title: Vec C-522/04: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  5. júla 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Voľný pohyb osôb — Voľný pohyb pracovníkov — Slobodné poskytovanie služieb — Sloboda usadiť sa — Voľný pohyb kapitálu — Články 28, 31, 36 a 40 Dohody o Európskom hospodárskom priestore — Smernica 2002/83/ES — Daňová právna úprava stanovujúca menej výhodné zaobchádzanie s poistným na profesijné dôchodkové poistenie zaplateným poisťovniam usadeným v zahraničí — Zdanenie istiny a odkupnej hodnoty zaplatených príjemcom, ktorí zmenili svoje bydlisko do zahraničia, v Belgicku — Daňová dohoda o zamedzení dvojitého zdanenia — Zodpovedný zástupca)

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/4

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 5. júla 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-522/04) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Voľný pohyb osôb - Voľný pohyb pracovníkov - Slobodné poskytovanie služieb - Sloboda usadiť sa - Voľný pohyb kapitálu - Články 28, 31, 36 a 40 Dohody o Európskom hospodárskom priestore - Smernica 2002/83/ES - Daňová právna úprava stanovujúca menej výhodné zaobchádzanie s poistným na profesijné dôchodkové poistenie zaplateným poisťovniam usadeným v zahraničí - Zdanenie istiny a odkupnej hodnoty zaplatených príjemcom, ktorí zmenili svoje bydlisko do zahraničia, v Belgicku - Daňová dohoda o zamedzení dvojitého zdanenia - Zodpovedný zástupca)
   (2007/C 199/06)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: R. Lyal a D. Triantafyllou, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: E. Dominkovits a M. Wimmer, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článkov 18, 39, 43, 49 a 56 Zmluvy ES, článkov 28, 31, 36 a 40 Dohody o EHP, ako aj článkov 5 ods. 1 a 53 ods. 2 smernice 2002/83/ES Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení (Ú. v. ES L 345, s. 1; Mim. vyd. 06/006, s. 3) – Daňová právna úprava stanovujúca menej výhodné zaobchádzanie s poistným na profesijné dôchodkové poistenie zaplateným poisťovniam usadeným v zahraničí, zdanenie istiny a odkupnej hodnoty zaplatených príjemcom, ktorí zmenili svoje bydlisko do zahraničia, v Belgicku, ako aj povinnosť týchto poisťovní mať zodpovedného zástupcu v Belgicku za účelom zaplatenia ročnej dane z poistných zmlúv
   Výrok rozsudku

               1.

                           —

                           Viaže odpočítateľnosť poistného plateného zamestnávateľom, ktoré je splatné na základe doplnkového starobné poistenia a doplnkové poistenia pre prípad predčasnej smrti, na podmienku stanovenú článkom 59 zákona o dani z príjmov z roku 1992, zosúladeným kráľovským nariadením z 10. apríla 1992, v znení zákona z 28. apríla 2003 o doplnkových dôchodkoch a o ich daňovom režime a o niektorých doplnkových výhodách v oblasti sociálneho zabezpečenia, že poistné sa má zaplatiť poisťovni alebo vzájomnému poisťovaciemu fondu usadeným v Belgicku,

                           —

                           viaže zníženie dane z dôvodu dlhodobého sporenia, ktoré sa priznáva na základe článkov 145/1 a 145/3 zákona o dani z príjmov z roku 1992 (v znení zákona z 28. apríla 2003) za poistné platené zamestnancom na doplnkové starobné poistenie a doplnkové poistenie pre prípad predčasnej smrti alebo na doplnkový dôchodok, odvedené zamestnávateľom formou zrážky z odmien vyplatených zamestnancovi alebo podnikom formou zrážky z odmien vyplatených riaditeľovi podniku, ktorý nie je v pracovnoprávnom vzťahu, na podmienku, že toto poistné sa má zaplatiť poisťovni alebo vzájomnému poisťovaciemu fondu usadeným v Belgicku],

                           —

                           v článku 364a prvom odseku zákona o dani z príjmov z roku 1992 v znení zákona z 28. apríla 2003 stanovilo, že ak istina, odkupná hodnota a úspory sú podľa článku 34 toho istého zákona vyplácané alebo poskytnuté daňovníkovi, ktorý predtým zmenil svoje bydlisko alebo stredisko svojich majetkových záujmov do zahraničia, potom platí domnienka, že k platbe alebo poskytnutiu došlo v deň, ktorý predchádza tejto zmene a považuje za poskytnutie na základe druhého odseku uvedeného článku 364a: každý prevod uvedený v článku 34 ods. 2 bode 3 toho istého zákona sa považuje za poskytnutie v tom zmysle, že každý poisťovateľ je povinný podľa článku 270 uvedeného zákona vykonať zrážku dane, a to z istiny a z odkupnej hodnoty zaplatených nerezidentovi, ktorý bol kedykoľvek belgickým daňovým rezidentom, pokiaľ táto istina alebo odkupná hodnota boli vytvorené úplne alebo čiastočne v období, kedy dotknutá osoba bola belgickým daňovým rezidentom, a to aj vtedy, ak dvojstranné daňové dohody uzatvorené Belgickým kráľovstvom priznávajú druhému zmluvnému štátu právo zdaniť takéto príjmy,

                           —

                           zdaňuje na základe článku 364b CIR 1992 prevody istín a odkupných hodnôt vytvorené prostredníctvom poistného plateného zamestnávateľom alebo poistného plateného zamestnancom na doplnkový dôchodok, ktoré uskutočnil dôchodkový fond alebo poisťovacia organizácia u ktorej boli vytvorené v prospech príjemcu alebo jeho právnych nástupcov na iný dôchodkový fond alebo inú poisťovaciu organizáciu usadenú mimo Belgicka, zatiaľ čo takýto prevod nie je zdaniteľným postupom, ak istiny alebo odkupné hodnoty sú prevedené na iný dôchodkový fond alebo inú poisťovaciu organizáciu usadenú v Belgicku

                           —

                           požaduje na základe článku 224/2a všeobecného nariadenia o daniach vo forme kolkov, vydaného kráľovským nariadením 3. marca 1927, v znení kráľovského nariadenia z 30. júla 1994, od zahraničných poisťovateľov, ktorí nemajú prevádzkareň v Belgicku, aby pred začatím poskytovania služieb v Belgicku ustanovili odsúhlaseného zodpovedného zástupcu s bydliskom v Belgicku, ktorý sa belgickému štátu osobne a písomne zaručí za zaplatenie ročnej dane z poistných zmlúv, úrokov a penále, ktoré by mohli vzniknúť v súvislosti so zmluvami, ktoré sa týkajú rizík nachádzajúcich sa v Belgicku,

                     nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článkov 18 ES, 39 ES, 43 ES a 49 ES, z článkov 28, 31 a 36 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992, ako aj ako aj z článku 4 smernice 92/96/EHS Rady z 10. novembra 1992 o koordinácií zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho životného poistenia a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 79/267/EHS a 90/619/EHS (tretia smernica o životnom poistení), po prepracovaní článok 5 ods. 1 a článku 53 ods. 2 smernice 2002/83/ES Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení.

               2.

               Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Belgické kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 249, 14.10.2006.


title: Vec T-758/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 18. júla 2017 – EDF Toruń/ECHA („REACH — Poplatok za registráciu látky — Zníženie priznané SME — Chybné vyhlásenie o veľkosti podniku — Rozhodnutie ukladajúce administratívny poplatok — Odporúčanie 2003/361/ES — Legitímna dôvera — Proporcionalita — Kritériá výpočtu výšky administratívneho poplatku“)

text:
               28.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/36

         Rozsudok Všeobecného súdu z 18. júla 2017 – EDF Toruń/ECHA
   (Vec T-758/15) (1)

   ((„REACH - Poplatok za registráciu látky - Zníženie priznané SME - Chybné vyhlásenie o veľkosti podniku - Rozhodnutie ukladajúce administratívny poplatok - Odporúčanie 2003/361/ES - Legitímna dôvera - Proporcionalita - Kritériá výpočtu výšky administratívneho poplatku“))
   (2017/C 283/54)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: EDF Toruń SA (Toruń, Poľsko) (v zastúpení: K. Sienkiewicz, advokát)

      Žalovaná: Európska chemická agentúra (ECHA) (v zastúpení: J.-P. Trnka, C. Schultheiss a M. Heikkilä, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci C. Garcia Molyneux, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podľa článku 263 ZFEÚ na vyhlásenie neplatnosti jednak rozhodnutia ECHA SME(2015) 4950 z 3. novembra 2015, ktorým sa konštatovalo, že žalobkyňa nesplnila podmienky na priznanie zníženia poplatku pre malé podniky, a ktorým sa jej uložil administratívny poplatok, a jednak faktúry č. 10054011, ktorú vydala ECHA vzhľadom na prijatie rozhodnutia SME(2015) 4950

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               EDF Toruń S.A. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 68, 22.2.2016.


title: Vec C-614/10: Žaloba podaná 22. decembra 2010 — Európska komisia/Rakúska republika

text:
               5.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 72/13

         Žaloba podaná 22. decembra 2010 — Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-614/10)
   2011/C 72/22
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: B. Martenczuk a B.-R. Killmann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Rakúska republika si tým, že v Rakúsku platná právna úprava týkajúca sa ako dozorného orgánu pre ochranu osobných údajov zriadenej Datenschutzkommission (komisia pre ochranu osobných údajov) nespĺňa kritérium úplnej nezávislosti, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ods. 1 druhej vety smernice 95/46/ES,

               —

               zaviazať Rakúsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia zastáva názor, že nezávislosť Datenschutzkommission ako dozorného orgánu pre kontrolu právnych predpisov v oblasti ochrany osobných údajov v Rakúsku nie je zabezpečená.
   Datenschutzkommission je úzko organizačne prepojená na Bundeskanzleramt (úrad spolkového kancelára). Tento úrad kontroluje službu spolupracovníkov Datenschutzkommission a je aj zodpovedný za ich materiálne vybavenie. Vedenie Datenschutzkommission má navyše na starosti úradník Bundeskanzleramtu, ktorý je aj počas tejto svojej činnosti viazaný pokynmi svojho zamestnávateľa a podlieha jeho kontrole. Táto situácia vedie ku zjavným konfliktom lojality a záujmov.
   Bundeskanzler (spolkový kancelár), ktorý podlieha, ako ostatné verejné inštitúcie, kontrole Datenschutzkommission, má aj voči tejto komisii rozsiahle práva týkajúce sa kontroly a udeľovania príkazov. Bundeskanzler má tak možnosť sa kedykoľvek a bez akéhokoľvek konkrétneho dôvodu informovať o všetkých otázkach vedenia Datenschutzkommission. Existuje preto nebezpečenstvo, že toto právo môže byť využité na vykonávanie politického vplyvu.


title: Vec C-523/06: Žaloba podaná 22. decembra 2006 – Komisia/Fínsko

text:
               24.2.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/17

         Žaloba podaná 22. decembra 2006 – Komisia/Fínsko
   (Vec C-523/06)
   (2007/C 42/28)
   Jazyk konania: fínčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Huttunen a K. Simonsson, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Fínska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Fínska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 5 ods. 1 a článku 16 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/59/ES (1) z 27. novembra 2000 o prístavných zberných zariadeniach na lodný odpad a zvyšky nákladu tým, že nevypracovala plány zberu a spracovávania odpadu pre všetky prístavy,

               —

               zaviazať Fínsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice uplynula 28. decembra 2002.

