a postup žalovanej predchádzajúci jeho vydaniu obchádza postup stanovený na tento účel Radou Európskej únie a Európskym parlamentom.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore so zásadou právnej istoty
               Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore so zásadou právnej istoty, lebo (i) toto rozhodnutie identifikuje bis(2-ethylhexyl)-ftalát (DEHP) ako látku narúšajúcu endokrinnú činnosť v situácii, keď právo Európskej únie nestanovuje definíciu takejto látky, resp. kritériá pre jej identifikáciu, a keď túto definíciu, resp. kritériá pripravuje Európska komisia na základe nariadenia a rozhodnutia Rady a Parlamentu, a (ii) toto rozhodnutie bolo vydané v čase, keď stále ešte, hoci v pokročilej fáze, prebieha konanie o povolení látky DEHP identifikovanej ako látka poškodzujúca reprodukciu podľa článku 57 písm. c) nariadenia č. 1907/2006.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že napadnuté rozhodnutie nie je založené na presvedčivých a objektívnych vedeckých zisteniach
               Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je nesprávne, lebo nie je založené na presvedčivých a objektívnych vedeckých zisteniach preukazujúcich, že DEHP spĺňa všetky kritériá stanovené v článku 57 písm. f) nariadenia č. 1907/2006.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod vychádzajúci z porušenia práv žalobkyne a zásad zakotvených v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd a Charte základných práv Európskej únie
               V tejto súvislosti žalobkyňa uplatňuje, že napadnuté rozhodnutie a postup žalovanej predchádzajúci vydaniu tohto rozhodnutia porušuje jej práva a zásady zakotvené v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd a Charte základných práv Európskej únie, a to najmä zásadu právnej istoty, právo na spravodlivý proces a právo nerušene užívať svoj majetok.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, s. 1).


title: Vec T-360/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2016 – Dr Vita/EUIPO (69) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie 69 — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               17.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 383/14

         Rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2016 – Dr Vita/EUIPO (69)
   (Vec T-360/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie 69 - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2016/C 383/19)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Dr Vita sp. z o.o. (Olsztyn, Poľsko) (v zastúpení: D. Rzążewska, advokátka)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Walicka, splnomocnená zástupkyňa)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 1. apríla 2015 (vec R 2513/2014-5), ktoré sa týkalo prihlášky obrazového označenia 69 ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Dr Vita sp. z o.o. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2015.


title: Vec T-627/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 2. októbra 2015 – The Tea Board/ÚHVT – Delta Lingerie (Darjeeling) („Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Obrazová ochranná známka Darjeeling — Skoršie kolektívne slovné a obrazové ochranné známky Spoločenstva DARJEELING — Relatívne dôvody zamietnutia — Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               23.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/40

         Rozsudok Všeobecného súdu z 2. októbra 2015 – The Tea Board/ÚHVT – Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Vec T-627/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Obrazová ochranná známka Darjeeling - Skoršie kolektívne slovné a obrazové ochranné známky Spoločenstva DARJEELING - Relatívne dôvody zamietnutia - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2015/C 389/42)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: The Tea Board (Kalkata, India) (v zastúpení: A. Nordemann a M. Maier, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: S. Palmero Cabezas, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Delta Lingerie (Cachan, Francúzsko) (v zastúpení: G. Marchais a P. Martini-Berthon, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. septembra 2013 (vec R 1387/2012-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi The Tea Board a Delta Lingerie

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 11. septembra 2013 (vec R 1387/2012-2) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka tovarov označených prihlasovanou ochrannou známkou patriacich do triedy 25 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a „služieb spojených s maloobchodným predajom dámskej spodnej bielizne a dámskej bielizne, voňaviek, toaletných vôd a kozmetického tovaru, bielizne pre domácnosť a kúpeľovej bielizne“ označených prihlasovanou ochrannou známkou a patriacich do triedy 35 v zmysle uvedenej dohody.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 45, 15.2.2014.


title: Vec C-419/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 8. septembra 2014 – WebMindLicences Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

text:
               8.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 439/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 8. septembra 2014 – WebMindLicences Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Vec C-419/14)
   (2014/C 439/25)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: WebMindLicences Kft.

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je na základe článku 2 ods. 1 písm. c), článku 24 ods. 1 a článku 43 smernice Rady 2006/112/ES (1) z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (ďalej len „smernica o DPH“) v rámci identifikácie poskytovateľa služby na účely DPH v súvislosti so skúmaním, či transakcia má fiktívnu povahu, nemá skutočný hospodársky a obchodný obsah a smeruje výlučne k získaniu daňovej výhody, na účely výkladu významná skutočnosť, že za okolností sporu vo veci samej je konateľom a výlučným vlastníkom obchodnej spoločnosti, ktorá poskytuje licenciu, fyzická osoba, ktorá vytvorila know-how prevedené licenčnou zmluvou?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, je pri uplatňovaní článku 2 ods. 1 písm. c), článku 24 ods. 1 a článku 43 smernice o DPH a posudzovaní existencie nekalej praktiky významná skutočnosť, že táto fyzická osoba neformálne ovplyvňuje alebo môže ovplyvňovať spôsob vedenia obchodnej spoločnosti, ktorá nadobudla licenciu, a rozhodnutia tejto spoločnosti? Môže byť na účely tohto výkladu relevantná okolnosť, že pôvodca know-how sa priamo alebo nepriamo podieľa alebo môže podieľať na prijímaní podnikateľských rozhodnutí súvisiacich s poskytovaním služby založenej na tomto know-how tým, že poskytuje odborné poradenstvo alebo dáva rady týkajúce sa vývoja a využívania know-how?

               3.

               Za okolností sporu vo veci samej a s prihliadnutím na to, čo je uvedené v druhej otázke, má pre identifikáciu poskytovateľa služby na účely DPH okrem analýzy východiskovej zmluvnej transakcie význam aj skutočnosť, že pôvodca know-how ako fyzická osoba uplatňuje vplyv, presnejšie rozhodujúci vplyv, alebo vydáva usmernenia o spôsobe, akým sa poskytuje služba založená na tomto know-how?

               4.

               V prípade kladnej odpovede na tretiu otázku, aké okolnosti možno pri určovaní rozsahu tohto vplyvu a týchto usmernení vziať do úvahy alebo konkrétnejšie na základe akých kritérií možno konštatovať, že sa uplatňuje rozhodujúci vplyv na poskytovanie služby a že došlo k vykonaniu skutočného hospodárskeho obsahu východiskovej transakcie v prospech podniku, ktorý poskytuje licenciu?

