title: Vec C-531/12 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  19. júna 2014 – Commune de Millau, Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA)/Európska komisia (Odvolanie — Arbitrážna doložka — Zmluva o subvencii týkajúca sa rozvojovej akcie — Vrátenie časti vyplatených preddavkov — Prevzatie dlhu — Právomoc Všeobecného súdu — Premlčanie — Zodpovednosť Komisie)

text:
               25.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/6

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 19. júna 2014 – Commune de Millau, Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA)/Európska komisia
   (Vec C-531/12 P) (1)

   ((Odvolanie - Arbitrážna doložka - Zmluva o subvencii týkajúca sa rozvojovej akcie - Vrátenie časti vyplatených preddavkov - Prevzatie dlhu - Právomoc Všeobecného súdu - Premlčanie - Zodpovednosť Komisie))
   2014/C 282/08
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Commune de Millau, Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) (v zastúpení: L. Hincker a F. Bleykasten, avocats)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: S. Lejeune a D. Calciu, splnomocnené zástupkyne, za právnej pomoci E. Bouttier, avocat)

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie Komisia/SEMEA a Commune de Millau (T-168/10 a T-572/10) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa v ňom vo vzťahu k vzájomného návrhu, ktorý podali Commune de Millau a Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA), uvádza, že neexistuje priama príčinná súvislosť medzi konaním Európskej komisie a škodou, ktorá údajne vznikla uložením povinnosti zaplatiť úroky z omeškania.

               2.

               Vzájomnému návrhu Commune de Millau a Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) sa čiastočne vyhovuje a Európska komisia je povinná znášať tri štvrtiny sumy zodpovedajúcej úrokom z omeškania v zákonom stanovenej sadzbe platnej vo Francúzsku, ktoré vznikli medzi 27. aprílom 1993 a 18. novembrom 2005.

               3.

               V zostávajúcej časti sa odvolanie zamieta.

               4.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania na prvom stupni i konania o odvolaní a je povinná nahradiť štvrtinu trov konania, ktoré na týchto dvoch stupňoch vynaložili Commune de Millau a Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA).

               5.

               Commune de Millau a Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) znášajú tri štvrtiny svojich vlastných trov konania na prvom stupni i konania o odvolaní.

      (1)  Ú. v. EÚ C 32, 2.2.2013.


title: Vec T-58/12: Žaloba podaná 9. februára 2012 — Nabipour a i./Rada

text:
               14.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 109/23

         Žaloba podaná 9. februára 2012 — Nabipour a i./Rada
   (Vec T-58/12)
   2012/C 109/50
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Ghasem Nabipour (Teherán, Irán), Mansour Eslami (Madliena, Malta), Mohamad Talai (Hamburg, Nemecko), Mohammad Moghaddami Fard (Teherán), Alireza Ghezelayagh (Singapur, Singapur), Gholam Hossein Golparvar (Teherán), Hassan Jalil Zadeh (Teherán), Mohammad Hadi Pajand (Londýn, Spojené kráľovstvo), Ahmad Sarkandi (Spojené arabské emiráty), Seyed Alaeddin Sadat Rasool (Teherán) a Ahmad Tafazoly (Šanghaj, Čínska ľudová republika) (v zastúpení: S. Kentridge, QC (Queen’s Counsel), M. Lester, barrister, a M. Taher, solicitor)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

               —

               zrušiť rozhodnutie Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 319, 2.12.2011, s. 71), a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 961/2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 319, 2.12.2011, s. 11), v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcov,

               —

               určiť, že zákaz vycestovať sa nevzťahuje na nikoho z nich,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú štyri žalobné dôvody, ktorými tvrdia, že Rada pri zapísaní ich mien do zoznamov, ktoré tvoria prílohy napadnutého rozhodnutia a napadnutého nariadenia:

               —

               neuviedla primerané a dostatočné odôvodnenie,

               —

               nesplnila kritériá na zapísanie a/alebo vychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia pri rozhodnutí, že vo vzťahu k správaniu žalobcov boli tieto kritéria splnené,

               —

               neodôvodnene alebo neprimerane porušila základné práva žalobcov, vrátane práva na ochranu ich majetku, podnikania a dobrej povesti, ako aj súkromného a rodinného života,

               —

               nezabezpečila zachovanie práv žalobcov na obranu a účinnú súdnu ochranu.


title: Vec F-153/12: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 6. mája 2014 – Forget/Komisia (Verejná služba — Úradník — Odmena — Rodinné prídavky — Príspevok na domácnosť — Podmienky priznania — Registrované partnerstvo podľa luxemburského práva — Dvojica stabilných partnerov v nemanželskom partnerskom vzťahu, ktorá má možnosť uzatvoriť civilné manželstvo — Úradník nespĺňajúci podmienky upravené v článku 1 ods. 2 písm. c) bode iv) prílohy VII služobného poriadku)

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/49

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 6. mája 2014 – Forget/Komisia
   (Vec F-153/12) (1)

   ((Verejná služba - Úradník - Odmena - Rodinné prídavky - Príspevok na domácnosť - Podmienky priznania - Registrované partnerstvo podľa luxemburského práva - Dvojica stabilných partnerov v nemanželskom partnerskom vzťahu, ktorá má možnosť uzatvoriť civilné manželstvo - Úradník nespĺňajúci podmienky upravené v článku 1 ods. 2 písm. c) bode iv) prílohy VII služobného poriadku))
   2014/C 421/67
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Claude Forget (Steinfort, Luxembursko) (v zastúpení: M. Kerger, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a A. Bisch, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia, ktorým sa partnerke žalobcu zamieta priznanie nároku na príspevok na domácnosť a na pozostalostný dôchodok

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Forget znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

               3.

               Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 23.2.2013, s. 26.


title: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 14. decembra 2004 vo veci C-434/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Minden): Arnold André GmbH & Co. KG proti Landrat des Kreises Herford (Smernica č. 2001/37/ES — Výroba, prezentácia a predaj tabakových výrobkov — Článok 8 — Zákaz uvádzania na trh tabakových výrobkov určených na vnútorné použitie — Platnosť)

text:
               19.2.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/4

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (veľká komora)
   zo 14. decembra 2004
   vo veci C-434/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Minden): Arnold André GmbH & Co. KG proti Landrat des Kreises Herford (1)

   (Smernica č. 2001/37/ES - Výroba, prezentácia a predaj tabakových výrobkov - Článok 8 - Zákaz uvádzania na trh tabakových výrobkov určených na vnútorné použitie - Platnosť)
   (2005/C 45/06)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-434/02, predmetom ktorej je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES podaný rozhodnutím Verwaltungsgericht Minden (Nemecko) zo 14. novembra 2002 a doručený Súdnemu dvoru 29. novembra 2002, ktorý súvisí s konaním: Arnold André GmbH & Co. KG proti Landrat des Kreises Herford, Súdny dvor (veľká komora), v zložení: predseda veľkej komory V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans a K. Lenaerts, sudcovia C. Gulmann a J.-P. Puissochet, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues (spravodajca), generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: H. von Holstein, zástupca tajomníka, neskôr M.-F. Contet, hlavná referentka, vyhlásil dňa 14. decembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Po preskúmaní predloženej otázky nevyšla najavo žiadna skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 8 smernice č. 2001/37/ES Európskeho parlamentu a Rady z 5. júna 2001 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov týkajúcich sa výroby, prezentácie a predaja tabakových výrobkov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 44, 22.2.2003


title: Vec F-128/12: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  12. marca 2014 – CR/Parlament (Verejná služba — Odmena — Rodinné prídavky — Príspevok na nezaopatrené dieťa — Náhrada neoprávnených platieb — Úmysel uviesť administratívu do omylu — Dôkaz — Nepoužiteľnosť päťročnej lehoty na požadovanie vrátenia neoprávnených platieb proti administratíve — Námietka nezákonnosti — Konanie pred podaním žaloby — Pravidlo zhody — Námietka nezákonnosti uvádzaná po prvý krát v žalobe — Prípustnosť)

text:
               28.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/36

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 12. marca 2014 – CR/Parlament
   (Vec F-128/12) (1)

   ((Verejná služba - Odmena - Rodinné prídavky - Príspevok na nezaopatrené dieťa - Náhrada neoprávnených platieb - Úmysel uviesť administratívu do omylu - Dôkaz - Nepoužiteľnosť päťročnej lehoty na požadovanie vrátenia neoprávnených platieb proti administratíve - Námietka nezákonnosti - Konanie pred podaním žaloby - Pravidlo zhody - Námietka nezákonnosti uvádzaná po prvý krát v žalobe - Prípustnosť))
   2014/C 129/43
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: CR (v zastúpení: A. Salerno a B. Cortese, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: V. Montebelle-Demogeot a E. Taneva, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovaného: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a A. Bisch, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia o vymáhaní všetkých príspevkov na nezaopatrené dieťa podľa článku 85 ods. 2 služobného poriadku, ktoré žalobca neoprávnene poberal a nie iba príspevkov, ktoré neoprávnene poberal počas uplynulých piatich rokov

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               CR znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskemu parlamentu.

               3.

               Rada Európskej únie, ako vedľajší účastník konania, znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 26, 26.1.2013, s. 73.


title: Vec C-534/10 P: Odvolanie podané 17. decembra 2010 : Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z  13. septembra 2010 vo veci T-135/08, Schniga/CPVO — Elaris a Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)

text:
               5.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/2

         Odvolanie podané 17. decembra 2010: Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2010 vo veci T-135/08, Schniga/CPVO — Elaris a Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)
   (Vec C-534/10 P)
   2011/C 38/03
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolatelia: Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC (v zastúpení: M. Eller, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastníci konania: Úrad Spoločenstva pre odrody rastlín, Schniga GmbH

      Návrhy odvolateľov

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok,

               —

               vrátiť vec na rozhodnutie Všeobecnému súdu alebo, aby prípadne Súdny dvor konečným rozsudkom zamietol žalobu podanú spoločnosťou Schniga GmbH, a v dôsledku toho potvrdil rozhodnutie odvolacieho výboru CPVO z 21. novembra 2007 vo veciach A-003/2007 a A-004/2007,

               —

               rozhodnúť o náhrade trov konania odvolateľov.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolatelia na podporu svojich návrhov na zrušenie napadnutého rozsudku predkladajú tieto odvolacie dôvody:
   I.   Neprípustnosť tretieho žalobného dôvodu predloženého žalobkyňou Schniga GmbH. Nesprávne preskúmanie skutkového stavu odvolacím výborom. Porušenie článku 73 ods. 2 nariadenia č. 2100/94 (1) (ďalej len „nariadenie“).

               —

               Tretí žalobný dôvod predložený žalobkyňou Schniga GmbH na podporu žaloby o neplatnosť rozhodnutia odvolacieho výboru, ktorý bol v napadnutom rozsudku považovaný za dôvodný, mal byť vyhlásený za neprípustný, pretože predstavoval opätovné preskúmanie skutkových okolností, čo nie je možné podľa ustanovení článku 73 ods. 2 nariadenia vykonať.