      (1)  Ú. v. ES L 332, 28.12.2000, s. 81; Mim. vyd. 07/005, s. 358.


title: Vec C-562/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Bruxelles (Belgicko) 31. októbra 2013 — Centre public d’action sociale d’Ottignies-Louvain-La-Neuve/Moussa Abdida

text:
               11.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Bruxelles (Belgicko) 31. októbra 2013 — Centre public d’action sociale d’Ottignies-Louvain-La-Neuve/Moussa Abdida
   (Vec C-562/13)
   2014/C 9/32
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour du travail de Bruxelles

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: Centre public d’action sociale d’Ottignies-Louvain-La-Neuve

      Odporca: Moussa Abdida

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa smernice 2004/83/ES (1), 2005/85/ES (2) a 2003/9/ES (3) vykladať tak, že členskému štátu, ktorý stanovuje, že cudzinec, ktorý „trpí chorobou, ktorá môže znamenať skutočné nebezpečenstvo pre jeho život alebo fyzickú integritu, alebo skutočné nebezpečenstvo neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania v prípade, že v jeho krajine pôvodu neexistuje žiadna primeraná liečba“, má právo na doplnkovú ochranu v zmysle článku 15 písm. b) smernice 2004/83/CE, ukladajú povinnosť

                           —

                           stanoviť prostriedok nápravy s odkladným účinkom proti správnemu rozhodnutiu, ktorým bolo odmietnuté právo na pobyt a/alebo doplnkovú ochranu a nariadené opustiť územie,

                           —

                           zabezpečiť v rámci svojho režimu sociálnej pomoci alebo prijímacieho systému iné základné potreby navrhovateľa ako potreby zdravotnej starostlivosti až dovtedy, kým nebude vydané rozhodnutie o prostriedku nápravy podanom proti tomuto správnemu rozhodnutiu?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku, ukladá Charta základných práv, a najmä jej články 1 až 3 (ľudská dôstojnosť, právo na život a nedotknuteľnosť), článok 4 (zákaz neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania), článok 19 ods. 2 (právo nebyť vyhostený do štátu, v ktorom existuje vážne nebezpečenstvo neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania), články 20 a 21 (rovnosť a zákaz diskriminácie vzhľadom na ostatné kategórie žiadateľov o doplnkovú ochranu) a/alebo jej článok 47 (právo na účinný prostriedok nápravy), členskému štátu, ktorý do svojho právneho poriadku preberá smernice 2004/83/ES, 2005/85/ES a 2003/9/ES, povinnosť stanoviť prostriedok nápravy s odkladným účinkom a zabezpečenie základných potrieb uvedených v otázke č. 1?

      (1)  Smernica Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany (Ú. v. EÚ L 304, s. 12; Mim. vyd. 19/007, s. 96).

      (2)  Smernica Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca (Ú. v. EÚ L 326, s. 13).

      (3)  Smernica Rady 2003/9/ES z 27. januára 2003, ktorou sa ustanovujú minimálne normy pre prijímanie žiadateľov o azyl (Ú. v. ES L 31, s. 18; Mim. vyd. 19/006, s. 101).


title: Vec C-290/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 24. mája 2016 – Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               19.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 24. mája 2016 – Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Vec C-290/16)
   (2016/C 343/34)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG

      Žalovaný: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa ustanovenie článku 23 ods. 1 tretia veta nariadenia (ES) č. 1008/2008 (1) vykladať v tom zmysle, že leteckí dopravcovia musia pri zverejnení leteckého cestovného uviesť dane, letiskové poplatky, iné platby, prirážky alebo poplatky, ktoré sú uvedené v písmenách b), c) a d), v skutočnej výške, a preto ich nesmú čiastočne zahrnúť do svojho leteckého cestovného podľa písmena a) tohto ustanovenia?

               2.

               Má sa ustanovenie článku 22 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1008/2008 vykladať v tom zmysle, že bráni uplatneniu vnútroštátnej právnej úpravy týkajúcej sa všeobecných obchodných podmienok, ktorá má svoj základ v práve Únie, podľa ktorej od zákazníkov, ktorí na let nenastúpili alebo ho zrušili, nemožno vyberať samostatný poplatok za spracovanie?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 z 24. septembra 2008 o spoločných pravidlách prevádzky leteckých dopravných služieb v Spoločenstve, Ú. v. EÚ L 293, 2008, s. 3.


title: Vec C-353/05: Žaloba podaná 22. septembra 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu

text:
               12.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/13

         Žaloba podaná 22. septembra 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu
   (Vec C-353/05)
   (2005/C 281/25)
   Jazyk konania: francúzština
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Bernard Schima a Florence Simonetti, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 22. septembra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Luxemburskému veľkovojvodstvu.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1)

               určil, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že neprijalo všetky zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/54/ES (1) z 26. júna 2003 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrickou energiou a o zrušení smernice 96/92/ES, alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice;

               2)

               zaviazal Luxemburské veľkovojvodstvo nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prijatie opatrení na prebratie smernice uplynula 1. júla 2004.

      (1)  Ú. v. EÚ L 176, 15.7.2003, s. 37.


title: Vec C-179/06: Žaloba podaná  5. apríla 2006  – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               17.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/26

         Žaloba podaná 5. apríla 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-179/06)
   (2006/C 143/49)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: D. Recchia, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Talianska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že tým, že obec Altamura a región Puglia schválili zmenu urbanistického plánu počnúc od decembra 2000 spočívajúcu v sérii krokov priemyselnej výstavby s možným závažným vplyvom na OCHÚ a SICp IT 9120007 Murgia Alta bez toho, aby sa uskutočnil predbežný odhad dosahov, aspoň pokiaľ ide o vplyv na OCHÚ, si Talianska republika nesplnila povinnosti vyplývajúce z ustanovení článku 6 ods. 3 v spojení s článkom 7 smernice 92/43/EHS (1),

               —

               zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Zmena urbanistického plánu týkajúca sa vybavenia vo vnútri OCHÚ a SICp IT 9120007 Murgia Alta nebola predmetom primeraného odhadu dosahov na uvedenú lokalitu, tak ako to ukladá článok 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS.
   Uznesenia obce Altamura a regionálnej rady, ktorými sa schválila táto zmena urbanistického plánu, boli prijaté v rozpore s citovanými ustanoveniami Spoločenstva, pretože tieto zmeny mohli pravdepodobne významne ovplyvniť OCHÚ a SICp IT 9120007 Murgia Alta, pričom neboli predmetom odhadu dosahov.
   Dôvod, pre ktorý sa neuskutočnil tento odhad, je zjavne v rozpore s právnou úpravou Spoločenstva. V skutočnosti spočíva v tom, že objem prác bol nižší ako hranica stanovená vnútroštátnou úpravou, ktorá prebrala smernicu 85/337/EHS (2), v znení zmien a doplnení, a smernicu 92/43/EHS. Napriek tomu článok 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS podriaďuje „akýkoľvek plán alebo projekt“, ktorý môže pravdepodobne významne ovplyvniť túto lokalitu, povinnosti odhadu jeho vplyvov a neobmedzuje sa na uplatnenie tejto povinnosti na zoznam projektov, ktorých veľkosť prekračuje vopred stanovenú hranicu.

      (1)  Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102.

      (2)  Ú. v. ES L 175, s. 40; Mim. vyd. 15/001, s. 248.


title: Vec C-443/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 29. augusta 2011 — F. P. Jeltes, M. A. Peeters, J. G. J. Arnold/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

text:
               3.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 355/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 29. augusta 2011 — F. P. Jeltes, M. A. Peeters, J. G. J. Arnold/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
   (Vec C-443/11)
   2011/C 355/12
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: F. P. Jeltes, M. A. Peeters, J. G. J. Arnold

      Žalovaný: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Zostáva počas platnosti nariadenia č. 883/2004 (1) naďalej zachovaná doplňujúca funkcia rozsudku Miethe (2), vydaného počas platnosti nariadenia č. 1408/71 (3), ktorá spočíva vo vytvorení práva voľby pre atypických cezhraničných pracovníkov, pokiaľ ide o členský štát, v ktorom sa zaregistrujú na sprostredkovanie zamestnania a z ktorého preto dostanú dávky v nezamestnanosti, pretože perspektívy opätovného zaradenia do pracovného procesu sú najväčšie v členskom štáte ich voľby? Alebo článok 65 nariadenia č. 883/2004 z celkového hľadiska už v dostatočnej miere zabezpečuje, že úplne nezamestnaní pracovníci dostanú dávky za podmienok, ktoré sú pre ich hľadanie práce najvýhodnejšie, a rozsudok Miethe stratil svoju pridanú hodnotu?

               2.

               Bráni právo Únie, v tomto prípade článok 45 ZFEÚ alebo článok 7 ods. 2 nariadenia č. 1612/68 (4), rozhodnutiu členského štátu nepriznať migrujúcemu pracovníkovi (cezhraničnému pracovníkovi), ktorý sa stal úplne nezamestnaným a ktorý bol naposledy zamestnaný v tomto členskom štáte a o ktorom možno vzhľadom na existujúce sociálne a rodinné väzby predpokladať, že má v tomto členskom štáte najlepšie perspektívy na opätovné zaradenie do pracovného procesu, dávky v nezamestnanosti podľa právnych predpisov tohto členského štátu len z toho dôvodu, že má bydlisko v inom členskom štáte?

               3.