               5.

               Za okolností sporu vo veci samej – pri posudzovaní získania daňovej výhody – je pri analyzovaní vzťahov hospodárskych subjektov a osôb podieľajúcich sa na transakcii významná skutočnosť, že zdaniteľné osoby, ktoré sa zúčastnili na spornej zmluvnej transakcii smerujúcej k daňovému úniku, sú právnické osoby, ak daňový orgán členského štátu konštatuje, že strategické a prevádzkové podnikateľské rozhodnutia prijímala fyzická osoba? V prípade, ak je to tak, má sa vziať do úvahy, v ktorom členskom štáte fyzická osoba prijala tieto rozhodnutia? Za okolností, o aké ide v prejednávanej veci, v prípade, ak možno konštatovať, že zmluvné postavenie subjektov nie je rozhodujúce, má na účely výkladu význam skutočnosť, že za riadenie technických nástrojov, ľudských zdrojov a finančných transakcií, ktoré sú potrebné na poskytovanie internetovej služby, o akú ide v prejednávanej veci, zodpovedajú subdodávatelia?

               6.

               V prípade, ak možno konštatovať, že podmienky licenčnej zmluvy neodrážajú skutočný hospodársky obsah, vyžaduje si prekvalifikovanie zmluvných podmienok a obnovenie stavu, ktorý by existoval, ak by nedošlo k transakcii, v ktorej spočíva nekalá praktika, aby daňový orgán členského štátu mohol inak určiť členský štát plnenia, a teda miesto, kde možno daň vymáhať, aj keď podnik, ktorý nadobudol licenciu, zaplatil splatnú daň v členskom štáte, kde má sídlo, a to podľa právnych požiadaviek stanovených v tomto členskom štáte?

               7.

               Majú sa články 49 ZFEÚ a 56 ZFEÚ za okolností, ktoré sa vyznačujú tým, že sadzba DPH je v členskom štáte sídla podniku, ktorý nadobudol licenciu, výhodnejšia, pokiaľ ide o prevedené plnenie, vykladať v tom zmysle, že zmluvná konštrukcia, o akú ide v spore vo veci samej, podľa ktorej jeden podnik, ktorý je zdaniteľnou osobou v jednom členskom štáte, prevedie licenčnou zmluvou na iný podnik, ktorý je zdaniteľnou osobou v inom členskom štáte, know-how na poskytovanie služieb týkajúcich sa obsahu pre dospelých prostredníctvom internetovej interaktívnej komunikačnej technológie a právo využívať ho, odporuje týmto článkom a môže predstavovať zneužitie slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb?

               8.

               Aký význam treba za okolností, akými sú okolnosti prejednávanej veci, pripísať – okrem daňovej výhody, ktorú údajne možno dosiahnuť – obchodným úvahám podniku, ktorý poskytuje licenciu? Má v tomto kontexte, konkrétnejšie na účely výkladu, význam skutočnosť, že výlučným vlastníkom a konateľom obchodnej spoločnosti, ktorá poskytuje licenciu, je fyzická osoba, ktorá know-how pôvodne vytvorila?

               9.

               Možno pri analyzovaní nekalého správania vziať do úvahy okolnosti podobné okolnostiam sporu vo veci samej, ako sú technické údaje a údaje o zariadeniach súvisiace so zavedením a vykonávaním služby, ktorá je predmetom spornej transakcie, a príprava a ľudské zdroje, ktorými disponuje podnik, ktorý poskytuje licenciu na poskytovanie predmetnej služby, a ak áno, aký majú tieto okolnosti význam?

               10.

               Má sa v situácii posudzovanej v prejednávanej veci článok 2 ods. 1 písm. c), článok 24 ods. 1, článok 43 a článok 273 smernice o DPH v spojení s článkom 4 ods. 3 ZEÚ a článkom 325 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že v záujme účinného splnenia povinnosti členských štátov Únie účinne a včas vybrať celú sumu DPH a zabrániť rozpočtovým stratám, ktoré spôsobujú daňové podvody a úniky prekračujúce hranice členských štátov, je v prípade transakcie spočívajúcej v poskytovaní služieb a s cieľom identifikovať poskytovateľa služby, daňový orgán členského štátu v správnom konaní daňovej povahy v štádiu dokazovania a s cieľom objasniť skutkový stav, oprávnený pripustiť údaje, informácie a dôkazné prostriedky, a teda aj záznamy telekomunikačnej prevádzky získané bez vedomia zdaniteľnej osoby vyšetrovacím útvarom daňového orgánu v rámci konania trestnoprávnej povahy a použiť ich a založiť na nich svoje posúdenie týkajúce sa daňových dôsledkov a správny súd, ktorý rozhoduje o žalobe podanej proti správnemu rozhodnutiu daňového orgánu členského štátu, je pri skúmaní zákonnosti tohto rozhodnutia oprávnený posúdiť uvedené skutočnosti v rámci dôkazov?

               11.

               Má sa v situácii analyzovanej v prejednávanej veci článok 2 ods. 1 písm. c), článok 24 ods. 1, článok 43 a článok 273 smernice o DPH v spojení s článkom 4 ods. 3 ZEÚ a článkom 325 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že v záujme účinného splnenia povinnosti členských štátov Únie účinne a včas vybrať celú sumu DPH a splnenia povinnosti členských štátov zabezpečiť dodržanie povinností uložených zdaniteľnej osobe zahŕňa uznaný priestor na použitie prostriedkov, ktorými disponuje daňový orgán členského štátu, oprávnenie uvedeného orgánu použiť dôkazné prostriedky, ktoré boli pôvodne získané na trestnoprávne účely, na sankcionovanie skutkov spočívajúcich v daňových únikoch, a to aj v prípade, ak samotné vnútroštátne právo nedovoľuje získavanie informácií bez vedomia dotknutej osoby v rámci správneho konania na sankcionovanie skutkov spočívajúcich v daňových únikoch alebo ho v rámci trestného konania podmieňuje zárukami, ktoré nie sú stanovené v správnom konaní daňovej povahy, pričom správnemu orgánu zároveň priznáva oprávnenie postupovať v súlade so zásadou voľného hodnotenia dôkazov?

               12.