               —

               Všeobecný súd sa dopustil porušenia článku 73 ods. 2 nariadenia tým, že protiprávne preskúmal posúdenie odvolacieho výboru týkajúce sa skutkových okolností s ohľadom na skutočný obsah individuálnych žiadostí v rámci článku 55 ods. 4 nariadenia a ich pochopenie prihlasovateľkou.

         II.   Porušenie článku 55 ods. 4 nariadenia v spojení s článkom 61 ods. 1 písm. b) nariadenia a článkom 80 nariadenia.

               —

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tvrdením (alebo implicitným predpokladom), že na základe článku 55 ods. 4 nariadenia má úrad právomoc predkladať v individuálnych prípadoch žiadosti, nevyhovenie ktorým vedie k zamietnutiu žiadosti o udelenie práva podľa článku 61 ods. 1 písm. b) nariadenia, a to nielen s ohľadom na kvalitu materiálu, ktorý má byť v určitom čase odovzdaný, ale aj s ohľadom na dokumenty potvrdzujúce túto kvalitu.

               —

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tvrdením (alebo implicitným predpokladom), že na základe článku 55 ods. 4 nariadenia má úrad právomoc rozdeliť svoju žiadosť predloženú v individuálnych prípadoch na dve samostatné a nezávislé žiadosti, pričom jedna sa vzťahuje na samotný materiál a druhá na dokumenty o jeho kvalite, ktorej porušenie vedie k zamietnutiu žiadosti o udelenie práva v súlade s článkom 61 ods. 1 písm. b) nariadenia.

               —

               Všeobecný súd sa navyše dopustil nesprávneho právneho posúdenia tvrdením (alebo implicitným predpokladom), že na základe článku 55 ods. 4 nariadenia v spojení s článkom 61 ods. 1 písm. b) nariadenia má úrad právomoc povoliť nové odovzdanie materiálu, ak lehota stanovená na predloženie materiálu určitej kvality už uplynula, iba z toho dôvodu, že lehota na predloženie dokumentov vzťahujúcich sa na zdravotný stav takého materiálu ešte neuplynula.

               —

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tvrdením (alebo implicitným predpokladom), že na základe článku 55 ods. 4 nariadenia v spojení s článkom 61 ods. 1 písm. b) nariadenia má úrad právomoc povoliť nové odovzdanie materiálu neobsahujúceho vírusy, ak lehota stanovená na predloženie tohto materiálu uplynula, a bolo zrejmé, že uvedený materiál obsahoval vírusy.

               —

               Keďže odovzdaný materiál obsahoval vírusy a z tohto dôvodu nijaké fytosanitárne osvedčenie vzťahujúce sa na tento materiál nemohlo byť predložené a bolo zrejmé, že ani nikdy predložené nebude, Všeobecný súd sa tiež dopustil nesprávneho právneho posúdenia tvrdením (alebo implicitným predpokladom), že slovné spojenie „čo najskôr“ v spojení so žiadosťou o predloženie chýbajúceho fytosanitárneho osvedčenia týkajúceho sa už predloženého materiálu, nie je možné považovať za stanovenie lehoty a v žiadnom prípade za lehotu, ktorá už uplynula, vzťahujúcu sa na individuálnu žiadosť v zmysle článku 55 ods. 4 nariadenia, vedúcu k zamietnutiu žiadosti o udelenie práva podľa článku 61 ods. 1 písm. b) nariadenia.

               —

               Okrem toho sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tvrdením (alebo implicitným predpokladom), že na základe článku 55 ods. 4 nariadenia má úrad úplnú diskrečnú právomoc rozhodnúť o splnení, bez akéhokoľvek ďalšieho nadriadeného či súdneho preskúmania, dostatočnej právnej presnosti a jasnosti svojich individuálnych žiadostí, porušenie ktorých vedie k zamietnutiu žiadosti o udelenie práva v súlade s článkom 61 ods. 1 písm. b) nariadenia, ako aj tvrdením (alebo implicitným predpokladom), že toto diskrečné posúdenie môže byť vykonané úradom: a) bez ohľadu na to, či prihlasovateľka formálne a včas požiadala alebo nepožiadala o navrátenie do pôvodného stavu podľa článku 80 nariadenia; a b) bez prihliadnutia na skutočné pochopenie prihlasovateľkou tejto žiadosti alebo na jej dobrú či zlú vieru pri jej výklade.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 2100/94 z 27. júla 1994 o právach spoločenstva k odrodám rastlín (Ú. v. ES L 227, s. 1; Mim. vyd. 03/016 s. 390).


title: Vec C-523/14: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 22. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Gelderland – Holandsko) – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Nariadenie Rady (ES) č. 44/2001 — Článok 1 — Pôsobnosť — Žaloba súkromnej osoby o náhradu škody — Článok 27 — Prekážka začatého konania — Návrh podaný pred súdom iného členského štátu — Prebiehajúce súdne konanie — Článok 30 — Deň, kedy sa súdne konanie považuje za začaté)

text:
               14.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 414/10

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 22. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Gelderland – Holandsko) – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren
   (Vec C-523/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie Rady (ES) č. 44/2001 - Článok 1 - Pôsobnosť - Žaloba súkromnej osoby o náhradu škody - Článok 27 - Prekážka začatého konania - Návrh podaný pred súdom iného členského štátu - Prebiehajúce súdne konanie - Článok 30 - Deň, kedy sa súdne konanie považuje za začaté))
   (2015/C 414/13)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Gelderland

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA

      Žalovaní: VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že žaloba súkromnej osoby o náhradu škody podaná vyšetrujúcemu súdu patrí do pôsobnosti tohto nariadenia, pokiaľ je jej cieľom najmä náhrada škody v peniazoch za ujmu, ktorú žalobca údajne utrpel.

               2.

               Článok 27 ods. 1 nariadenia č. 44/2001 sa má vykladať v tom zmysle, že návrh je podaný v zmysle tohto ustanovenia, ak žaloba súkromnej osoby o náhradu škody bola podaná vyšetrujúcemu súdu, hoci sa vyšetrovanie v dotknutej veci ešte neskončilo.

               3.

               Článok 30 nariadenia č. 44/2001 sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ súkromná osoba podá žalobu o náhradu škody vyšetrujúcemu súdu podaním písomnosti, ktorá sa podľa príslušného vnútroštátneho práva nemusí pred týmto podaním oznámiť alebo doručiť, dňom, od ktorého sa konanie na tomto súde považuje za začaté, je deň podania tejto žaloby.

      (1)  Ú. v. EÚ C 34, 2.2.2015.


title: Vec T-908/16: Žaloba podaná 20. decembra 2016 – Starbucks (HK)/EUIPO – Now Wireless (nowwireless)

text:
               13.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/28

         Žaloba podaná 20. decembra 2016 – Starbucks (HK)/EUIPO – Now Wireless (nowwireless)
   (Vec T-908/16)
   (2017/C 046/32)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Starbucks (HK) Ltd (Hong Kong, Čína) (v zastúpení: P. Kavanagh, solicitor)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Now Wireless Ltd (Whyteleafe, Spojené kráľovstvo)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka EÚ obsahujúca slovný prvok „nowwireless“ – prihláška č. 6 782 569.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 17. októbra 2016 vo veci R 662/2016-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie, ako aj rozhodnutie námietkového oddelenia,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-127/16 P: Odvolanie podané 26. februára 2016: SNCF Mobilités (SNCF) proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 17. decembra 2015 vo veci T-242/12, SNCF/Komisia

text:
               25.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/25

         Odvolanie podané 26. februára 2016: SNCF Mobilités (SNCF) proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 17. decembra 2015 vo veci T-242/12, SNCF/Komisia
   (Vec C-127/16 P)
   (2016/C 145/32)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: SNCF Mobilités (SNCF) (v zastúpení: P. Beurier, O. Billard, G. Fabre, V. Landes, avocats)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Francúzska republika, Mory SA, v likvidácii, Mory Team, v likvidácii

      Návrhy odvolateľky

               —

               vyhlásiť odvolanie za prípustné a dôvodné;

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu zo 17. decembra 2015 vo veci T-242/12, Societé nationale des chemins de fer français (SNCF)/Komisia;

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu všetkých trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka uplatňuje niekoľko dôvodov na podporu svojho odvolania.
   Po prvé, Všeobecný súd sa tým, že nesprávne vyložil ustanovenie článku 3 ods. 2 rozhodnutia Sernam 2 o blokovom prevode aktív spoločnosti Sernam, dopustil niekoľkých nesprávnych právnych posúdení a nesplnil si svoju povinnosť uviesť odôvodnenia.
   Po druhé, Všeobecný súd tým, že sa domnieval, že požiadavky otvorenosti a transparentnosti uplatniteľné na verejné obstarávanie stanovené v článku 3 ods. 2 rozhodnutia Sernam 2 nevyhnutne predpokladali, že sa vybratý uchádzač sám a autonómne zúčastní konania od jeho začiatku, sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia.
   Po tretie, Všeobecný súd tým, že sa domnieval, že ponuka vedenia spoločnosti Sernam bola omnoho menej výhodná pre predávajúceho než predbežné ponuky ostatných uchádzačov, skreslil skutkové okolnosti a dopustil sa nesprávneho právneho posúdenia.
   Po štvrté, Všeobecný súd sa tým, že sa domnieval, že sa Komisia nedopustila žiadnej zámeny medzi predmetom a cenou blokového predaja aktív spoločnosti Sernam, dopustil nesprávneho právneho posúdenia, porušil svoju povinnosť uviesť odôvodnenie a rozhodol na základe vzájomne si odporujúcich dôvodov.
   Po piate, Všeobecný súd sa tým, že sa domnieval, že zápis pasív zo súdnej likvidácie spoločnosti ako pohľadávky zodpovedajúcej sume pomoci vo výške 41 miliónov eur nebol v súlade s článkom 4 rozhodnutia Sernam 2, dopustil nesprávneho právneho posúdenia a skreslil výrok rozhodnutia Sernam 2.
   Po šieste, Všeobecný súd sa tým, že sa domnieval, že sa zásada súkromného investora v trhovom hospodárstve neuplatňuje na blokový prevod aktív spoločnosti Sernam, dopustil nesprávneho právneho posúdenia, nesplnil si svoju povinnosť uviesť odôvodnenie a nesprávne vyložil výrok rozhodnutia Sernam 2.


title: Vec C-112/06: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  2. októbra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika

text:
               21.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/30

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 2. októbra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika
   (Vec C-112/06) (1)

   (2009/C 69/55)

      Jazyk konania: gréčtina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 121, 20.5.2006.