               Aká je — pri zohľadnení článku 87 ods. 8 nariadenia č. 883/2004, článku 17 Charty základných práv Európskej únie, ako aj zásady právnej istoty — odpoveď na vyššie uvedenú otázku, ak sa takémuto pracovníkovi už pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 883/2004 poskytovali dávky v nezamestnanosti podľa práva bývalého štátu zamestnania a maximálna doba poskytovania dávok ani lehota na obnovenie nároku na poskytovanie dávok k tomuto okamihu ešte neuplynula (a poskytovanie dávok bolo zastavené, pretože nezamestnaný nastúpil do nového zamestnania)?

               4.

               Bude odpoveď na druhú prejudiciálnu otázku iná, ak sa dotknutým nezamestnaným cezhraničným pracovníkom prisľúbilo, že môžu žiadať o obnovenie svojho nároku na dávky v prípade, že sa po nastúpení do nového zamestnania stanú opäť nezamestnanými, a takéto informácie sa v dôsledku nejasností vo vykonávacej praxi ukázali ako nesprávne alebo nejednoznačné?

      (1)  Nariadenie (ES) Európskeho parlamentu a Rady 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (Ú. v. EÚ L 166, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72).

      (2)  Rozsudok z 12. júna 1986, Miethe/Bundesanstalt für Arbeit (1/85, Zb. s. 1837).

      (3)  Nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35).

      (4)  Nariadenie Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 257, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 15).


title: Vec C-4/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Verwaltungsgericht Aachen z 29. decembra 2004, ktorý súvisí s konaním: Hasan Güzeli proti Oberbürgermeister der Stadt Aachen

text:
               5.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 57/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Verwaltungsgericht Aachen z 29. decembra 2004, ktorý súvisí s konaním: Hasan Güzeli proti Oberbürgermeister der Stadt Aachen
   (Vec C-4/05)
   (2005/C 57/37)
   Jazyk konania: nemčina
   Verwaltungsgericht Aachen (Nemecko) podal uznesením z 29. decembra 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Hasan Güzeli proti Oberbürgermeister der Stadt Aachen (primátor mesta Aachen) a bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 6. januára 2005.
   Verwaltungsgericht Aachen žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Zakazuje zákaz diskriminácie podľa článku 10 ods. 1 rozhodnutia 1/80 členskému štátu odmietnuť po dobu trvania zamestnania ďalší pobyt tureckému pracovníkovi v situácii žalobcu, ktorý bol v čase uplynutia pôvodne udeleného vnútroštátneho povolenia na pobyt súčasťou pravidelného trhu práce členského štátu a mal pracovné povolenie na dobu neurčitú?
               Je v tejto súvislosti relevantné, že pracovné povolenie tureckého migrujúceho pracovníka

                           —

                           bolo podľa vnútroštátneho práva udelené na dobu neurčitú,

                           —

                           bolo podľa vnútroštátneho práva síce udelené v závislosti od trvania pôvodného povolenia na pobyt, avšak nezaniká automaticky uplynutím doby platnosti povolenia na pobyt, ale platí až dovtedy, kým sa cudzinec nesmie už ani predbežne zdržovať v členskom štáte?

               2.

               Môže členský štát v zmysle článku 10 ods. 1 rozhodnutia 1/80 odmietnuť pobyt tureckému pracovníkovi, keď tento po uplynutí jeho posledného povolenia na pobyt pracuje ako sezónny pracovník, t. j. je v období medzi zamestnaniami bez práce?

               3.

               Má zmena právnej úpravy vnútroštátneho cudzineckého práva vykonaná po uplynutí pôvodne udeleného povolenia na pobyt vplyv na zákaz odmietnutia ďalšieho pobytu, ktorý vyplýva z článku 10 ods. 1 rozhodnutia 1/80?


title: Vec T-115/13: Žaloba podaná 22. februára 2013 — Dennekamp/Parlament

text:
               20.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 114/43

         Žaloba podaná 22. februára 2013 — Dennekamp/Parlament
   (Vec T-115/13)
   2013/C 114/66
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Gert-Jan Dennekamp (Giethoorn, Holandsko) (v zastúpení: O. Brouwer a T. Oeyen, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Parlamentu z 11. decembra 2012 o odmietnutí prístupu a) k dokumentom, ktoré preukazujú, ktorí súčasní členovia Európskeho parlamentu (ďalej len „členovia Parlamentu“) sú členmi doplnkového dôchodkového systému (ďalej len „systém dôchodkového poistenia“); b) k zoznamu mien členov Parlamentu, ktorí boli členmi systému dôchodkového poistenia po septembri 2005 a c) k zoznamu mien súčasných členov systému dôchodkového poistenia, ktorým Parlament platí mesačné príspevky. Toto rozhodnutie bolo žalobcovi oznámené 12. decembra 2012 v liste s referenčným označením A(2012) 13180 a

               —

               zaviazal Parlament na náhradu trov konania žalobcu podľa článku 87 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, vrátane trov konania vedľajších účastníkov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článkov 11 a 42 Charty základných práv Európskej únie, na nesprávnom právnom posúdení pri uplatnení článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 1049/2001 (1) v spojení s článkom 8 písm. b) nariadenia (ES) č. 45/2001 (2), pretože napadnuté rozhodnutie neoprávnene obmedzuje rozsah práva prijímať a rozširovať informácie podľa článku 11 Charty základných slobôd Európskej únie (ďalej len „Charta“) a práva na prístup k oficiálnym dokumentom podľa článku 42 Charty, nesprávnym uplatnením článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 1049/2001 v spojení s článkom 8 písm. b) nariadenia (ES) č. 45/2001, v tom, že:

                           —

                           po prvé, Parlament sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď dospel k záveru, že žalobca nepredložil jasné a oprávnené dôvody, ktoré by preukazovali nevyhnutnosť sprístupniť osobné údaje zahrnuté v požadovaných dokumentoch,

                           —

                           po druhé, Parlament dospel k nesprávnemu záveru, že informácie o členstve v systéme dôchodkového poistenia patria do súkromnej sféry dotknutých členov Parlamentu a

                           —

                           po tretie, Parlament sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že legitímny záujem dotknutých členov Parlamentu prevažuje nad nevyhnutnosťou sprístupnenia údajov.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že Parlament si v dôsledku svojich nesprávnych právnych posúdení nesplnil svoju povinnosť dostatočne a primerane odôvodniť napadnuté rozhodnutie, a tým porušil povinnosť odôvodnenia podľa článku 296 ZFEÚ.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, s. 1; Mim. vyd. 13/026, s. 102).


title: Vec C-390/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cyprus) 18. augusta 2014 – Astinomikos Diefthindis Larnakas/Masoud Mehrabipari

text:
               20.10.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 372/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cyprus) 18. augusta 2014 – Astinomikos Diefthindis Larnakas/Masoud Mehrabipari
   (Vec C-390/14)
   2014/C 372/10
   Jazyk konania: gréčtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Eparchiako Dikastirio Larnakas

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Konajúci orgán: Astinomikos Diefthindis Larnakas

      Obžalovaný: Masoud Mehrabipari

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno články 15 a 16 smernice 2008/115/ES (1) vykladať vzhľadom na zásady lojálnej spolupráce, potrebného účinku pri dosahovaní cieľov smerníc, ako aj proporcionality, primeranosti a oprávnenosti trestov tak, že na základe vnútroštátnych právnych predpisov, predchádzajúcich prebratie smernice (§ 19 [ods. 1 písm. f) a i) zákona o cudzincoch a prisťahovalectve, známeho ako „hlava 105“]), umožňujú trestne stíhať štátneho príslušníka tretej krajiny s nelegálnym pobytom, voči ktorému sa neúspešne uplatnili donucovacie opatrenia na účel odsunu a ktorý bol zaistený po dobu viac ako 18 mesiacov, pretože nedisponoval cestovným pasom a nedostatočne spolupracoval s úradmi na účel vydania cestovného pasu prostredníctvom zastupiteľského úradu svojej krajiny, pričom poukazoval na obavy z prenasledovania zo strany iránskych orgánov?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, možno uvedené trestné konanie vykonať ihneď po uplynutí maximálnej 18 mesačnej lehoty zaistenia na účel vyhostenia, s tým dôsledkom, že štátny príslušník tretej krajiny s nelegálnym pobytom nie je prepustený a v prípade, že to súd uzná za potrebné z dôvodu rizika vyhýbania sa pojednávaniu, bude jeho zaistenie pokračovať po dobu trestného konania?

               3.

               Čo sa rozumie pod pojmom „nedostatočná spolupráca“ štátneho príslušníka tretej krajiny podľa článku 15 [ods. 6 písm. a)] smernice 2008/115 a, najmä, môže tento pojem zodpovedať požiadavkám vnútroštátnych právnych predpisov (§ 19 [ods. 1 písm. f) a i) zákona o cudzincoch a prisťahovalectve, známeho ako „hlava 105“]), na základe ktorých sa trestne stíha každé odmietnutie „preukázať sa príslušnému riadiacemu pracovníkovi akýmkoľvek dokladom, ktorý si vyžiadal“, ako aj každý „odpor alebo bránenie, aktívne či pasívne, kladené voči akémukoľvek riadiacemu pracovníkovi pri vykonávaní jeho úloh“, a to z dôvodu nepreukázania sa cestovným dokladom, kým v rovnakej veci sa neuvádzajú skutočnosti týkajúce sa opatrení vykonaných príslušnými orgánmi vo vzťahu k orgánom krajiny pôvodu dotknutej osoby, štátneho príslušníka tretej krajiny, s cieľom úspešného vykonania odsunu tejto osoby?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (Ú. v. EÚ L 348, s. 98).


title: Vec F-85/09: Žaloba podaná 19. októbra 2009 — Rossi Ferreras/Komisia

text:
               19.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/45

         Žaloba podaná 19. októbra 2009 — Rossi Ferreras/Komisia
   (Vec F-85/09)
   2009/C 312/74
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Francisco Rossi Ferreras (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Predmet a opis sporu

   Návrh na zrušenie správy o služobnom postupe žalobcu za obdobie od 1. júla 2001 do 31. decembra 2002

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť správu o služobnom postupe žalobcu za obdobie od 1. júla 2001 do 31. decembra 2002,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.


title: Spojené veci C-236/08 až C-238/08: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  23. marca 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation — Francúzsko) — Google France, Google, Inc./Louis Vuitton Malletier (C-236/08), Viaticum SA, Luteciel SARL (C-237/08), Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger SARL (C-238/08) [Ochranné známky — Internet — Internetový vyhľadávač — Reklama na základe kľúčových slov ( „keyword advertising“ ) — Zobrazenie odkazov na stránky konkurentov majiteľov uvedených ochranných známok alebo na stránky, na ktorých sú ponúkané imitácie, na základe kľúčových slov zodpovedajúcich ochranným známkam — Smernica 89/104/EHS — Článok 5 — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 9 — Zodpovednosť prevádzkovateľa internetového vyhľadávača — Smernica 2000/31/ES ( „smernica o elektronickom obchode“ )]

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/2

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 23. marca 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation — Francúzsko) — Google France, Google, Inc./Louis Vuitton Malletier (C-236/08), Viaticum SA, Luteciel SARL (C-237/08), Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger SARL (C-238/08)
   (Spojené veci C-236/08 až C-238/08) (1)

   (Ochranné známky - Internet - Internetový vyhľadávač - Reklama na základe kľúčových slov („keyword advertising“) - Zobrazenie odkazov na stránky konkurentov majiteľov uvedených ochranných známok alebo na stránky, na ktorých sú ponúkané imitácie, na základe kľúčových slov zodpovedajúcich ochranným známkam - Smernica 89/104/EHS - Článok 5 - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 9 - Zodpovednosť prevádzkovateľa internetového vyhľadávača - Smernica 2000/31/ES („smernica o elektronickom obchode“))
   2010/C 134/02
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour de cassation

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Google France, Google, Inc.