               Bráni článok 8 ods. 2 EDĽP v spojení s článkom 52 ods. 2 Charty tomu, aby sa daňovému orgánu členského štátu priznala právomoc uvedená v desiatej a jedenástej otázke, alebo za okolností prejednávanej veci možno považovať na účely boja proti daňovým únikom za opodstatnené, ak sa v rámci správneho konania daňovej povahy použijú závery, ktoré vyplývajú z informácií získaných bez vedomia dotknutej osoby, so zreteľom na účinný výber dane a v záujme „hospodárskeho blahobytu krajiny“?

               13.

               Pokiaľ z odpovede na desiatu až dvanástu otázku vyplynie, že daňový orgán členského štátu môže použiť také dôkazné prostriedky v správnom konaní, má daňový orgán členského štátu – s cieľom zaručiť efektivitu práva na riadnu správu vecí verejných a práva na obhajobu v súlade s článkami 7, 8, 41 a 48 Charty v spojení s článkom 51 ods. 1 Charty – absolútnu povinnosť vypočuť zdaniteľnú osobu počas správneho konania, zabezpečiť jej prístup k záverom, ktoré vyplývajú z informácií získaných bez jej vedomia, a rešpektovať účel, na ktorý boli získané údaje, ktoré sú uvedené v týchto dôkazných prostriedkoch, alebo v tomto poslednom uvedenom prípade skutočnosť, že informácie získané bez vedomia dotknutej osoby sú určené výlučne pre vyšetrovanie trestnoprávnej povahy, apriórne vylučuje použitie takých dôkazných prostriedkov?

               14.

               V prípade, ak sa dôkazné prostriedky získajú a použijú v rozpore s článkami 7, 8, 41 a 48 Charty v spojení s článkom 47 Charty, spĺňa právo na účinný prostriedok nápravy vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej žalobe pre nezákonnosť postupu prijímania rozhodnutí v daňových veciach možno vyhovieť a na základe nej zrušiť rozhodnutie len vtedy, ak – podľa okolností prípadu – existuje konkrétna možnosť, že napadnuté rozhodnutie by bolo odlišné, ak by nedošlo k vade konania, a ak navyše táto vada ovplyvnila hmotnoprávne postavenie žalobcu, alebo sa vady konania, ku ktorým takto došlo, majú zohľadniť v širšom kontexte, bez ohľadu na to, aký vplyv má vada konania, ktorá porušuje ustanovenia Charty, na výsledok konania?

               15.

               Vyžaduje efektivita článku 47 Charty, aby v procesnej situácii, o akú ide v prejednávanej veci, správny súd, ktorý prejednáva žalobu podanú proti správnemu rozhodnutiu daňového orgánu členského štátu, mohol preskúmať zákonnosť získania dôkazných prostriedkov zhromaždených na trestnoprávne účely bez vedomia dotknutej osoby v rámci konania trestnoprávnej povahy, najmä ak zdaniteľná osoba, proti ktorej sa súbežne začalo trestné konanie, nepozná túto dokumentáciu a ani nemohla spochybniť jej zákonnosť v súdnom konaní?

               16.

               Aj s prihliadnutím na šiestu otázku, má sa nariadenie Rady (EÚ) č. 904/2010 (2) o administratívnej spolupráci a boji proti podvodom v oblasti dane z pridanej hodnoty, osobitne so zreteľom na odôvodnenie 7 tohto nariadenia, podľa ktorého s cieľom vyberať splatnú daň by mali členské štáty spolupracovať, aby spoločne zabezpečili správny výmer DPH, a preto musia nielen monitorovať správne uplatňovanie dane splatnej na svojom území, ale takisto by mali poskytovať pomoc iným členským štátom v záujme zabezpečenia správneho uplatňovania dane súvisiacej s činnosťou vykonávanou na svojom území a splatnej v ktoromkoľvek inom členskom štáte, vykladať v tom zmysle, že za skutkového stavu, akým sa vyznačuje prejednávaná vec, daňový orgán členského štátu, ktorý zistí daňový dlh, musí zaslať žiadosť daňovému orgánu členského štátu, v ktorom zdaniteľná osoba, ktorej sa týkala daňová kontrola, už splnila svoju povinnosť zaplatiť daň?

               17.

               V prípade kladnej odpovede na šestnástu otázku, ak sa na súde podá žaloba a ak sa zistí nezákonnosť postupu prijímania rozhodnutí daňovým orgánom členského štátu z tohto dôvodu, na základe nezískania informácií a nepodania žiadosti, aký dôsledok má z toho vyvodiť súd, ktorý prejednáva žalobu proti správnym rozhodnutiam prijatým daňovým orgánom členského štátu, aj s prihliadnutím na to, čo je uvedené v štrnástej otázke?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 268, s. 1.


title: Vec C-51/08: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  24. mája 2011 — Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Článok 43 ES — Sloboda usadiť sa — Notári — Podmienka štátnej príslušnosti — Článok 45 ES — Účasť na výkone verejnej moci — Smernica 89/48/EHS)

text:
               9.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 204/3

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 24. mája 2011 — Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-51/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 43 ES - Sloboda usadiť sa - Notári - Podmienka štátnej príslušnosti - Článok 45 ES - Účasť na výkone verejnej moci - Smernica 89/48/EHS)
   2011/C 204/04
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J.-P. Keppenne a H. Støvlbæk, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: E. Jenkinson a S. Ossowski, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Luxemburské veľkovojvodstvo (v zastúpení: C. Schiltz, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci J.-J. Lorang, advokát)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovaného: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, splnomocnený zástupca), Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues a M. Messmer, splnomocnení zástupcovia), Lotyšská republika (v zastúpení: L. Ostrovska, K. Drēviņa a J. Barbale, splnomocnené zástupkyne), Litovská republika (v zastúpení: D. Kriaučiūnas a E. Matulionytė, splnomocnení zástupcovia), Maďarská republika (v zastúpení: J. Fazekas, R. Somssich, K. Veres a M. Fehér, splnomocnení zástupcovia), Poľská republika (v zastúpení: M. Dowgielewicz, C. Herma a D. Lutostańska, splnomocnení zástupcovia), Slovenská republika (v zastúpení: J. Čorba, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článkov 43 ES a 45 ES — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca podmienku štátnej príslušnosti na prístup k notárskemu povolaniu a jeho výkonu — Prekážka slobode usadiť sa — Rozsah výnimky týkajúcej sa činností súvisiacich s výkonom verejnej moci — Nevyhnutnosť priamej a špecifickej účasti na takomto výkone verejnej moci — Neprebratie smernice Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov (Ú. v. ES L 19, 1989, s. 16; Mim. vyd. 05/001, s. 337) vo vzťahu k notárskemu povolaniu

      Výrok rozsudku

               1.

               Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že na prístup k notárskemu povolaniu stanovilo podmienku štátnej príslušnosti, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 43 ES.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Európska komisia, Luxemburské veľkovojvodstvo, Česká republika, Francúzska republika, Lotyšská republika, Litovská republika, Maďarská republika, Poľská republika, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znášajú vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 128, 24.5.2008.


title: Vec C-473/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Symvoulio tis Epikrateias (Grécko) 20. októbra 2014 – Obec di Cropia-Attica/Minister pre životné prostredie, energetiku a zmenu klímy

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Symvoulio tis Epikrateias (Grécko) 20. októbra 2014 – Obec di Cropia-Attica/Minister pre životné prostredie, energetiku a zmenu klímy
   (Vec C-473/14)
   (2015/C 007/19)
   Jazyk konania: gréčtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Obec di Cropia-Attica

      Žalovaný: Minister pre životné prostredie, energetiku a zmenu klímy

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno na základe územného plánu, týkajúceho sa mestskej aglomerácie a stanovujúceho všeobecné ciele, zameranie a všeobecné programy územného a mestského plánovania väčšej plochy než danej aglomerácie, pričom tento plán ako svoje konkrétne ciele uvádza ochranu okolitých horských masívov a zastavenie rozširovania mestskej výstavby, umožniť príslušným správnym orgánom, aby sa vyhli strategickému environmentálnemu posudzovaniu podľa článku 3 smernice 2001/42/ES (1) (Ú. v. ES L 197, s. 30; Mim. vyd. 15/006, s. 157) v zmysle výkladu Súdneho dvora Európskej únie v rozsudku z 22. marca 2012, Inter Environnement Bruxelles a i., C-567/10, bod 42, pokiaľ ide o plán, ktorý sa prijal následne na základe zákonného oprávnenia a ktorým sa doplnil uvedený územný plán a zaviedli sa zóny ochrany týkajúce sa jedného z horských masívov uvedených vyššie, ako aj spôsoby využívania a činnosti, ktoré predmetný plán povoľuje na účel špecifikácie a realizácie cieľov ochrany horských masívov a zastavenia mestskej zástavby?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, ak sa v čase prijatia podrobnejšieho plánu v rámci hierarchického radu aktov územného plánovania nevykonalo strategické environmentálne posudzovanie stanovené smernicou 2001/42/ES tak, ako sa uvádza v prvej prejudiciálnej otázke, je potrebné toto posudzovanie vykonať pri prijímaní aktu, ktorým sa uvedený plán konkretizuje, ak spadá do časovej pôsobnosti smernice?

               3.

               V prípade zápornej odpovede na druhú prejudiciálnu otázku, možno dekrét – obsahujúci ustanovenia o ochranných opatreniach, povolených činnostiach a využívaní územia zóny zahrnutej v rámci vnútroštátnej súčasti sústavy NATURA ako LVS (lokalita významná pre Spoločenstvo), OChÚ (osobitne chránené územia) a ÚOO (územia osobitnej ochrany), a aj keď sa prostredníctvom týchto ustanovení zavádza režim absolútnej ochrany prírody, ktorý umožňuje iba inštaláciu protipožiarnych zariadení, lesné hospodárstvo a turistické chodníky, z dokumentov týkajúcich sa legislatívneho procesu, ktorý predchádzal prijatiu predmetných ustanovení, však nevyplýva, že by sa pri príprave týchto ustanovení zohľadnili ciele chrániť tieto územia, t. j. osobitné environmentálne charakteristiky, na základe ktorých sa dané územia stali súčasťou sústavy NATURA; v prípade, v ktorom sa predmetné územie vzhľadom na rovnaké ustanovenia ďalej využíva spôsobom, ktorý už nie je v súlade so zákonom, a to iba z dôvodu, že tento spôsob bol zlučiteľný s predchádzajúcim režimom ochrany – považovať za plán riadenia podľa článku 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS (2) (Ú. v. ES L 206), ktorého prijatie nevyžadovalo predchádzajúce vykonanie strategického environmentálneho posudzovania podľa ustanovenia tohto článku v spojení s článkom 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42/ES uvedenej vyššie?

               4.

               V prípade kladnej odpovede na tretiu prejudiciálnu otázku, pokiaľ ide o situáciu, ak bol prijatý akt územného plánovania týkajúci sa jednotnej širšej zemepisnej oblasti, ktorý podľa článku 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42/ES v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS v zásade vyžaduje vykonanie strategického environmentálneho posudzovania, ktoré sa neuskutočnilo, a tiež sa zistí, že predbežné environmentálne posudzovanie sa vyžadovalo iba pre niektoré zóny v tejto oblasti – z dôvodu nedávno vykonaných legislatívnych úprav, týkajúcich sa povolených spôsobov využívania územia a činností, ktoré jednoducho nie sú plánmi riadenia – nie však pre väčšinu z daných zón, keďže prijaté opatrenie predstavuje v časti, týkajúcej sa týchto zón, plán riadenia, v súvislosti s ktorým sa podľa článku 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42/ES v spojení s ustanovením článku 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS posudzovanie nevyžaduje, je v zmysle smernice 2001/42/ES prípustné vyhlásenie čiastočnej neplatnosti všetkých predmetných ustanovení a následné zrušenie tohto opatrenia iba vo vzťahu k častiam, týkajúcim sa zón, vo vzťahu ku ktorým sa vyžaduje predbežné environmentálne posudzovanie – podľa nových predpisov v predmetnej oblasti – s tým dôsledkom, že po ich čiastočnom zrušení sa má strategické environmentálne posudzovanie uplatniť iba na dané zóny a nie na celú oblasť?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie.

