title: Vec C-371/06: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  20. septembra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Benetton Group SpA/G-Star International BV (Ochranné známky — Smernica 89/104/EHS — Článok 3 ods. 1 písm. e) tretia zarážka a ods. 3 — Označenie — Tvar, ktorý dodáva tovaru podstatnú hodnotu — Používanie — Reklamné kampane — Atraktívnosť tvaru nadobudnutá pred podaním prihlášky ochrannej známky v dôsledku jeho všeobecnej známosti ako rozlišujúceho označenia)

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/15

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 20. septembra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Benetton Group SpA/G-Star International BV
   (Vec C-371/06) (1)

   (Ochranné známky - Smernica 89/104/EHS - Článok 3 ods. 1 písm. e) tretia zarážka a ods. 3 - Označenie - Tvar, ktorý dodáva tovaru podstatnú hodnotu - Používanie - Reklamné kampane - Atraktívnosť tvaru nadobudnutá pred podaním prihlášky ochrannej známky v dôsledku jeho všeobecnej známosti ako rozlišujúceho označenia)
   (2007/C 269/28)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Benetton Group SpA

      Žalovaná: G-Star International BV
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článku 3 ods. 1 písm. e) tretej zarážky prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92) – Rifle s kolennými chráničmi, ktorých rozlišovacím znakom sú charakteristické črty pracovného alebo motoristického oblečenia – Označenie v tvare, ktorý dodáva tovaru podstatnú hodnotu
   Výrok rozsudku
   Článok 3 ods. 1 písm. e) tretia zarážka prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok sa má vykladať v tom zmysle, že tvar tovaru, ktorý dodáva tovaru podstatnú hodnotu, nemôže byť ochrannou známkou podľa článku 3 ods. 3 tejto smernice, ak pred podaním prihlášky ochrannej známky tento tvar získal atraktívnosť z dôvodu svojej všeobecnej známosti ako rozlišovacie označenie v nadväznosti na reklamné kampane propagujúce špecifické znaky dotknutého tovaru.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 2.12.2006.


title: Vec C-73/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Tivoli (Taliansko) 11. februára 2013 — T

text:
               25.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 147/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Tivoli (Taliansko) 11. februára 2013 — T
   (Vec C-73/13)
   2013/C 147/12
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Tivoli

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: T

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je článok 82 dekrétu prezidenta Talianskej republiky č. 115 z 30. mája 2002 týkajúci sa vyúčtovania bezplatnej právnej pomoci v talianskom právnom poriadku — v časti, v ktorej stanovuje, že honorár a náhrady, na ktoré má nárok obhajca, stanovuje súd rozhodnutím pri rešpektovaní profesijného tarifu tak, aby v nijakom prípade neprevyšovali priemerné hodnoty platných profesijných taríf týkajúcich sa honorárov, poplatkov a náhrad, pri prihliadnutím k povahe poskytnutých služieb a k dopadu vykonaných úkonov na procesné postavenie zastupovanej osoby — v súlade s článkom 47 ods. 3 Charty [základných práv] Európskej únie, ktorý zakotvuje, že bezplatná právna pomoc sa poskytuje osobám, ktoré nemajú dostatočné prostriedky v prípade, ak je táto pomoc potrebná na zabezpečenie efektívneho prístupu k spravodlivosti?

               2.

               Je článok 82 dekrétu prezidenta Talianskej republiky č. 115 z 30. mája 2002 týkajúci sa vyúčtovania bezplatnej právnej pomoci v talianskom právnom poriadku — v časti, v ktorej stanovuje, že honorár a náhrady, na ktoré má nárok obhajca, stanovuje súd rozhodnutím pri rešpektovaní profesijného tarifu tak, aby v nijakom prípade neprevyšovali priemerné hodnoty platných profesijných taríf týkajúcich sa honorárov, poplatkov a náhrad, pri prihliadnutím k povahe poskytnutých služieb a k dopadu vykonaných úkonov na procesné postavenie zastupovanej osoby — v súlade s článkom 6 Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd, ako je prebratý do právnych predpisov Spoločenstva v zmysle článku 52 ods. 3 Charty [základných práv] Európskej únie a článku 6 [ZEÚ]?


title: Vec T-221/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  25. júla 2006 – Belgicko/Komisia ( EPUZF — Zúčtovanie výdavkov — Plodiny pestované na ornej pôde — Kontrola plôch založená na systéme leteckého ortofotosnímania (GIS) — Rozdiel medzi deklarovanou plochou a plochou vyplývajúcou zo systému GIS — Správna kontrola a kontrola na mieste — Škoda spôsobená EPUZF )

text:
               16.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 224/37

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 25. júla 2006 – Belgicko/Komisia
   (Vec T-221/04) (1)

   („EPUZF - Zúčtovanie výdavkov - Plodiny pestované na ornej pôde - Kontrola plôch založená na systéme leteckého ortofotosnímania (GIS) - Rozdiel medzi deklarovanou plochou a plochou vyplývajúcou zo systému GIS - Správna kontrola a kontrola na mieste - Škoda spôsobená EPUZF“)
   (2006/C 224/79)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne A. Goldman a E. Dominkovits, neskôr M. Wimmer, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci H. Gilliams, P. de Bandt a L. Goossens, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Nolin a L. Visaggio, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2004/136/ES zo 4. februára 2004, ktorým sa z financovania Spoločenstva vylučujú niektoré výdavky uskutočnené členskými štátmi v rámci záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 40, s. 31) v časti, v ktorej stanovuje opravu v paušálnej výške 2 % výdavkov, ktoré Belgicko deklarovalo v oblasti plodín pestovaných na ornej pôde
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Belgické kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 118, 30.4.2004 (vec C-176/04).


title: Vec T-325/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. januára 2017 – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató/EUIPO – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Choco Love — Skoršie slovné a obrazové ochranné známky Európskej únie a národné ochranné známky CHOCOLATE, CSOKICSŐ a Chocolate Brown — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               6.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 70/17

         Rozsudok Všeobecného súdu z 25. januára 2017 – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató/EUIPO – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love)
   (Vec T-325/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Choco Love - Skoršie slovné a obrazové ochranné známky Európskej únie a národné ochranné známky CHOCOLATE, CSOKICSŐ a Chocolate Brown - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2017/C 070/23)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: Á. László, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: I. Moisescu a A. Schifko, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Budapešť)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 26. marca 2015 (vec R 1369/2014-1), týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. a Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Úradom Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

      (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2015.


title: Vec C-24/05 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 22. júna 2006 – August Storck KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Článok 7 ods. 1 písm. b) a článok 7 ods. 3 nariadenia (ES) č. 40/94 — Absolútny dôvod zamietnutia — Trojrozmerná ochranná známka — Trojrozmerný tvar cukríka svetlohnedej farby — Rozlišovacia spôsobilosť)

text:
               2.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 212/6

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 22. júna 2006 – August Storck KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-24/05 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Článok 7 ods. 1 písm. b) a článok 7 ods. 3 nariadenia (ES) č. 40/94 - Absolútny dôvod zamietnutia - Trojrozmerná ochranná známka - Trojrozmerný tvar cukríka svetlohnedej farby - Rozlišovacia spôsobilosť)
   (2006/C 212/10)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: August Storck KG (v zastúpení: I. Rohr, H. Wrage-Molkenthin a T. Reher, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Odvolanie proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (štvrtej komory) z 10. novembra 2004, Storck/ÚHVT (T-396/02), ktorým tento súd zamietol žalobu o neplatnosť proti zamietnutiu zápisu trojrozmernej ochrannej známky v tvare cukríka svetlohnedej farby pod názov cukrovinky patriaci do triedy 30 – Rozlišovacia spôsobilosť ochrannej známky – Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146)
   Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               August Storck KG je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 19.3.2005.


title: Vec T-277/09: Uznesenie Všeobecného súdu z  10. júna 2013 — Trasys/Komisia

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/82

         Uznesenie Všeobecného súdu z 10. júna 2013 — Trasys/Komisia
   (Vec T-277/09) (1)

   2013/C 225/185
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda prvej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 244, 10.10.2009.


title: Vec C-80/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 15. februára 2013 — ACO Industries Tábor, s.r.o./Odvolací finanční ředitelství

text:
               25.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 147/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 15. februára 2013 — ACO Industries Tábor, s.r.o./Odvolací finanční ředitelství
   (Vec C-80/13)
   2013/C 147/14
   Jazyk konania: čeština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: ACO Industries Tábor, s.r.o.

      Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bránia články 18, 45, 49 a 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie takej právnej úprave, podľa ktorej je zamestnávateľ so sídlom v prvom členskom štáte povinný odviesť zálohu na daň z príjmov zamestnancov (príslušníkov druhého členského štátu), ktorých mu dočasne pridelila pracovná agentúra so sídlom v druhom členskom štáte prostredníctvom pobočky zriadenej v prvom členskom štáte?

               2.

               Bránia články 18, 45, 49 a 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie takej právnej úprave, podľa ktorej je základ dane z príjmov takýchto zamestnancov stanovený v paušálnej výške najmenej 60 % sumy fakturovanej pracovnou agentúrou v prípadoch, keď je vo fakturovanej sume zahrnutá aj odmena za sprostredkovanie?

               3.

               Ak je odpoveď na prvú alebo druhú otázku kladná, možno v situácii, akou je situácia v prejednávanom prípade, uvedené základné slobody obmedziť z dôvodov verejného poriadku, verejnej bezpečnosti alebo verejného zdravia, prípadne z dôvodu účinnosti daňového dohľadu?


title: Vec T-140/07: Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. februára 2011 — Chi Mei Optoelectronics Europe a Chi Mei Optoelectronics UK/Komisia

text:
               9.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/20

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. februára 2011 — Chi Mei Optoelectronics Europe a Chi Mei Optoelectronics UK/Komisia
   (Vec T-140/07) (1)

   2011/C 113/40
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda prvej rozšírenej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 155, 7.7.2007.


title: Vec T-122/10: Uznesenie Všeobecného súdu z  28. februára 2011 — USFSPEI a i./Rada

text:
               16.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 120/19

         Uznesenie Všeobecného súdu z 28. februára 2011 — USFSPEI a i./Rada
   (Vec T-122/10) (1)

   2011/C 120/41
   Jazyk konania: francúzština
   Predsedníčka štvrtej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 148, 5.6.2010.


title: Vec C-257/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches-du-Rhône (Francúzsko) 13. mája 2013 — Anouthani Mlalali/CAF des Bouches-du-Rhône

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches-du-Rhône (Francúzsko) 13. mája 2013 — Anouthani Mlalali/CAF des Bouches-du-Rhône
   (Vec C-257/13)
   2013/C 207/43
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches-du-Rhône

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Anouthani Mlalali

      Žalovaný: CAF des Bouches-du-Rhône

      Prejudiciálna otázka

   Sú podmienky stanovené článkami L.512 a D.512-2 francúzskeho Zákonníka sociálneho zabezpečenia zlučiteľné s článkom 11 smernice 2003/109/ES z 25. novembra 2003 (1)?

