title: Rozsudok Všeobecného súdu (prvá komora) z 13. júla 2011.#The Dow Chemical Company a iní proti Európskej komisii.#Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s butadiénovým kaučukom a butadiénstyrénovým kaučukom vyrábaným emulznou polymerizáciou - Rozhodnutie, v ktorom sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Pripísateľnosť protiprávneho správania - Pokuty - Závažnosť a dĺžka trvania porušenia - Priťažujúce okolnosti.#Vec T-42/07.

text:
      Vec T‑42/07
      The Dow Chemical Company a i.
      proti
      Európskej komisii
      „Hospodárska súťaž – Kartely – Trh s butadiénovým kaučukom a butadiénstyrénovým kaučukom vyrábaným emulznou polymerizáciou – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES – Pripísateľnosť protiprávneho správania – Pokuty – Závažnosť a dĺžka trvania porušenia – Priťažujúce okolnosti“
      Abstrakt rozsudku
      1.      Hospodárska súťaž – Pravidlá Spoločenstva – Porušenia – Pripísanie – Materská spoločnosť a dcérske spoločnosti – Hospodárska
            jednotka – Kritériá posúdenia
      (Články 81 ES a 82 ES)
      2.      Hospodárska súťaž – Pravidlá Spoločenstva – Porušenia – Pripísanie – Materská spoločnosť a dcérske spoločnosti – Hospodárska
            jednotka – Miera voľnej úvahy Komisie
      (Články 81 ES a 82 ES)
      3.      Hospodárska súťaž – Správne konanie – Rozhodnutie Komisie, ktorým sa konštatuje porušenie – Povinnosť Komisie predložiť dôkaz
            o porušení a o dĺžke jeho trvania – Rozsah dôkazného bremena
      (Článok 81 ods. 1 ES)
      4.      Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Meranie skutočnej schopnosti spôsobiť ujmu
            na dotknutom trhu
      (Články 81 ES a 82 ES; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A prvý až štvrtý odsek a šiesty odsek)
      5.      Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Posúdenie podľa povahy porušenia – Veľmi závažné
            porušenia
      (Článok 81 ES; oznámenie Komisie 98/C 9/03)
      6.      Hospodárska súťaž – Správne konanie – Oznámenie o výhradách – Povinný obsah – Rešpektovanie práva na obhajobu
      (Články 81 ES a 82 ES)
      7.      Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Rozdelenie dotknutých podnikov do rozličných kategórií – Zohľadnený obrat
      (Článok 81 ods. 1 ES; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)
      8.      Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Odstrašujúci charakter pokuty
      (Článok 81 ES; oznámenie Komisie 98/C 9/03)
      9.      Konanie – Trovy konania – Trovy konania, ktoré sa nahrádzajú – Pojem
      (Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 91)
      1.      V osobitnom prípade, keď materská spoločnosť vlastní 100 % základného imania svojej dcérskej spoločnosti, ktorá sa dopustila
         porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, jednak táto materská spoločnosť môže uplatňovať rozhodujúci vplyv na správanie tejto
         dcérskej spoločnosti a jednak existuje vyvrátiteľná domnienka, že uvedená materská spoločnosť skutočne uplatňuje rozhodujúci
         vplyv na správanie svojej dcérskej spoločnosti. Za týchto okolností stačí na to, aby sa bolo možné domnievať, že materská
         spoločnosť vykonáva rozhodujúci vplyv na obchodnú politiku dcérskej spoločnosti, ak Komisia preukáže, že materská spoločnosť
         vlastní celé základné imanie tejto dcérskej spoločnosti. Následne môže Komisia považovať materskú spoločnosť za solidárne
         zodpovednú za zaplatenie pokuty, ktorá bola uložená dcérskej spoločnosti, ibaže by táto materská spoločnosť, ktorej prináleží
         vyvrátenie tejto domnienky, predložila dostatočné dôkazy, ktoré preukazujú, že jej dcérska spoločnosť sa na trhu správa nezávisle.

      Prináleží preto materskej spoločnosti, aby vyvrátila túto domnienku preukázaním, že jej dcérska spoločnosť určuje svoju obchodnú
         politiku nezávisle, takže s ňou netvorí jednu hospodársku jednotku, a teda jeden podnik v zmysle článku 81 ES. Materskej spoločnosti
         konkrétne prináleží, aby predložila každý dôkaz týkajúci sa organizačných, hospodárskych a právnych vzťahov medzi jej dcérskymi
         spoločnosťami a ňou samotnou, ktorý považuje za spôsobilý preukázať, že spolu netvoria jednu hospodársku jednotku. Všeobecný
         súd musí totiž pri svojom posúdení zohľadniť všetky predložené dôkazy, ktorých povaha a význam sa môžu líšiť v závislosti
         od charakteristík každej veci.

      (pozri body 56, 58, 59)
      2.      Pripísanie porušenia pravidiel hospodárskej súťaže materskej spoločnosti je možnosťou, ktorá je ponechaná na úvahu Komisie.
         Samotná skutočnosť, že Komisia sa vo svojej predchádzajúcej rozhodovacej praxi domnievala, že okolnosti veci neodôvodňujú,
         aby bolo správanie dcérskej spoločnosti pripísané jej materskej spoločnosti neznamená, že je povinná vykonať rovnaké posúdenie
         aj v neskoršom rozhodnutí.

      (pozri bod 75)
      3.      Pokiaľ ide o dokazovanie porušenia článku 81 ods. 1 ES je povinnosťou Komisie preukázať nielen existenciu kartelu, ale aj
         dĺžku jeho trvania. Na určenie dĺžky porušenia, ktorého cieľom je obmedziť hospodársku súťaž, treba určiť obdobie, počas ktorého
         dohoda existovala, a to obdobie, ktoré plynie odo dňa jej uzavretia, do dňa, ku ktorému bola ukončená. Ak neexistujú dôkazy
         spôsobilé priamo preukázať dĺžku trvania porušenia, musí sa Komisia opierať prinajmenšom o dôkazy, ktoré sa vzťahujú na skutočnosti
         dostatočne blízke z hľadiska času tak, aby bolo možné rozumne pripustiť, že toto porušenie trvalo neprerušene medzi dvoma
         konkrétnymi dátumami.

      Nie je tomu tak vtedy, keď Komisia nepredkladá žiaden konkrétny dôkaz umožňujúci dospieť k záveru, že počas uvedeného obdobia
         existovala zhodná vôľa medzi daným podnikom a ostatnými členmi kartelu a keď z dokumentov predložených na pojednávaní nevyplýva,
         že by niektorý z členov kartelu urobil voči danému podniku prejav vôle smerujúci k protisúťažnému cieľu.

      Púha skutočnosť, že zamestnanec spoločnosti, ktorá sa zúčastňovala na karteli, je pridelený k inej spoločnosti, sama osebe
         nemôže znamenať, že sa táto spoločnosť automaticky stáva členom kartelu. Za týchto okolností totiž nemožno vylúčiť, že daný
         zamestnanec sa rozhodne, že spoločnosť, ku ktorej bol pridelený, nezapojí do protisúťažných postupov alebo že táto spoločnosť
         prijme opatrenia, ktoré umožňujú zabrániť tomuto druhu postupov. V tomto prípade prináleží Komisii, aby preukázala, že počas
         dotknutého obdobia spoločnosť vďaka informáciám, ktoré získal tento zamestnanec pri plnení svojich bývalých úloh, realizovala
         dohody uzavreté v rámci kartelu a teda že nekonala na trhu nezávisle.