      (2)  Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín.


title: Vec C-225/14: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 23. januára 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d’instance de Dieppe – Francúzsko) – Facet SA/Jean Henri

text:
               4.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 146/32

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 23. januára 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d’instance de Dieppe – Francúzsko) – Facet SA/Jean Henri
   (Vec C-225/14) (1)

   (2015/C 146/41)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 223, 14.7.2014.


title: Vec T-380/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  13. septembra 2013 — Holandsko/Komisia [ „Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Návrh smerujúci k sprístupneniu určitých dôverných častí konečného rozhodnutia Komisie týkajúceho sa kartelu — Zamietnutie prístupu — Povinnosť odôvodnenia — Povinnosť vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie — Výnimka vzťahujúca sa na ochranu súkromia a integrity jednotlivca — Výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov tretej osoby — Výnimka vzťahujúca sa na ochranu účelu vyšetrovania — Prevažujúci verejný záujem — Lojálna spolupráca“ ]

text:
               26.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/16

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. septembra 2013 — Holandsko/Komisia
   (Vec T-380/08) (1)

   (Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Návrh smerujúci k sprístupneniu určitých dôverných častí konečného rozhodnutia Komisie týkajúceho sa kartelu - Zamietnutie prístupu - Povinnosť odôvodnenia - Povinnosť vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu súkromia a integrity jednotlivca - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov tretej osoby - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu účelu vyšetrovania - Prevažujúci verejný záujem - Lojálna spolupráca)
   2013/C 313/28
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: C. Wissels, M. de Mol a M. de Ree, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Bouquet a P. Costa de Oliveira, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie z 30. júna 2008, ktorým sa zamieta prístup k určitým dôverným častiam rozhodnutia K(2006) 4090 v konečnom znení [vec COMP/F/38.456 — Bitúmen (Holandsko)]

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Holandské kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania a je povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 285, 8.11.2008.


title: Vec T-117/10: Žaloba podaná 5. marca 2010 — Taliansko/Komisia

text:
               5.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/32

         Žaloba podaná 5. marca 2010 — Taliansko/Komisia
   (Vec T-117/10)
   2010/C 148/57
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Európskej komisie K(2009) 10350 z 22. decembra 2009 týkajúce sa zrušenia časti účasti Európskeho fondu pre regionálny rozvoj (EFRR) určenej pre operačný program POR Puglia vyplývajúci z cieľa 1 (2000 — 2006),

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Talianska republika pred Všeobecným súdom spochybnila rozhodnutie Európskej komisie K(2009) 10350 z 22. decembra 2009, oznámené 23. decembra 2009, týkajúce sa zrušenia časti účasti Európskeho fondu pre regionálny rozvoj (EFRR) určenej pre operačný program POR Puglia vyplývajúci z cieľa 1 (2000 — 2006).
   Na podporu svojej žaloby Talianska republika uvádza tieto žalobné dôvody.
   Prvý žalobný dôvod: porušenie článku 39 ods. 2 písm. c) a ods. 3 nariadenia č. 1260/99 (1), ako aj článku 4 nariadenia č. 438/2001 (2). Talianska republika v tejto súvislosti uvádza, že kontrolóri Spoločenstva prijali záver o existencii systémových nedostatkov primárnych kontrol vyplývajúcich z určitých nezrovnalostí, ktoré sa týmto kontrolám v rámci zadávania a plnenia verejných zákaziek na práce nepodarilo odhaliť. Hoci napadnuté rozhodnutie v skutočnosti nevyvrátilo analytické argumenty uvádzané zo strany Regione, ktoré vylúčili existenciu systémových nedostatkov, aj napriek tomu sa týmto rozhodnutím vykonala podľa článku 39 nariadenia č. 1260/99 paušálna úprava vo výške 10 %, ako keby primárne regionálne kontrolné systémy neboli v súlade s článkom 4 nariadenia č. 438/2001. Komisia tým porušila aj zásadu partnerstva.
   Druhý žalobný dôvod: porušenie článku 39 ods. 2 písm. c) a ods. 3 nariadenia č. 1260/99, ako aj článku 10 nariadenia č. 438/2001. Žalobkyňa v tejto súvislosti upresňuje, že druhý odvolací dôvod je podobný ako prvý, ale týka sa sekundárnych kontrol upravených v článku 10 nariadenia č. 438/2001, ktoré audit Spoločenstva označil za systematicky nedostatočné z dôvodu neoznámených nezrovnalostí, ktoré boli zaznamenané v niektorých vzorkách, hoci všetky tieto nezrovnalosti boli zo strany Regione analyticky spochybnené prostredníctvom skutkových a právnych tvrdení, ktoré napadnuté rozhodnutie nevyvrátilo.
   Tretí žalobný dôvod: nedostatok odôvodnenia a nové porušenie článku 39 ods. 2 a 3 nariadenia č. 1260/99. Rozhodnutie nie je dostatočne odôvodnené, keďže tým, že v ňom bol prijatý záver o existencii systémových nedostatkov odôvodňujúcich paušálnu úpravu vo výške 10 %, sa zakladá na takej situácii, v akej sa ocitli kontrolóri v rokoch 2007 a 2008, pričom vôbec nezohľadňuje kvantitatívny a kvalitatívny progres zdokumentovaný Regione do konca roku 2009 a tvrdenia proti konkrétnym výhradám kontrolórov uvedené v predchádzajúcom žalobnom dôvode. Rozhodnutie Komisie, podľa ktorého existovalo pre Fond vážne riziko, tak nie je odôvodnené.
   Štvrtý žalobný dôvod: porušenie článku 12 nariadenia č. 1260/99, článku 4 ods. 1 nariadenia č. 438/2001 a článku 258 ZFEÚ, ako aj nedostatok právomoci žalovanej. Podľa žalobkyne prisúdila Komisia veľkú dôležitosť neuvedeniu údajného porušenia pravidiel upravujúcich výzvy na predloženie ponúk. Zo správneho výkladu článku 12 nariadenia č. 1260/99 a článku 4 nariadenia č. 438/2001 však vyplýva, že systematické porušovania takých ustanovení nemôžu viesť priamo k paušálnej úprave, ale musia viesť k začatiu konania o porušení, ktoré zároveň sprevádza pozastavenie platieb podľa článku 32 ods. 3 písm. f) nariadenia č. 1260/99, pokiaľ ide o opatrenia, ktorých sa porušenie týka.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch (Ú. v. ES L 161, s. 1; Mim. vyd. 14/001, s. 31).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 438/2001 z 2. marca 2001, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES) č. 1260/1999, pokiaľ ide o systémy riadenia a kontroly pre pomoc poskytovanú v rámci štrukturálnych fondov (Ú. v. ES L 63, s. 21; Mim. vyd. 14/001, s. 132).


title: Vec T-614/15: Žaloba podaná 29. októbra 2015 – Azur Space Solar Power/ÚHVT (Zobrazenie čiernej čiary)