      Odporcovia: Louis Vuitton Malletier (C-236/08), Viaticum SA, Luteciel SARL (C-237/08), Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger SARL (C-238/08)

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Cour de Cassation — Výklad článku 5 ods. 1 písm. a) a b) a ods. 2 prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92), článku 9 ods. 1 písm. a) až c) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20 decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146) a článku 14 smernice 2000/31/ES Európskeho parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica o elektronickom obchode) (Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 13/025, s. 399) — Pojem „používanie“ ochrannej známky a práva jej majiteľa — Poskytovateľ služby platených odkazov na internete, ktorý nevykonáva žiadnu reklamu pre vlastné výrobky alebo služby, ale sprístupňuje inzerentom kľúčové slová reprodukujúce alebo imitujúce zapísané ochranné známky a na základe zmluvy o poskytovaní služieb zabezpečuje prostredníctvom kľúčových slov vytvorenie a prednostné zobrazenie reklamných odkazov na internetové stránky, ktoré ponúkajú falzifikáty tovarov — Podmienky vylúčenia zodpovednosti poskytovateľa služieb uloženia informácií, ktoré sú poskytované príjemcom týchto služieb

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 5 ods. 1 písm. a) prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok a článok 9 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva sa musia vykladať v tom zmysle, že majiteľ ochrannej známky je oprávnený zakázať inzerentovi, aby na základe kľúčového slova zhodného s uvedenou ochrannou známkou, ktoré tento inzerent bez súhlasu uvedeného majiteľa vybral v rámci služby odkazov na internete, robil reklamu pre tovary alebo služby zhodné s tými, pre ktoré je zapísaná uvedená ochranná známka, ak uvedená reklama priemernému používateľovi internetu neumožňuje alebo len ťažko umožňuje zistiť, či tovary alebo služby uvedené v reklame pochádzajú od majiteľa ochrannej známky alebo z podniku, ktorý je s ním hospodársky prepojený, alebo naopak, od tretej osoby.

               2.

               Poskytovateľ služby odkazov na internete, ktorý ukladá označenie zhodné s ochrannou známkou ako kľúčové slovo a na základe neho zabezpečuje zobrazenie reklám, sa nedopúšťa používania tohto označenia v zmysle článku 5 ods. 1 a 2 smernice 89/104 alebo článku 9 ods. 1 nariadenia č. 40/94.

               3.

               Článok 14 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/31/ES z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica o elektronickom obchode) sa musí vykladať v tom zmysle, že pravidlo v ňom stanovené sa vzťahuje na poskytovateľa služby odkazov na internete, ak tento poskytovateľ nemá aktívnu úlohu takej povahy, že by vďaka nej poznal ukladané údaje alebo mal nad nimi kontrolu. Ak nemá takúto úlohu, uvedený poskytovateľ nemôže byť považovaný za zodpovedného za údaje, ktoré ukladá na žiadosť inzerenta, ibaže by po tom, ako sa dozvedel o protiprávnosti týchto údajov alebo činností tohto inzerenta, bezodkladne neodstránil uvedené údaje alebo k nim neznemožnil prístup.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 15.8.2008.


title: Veci T-383/06 a T-71/07: Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 14. mája 2008 – Icuna.Com/Parlament ( Žaloba o neplatnosť — Žaloba o náhradu škody — Verejné zákazky na služby — Verejné obstarávanie Spoločenstvom — Zamietnutie ponuky — Rozhodnutie o zrušení verejného obstarávania — Žaloba zjavne bez právneho základu — Zastavenie konania )

text:
               2.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 197/24

         Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 14. mája 2008 – Icuna.Com/Parlament
   (Veci T-383/06 a T-71/07) (1)

   („Žaloba o neplatnosť - Žaloba o náhradu škody - Verejné zákazky na služby - Verejné obstarávanie Spoločenstvom - Zamietnutie ponuky - Rozhodnutie o zrušení verejného obstarávania - Žaloba zjavne bez právneho základu - Zastavenie konania“)
   (2008/C 197/42)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Icuna.Com SCRL (Braine-le-Château, Belgicko) (v zastúpení: J. Windey a P. De Bandt, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: O. Caisou-Rousseau a M. Ecker, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Vo veci T-383/06 na jednej strane návrh na zrušenie rozhodnutia Európskeho parlamentu z 1. decembra 2006, ktorým sa zamieta ponuka žalobkyne podaná v rámci časti 2 (obsah programov) verejného obstarávania č. EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003 týkajúceho sa vytvorenia a inštalácie webového televízneho kanála Európskeho parlamentu, a na druhej strane návrh na náhradu škody, ktorá žalobkyni údajne vznikla v dôsledku prijatia rozhodnutia z 1. decembra 2006, a vo veci T-71/07 na jednej strane návrh na zrušenie rozhodnutia Európskeho parlamentu z 31. januára 2007, ktorým sa zrušuje verejné obstarávanie č. EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003 týkajúce sa vytvorenia a inštalácie webového televízneho kanála Európskeho parlamentu, pokiaľ ide o časť 2 (obsah programov), a na druhej strane návrh na náhradu škody, ktorá žalobkyni údajne vznikla v dôsledku prijatia rozhodnutia z 31. januára 2007
   Výrok uznesenia

               1.

               Veci T-383/06 a T-71/07 sa spájajú na účely uznesenia.

               2.

               Vo veci T-71/07 sa námietka neprípustnosti spája s vecou samou.

               3.

               Žaloba vo veci T-71/07 sa zamieta ako žaloba zjavne bez právneho základu.

               4.

               Konanie o návrhu na zrušenie vo veci T-383/06 sa zastavuje.

               5.

               Návrh na náhradu škody vo veci T-383/06 sa zamieta ako návrh zjavne bez právneho základu.

               6.

               Vo veci T-383/06 Parlament znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj polovicu trov konania Icuna.Com SCRL, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia. Icuna.Com znáša polovicu svojich vlastných trov konania.

               7.

               Vo veci T-71/07 Icuna.Com znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania vynaložené Parlamentom vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia a o námietke neprípustnosti.

      (1)  Ú. v. EÚ C 20, 27.1.2007.


title: Vec T-196/09: Uznesenie Všeobecného súdu z  1. marca 2010 — TerreStar Europe/Komisia

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/78

         Uznesenie Všeobecného súdu z 1. marca 2010 — TerreStar Europe/Komisia
   (Vec T-196/09) (1)

   2010/C 113/115

      Jazyk konania: angličtina

   Predseda štvrtej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 167, 18.7.2009.


title: Vec T-472/12: Žaloba podaná 30. októbra 2012 — Novartis Europharm/Komisia

text:
               15.12.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/8

         Žaloba podaná 30. októbra 2012 — Novartis Europharm/Komisia
   (Vec T-472/12)
   2012/C 389/13
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Novartis Europharm (Horsham, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: C. Schoonderbeek, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie C(2012) 5894 final zo 16. augusta 2012, ktorým sa spoločnosti Teva Pharma BV povoľuje uvedenie na trh podľa článku 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy spoločenstva pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky (Ú. v. EÚ L 136, 2004, s. 1; Mim. vyd. 13/034, s. 229),

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu vlastných trov konania, ako aj trov konania, ktoré vznikli žalobkyni.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod založený na skutočnosti, že napadnuté rozhodnutie je nezákonné, keďže je v rozpore s právom na ochranu údajov spoločnosti Novartis Europharm Ltd. týkajúcich sa jej výrobku Aclasta podľa článku 13 ods. 4 nariadenia (ES) č. 2309/93 (1) v spojení s článkom 89 nariadenia (ES) č. 726/2004. Vzhľadom na skutočnosť, že výrobku Aclasta bolo prostredníctvom centralizovaného postupu udelené osobitné samostatné povolenie na uvedenie na trh, nespadá toto povolenie do rovnakého globálneho povolenia na uvedenie na trh ako Zometa (ďalší výrobok spoločnosti Novartis Europharm Ltd) v súlade s článkom 6 ods. 1 smernice 2001/83/ES (2) na ochranu údajov.
   Navyše je napadnuté rozhodnutie nezákonné, keďže je v rozpore s článkom 10 ods. 1 smernice 2001/83/ES vzhľadom na skutočnosť, že obdobie ochrany údajov referenčného lieku Aclasta neuplynulo, a preto neboli splnené podmienky na udelenie povolenia na uvedenie na trh podľa tohto článku.

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2309/93 z 22. júla 1993, na základe ktorého sa stanovujú postupy spoločenstva v oblasti povoľovania a kontroly liekov pre použitie v humánnej a veterinárnej medicíne a zriaďuje sa Európska agentúra na hodnotenie liekov (Ú. v. ES L 214, 1993, s. 1; Mim. vyd. 13/012, s. 151).