      (pozri body 88, 89, 91 – 93, 95)
      4.      Usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO
         rozlišujú mierne porušenia, závažné porušenia a veľmi závažné porušenia (bod 1 A prvý a druhý odsek usmernení). Rozlišovanie
         vykonávané medzi podnikmi okrem toho spočíva v tom, že sa v súlade bodom 1 A tretím, štvrtým a šiestym odsekom usmernení určí
         individuálny príspevok každého podniku k úspechu kartelu, vyjadrený ako skutočná ekonomická schopnosť, s cieľom jeho zaradenia
         do vhodnej kategórie.

      Individuálny príspevok každého podniku k úspechu kartelu, vyjadrený ako skutočná ekonomická schopnosť, treba odlišovať od
         konkrétneho dopadu porušenia uvádzaného v bode 1 A prvom odseku usmernení. Podľa tohto bodu sa konkrétny dopad porušenia v prípade,
         keď je možné ho merať, zohľadňuje na účely zaradenia porušenia medzi mierne, závažné alebo veľmi závažné porušenia. Individuálny
         príspevok každého podniku sa zase zohľadňuje pri zvážení súm určených v závislosti od závažnosti porušenia.

      Teda aj vtedy, ak neexistuje konkrétny merateľný dopad porušenia, môže Komisia po tom, čo kvalifikovala porušenie ako mierne,
         závažné alebo veľmi závažné, v súlade s bodom 1 A tretím, štvrtým a šiestym odsekom usmernení prikročiť k rozlišovaniu medzi
         dotknutými podnikmi.

      (pozri body 122 – 124)
      5.      Z opisu veľmi závažných porušení v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17
         a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO vyplýva, že dohody alebo zosúladené postupy, ktorých cieľom je najmä stanovenie cenových
         cieľov alebo rozdelenie trhových podielov, môžu mať iba na základe ich samotnej povahy za následok kvalifikáciu porušenia
         ako „veľmi závažného“ bez toho, aby bola Komisia povinná preukázať konkrétny dopad porušenia na trh. Rovnako horizontálne
         cenové kartely patria k najzávažnejším porušeniam práva hospodárskej súťaže a možno ich samé osebe kvalifikovať ako veľmi
         závažné.

      (pozri bod 126)
      6.      Právo byť vypočutý v správnom konaní na Komisii je zásada, ktorá predovšetkým vyžaduje, aby oznámenie o výhradách zaslané
         Komisiou podniku, ktorému zamýšľa uložiť sankciu za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, obsahovalo podstatné skutočnosti
         uplatnené voči nemu, akými sú vytýkané skutočnosti, ich posúdenie a dôkazy, o ktoré sa Komisia opiera, aby tento podnik mohol
         účinne uviesť svoje tvrdenia v rámci správneho konania, ktoré sa voči nemu vedie. Konkrétne pri výpočte pokút splní Komisia
         svoju povinnosť rešpektovať právo podnikov byť vypočuté vtedy, keď v oznámení o výhradách výslovne oznámi, že ide preskúmať,
         či je potrebné uložiť daným podnikom pokuty a keď uvedie hlavné skutkové a právne okolnosti, ktoré môžu uloženie pokuty spôsobiť,
         ako je závažnosť a dĺžka trvania údajného porušenia a to, že bolo spáchané úmyselne alebo z nedbanlivosti. Komisia týmto poskytne
         podnikom informácie, ktoré sú potrebné na to, aby sa bránili nielen proti zisteniu porušenia, ale aj proti uloženiu pokuty.

      (pozri bod 128)
      7.      Keď Komisia rozdeľuje dotknuté podniky do kategórií na účely stanovenia výšky pokút za porušenie článku 81 ods. 1 ES, musí
         byť určenie prahov pre každú z takto identifikovaných kategórií koherentné a objektívne odôvodnené. Navyše medzi kritériá
         posúdenia závažnosti porušenia môžu v závislosti od prípadu patriť objem a hodnota tovaru, na ktoré sa porušenie vzťahuje,
         ako aj veľkosť a hospodárska sila podniku a teda vplyv, ktorý tento podnik mohol vykonávať na trh. Na jednej strane z toho
         vyplýva, že Komisii je dovolené, aby pri určení výšky pokuty zohľadnila tak celkový obrat podniku, ktorý síce len približne
         a nedokonalo, ale predsa len naznačuje jeho veľkosť a hospodársku silu, ako aj časť tohto obratu, ktorá pochádza z predaja
         tovaru, na ktoré sa vzťahuje porušenie, a ktorá je teda spôsobilá naznačiť rozsah tohto porušenia. Na druhej strane z toho
         vyplýva, že ani jednému z týchto obratov netreba prikladať význam, ktorý by bol neprimeraný vo vzťahu k ostatným kritériám
         posúdenia, takže určenie výšky primeranej pokuty nemôže byť výsledkom jednoduchého výpočtu založeného na celkovom obrate.

      Pokiaľ je potrebné vychádzať pri určení pomerov medzi ukladanými pokutami z obratu podnikov, ktoré sa zúčastnili na tom istom
         porušení, treba vymedziť obdobie, ktoré sa zohľadní tak, aby boli získané obraty čo najviac porovnateľné. Z toho vyplýva,
         že určitý podnik môže požadovať, aby sa Komisia v jeho prípade oprela o iné obdobie než je všeobecne stanovené iba vtedy,
         ak preukáže, že obrat, ktorý dosiahol počas všeobecne stanoveného obdobia, nevyjadruje z dôvodov, ktoré sú pre neho špecifické,
         jeho skutočnú veľkosť a hospodársku silu, ani rozsah porušenia, ktorého sa dopustil.

      (pozri body 131, 133)
      8.      Právomoc Komisie uložiť pokuty podnikom, ktoré sa úmyselne alebo z nedbanlivosti dopustia porušenia ustanovení článku 81 ES,
         predstavuje jeden z prostriedkov, ktoré sú priznané Komisii s cieľom umožniť jej plniť jej úlohu dozoru, ktorú jej zveruje
         právo Spoločenstva a ktorá zahŕňa povinnosť realizovať všeobecnú politiku, ktorej cieľom je uplatňovať zásady stanovené v Zmluve
         v oblasti hospodárskej súťaže a usmerňovať v tomto zmysle správanie podnikov. Z toho vyplýva, že na posúdenie závažnosti porušenia
         na účely určenia výšky pokuty musí Komisia dbať na odstrašujúci charakter svojho postupu, obzvlášť pre tie druhy porušení,
         ktoré sú osobitne škodlivé pre dosiahnutie cieľov Spoločenstva.

      To vyžaduje, aby bola výška pokuty prispôsobená sledovanému dopadu na podnik, ktorému sa pokuta ukladá, a to tak, aby sa najmä
         s ohľadom na finančnú spôsobilosť dotknutého podniku nestala zanedbateľnou alebo naopak neprimeranou, v súlade s požiadavkami
         vychádzajúcimi na jednej strane z nutnosti zabezpečiť účinnosť pokuty a na druhej strane z dodržiavania zásady proporcionality.
         Veľký podnik, ktorý disponuje značnými finančnými zdrojmi v porovnaní so zdrojmi iných členov kartelu, môže ľahšie zhromaždiť
         prostriedky nevyhnutné na zaplatenie svojej pokuty, čo v záujme jej dostatočného odstrašujúceho účinku odôvodňuje, aby mu
         najmä pomocou použitia násobiteľa bola uložená pokuta, ktorá je proporcionálne vyššia než pokuta uložená za rovnaké porušenie,
         ktorého sa dopustil podnik, ktorý takýmito zdrojmi nedisponuje. Predovšetkým je dôležité zohľadnenie celkového obratu každého
         podniku, ktorý je súčasťou kartelu, pri stanovení výšky pokuty.