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/64

         Žaloba podaná 29. októbra 2015 – Azur Space Solar Power/ÚHVT (Zobrazenie čiernej čiary)
   (Vec T-614/15)
   (2016/C 038/86)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Azur Space Solar Power GmbH (Heilbronn, Nemecko) (v zastúpení: J. Nicodemus, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis ochrannej známky označujúci Európsku úniu vo vzťahu k obrazovej ochrannej známke (Zobrazenie čiernej čiary) – Prihláška č. 1 201 652.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 2. septembra 2015 vo veci R 3233/2015-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-376/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 2. marca 2017 – Oberösterreichische Landesbank/SRB

text:
               26.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 202/28

         Uznesenie Všeobecného súdu z 2. marca 2017 – Oberösterreichische Landesbank/SRB
   (Vec T-376/16) (1)

   (2017/C 202/44)
   Jazyk konania: nemčina
   Predseda ôsmej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 343, 19.9.2016.


title: Vec T-41/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 2. decembra 2015 – Novartis/ÚHVT – Mabxience (HERTIXAN) („Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Späťvzatie námietky — Zastavenie konania“)

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/58

         Uznesenie Všeobecného súdu z 2. decembra 2015 – Novartis/ÚHVT – Mabxience (HERTIXAN)
   (Vec T-41/15) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania“))
   (2016/C 038/77)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Novartis AG (Bazilej, Švajčiarsko) (v zastúpení: M. Douglas, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: S. Palmero Cabezas, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Mabxience SA (Montevideo, Uruguaj)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 31. októbra 2014 (vec R 2550/2013-1), ktoré sa týkalo námietkového konania medzi Novartis AG a Mabxience SA

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Novartis AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 107, 30.3.2015.


title: Uznesenie Súdu prvého stupňa z 9. júna 2005 vo veci T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (Ochranná známka Spoločenstva — Námietka — Späťvzatie námietky — Zastavenie konania)

text:
               17.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 229/16

      UZNESENIE SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 9. júna 2005
   vo veci T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietka - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania)
   (2005/C 229/34)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG, so sídlom v Berlíne, v zastúpení: K.-D. Rathke, advokát, proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (splnomocnení zástupcovia: A. von Mühlendahl a G. Schneider), ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT, ktorý vstúpil do konania pred Súdom prvého stupňa: Roberto Traiteur SASU (predtým Roberto S.A., so sídlom v Chevilly (Francúzsko), v zastúpení: R. Milchior, advokát, ktorej predmetom je žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 28. februára 2002 (vec R 1155/2000-4) v námietkovom konaní medzi Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG a Roberto S.A., Súd prvého stupňa (druhá komora), v zložení: predseda komory J. Pirrung, sudcovia A. W. H. Meij a N. Forwood, tajomník: H. Jung, vydal 9. júna 2005 uznesenie, ktorého výrok znie:

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Každý účastník znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 202, 24.8.2002.


title: Vec C-303/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) 29. júna 2007 – Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy/Uudenmaan verovirasto a Helsingin kaupunki

text:
               8.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) 29. júna 2007 – Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy/Uudenmaan verovirasto a Helsingin kaupunki
   (Vec C-303/07)
   (2007/C 211/39)
   Jazyk konania: fínčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy

      Ďalší účastníci konania: Uudenmaan verovirasto a Helsingin kaupunki (Vyššie finančné riaditeľstvo Udenmaa a mesto Helsinki)
   Prejudiciálna otázka
   Majú sa články 43 ES a 48 ES, ako aj články 56 ES a 58 ES vykladať v tom zmysle, že akciová spoločnosť alebo investičný fond založené podľa fínskeho práva a SICAV založená podľa luxemburského práva sa musia považovať za porovnateľné, aby mohli uplatniť základné slobody, ktoré im zaručujú ustanovenia uvedených článkov, aj napriek tomu, že fínske právo nepozná formu spoločnosti, ktorá by úplne zodpovedala SICAV, berúc pritom do úvahy skutočnosť, že SICAV, ktorá je spoločnosťou založenou podľa luxemburského práva, nie je uvedená na zozname spoločností, na ktoré sa vzťahuje článok 2 písm. a) smernice 90/435/EHS (1) – ktorej bola prispôsobená fínska úprava zrážkovej dane uplatniteľná vo veci samej –, a skutočnosť že SICAV je podľa luxemburských vnútroštátnych daňových predpisov oslobodená od dane z príjmu? Je za týchto okolností v rozpore s uvedenými článkami Zmluvy ES skutočnosť, že SICAV so sídlom v Luxembursku nie je vo Fínsku ako príjemca dividend oslobodená od zrážkovej dane odvádzanej z dividend?

      (1)  Smernica Rady 90/435/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch (Ú. v. ES L 225, 1990, s. 6; Mim. vyd. 09/001, s. 147).


title: Vec F-19/10: Žaloba podaná 29. marca 2010 — Marsili/Komisia

text:
               19.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/57

      Žaloba podaná 29. marca 2010 — Marsili/Komisia
      (Vec F-19/10)
      (2010/C 161/91)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Letizia Marsili (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, C. Mereu a M. Velardo, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Predmet a opis sporu

      Zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým rozhodla nezapísať žalobkyňu do zoznamu úspešných uchádzačov výberového konania EPSO/AST/51/08, ako aj náhrada škody spôsobenej žalobkyni

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  zrušiť rozhodnutie výberovej komisie zo 17. decembra 2009, ktorým rozhodla nezapísať žalobkyňu do zoznamu z výberového konania EPSO/AST5/51/08 a zaviazať žalovanú na náhradu škody predbežne zhodnotenej na 1 euro a ktorá sa presnejšie určí v tomto konaní, ako aj na zaplatenie vyrovnávacích úrokov a úrokov z omeškania vo výške 6,75 % sadzby za spôsobenú morálnu a majetkovú ujmu,

                  —

                  zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec F-100/13: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 25. septembra 2014 – Julien-Malvy a i./ESVČ (Verejná služba — Odmena — Zamestnanci ESVČ, ktorí pôsobia v tretej krajine — Rozhodnutie menovacieho orgánu, ktorým sa mení zoznam tretích krajín, v ktorých sú životné podmienky rovnaké ako bežné životné podmienky v Únii — Všeobecne platný akt — Prípustnosť žaloby — Ročné prehodnotenie príspevku na životné podmienky — Zrušenie)

text:
               10.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 395/64

      Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 25. septembra 2014 – Julien-Malvy a i./ESVČ
      (Vec F-100/13) (1)

      ((Verejná služba - Odmena - Zamestnanci ESVČ, ktorí pôsobia v tretej krajine - Rozhodnutie menovacieho orgánu, ktorým sa mení zoznam tretích krajín, v ktorých sú životné podmienky rovnaké ako bežné životné podmienky v Únii - Všeobecne platný akt - Prípustnosť žaloby - Ročné prehodnotenie príspevku na životné podmienky - Zrušenie))
      (2014/C 395/77)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Bruno Julien-Malvy (Tokio, Japonsko) a iní (v zastúpení: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaný: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (v zastúpení: S. Marquardt a M. Silva, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie rozhodnutia ESVČ, že príspevok na životné podmienky sa už nebude od 1. januára 2014 poskytovať zamestnancom v Argentíne, Čile, Číne (Hongkong), Japonsku, Malajzii, Singapure a na Taiwane.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  B. Julien-Malvy a ďalší žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe, znášajú svoje vlastné trovy konania.

                  3.

                  Európska služba pre vonkajšiu činnosť znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 45, 15.2.2014, s. 46.


title: Veci T-141/07, T-142/07, T-145/07 a T-146/07: Rozsudok Všeobecného súdu z  13. júla 2011 — General Technic-Otis a i./Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Trh inštalácie a údržby výťahov a eskalátorov — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Manipulácia s verejnými obchodnými súťažami — Rozdelenie trhov — Určenie cien“ )

text:
               10.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/44

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júla 2011 — General Technic-Otis a i./Komisia
   (Veci T-141/07, T-142/07, T-145/07 a T-146/07) (1)

   (Hospodárska súťaž - Kartely - Trh inštalácie a údržby výťahov a eskalátorov - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Manipulácia s verejnými obchodnými súťažami - Rozdelenie trhov - Určenie cien)
   2011/C 269/97
   Jazyky konania: francúzština a angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: General Technic-Otis Sàrl (Howald, Luxembursko) (v zastúpení: pôvodne M. Nosbusch, neskôr A. Winckler, advokáti, a J. Temple Lang, solicitor) (vec T-141/07), General Technic Sàrl (Howald) (v zastúpení: M. Nosbusch) (vec T-142/07), Otis SA (Dilbeek, Belgicko), Otis GmbH & Co. OHG (Berlín, Nemecko), Otis BV (Amersfoort, Holandsko) a Otis Elevator Company (Farmington, Connecticut, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Winckler a J. Temple Lang) (vec T-145/07), ako aj United Technologies Corporation (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Winckler a J. Temple Lang) (vec T-146/07)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: veci T-141/07, T-142/07, A. Bouquet, R. Sauer, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Condomines, advokát, a veci T-145/07 a T-146/07, A. Bouquet, R. Sauer a J. Bourke, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Condomines)

      Predmet veci

   Návrhy na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2007) 512 v konečnom znení z 21. februára 2007 o postupe podľa článku 81 [ES] (vec COMP/E-1/38.823 — Výťahy a eskalátory), alebo subsidiárne na zníženie pokút uložených žalobkyniam

      Výrok rozsudku

               1.

               Na účely vyhlásenia tohto rozsudku sa veci T-141/07, T-142/07, T-145/07 a T-146/07 spájajú.

               2.

               Žaloby sa zamietajú.

               3.

               General Technic-Otis Sàrl je povinná nahradiť trovy konania vo veci T-141/07.

               4.

               General Technic Sàrl je povinná nahradiť trovy konania vo veci T-142/07.

               5.

               Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV a Otis Elevator Company sú povinné nahradiť trovy konania vo veci T-145/07.

               6.

               United Technologies Corporation je povinná nahradiť trovy konania vo veci T-146/07.

      (1)  Ú. v. EÚ C 140, 23.6.2007.


title: Vec T-272/17: Žaloba podaná 5. mája 2017 – Webgarden/EUIPO (Dating Bracelet)

text:
               17.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 231/35

         Žaloba podaná 5. mája 2017 – Webgarden/EUIPO (Dating Bracelet)
   (Vec T-272/17)
   (2017/C 231/43)
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Webgarden Szolgátató és Kereskedelmi Kft. (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: G. Jambrik, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutý sporný dizajn: dizajn Spoločenstva „Dating Bracelet“ – prihláška č. 14450019.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 1. marca 2017 vo veci R 658/2016-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 4 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 20 Charty základných práv Európskej únie,

               —

               porušenie článku 21 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie.


title: Vec T-212/12: Žaloba podaná 21. mája 2012 — Ålands Industrihus/Komisia

text:
               28.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 227/22