      (2)  Smernica 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, 2001, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69).


title: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. júla 2004 vo veci C-349/01 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Arbeitsgericht Bielefeld): Betriebsrat der Firma ADS Anker GmbH proti ADS Anker GmbH (Sociálna politika — Články 4 a 11 smernice Rady 94/45/ES — Európska zamestnanecká rada — Informovanie zamestnancov a prerokovania so zamestnancami v podnikoch s významom na úrovni spoločenstva (pôsobiacich v rámci spoločenstva) — Povinnosti ústredného riaditeľstva poskytovať určité informácie zástupcom zamestnancov)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/2

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (šiesta komora)
   z 15. júla 2004
   vo veci C-349/01 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Arbeitsgericht Bielefeld): Betriebsrat der Firma ADS Anker GmbH proti ADS Anker GmbH (1)

   (Sociálna politika - Články 4 a 11 smernice Rady 94/45/ES - Európska zamestnanecká rada - Informovanie zamestnancov a prerokovania so zamestnancami v podnikoch s významom na úrovni spoločenstva (pôsobiacich v rámci spoločenstva) - Povinnosti ústredného riaditeľstva poskytovať určité informácie zástupcom zamestnancov)
   (2004/C 228/03)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-349/01, predmetom ktorej je návrh Arbeitsgericht Bielefeld podaný Súdnemu dvoru v súlade s článkom 234 ES na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorá vyplynula zo sporu prejednávaného pred týmto vnútroštátnym súdom medzi Betriebsrat der Firma ADS Anker GmbH a ADS Anker GmbH, týkajúca sa výkladu článkov 4 a 11 Smernice 94/45/ES zo dňa 22. septembra 1994 o zriaďovaní Európskej zamestnaneckej rady alebo postupu v podnikoch s významom na úrovni spoločenstva a v skupinách podnikov s významom na úrovni spoločenstva (v podnikoch a v skupinách podnikov pôsobiacich v rámci spoločenstva) pre účely informovania zamestnancov a prerokovania s nimi (Ú. v. ES L 254, s. 64), Súdny dvor (šiesta komora) v zložení: V. Skouris vo funkcii predsedu šiestej komory, sudcovia: C. Gulmann a J.-P. Puissochet, F. Macken (spravodajca) a N. Colneric, generálny advokát: A. Tizzano, tajomník: H. A. Rühl, hlavný referent, vyhlásil dňa 15. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Článok 4 ods. 1 a článok 11 Smernice Rady 94/45/ES zo dňa 22. septembra 1994 o zriaďovaní Európskej zamestnaneckej rady alebo postupu v podnikoch s významom na úrovni spoločenstva a v skupinách podnikov s významom na úrovni spoločenstva (v podnikoch a v skupinách podnikov, pôsobiacich v rámci spoločenstva) pre účely informovania zamestnancov a prerokovania s nimi sa musia vykladať v tom zmysle, že členské štáty musia zaviazať podnik, ktorý je zriadený na jeho území a ktorý je ústredným riaditeľstvom skupiny podnikov, pôsobiacich na území spoločenstva v zmysle článku 2 ods. 1 písmena e) a čl. 3 ods. 1 smernice alebo je predpokladaným ústredným riaditeľstvom v zmysle článku 4 ods. 2 druhý pododsek, aby poskytol inému podniku rovnakej skupiny zriadenému v inom členskom štáte informácie požadované od tohto iného podniku zástupcom jeho zamestnancov, pokiaľ tieto informácie tento podnik nemá a pokiaľ sú potrebné na začatie vyjednávania za účelom zriadenia Európskej zamestnaneckej rady.

      (1)  Ú. v. ES C 369 z 22.12.2001


title: Vec F-27/14: Žaloba podaná 24. marca 2014 – ZZ/ESVČ

text:
               16.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 184/43

         Žaloba podaná 24. marca 2014 – ZZ/ESVČ
   (Vec F-27/14)
   2014/C 184/72
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaný: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ)

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia, ktorým bol žalobca odvolaný bez zníženia jeho práv na dôchodok s účinnosťou od 1. februára 2014 v nadväznosti na disciplinárne konanie začaté po obvinení žalobcu vnútroštátnymi orgánmi z podvodu súvisiaceho s európskymi verejnými zákazkami, falšovania dokumentov a používania falšovaných dokumentov, prania peňazí a korupcie

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie zo 16. januára 2014, ktorým ESVČ odvolala žalobcu bez zníženia jeho práv na dôchodok,

               —

               zaviazať ESVČ na náhradu trov konania.


title: Vec C-37/07: Žaloba podaná 1. februára 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Francúzska republika

text:
               24.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/8

         Žaloba podaná 1. februára 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Francúzska republika
   (Vec C-37/07)
   (2007/C 69/18)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Condou-Durande, splnomocnená zástupkyňa)

      Žalovaná: Francúzska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Francúzska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 2003/109/ES z 25. novembra 2003 o právnom postavení štátnych príslušníkov tretích krajín, ktoré sú osobami s dlhodobým pobytom (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Francúzsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice 2003/109/ES uplynula 23. januára 2006.

      (1)  Ú. v. EÚ L 16, 2004, s. 44; Mim. vyd. 19/006, s. 272.


title: Vec T-384/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  29. mája 2013 — Španielsko/Komisia [ „Kohézny fond — Nariadenie (ES) č. 1164/94 — Projekty týkajúce sa zásobovania obyvateľstva žijúceho v povodí rieky Guadiana v regióne Andévalo vodou, sanácia a čistenie povodia rieky Guadalquivir a zásobovanie systémov obcí v provinciách Granada a Malaga vodou — Čiastočné zrušenie finančnej pomoci — Verejné zmluvy na zhotovenie práce a poskytnutie služieb — Pojem dielo — Rozdelenie verejných zmlúv — Stanovenie finančných opráv — Článok H ods. 2 prílohy II nariadenia č. 1164/94 — Proporcionalita“ ]

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/63

         Rozsudok Všeobecného súdu z 29. mája 2013 — Španielsko/Komisia
   (Vec T-384/10) (1)

   (Kohézny fond - Nariadenie (ES) č. 1164/94 - Projekty týkajúce sa zásobovania obyvateľstva žijúceho v povodí rieky Guadiana v regióne Andévalo vodou, sanácia a čistenie povodia rieky Guadalquivir a zásobovanie systémov obcí v provinciách Granada a Malaga vodou - Čiastočné zrušenie finančnej pomoci - Verejné zmluvy na zhotovenie práce a poskytnutie služieb - Pojem dielo - Rozdelenie verejných zmlúv - Stanovenie finančných opráv - Článok H ods. 2 prílohy II nariadenia č. 1164/94 - Proporcionalita)
   2013/C 225/141
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne J. M. Rodríguez Cárcamo, neskôr A. Rubio González, abogados del Estado)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Steiblytė, D. Kukovec a B. Conte, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci pôvodne J. Rivas Andrés, X. García García, advokáti, a M. Vilarasau Slade, solicitor, neskôr J. Rivas Andrés a X. García García)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 4147 z 30. júna 2010 o znížení finančnej pomoci z Kohézneho fondu, ktorá bola poskytnutá pre tieto projekty (skupiny projektov): „Zásobovanie obyvateľstva žijúceho v povodí rieky Guadiana v regióne Andévalo vodou“ (2000.ES.16.C.PE.133), „Sanácia a čistenie povodia rieky Guadalquivir: Guadaira, Aljarafe a chránená oblasť Guadalquivir“ (2000.ES.16.C.PE.066) a „Zásobovanie systémov obcí v provinciách Granada a Malaga vodou“ (2002.ES.16.C.PE.061)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 288, 23.10.2010.


title: Vec F-75/09: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  23. novembra 2010 — Wenig/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Žiadosť o pomoc — Zásah do cti a prezumpcie neviny)

text:
               29.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/61

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 23. novembra 2010 — Wenig/Komisia
   (Vec F-75/09) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Žiadosť o pomoc - Zásah do cti a prezumpcie neviny)
   2011/C 30/116
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Fritz Harald Wenig (Woluwé-Saint-Pierre, Belgicko) (v zastúpení: pôvodne G.-A. Dal a D. Voillemot, advokáti, neskôr G.-A. Dal, D. Voillemot, T. Bontinck a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a D. Martin, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Na jednej strane zrušenie rozhodnutia implicitne zamietajúceho žiadosť žalobcu o pomoc z 23. septembra 2008 adresovanú Európskej komisii a na druhej strane zrušenie zamietajúceho rozhodnutia Európskej komisie zo 14. novembra 2008

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba F. H. Weniga sa zamieta.

               2.

               F. H. Wenig znáša všetky trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009, s. 85.


title: Vec F-106/10: Žaloba podaná 22. októbra 2010 — Gross a i./Súdny dvor

text:
               5.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 72/34

         Žaloba podaná 22. októbra 2010 — Gross a i./Súdny dvor
   (Vec F-106/10)
   2011/C 72/55
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Ivo Gross (Luxemburg, Luxembursko) a iní (v zastúpení: J. Kayser, advokát)

      Žalovaný: Súdny dvor Európskej únie

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutí, ktoré sa premietli do nápravných výplatných listín žalobcov za obdobie od júla do decembra 2009 a výplatných listín vyhotovených od 1. januára 2010 v rámci každoročnej úpravy odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov na základe nariadenia Rady (EÚ, Euratom) č. 1296/2009 z 23. decembra 2009

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutia menovacieho orgánu o úprave odmien žalobcov tak, ako sa odrážajú v ich výplatných listinách 12/2009, ktoré spätne upravujú ich odmenu a boli distribuované v roku 2010, výplatných listinách 1/2010, 2/2010, 3/2010, 4/2010, 5/2010, 6/2010, 7/2010, 8/2010, 9/2010 a všetkých výplatných listinách vypracovaných následne až do dátumu právoplatného rozhodnutia v tejto veci, v rozsahu v akom sa v nich nezákonne uplatňuje koeficient úpravy 1,85 % namiesto 3,7 %,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.


title: Vec C-278/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, z 22. júna 2005, ktorý súvisí s konaniami: 1. Carol Marilyn Robins a 2. John Burnett proti Secretary of State for Work and Pensions

text:
               1.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, z 22. júna 2005, ktorý súvisí s konaniami: 1. Carol Marilyn Robins a 2. John Burnett proti Secretary of State for Work and Pensions
   (Vec C-278/05)
   (2005/C 243/09)
   Jazyk konania: angličtina
   High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division podal uznesením z 22. júna 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaniami: 1. Carol Marilyn Robins a 2. John Burnett proti Secretary of State for Work and Pensions, a ktorý bol doručený kancelárii Súdneho dvora 6. júla 2005.
   High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Má sa článok 8 smernice 80/987/EHS (1) vykladať tak, že členským štátom ukladá, aby prostredníctvom všetkých potrebných prostriedkov zabezpečili, že práva, ktoré zamestnanci nadobudli v rámci doplnkových podnikových alebo medzipodnikových dôchodkových systémov, hradia v prípade platobnej neschopnosti súkromného zamestnávateľa týchto zamestnancov a nedostatočnosti majetku týchto systémov na vyplatenie dávok, v celej ich výške, členské štáty?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na otázku č. 1, sú požiadavky článku 8 dostatočne vykonané platnou právnou úpravou Spojeného kráľovstva popísanou vyššie?