title: Vec C-255/07: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  21. februára 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo

text:
               24.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 128/28

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. februára 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-255/07) (1)

   (2008/C 128/57)

      Jazyk konania: španielčina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 183, 4.8.2007.


title: Vec T-353/05: Žaloba podaná 20. septembra 2005 – Kubanski/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               12.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/32

         Žaloba podaná 20. septembra 2005 – Kubanski/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-353/05)
   (2005/C 281/59)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobca: Gabrielle Giancarla Sharon Kubanski (Leggiuno, Taliansko) (v zastúpení: Massimo Condinanzi a Devis Bono, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie zo 14. júna 2005 zamietajúce sťažnosť žalobkyne podanú 16. februára 2005 pod číslom R/170/05 a následne rozhodnutie D(2002)34440 zo 16. decembra 2004,

               —

               zaviazať žalovanú na zaplatenie rozdielu odmeny, počnúc 16. januárom 2005 až do opätovného zaradenia žalobkyne do platovej triedy B IV, stupeň 2, vo výške určenej v rámci tohto konania alebo znaleckým posudkom,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa v danom prípade podala žalobu proti rozhodnutiu, ktorým žalovaná výpoveďou ukončila zmluvu dočasného zamestnanca uzavretú 4. októbra 2004. V tejto súvislosti pripomína, že na podporu tejto výpovede Komisia tvrdila, že žalobkyňa nespĺňa podmienky podľa článku 5 služobného poriadku. Osobitne, doklad o ukončení štúdia pani Kubanski (diploma di Addetto agli Uffici Turistici) neumožňuje zaradenie do kategórie B*4, stupeň 2, ktorý jej bol priznaný v pracovnej zmluve.
   Na podporu svojich návrhov žalobkyňa uvádza:

               —

               skutočnosť, že podmienky požadované v oznámení o výberovom konaní COM/2004/5352/R, ktoré stojí na počiatku konania o vymenovaní žalobkyne a tohto konania, neuvádzali, že uchádzači musia mať určitý doklad o ukončení štúdia,

               —

               porušenie a nesprávne uplatnenie článku 5 ods. 3 písm. a) i) a ii) Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev. Žalobkyňa v tomto bode uvádza, že predmetný diplom je dokladom potvrdzujúcim, že ukončila trojročné stredoškolské vzdelanie s dokladom o odbornom vzdelaní umožňujúcim prístup k vyššiemu vzdelávaniu, a že v období od 1. mája 2001 do 30. apríla 2004 vykonávala v Centro Comune di Ricerca di Ispra funkciu úplne zhodnú s funkciou, ktorá bola predmetom výberového konania v danom prípade,

               —

               porušenie článkov 14, 47 až 50a Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov,

               —

               porušenie zásady legitímnej dôvery,

               —

               nelegálnosť správania sa administratívy, a to porušením zásady právnej istoty a nerovnosťou zaobchádzania.


title: Vec F-29/13: Žaloba podaná 28. marca 2013 — ZZ/EMA

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/57

         Žaloba podaná 28. marca 2013 — ZZ/EMA
   (Vec F-29/13)
   2013/C 207/95
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, avocats)

      Žalovaná: Európska agentúra pre lieky

      Predmet a opis sporu

   Návrh na zrušenie rozhodnutia neobnoviť žalobcovi zmluvu dočasného zamestnanca a návrh na náhradu škody

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie z 30. augusta 2012, ktorým nebola žalobcovi obnovená zmluva, bol s ním ukončený pracovný pomer 30. apríla 2013 a ex offo mu bola udelená dovolenka,

               —

               zrušiť rozhodnutie z 26. februára 2013, ktorým bola zamietnutá žiadosť o obnovenie zmluvy,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania, ako aj na zaplatenie sumy žalobcovi vo výške 25 000 eur ako náhradu jeho nemajetkovej ujmy.


title: Vec C-421/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundespatentgericht (Nemecko) 24. júla 2013 — Apple Inc./Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               26.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundespatentgericht (Nemecko) 24. júla 2013 — Apple Inc./Deutsches Patent- und Markenamt
   (Vec C-421/13)
   2013/C 313/15
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundespatentgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Apple Inc.

      Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 2 smernice 2008/95/ES (1) vykladať v tom zmysle, že rozšírenie ochrany na „obal tovaru“ zahŕňa aj dizajn, ktorý predstavuje znázornenie služby?

               2.

               Majú sa článok 2 a článok 3 ods. 1 smernice 2008/95/ES vykladať v tom zmysle, že označenie, ktoré predstavuje reprodukciu dizajnu stvárňujúceho službu, možno zapísať ako ochrannú známku?

               3.

               Má sa článok 2 smernice 2008/95/ES vykladať v tom zmysle, že požiadavka možnosti grafického znázornenia je splnená výlučne prostredníctvom grafického znázornenia, alebo s doplnením, akým je opis obalu, s absolútnymi informáciami o veľkosti v metrickej mierke alebo relatívnymi informáciami o proporciách?

               4.

               Má sa článok 2 smernice 2008/95/ES vykladať v tom zmysle, že rozsah ochrany, ktorú poskytuje ochranná známka pre maloobchodné služby, sa vzťahuje aj na výrobky, ktoré vyrobil sám maloobchodník?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. EÚ L 299, s. 25).


title: Vec C-223/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením College van Beroep voor het bedrijfsleven zo 17. mája 2005, ktorý súvisí s konaním: H. de Rooy sr. a H. de Rooy jr proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkvaliteit

text:
               6.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením College van Beroep voor het bedrijfsleven zo 17. mája 2005, ktorý súvisí s konaním: H. de Rooy sr. a H. de Rooy jr proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkvaliteit
   (Vec C-223/05)
   (2005/C 193/22)
   Jazyk konania: holandčina
   College van Beroep voor het bedrijfsleven (Holandsko) podal uznesením zo 17. mája 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: H. de Rooy sr. a H. de Rooy jr proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkvaliteit a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 20. mája 2005.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Existuje podľa práva Spoločenstva povinnosť ex offo preskúmať dôvody, ktoré sú odvodené zo smernice 85/511/EHS (1), t. j. preskúmať dôvody, ktoré nepatria do základu sporu?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na otázku 1:
               Má povinnosť členských štátov, vyplývajúca z článku 11 ods. 1 prvej zarážky v spojení s článkom 13 ods. 1 druhej zarážky smernice 85/511/EHS, zabezpečiť, aby laboratórne vyšetrenia na dôkaz slintačky a krívačky boli vykonávané v národnom laboratóriu, ktoré je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS, priamy účinok?

               3.

                           a)

                           Má sa článok 11 ods. 1 smernice 85/511/EHS vykladať v tom zmysle, že z okolnosti, že výskyt slintačky a krívačky bol zistený laboratóriom, ktoré nie je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS, sa majú vyvodiť právne dôsledky?

                           b)

                           V prípade kladnej odpovede na otázku 3 a):
                           Je cieľom článku 11 ods. 1 smernice 85/511/EHS ochrana záujmov jednotlivcov ako sú žalobcovia v konaní vo veci samej? Ak nie, môžu sa jednotlivci ako sú žalobcovia v konaní vo veci samej odvolávať na prípadné porušenie povinností vyplývajúcich orgánom členských štátov z týchto ustanovení?

                           c)

                           V prípade, že z odpovede na otázku 3 b) vyplynie, že sa jednotlivci môžu odvolávať na článok 11 ods. 1 smernice 85/511/EHS:
                           Aké právne dôsledky treba vyvodiť zo zistenia výskytu slintačky a krívačky laboratóriom, ktoré nie je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS?

               4.

               Má sa príloha B smernice 85/511/EHS so zreteľom na ustanovenia článkov 11 a 13 tejto smernice vykladať v tom zmysle, že uvedenie „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ sa môže alebo musí vzťahovať aj na ID-Lelystad B.V.?

               5.

               V prípade, že z odpovedí na predchádzajúce otázky vyplynie, že výskyt slintačky a krívačky môže byť zistený laboratóriom, ktoré nie je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS, alebo že príloha B smernice sa má vykladať v tom zmysle, že uvedenie „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ sa môže alebo musí vzťahovať aj na ID-Lelystad B.V.:
               Má sa smernica 85/511/EHS vykladať v tom zmysle, že stanovuje, že vnútroštátny správny orgán poverený rozhodovaním je viazaný výsledkami vyšetrenia laboratória, ktoré je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS, alebo ak z odpovede na otázku 3 a) vyplynie, že správny orgán môže svoje opatrenia na boj proti slintačke a krívačke opierať aj o výsledky laboratória, ktoré nie je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS, je viazaný výsledkami posledne menovaného laboratória, alebo patrí určenie jeho právomocí do procesnej autonómie členského štátu, a sudca, ktorý ma rozhodovať v konaní vo veci samej, má preskúmať, či príslušné ustanovenia platia nezávisle od toho, či laboratórne vyšetrenia sa vykonávajú na základe povinností práva Spoločenstva alebo vnútroštátneho práva, ako aj či uplatnenie vnútroštátneho rámca procesného práva veľmi nesťažujú alebo prakticky neznemožňujú vykonanie právnych predpisov Spoločenstva?

               6.

               V prípade, že z odpovede na otázku 5 vyplynie, že viazanosť vnútroštátnych orgánov výsledkom laboratória je stanovená smernicou 85/511/EHS:
               Sú vnútroštátne orgány bezpodmienečne viazané výsledkami vyšetrenia, uskutočneného laboratóriom na dôkaz slintačky a krívačky? Ak nie, aký priestor pre voľnú úvahu ponecháva smernica 85/511/EHS vnútroštátnym orgánom?