      (1)  Smernica Rady 2003/109/ES z 25. novembra 2003 o právnom postavení štátnych príslušníkov tretích krajín, ktoré sú osobami s dlhodobým pobytom (Ú. v. EÚ L 16, s. 44; Mim. vyd. 19/006, s. 272).


title: Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z 15. októbra 2004 vo veci T-193/04 R, Hans-Martin Tillack proti Komisii Európskych spoločenstiev (Predbežné opatrenie — Návrh na predbežné opatrenie a odklad výkonu)

text:
               8.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/36

      UZNESENIE PREDSEDU SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 15. októbra 2004
   vo veci T-193/04 R, Hans-Martin Tillack proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Predbežné opatrenie - Návrh na predbežné opatrenie a odklad výkonu)
   (2005/C 6/72)
   Jazyk konania: angličtina
   Vo veci T-193/04 R, Hans-Martin Tillack, v zastúpení: I. Forrester, QC, T. Bosly, C. Arhold, N. Flandin, J. Herrlinger a J. Siaens, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: C. Docksey a C. Ladenburger, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu), predmetom ktorej je návrh, aby Súd prvého stupňa odložil výkon všetkých opatrení prijatých v rámci údajnej žiadosti podanej Európskym úradom boja proti podvodom (OLAF) belgickým a nemeckým súdnym orgánom, a aby nariadil OLAF zdržať sa získania, prešetrenia a preskúmania alebo vypočutia obsahu všetkých dokumentov a informácií, ktorými disponujú belgické a nemecké súdne orgány po tom, čo vykonali 19. marca 2004 domovú prehliadku a prehliadku kancelárie navrhovateľa, predseda Súdu prvého stupňa vydal dňa 15. októbra 2004 uznesenie, ktorého výrok znie:

               1)

               Návrh na predbežné opatrenie sa zamieta.

               2)

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-138/05: Žaloba podaná 23. marca 2005: Komisia Európskych spoločenstiev proti Impetus Consultants

text:
               23.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/36

         Žaloba podaná 23. marca 2005: Komisia Európskych spoločenstiev proti Impetus Consultants
   (Vec T-138/05)
   (2005/C 182/69)
   Jazyk konania: gréčtina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: D. Triantafyllou, za právnej pomoci: N. Kostikas, advokát, podala 23. marca 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Impetus Consultants.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zaviazal žalovaného zaplatiť sumu vo výške 235 655,21 eur, to znamená 160 380,35 eur ako dlžnú istinu a 75 274,86 eur ako úroky z omeškania odo dňa, keď sa táto suma stala splatnou na základe jednotlivých oznámení o príkazoch na úhradu,

               —

               zaviazal žalovaného zaplatiť od 15. marca 2005 až do úplného vyrovnania dlhu, pokiaľ ide o dlh zo zmluvy COP 493 „Invite“, úroky vo výške 41,93 eur denne, pokiaľ ide o dlh zo zmluvy TR 1006 „Ausias“, úroky vo výške 1,66 eur denne a pokiaľ ide o dlh zo zmluvy V 2043 „Artis“, úroky vo výške 1,01 eur denne,

               —

               zaviazal Impetus Consultants nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Európske spoločenstvo, zastúpené Európskou komisiou, uzavrelo so žalovaným tri zmluvy v rámci programov Spoločenstva pre výskum a vývoj. Konkrétne ide o nasledujúce zmluvy:

               —

               Zmluva č. COP 493 „Invite“, ktorá sa konkrétne týkala výkonu projektu s názvom „Inland Navigation Telematics“ („Diaľkový prenos informácií pre vnútrozemskú vodnú prepravu“), ktorý mal vykonaný do 24 mesiacov od 30. decembra 1994. Žalovaný bol členom a koordinátorom predmetnej pracovnej skupiny,

               —

               Zmluva č. TR 1006 „Ausias“, ktorá sa konkrétne týkala výkonu projektu pod názvom „ATT in urban sites with integration and standardisation“ („Rozvinuté diaľkovo ovládané dopravné systémy v mestských oblastiach s integráciou a štandardizáciou“), ktorý mal byť splnený do 23 mesiacov, počnúc od 30. decembra 1995. Žalovaný bol členom predmetnej pracovnej skupiny,

               —

               Zmluva č. V 2043 „Artis“, ktorá sa konkrétne týkala vypracovania projektu pod názvom „Advanced Road Transport Informatics in Spain“ („Rozvinuté diaľkovo ovládané dopravné systémy pre cestnú dopravu v Španielsku“). Projekt mal byť skončený do 12 mesiacov, počnúc od 1. januára 1992. Žalovaný bol členom predmetnej pracovnej skupiny.

         Vo všetkých týchto prípadoch sa predpokladalo, že Komisia finančne prispeje k úspešnému realizovaniu príslušného projektu v rámci daných podmienok, ktoré upravujú jednotlivé zmluvy. Pre každú zmluvu platila Komisia žalovanému preddavky zo svojho príspevku.
   Komisia na základe finančných kontrol zistila, že žalovaný použil iba časť preddavku, ktorý bol vyplatený na pokrytie potrieb príslušného projektu. Konkrétne:

               —

               pre zmluvu č. COP 493 „Invite“ poskytla Komisia žalovanému ako koordinátorovi pracovnej skupiny preddavok vo výške 257 400 eur. Žalovaný údajne zaplatil ostatným zmluvným stranám iba sumu vo výške 79 062,70 eur a ponechal si 178 337,30 eur, z ktorých iba 42 000 eur bolo použitých na realizáciu príslušného projektu. Komisia vystavila voči žalovanému oznámenie o príkaze na úhradu sumy 136 037,30 eur;

               —

               pre zmluvu č. TR 1006 „Ausias“ zaplatila Komisia pracovnej skupine, pre obdobie, počas ktorého bola žalovaná jeho členom, preddavok vo výške 78 341,91 eur. Komise zistila, že žalovaný použil iba sumu vo výške 63 229,63 eur na realizáciu príslušného projektu a vystavila voči žalovanému oznámenie o príkaze na úhradu sumy 15 112,28 eur,

               —

               pre zmluvu č. V 2043 „Artis“ žalovaný ako člen pracovnej skupiny prijal od Komisie preddavok vo výške 62 621,86 eur. Komisia usúdila, že iba 53 391,09 eur bolo použitých na realizáciu príslušného projektu a vystavila voči žalovanému oznámenie o príkaze na úhradu sumy 9 320,77 eur.

         Komisia sa vo svojej žalobe domáha platby vyššie uvedených dlžných súm, ako aj príslušných úrokov z omeškania, podľa ustanovení práva použiteľného na jednotlivé zmluvy, a to gréckeho práva, pokiaľ ide o prvú zmluvu, a španielskeho práva, pokiaľ ide o ostatné dve zmluvy.


title: Vec C-73/05: Žaloba podaná dňa 15. februára 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike

text:
               2.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/24

         Žaloba podaná dňa 15. februára 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike
   (Vec C-73/05)
   (2005/C 82/48)
   Jazyk konania: francúzština
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Nicola Yerrell, splnomocnený zástupca, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala dňa 15. februára 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Francúzskej republike.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1)

               určil, že Francúzska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou 2000/34/ES z 22. júna 2000, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/104/ES o niektorých aspektoch organizácie pracovného času a ktorá sa vzťahuje na sektory a činnosti vylúčené z uvedenej smernice (1), a/alebo tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo Zmluvy o ES,

               2)

               zaviazal Francúzsku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prijatie opatrení na prebratie smernice do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 1. augusta 2003.

      (1)  Ú. v. ES L 195 z 1.8.2000, s. 41


title: Vec T-72/16: Žaloba podaná 15. februára 2016 – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)

text:
               4.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/37

         Žaloba podaná 15. februára 2016 – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)
   (Vec T-72/16)
   (2016/C 118/43)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: BBY Solutions, Inc. (Minneapolis, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Poulter, solicitor)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Worldwide Sales Corporation España, SL (Sant Vicenç dels Horts, Španielsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka EÚ obsahujúca slovný prvok „BEST BUY mobile“ – prihláška č. 7 213 424.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 1. decembra 2015 vo veci R 53/2015-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zrušil rozhodnutie námietkového oddelenia zo 6. novembra 2014 v námietkovom konaní č. B 1485137,

               —

               akceptoval na registráciu prihlášku ochrannej známky EÚ č. 007213424, a

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               odvolací senát porušil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 nesprávnym posúdením dominantných a rozlišujúcich prvkov ochranných známok,

               —

               odvolací senát porušil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 nesprávnym posúdením celkového dojmu vytváraného ochrannými známkami,

               —

               odvolací senát porušil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 nesprávnym posúdením zhodnosti služieb, na ktoré sa vzťahujú ochranné známky, a

               —

               odvolací senát porušil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 nesprávnym vyvodením pravdepodobnosti zámeny medzi skoršou ochrannou známkou namietateľa a ochrannou známkou žalobkyne.


title: Vec C-372/11 P: Odvolanie podané 14. júla 2011 : Power-One Italy SpA proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) z  24. mája 2011 vo veci T-489/08, Power-One Italy SpA/Európska komisia

text:
               24.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/12

         Odvolanie podané 14. júla 2011: Power-One Italy SpA proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) z 24. mája 2011 vo veci T-489/08, Power-One Italy SpA/Európska komisia
   (Vec C-372/11 P)
   2011/C 282/23
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Power-One Italy SpA (v zastúpení: A. Giussani a R. Giuffrida, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť uznesenie Všeobecného súdu (Šiesta komora) z 24. mája 2011 vo veci T-489/09 a v dôsledku toho:

                           —

                           rozhodnúť, že Európska komisia porušila článok 10 ods. 2 nariadenia 1655/2000 (1), článok 14 AUP (2) a všeobecnú právnu zásadu ochrany legitímnej dôvery,

                           —

                           rozhodnúť v rozsahu, v ktorom to umožňuje stav konania, že existuje príčinná súvislosť medzi konaním Komisie a škodou, ktorá vznikla a naďalej vzniká Power-One a v dôsledku toho nariadiť Európskej Únii, aby na základe článku 268 ZFEÚ (pôvodne článku 235 ES) nahradila Power-One všetku utrpenú škodu v rozsahu 2 876 188,99 EUR alebo náklady, ktoré jej vznikli v súvislosti s projektom PNEUMA, ako sú preukázané v dokumentoch pripojených k odvolaniu, ktorými Komisia už v každom prípade disponuje a o ktoré sa už v konaní opieralo,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania Power-One Italy tvrdí, po prvé, že bola porušená základná právna zásada ochrany legitímnej dôvery a že odôvodnenie bolo nedostatočné a protirečivé a odvoláva na údajné zneužitie postupu.
   Všeobecný súd v bode 47 napadnutého uznesenia rozhodol, že odvolateľka mohla mať väčšiu výhodu zo zrušenia rozhodnutia Komisie v časti týkajúcej sa nahrádzaných súm zodpovedajúcich vymáhaniu celej finančnej pomoci poskytnutej na dotknutý projekt a že „zaplatenie týchto súm ako náhrady by sa mohlo považovať za blízko súvisiace so zrušením dotknutého rozhodnutia“, čím uviedol svoje odôvodnenie týkajúce sa tvrdení o zneužití postupu. Všeobecný súd preto svojvoľne oddelil návrh odvolateľky od vecnej jednoty aktov tvoriacich konanie, ktoré spôsobilo škodu a škodovú udalosť, ktorú predstavujú všetky vzniknuté náklady. Preto nedošlo k poskytnutiu primeraného odôvodnenia prijatia námietky predloženej Komisiou.
   Druhý odvolací dôvod sa zakladá na porušení všeobecnej právnej zásady ochrany legitímnej dôvery, na nesprávnom uplatnení predpisov, ktorými sa riadi dôkazné bremeno a získavanie dôkazov a na nedostatočnom a protichodnom odôvodnení, pokiaľ ide o návrh týkajúci sa zvyškovej škody.
   Bod 55 uznesenia Všeobecného súdu stanovuje, že „žaloba neuvádza povahu ani rozsah zvyškovej škody, o ktorej žalobkyňa tvrdí, že ju utrpela“ a že žaloba neuvádza žiadne dôvody, na základe ktorých žalobkyňa tvrdí, že zvyšková škoda je pripísateľná zrušeniu financovania dotknutého projektu Komisiou. V tomto ohľade treba uviesť, že škoda, ktorá vznikla spoločnosti odvolateľky, sa musí považovať za zjavnú, keďže dotknuté financovanie bolo určené na presnú úlohu, ktorá je identifikovateľná v realizovanom projekte, a jeho zrušenie môže viesť len k vzniku nákladov, ktoré by bez prispenia spoločnosti odvolateľky neboli predmetom dotknutej argumentácie už uvedenej v pripomienkach týkajúcich sa námietky neprípustnosti predloženej Komisiou (účtovná závierka spoločnosti odvolateľky tvorila navyše prílohu týchto pripomienok), ktoré neboli zohľadnené Všeobecným súdom, ktorý sa obmedzil na spochybnenie údajných nedostatkov žaloby týkajúcich sa utrpenej škody.
   Nakoniec sa odvolateľka odvoláva na porušenie všeobecnej právnej zásady legitímnej dôvery, na nesprávne uplatnenie predpisov, ktorými sa riadi dôkazné bremeno a získavanie dôkazov a na nesprávne posúdenie skutkových okolností, ktoré by malo rozhodujúci vplyv na riešenie sporu, a to odkazom na príčinnú súvislosť.
   V bode 57 napadnutého uznesenia, v súvislosti s tvrdeniami týkajúcimi sa príčinnej súvislosti, Všeobecný súd uviedol, že spoločnosť žalobkyne„neposkytla žiaden údaj o účinku predmetného konania Komisie na skutočnosť, že žalobca znáša náklady dotknutého projektu presahujúce maximálnu sumu pridelenú Komisiou“. Podľa odvolateľky je jasné, že v tejto veci sa Všeobecný súd dopustil zjavne nesprávneho posúdenia skutkových okolností vyplývajúcich zo spisu týkajúceho sa tohto konania. V podstate Všeobecný súd skreslil predložené dôkazy tým, že odmietol uznať existenciu jasnej príčinnej súvislosti medzi konaním Komisie a škodou, ktorá vznikla odvolateľke. Týmto spôsobom Všeobecný súd v rámci odôvodnenia svojho rozhodnutia nezohľadnil okolnosti už uvedené v žalobe na prvom stupni alebo v následne predložených pripomienkach. Z tvrdení odvolateľky najmä jasne vyplýva, že údajné pochybenie na strane Komisie je vedľajšej a nie zásadnej povahy a spočíva v oneskorení s doplnením dokumentácie súvisiacej s projektom, ktorý bol v plnom rozsahu uskutočnený.

      (1)  Nariadenie (ES) Európskeho parlamentu a Rady č. 1655/2000 zo 17. júla 2000 o finančnom nástroji pre životné prostredie (LIFE) (Ú. v. ES L 192, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 121).

      (2)  Administratívneho usmernenia projektov tvoriace prílohu Grant Agreement.


title: Vec C-460/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 5. septembra 2011 — Hewlett-Packard GmbH/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

text:
               10.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 362/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 5. septembra 2011 — Hewlett-Packard GmbH/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)
   (Vec C-460/11)
   2011/C 362/18
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Hewlett-Packard GmbH

      Žalovaná: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

      Prejudiciálne otázky

   Súdnemu dvoru Európskej únie sa podáva návrh na začatie prejudiciálneho konania týkajúci sa výkladu smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES (1) z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti o týchto otázkach:

               1.

               Má sa pri výklade vnútroštátneho práva smernica rešpektovať aj v prípadoch, ktoré nastali po tom, ako smernica 22. júna 2001 nadobudla účinnosť, avšak pred jej uplatniteľnosťou 22. decembra 2002?

               2.

               Ide v prípade rozmnožovania pomocou tlačiarní o rozmnožovanie použitím akéhokoľvek fotografického postupu alebo nejakým iným procesom, ktorý má podobné účinky v zmysle článku 5 ods. 2 písm. a) smernice?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na druhú otázku: Môžu byť požiadavky, ktoré sú upravené v smernici, na primeranú kompenzáciu za výnimky alebo obmedzenia práva rozmnožovania stanoveného v článku 5 ods. 2 a 3 smernice pri zohľadnení základného práva na rovnosť pred zákonom zakotveného v článku 20 Charty základných práv Európskej únie splnené aj v prípade, ak subjektmi, ktoré sú povinné zaplatiť primeranú kompenzáciu, nie sú výrobcovia, dovozcovia a predajcovia tlačiarní, ale výrobcovia, dovozcovia a predajcovia iného prístroja alebo viacerých iných prístrojov súboru zariadení, ktorý je vhodný na vyhotovovanie príslušných rozmnoženín?

      (1)  Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230.


title: Vec T-441/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  13. júna 2007 – IVG Immobilien/ÚHVT (I) ( Ochranná známka Spoločenstva — Obrazové označenia — Absolútne dôvody zamietnutia zápisu — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               21.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 170/24

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. júna 2007 – IVG Immobilien/ÚHVT (I)
   (Vec T-441/05) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Obrazové označenia - Absolútne dôvody zamietnutia zápisu - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 170/46)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: IVG Immobilien AG (Bonn, Nemecko) (v zastúpení: A. Okonek a U. Karpenstein, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 1. septembra 2005 (vec R 559/2004-4), týkajúceho sa prihlášky obrazového označenia I ako ochrannej známky Spoločenstva
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 1. septembra 2005 (vec R 559/2004-4) sa zrušuje.

               2.

               ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania IVG Immobilien AG.

      (1)  Ú. v. EÚ C 60, 11.3.2006, s. 41.


title: Vec T-424/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  19. mája 2010 — Nexus Europe (Ireland)/Komisia [ „Arbitrážna doložka — Piaty rámcový program pre opatrenia v oblasti výskumu, technologického rozvoja a demonštrácie — Projekt makroekonomických a mestských trendov v európskej informačnej spoločnosti (Muteis) — Škoda spôsobená zmenou zmluvy, pokiaľ ide o systém preplácania výdavkov, ktoré vznikli účastníkom projektu“ ]

text:
               3.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/36

         Rozsudok Všeobecného súdu z 19. mája 2010 — Nexus Europe (Ireland)/Komisia
   (Vec T-424/08) (1)

   („Arbitrážna doložka - Piaty rámcový program pre opatrenia v oblasti výskumu, technologického rozvoja a demonštrácie - Projekt makroekonomických a mestských trendov v európskej informačnej spoločnosti (Muteis) - Škoda spôsobená zmenou zmluvy, pokiaľ ide o systém preplácania výdavkov, ktoré vznikli účastníkom projektu“)
   2010/C 179/61
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Nexus Europe (Ireland) Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: M. Noonan, barrister)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal a A. Sauka, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na náhradu škody údajne spôsobenej žalobkyni tým, že Komisia prijala určité zmeny zmluvy Muteis IST-2000-30117 uzavretej 31. októbra 2001

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Spoločnosť Nexus Europe (Ireland) Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 6, 10.1.2009.


title: Vec C-91/08: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  13. apríla 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Frankfurt am Main — Nemecko) — Wall AG/Mesto Frankfurt nad Mohanom, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES) (Koncesie na služby — Postup zadávania — Povinnosť transparentnosti — Neskoršie nahradenie subdodávateľa)

text:
               5.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/4

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 13. apríla 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Frankfurt am Main — Nemecko) — Wall AG/Mesto Frankfurt nad Mohanom, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)
   (Vec C-91/08) (1)

   (Koncesie na služby - Postup zadávania - Povinnosť transparentnosti - Neskoršie nahradenie subdodávateľa)
   2010/C 148/05
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Frankfurt am Main

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Wall AG

      Žalovaní: Mesto Frankfurt nad Mohanom, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

      Za účasti: Deutsche Städte Medien (DSM) GmbH

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Landgericht Frankfurt am Main — Výklad článkov 12 ES, 43 ES, 49 ES a článku 86 ods. 1 Zmluvy ES, zásad transparentnosti, rovnosti a zákazu diskriminácie, ako aj článku 2 ods. 1 písm. b) a ods. 2 smernice Komisie 80/723/EHS z 25. júna 1980 o transparentnosti finančných vzťahov medzi členskými štátmi a štátnymi podnikmi (Ú. v. ES L 195, s. 35; Mim. vyd. 08/001, s. 20) zmenenej a doplnenej smernicou Komisie 2000/52/ES z 26. júla 2000, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 80/723/EHS o transparentnosti finančných vzťahov medzi členskými štátmi a verejnými podnikmi (Ú. v. ES L 193, s. 75; Mim. vyd. 08/002, s. 11) a článku 1 ods. 9 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132) — Pridelenie koncesie na služby — Pojem verejný podnik — Dôsledky nedodržania povinnosti transparentnosti pri neskoršej zmene subdodávateľa na plnenie zmluvy

      Výrok rozsudku

               1.