      Cieľ odstrašenia, ktorý Komisia oprávnene sleduje pri stanovení výšky pokuty, má zabezpečiť dodržiavanie pravidiel hospodárskej
         súťaže stanovených Zmluvou zo strany podnikov pri uskutočňovaní ich aktivít v rámci Spoločenstva alebo Európskeho hospodárskeho
         priestoru. Z toho vyplýva, že faktor odstrašenia, ktorý možno zahrnúť do výpočtu pokuty, sa určuje s ohľadom na mnohé skutočnosti,
         a nielen s ohľadom na osobitnú situáciu dotknutého podniku. Táto zásada platí najmä vtedy, keď Komisia určila násobiteľ odstrašenia,
         ktorý ovplyvňuje výšku pokuty uloženej podniku.

      (pozri body 148 – 151)
      9.      Výdavky, ktoré dotknuté podniky vynaložili na zriadenie bankovej záruky zabezpečujúcej pokutu, ktorá im bola uložená, nie
         sú výdavkami, ktoré účastníci konania nutne vynaložili na účely konania a preto nepatria k trovám konania, ktoré sa nahradzujú
         v zmysle článku 91 rokovacieho poriadku.

      (pozri bod 172)
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (prvá komora)
      z 13. júla 2011 (*)

      „Hospodárska súťaž – Kartely – Trh s butadiénovým kaučukom a butadiénstyrénovým kaučukom vyrábaným emulznou polymerizáciou – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES – Pripísateľnosť protiprávneho správania – Pokuty – Závažnosť a dĺžka trvania porušenia – Priťažujúce okolnosti“
      Vo veci T‑42/07,
      The Dow Chemical Company, so sídlom v Midlande, Michigan (Spojené štáty),

      Dow Deutschland Inc., so sídlom vo Schwalbachu (Nemecko),

      Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH, so sídlom vo Schwalbachu,

      Dow Europe GmbH, so sídlom v Horgene (Švajčiarsko),

      v zastúpení: pôvodne D. Schroeder, P. Matthey a T. Graf, neskôr D. Schroeder a T. Graf, advokáti,
      žalobcovia,
      proti
      Európskej komisii, v zastúpení: pôvodne M. Kellerbauer, V. Bottka a J. Samnadda, neskôr M. Kellerbauer, V. Bottka a V. Di Bucci, splnomocnení
         zástupcovia,

      žalovanej,
      ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 5700 v konečnom znení z 29. novembra 2006 týkajúceho sa
         konania o uplatnení článku 81 [ES] a článku 53 Dohody EHP (vec COMP/F/38.638 – Butadiénový kaučuk a butadiénstyrénový kaučuk
         vyrábaný emulznou polymerizáciou) v rozsahu, v akom sa týka The Dow Chemical Company, alebo na zrušenie článku 1 uvedeného
         rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka Dow Deutschland Inc., alebo pokiaľ ide o všetkých žalobcov, na zníženie pokuty, ktorá
         im bola uložená,

      VŠEOBECNÝ SÚD (prvá komora),
      v zložení: sudcovia F. Dehousse (spravodajca), vykonávajúci funkciu predsedu komory, I. Wiszniewska-Białecka a N. Wahl,
      tajomník: K. Pocheć, referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 13. októbra 2009,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Okolnosti predchádzajúce sporu
      1        Rozhodnutím K(2006) 5700 v konečnom znení z 29. novembra 2006 (vec COMP/F/38.638 – Butadiénový kaučuk a butadiénstyrénový
         kaučuk vyrábaný emulznou polymerizáciou, ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) Komisia Európskych spoločenstiev konštatovala,
         že viaceré podniky porušili článok 81 ods. 1 ES a článok 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP) tým, že sa zúčastnili
         na karteli na trhu vyššie uvedených výrobkov.

      2        Podniky, ktoré boli adresátmi napadnutého rozhodnutia, sú tieto:

      –        Bayer AG, so sídlom v Leverkusene (Nemecko),
      –        The Dow Chemical Company, so sídlom v Midlande, Michigan (Spojené štáty americké) (ďalej len „Dow Chemical“),
      –        Dow Deutschland Inc., so sídlom v Schwalbachu (Nemecko),
      –        Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (predtým Dow Deutschland GmbH & Co. OHG), so sídlom v Schwalbachu,
      –        Dow Europe, so sídlom v Horgene (Švajčiarsko),
      –        Eni SpA, so sídlom v Ríme (Taliansko),
      –        Polimeri Europa SpA, so sídlom v Brindisi (Taliansko) (ďalej len „Polimeri“),
      –        Shell Petroleum NV, so sídlom v Haagu (Holandsko),
      –        Shell Nederland BV, so sídlom v Haagu,
      –        Shell Nederland Chemie BV, so sídlom v Rotterdame (Holandsko),
      –        Unipetrol a.s., so sídlom v Prahe (Česká republika),
      –        Kaučuk a.s., so sídlom v Kralupoch nad Vltavou (Česká republika),
      –        Trade-Stomil sp. z o.o., so sídlom v Lodži (Poľsko) (ďalej len „Stomil“).
      3        Dow Chemical úplne ovláda priamo alebo nepriamo Dow Deutschland, Dow Deutschland Anlagengesellschaft a Dow Europe (odôvodnenia
         č. 16 až 21 napadnutého rozhodnutia).

      4        Činnosť Eni, pokiaľ ide o dotknuté výrobky, najprv zabezpečovala EniChem Elastomeri Srl, ktorú nepriamo ovládala Eni prostredníctvom
         svojej dcérskej spoločnosti EniChem SpA (ďalej len „EniChem SpA“). Dňa 1. novembra 1997 došlo k zlúčeniu EniChem Elastomeri
         a EniChem SpA. Eni ovládala 99,97 % EniChem SpA. Dňa 1. januára 2002 EniChem SpA previedla svoju strategickú chemickú činnosť
         (vrátane činnosti spojenej s butadiénovým kaučukom a butadiénstyrénovým kaučukom vyrábaným emulznou polymerizáciou) na dcérsku
         spoločnosť Polimeri, ktorej bola 100 % vlastníkom. Eni ovláda priamo a nepriamo Polimeri od 21. októbra 2002. Od 1. mája 2003
         EniChem SpA zmenila svoje obchodné meno na Syndial SpA (odôvodnenia č. 26 až 32 napadnutého rozhodnutia). Komisia používa
         v napadnutom rozhodnutí označenie „EniChem“ ako odkaz na každú spoločnosť, ktorú vlastní Eni (ďalej len „EniChem“) (odôvodnenie
         č. 36 napadnutého rozhodnutia).

      5        Shell Nederland Chemie je dcérskou spoločnosťou Shell Nederland, ktorú úplne ovláda Shell Petroleum (ďalej spoločne len „Shell“)
         (odôvodnenia č. 38 až 40 napadnutého rozhodnutia).