      (1)  Smernica Rady 85/511/EHS z 18. novembra 1985, ktorou sa zavádzajú opatrenia spoločenstva na kontrolu slintačky a krívačky (Ú. v. ES L 315, s. 11)


title: Vec C-120/11: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  13. júla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Taliansko) — Procura della Repubblica/Yeboah Kwadwo

text:
               8.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 298/18

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 13. júla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Taliansko) — Procura della Repubblica/Yeboah Kwadwo
   (Vec C-120/11) (1)

   2011/C 298/33
   Jazyk konania: taliančina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 145, 14.5.2011.


title: Vec C-317/10 P: Odvolanie podané 2. júla 2010 : Union Investment Privatfonds GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretej komory) z  27. apríla 2010 vo veciach T-303/06 a T-337/06, UniCredito Italiano SpA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a Union Investment Privatfonds GmbH

text:
               11.9.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/25

         Odvolanie podané 2. júla 2010: Union Investment Privatfonds GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretej komory) z 27. apríla 2010 vo veciach T-303/06 a T-337/06, UniCredito Italiano SpA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a Union Investment Privatfonds GmbH
   (Vec C-317/10 P)
   ()
   2010/C 246/43
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Union Investment Privatfonds GmbH (v zastúpení: J. Zindel, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastníci konania: UniCredito Italiano SpA a Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť v celom rozsahu rozsudok z 27. apríla 2010, T-303/06 a T-337/06,

               —

               zamietnuť žaloby,

               —

               zrušiť rozhodnutie odvolacieho senátu ÚHVT z 5. septembra 2006 vo veci R 156/2005-2 a vyhovieť námietkovým konaniam začatým vedľajším účastníkom proti zápisu ochrannej známky Spoločenstva 2 236 164„UNIWEB“ týkajúcej sa služby „nehnuteľné veci“,

               —

               zrušiť rozhodnutie odvolacieho senátu ÚHVT z 25. septembra 2006 vo veci R 502/2005-2 a vyhovieť námietkovým konaniam začatým vedľajším účastníkom proti zápisu ochrannej známky Spoločenstva 2 330 066„UnitCredit Wealth Management“ týkajúcej sa služby „nehnuteľné veci“.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Predmetné odvolanie je založené na nesprávnom uplatnení článku 8 ods. 1 písm. b) posledného riadku nariadenia (ES) č. 40/94 (1). Okrem iného sa uvádza, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté na základe neúplných skutkových zistení, ktoré čiastočne nezodpovedajú skutočnosti.
   Všeobecný súd nesprávne a v rozpore s ÚHVT, ktorý vyhovel v podstatnej časti odvolaniam odvolateľky, neuznal, že ochranné známky, ktoré sú predmetom žaloby, patria do veľkej rodiny ochranných známok. Uvádza sa, že všetky ochranné známky tvoriace túto rodinu sú charakterizované rovnakou úvodnou slabikou pripojenou bez akéhokoľvek oddelenia k inému konceptu sektora investícií. Prihlasované ochranné známky tiež predstavovali tie isté rozlišovacie prvky. Na základe skreslenia skutočností sa Všeobecný súd domnieval, že dotknuté ochranné známky sa rozlišujú na štrukturálnej úrovni, z dôvodu, že v prihlasovaných ochranných známkach je úvodná slabika spojená s prvkom v anglickom jazyku, zatiaľ čo v ochranných známkach odvolateľky je dotknutá slabika spojená s prvkom v nemeckom jazyku. Všeobecný súd však riadne nezistil, že pri uplatnení článku 8 ods. 1 písm. b) posledného riadku nariadenia (ES) č. 40/94 pri existencii série ochranných známok treba prihliadať na všetky ochranné známky patriace do tejto série. V tomto zmysle sa tiež zdôrazňuje, že odvolateľka tiež používa medzinárodné slová a slová v anglickom jazyku, takže opačný pohľad Všeobecného súdu je objektívne nesprávny.
   Okrem toho sa uvádza, že Všeobecný súd opäť mylne vychádzal zo zásady, že ochranné známky používané odvolateľkou na označenie investičných fondov boli vždy používané spoločne s označením vydávajúcej inštitúcie. To je vyvrátené dôkazmi, ktoré odvolateľka už predložila pred ÚHVT a z ktorých vyplýva, ako sa uviedlo, že v článkom uverejnených v tlači v oblasti fondov alebo tiež v rámci činností konzultanta pre investície nie je meno vydávajúcej inštitúcie citované.
   Opätovne sa tvrdí, že napadnutý rozsudok obsahuje chybné odôvodnenie, keďže nie je vysvetlené, ako Všeobecný súd mohol určiť pohľad nemeckej verejnosti, ktorej význam je rozhodujúci na posúdenie pravdepodobnosti zámeny.
   Bolo to však nutné vzhľadom na skutočnosť, že odvolateľka predložením rôznych rozhodnutí nemeckého úradu pre patenty a ochranné známky a iných nemeckých súdnych orgánov preukázala, že tento úrad a tieto súdy vychádzajú zo zásady, že existuje u nemeckej verejnosti zámena, ak niektoré ochranné známky obsahujúce rovnakú úvodnú slabiku, ako séria ochranných známok odvolateľky, sú registrované alebo používané tretími osobami na označenie služieb v oblasti financií.
   Nakoniec sa uvádza, že Všeobecný súd tiež podľa vzoru ÚHVT nepochopil, že pravdepodobnosť zámeny z dôvodu blízkosti služieb existuje aj v oblasti „nehnuteľných vecí“. V prípade fondov s nehnuteľnosťami označených ochrannými známkami odvolateľky sa uvádza, že zvýšenie hodnoty očakávanej investorom sa uskutočňuje prostredníctvom správy, nájmu alebo tiež predaja nehnuteľností. Podľa žalobkyne preto tak ÚHVT, ako aj Všeobecný súd nesprávne vychádzali zo zásady, že správa fondu s nehnuteľnosťami sa obmedzuje na získavanie kapitálu. Keďže ÚHVT pričítal službe „nehnuteľné veci“ iba činnosti analogické s činnosťou mediácie, neprihliada to riadne na skutočnosť, koncept „nehnuteľných vecí“ je oveľa širší.

      (1)  Nariadenie (ES) č. 40/94 Rady z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 14.01.1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec T-128/07: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  12. marca 2008 – Suez/ÚHVT (Delivering the essentials of life) ( Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Delivering the essentials of life — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1, písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               26.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 107/25

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. marca 2008 – Suez/ÚHVT (Delivering the essentials of life)
   (Vec T-128/07) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Delivering the essentials of life - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1, písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 107/42)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Suez (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: P. Combeau a D. Régnier, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 2. februára 2007 (vec R 811/2006-1) týkajúcemu sa prihlášky ochrannej známky Delivering the essentials of life ako ochrannej známky Spoločenstva
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Suez je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 140, 23.6.2007.


title: Vec C-300/08 P: Odvolanie podané 7. júla 2008 : Leche Celta, SL proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia komora) z  23. apríla 2008 vo veci T-35/07, Leche Celta/ÚHVT

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/36

         Odvolanie podané 7. júla 2008: Leche Celta, SL proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 23. apríla 2008 vo veci T-35/07, Leche Celta/ÚHVT
   (Vec C-300/08 P)
   (2008/C 223/57)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľka: Leche Celta, SL (v zastúpení: J. Calderón Chavero a T. Villate Consonni, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Celia SA
   Návrhy odvolateľky

               —

               zrušenie rozsudku tretej komory Súdu prvého stupňa z 23. apríla 2008 vo veci T-35/07 s cieľom jasne konštatovať nezlučiteľnosť ochranných známok CELIA/CELTA,

               —

               nahradenie trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľka svojím odvolaním v podstate namieta posúdenie Súdu prvého stupňa ohľadne podobnosti predmetných ochranných známok. Podľa nej je podobnosť medzi týmito ochrannými známkami taká, že ani príslušná skupina verejnosti nezistí rozdiel medzi nimi, o to viac, že výrobky, ktoré označujú, sú zhodné. Súd prvého stupňa sa preto dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že medzi kolidujúcimi označeniami existuje nízky stupeň slovnej a koncepčnej podobnosti.


title: Vec T-269/05: Žaloba podaná 8. júla 2005: Raffaele Dalmasso proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               17.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 229/30

         Žaloba podaná 8. júla 2005: Raffaele Dalmasso proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-269/05)
   (2005/C 229/65)
   Jazyk konania: francúzština
   Raffaele Dalmasso, bydliskom v Schaerbeek (Belgicko), v zastúpení: Lucas Vogel, advokát, podal 8. júla 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie prijaté 21. marca 2005 orgánom oprávneným uzatvárať zmluvy (OOUZ), ktorým bola zamietnutá žiadosť, prehodnotená na sťažnosť, podaná žalobcom 7. decembra 2004 proti rozhodnutiu stanovujúcemu zaradenie a odmenu žalobcu ako zmluvného zamestnanca podľa ustanovení zmluvy, ktorá nadobudla účinnosť 16. septembra 2004,

               —

               ak to bude nevyhnutné, zrušil taktiež uvedené pôvodné rozhodnutie, ktorým bolo stanovené zaradenie a odmena žalobcu ako zmluvného zamestnanca podľa dohody, ktorá nadobudla účinnosť 16. septembra 2004,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu škody vo výške 25 000 eur s výslovnou výhradou neskoršieho zvýšenia, zníženia alebo upresnenia,

               —

               zaviazal žalovanú nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú zhodné so žalobnými dôvodmi a hlavnými tvrdeniami, na ktoré sa odvoláva vo veci T-253/05, Fernandez Tunon/Komisia.


title: Spojené veci C-235/10 až C-239/10: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  3. marca 2011 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg) — David Claes/Landsbanki Luxembourg SA, v likvidácii (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálna politika — Smernica 98/59/ES — Hromadné prepúšťanie — Okamžité skončenie pracovnej zmluvy v dôsledku súdneho rozhodnutia nariaďujúceho zrušenie a likvidáciu zamestnávateľa právnickej osoby — Neprerokovanie so zástupcami zamestnancov — Likvidátor chápaný ako zamestnávateľ)

text:
               30.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 130/8

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 3. marca 2011 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg) — David Claes/Landsbanki Luxembourg SA, v likvidácii
   (Spojené veci C-235/10 až C-239/10) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Smernica 98/59/ES - Hromadné prepúšťanie - Okamžité skončenie pracovnej zmluvy v dôsledku súdneho rozhodnutia nariaďujúceho zrušenie a likvidáciu zamestnávateľa právnickej osoby - Neprerokovanie so zástupcami zamestnancov - Likvidátor chápaný ako zamestnávateľ)
   2011/C 130/14
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: David Claes (C-235/10), Sophie Jeanjean (C-236/10), Miguel Rémy (C-237/10), Volker Schneider (C-238/10), Xuan-Mai Tran (C-239/10)

      Žalovaná: Landsbanki Luxembourg SA, v likvidácii

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Cour de cassation (Luxembursko) — Výklad článkov 1, 2 a 3 smernice Rady 98/59/ES z 20. júla 1998 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa hromadného prepúšťania (Ú. v. ES L 225, s. 16; Mim. vyd. 05/003, s. 327) — Vnútroštátne ustanovenia, ktoré stanovujú okamžité zrušenie pracovnej zmluvy v nadväznosti na súdne rozhodnutie o konkurze v dôsledku ukončenia podnikateľskej činnosti — Neprerokovanie so zástupcami zamestnancov pred uvedeným prepúšťaním — Likvidátor chápaný ako zamestnávateľ

      Výrok rozsudku

               1.

               Články 1 až 3 smernice Rady 98/59/ES z 20. júla 1998 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa hromadného prepúšťania sa majú vykladať v tom zmysle, že sa vzťahujú na ukončenie činnosti podniku, ktorý je zamestnávateľom, v dôsledku súdneho rozhodnutia nariaďujúceho jeho zrušenie a likvidáciu z dôvodu platobnej neschopnosti, aj keď v prípade takéhoto zrušenia vnútroštátna právna úprava stanovuje okamžité ukončenie pracovných zmlúv zamestnancov.