               Pokiaľ zmeny ustanovení koncesnej zmluvy na služby majú podstatne odlišné znaky, ako sú znaky odôvodňujúce zadanie pôvodnej koncesnej zmluvy, a teda preukazujú vôľu strán nanovo sa dohodnúť na podstatných náležitostiach tejto zmluvy, treba v súlade s vnútroštátnym poriadkom dotknutého členského štátu prijať všetky potrebné opatrenia na obnovenie transparentnosti konania vrátane nového postupu zadávania. Prípadný nový postup zadávania by sa mal uskutočniť spôsobom prispôsobeným osobitostiam predmetnej koncesie na služby a mal by podniku nachádzajúcemu sa na území iného členského štátu umožniť prístup k adekvátnym informáciám týkajúcim sa uvedenej koncesie pred jej udelením.

               2.

               Pokiaľ koncesionársky podnik uzatvára zmluvu týkajúcu sa služieb spadajúcich do rámca koncesie, ktorú mu udelil územný celok, ani povinnosť transparentnosti vyplývajúca z článkov 43 ES a 49 ES, ani zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti sa nevzťahujú na tento podnik, ak:

                           —

                           bol zriadený týmto územným celkom na účely likvidácie odpadu a čistenia mestských komunikácií, ale je činný aj na voľnom trhu,

                           —

                           patrí tomuto územnému celku v podiele 51 %, ale na prijatie rozhodnutia o riadení podniku sa vyžaduje trojštvrtinová väčšina hlasov valného zhromaždenia tohto podniku,

                           —

                           tento územný celok vymenúva len štvrtinu členov dozornej rady tohto podniku, vrátane jej predsedu, a

                           —

                           viac ako polovica jeho obratu pochádza zo synalagmatických zmlúv týkajúcich sa likvidácie odpadu a čistenia mestských komunikácií na území tohto územného celku, pričom tento územný celok ich financuje prostredníctvom miestnych daní a poplatkov vyberaných od obyvateľov tohto územného celku.

               3.

               Zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti zakotvené v článkoch 43 ES a 49 ES, ako aj z nich vyplývajúca povinnosť transparentnosti neukladá vnútroštátnym orgánom povinnosť vypovedať zmluvu, ani vnútroštátnym súdnym orgánom vyhovieť návrhu na uloženie povinnosti zdržať sa konania v prípade, v ktorom údajne došlo k porušeniu tejto povinnosti v priebehu zadávania koncesie na služby. Je vecou vnútroštátneho právneho poriadku upraviť procesné postupy na zabezpečenie ochrany práv, ktoré dotknutým osobám vyplývajú z tejto povinnosti tak, aby tieto postupy neboli menej výhodné ako podobné postupy vnútroštátnej povahy a aby prakticky neznemožnili alebo príliš nesťažili výkon týchto práv. Povinnosť transparentnosti vyplýva priamo z článkov 43 ES a 49 ES, ktoré majú priamy účinok vo vnútroštátnom právnom poriadku členských štátov a majú prednosť pred každým ustanovením vnútroštátneho práva, ktoré je s nimi v rozpore.

      (1)  Ú. v. EÚ C 142, 7.6.2008.


title: Vec C-193/06 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  20. septembra 2007 – Société des Produits Nestlé SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Quick restaurants SA (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 8 ods. 1 písm. b) — Obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok QUICKY — Námietka majiteľa skorších národných ochranných známok QUICKIES — Pravdepodobnosť zámeny — Celkové posúdenie)

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/14

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 20. septembra 2007 – Société des Produits Nestlé SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Quick restaurants SA
   (Vec C-193/06 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 8 ods. 1 písm. b) - Obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „QUICKY“ - Námietka majiteľa skorších národných ochranných známok QUICKIES - Pravdepodobnosť zámeny - Celkové posúdenie)
   (2007/C 269/26)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Société des Produits Nestlé SA (v zastúpení: D. Masson, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca), Quick restaurants SA (v zastúpení: E. De Gryse, F. de Visscher a D. Moreau, advokáti)
   Predmet veci
   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) z 22. februára 2006, Nestlé/ÚHVT, vedľajší účastník: Quick restaurants SA (vec T-74/04), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu o neplatnosť rozhodnutia druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 17. decembra 2003 (vec R 922/2001-2), týkajúce sa námietkového konania medzi Société des produits Nestlé SA a Quick restaurants SA
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 22. februára 2006, Nestlé/ÚHVT – Quick (QUICKY) (T-74/04) sa zrušuje v rozsahu, v akom Súd prvého stupňa v rozpore s článkom 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke Spoločenstva neposúdil vizuálnu podobnosť predmetných označení a opieral sa o ich celkový dojem.

               2.

               V zostávajúcej časti sa odvolanie zamieta.

               3.

               Vec sa vracia na prejednanie Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev.

               4.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.

      (1)  Ú. v. EÚ C 165, 15.7.2006.


title: Vec C-415/05 P: Odvolanie podané  23. novembra 2005 : Ahmed Yusuf a Al Barakaat International Foundation proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (druhá rozšírená komora) z  21. septembra 2005  vo veci T-306/01, Ahmed Yusuf a Al Barakaat International Foundation proti Rade Európskej únie a Komisii Európskej únie

text:
               25.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/11

         Odvolanie podané 23. novembra 2005: Ahmed Yusuf a Al Barakaat International Foundation proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (druhá rozšírená komora) z 21. septembra 2005 vo veci T-306/01, Ahmed Yusuf a Al Barakaat International Foundation proti Rade Európskej únie a Komisii Európskej únie
   (Vec C-415/05 P)
   (2006/C 48/23)
   Jazyk konania: švédčina
   Ahmed Yusuf, bydliskom v Spånge (Švédsko), a Al Barakaat International Foundation, sídlom v Spånge (Švédsko) podali 23. novembra 2005 odvolanie na Súdny dvor Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (druhá rozšírená komora) z 21. septembra 2005 vo veci T-306/01, Ahmed Yusuf a Al Barakaat International Foundation proti Rade Európskej únie a Komisii Európskej únie. Odvolateľov zastupujú Leif Silbersky a Thomas Olsson, advokáti.
   Odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor:

               1.

               zrušil rozsudok Súdu prvého stupňa z 21. septembra 2005 vo veci T-306/01,

               2.

               zrušil nariadenie (ES) č. 881/2002,

               3.

               zaviazal Radu Európskej únie a Komisiu Európskej únie nahradiť trovy tak odvolacieho konania ako aj konania pred Súdom prvého stupňa.

         Dôvody odvolania a hlavné tvrdenia
   Odvolatelia uvádzajú, že Súd prvého stupňa sa dopustil právneho omylu, keď uviedol, že Rada mala právomoc prijať nariadenie (ES) č. 881/2002 na základe článkov 60 ES, 301 ES a 308 ES. Ďalej uvádza toto:
   Súd prvého stupňa sa dopustil omylu, keď uviedol, že nariadenie (ES) č. 881/2002 spĺňa požiadavky článku 249 ES a preto je všeobecne uplatniteľné.
   Súd prvého stupňa nesprávne obmedzil svoje posúdenie toho, či boli základné práva odvolateľov porušené nariadením (ES) č. 881/2002 iba na posúdenie otázky, či rezolúcia Bezpečnostnej rady je zlučiteľná s imperatívnymi pravidlami medzinárodného práva, ktoré sú súčasťou platného práva. Súd prvého stupňa neposúdil, či toto nariadenie je platné s ohľadom na právo Spoločenstva, alebo či rezolúcia Bezpečnostnej rady bola prebratá v súlade s právom Spoločenstva a vnútroštátnym právom.
   Súd prvého stupňa sa dopustil omylu, keď rozhodol, že nariadením (ES) č. 881/2002 neboli porušené ani práva odvolateľov na obhajobu a ani na účinnú súdnu kontrolu.


title: Vec C-488/06 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. júla 2008 – L & D SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Julius Sämann Ltd (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 73 — Obrazová ochranná známka Aire Limpio — Obrazové ochranné známky Spoločenstva, národné a medzinárodné obrazové ochranné známky zobrazujúce jedľu s rôznymi názvami — Námietka majiteľa — Čiastočné zamietnutie zápisu — Odvodenie mimoriadnej rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky z dôkazov týkajúcich sa inej ochrannej známky)