         Žaloba podaná 21. mája 2012 — Ålands Industrihus/Komisia
   (Vec T-212/12)
   2012/C 227/38
   Jazyk konania: švédčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ålands Industrihus (Mariehamn, Fínsko) (v zastúpení: L. Laitinen, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie C 6/08 z 13. júla 2011 o opatreniach, ktoré prijala regionálna vláda Åland v prospech Ålands Industrihus Ab a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na nesprávnom uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ — neexistencia štátnej pomoci
               Žalobkyňa namieta, že kapitálový vklad a záruky za pôžičku nepredstavujú štátnu pomoc, pretože táto pomoc nenarušila hospodársku súťaž do takej miery, že by ovplyvnila obchod medzi členskými štátmi. Komisia zjavne nesprávne posúdila skutkové okolnosti veci najmä tým, že dospela k záveru, že neexistuje absolútna prekážka pre zahraničné podniky, aby vykonávali svoju činnosť v Åland, a už vôbec neexistuje prekážka, ktorá by týmto podnikom bránila investovať na miestnom trhu s nehnuteľnosťami.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na nesprávnom uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ s ohľadom na pojem súkromný investor — neexistencia štátnej pomoci
               Žalobkyňa namieta, že všetky kapitálové vklady boli zlučiteľné so zásadou investora v trhovom hospodárstve, a teda nenarušili ani neboli spôsobilé narušiť hospodársku súťaž do takej miery, aby bol ovplyvnený obchod medzi členskými štátmi. Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia s ohľadom na zlučiteľnosť opatrenia so zásadou investora v trhovom hospodárstve tým, že okrem iného nesprávne a svojvoľne posúdila výšku očakávaného zisku len na základe zisku za jeden rok. Podľa žalobkyne bol skutočný očakávaný zisk založený na kombinácii ročného zisku a očakávaného zvýšenia hodnoty.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení povinnosti zohľadniť existujúci systém pomoci týkajúci sa záruk
               Komisia nezohľadnila skutočnosť, že minimálne dve z predmetných záruk boli zahrnuté v existujúcej schéme pomoci.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na nesprávnom posúdení skutkových okolností a porušení povinnosti odôvodnenia
               Ak by sa napriek všetkému mali dotknuté opatrenia považovať za štátnu pomoc, sumy, ktoré sa majú vymôcť, sú nesprávne vypočítané. Po prvé, Komisia svojvoľne, na základe slabého, neúplného a veľmi stručného odôvodnenia konštatovala, že rozsah vymáhania zahŕňa celú sumu kapitálového vkladu. Po druhé, Komisia na základe neúplného odôvodnenia svojvoľne stanovila hodnotu prvkov pomoci týkajúcich sa záruk v nedôvodnej a nereálnej výške. Žalobkyňa namieta, že medzery a svojvoľná povaha odôvodnenia Komisie takmer znemožňujú, aby sa žalobkyňa mohla k tvrdeniam Komisie adekvátne vyjadriť.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na nesprávnom uplatnení pravidiel týkajúcich sa referenčnej sadzby
               Komisia pri výpočte prvkov štátnej pomoci týkajúcich sa záruk uplatnila retroaktívne svoje oznámenie o revízii spôsobu stanovenia referenčných a diskontných sadzieb (1). Toto nespravodlivé retroaktívne uplatnenie znamenalo, že sa určila vyššia hodnota prvkov štátnej pomoci týkajúcich sa záruk, ktoré sa majú vymôcť, ako by bola v prípade, ak by sa výpočet zakladal na správnom dokumente, ktorým je podľa žalobkyne oznámenie Komisie 97/C 273/03 o spôsobe stanovenia referenčných a diskontných sadzieb (2), ktoré bolo platné a účinné v čase poskytnutia záruk.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na legitímnych očakávaniach žalobkyne v súvislosti so štátnou pomocou
               Žalobkyňa mala na základe skutkových okolností uvedených vyššie v prvom, druhom a treťom žalobnom dôvode legitímne očakávania, že opatrenia regionálnej vlády netvorili nezákonnú štátnu pomoc. Žalobkyňa sa napriek tomu obrátila s touto otázkou na regionálnu vládu, ktorá potvrdila, že opatrenia sú súčasťou oznámenej štátnej pomoci.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod založený na tvrdení, že rozhodnutie Komisie ohrozuje právnu istotu a obmedzuje systém vlastníckych vzťahov v zmysle článku 345 ZFEÚ
               Komisia úplne prehliadla konkurenčnú investíciu, ktorú uskutočnila obec Mariehamn, čo žalobkyni znemožňuje, aby v prípade vymáhania zaobchádzala so spoločníkmi rovnakým spôsobom v súlade so záväznými ustanoveniami fínskeho práva obchodných spoločností. Opomenutie Komisie teda narúša konečný hospodársky výsledok dotknutých subjektov takým spôsobom, že rozhodnutie porušuje článok 345 ZFEÚ, v zmysle ktorého sa Zmluvy nedotýkajú úpravy vlastníckych vzťahov uplatňovanej v členských štátoch.

      (1)  Ú. v. EÚ 2008, C 14, s. 6.

      (2)  Ú. v. ES 1997, C 273, s. 3; Mim. vyd. 08/001, s. 146.


title: Výmaz veci T-187/04

text:
               18.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 314/28

         Výmaz veci T-187/04 (1)

   (2004/C 314/64)

      (Jazyk konania: francúzština)

   Uznesením z 13. októbra 2004 predseda štvrtej komory Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci T-187/04: Pascal Hallez proti Komisii Európskych spoločenstiev.

      (1)  Ú. v. EÚ C 201 zo 7.8.2004


title: Vec T-170/07: Žaloba podaná 8. mája 2007 – Opus Arte UK/ÚHVT – Arte (OPUS ARTE)

text:
               21.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 170/28

         Žaloba podaná 8. mája 2007 – Opus Arte UK/ÚHVT – Arte (OPUS ARTE)
   (Vec T-170/07)
   (2007/C 170/56)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Opus Arte UK Ltd (Waldron, Anglicko) (v zastúpení: D. McFarland, barrister a J. A. Alchin, solicitor)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Arte G. E. I. E. (Štrasburg, Francúzsko)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 8. marca 2007 vo veci R 733/2005-1, a

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka: obrazová ochranná známka Spoločenstva „Opus Arte“ pre výrobky a služby zaradené do tried 9, 16, 25 a 41 – prihláška č. 2 551 778.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: ARTE G. E. I. E.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: obrazová a slovná ochranná známka Spoločenstva a národná obrazová a slovná ochranná známka obsahujúce slovo „ARTE“ najmä pre výrobky a služby zaradené do tried 9, 16, 25 a 41.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky v celom jej rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: vyhovenie odvolaniu len pokiaľ ide o triedu 41 pre služby „výroba a distribúcia filmov a televíznych programov“ a povolenie zápisu ochrannej známky pre ostatné výrobky a služby uvedené v prihláške.

      Dôvody žaloby:

   žalobca na podporu svojej žaloby uvádza dva právne žalobné dôvody.
   Po prvé žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje články 73 a 74 nariadenia Rady (ES) č. 40/94 (ďalej len „NROZ“). Podľa žalobcu odvolací senát nemal odmietnuť zohľadniť relevantné skutočnosti, dôkazy a tvrdenia predložené žalobcom a ani nemal svoje rozhodnutie založiť na skutočnostiach, ktoré neboli predtým namietané žiadnym z účastníkov konania, a na neurčitých a nepodložených tvrdeniach namietateľa.
   Po druhé žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 8 ods. 1 písm. b) NROZ tým, že vyvodzuje záver o pravdepodobnosti zámeny medzi „ARTE“ a „OPUS ARTE“. Podľa žalobcu takýto záver nemožno opierať o spornú podobnosť ochranných známok a ani nemožno platne vyvrátiť domnienky predložením dôkazu o neexistencii zámeny a skutočnou neexistenciou akéhokoľvek dôkazu o zámene a nerušenej spoluexistencii ochranných známok na európskom trhu.