               2.

               Povinnosti vyplývajúce z článkov 2 a 3 smernice 98/59 sa musia plniť až do úplného zániku právnej subjektivity podniku, ktorého zrušenie a likvidácia boli nariadené. Povinnosti, ktoré prislúchajú zamestnávateľovi na základe týchto článkov, musí vykonať vedenie dotknutého podniku, ak pokračuje vo výkone svojej činnosti, hoci s obmedzenými právomocami, pokiaľ ide o riadenie tohto podniku, alebo jeho likvidátor v prípade, že tento likvidátor úplne prevzal riadenie uvedeného podniku.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 31.7.2010.


title: Vec C-204/04: Žaloba podaná 7. mája 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko

text:
               7.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/7

         Žaloba podaná 7. mája 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko
   (Vec C-204/04)
   (2004/C 201/14)
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: pani Nicola Yerrell, člen Právneho servisu Komisie a pán Horstpeter Krepell, sudca pracovnoprávneho súdu, ktorý bol pridelený Právnemu servisu Komisie v rámci programu výmeny vnútroštátnych zamestnancov verejnej služby, splnomocnení zástupcovia, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala 7. mája 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Spolkovej republike Nemecko.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               rozhodol, že Spolková republika Nemecko porušila zásadu rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, ktorá je obsiahnutá v článkoch 1, 2 a 5 smernice Rady 76/207/EHS (1) a v doložke 4 prílohy k smernici Rady 97/81/ES (2) týkajúcej sa rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEPa ETUC tým, že nepriamo diskriminuje ženy,
               ktoré tvoria prevažný podiel pracovníkov pracujúcich na týždenný pracovný čas kratší ako 18 hodín v nemeckej verejnej správe, tým, že im neumožňuje využívať aktívne volebné právo do rady zamestnancov v nasledujúcich prípadoch:

                           a)

                           podľa § 14 odsek 2 Bundespersonalvertretungsgesetz (zákon o radách zamestnancov vo verejnej službe Spolkovej republiky) a tomuto predpisu zodpovedajúcej úprave v spolkových krajinách

                                       —

                                       Bayern

                                       —

                                       Berlin

                                       —

                                       Bremen

                                       —

                                       Hessen

                                 pracovníčkam na kratší pracovný čas, ktoré pravidelne pracujú menej ako 18 hodín týždenne, respektíve

                           b)

                           v krajinách

                                       —

                                       Mecklenburg-Vorpommern

                                       —

                                       Sachsen

                                       —

                                       Schleswig-Holstein

                                       —

                                       Thüringen

                                 pracovníčkam na kratší pracovný čas, ktoré pracujú menej ako polovicu riadneho týždenného pracovného času,

                           c)

                           v krajinách

                                       —

                                       Baden-Württemberg

                                       —

                                       Brandenburg

                                       —

                                       Rheinland-Pfalz

                                       —

                                       Sachsen-Anhalt

                                 pracovníčkam na kratší pracovný čas, ktoré pracujú menej ako tretinu riadneho týždenného pracovného času,

                           d)

                           v krajine Nordrhein-Westfalen
                           pracovníčkam na kratší pracovný čas, ktoré pracujú menej ako 2/5 riadneho týždenného pracovného času,

                           e)

                           v krajine Niedersachsen
                           pracovníčkam na kratší pracovný čas, ktoré v priebehu jedného roka pracujú počas viac ako 2 mesiacov menej ako 15 hodín týždenne.

               2.

               zaviazal Spolkovú republiku Nemecko nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Vylúčenie pracovníčok na kratší pracovný čas zamestnaných Spolkovou republikou a takmer všetkými spolkovými krajinami, ktoré spravidla pracujú kratšie ako 18 hodín týždenne (počet hodín je v niektorých spolkových krajinách stanovený o niečo nižšie), z možnosti byť volené do rád zamestnancov, znamená nepriamu diskrimináciu žien, pretože tieto tvoria prevažný podiel pracovníkov pracujúcich na kratší pracovný čas. Ide tu o porušenie smernice 76/207/EHS. Ďalej nie je táto úprava ani v súlade so smernicou 97/81/EHS, pretože podľa tejto nesmie byť s pracovníkmi na kratší pracovný čas zaobchádzané horšie ako s pracovníkmi na plný úväzok okrem prípadov, keď je rozdielne zaobchádzanie odôvodnené z vecných dôvodov.
   Vecné dôvody pre vylúčenie z voliteľnosti tu však neexistujú. Obmedzenú prítomnosť predmetného personálu na pracovnom mieste možno kompenzovať pohyblivou úpravou pracovného času a prostredníctvom moderných prostriedkov komunikácie. Betriebsverfassungsgesetz (zákon o organizácii podniku), ktorý upravuje v súkromnom sektore hospodárstva voľbu člena podnikovej rady, voliteľnosť rovnakým spôsobom neobmedzuje. Takáto podniková rada má rovnaké úlohy ako rady zamestnancov vo verejnej službe. Zastúpenie vylúčenej skupiny v grémiách rady zamestnancov je nevyhnutné kvôli jej špecifickým záujmom, ktoré by ináč zostali nezohľadnené.

      (1)  Ú. v. ES L 39, s. 40.

      (2)  Ú. v. ES L 14, s. 9.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. júna 2005 vo veci T-17/02, Fred Olsen, SA proti Komisii Európskych spoločenstiev (Štátna pomoc — Námorná doprava — Existujúca pomoc — Nová pomoc — Služby všeobecného hospodárskeho záujmu)

text:
               20.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/17

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 15. júna 2005
   vo veci T-17/02, Fred Olsen, SA proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Štátna pomoc - Námorná doprava - Existujúca pomoc - Nová pomoc - Služby všeobecného hospodárskeho záujmu)
   (2005/C 205/29)
   Jazyk konania: španielčina
   Vo veci T-17/02, Fred Olsen, SA, so sídlom v Santa Cruz de Tenerife (Španielsko), v zastúpení: R. Marín Correa a F. Marín Riaño, advokáti, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnený zástupca: J. Buendía Sierra, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu), ktorú v konaní podporuje: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: N. Díaz Abad, abogado del Estado, ktorá si zvolila adresu na doručovanie v Luxemburgu), ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie z 25. júla 2001 týkajúceho sa štátnej pomoci NN 48/2001 – Španielsko – Pomoc námornej spoločnosti Trasmediterránea (Ú. v. ES C 96, 2002, s. 4), Súd prvého stupňa (druhá rozšírená komora), v zložení: predseda komory J. Pirrung, sudcovia A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová a S. Papasavvas, tajomník: J. Palacio Gonzáles, hlavný referent, vyhlásil 15. júna 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Žaloba sa zamieta.

               2)

               Žalobca nemá právo na náhradu trov konania a je povinný nahradiť trovy Komisie.

               3)

               Španielske kráľovstvo nemá právo na náhradu trov konania.

      (1)  Ú. v. ES C 97, 20.4.2002.


title: Vec C-10/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Cour administrative (Luxemburské veľkovojvodstvo) z 11. januára 2005, ktorý súvisí s konaním: Cynthia Mattern a Hajrudin Cikotic proti Ministre du travail et de l'emploi

text:
               19.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Cour administrative (Luxemburské veľkovojvodstvo) z 11. januára 2005, ktorý súvisí s konaním: Cynthia Mattern a Hajrudin Cikotic proti Ministre du travail et de l'emploi
   (Vec C-10/05)
   (2005/C 69/15)
   Jazyk konania: francúzština
   Cour administrative (Luxemburské veľkovojvodstvo) podal rozsudkom z 11. januára 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, ktorý súvisí s konaním: Cynthia Mattern a Hajrudin Cikotic proti Ministre du travail et de l'emploi a bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 14. januára 2005.
   Cour administrative (Luxemburské veľkovojvodstvo) žiada Súdny dvor, aby rozhodol o otázke, či sú pravidlá Spoločenstva týkajúce sa voľného pohybu pracovníkov uplatniteľné na situáciu štátneho príslušníka tretieho štátu, manžela príslušníka Spoločenstva, ktorý v inom členskom štáte ako je jeho domovský štát, absolvoval vzdelávanie a odbornú prax, a či sa z tohto dôvodu strana, ktorá nie je príslušníkom Spoločenstva, môže považovať za oslobodenú od povinnosti pracovného povolenia na základe pravidiel zaručujúcich príslušníkom Spoločenstva a členom ich rodín, štátnym príslušníkom tretích krajín, voľný pohyb pracovníkov?


title: Vec T-250/05: Žaloba podaná 24. júna 2005: European Dynamics S.A. proti Úradu pre vydávanie úradných publikácií Európskych spoločenstiev

text:
               3.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/50

         Žaloba podaná 24. júna 2005: European Dynamics S.A. proti Úradu pre vydávanie úradných publikácií Európskych spoločenstiev
   (Vec T-250/05)
   (2005/C 217/106)
   Jazyk konania: angličtina
   European Dynamics S.A., so sídlom v Aténach (Grécko), v zastúpení: N. Korogiannakis, advokát, podal 24. júna 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Úradu pre vydávanie úradných publikácií Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie ÚVÚPES, ktorým bola ponuka žalobcu vyhodnotená ako neúspešná a zmluva vo verejnom obstarávaní bola uzavretá s úspešným uchádzačom;

               —

               zaviazal ÚVÚPES nahradiť právne trovy a iné náklady vzniknuté v súvislosti s touto žalobou, a to aj v prípade jej zamietnutia.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalujúca spoločnosť predložila ponuku v reakcii na vyhlásenie verejného obstarávania ÚVÚPES č. 6019-1 pre poskytovanie služieb týkajúcich sa zberu, výroby a rozširovania elektronických publikácií, najmä dodatkov Úradného vestníka Európskej únie (Ú. v.). Napadnutým rozhodnutím bola ponuka žalobcu odmietnutá a zmluva bola uzavretá s iným uchádzačom.
   Na podporu svojej žaloby žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté za porušenia zásady zákazu diskriminácie, nakoľko ÚVÚPES nekonal vo veci vyšetrovania a riešenia problému, na ktorý ho upozornil žalobca, a to, že iba veľmi malý počet spoločností vyrábajúcich nosiče dát typu CD-ROM a nachádzajúcich sa v okruhu približne dvojhodinovej cesty od Luxemburgu môže dodať požadované množstvo v rámci uloženom vyhlásením verejného obstarávania a že v tomto smere sú uchádzači nútení predkladať ponuky v spolupráci s týmito spoločnosťami a teda kontaktovať ich čo sa týka údajov o cene a kvalite. Podľa žalobcu existovalo niekoľko alternatív, ale ÚVÚPES nepodnikol žiadne kroky, čo viedlo k situácii, že bolo možné prijať iba jedinú ponuku ako spĺňajúcu kritériá technického hodnotenia.
   Žalobca ďalej uvádza dve tvrdené zjavné chyby posúdenia v hodnotiacej správe, menovite mylnú domnienku, že cena ponúkaná žalobcom bola o približne 800 000 eur vyššia ako to bolo v skutočnosti a rovnako mylnú poznámku, že výroba sa nezdala realizovateľnou a že v ponuke neboli žiadne informácie týkajúce sa nosičov dát typu CD-ROM.
   Nakoniec žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté absenciou poskytnutia relevantných informácií a uvedenia dôvodov.