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/9

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. júla 2008 – L & D SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Julius Sämann Ltd
   (Vec C-488/06 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 73 - Obrazová ochranná známka „Aire Limpio“ - Obrazové ochranné známky Spoločenstva, národné a medzinárodné obrazové ochranné známky zobrazujúce jedľu s rôznymi názvami - Námietka majiteľa - Čiastočné zamietnutie zápisu - Odvodenie mimoriadnej rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky z dôkazov týkajúcich sa inej ochrannej známky)
   (2008/C 223/13)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Odvolateľka: L & D SA (v zastúpení: S. Miralles Miravet, abogado)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. García Murillo, splnomocnená zástupkyňa), Julius Sämann Ltd (v zastúpení: E. Armijo Chávarri, abogado)
   Predmet veci
   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) zo 7. septembra 2006, L & D, SA/ÚHVT a Julius Sämann Ltd (T-168/04), ktorým Súd prvého stupňa zamietol návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 15. marca 2004 (vec R 326/2003-2) týkajúceho sa námietkového konania medzi Julius Sämann Ltd a L & D, SA
   Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               L & D SA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 20, 27.1.2007.


title: Vec C-323/13: Žaloba podaná 13. júna 2013 — Európska komisia/Talianska republika

text:
               31.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/21

         Žaloba podaná 13. júna 2013 — Európska komisia/Talianska republika
   (Vec C-323/13)
   2013/C 252/33
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Pignataro-Nolin a A. Alcover San Pedro, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               rozhodnúť, že Talianska republika tým, že časť komunálneho odpadu ukladaného na skládky SubATO v Ríme, vrátane skládky v Malagrotte a skládok SubATO Latina, nepodlieha úprave, ktorá zahŕňa vhodný výber rôznych častí odpadov a stabilizáciu organickej časti, a tým, že v Laziu nebola vytvorená integrovaná a vhodná sieť zariadení pre nakladanie z odpadmi, v rámci ktorej by sa zohľadnili najlepšie dostupné techniky, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 písm. a) smernice 1999/31/ES (1) v spojení s článkom 1 ods. 1 smernice 1999/31/ES a článkami 4 a 13 smernice 2008/98/ES (2) a z článku 16 ods. 1 smernice 2008/98/ES,

               —

               zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice 1999/31/ES uplynula 16. júla 2001.
   Lehota na prebratie smernice 2008/98//ES uplynula 12. decembra 2010.

      (1)  Smernica Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov (Ú. v. ES L 182, s. 1; Mim. vyd. 15/004, s. 228).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade a o zrušení určitých smer (Ú. v. EÚ L 312, s. 3).


title: Vec T-384/11: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. novembra 2014 – Safa Nicu Sepahan/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní – Zmrazenie finančných prostriedkov – Nesprávne posúdenie – Právo na účinnú súdnu ochranu – Návrh na náhradu škody“)

text:
               19.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/30

      Rozsudok Všeobecného súdu z 25. novembra 2014 – Safa Nicu Sepahan/Rada
      (Vec T-384/11) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Nesprávne posúdenie - Právo na účinnú súdnu ochranu - Návrh na náhradu škody“)
      (2015/C 016/48)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Safa Nicu Sepahan (Isfahán, Irán) (v zastúpení: A. Bahrami, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne A. Vitro a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, neskôr R. Liudvinaviciute-Cordeiro a I. Gurov, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Jednak návrh na čiastočné zrušenie vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 503/2011 z 23. mája 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 961/2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 136, s. 26), a nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1), a jednak návrh na náhradu škody

         Výrok rozsudku

                  1.

                  V rozsahu, v akom sa týkajú spoločnosti Safa Nicu Sepahan Co., sa zrušujú:

                              —

                              bod 19 časti I písm. B prílohy I vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 503/2011 z 23. mája 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 961/2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu,

                              —

                              bod 61 časti I písm. B prílohy IX nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010.

                  2.

                  Rada Európskej únie je povinná zaplatiť spoločnosti Safa Nicu Sepahan 50 000 eur ako nemajetkovú ujmu, ktorú táto spoločnosť utrpela.

                  3.

                  Náhrada ujmy, ktorá sa má zaplatiť spoločnosti Safa Nicu Sepahan, bude zvýšená o úroky z omeškania odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku až do úplného zaplatenia uvedenej náhrady škody so sadzbou stanovenou Európskou centrálnou bankou pre hlavné operácie refinancovania, zvýšenou o dva percentuálne body.

                  4.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  5.

                  Rada znáša svoje vlastné trovy hlavného konania a konania o nariadení predbežného opatrenia, a je povinná nahradiť polovicu trov, ktoré vznikli spoločnosti Safa Nicu Sepahan v oboch týchto konaniach. Safa Nicu Sepahan znáša polovicu svojich vlastných trov hlavného konania a konania o nariadení predbežného opatrenia.

         (1)  Ú. v. EÚ, C 282, 24.9.2011.


title: Vec T-689/15: Žaloba podaná 29. novembra 2015 – Marcas Costa Brava/ÚHVT – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)

text:
               8.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/84

         Žaloba podaná 29. novembra 2015 – Marcas Costa Brava/ÚHVT – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Vec T-689/15)
   (2016/C 048/92)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španielsko) (v zastúpení: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švajčiarsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Spoločenstva v červených a bielych farbách obsahujúca slovný prvok „Cremcaffé by Julius Meinl“ – ochranná známka Spoločenstva č. 11 406 899.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu ÚHVT z 28. septembra 2015 vo veci R 2491/2014-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               určil, že používanie ochrannej známky Spoločenstva č. 2 423 705 pre triedu 30 je preukázané a prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 11 406 899 je nezlučiteľná s ochrannou známkou Spoločenstva č. 2 423 705,

               —

               uložil ÚHVT a prípadným ďalším žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

   nesprávny výklad článku 15 ods. 1, článku 15 ods. 1 písm. a) a článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva.


title: Vec T-248/08: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  2. marca 2010 — Doktor/Rada ( Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Prijímanie — Skúšobná lehota — Predĺženie skúšobnej lehoty — Správa o skončení skúšobnej lehoty — Prepustenie po ukončení skúšobnej lehoty — Článok 34 služobného poriadku — Skreslenie skutkových okolností a dôkazov — Povinnosť odôvodnenia Súdu pre verejnú službu )

text:
               17.4.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 100/38

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 2. marca 2010 — Doktor/Rada
   (Vec T-248/08) (1)

   („Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Prijímanie - Skúšobná lehota - Predĺženie skúšobnej lehoty - Správa o skončení skúšobnej lehoty - Prepustenie po ukončení skúšobnej lehoty - Článok 34 služobného poriadku - Skreslenie skutkových okolností a dôkazov - Povinnosť odôvodnenia Súdu pre verejnú službu“)
   2010/C 100/59
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: František Doktor (Bratislava, Slovensko) (v zastúpení: S. Rodriguez a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Vitsentzatos a M. Bauer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (tretia komora) zo 16. apríla 2008, Doktor/Rada (F-73/07, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), smerujúce jednak k zrušeniu uvedeného rozsudku, a jednak k náhrade škody

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               František Doktor a Rada Európskej únie znášajú svoje vlastné trovy konania, ktoré im vznikli v rámci tohto odvolacieho konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 223, 30.8.2008.


title: Vec C-344/05 P: Odvolanie podané 21. septembra 2005: Komisia Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (samosudca) z 12. júla 2005 vo veci T-157/04, Joël De Bry proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               12.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/11

         Odvolanie podané 21. septembra 2005: Komisia Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (samosudca) z 12. júla 2005 vo veci T-157/04, Joël De Bry proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec C-344/05 P)
   (2005/C 281/21)
   Jazyk konania: francúzština
   Komisia Európskych spoločenstiev podala 21. septembra 2005 odvolanie na Súdny dvor Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (samosudca) z 12. júla 2005 vo veci T-157/04, Joël De Bry proti Komisii Európskych spoločenstiev. Odvolateľku zastupujú Lidia Lozano Palacios a Hannes Kraemer, splnomocnení zástupcovia.
   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               sám vo veci rozhodol, vyhovel návrhom žalovanej v prvom stupni a zamietol tak žalobu vo veci T-157/04,

               —

               subsidiárne vrátil vec Súdu prvého stupňa,

               —

               zaviazal žalobcu v prvom stupni nahradiť trovy konania vrátene vlastných trov v konaní pred Súdom prvého stupňa.

         Dôvody odvolania a hlavné tvrdenia
   Komisia sa v odvolaní proti napadnutému rozsudku dovoláva jediného odvolacieho dôvodu založeného na porušení práva Spoločenstva v bodoch 79 až 91 tohto rozsudku. Podľa nej Súd prvého stupňa nesprávne usúdil, že postup, ktorý viedol k vypracovaniu hodnotiacej správy a ktorý obsahoval negatívne posudky v súvislosti s hodnoteným úradníkom, je ovplyvnený porušením práva úradníka na obhajobu, pretože hodnotitelia opomenuli „v dokumente“ v zmysle článku 26 prvého a druhého pododseku Služobného poriadku uviesť vo forme písomného upozornenia skutkové okolnosti, na ktorých sa tieto posudky zakladali, a tiež, že tieto dokumenty neboli v primeranej lehote od vytýkanej skutočnosti pripojené k osobnému spisu dotknutého úradníka, alebo že na ne tento úradník aspoň nebol upozornený.


title: Vec C-684/13: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 2. júla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret – Dánsko) – Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Poľnohospodárstvo — Spoločná poľnohospodárska politika — Režim jednotnej platby — Nariadenie (ES) č. 1782/2003 — Článok 44 ods. 2 — Nariadenie (ES) č. 73/2009 — Článok 34 ods. 2 písm. a) — Pojem „hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu“ — Plochy nachádzajúce sa okolo vzletových a pristávacích dráh, rolovacích a dojazdových dráh — Využívanie na poľnohospodárske účely — Prípustnosť — Vrátenie neoprávnene pridelenej poľnohospodárskej podpory)

text:
               7.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/5

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 2. júla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret – Dánsko) – Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter
   (Vec C-684/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Poľnohospodárstvo - Spoločná poľnohospodárska politika - Režim jednotnej platby - Nariadenie (ES) č. 1782/2003 - Článok 44 ods. 2 - Nariadenie (ES) č. 73/2009 - Článok 34 ods. 2 písm. a) - Pojem „hektár, na ktorý možno poskytnúť podporu“ - Plochy nachádzajúce sa okolo vzletových a pristávacích dráh, rolovacích a dojazdových dráh - Využívanie na poľnohospodárske účely - Prípustnosť - Vrátenie neoprávnene pridelenej poľnohospodárskej podpory))
   (2015/C 294/06)
   Jazyk konania: dánčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Vestre Landsret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Johannes Demmer

      Žalovaný: Fødevareministeriets Klagecenter

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 44 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, a článok 34 ods. 2 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003, sa majú vykladať v tom zmysle, že poľnohospodárska plocha, ktorú tvoria bezpečnostné zóny letiska obklopujúce pristávacie, rolovacie a dojazdové dráhy, ktoré podliehajú osobitným pravidlám a obmedzeniam, predstavuje plochu, na ktorú možno poskytnúť podporu, pod podmienkou, že na jednej strane poľnohospodár, ktorý využíva túto plochu, má pri jej využívaní na účely svojej poľnohospodárskej činnosti k dispozícii dostatočnú nezávislosť a na druhej strane je schopný vykonávať túto činnosť na predmetnej ploche napriek obmedzeniam, ktoré vyplývajú z výkonu nepoľnohospodárskej činnosti na tej istej ploche.