      6        Kaučuk vznikol v roku 1997 zlúčením Kaučuk Group a.s. a Chemopetrol Group a.s. Dňa 21. júla 1997 Unipetrol nadobudol všetok
         majetok, práva a povinnosti zlúčených podnikov. Unipetrol má 100 % akcií v spoločnosti Kaučuk (odôvodnenia č. 45 a 46 napadnutého
         rozhodnutia). Okrem toho podľa napadnutého rozhodnutia Tavorex s.r.o. (ďalej len „Tavorex“) so sídlom v Českej republike zastupoval
         Kaučuk (a jeho predchodcu Kaučuk Group) pri vývozoch od roku 1991 do 28. februára 2003. Ďalej, podľa napadnutého rozhodnutia,
         Tavorex zastupoval Kaučuk od roku 1996 na stretnutiach Európskeho združenia syntetického kaučuku (odôvodnenie č. 49 napadnutého
         rozhodnutia).

      7        Stomil podľa napadnutého rozhodnutia zastupoval poľského výrobcu Chemical Company Dwory S.A. (ďalej len „Dwory“) pri vývozných
         činnostiach už približne 30 rokov prinajmenšom až do roku 2001. Ďalej, podľa napadnutého rozhodnutia Stomil zastupoval Dwory
         v rokoch od 1997 do 2000 na stretnutiach Európskeho združenia syntetického kaučuku (odôvodnenie č. 51 napadnutého rozhodnutia).

      8        Obdobie, o ktorom sa konštatovalo, že počas neho trvalo porušenie, bolo od 20. mája 1996 do 28. novembra 2002 (v prípade Bayer,
         Eni a Polimeri), od 20. mája 1996 do 31. mája 1999 (v prípade Shell Petroleum, Shell Nederland a Shell Nederland Chemie),
         od 1. júla 1996 do 28. novembra 2002 (v prípade Dow Chemical), od 1. júla 1996 do 27. novembra 2001 (v prípade Dow Deutschland),
         od 16. novembra 1999 do 28. novembra 2002 (v prípade Unipetrolu a Kaučuku), od 16. novembra 1999 do 22. februára 2000 (v prípade
         Stomilu), od 22. februára 2001 do 28. februára 2002 (v prípade Dow Deutschland Anlagengesellschaft) a od 26. novembra 2001
         do 28. novembra 2002 (v prípade Dow Europe) (odôvodnenia č. 476 až 485 a článok 1 výroku napadnutého rozhodnutia).

      9        Butadiénový kaučuk (ďalej len „BK“) a butadiénstyrénový kaučuk vyrábaný emulznou polymerizáciou (ďalej len „BSK“) sú syntetické
         kaučuky v podstate používané pri výrobe pneumatík. Tieto dva výrobky sú navzájom zastupiteľné a nahraditeľné aj inými druhmi
         syntetických kaučukov, ako aj prírodným kaučukom (odôvodnenia č. 3 až 6 napadnutého rozhodnutia).

      10      Okrem výrobcov uvedených v napadnutom rozhodnutí iní výrobcovia nachádzajúci sa v Ázii a vo východnej Európe predali obmedzené
         množstvá BK a BSK na území EHP. Okrem toho značnú časť BK vyrábajú priamo veľkí výrobcovia pneumatík (odôvodnenie č. 54 napadnutého
         rozhodnutia).

      11      Dňa 20. decembra 2002 sa Bayer skontaktoval so službami Komisie a vyjadril svoje želanie spolupracovať na základe oznámenia
         Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (Ú. v. ES C 45, 2002, s. 3; Mim. vyd. 08/002, s. 155, ďalej
         len „oznámenie o spolupráci“), pokiaľ ide o BK a BSK. Pokiaľ ide o BSK, Bayer poskytol ústne vyhlásenie opisujúce činnosti
         kartelu. Toto ústne vyhlásenie bolo nahrané na kazete (odôvodnenie č. 67 napadnutého rozhodnutia).

      12      Dňa 14. januára 2003 Bayer poskytol ústne vyhlásenie opisujúce činnosti kartelu, pokiaľ ide o BK. Toto ústne vyhlásenie bol
         nahrané na kazete. Bayer takisto poskytol zápisnice zo stretnutí výboru BK v rámci Európskeho združenia syntetického kaučuku
         (odôvodnenie č. 68 napadnutého rozhodnutia).

      13      Dňa 5. februára 2003 Komisia oznámila Bayer svoje rozhodnutie priznať mu podmienečné oslobodenie od pokuty (odôvodnenie č. 69
         napadnutého rozhodnutia).

      14      Dňa 27. marca 2003 Komisia vykonala návštevu na účely vyšetrovania na základe článku 14 ods. 3 nariadenia Rady č. 17 zo 6. februára
         1962, prvého nariadenia implementujúceho články [81 ES] a [82 ES] (Ú. v. ES 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3) v priestoroch
         Dow Deutschland & Co. (odôvodnenie č. 70 napadnutého rozhodnutia).

      15      Medzi septembrom 2003 a júlom 2006 Komisia adresovala podnikom uvedeným v napadnutom rozhodnutí viaceré žiadosti o informácie
         na základe článku 11 nariadenia č. 17 a článku 18 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel
         hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 [ES] a 82 [ES] (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205) (odôvodnenie č. 71
         napadnutého rozhodnutia).

      16      Dňa 16. októbra 2003 sa zástupcovia Dow Deutschland a Dow Deutschland & Co. stretli so službami Komisie a vyjadrili svoje
         želanie spolupracovať na základe oznámenia o spolupráci. Počas tohto stretnutia Komisiu ústne oboznámili s činnosťami kartelu,
         pokiaľ ide o BK a BSK. Toto ústne oboznámenie bolo nahrávané. Došlo aj k odovzdaniu spisu obsahujúceho dokumenty týkajúce
         sa kartelu (odôvodnenie č. 72 napadnutého rozhodnutia).

      17      Dňa 4. marca 2005 bol Dow Deutschland informovaný o zámere Komisie priznať mu zníženie pokuty v rozsahu 30 až 50 % (odôvodnenie
         č. 73 napadnutého rozhodnutia).

      18      Dňa 7. júna 2005 Komisia začala konanie a zaslala prvé oznámenie o výhradách podnikom, ktoré boli adresátmi napadnutého rozhodnutia
         – s výnimkou Unipetrolu –, ako aj spoločnosti Dwory. Prvé oznámenie o výhradách bolo takisto prijaté aj vo vzťahu k spoločnosti
         Tavorex, ale nebolo jej oznámené, lebo Tavorex bol od októbra 2004 v konkurze. Konanie týkajúce sa tejto spoločnosti bolo
         teda skončené (odôvodnenia č. 49 a 74 napadnutého rozhodnutia).

      19      Dotknuté podniky predložili písomné pripomienky týkajúce sa tohto prvého oznámenia o výhradách (odôvodnenie č. 75 napadnutého
         rozhodnutia). Mali takisto prístup k spisu vo forme CD‑ROM, ústnym vyhláseniam a príslušným dokumentom v priestoroch Komisie
         (odôvodnenie č. 76 napadnutého rozhodnutia).

      20      Dňa 3. novembra 2005 Manufacture française des pneumatiques Michelin (ďalej len „Michelin“) požiadal o vstup do konania ako
         vedľajší účastník konania. Michelin predložil písomné pripomienky 13. januára 2006 (odôvodnenie č. 78 napadnutého rozhodnutia).