               3.

               Ak nie sú ustanovenia právnej úpravy Spojeného kráľovstva v súlade s článkom 8, na základe akého kritéria by mal vnútroštátny súd posúdiť, či z toho vyplývajúce porušenie práva Spoločenstva je dostatočne závažné na to, aby viedlo k zodpovednosti za škodu? Osobitne, postačí samotné porušenie práva na vznik dostatočne závažného porušenia, alebo by členské štáty museli zjavne a závažne nerešpektovať povinnosti súvisiace so svojimi zákonodarnými právomoci, alebo sa má použiť iné kritérium, a ak áno, aké?

      (1)  Smernica Rady 80/987/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov, vzťahujúcich sa na ochranu zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa Ú. v. ES L 283, 28.10.1980, s. 23.


title: Vec C-266/13: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 19. marca 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – L. Kik/Staatssecretaris van Financiën (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálne zabezpečenie — Nariadenie (EHS) č. 1408/71 — Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na strane druhej o voľnom pohybe osôb — Štátny príslušník členského štátu, v ktorom má bydlisko, zamestnaný ako pracovník na palube plavidla na kladenie potrubí plaviaceho sa pod vlajkou iného tretieho štátu — Pracovník pôvodne zamestnaný podnikom so sídlom v Holandsku a následne podnikom so sídlom vo Švajčiarsku — Práca vykonávaná postupne na kontinentálnom šelfe patriacom tretiemu štátu, v medzinárodných vodách a na časti kontinentálneho šelfu patriacej určitým členským štátom — Osobná pôsobnosť uvedeného nariadenia — Určenie uplatniteľných právnych predpisov)

text:
               11.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/2

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 19. marca 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – L. Kik/Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-266/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálne zabezpečenie - Nariadenie (EHS) č. 1408/71 - Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na strane druhej o voľnom pohybe osôb - Štátny príslušník členského štátu, v ktorom má bydlisko, zamestnaný ako pracovník na palube plavidla na kladenie potrubí plaviaceho sa pod vlajkou iného tretieho štátu - Pracovník pôvodne zamestnaný podnikom so sídlom v Holandsku a následne podnikom so sídlom vo Švajčiarsku - Práca vykonávaná postupne na kontinentálnom šelfe patriacom tretiemu štátu, v medzinárodných vodách a na časti kontinentálneho šelfu patriacej určitým členským štátom - Osobná pôsobnosť uvedeného nariadenia - Určenie uplatniteľných právnych predpisov))
   (2015/C 155/02)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: L. Kik

      Odporca: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok rozsudku

               1.

               Nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným a doplneným nariadením Rady (ES) č. 307/1999 z 8. februára 1999, sa má vykladať v tom zmysle, že pracovník, akým je pán Kik, ktorý je štátnym príslušníkom členského štátu, kde má bydlisko a kde sú zdaňované jeho príjmy, pracuje na plavidle na kladenie potrubí plaviacom sa pod vlajkou tretieho štátu na rozličných miestach vo svete, okrem iného na časti kontinentálneho šelfu patriacej určitým členským štátom, a bol pôvodne zamestnaný podnikom so sídlom v členskom štáte svojho bydliska, zmení zamestnávateľa a následne je zamestnávaný podnikom so sídlom vo Švajčiarsku, pričom naďalej má bydlisko v tom istom členskom štáte a naďalej sa plaví na tom istom plavidle, patrí do osobnej pôsobnosti nariadenia č. 1408/71, v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97, zmeneným a doplneným nariadením č. 307/1999.

               2.

               Ustanovenia o určení uplatniteľných právnych predpisov obsiahnuté v hlave II nariadenia č. 1408/71, v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97, zmeneným a doplneným nariadením č. 307/1999, sa majú vykladať v tom zmysle, že štátny príslušník členského štátu alebo Švajčiarskej konfederácie, považovanej na účely tohto nariadenia za členský štát, ktorý vykonáva závislú činnosť na palube plavidla plaviaceho sa pod vlajkou tretieho štátu mimo územia Únie, okrem iného na kontinentálnom šelfe členského štátu, ktorý je však zamestnaný podnikom so sídlom na území Švajčiarskej konfederácie, podlieha právnym predpisom členského štátu sídla svojho zamestnávateľa. Ak by však za okolností, o aké ide vo veci samej, viedlo uplatňovanie týchto právnych predpisov v súlade s uvedeným nariadením k poisteniu v systéme dobrovoľného poistenia alebo neviedlo k poisteniu v žiadnom systéme sociálneho zabezpečenia, tento štátny príslušník by podliehal právnym predpisom členského štátu svojho bydliska.

      (1)  Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013.


title: Vec C-349/14: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 21. mája 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État – Francúzsko) – Ministre délégué, chargé du budget/Marlène Pazdziej (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Protokol o výsadách a imunitách Európskej únie — Článok 12 druhý odsek — Daň vyberaná v prospech obcí zaťažujúca osoby vlastniace alebo užívajúce obydlie na ich území — Horná hranica — Sociálne opatrenie — Zohľadnenie platov, miezd a požitkov vyplácaných Európskou úniou svojim úradníkom a iným zamestnancom)

text:
               20.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 236/20

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 21. mája 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État – Francúzsko) – Ministre délégué, chargé du budget/Marlène Pazdziej
   (Vec C-349/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Protokol o výsadách a imunitách Európskej únie - Článok 12 druhý odsek - Daň vyberaná v prospech obcí zaťažujúca osoby vlastniace alebo užívajúce obydlie na ich území - Horná hranica - Sociálne opatrenie - Zohľadnenie platov, miezd a požitkov vyplácaných Európskou úniou svojim úradníkom a iným zamestnancom))
   (2015/C 236/28)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ministre délégué, chargé du budget

      Žalovaná Marlène Pazdziej

      Výrok rozsudku

   Článok 12 druhý odsek Protokolu o výsadách a imunitách Európskej únie, ktorý je pripojený k Zmluvám o EÚ, FEÚ a ESAE, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava dotknutá vo veci samej, ktorá zohľadňuje platy, mzdy a požitky vyplácané Úniou svojim úradníkom a iným zamestnancom pri určení hornej hranice splatnej dane z bydliska vyberanej v prospech územných celkov v súvislosti s prípadným oslobodením od tejto dane.

      (1)  Ú. v. EÚ C 372, 20.10.2014.


title: Vec C-181/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d'État (Belgicko) 31. marca 2016 – Sadikou Gnandi/Belgické kráľovstvo

text:
               30.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d'État (Belgicko) 31. marca 2016 – Sadikou Gnandi/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-181/16)
   (2016/C 191/26)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d'État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Sadikou Gnandi

      Odporca v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Belgické kráľovstvo

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa článok 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (1), ktorý ukladá členským štátom povinnosť dodržiavať pri vykonávaní tejto smernice zásadu zákazu vyhostenia alebo vrátenia, ako aj právo na účinný opravný prostriedok v zmysle článku 13 ods. 1 uvedenej smernice a článku 47 Charty základných práv Európskej únie, vykladať v tom zmysle, že bránia prijatiu rozhodnutia o návrate upraveného v článku 6 vyššie uvedenej smernice 2008/115/ES, ako aj v článku 52/3 ods. 1 zákona z 15. decembra 1980 o vstupe na územie, pobyte, usadení sa a vyhostení cudzincov a v článku 75 ods. 2 kráľovského nariadenia z 8. októbra 1981 o vstupe na územie, pobyte, usadení sa a vyhostení cudzincov, bezprostredne po tom, ako Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides zamietol cudzincovi žiadosť o udelenie azylu, a teda skôr, ako tento mohol vyčerpať opravné prostriedky proti zamietavému rozhodnutiu a ako sa mohlo definitívne ukončiť konanie o azyle?

      (1)  Ú. v. EÚ L 348, 2008, s. 98.


title: Vec C-173/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative d’appel de Lyon (Francúzsko) 9. apríla 2013 — Maurice Leone, Blandine Leone/Garde des Sceaux, Ministre de la Justice, Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative d’appel de Lyon (Francúzsko) 9. apríla 2013 — Maurice Leone, Blandine Leone/Garde des Sceaux, Ministre de la Justice, Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales
   (Vec C-173/13)
   2013/C 171/40
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour administrative d’appel de Lyon

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: Maurice Leone, Blandine Leone

      Odporcovia: Garde des Sceaux, Ministre de la Justice, Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno článok L. 24 v spojení s článkom R. 37 Zákonníka dôchodkov štátnych zamestnancov a vojakov v znení vyplývajúcom z uplatňovania opravného zákona č. 2004-1485 z 30. decembra 2004 o rozpočte na rok 2004 a dekrétu č. 2005-449 z 10. mája 2005 považovať za nepriamo diskriminujúce medzi mužmi a ženami v zmysle článku 157 Zmluvy o fungovaní Európskej únie?

               2.

               Možno článok 15 dekrétu č. 2003-1306 z 26. decembra 2003 o dôchodkovom systéme štátnych zamestnancov poistených v Národnom dôchodkovom fonde zamestnancov územných celkov považovať za nepriamo diskriminujúci medzi mužmi a ženami v zmysle článku 157 Zmluvy o fungovaní Európskej únie?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na jednu z prvých dvoch otázok, možno takúto nepriamu diskrimináciu odôvodniť článkom 157 ods. 4 Zmluvy o fungovaní Európskej únie?


title: Vec T-108/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  15. júla 2011 — Zino Davidoff/ÚHVT — Kleinakis kai SIA (GOOD LIFE) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva GOOD LIFE — Skoršia národná slovná ochranná známka GOOD LIFE — Riadne používanie skoršej ochrannej známky — Povinnosť náležitej starostlivosti — Článok 74 ods. 1 nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 76 ods. 1 nariadenia (ES) č. 207/2009]“ ]

text:
               10.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/46

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. júla 2011 — Zino Davidoff/ÚHVT — Kleinakis kai SIA (GOOD LIFE)
   (Vec T-108/08) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva GOOD LIFE - Skoršia národná slovná ochranná známka GOOD LIFE - Riadne používanie skoršej ochrannej známky - Povinnosť náležitej starostlivosti - Článok 74 ods. 1 nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 76 ods. 1 nariadenia (ES) č. 207/2009])
   2011/C 269/100
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Zino Davidoff SA (Fribourg, Švajčiarsko) (v zastúpení: H. Kunz-Hallstein a R. Kunz-Hallstein, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: R. Pethke a J. Laporta Insa, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: I. Kleinakis kai SIA OE (Atény, Grécko) (v zastúpení: K. Siotou, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 30. novembra 2007 (vec R 298/2007-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi I. Kleinakis kai SIA OE a Zino Davidoff SA

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 30. novembra 2007 (vec R 298/2007-2) sa zrušuje.