               2.

               Článok 137 nariadenia č. 73/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že poľnohospodár, ktorý bol pred 1. januárom 2010 informovaný o neoprávnenosti platobných nárokov, ktoré mu boli priznané, sa nemôže dovolávať tohto článku na účel regularizácie týchto nárokov.
               Článok 73 ods. 4 nariadenia Komisie (ES) č. 796/2004 z 21. apríla 2004, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie krížového plnenia, modulácie a integrovaného správneho a kontrolného systému uvedeného v nariadení Rady (ES) č. 1782/2003, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá pre režimy priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2184/2005 z 23. decembra 2005, sa má vykladať v tom zmysle, že poľnohospodár sa má považovať za schopného odôvodnene odhaliť, že predmetná podpora sa nemôže poskytnúť na plochy, pri využívaní ktorých na účely svojej poľnohospodárskej činnosti nemá žiadnu voľnosť a/alebo na ktorých nie je schopný vykonávať túto činnosť z dôvodu obmedzení, ktoré vyplývajú z výkonu nepoľnohospodárskej činnosti na tých istých plochách. Na účely posúdenia, či mohol tento poľnohospodár odôvodnene odhaliť chybu, ku ktorej došlo, treba vychádzať z momentu vyplatenia podpory. Posúdenie podľa článku 73 ods. 4 uvedeného nariadenia č. 796/2004 sa musí vykonať samostatne za každý z predmetných rokov.
               Článok 73 ods. 5 nariadenia č. 796/2004, zmeneného a doplneného nariadením č. 2184/2005, sa má vykladať v tom zmysle, že za okolností, ako sú okolnosti konania vo veci samej, sa poľnohospodár má považovať za konajúceho v dobrej viere, pokiaľ bol úprimne presvedčený o tom, že na predmetné plochy možno poskytnúť podporu. Posúdenie dobrej viery tohto poľnohospodára na účely článku 73 ods. 5 uvedeného nariadenia č. 796/2004 sa musí vykonať samostatne za každý z predmetných rokov a táto dobrá viera musí trvať až do uplynutia štvrtého roku po dátume vyplatenia podpory.

      (1)  Ú. v. EÚ C 85, 22.3.2014.


title: Vec T-367/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  27. júna 2013 — MOL/ÚHVT — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (MOL Blue Card) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačené Európske spoločenstvo — Slovná ochranná známka MOL Blue Card — Skoršie slovné ochranné známky Spoločenstva BLUE, BLUE BBVA a TARJETA BLUE BBVA — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/77

         Rozsudok Všeobecného súdu z 27. júna 2013 — MOL/ÚHVT — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (MOL Blue Card)
   (Vec T-367/12) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačené Európske spoločenstvo - Slovná ochranná známka MOL Blue Card - Skoršie slovné ochranné známky Spoločenstva BLUE, BLUE BBVA a TARJETA BLUE BBVA - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2013/C 225/172
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: K. Szamosi, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: F. Mattina, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Španielsko) (v zastúpení: J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa a N. González-Alberto Rodríguez, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 30. mája 2012 (vec R 2532/2011-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, a MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 319, 20.10.2012.


title: Vec C-64/15: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 28. januára (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – BP Europa SE/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Všeobecný systém spotrebných daní — Smernica 2008/118/ES — Nezrovnalosti pri preprave tovaru podliehajúceho spotrebnej dani — Preprava tovaru v režime pozastavenia dane — Tovar, ktorý chýbal v čase dodania — Vyrubenie spotrebnej dane pri absencii dôkazu o zničení alebo strate tovaru)

text:
               21.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 106/8

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 28. januára (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – BP Europa SE/Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Vec C-64/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Všeobecný systém spotrebných daní - Smernica 2008/118/ES - Nezrovnalosti pri preprave tovaru podliehajúceho spotrebnej dani - Preprava tovaru v režime pozastavenia dane - Tovar, ktorý chýbal v čase dodania - Vyrubenie spotrebnej dane pri absencii dôkazu o zničení alebo strate tovaru))
   (2016/C 106/11)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: BP Europa SE

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 20 ods. 2 smernice Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS sa má vykladať v tom zmysle, že preprava tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v režime pozastavenia dane v zmysle tohto ustanovenia v situácii, ako je situácia v konaní vo veci samej, končí v čase, keď príjemca tohto tovaru pri ukončení úplnej vykládky dopravného prostriedku obsahujúceho predmetný tovar konštatuje, že chýba určité množstvo tohto tovaru v porovnaní s množstvom, ktoré sa mu malo dodať.

               2.

               Spojené ustanovenia článku 7 ods. 2 písm. a) a článku 10 ods. 2 smernice 2008/118 sa majú vykladať v tom zmysle, že:

                           —

                           situácie, ktoré upravujú, sa odlišujú od situácie upravenej článkom 7 ods. 4 tejto smernice a

                           —

                           okolnosť, že vnútroštátne ustanovenie preberajúce článok 10 ods. 2 smernice 2008/118, ako je ustanovenie sporné v konaní vo veci samej, výslovne neuvádza, že nezrovnalosť, ktorú toto ustanovenie smernice upravuje, musí mať za následok uvedenie predmetného tovaru do daňového voľného obehu, nemôže brániť uplatneniu tohto vnútroštátneho ustanovenia pri konštatovaní chýbajúceho množstva, pri ktorom sa nevyhnutne predpokladá takéto uvedenie do daňového voľného obehu.

               3.

               Článok 10 ods. 4 smernice 2008/118 sa má vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje, nielen keď na miesto určenia nedorazí všetok tovar prepravovaný v režime pozastavenia dane, alebo tiež v prípade, ak na miesto určenia nedorazí len časť tohto tovaru.

      (1)  Ú. v. EÚ C 138, 27.4.2015.


title: Vec T-356/06: Žaloba podaná 5. decembra 2006 – Koninklijke Volker Wessels Stevin/Komisia

text:
               27.1.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 20/24

         Žaloba podaná 5. decembra 2006 – Koninklijke Volker Wessels Stevin/Komisia
   (Vec T-356/06)
   (2007/C 20/35)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Koninklijke Volker Wessels Stevin NV (v zastúpení: E. H. Pijnacker Hordijk a Y. de Vries, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť články 1, 2 a 3 rozhodnutia z 13. septembra 2006 o spôsobe uplatnenia článku 81 ES (vec č. COMP/38.456 – Asfalt – NL) prinajmenšom v rozsahu v akom sa týka Koninklijke Volker Wessels Stevin,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu vlastných trov konania a na náhradu trov konania, ktoré vznikli Koninklijke Volker Wessels Stevin.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca napáda rozhodnutie Komisie z 13. septembra 2006 o spôsobe uplatnenia článku 81 ES (vec č. COMP/38.456 – Asfalt – NL), ktorým mu bola uložená pokuta z dôvodu porušenia článku 81 ES.
   Na podporu svojej žaloby sa žalobca odvoláva na porušenie článku 81 ES a článkov 7 a 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003. Podľa žalobcu Komisia uplatnila nesprávne kritérium na účely určenia zodpovednosti materskej spoločnosti, a tým ju nesprávne označila za zodpovednú za údajné správanie Koninklijke Wegenbouw Stevin B.V.


title: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  25. októbra 2005  vo veci C-350/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Landgericht Bochum): Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte proti Deutsche Bausparkasse Badenia AG (Ochrana spotrebiteľov — Podomový predaj — Kúpa nehnuteľného majetku — Investičná transakcia financovaná hypotekárnou pôžičkou — Právo na odstúpenie od zmluvy — Následky odstúpenia)

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/2

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (veľká komora)
   z 25. októbra 2005
   vo veci C-350/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Landgericht Bochum): Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte proti Deutsche Bausparkasse Badenia AG (1)

   (Ochrana spotrebiteľov - Podomový predaj - Kúpa nehnuteľného majetku - Investičná transakcia financovaná hypotekárnou pôžičkou - Právo na odstúpenie od zmluvy - Následky odstúpenia)
   (2006/C 86/04)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-350/03, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Landgericht Bochum (Nemecko) z 29. júla 2003 a doručený Súdnemu dvoru 8. augusta 2003, ktorý súvisí s konaním: Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte proti Deutsche Bausparkasse Badenia AG, Súdny dvor (veľká komora), v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann a A. Rosas, sudcovia C. Gulmann (spravodajca), R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, generálny advokát: P. Léger, tajomník: M.-F. Contet, hlavná referentka, vyhlásil 25. októbra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Článok 3 ods. 2 písm. a) smernice Rady 85/577/EHS z 20. decembra 1985 na ochranu spotrebiteľa pri zmluvách uzatváraných mimo prevádzkových priestorov treba vykladať tak, že z pôsobnosti tejto smernice sú zmluvy o kúpe nehnuteľnosti vylúčené, aj keď sú súčasťou peňažného investovania, ktorého financovanie je zabezpečené úverom a pri ktorom sa zmluvné rokovanie, tak pre zmluvu o kúpe nehnuteľnosti, ako aj pre zmluvu o pôžičke, ktorá slúžila výlučne na financovanie, uskutočnilo v rámci podomového predaja.

               2.

               So smernicou 85/577 nie sú v rozpore vnútroštátne predpisy, ktoré stanovujú ako jediný následok odstúpenia od zmluvy o pôžičke jej zrušenie, a to aj vtedy, ak ide o peňažné investovanie, na ktoré by sa nepriznala pôžička, ak by nedošlo ku kúpe nehnuteľnosti.