      21      Dňa 6. apríla 2006 Komisia prijala druhé oznámenie o výhradách určené podnikom, ktoré boli adresátmi napadnutého rozhodnutia.
         Dotknuté podniky predložili v tejto súvislosti písomné pripomienky (odôvodnenie č. 84 napadnutého rozhodnutia).

      22      Dňa 12. mája 2006 Michelin predložil sťažnosť na základe článku 5 nariadenia Komisie (ES) č. 773/2004 zo 7. apríla 2004, ktoré
         sa týka vedenia konania Komisiou podľa článkov 81 [ES] a 82 [ES] (Ú. v. EÚ L 123, s. 18; Mim. vyd. 08/003, s. 81) (odôvodnenie
         č. 85 napadnutého rozhodnutia).

      23      Dňa 22. júna 2006 sa podniky, ktoré boli adresátmi napadnutého rozhodnutia s výnimkou Stomilu, ako aj Michelin, zúčastnili
         na vypočutí na Komisii (odôvodnenie č. 86 napadnutého rozhodnutia).

      24      Komisia sa vzhľadom na neexistenciu dostatočných dôkazov o účasti spoločnosti Dwory na karteli rozhodla skončiť konanie voči
         nej (odôvodnenie č. 88 napadnutého rozhodnutia). Komisia sa takisto rozhodla skončiť konanie voči Syndialu (odôvodnenie č. 89
         napadnutého rozhodnutia).

      25      Okrem toho, hoci sa pôvodne používali dve rôzne spisové značky (jedna pre BK a druhá pre BSK) (COMP/E‑1/38.637 a COMP/E‑1/38.638),
         Komisia používala po prvom oznámení o výhradách jednu spisovú značku (COMP/F/38.638) (odôvodnenia č. 90 a 91 napadnutého rozhodnutia).

      26      Správne konanie viedlo k tomu, že Komisia prijala 29. novembra 2006 napadnuté rozhodnutie.

      27      Podľa článku 1 výroku napadnutého rozhodnutia tieto podniky porušili článok 81 ES a článok 53 EHP tým, že sa počas uvedených
         období zúčastnili na jedinej a pokračujúcej dohode, v rámci ktorej sa dohodli na cieľových cenách, rozdelení zákazníkov dohodami
         o neútočení a výmene citlivých informácií o cenách, konkurentoch a zákazníkoch v sektoroch BK a BSK:

      a)      Bayer, od 20. mája 1996 do 28. novembra 2002;
      b)      Dow Chemical, od 1. júla 1996 do 28. novembra 2002; Dow Deutschland, od 1. júla 1996 do 27. novembra 2001; Dow Deutschland
         Anlagengesellschaft, od 22. februára 2001 do 28. februára 2002; Dow Europe, od 26. novembra 2001 do 28. novembra 2002;

      c)      Eni, od 20. mája 1996 do 28. novembra 2002; Polimeri, od 20. mája 1996 do 28. novembra 2002;
      d)      Shell Petroleum, od 20. mája 1996 do 31. mája 1999; Shell Nederland, od 20. mája 1996 do 31. mája 1999; Shell Nederland Chemie,
         od 20. mája 1996 do 31. mája 1999;

      e)      Unipetrol, od 16. novembra 1999 do 28. novembra 2002; Kaučuk, od 16. novembra 1999 do 28. novembra 2002;
      f)      Stomil, od 16. novembra 1999 do 22. februára 2000.
      28      Na základe skutkových zistení a právneho posúdenia vykonaného v napadnutom rozhodnutí Komisia uložila dotknutým podnikom pokuty,
         ktorých suma bola vypočítaná na základe metodológie uvedenej v Usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku
         15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO (Ú. v. ES C 9, 1998, s. 3; Mim. vyd. 08/001, s. 171, ďalej len
         „usmernenia“), ako aj na základe oznámenia o spolupráci.

      29      Článok 2 výroku napadnutého rozhodnutia ukladá tieto pokuty:

      a)      Bayer: 0 eur;
      b)      Dow Chemical: 64,575 milióna eur, z toho:
      i)      60,27 milióna eur solidárne s Dow Deutschland;
      ii)      47,355 milióna eur solidárne s Dow Deutschland Anlagengesellschaft a Dow Europe;
      c)      Eni a Polimeri, solidárne: 272,25 milióna eur;
      d)      Shell Petroleum, Shell Nederland a Shell Nederland Chemie, solidárne: 160,875 milióna eur;
      e)      Unipetrol a Kaučuk, solidárne: 17,55 milióna eur;
      f)      Stomil: 3,8 milióna eur.
      30      Článok 3 výroku napadnutého rozhodnutia nariaďuje podnikom vymenovaným v článku 1 okamžite ukončiť, ak tak ešte neurobili,
         porušenia uvedené v tom istom článku a zdržať sa ďalej akéhokoľvek aktu alebo správania opísaného v článku 1, ako aj akéhokoľvek
         opatrenia, ktoré má rovnaký cieľ alebo následok.

       Konanie a návrhy účastníkov konania
      31      Dow Chemical, Dow Deutschland, Dow Deutschland Anlagengesellschaft a Dow Europe (ďalej spoločne len „Dow“) návrhom podaným
         do kancelárie Súdu prvého stupňa 16. februára 2007 podali žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

      32      Rozhodnutím predsedu Súdu prvého stupňa z 2. apríla 2009 bol N. Wahl určený, aby doplnil komoru z dôvodu prekážky jedného
         z jej členov vo výkone funkcie.

      33      Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (prvá komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania.

      34      Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky, ktoré im Súd prvého stupňa položil, boli vypočuté na pojednávaní
         13. októbra 2009.

      35      Dow Chemical navrhuje, aby Všeobecný súd zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom je mu určené.

      36      Dow Deutschland navrhuje, aby Všeobecný súd zrušil článok 1 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje,
         že Dow Deutschland sa dopúšťal porušenia článkov 81 ES a 53 EHP od 1. júla 1996.

      37      Všetci žalobcovia (a Dow Chemical subsidiárne) navrhujú, aby Všeobecný súd podstatne znížil pokutu, ktorá im bola uložená.

      38      Všetci žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

      –        zaviazal Komisiu, aby uhradila všetky ich výdavky a trovy konania spojené s prejednávanou vecou, ako aj výdavky, ktoré vynaložili
         na zriadenie bankovej záruky zabezpečujúcej až rozhodnutia Všeobecného súdu o prejednávanej žalobe pokutu, ktorá im bola uložená
         napadnutým rozhodnutím,

      –        prijal akékoľvek ďalšie opatrenie, ktoré bude považovať za vhodné.
      39      Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:

      –        zamietol žalobu,
      –        zaviazal žalobcov na náhradu trov konania.
       Právny stav
      40      Na podporu svojich návrhov Dow uvádza tri žalobné dôvody. Prostredníctvom svojho prvého dôvodu Dow napáda to, že Komisia pripísala
         porušenie Dow Chemical. Prostredníctvom svojho druhého dôvodu sa Dow domnieva, že Komisia sa dopustila pochybenia pri určení
         dĺžky trvania účasti Dow Deutschland na porušení. Prostredníctvom svojho tretieho dôvodu Dow tvrdí, že Komisia sa dopustila
         viacerých pochybení pri určení výšky pokút, ktoré mu boli uložené.