title: Vec T-479/11: Žaloba podaná 9. septembra 2011 — Francúzsko/Komisia

text:
               19.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 340/26

         Žaloba podaná 9. septembra 2011 — Francúzsko/Komisia
   (Vec T-479/11)
   2011/C 340/54
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha a J. Gstalter, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu, a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa svojou žalobou navrhuje, aby Všeobecný súd zrušil rozhodnutie Európskej komisie K(2011) 4483 v konečnom znení z 29. júna 2011 týkajúce sa štátnej pomoci č. C 35/2008, ktorú Francúzsko priznalo v prospech „Institut Français du Pétrole“, ktorý je verejnoprávnou právnickou osobou s priemyselným a obchodným zameraním.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, keďže Komisia z právneho hľadiska dostatočne nepreukázala existenciu štátnej pomoci. Žalobkyňa sa totiž domnieva, že Komisia pri rozhodovaní o existencii štátnej pomoci nedodržala pravidlá dokazovania v oblasti štátnej pomoci tak v súvislosti s dôkazným bremenom, ako aj úrovňou dokazovania.

               2.

               Druhý žalobný dôvod, ktorý sa delí na štyri časti, je založený na nesprávnom posúdení skutkových okolností a nesprávnom právnom posúdení, keďže Komisia konštatovala existenciu implicitnej neobmedzenej záruky v prospech Institut Français du Pétrole. Žalobkyňa tvrdí, že:

                           —

                           na základe skúmania francúzskeho právneho poriadku nemožno dospieť k záveru o existencii zásady ručenia štátu za dlhy Institut Français du Pétrole,

                           —

                           prejavom neuplatniteľnosti všeobecných právnych predpisov týkajúcich sa konaní vo veciach vyrovnania a likvidácie nie je skutočnosť, že by sa veritelia takej právnickej osoby nachádzali vo výhodnejšom postavení, ako veritelia podniku, ktorý podlieha predpisom v oblasti obchodného práva,

                           —

                           mechanizmus umožňujúci spochybniť zodpovednosť štátu nemožno zamieňať s mechanizmom neobmedzenej záruky a

                           —

                           prípadné ponechanie si určitých pohľadávok spojených s povinnosťami služby vo verejnom záujme, ktoré má Institut Français du Pétrole, nemá žiadnu súvislosť so štatútom právnickej osoby.

               3.

               Tretí žalobný dôvod, ktorý sa delí na dve časti, je založený na porušení pojmu zvýhodnenie v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ v rozsahu, v akom:

                           —

                           Komisia nesprávne rozhodla o tom, že existencia záruky, za predpokladu preukázania, bola základom zvýhodnenia v prospech Institut Français du Pétrole a

                           —

                           Komisia subsidiárne nerešpektovala pojem zvýhodnenie, keď sa domnievala, že údajné zvýhodnenie, ktoré bolo poskytnuté v prospech Institut Français du Pétrole z dôvodu jeho štatutárnej záruky, bolo prenesené na jeho pobočky Axens a Prosernat podliehajúce predpisom v oblasti súkromného práva.


title: Vec T-244/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  8. mája 2012 — Tsakiris-Mallas/ÚHVT — Seven (7 Seven Fashion Shoes) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva 7 Seven Fashion Shoes — Skoršie národné obrazové ochranné známky Seven a 7seven — Čiastočné zamietnutie zápisu — Relatívne dôvody zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť označení — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               23.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 184/10

         Rozsudok Všeobecného súdu z 8. mája 2012 — Tsakiris-Mallas/ÚHVT — Seven (7 Seven Fashion Shoes)
   (Vec T-244/10) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva 7 Seven Fashion Shoes - Skoršie národné obrazové ochranné známky Seven a 7seven - Čiastočné zamietnutie zápisu - Relatívne dôvody zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2012/C 184/16
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Tsakiris-Mallas AE (Atény, Grécko) (v zastúpení: N. Simantiras, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Seven SpA (Leinì, Taliansko) (v zastúpení: D. Sindico, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 22. marca 2010 (R 1045/2009-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Seven SpA a Tsakiris-Mallas AE

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Tsakiris-Mallas AE je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 221, 14.8.2010.


title: Vec C-224/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením College van Beroep voor het bedrijfsleven zo 17. mája 2005, ktorý súvisí s konaním: 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. enG. Pollinder, 8. G. van Wijhe proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením College van Beroep voor het bedrijfsleven zo 17. mája 2005, ktorý súvisí s konaním: 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. enG. Pollinder, 8. G. van Wijhe proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Vec C-224/05)
   (2005/C 193/23)
   Jazyk konania: holandčina
   College van Beroep voor het bedrijfsleven (Holandsko) podal uznesením zo 17. mája 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. en G. Pollinder, 8. G. van Wijhe proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit a bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 20. mája 2005.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Existuje podľa práva Spoločenstva povinnosť ex offo preskúmať dôvody, ktoré sú odvodené zo smernice 85/511/EHS (1), t. j. preskúmať dôvody, ktoré nepatria do základu sporu?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na otázku 1:
               Má povinnosť členských štátov, vyplývajúca z článku 11 ods. 1 prvej zarážky v spojení s článkom 13 ods. 1 druhej zarážky smernice 85/511/EHS, zabezpečiť, aby laboratórne vyšetrenia na dôkaz slintačky a krívačky boli vykonávané v národnom laboratóriu, ktoré je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS, priamy účinok?

               3.

                           a)

                           Má sa článok 11 ods. 1 smernice 85/511/EHS vykladať v tom zmysle, že z okolnosti, že výskyt slintačky a krívačky bol zistený laboratóriom, ktoré nie je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS, sa majú vyvodiť právne dôsledky?

                           b)

                           V prípade kladnej odpovede na otázku 3 a):
                           Je cieľom článku 11 ods. 1 smernice 85/511/EHS ochrana záujmov jednotlivcov ako sú žalobcovia v konaní vo veci samej? Ak nie, môžu sa jednotlivci ako sú žalobcovia v konaní vo veci samej odvolávať na prípadné porušenie povinností vyplývajúcich orgánom členských štátov z týchto ustanovení?

                           c)

                           V prípade, že z odpovede na otázku 3 b)vyplynie, že sa jednotlivci môžu odvolávať na článok 11 ods. 1 smernice 85/511/EHS:
                           Aké právne dôsledky treba vyvodiť zo zistenia výskytu slintačky a krívačky laboratóriom, ktoré nie je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS?

               4.

               Má sa príloha B smernice 85/511/EHS so zreteľom na ustanovenia článkov 11 a 13 tejto smernice vykladať v tom zmysle, že uvedenie „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ sa môže alebo musí vzťahovať aj na ID-Lelystad B.V.?

               5.

               V prípade, že z odpovedí na predchádzajúce otázky vyplynie, že výskyt slintačky a krívačky môže byť zistený laboratóriom, ktoré nie je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS, alebo že príloha B smernice sa má vykladať v tom zmysle, že uvedenie „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ sa môže alebo musí vzťahovať aj na ID-Lelystad B.V.:
               Má sa smernica 85/511/EHS vykladať v tom zmysle, že stanovuje, že vnútroštátny správny orgán poverený rozhodovaním je viazaný výsledkami vyšetrenia laboratória, ktoré je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS, alebo ak z odpovede na otázku 3 a) vyplynie, že správny orgán môže svoje opatrenia na boj proti slintačke a krívačke opierať aj o výsledky laboratória, ktoré nie je uvedené v prílohe B smernice 85/511/EHS, je viazaný výsledkami posledne menovaného laboratória, alebo patrí určenie jeho právomocí do procesnej autonómie členského štátu, a sudca, ktorý ma rozhodovať v konaní vo veci samej, má preskúmať, či príslušné ustanovenia platia nezávisle od toho, či laboratórne vyšetrenia sa vykonávajú na základe povinností práva Spoločenstva alebo vnútroštátneho práva, ako aj či uplatnenie vnútroštátneho rámca procesného práva veľmi nesťažujú alebo prakticky neznemožňujú vykonanie právnych predpisov Spoločenstva?

               6.

               V prípade, že z odpovede na otázku 5 vyplynie, že viazanosť vnútroštátnych orgánov výsledkom laboratória je stanovená smernicou 85/511/EHS:
               Sú vnútroštátne orgány bezpodmienečne viazané výsledkami vyšetrenia, uskutočneného laboratóriom na dôkaz slintačky a krívačky? Ak nie, aký priestor pre voľnú úvahu ponecháva smernica 85/511/EHS vnútroštátnym orgánom?

      (1)  Smernica Rady 85/511/EHS z 18. novembra 1985, ktorou sa zavádzajú opatrenia spoločenstva na kontrolu slintačky a krívačky (Ú. v. ES L 315, s. 11)


title: Vec T-457/04: Žaloba podaná dňa 20. novembra 2004: CAMAR S.r.l. proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               5.2.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 31/28

         Žaloba podaná dňa 20. novembra 2004: CAMAR S.r.l. proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-457/04)
   (2005/C 31/53)
   Jazyk konania: taliančina
   CAMAR S.r.l., v zastúpení: Wilma Viscardini, Simonetta Donà a Mariano Paolin, advokáti, podal 20. novembra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil zamietnutie Komisie vyjadrené v liste generálneho riaditeľa pre poľnohospodárstvo z 10. septembra 2004 (Réf. D (2004) 29695 A/25707) doručenom 20. septembra 2004,

               —

               nariadil výkon bodu 1) výrokovej časti rozsudku z 8. júna 2000 vydaného v spojených veciach T-79/96, T-260/97 a T-117/98,

               —

               zaviazal Komisiu vykonať bod 1) výrokovej časti tohto rozsudku peňažnou formou v hodnote rovnajúcej sa hodnote cenných papierov, ktoré mala táto vydať na základe citovaného rozsudku, vo výške 5 065 600 eur alebo v inej výške stanovenej prípadne Súdom prvého stupňa, zvýšenej o peňažné zhodnotenie a o úroky vypočítané na základe sadzby, ktorú určí Súd prvého stupňa, a to počnúc 8. júnom 2000 až do zaplatenia dlžnej sumy,