               3.

               Smernica 85/577 nebráni tomu, aby:

                           —

                           spotrebiteľ, ktorý v súlade so smernicou využil svoje právo na odstúpenie od zmluvy, musel splatiť sumu pôžičky veriteľovi, aj keď podľa programu vypracovaného pre peňažnú investíciu pôžička slúži výhradne na financovanie kúpy nehnuteľného majetku a je vyplatená priamo predávajúcemu tohto nehnuteľného majetku,

                           —

                           sa vyžadovalo okamžité splatenie sumy pôžičky,

                           —

                           vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje povinnosť pre spotrebiteľa, v prípade odstúpenia od zmluvy o hypotekárnom úvere, nielen splatiť prijaté sumy na základe tejto zmluvy, ale navyše zaplatiť veriteľovi úroky uplatňované na trhu.
                           Napriek tomu, v situácii kedy by Banka dodržala povinnosť informovať spotrebiteľa o jeho práve na odstúpenie od zmluvy, tento by mohol zabrániť tomu, aby sa vystavil rizikám, ktoré sú vlastné takým investíciám, ako sú predmetné investície vo veci samej, článok 4 smernice ukladá členským štátom zabezpečiť, aby ich legislatíva chránila spotrebiteľov, ktorí nemohli zabrániť vystaveniu sa takýmto rizikám, prijatím opatrení, ktorých povaha by zabránila, aby niesli následky realizácie týchto rizík.

      (1)  Ú. v. EÚ C 264, 1.11.2003.


title: Vec T-515/09 P: Odvolanie podané 21. decembra 2009 : Luigi Marcuccio proti rozsudku Súdu pre verejnú službu zo 7. októbra 2009 vo veci F-3/08, Marcuccio/Komisia

text:
               27.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/39

         Odvolanie podané 21. decembra 2009: Luigi Marcuccio proti rozsudku Súdu pre verejnú službu zo 7. októbra 2009 vo veci F-3/08, Marcuccio/Komisia
   (Vec T-515/09 P)
   2010/C 51/74
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, avvocato)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľa

               —

               v každom prípade: zrušiť v plnom rozsahu a bez akejkoľvek výnimky napadnuté uznesenie,

               —

               vyhlásiť, že žaloba na prvom stupni, ktorá viedla k napadnutému uzneseniu, bola úplne prípustná v plnom rozsahu a bez akejkoľvek výnimky,

               —

               v prvom rade: vyhovieť v plnom rozsahu a bez akejkoľvek výnimky návrhu žalobcu obsiahnutému v žalobe na prvom stupni,

               —

               zaviazať žalovanú, aby žalobcovi nahradila všetky trovy, poplatky a odmeny, ktoré musel vynaložiť v predmetnej veci na všetkých stupňoch konania,

               —

               subsidiárne: postúpiť predmetnú vec na Súd pre verejnú službu v inom zložení, aby opätovne rozhodol o veci samej.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Toto odvolanie smeruje proti uzneseniu vyhlásenému 7. októbra 2009 Súdom pre verejnú službu vo veci F-3/08. Toto uznesenie zamietlo ako zjavne nedôvodnú žalobu, ktorej predmetom bolo zrušenie rozhodnutia, ktorým Komisia zamietla zaslať žalobcovi preklad predchádzajúceho rozhodnutia do talianskeho jazyka, ako aj jeho návrh na náhradu škody, ktorú utrpel v dôsledku tohto zamietnutia. Napadnuté uznesenie tiež v súlade s článkom 94 písm. a) Rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu zaviazalo žalobcu, aby Súdu pre verejnú službu zaplatil sumu 1 000 eur.
   Na podporu svojich návrhov sa žalobca odvoláva na tieto žalobné dôvody:

               —

               absolútny nedostatok odôvodnenia, tiež z dôvodu prekrútenia a skreslenia skutkových udalostí, pokiaľ ide o tvrdenia Súdu pre verejnú službu týkajúce sa možnosti žalobcu porozumieť obsahu dotknutého listu v jazykovej verzii, v ktorej mu bol doručený,

               —

               porušenie právnych predpisov, pokiaľ ide o právo každého jednotlivca obrátiť sa na inštitúciu Spoločenstva v akomkoľvek jazyku z úradných jazykov Európskej únie a jeho právo na odpoveď v tomto istom jazyku,

               —

               nesprávny výklad a uplatnenie článku 94 Rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu.


title: Vec T-76/16: Žaloba podaná 17. februára 2016 – Ikos/EUIPO (AEGYPTISCHE ERDE)

text:
               4.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/40

         Žaloba podaná 17. februára 2016 – Ikos/EUIPO (AEGYPTISCHE ERDE)
   (Vec T-76/16)
   (2016/C 118/46)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ikos GmbH (Lörrach, Nemecko) (v zastúpení: A. Masberg, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „AEGYPTISCHE ERDE“ – prihláška č. 14 027 239.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 7. decembra 2015 vo veci R 1257/2015-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie a zapísal ochrannú známku v súlade s návrhom,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-767/15: Žaloba podaná 28. decembra 2015 – Labeyrie/ÚHVT – Delpeyrat (Vyobrazenie vzoru so svetlými rybami na tmavom podklade)

text:
               29.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/28

         Žaloba podaná 28. decembra 2015 – Labeyrie/ÚHVT – Delpeyrat (Vyobrazenie vzoru so svetlými rybami na tmavom podklade)
   (Vec T-767/15)
   (2016/C 078/39)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Francúzsko) (v zastúpení: A. Lecomte, advokátka)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Delpeyrat (Saint Pierre du Mont, Francúzsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Spoločenstva bez uvedenia farieb (vyobrazenie vzoru so svetlými rybami na tmavom podklade) – ochranná známka Spoločenstva č. 3 916 533.

      Konanie pred ÚHVT: konanie vo veci zrušenia

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 15. októbra 2015 vo veci R 2694/2014-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie z rozsahu, v akom potvrdilo rozhodnutie zrušovacieho oddelenia ÚHVT, ktorým boli zrušené práva spoločnosti LABEYRIE k ochrannej známke Spoločenstva č. 3 916 533 na označenie rýb,

               —

               uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 v spojení s článkom 1 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia, ako aj pravidla 22 a pravidla 40 nariadenia č. 2868/95.


title: Vec C-579/14 P: Odvolanie podané 12. decembra 2014: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. októbra 2014 vo veci T-297/13, Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               21.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/13

         Odvolanie podané 12. decembra 2014: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. októbra 2014 vo veci T-297/13, Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-579/14 P)
   (2015/C 311/16)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG (v zastúpení: C. Weil, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Uznesením zo 4. júna 2015 Súdny dvor (šiesta komora) odvolanie zamietol a spoločnosti Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG uložil povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Vec C-41/06: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 15. mája 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo

text:
               14.10.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 249/9

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 15. mája 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-41/06) (1)

   (2006/C 249/22)

      Jazyk konania: francúzština

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 60, 11.3.2006.


title: Vec T-413/10: Žaloba podaná 15. septembra 2010 — Socitrel/Komisia

text:
               20.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 317/34

         Žaloba podaná 15. septembra 2010 — Socitrel/Komisia
   (Vec T-413/10)
   ()
   2010/C 317/62
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Socitrel — Sociedade Industrial de Trefilaria, S.A. (São Romão de Coronado, Portugalsko) (v zastúpení: F. Proença de Carvalho a T. de Faria, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               čiastočne zrušiť články 1 a 2 rozhodnutia Komisie z 30. júna 2010 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody EHP (vec COMP/38.344 — Predpínacia oceľ) v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne,

               —

               podstatne znížiť uloženú pokutu,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Rozhodnutie napadnuté žalobkyňou je rovnaké ako sporné rozhodnutie vo veci T-385/10, ArcelorMittal Wire France a i./Komisia.
   Žalobkyňa uvádza nasledujúce žalobné dôvody:

               i)

               vážny nedostatok odôvodnenia napadnutého rozhodnutia spôsobujúci porušenie článku 296 ZFEÚ, porušenie zásady legitímnej dôvery pri uplatnení pokuty a to porušením práva žalobkyne na obhajobu v súvislosti s výpočtom pokuty, ktorá jej bola uložená,

               ii)

               porušenie práva spoločnosti Socitrel na obhajobu z dôvodu neúmernej dĺžky trvania správneho konania v Komisii, čím bolo spochybnené právo na prejednanie veci v primeranej lehote upravené v článku 6 ods. 1 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd,

         a subsidiárne:

               iii)

               porušenie článku 101 ZFEÚ a zjavne nesprávne posúdenie, ktorého sa Komisia mala dopustiť tým, že dospela k názoru, že spoločnosť Socitrel nepôsobila na trhu samostatne,

               iv)

               zjavne nesprávne posúdenie, ktorého sa Komisia mala dopustiť tým, že do obratu na účely určenia hranice 10 % z obratu uplatňovanej pri výpočte pokút zahrnula aj obraty spoločností Emesa, Galycas a ITC, ktoré neboli súčasťou skupiny Previdente v čase porušenia,

               v)

               určenie výšky pokuty predstavuje porušenie zásad proporcionality, zákazu diskriminácie a legitímnej dôvery.


               1.12.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/38

         Žiadosť Héraðsdómur Reykjavíkur rozhodnutím zo 4. mája 2005 o poradné stanovisko súdneho dvora EZVO vo veci HOB-vín ehf. proti the Icelandic State and the State Alcohol and Tobacco Company of Iceland

   (Vec E-4/05)
   (2005/C 304/16)
   Rozhodnutím zo 4. mája 2005, ktoré bolo doručené podateľni súdu 17. júna 2005, požiadal Héraðsdómur Reykjavíkur (Okresný súd v Reykjavíku, Island) súdny dvor EZVO o poradné stanovisko vo veci HOB-vín ehf. proti the Icelandic State and the State Alcohol and Tobacco Company of Iceland v týchto otázkach:

               1.

               Zabraňujú články 11 a 16 Dohody o Európskom hospodárskom priestore štátnemu podniku, ktorý má výlučné právo na maloobchodný predaj alkoholických nápojov, žiadať od svojich dodávateľov, aby podniku dodávali alkoholické nápoje na maloobchodný predaj na špecifickom druhu palety (paleta EUR) a ďalej, aby sa cena za paletu zahrnula do ceny produktu?