      A –  O návrhoch na čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia
      1.     O prvom dôvode založenom na protiprávnom pripísaní porušenia Dow Chemical
      41      Prvý žalobný dôvod Dow sa skladá z troch častí. V rámci prvej časti sa Dow domnieva, že Komisia použila nesprávne kritérium
         posúdenia zodpovednosti materskej spoločnosti. V rámci druhej časti si Dow myslí, že Dow Chemical v každom prípade vyvrátil
         domnienku, ktorá sa na neho vzťahovala. V rámci tretej časti Dow tvrdí, že Komisia sa dopustila pochybenia, keď nevyužila
         svoju voľnú úvahu, aby určila, či bolo potrebné adresovať napadnuté rozhodnutie Dow Chemical a keď neodôvodnila rozhodnutie
         považovať v tomto prípade za zodpovednú materskú spoločnosť.

      a)     O prvej časti založenej na použití nesprávneho kritéria pripísateľnosti porušenia materskej spoločnosti
      42      Na pojednávaní Dow uviedol, že vzhľadom na rozsudok Súdneho dvora z 10. septembra 2009, Akzo Nobel a i./Komisia (C‑97/08 P,
         Zb. s. I‑8237), berie späť prvú časť svojho prvého žalobného dôvodu, čo vzal súd na vedomie.

      43      Nie je preto potrebné rozhodovať o prvej časti prvého žalobného dôvodu, ktorý uviedol Dow.

      b)     O druhej časti založenej na tom, že Dow Chemical vyvrátil domnienku, ktorá sa na neho vzťahovala
       Tvrdenia účastníkov konania
      44      Dow tvrdí, že ak aj mala existovať domnienka, že materská spoločnosť vykonáva rozhodujúci vplyv na dcérsku spoločnosť, v ktorej
         vlastní 100 % podiel, Dow Chemical túto domnienku v tomto prípade vyvrátil. V tejto súvislosti Dow zdôrazňuje, že materská
         spoločnosť môže vyvrátiť domnienku, ktorá sa na ňu vzťahuje, keď preukáže, že nevykonávala rozhodujúci vplyv na správanie
         svojej dcérskej spoločnosti. Nie je povinná preukázať, že tento rozhodujúci vplyv už nebola schopná vykonávať. Použiteľné
         kritérium spočíva v určení, či dcérska spoločnosť „v podstatnej časti uplatňuje pokyny, ktoré jej dáva materská spoločnosť“
         vo vzťahu k jej „obchodnej politike“ (rozsudok Súdneho dvora zo 16. novembra 2000, Stora Kopparbergs Bergslags/Komisia, C‑286/98 P,
         Zb. s. I‑9925). Výraz „v podstatnej časti“ zahŕňa otázku, či dcérska spoločnosť dodržiava pravidlá hospodárskej súťaže alebo
         ich porušuje s cieľom dosiahnuť vyššie ceny, než by mohla bežne dosiahnuť na trhu. Komisia zohľadnila tento prístup v dvoch
         veciach, ktoré Dow uvádza. Dow v tomto ohľade pripomína, že zodpovednosť za porušenie kartelového práva vzniká iba v prípade
         úmyselného alebo nedbanlivostného porušenia (článok 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003). Z tohto dôvodu sa možno domnievať, že
         materská spoločnosť porušila článok 81 ES iba vtedy, ak vo vzťahu k porušeniu, ktorého sa dopustila jej dcérska spoločnosť,
         konala aspoň nedbanlivostne.

      45      V tomto prípade Komisia nesprávne a bez akéhokoľvek dôkazu predpokladá, že hierarchické vzťahy medzi Dow Chemical a jeho dcérskymi
         spoločnosťami sa vzťahovali na činnosti kartelu a že Dow Chemical bol o týchto činnostiach informovaný.

      46      Po prvé, Komisia nezohľadnila skutočnosť, že – ako je uvedené v odpovediach Dow na oznámenia o výhradách – Dow Deutschland,
         Dow Deutschland Anlagengesellschaft a Dow Europe konali nezávisle. V tejto súvislosti Dow zdôrazňuje, že na porušení sa zúčastnilo
         iba niekoľko málo zamestnancov týchto troch spoločností s relatívne nízkym hierarchickým zaradením. Jediným vyššie zaradeným
         zamestnancom, ktorý mohol mať vedomosť o činnostiach kartelu, je vtedajší obchodný riaditeľ Dow Deutschland pre syntetické
         elastoméry. Tento riaditeľ však vždy popieral, že by vedel o danom porušení a žiadny dôkaz nepreukazuje opak. Dow okrem toho
         pripomína situáciu zamestnancov dotknutých v tejto veci a domnieva sa, že kartel a jeho slabá organizačná štruktúra už boli
         dávno vytvorené v čase, keď sa na ňom začal zúčastňovať Dow Deutschland. Neexistovalo žiadne rozhodnutie iniciovať postup
         alebo vytvoriť štruktúry, ktoré by boli mohli viesť k účasti Dow Chemical.

      47      Keď Dow Deutschland vstúpil na relevantný trh tým, že sa 1. júla 1996 stal distribútorom spoločnosti Buna Sow Leuna Olefinverbund
         GmbH (ďalej len „BSL“), nemohol byť Dow Chemical automaticky informovaný o prípadných protisúťažných konaniach. Dotknutý sektor
         bol pre Dow novou činnosťou, ktorú Dow nezačlenil do niektorej zo svojich existujúcich organizačných štruktúr. V tejto súvislosti
         Dow okrem iného pripomína, že BSL bola 100 % dcérskou spoločnosťou spoločnosti Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben
         (BvS), a to až do 1. septembra 1999, keď Dow získal 80 % podiel na základom imaní BSL a spoločnú kontrolu nad touto spoločnosťou.
         Navyše nebolo isté, že BSL bude pokračovať vo výrobe BK a BSK. Dow sa stal plnohodnotným výrobcom BK a BSK až po tom, keď
         1. júna 1999 nadobudol od spoločnosti Shell činnosť spojenú so „syntetickým kaučukom“.

      48      Skutočnosť, že Dow Chemical nebol informovaný o rozhovoroch o cenách, zodpovedá organizačnej štruktúre skupiny. Riadenie činnosti
         spojenej so „syntetickými elastomérmi“ sa nachádzalo v Dow Deutschland a Dow Deutschland & Co. (neskôr, ako bolo pripomenuté
         v bode 2 vyššie, Dow Deutschland Anlagengesellschaft). Tento sektor nebol začlenený do žiadnej z existujúcich organizačných
         štruktúr a zostal nezávislou činnosťou. Vtedajší obchodný riaditeľ Dow Deutschland podliehal zamestnancom Dow Chemical, ktorí
         kvôli chýbajúcim skúsenostiam v oblasti syntetického kaučuku nezasahovali do jeho obchodných rozhodnutí. Priemyselné a hospodárske
         vzťahy medzi Dow Chemical a jeho dcérskymi spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v dotknutom sektore neboli v dôsledku toho
         tak pevné, ako to Komisia tvrdí v odôvodnení č. 357 napadnutého rozhodnutia. Skutočnosť, že vtedajší obchodný riaditeľ Dow
         Deutschland podliehal Dow Chemical neznamená, že Dow Chemical mal skutočne vedomosť o karteli alebo že preukázal nedbanlivosť,
         keď jeho existenciu neodhalil.