               2.

               ÚHVT znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Zino Davidoff SA.

               3.

               I. Kleinakis kai SIA OE znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 116, 9.5.2008.


title: Uznesenie Súdneho dvora (štvrtá komora) z 18. januára 2005 vo veci C-325/03 P: José Luis Zuazaga Meabe proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Žaloba o neplatnosť — Neprípustnosť z dôvodu zmeškania lehoty — Zjavne nedôvodné odvolanie)

text:
               30.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 106/11

      UZNESENIE SÚDNEHO DVORA

   (štvrtá komora)
   z 18. januára 2005
   vo veci C-325/03 P: José Luis Zuazaga Meabe proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Žaloba o neplatnosť - Neprípustnosť z dôvodu zmeškania lehoty - Zjavne nedôvodné odvolanie)
   (2005/C 106/20)
   Jazyk konania: španielčina
   Vo veci C-325/03 P, predmetom ktorej je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora, ktoré podal dňa 21. júla 2003 José Luis Zuazaga Meabe, bydliskom v Bilbao (Španielsko), (advokáti: J. A. Calderón Chavero a N. Moya Fernández), ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), (splnomocnení zástupcovia: O. Montalto a I. de Medrano Caballero) a Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (BBVA), so sídlom v Madride (Španielsko), (advokát: J. de Rivera Lamo de Espinosa), Súdny dvor (štvrtá komora), v zložení: predseda komory K. Lenaerts, sudcovia J. N. Cunha Rodrigues a M. Ilešič (spravodajca), generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: R. Grass, vydal dňa 18. januára 2005 uznesenie, ktorého výrok znie:

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Zuazaga Meabe znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA.

               3.

               Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 239, 4.10.2003


title: Vec C-95/14: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. júla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Milano – Taliansko) – Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)/FS Retail, Luna srl, Gatsby srl (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb tovaru — Články 34 ZFEÚ až 36 ZFEÚ — Opatrenia s rovnocenným účinkom — Smernica 94/11/ES — Články 3 a 5 — Úplná harmonizácia — Zákaz bránenia uvádzaniu na trh v prípade obuvi, ktorá je v súlade s ustanoveniami v oblasti označovania uvedenými v smernici 94/11 — Vnútroštátna právna úprava vyžadujúca označenie krajiny na obale výrobkov spracovaných v cudzine, používajúcich taliansky výraz „pelle“ — Výrobky prepustené do voľného obehu)

text:
               14.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 302/6

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. júla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Milano – Taliansko) – Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)/FS Retail, Luna srl, Gatsby srl
   (Vec C-95/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb tovaru - Články 34 ZFEÚ až 36 ZFEÚ - Opatrenia s rovnocenným účinkom - Smernica 94/11/ES - Články 3 a 5 - Úplná harmonizácia - Zákaz bránenia uvádzaniu na trh v prípade obuvi, ktorá je v súlade s ustanoveniami v oblasti označovania uvedenými v smernici 94/11 - Vnútroštátna právna úprava vyžadujúca označenie krajiny na obale výrobkov spracovaných v cudzine, používajúcich taliansky výraz „pelle“ - Výrobky prepustené do voľného obehu))
   (2015/C 302/07)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Milano

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)

      Žalované: FS Retail, Luna srl, Gatsby srl

      Výrok rozsudku

   Články 3 a 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/11/ES z 23. marca 1994 o aproximácii zákonov, iných predpisov a správnych opatrení členských štátov o označovaní materiálov používaných v hlavných zložkách obuvi určenej na predaj spotrebiteľom sa majú vykladať v tom zmysle, že v rozpore s nimi je vnútroštátna právna úprava členského štátu, o akú ide vo veci samej, ktorá zakazuje okrem iného uvádzanie koženej obuvi pochádzajúcej z iných členských štátov alebo tretích krajín na trh a ktorá v poslednom uvedenom prípade už bola uvedená na trh v inom členskom štáte alebo v dotknutom členskom štáte, keď tieto výrobky nemajú označenie týkajúce sa ich krajiny pôvodu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 245, 28.7.2014.


title: Vec C-165/13: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  3. júla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Stanislav Gross/Hauptzollamt Braunschweig (Dane — Smernica 92/12/EHS — Články 7 až 9 — Všeobecný systém výrobkov podliehajúcich spotrebnej dani — Výrobky uvoľnené na spotrebu v jednom členskom štáte a skladované na komerčné účely v inom členskom štáte — Vymáhateľnosť spotrebnej dane od držiteľa týchto výrobkov, ktorý ich nadobudol v členskom štáte určenia — Nadobudnutie po dovoze)

text:
               1.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 292/7

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 3. júla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Stanislav Gross/Hauptzollamt Braunschweig
   (Vec C-165/13) (1)

   ((Dane - Smernica 92/12/EHS - Články 7 až 9 - Všeobecný systém výrobkov podliehajúcich spotrebnej dani - Výrobky uvoľnené na spotrebu v jednom členskom štáte a skladované na komerčné účely v inom členskom štáte - Vymáhateľnosť spotrebnej dane od držiteľa týchto výrobkov, ktorý ich nadobudol v členskom štáte určenia - Nadobudnutie po dovoze))
   2014/C 292/09
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Stanislav Gross

      Žalovaný: Hauptzollamt Braunschweig

      Výrok rozsudku

   Článok 9 ods. 1 smernice Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o všeobecných systémoch pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani a o vlastníctve, pohybe a monitorovaní takýchto výrobkov, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 92/108/EHS zo 14. decembra 1992, v spojení s článkom 7 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie umožňuje, aby členský štát označil za platiteľa spotrebnej dane osobu, ktorá má v držbe na daňovom území tohto štátu na komerčné účely výrobky podliehajúce spotrebnej dani uvoľnené na spotrebu v inom členskom štáte, za okolností, akými sú okolnosti sporu vo veci samej, aj keď táto osoba nebola v členskom štáte určenia prvým držiteľom týchto výrobkov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013.


title: Vec C-170/07: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  5. júna 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Vnútroštátne zdanenie — Povinnosť kontroly technického stavu dovezených ojazdených motorových vozidiel — Články 28 ES a 30 ES — Smernica 96/96/ES — Uznávanie kontrol technického stavu vykonaných v iných členských štátoch)

text:
               19.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/4

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 5. júna 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika
   (Vec C-170/07) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Vnútroštátne zdanenie - Povinnosť kontroly technického stavu dovezených ojazdených motorových vozidiel - Články 28 ES a 30 ES - Smernica 96/96/ES - Uznávanie kontrol technického stavu vykonaných v iných členských štátoch)
   (2008/C 183/06)
   Jazyk konania: poľština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Hottiaux a K. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Poľská republika (v zastúpení: E. Ośniecka-Tamecka, splnomocnená zástupkyňa)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článku 28 ES – Vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej sa musia dovážané ojazdené vozidlá pred svojou registráciou podrobiť technickej kontrole, zatiaľ čo tuzemské vozidlá s rovnakými vlastnosťami tejto povinnosti nepodliehajú
   Výrok rozsudku

               1.

               Poľská republika si tým, že vyžaduje podrobiť technickej kontrole dovážané ojazdené vozidlá, ktoré boli predtým registrované v iných členských štátoch, pred ich registráciou v Poľsku, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ES.

               2.

               Poľská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 183, 4.8.2007.


title: Vec T-393/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  22. januára 2015 – Tsujimoto/ÚHVT – Kenzo (KENZO) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky spoločenstva KENZO — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva KENZO — Relatívny dôvod zamietnutia — Dobré meno — Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 nariadenia č. 207/2009 — Oneskorené predloženie dokumentov — Diskrečná právomoc odvolacieho senátu — Článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009“ )

text:
               9.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 81/15

         Rozsudok Všeobecného súdu z 22. januára 2015 – Tsujimoto/ÚHVT – Kenzo (KENZO)
   (Vec T-393/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky spoločenstva KENZO - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva KENZO - Relatívny dôvod zamietnutia - Dobré meno - Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009 - Oneskorené predloženie dokumentov - Diskrečná právomoc odvolacieho senátu - Článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009“))
   (2015/C 081/19)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonsko) (v zastúpení: A. Wenninger-Lenz, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Bullock, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Kenzo (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: P. Roncaglia, G. Lazzeretti a N. Parrotta, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 29. mája 2012 (vec R 1659/2011-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Kenzo a pánom Kenzom Tsujimotom

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Kenzo Tsujimoto je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 355, 17.11.2012.


title: Vec C-298/15: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 5. apríla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Borta“/Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verejné zákazky — Smernica 2004/17/ES — Zákazka, ktorá nedosahuje prahovú hodnotu stanovenú touto smernicou — Články 49 a 56 ZFEÚ — Obmedzenie využitia subdodávateľov — Predloženie spoločnej ponuky — Odborná spôsobilosť uchádzačov — Zmeny súťažných podkladov)

text:
               29.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 168/6

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 5. apríla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Borta“/Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ
   (Vec C-298/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Verejné zákazky - Smernica 2004/17/ES - Zákazka, ktorá nedosahuje prahovú hodnotu stanovenú touto smernicou - Články 49 a 56 ZFEÚ - Obmedzenie využitia subdodávateľov - Predloženie spoločnej ponuky - Odborná spôsobilosť uchádzačov - Zmeny súťažných podkladov))
   (2017/C 168/06)
   Jazyk konania: litovčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: UAB „Borta“

      Žalovaný: Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ

      Výrok rozsudku

               1.