               2.

               Zabraňuje článok 59 Dohody požiadavkám tohto druhu?


title: Vec C-428/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski rajonen săd (Bulharsko) 1. augusta 2016 – „Frontex International“ ЕАD/Emil Janakiev

text:
               10.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski rajonen săd (Bulharsko) 1. augusta 2016 – „Frontex International“ ЕАD/Emil Janakiev
   (Vec C-428/16)
   (2016/C 371/08)
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Sofijski rajonen săd

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o platobnom rozkaze:„Frontex International“ ЕАD

      Dlžník: Emil Janakiev

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je § 36 ods. 2 zákona o advokácii, podľa ktorého združenie podnikov vykonávajúcich slobodné povolanie (Najvyššia advokátska rada) má voľnú úvahu v tom, aby na základe svojej štátom prenesenej príslušnosti vopred stanovilo minimálnu výšku ceny služieb poskytnutých týmito podnikmi, v rozpore s článkom 101 ods. 1 ZFEÚ (zákaz vylučovania, obmedzovania alebo skresľovania hospodárskej súťaže)?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Je § 78 ods. 5 občianskeho súdneho poriadku in fine (v časti, v ktorej táto právna úprava nepripúšťa zníženie odmeny advokáta pod stanovenú minimálnu výšku) v rozpore s článkom 101 ods. 1 ZFEÚ?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Je § 132 ods. 5 zákona o advokácii (vzhľadom na uplatnenie § 136 ods. 1 tohto zákona) v rozpore s článkom 101 ods. 1 ZFEÚ?

               4.

               Je § 36 ods. 2 zákona o advokácii v rozpore s článkom 56 ods. 1 ZFEÚ (zákaz obmedzenia voľného pohybu služieb)?

               5.

               Je § 78 ods. 8 občianskeho súdneho poriadku v rozpore s článkom 101 ods. 1 ZFEÚ?

               6.

               Je § 78 ods. 8 občianskeho súdneho poriadku v rozpore so smernicou 77/249/EHS (1) (vzhľadom na právo osôb, ktoré sú zastupované právnym poradcom, žiadať odmenu advokáta)?

               7.

               Je § 2a doplňujúcich ustanovení k nariadeniu č. 1, ktorý pripúšťa, aby sa daň z pridanej hodnoty považovala za súčasť ceny služby poskytnutej v rámci výkonu slobodného povolania (vo vzťahu k zahrnutiu dane z pridanej hodnoty ako časti splatnej odmeny advokáta), v rozpore so smernicou 2006/112/ES (2)?

      (1)  Smernica Rady z 22. marca 1977 na uľahčenie účinného výkonu slobody právnikov poskytovať služby (Ú. v. ES L 78, 1977. s. 17; Mim. vyd. 06/001, s. 52).

      (2)  Smernica Rady z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-252/15 P: Odvolanie podané 28. mája 2015: Naazneen Investments Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 18. marca 2015 vo veci T-250/13, Naazneen Investments Limited/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               7.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/19

         Odvolanie podané 28. mája 2015: Naazneen Investments Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 18. marca 2015 vo veci T-250/13, Naazneen Investments Limited/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-252/15 P)
   (2015/C 294/25)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Naazneen Investments Ltd (v zastúpení: P. Goldenbaum, Rechtsanwältin, I. Rohr, Rechtsanwältin)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Energy Brands, Inc.

      Návrhy odvolateľa

   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 18. marca 2015 vo veci T-250/13,

               —

               zrušil rozhodnutie odvolacieho senátu vo veci R 1101/2011-2 a podporne v prípade potreby vrátil vec Všeobecnému súdu,

               —

               uložil ÚHVT povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania odvolateľa v konaní pred Súdnym dvorom, Všeobecným súdom a odvolacím senátom, a

               —

               za predpokladu, že spoločnosť Energy Brands, Inc. vstúpi do konania ako vedľajší účastník, uložil tejto spoločnosti povinnosť znášať vlastné trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne vyložil rozsah pôsobnosti článku 75 a článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 (1), nevykonal správne a úplné posúdenie všetkých predložených dôkazov a všetkých relevantných okolností prípadu – alebo nesprávne konštatoval, že takto nepostupoval odvolací senát – a nevzal dostatočne do úvahy zásady vyplývajúce z judikatúry alebo ich nesprávne použil. Vo vzťahu k niekoľkým zisteniam Všeobecného súdu došlo tiež k skresleniu skutkových okolností.
   I.   Porušenie článku 75 nariadenia č. 207/2009
   Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že odvolací senát dostatočne odôvodnil svoje rozhodnutie. Všeobecný súd predovšetkým vôbec nevzal do úvahy, že odvolací senát úplne opomenul strany 6 až 22 žaloby a že nevzal do úvahy všetky predložené dôkazy a na podporu svojich záverov neuviedol nijaké vlastné argumenty. V súvislosti s riadnymi dôvodmi pre nepoužívanie sa Všeobecný súd dopustil procesnej chyby, pretože svoje závery oprel o nový aspekt údajných povinností držiteľa licencie odvolateľa kontrolovať výrobu produktov a dohliadať na ňu.
   II.   Porušenie článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009
   1.   Skutočné používanie
   Všeobecný súd

               —

               nesprávne konštatoval, že odvolací senát zohľadnil predložené miestoprísažné vyhlásenia, ale nezaoberal sa ich dôkaznou hodnotou,

               —

               svoje závery oprel o chybné skutočnosti, keď potvrdil veľmi obmedzený hospodársky význam objednávky 12 paliet fliaš na účely „skúšobného predaja“,

               —

               nesprávne stanovil a uplatnil pravidlo, že trh značnej veľkosti – ako je trh s nápojmi ako výrobkami hromadnej spotreby – automaticky vedie k zvýšeným požiadavkám na rozsah používania,

               —

               nerešpektoval zásadu, že neexistuje požiadavka nepretržitého používania,

               —

               dopustil sa nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že dôvody, pre ktoré sa ochranná známka nepoužívala vo väčšom rozsahu a v priebehu relevantného obdobia, sa musia skúmať len v rámci posudzovania dôvodov pre nepoužívanie tejto ochrannej známky,

               —

               nezohľadnil rozdiel medzi prípadmi „nepoužívania“ a prípadmi „obmedzeného používania“,

               —

               nesprávne stanovil zásadu, podľa ktorej platí, že pokiaľ odvolací senát hodnotí skutočné používanie ochrannej známky, musí zohľadniť len dôkazy o existencii takého používania, a nie dôkazy o dôvodoch nepoužívania takej ochrannej známky,

               —

               nesprávne stanovil pravidlo, že v súvislosti s reklamou a ďalšími propagačnými činnosťami mohli byť relevantné len veľké kampane,

               —

               nesprávne odmietol uznať relevanciu výňatkov vytlačených z webových stránok majiteľa ochrannej známky a nevzal do úvahy vysvetlenie a dôkazy, ktoré odvolateľ v tomto ohľade poskytol,

               —

               nesprávne pochopil výraz „symbol“.

         V súvislosti s posúdením relevancie malého obchodného objemu v (pred)počiatočných fázach, Všeobecný súd

               —

               sa dopustil chyby vo výpočte,

               —

               nezohľadnil vady výrobkov a konanie o zrušenie začaté treťou stranou ako presvedčivý dôvod, a

               —

               dopustil sa nesprávneho právneho posúdenia vo vzťahu k požiadavkám na dôvody obmedzeného používania. V súvislosti so skutočným používaním platí, že dôvody pre nepoužívanie ochrannej známky vo väčšom rozsahu nemusia spĺňať požiadavky oprávnených dôvodov pre nepoužívanie, ale musia byť dostatočné na to, aby sa nimi presvedčivo odôvodnilo, prečo nebol rozsah používania väčší.

         2.   Oprávnené dôvody pre nepoužívanie
   2.1   Problémy týkajúce sa výroby nápojov „SMART WATER“
   Všeobecný súd

               —

               svoje závery oprel o skreslené skutočnosti, pretože v skutočnosti nedošlo k zanedbaniu povinnosti kontrolovať výrobu produktov a dohliadať na ňu,

               —

               nesprávne pochopil kritérium „nezávisle na vôli majiteľa ochrannej známky“ a „prekážku“ v zmysle článku 19 ods. 1 dohody TRIPS, a to najmä tým, že sa neopýtal, či by bolo neprimerané vyrábať a uvádzať na trh nové výrobky, ale to, či by to bolo nemožné,

               —

               nevšimol si, že odvolateľ poskytol podrobné vysvetlenia toho, prečo nebolo možné jednoducho a rýchlo pokračovať vo výrobe a dodávaní, čo nevzal do úvahy ani odvolací senát, ani samotný Všeobecný súd.

         2.2   Konanie o zrušení začaté treťou stranou
   Všeobecný súd

               —

               nevšimol si, že konanie o zrušení je úplné nezávislé od vôle majiteľa ochrannej známky,

               —

               uplatnil nesprávne kritérium, keď svoje závery oprel o konštatovanie, že konanie o zrušení nezabránilo majiteľovi ochrannú známku používať,

               —

               stanovil nesprávne kritérium „priamych dôsledkov“: Všeobecný súd uznal, že pokiaľ takéto konanie o zrušení vedie k zrušeniu ochrannej známky, možno podať žalobu o náhradu škody. Odmietol však, že by išlo o riadny dôvod pre nepoužívanie, keďže nejde o „priamy dôsledok“ konania o zrušení. Závery Všeobecného súdu sú v tomto ohľade v rozpore s podstatou požiadavky skutočného používania. Stručné konštatovanie, že je na majiteľovi ochrannej známky, aby zhodnotil a vypočítal riziko a buď používal ochrannú známku aj napriek tomu, že nie je isté, či nebude zodpovedný za škodu, alebo aby ustúpil a zdržal sa používania ochrannej známky, by viedlo k jasnej diskriminácii malých a stredných podnikov. Rovnako by sa týmto umožnilo tretím stranám, ktoré majú záujem o zapísanú ochrannú známku, aby mohli zneužívať inštitút konania o zrušení.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).