      49      Dow Chemical nemohol ukončiť účasť iných spoločností patriacich ku skupine na porušení, pretože o ňom nevedel. V tom je podstatný
         rozdiel medzi prejednávanou vecou a vecou, v ktorej bol vyhlásený rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. mája 1998, Stora Kopparbergs
         Bergslags/Komisia (T‑354/94, Zb. s. II‑2111). Naopak, všetci zamestnanci Dow, ktorí plnili úlohy v obchodnej oblasti, sú pravidelne
         školení v oblasti práva hospodárskej súťaže. Všetci dotknutí zamestnanci boli navyše povinní dodržiavať obchodný etický kódex
         Dow Chemical, ktorý v roku 1999 obsahoval okrem iného pravidlá týkajúce sa „dodržiavania práva hospodárskej súťaže“, ktoré
         Dow cituje. Ak by sa dotknutí zamestnanci obrátili na právnika Dow, prijal by Dow všetky opatrenia potrebné na okamžité ukončenie
         protiprávnych postupov.

      50      Po druhé, Komisia tvrdí, že medzi Dow Chemical a jeho dcérskymi spoločnosťami existovali „vzťahy závislosti“ a predpokladá,
         že tieto vzťahy „… zahŕňali všetky podstatné aspekty činností spojených s BK a s BSK“, že „sporný kartel bol určite podstatným
         faktorom obchodnej politiky, ktorú realizovali dcérske spoločnosti Dow vykonávajúce činnosť v sektore BK/BSK, a [že] nemožno
         pripustiť, že by boli schopné viesť rozhovory o svojich činnostiach bez toho, aby sa zmienili o jeho existencii“ (odôvodnenie
         č. 357 napadnutého rozhodnutia). Komisia však v tejto súvislosti neposkytuje žiaden dôkaz.

      51      Na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia v odôvodnení č. 357 napadnutého rozhodnutia, Dow nepopieral vytýkané skutočnosti len
         všeobecne, ale vyhlásil, že napriek dôkladnému internému vyšetrovaniu nič nenasvedčovalo tomu, že by bol ktokoľvek u Dow Chemical
         informovaný o rozhovoroch o cenách. Skutočnosť, že existuje hierarchická štruktúra, ktorá zahŕňa všetky podstatné aspekty
         činnosti, podľa Dow neznamená, že sa táto štruktúra využíva na to, aby boli činnosti kartelu oznamované vyššej úrovni. Ak
         by púha existencia hierarchických vzťahov postačovala na to, aby materská spoločnosť zodpovedala za správanie jej dcérskych
         spoločností, nebolo by možné preukázať nezávislosť správania dcérskych spoločností. Dcérska spoločnosť sa môže správať nezávisle
         aj vtedy, ak niektorí z jej zamestnancov zodpovedajú osobám, ktoré pracujú v iných spoločnostiach patriacich ku skupine. Dow
         dodáva, že prejednávaná vec sa líši od veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok Súdu prvého stupňa z 27. septembra 2006, Avebe/Komisia
         (T‑314/01, Zb. s. II‑3085). V uvedenej veci vedúci zamestnanci spoločného podniku (dcérskej spoločnosti) zastávali súčasne
         aj riadiace funkcie v materských spoločnostiach. Predstavitelia materských spoločností sa buď priamo zúčastňovali na porušení
         alebo o ňom nevyhnutne vedeli. Dcérska spoločnosť mala navyše osobitnú právnu formu.

      52      Po tretie, Dow navrhuje, aby boli ako svedkovia vypočuté viaceré osoby, ktoré boli schopné (alebo mohli byť schopné) postúpiť
         informácie o činnostiach kartelu zamestnancovi Dow Chemical, a aby im položená otázka, či tak urobili. Dow tiež navrhuje,
         aby boli ako svedkovia vypočuté osoby, ktoré Komisia označuje ako osoby, ktoré boli súčasťou dotknutých hierarchických štruktúr
         buď výslovne v poznámke pod čiarou 218 napadnutého rozhodnutia alebo odkazom na list Dow z 26. júla 2004.

      53      Komisia navrhuje, aby druhá časť prvého žalobného dôvodu bola zamietnutá. V podstate sa domnieva, že dôkazy, ktoré uvádza
         Dow, nepostačujú na vyvrátenie domnienky, ktorá existuje v tomto prípade.

       Posúdenie Všeobecným súdom
      54      Komisia v napadnutom rozhodnutí uvádza, že materskú spoločnosť možno považovať za zodpovednú za protiprávne správanie dcérskej
         spoločnosti v rozsahu, v akom táto dcérska spoločnosť neurčuje nezávisle svoje správanie na trhu. Komisia v tejto súvislosti
         odkazuje najmä na pojem „podnik“ v práve hospodárskej súťaže (odôvodnenia č. 333 a 334 napadnutého rozhodnutia). Komisia okrem
         toho uvádza, že je oprávnená domnievať sa, že 100 % dcérska spoločnosť v podstatnej časti uplatňuje pokyny, ktorá jej dáva
         jej materská spoločnosť, pričom nie je povinná overovať, či materská spoločnosť skutočne vykonala tento vplyv. Je na materskej
         alebo dcérskej spoločnosti, aby vyvrátili túto domnienku tým, že predložia dôkazné prostriedky preukazujúce, že dcérska spoločnosť
         namiesto plnenia pokynov svojej materskej spoločnosti určovala nezávisle svoje správanie na trhu, takže sa na ne nevzťahuje
         pojem „podnik“ (odôvodnenie č. 335 napadnutého rozhodnutia).

      55      Komisia ďalej konštatuje, že Dow Deutschland Anlagengesellschaft, Dow Deutschland a Dow Europe zodpovedajú za svoju priamu
         účasť na porušení. Komisia spresňuje, že počas trvania porušenia boli tieto spoločnosti priamo alebo nepriamo v 100 % vlastníctve
         Dow Chemical. Z tohto dôvodu sa bolo podľa nej možné domnievať, že materská spoločnosť vykonávala rozhodujúci vplyv na správanie
         svojich dcérskych spoločností. Túto domnienku posilňovalo v tomto prípade viacero skutočností. Komisia z toho vyvodila, že
         napadnuté rozhodnutie bolo potrebné adresovať Dow Deutschland Anlagengesellschaft, Dow Deutschland, Dow Europe a Dow Chemical,
         ktoré museli solidárne zodpovedať za porušenie (odôvodnenia č. 340 až 364 napadnutého rozhodnutia).

      56      V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v osobitnom prípade, keď materská spoločnosť vlastní 100 % základného imania svojej
         dcérskej spoločnosti, ktorá sa dopustila porušenia pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže, jednak táto materská
         spoločnosť môže uplatňovať rozhodujúci vplyv na správanie tejto dcérskej spoločnosti a jednak existuje vyvrátiteľná domnienka,
         že uvedená materská spoločnosť skutočne uplatňuje rozhodujúci vplyv na správanie svojej dcérskej spoločnosti. Za týchto okolností
         stačí na to, aby sa bolo možné domnievať, že materská spoločnosť vykonáva rozhodujúci vplyv na obchodnú politiku dcérskej
         spoločnosti, ak Komisia preukáže, že materská spoločnosť vlastní celé základné imanie tejto dcérskej spoločnosti. Následne
         môže Komisia považovať materskú spoločnosť za solidárne zodpovednú za zaplatenie pokuty, ktorá bola uložená dcérskej spoločnosti,
         ibaže by táto materská spoločnosť, ktorej prináleží vyvrátenie tejto domnienky, predložila dostatočné dôkazy, ktoré preukazujú,
         že jej dcérska spoločnosť sa na trhu správa nezávisle (pozri rozsudok Akzo Nobel a i./Komisia, už citovaný v bode 42 vyššie,
         body 60 a 61 a citovanú judikatúru).