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojich žalobných dôvodov žalobca tvrdí, že nečinnosť Komisie, ktorá nielenže neprijala žiadne konkrétne opatrenie, ale ani nenavrhla spoločnosti Camar primerané opatrenia na vykonanie rozsudku vo veci T–79/96 (nečinnosť, ktorá trvá od 8. júna 2000) a jej výslovné zamietnutie vykonať tento rozsudok oznámené v liste z 10. septembra 2004, predstavuje závažné porušenie článku 233 ES.
   Keďže emisia cenných papierov, ktoré Komisia mala odovzdať žalobcovi v rámci výkonu uvedeného rozsudku nie je už možná, nakoľko dovoz banánov z krajín tretieho sveta už nepodlieha kvantitatívnym dovozným obmedzeniam, ale je úplne liberalizovaný, Camar žiada, aby Komisia plnila alternatívne v peňažnej forme, čo je v zmysle ustálenej judikatúry prípustné, pokiaľ nie je možné vykonať rozsudok pôvodne stanoveným spôsobom.
   Žalobca, okrem iného, žiada primerané odškodnenie za morálnu ujmu, ktorú utrpel z titulu nevykonania rozsudku z 8. júna 2000. V skutočnosti, v zmysle ustálenej judikatúry táto okolnosť je sama o sebe právnym titulom pre náhradu škody, keďže nevykonanie rozsudku porušuje zásadu legitímnej dôvery. V danom prípade je porušenie zásady legitímnej dôvery sprevádzané ešte skutočnosťou, že Camar sa spoliehal na zámer Komisie vykonať rozsudok, ktorý táto vyjadrila v liste z 20. mája 2003, ktorý ku dnešnému dňu vzala späť.


title: Vec C-308/04 P: Odvolanie podané dňa 19. júla 2004: SGL Carbon AG proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (druhá komora) z 29. apríla 2004 v spojených veciach T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01 ohľadne veci T-239/01 Tokai a.i. proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               23.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/14

         Odvolanie podané dňa 19. júla 2004: SGL Carbon AG proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (druhá komora) z 29. apríla 2004 v spojených veciach T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01 ohľadne veci T-239/01 Tokai a.i. proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec C-308/04 P)
   (2004/C 262/26)
   Spoločnosť SGL Carbon AG podala na Súdny dvor Európskych spoločenstiev 19. júla 2004 odvolanie proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (druhá komora) z 29. apríla 2004 v spojených veciach T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/00 a T-252/01 ohľadne veci T-239/01 Tokai a.i proti Komisii Európskych spoločenstiev. Právni zástupcovia odvolateľa sú: Dr. Martin Klusmann a Dr. Kirsten Beckmann, Rechtsanwälte, Freshfields Bruckhaus Deringer, Freiligrathstr. 1, D-40479 Düsseldorf.
   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               čiastočne zrušil rozsudok Súdu prvého stupňa vo veci T-239/01 (1), bez toho, aby boli dotknuté návrhy predložené prvému stupňu, v tej časti, v ktorej zamietol žalobu, pokiaľ napáda článok 3 a 4 rozhodnutia Komisie z 18. júla 2001;

               2.

               subsidiárne primerane znížil peňažnú pokutu, uloženú žalobcovi v článku 3 rozhodnutia COMP/E-1/36.490 ako aj úroky, splatné od zahájenia konania (Rechtshängigkeitszinsen) a úroky z omeškania, uložené v článku 4 rozhodnutia v súvislosti s listom žalovanej z 23.7.2001 (SG 2001) D/290091;

               3.

               ďalej subsidiárne vec vrátil Súdu prvého stupňa na nové rozhodnutie pri rešpektovaní právneho názoru Súdneho dvora;

               4.

               zaviazal Komisiu na náhradu trov celého konania.

         Dôvody odvolania a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ sa domáha celkovo siedmymi odvolacími dôvodmi rozsiahleho zrušenia článku 3 a 4 rozhodnutia Komisie v podobe prvostupňového rozsudku:

               1.

               Najskôr tvrdí porušenie zásady ne bis in idem na základe nezohľadnenia trestu za rovnaké konanie, uloženého v Severnej Amerike ešte pre vydaním napadnutého rozhodnutia Komisie. Uplatňuje, že z dôvodu identických materiálnych cieľov zakazujúcich noriem, ktoré slúžia ochrane hospodárskej súťaže v Európe a v Severnej Amerike, mala byť aspoň započítaná predtým v tej istej veci uložená sankcia. To vyplýva buď priamo zo zásady ne bis in idem v jej širšom ponímaní, ktorá sa uplatňuje vo vzťahu práva Spoločenstva k právu tretích štátov alebo zo zásady „natural justice“, ktorá je ešte širšie ponímaná a platí od čias judikátu „Walt Wilhelm“. Inak Súdny dvor už vo svojom rozsudku vo veci Boehringer potrvrdil zásadne danú povinnosť započítania sankcií uložených v Spojených štátoch pre prípad idem, čo prvostupňový súd opomenul.

               2.

               V súvislosti so zisťovaním súdu v súvislosti so stanovením základu pre peňažnú pokutu je namietané, že súd nesprávne voči odvolateľovi neprispôsobil a neznížil základnú sumu napriek tomu, že pri nediskriminačnom uplatnení príslušných kritérií na stanovenie miery zistených súdom tak malo byť urobené.

               3.

               Tretím odvolacím dôvodom je namietaná neprípustnosť zvláštneho zvýšenia sumy peňažnej pokuty o 25 % v súvislosti s výzvami pred inšpekciou Komisie. Tieto výzvy boli bezpredmetné a na rozdiel od názoru súdu nie je možné ich zohľadňovať bez porušenia zásady nulla poena sine lege ako priťažujúce okolnosti v rámci výpočtu peňažnej pokuty podľa článku 15 ods. 2 nariadenia 17. Judikatúra, ktorú cituje súd pre opačný postoj vo veci Sarrió nie je použiteľná, nakoľko priťažujúce okolnosti skutkového stavu tejto veci boli zohľadnené ako okolnosti zvyšujúce peňažnú pokutu v súvislosti so spáchaním činu, nie však neskoršie konanie, ktoré malo alebo mohlo dodatočne pôsobiť na zabránenie odhalenia činu. Ďalej súd v tomto prípade špekulatívne podsunul subjektívne skutočnosti v neprospech odvolateľa, čo porušuje pravidlá pri dokazovaní.

               4.

               V súvislosti so stanovením peňažnej pokuty je ďalej namietané prekročenie hornej hranice vo výške 10 % obratu koncernu, stanovenej v článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17. Keby Komisia vychádzala z smerodajných obratov za rok 2000 alebo rok 1999, musela by matematicky sumu peňažnej pokuty znížiť na 10 % obratu koncernu pred uplatnením pravidiel hlavného svedka. Súd celkovo nesprávne nechal túto otázku otvorenú po nesprávnom právnom posúdení, že pre zamietnutie námietky v tejto súvislosti nie je dôležitá.

               5.

               Ďalej je namietaný nedostatok zohľadnenia významu upieraných podkladov v rámci neúplného nahliadnutia do spisov. Odvolateľ doplňujúco k jeho pripomienkam na prvom stupni tvrdí, že dokonca už Súd prvého stupňa uplatnil v rozhodnutí nové a priťažujúce podklady, ktoré mu neboli známe a ku ktorým sa predtým nemohol vyjadriť.

               6.

               Odvolateľ ďalej namieta kategorické nezohľadnenie jeho nesporne zníženej finančnej výkonnosti v rámci určenia miery peňažného trestu ako porušenie zásady pomernosti a porušenie slobody vlastniť majetok. Sankcie kartelového práva nemôžu viesť k ohrozeniu existencie adresáta sankcie; mierou na preskúšanie primeranosti a spravodlivosti sankcie v jednotlivom prípade je súťažiaci podnik. Urobiť záver, že ktoré časti podniku po insolvencii v dôsledku peňažnej pokuty je ešte možné zachrániť, je všeobecne neprípustné. Každé vymeranie sankcie musí byť urobené tak, aby neboli vynášané hospodárske „rozsudky smrti“.

               7

               Záverom odvolateľ namieta, že o jeho viacstupňovej právnej námietke, týkajúcej sa stanovenia úrokov splatných od zahájenia konania (Rechtshängigkeitszinsen) a úrokov z omeškania nebolo rozhodnuté a táto bola len v závere zamietnutá. Súd nesprávne nezohľadnil, že vôbec neexistuje žiadny právny podklad pre stanovenie úrokov ani pre stanovenie úrokov v tu uloženej výške. Aj keby sa malo zato, že stanovenie úrokov je v zásade prípustné, aby sa zabránilo zneužívaniu žalôb, bolo by potrebné stanoviť úroky v podstatne nižšej výške, aby sa dosiahol tento cieľ. To platí predovšetkým na pozadí drasticky stúpajúcej úrovne sankcií, čo vedie k rovnako drastickej stúpajúcej absolútnej úrovne uložených úrokov. V napadnutom rozsudku neboli prerokované vznesené materiálne námietky; namiesto toho bola posúdená jedna námietka, ktorú odvolateľ nevzniesol.

      (1)  Ešte nezverejnené v Úradnom vestníku EÚ


title: Vec F-83/11: Žaloba podaná 26. augusta 2011 — ZZ/Komisia

text:
               19.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 340/41

         Žaloba podaná 26. augusta 2011 — ZZ/Komisia
   (Vec F-83/11)
   2011/C 340/86
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ZZ (v zastúpení: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia predsedu výberovej komisie výberového konania EPSO/AST/112/10 — Asistenti (AST 3) nepripustiť žalobkyňu k hodnotiacim skúškam

      Návrhy žalobcu

               —

               V prvom rade:

                           —

                           zrušiť rozhodnutie prijaté 17. mája 2011, ktorým sa žalobkyni zamietlo právo zúčastniť sa na hodnotiacich skúškach v rámci výberového konania EPSO/AST/112/10 — Asistenti v platovej triede AST 3,

                           —

                           v dôsledku toho rozhodnúť, že žalobkyňu je potrebné opätovne zaradiť do prijímacieho procesu začatého uvedeným výberovým konaním, prípadne prostredníctvom vykonania nových hodnotiacich skúšok.