               Pokiaľ ide o verejnú zákazku, ktorá nepodlieha smernici Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov obstarávania subjektov pôsobiacich v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb, zmenenej a doplnenej nariadením Komisie (EÚ) č. 1336/2013, ale ktorá predstavuje určitý cezhraničný záujem, sa články 49 a 56 ZFEÚ majú vykladať tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je § 24 ods. 5 Lietuvos Respublikos Viešųjų pirkimų įstatymas (litovský zákon o verejnom obstarávaní), podľa ktorej musí v prípade uzavretia subdodávateľských zmlúv na vykonanie verejnej zákazky na práce úspešný uchádzač vykonať sám hlavné práce určené verejným obstarávateľom.

               2.

               Pokiaľ ide o takúto verejnú zákazku, zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie, ako aj povinnosť transparentnosti vyplývajúce najmä z článkov 49 a 56 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby verejný obstarávateľ zmenil po uverejnení oznámenia o verejnom obstarávaní bod súťažných podkladov týkajúci sa podmienok a spôsobov kumulácie odborných spôsobilostí, akým je bod 4.3 vo veci samej, pod podmienkou, po prvé, že dotknuté zmeny nebudú tak zásadné, aby pritiahli potenciálnych uchádzačov, ktorí by v prípade neexistencie týchto zmien nemohli predložiť ponuku, po druhé, že uvedené zmeny budú primerane zverejnené, a po tretie, že k nim dôjde pred tým, ako uchádzači predložia ponuky, lehota na predloženie týchto ponúk bude v prípade, že tieto zmeny budú významné, predĺžená, a táto dĺžka bude zodpovedať významu uvedených zmien a bude dostatočná na to, aby dotknuté hospodárske subjekty mohli v dôsledku toho prispôsobiť svoju ponuku, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

               3.

               Článok 54 ods. 6 smernice 2004/17, zmenenej a doplnenej nariadením č. 1336/2013, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takému bodu súťažných podkladov, akým je bod 4.3 vo veci samej, ktorý v prípade predloženia spoločnej ponuky viacerými uchádzačmi vyžaduje, aby prínos každého z nich na účely splnenia požiadaviek týkajúcich sa odbornej spôsobilosti zodpovedal tej časti práce, ktorú daný subjekt v prípade zadania príslušnej zákazky skutočne pri plnení zákazky vykoná.

      (1)  Ú. v. EÚ C 311, 21.9.2015.


title: Vec C-446/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Francúzsko) 9. októbra 2008 – Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution, Société Ponroy Santé – Vedľajší účastník konania: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

text:
               20.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 327/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Francúzsko) 9. októbra 2008 – Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution, Société Ponroy Santé – Vedľajší účastník konania: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
   (Vec C-446/08)
   (2008/C 327/27)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Conseil d'État
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution, Société Ponroy Santé

      Žalovaní: Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa smernica 2002/46/ES z 10. júna 2002 (1), najmä jej článok 5 ods. 4 a článok 11 ods. 2, vykladať tak, že v zásade prináleží Komisii definovať maximálne množstvá vitamínov a minerálov prítomných v potravinových doplnkoch, pričom členské štáty sú naďalej príslušné, aby prijali právne predpisy v tejto oblasti, pokiaľ Komisia neprijala požadovaný akt Spoločenstva?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na túto otázku:

                           a)

                           Majú sa členské štáty, ak sú povinné pri stanovení týchto maximálnych množstiev dodržiavať ustanovenia článkov 28 a 30 Zmluvy ES, tiež inšpirovať kritériami definovanými v článku 5 smernice vrátane požiadavky vedeckého zhodnotenia rizík založeného na všeobecne akceptovaných vedeckých údajoch v sektore, ktorý je charakterizovaný relatívnou neurčitosťou?

                           b)

                           Môže členský štát stanoviť maximálnu hodnotu, ak je nemožné ako v prípade fluóru presne vyčísliť príjem vitamínov a minerálov z iných potravinových zdrojov, najmä z vody z rozvodnej siete pre každú skupinu spotrebiteľov a jednotlivé územia? Môže v tomto prípade pri preukázanom riziku stanoviť nulovú hodnotu bez toho, aby bolo možné využiť ochranný postup stanovený v článku 12 smernice z 10. júna 2002?

                           c)

                           Môže členský štát, ak je možné pri stanovení maximálneho obsahu prihliadnuť na rôzne stupne citlivosti jednotlivých skupín spotrebiteľov podľa článku 5 ods. 1 písm. a) smernice, tiež vychádzať z toho, že opatrenie zamerané na verejnosť, ktorá je zvlášť vystavená riziku, napríklad primerané označenie, by mohlo odradiť túto skupinu od použitia priaznivej živiny v menších dávkach? Môže viesť zohľadnenie tohto rozdielu citlivosti k použitiu maximálnej hodnoty určenej citlivejšej verejnosti, najmä deťom, v prípade celej populácie?

                           d)

                           V akej miere môžu byť stanovené maximálne hodnoty v prípade, že nie sú určené bezpečné hladiny z dôvodu neexistencie nebezpečenstva pre zdravie? Všeobecnejšie, v akej miere a za akých podmienok by mohla vyváženosť kritérií, ktoré sa majú zohľadniť, viesť k stanoveniu maximálnych hodnôt citeľne nižších, ako sú bezpečné hladiny prijateľné pre tieto živiny?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/46/ES z 10. júna 2002 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa potravinových doplnkov (Ú. v. ES L 183, s. 51; Mim. vyd. 13/029, s. 490).


title: Vec C-254/10 P: Odvolanie podané 21. mája 2010 spoločnosťou Centre de Coordination Carrefour SNC proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z  18. marca 2010 vo veci T-94/08, Centre de Coordination Carrefour/Komisia

text:
               11.9.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/16

         Odvolanie podané 21. mája 2010 spoločnosťou Centre de Coordination Carrefour SNC proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 18. marca 2010 vo veci T-94/08, Centre de Coordination Carrefour/Komisia
   (Vec C-254/10 P)
   ()
   2010/C 246/28
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Centre de Coordination Carrefour SNC (v zastúpení: X. Clarebout, C. Docclo a M. Pittie, avocats)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľa

               —

               určiť, že odvolanie je prípustné a dôvodné,

               —

               v dôsledku toho zrušiť napadnutý rozsudok,

               —

               v dôsledku toho:

                           —

                           vrátiť vec Všeobecnému súdu, aby o nej opätovne rozhodol, alebo

                           —

                           potvrdiť návrhy odvolateľa predložené v konaní na prvom stupni a na ich základe zrušiť napadnuté rozhodnutie (1) a s konečnou platnosťou rozhodnúť vo veci samej,

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľ päť odvolacích dôvodov.
   Svojím prvým odvolacím dôvodom odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd porušil svoju povinnosť odôvodnenia tým, že na jednej strane rozhodol, že odvolateľ nemá právny záujem na zrušení napadnutého rozhodnutia, keďže nemá platné povolenie podľa belgického práva, a na druhej strane, že prípustnosť jeho žaloby nie je podmienená samotnou existenciou platného povolenia. Takéto odôvodnenie je protirečivé, pretože Všeobecný súd nemôže rozhodnúť, že z dôvodu chýbajúceho platného povolenia neexistuje právny záujem, a súčasne, že na posúdenie prípustnosti odvolania je takéto povolenie irelevantné.
   Svojím druhým odvolacím dôvodom odvolateľ uvádza, že Všeobecný súd skreslil skutočnosti predložené odvolateľom tým, že nesprávne posúdil systém belgickej legislatívy týkajúcej sa koordinačných centier, nesprávne vyložil kráľovské nariadenie č. 187 z 30. decembra 1982 o vytvorení koordinačných centier (2), skreslil jeho obsah a nerešpektoval hierarchiu prameňov belgického práva. Predmetné kráľovské nariadenie je vlastne nariadením týkajúcim sa osobitných právomocí, ktoré má v belgickom právnom poriadku rovnakú právnu silu ako zákon a vždy sa na žalobcu uplatňovalo, v dôsledku čoho mal žalobca výhodu povolenia na dobu desať rokov.
   Svojím tretím odvolacím dôvodom odvolateľ vytýka Všeobecnému súdu, že nerešpektoval právnu silu rozhodnutej veci rozsudku Súdneho dvora z 22. júna 2006, Belgicko a Forum187/Komisia (C-182/03 a C-217/03) v časti, ktorá uvádza, že zrušenie napadnutého rozhodnutia týmto rozsudkom by malo za následok zákaz obnovenia povolení koordinačných centier odo dňa oznámenia napadnutého rozhodnutia. Rozsudok Súdneho dvora však zrušil napadnuté rozhodnutie práve z dôvodu chýbajúcich primeraných prechodných období pre koordinačné centrá, o ktorých žiadosti o obnovenie povolenia nebolo ku dňu uvedeného oznámenia rozhodnuté alebo ktorých povolenia skočili ku dňu oznámenia napadnutého rozhodnutia alebo krátko po tomto dni.
   Svojím štvrtým odvolacím dôvodom odvolateľ vytýka Všeobecnému súdu, že nesprávne posúdil pojem „právny záujem“, keď rozhodol, že žaloba odvolateľa mu svojim výsledkom nemohla priniesť prospech, lebo nie je isté, že v prípade zrušenia napadnutého rozhodnutia by belgické orgány potvrdili zachovanie statusu koordinačného centra odvolateľa aj po 31. decembri 2005. Na jednej strane však belgické orgány nemajú v danom prípade nijakú diskrečnú právomoc, keďže v prípade splnenia podmienok vyžadovaných kráľovským nariadením č. 187 musí byť vydané povolenie na dobu desať rokov. Na druhej strane samotný Všeobecný súd v napadnutom rozsudku konštatoval, že belgické orgány nevylúčili možnosť schváliť odvolateľovi využívanie sporného režimu aj po 31. decembri 2005 a rozhodli sa neuplatňovať voči odvolateľovi sankcie, kým nebude právoplatne rozhodnuté o jeho žalobe.
   Svojím piatym a posledným odvolacím dôvodom odvolateľ uvádza, že Všeobecný súd vychádzal z neprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že prechodné opatrenie nemôže pôsobiť spätne. V skutočnosti nie je výnimočná situácia, keď sa prechodné obdobie počíta od určitého dňa v minulosti, zvlášť v daňovej oblasti.

      (1)  Rozhodnutie Komisie 2008/283/ES z 13. novembra 2007 o schéme pomoci vykonávanej Belgickom v prospech koordinačných centier v Belgicku a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2003/757/ES (Ú. v. EÚ L 90, 2008, s. 7).

      (2)  Moniteur belge z 13. januára 1983, s. 502.