               —

               Subsidiárne, ak sa nevyhovie hlavnému návrhu, quod non, uložiť žalovanej zaplatenie sumy stanovenej predbežne a ex aequo et bono na 20 000 eur ako náhradu majetkovej ujmy zvýšenej o úroky z omeškania v zákonnej výške odo dňa vyhlásenia rozsudku,

               —

               v každom prípade uložiť žalovanej zaplatenie sumy stanovenej predbežne a ex aequo et bono na 20 000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy zvýšenej o úroky z omeškania v zákonnej výške odo dňa vyhlásenia rozsudku,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-858/16: Žaloba podaná 6. decembra 2016 – Dow Corning a Dow Corning Europe/Komisia

text:
               13.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/20

         Žaloba podaná 6. decembra 2016 – Dow Corning a Dow Corning Europe/Komisia
   (Vec T-858/16)
   (2017/C 046/23)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Dow Corning Corporation (Midland, Michigan, Spojené štáty) a Dow Corning Europe (Seneffe, Belgicko) (v zastúpení: S. Verschuur, M. Stroungi a L. Mélia, lawyers)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil články 1 až 4 rozhodnutia Komisie z 11. januára 2016 SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) o schéme štátnej pomoci týkajúcej sa režimu zdaňovania nadmerného zisku vykonávanej Belgickom (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) (1),

               —

               alternatívne, zrušil článok 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy tohto konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia porušila článok 1 písm. d) nariadenia 2015/1589 (2) nesprávnou kvalifikáciou daňových rozhodnutí pri nadmernom zisku ako schémy štátnej pomoci, čím sa dopustila viacerých zjavne nesprávnych právnych posúdení, zjavne nesprávnych posúdení skutkového stavu a zjavne nesprávnych posúdení a tiež uviedla nesprávne odôvodnenie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia porušila článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že sa dopustila nesprávneho hmotnoprávneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia pri výklade a použití referenčného systému na účely posúdenia, či daňové rozhodnutia pri nadmernom zisku poskytujú selektívnu výhodu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že Komisia porušila článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že nesprávne konštatovala, že daňové rozhodnutia pri nadmernom zisku poskytujú selektívnu výhodu, čím sa dopustila viacerých zjavných nesprávnych posúdení skutkového stavu a zjavne nesprávnych posúdení, nevykonala podrobné a nestranné preskúmanie a uviedla nesprávne odôvodnenie.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia porušila článok 16 nariadenia 2015/1589 a viacero zásad práva EÚ, keď sa dopustila nesprávneho hmotnoprávneho posúdenia, zjavne nesprávneho posúdenia a tiež uviedla nesprávne odôvodnenie pri ustálení metodológie na vyčíslenie údajnej pomoci.

      (1)  Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/1699 z 11. januára 2016 o schéme štátnej pomoci týkajúcej sa zdaňovania nadmerného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) vykonávanej Belgickom [oznámené pod číslom K(2015) 9837] (Ú. v. EÚ L 260, 2016, s. 61).

      (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-431/07: Uznesenie Všeobecného súdu z  15. decembra 2011 — Gebr. Heller Maschinenfabrik/ÚHVT — Fernández Martinez (HELLER) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietka — Späťvzatie námietky — Zastavenie konania“ )

text:
               11.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/13

         Uznesenie Všeobecného súdu z 15. decembra 2011 — Gebr. Heller Maschinenfabrik/ÚHVT — Fernández Martinez (HELLER)
   (Vec T-431/07) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietka - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania)
   2012/C 39/25
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Nürtingen, Nemecko) (v zastúpení: W. Keßler a S. Baur, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne S. Schäffner, neskôr R. Pethke, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Manuel Fernández Martinez (Elche, Španielsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. septembra 2007 (vec R 974/2006-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Manuel Fernández Martinez a Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 37, 9.2.2008.


title: Vec C-448/13: Odvolanie podané 7. augusta 2013 : Delphi Technologies, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 6. júna 2013 vo veci T-515/11, Delphi Technologies, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

text:
               26.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/10

         Odvolanie podané 7. augusta 2013: Delphi Technologies, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 6. júna 2013 vo veci T-515/11, Delphi Technologies, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
   (Vec C-448/13)
   2013/C 313/19
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Delphi Technologies, Inc. (v zastúpení: C. Albrecht a J. Heumann, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozhodnutie Všeobecného súdu T-515/11 zo 6. júna 2013, zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa v ňom zamieta odvolanie podané odvolateľkou proti rozhodnutiu prieskumového pracovníka z 25. augusta 2010 a uložiť ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolanie smeruje proti rozhodnutiu T-515/11 šiestej komory Všeobecného súdu Európskej únie, v ktorom sa zamietla žaloba o neplatnosť podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu, ktorým sa potvrdilo zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“.
   Odvolanie sa zakladá na troch odvolacích dôvodoch:

               1.

               Všeobecný súd porušil článok 7 ods. 1 písm. b) NROZ (1) tým, že riadne nevymedzil relevantnú časť verejnosti a úroveň jej povedomia. Tovary sú namierené výlučne na odborníkov, ktorí majú vysokú úroveň povedomia v súvislosti s reklamnými sloganmi.

               2.

               Všeobecný súd ďalej porušil článok 7 ods. 1 písm. b) NROZ tým, že použil príliš striktné kritérium pri posudzovaní, či prihlasovaná ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť. Všeobecný súd si predovšetkým nesprávne vyložil usmernenia stanovené v novšej judikatúre, najmä v rozsudku Audi/ÚHVT, C-398/08 P.

               3.

               Po tretie Všeobecný súd porušil všeobecné zásady rovnosti zaobchádzania a riadnej správy vecí verejných, ktoré sú základnými zásadami riadnej správy EÚ. Treba vziať do úvahy, že ÚHVT zapísal slogany s rovnakou štruktúrou obsahujúce slovo „INNOVATION“, aj keď predchádzajúce rozhodnutia nie sú záväzné.

         Odvolateľka preto tvrdí, že napadnuté rozhodnutie preto treba zrušiť a vnútornú rozlišovaciu spôsobilosť sloganu „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“ treba potvrdiť.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 27. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec C-162/17 P: Odvolanie podané 30. marca 2017: Poľská republika proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 19. januára 2017 vo veci T-701/15, Stock Polska/EUIPO – Lass & Steffen (Lubelska)

text:
               24.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/22

         Odvolanie podané 30. marca 2017: Poľská republika proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 19. januára 2017 vo veci T-701/15, Stock Polska/EUIPO – Lass & Steffen (Lubelska)
   (Vec C-162/17 P)
   (2017/C 239/28)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Poľská republika (v zastúpení: Bogusław Majczyna)

      Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (deviata komora) z 19. januára 2017, Stock Polska/EUIPO – Lass & Steffen (Lubelska), T-701/15, v celom rozsahu,

               —

               vrátiť vec Všeobecnému súdu na nové konanie,

               —

               rozhodnúť, že každý účastník znáša vlastné trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Poľská republika navrhuje zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (deviata komora) z 19. januára 2017, Stock Polska/EUIPO – Lass & Steffen (Lubelska), T-701/15, (EU:T:2017:16), v celom rozsahu a vrátiť vec Všeobecnému súdu na nové konanie.
   Napadnutým rozsudkom Všeobecný súd zamietol žalobu Stock Polska sp. z o.o. so sídlom v Lubline proti rozhodnutiu odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT; teraz po zmene názvu Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo – EUIPO) z 24. septembra 2015 vo veci R 1788/2014-5, ktorým sa potvrdilo rozhodnutie EUIPO zo 14. mája 2014 o zamietnutí prihlášky ochrannej známky spoločnosti Stock Polska sp. z o.o.
   Rozsudok Všeobecného súdu a predchádzajúce rozhodnutia EUIPO konštatujú zamietnutie prihlášky ochrannej známky „Lubelska“ vzhľadom na jej podobnosť s ochranou známkou „Lubeca“, pričom táto podobnosť vedie k pravdepodobnosti zámeny známok u verejnosti v Nemecku z dôvodu, že v Nemecku je skoršia ochranná známka „Lubeca“ chránená v súvislosti s tovarom označeným touto ochrannou známkou na základe článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva.
   Poľská republika uvádza proti napadnutému rozsudku nasledujúce odvolacie dôvody:

               1.

               Odvolací dôvod založený na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (1) tým, že sa komplexne neposúdila pravdepodobnosť zámeny na základe celkového dojmu s ohľadom na odlišujúce a dominujúce prvky, a to najmä vzhľadom na nedôvodné obmedzenie posúdenia podobnosti označenia so skoršou ochrannou známkou na jediný prvok tohto označenia (slovný prvok).
               Všeobecný súd nesprávne uznal možnosť obmedzenia posúdenia podobnosti dvoch ochranných známok len na jeden z prvkov tvoriacich komplexnú ochrannú známku (slovný prvok) a jeho porovnania s inou ochrannou známkou, pričom z posúdenia vylúčil obrazový prvok bez toho, aby vopred určil, že slovný prvok je dominantný a že obrazový prvok je irelevantný. Všeobecný súd iba konštatoval, že obrazový prvok má slabšiu rozlišovaciu spôsobilosť a nezohľadnil, že slabšia rozlišovacia spôsobilosť daného prvku nemusí byť rovnocenná s nedominantnou vlastnosťou tohto prvku.

               2.

               Odvolací dôvod založený na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 a zásad rovnosti zaobchádzania, riadnej správy vecí verejných a právnej istoty, pretože sa nezohľadnila skutočnosť neuplatnenia predchádzajúcej rozhodovacej praxe EUIPO, ktorá je sformulovaná v usmerneniach EUIPO, ako aj z dôvodu akceptácie rozhodovania, ktoré je v rozpore s touto praxou.
               Všeobecný súd opomenul okolnosť, že EUIPO sa odchýlil od predchádzajúcej rozhodovacej praxe, ktorá je sformulovaná v usmerneniach EUIPO a ktorá sa týka uplatnenia 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, a že neexistovali osobitné okolnosti, ktoré by odôvodňovali odchýlenie od tejto praxe.

               3.

               Odvolací dôvod založený na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, pretože pri posudzovaní pravdepodobnosti zámeny boli považované za pravdivé skutočnosti, ktoré nie sú všeobecne známe, a boli opomenuté všeobecne známe a podstatné skutočnosti, čo v konečnom dôsledku viedlo ku skresleniu skutkových okolností a dôkazov, konkrétne tým, že:

                           a)

                           sa považovalo za všeobecne známu skutočnosť, že priemerný spotrebiteľ nepozná význam názvu Lubeca bez ohľadu na skutočnosť, že stupeň znalosti latinských názvov miest (t. j. Lubeca) nesúvisí so stupňom znalosti latinčiny ako takej, a bez ohľadu na skutočnosť, že spotrebitelia alkoholických nápojov kladú dôraz ma geografický pôvod týchto nápojov;

                           b)

                           sa považovalo za všeobecne známu skutočnosť, že sa vo všeobecnosti obrazový prvok v podobe koruny objavuje v označeniach alkoholických nápojov.

               4.

               Odvolací dôvod založený na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 tým, že:

                           a)

                           sa neuviedlo, ktorý z prvkov označenia Všeobecný súd uznal za dominantný;

                           b)

                           sa neuviedli okolnosti, ktoré odôvodňujú, že význam slova „Lubeca“ nie je známy priemernému nemeckému spotrebiteľovi.

      (1)  Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1.