      57      Keďže Dow vzal späť prvú časť svojho prvého žalobného dôvodu, znamená to, že nepopiera, že Komisia sa v dôsledku priameho
         alebo nepriameho vlastníctva celého základného imania jeho dcérskych spoločností mohla domnievať, že Dow Chemical vykonával
         rozhodujúci vplyv na ich správanie.

      58      Prináležalo preto Dow Chemical, aby vyvrátil túto domnienku preukázaním, že uvedené dcérske spoločnosti určovali svoju obchodnú
         politiku nezávisle, takže s ním netvorili jednu hospodársku jednotku, a teda jeden podnik v zmysle článku 81 ES.

      59      Dow Chemical konkrétne prináležalo, aby predložil každý dôkaz týkajúci sa organizačných, hospodárskych a právnych vzťahov
         medzi jeho dcérskymi spoločnosťami a ním samotným, ktorý považoval za spôsobilý preukázať, že spolu netvorili jednu hospodársku
         jednotku. Všeobecný súd musí totiž pri svojom posúdení zohľadniť všetky predložené dôkazy, ktorých povaha a význam sa môžu
         líšiť v závislosti od charakteristík každej veci (rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. decembra 2007, Akzo Nobel a i./Komisia,
         T‑112/05, Zb. s. II‑5049, bod 65).

      60      Po prvé, Dow vo svojich tvrdeniach v podstate uvádza, že keďže sa nezúčastnil na porušení, ba dokonca o ňom ani nebol informovaný,
         nemôže za neho zodpovedať. Na pojednávaní však Dow uviedol, že vzhľadom na rozsudok z 10. septembra 2009, Akzo Nobel a i./Komisia,
         už citovaný v bode 42 vyššie, nie je schopný vyvrátiť domnienku, ktorá sa na neho v tejto súvislosti vzťahuje, keďže z tohto
         rozsudku vyplýva, že rozhodujúci vplyv vykonávaný materskou spoločnosťou sa nemusí nevyhnutne vzťahovať na obchodnú politiku
         dcérskej spoločnosti a tým skôr na porušenie. Dow tak uznáva, že jeho tvrdenia nemôžu spochybniť zákonnosť napadnutého rozhodnutia
         v tejto súvislosti. Dow na pojednávaní okrem toho uviedol, že berie späť tvrdenia obsiahnuté v druhej časti prvého žalobného
         dôvodu, ktoré sa týkajú tejto otázky.

      61      Po druhé, už len pre úplnosť treba dodať, že Komisia v napadnutom rozhodnutí uvádza ďalšie skutočnosti, ktoré umožňujú domnievať
         sa, že Dow Chemical vykonával rozhodujúci vplyv na správanie svojich dcérskych spoločností. Komisia predovšetkým uvádza, že
         zamestnanci, ktorí sa zúčastňovali na porušení, zodpovedali obchodnému riaditeľovi (pre syntetický kaučuk) Dow Deutschland,
         ktorý zase sám zodpovedal vedúcim zamestnancom, ktorí v Dow Chemical zodpovedali za daný sektor a ktorí v konečnom dôsledku
         informovali predsedu predstavenstva a zároveň generálneho riaditeľa (odôvodnenia č. 344 až 352 napadnutého rozhodnutia). Dow
         nepopiera tieto skutkové údaje, ale domnieva sa, že neznamenali, že Dow Chemical mal skutočne vedomosť o karteli alebo že
         preukázal nedbanlivosť, keď jeho existenciu neodhalil. Z dôvodov vysvetlených v predchádzajúcom bode však tieto tvrdenia nemôžu
         vyvrátiť domnienku, ktorá sa vzťahuje na Dow Chemical, čo Dow sám uznal na pojednávaní.

      62      Dow však na pojednávaní uviedol, že Komisia sa v odôvodnení č. 357 napadnutého rozhodnutia nesprávne domnievala, že Dow Chemical
         bol informovaný o činnostiach kartelu. Ak by tvrdenie Komisie bolo pravdivé, bol by Dow Chemical podľa Dow priamo zúčastnený
         na karteli. Takéto tvrdenie však prekračuje zodpovednosť materskej spoločnosti, ktorá vlastní 100 % základného imania svojej
         dcérskej spoločnosti. Komisia v tejto súvislosti nepredložila žiaden dôkazný prostriedok. Dow odkazuje na rozsudok Súdneho
         dvora z 3. septembra 2009, Papierfabrik August Koehler/Komisia (C‑322/07 P, C‑327/07 P a C‑338/07 P, Zb. s. I‑7191), a domnieva
         sa, že prejednávaná vec sa podobá veci, v ktorej bol vyhlásený uvedený rozsudok, pričom z toho vyvodzuje, že napadnuté rozhodnutie
         je v tomto ohľade nezákonné.

      63      Bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o prípustnosti tvrdení, ktoré Dow uviedol na pojednávaní, stačí zdôrazniť, že tieto
         tvrdenia spočívajú na predpoklade, že v dôsledku skutočností uvedených v odôvodnení č. 357 napadnutého rozhodnutia Komisia
         skonštatovala zodpovednosť Dow Chemical aj za jeho priamu účasť na porušení a že z tohto dôvodu je prejednávaná vec porovnateľná
         s vecou, v ktorej bol vyhlásený rozsudok Papierfabrik August Koehler/Komisia, už citovaný v bode 62 vyššie. Z odôvodnení č. 340
         až 343 napadnutého rozhodnutia však jasne vyplýva, že zodpovednosť Dow Chemical bola konštatovaná iba na základe toho, že
         priamo alebo nepriamo ovládal podniky, ktoré sa priamo zúčastňovali na porušení, teda Dow Deutschland Anlagengesellschaft,
         Dow Deutschland a Dow Europe. Predpoklad Dow je preto nesprávny.

      64      Z týchto skutočností vyplýva, že tvrdenia Dow nemôžu spochybniť to, že Dow Chemical a jeho dcérske spoločnosti bolo možné
         považovať za jedinú hospodársku jednotku. Za týchto okolností sa Všeobecný súd domnieva, že nie je potrebné vykonať opatrenia
         na zabezpečenie priebehu konania, ktoré navrhuje Dow.

      65      Vzhľadom na tieto skutočnosti musí byť druhá časť prvého žalobného dôvodu, ktorý uviedol Dow, zamietnutá ako nedôvodná.

      c)     O tretej časti založenej na pochybení pri výkone voľnej úvahy Komisie a na nedostatku odôvodnenia
       Tvrdenia účastníkov konania
      66      Dow zdôrazňuje, že Komisia v každom prípade uvádza, že „pri adresovaní rozhodnutia vrcholovým materským spoločnostiam uplatňuje
         všeobecnú zásadu, ktorá je potvrdená ustálenou judikatúrou… a od ktorej nevidí žiadny naliehavý dôvod odchýliť sa“ (odôvodnenie
         č. 362 napadnutého rozhodnutia).

      67      Judikatúra Všeobecného súdu a Súdneho dvora, na ktorú odkazujú odôvodnenia č. 333 až 336 napadnutého rozhodnutia, však nepotvrdzuje
         žiadnu všeobecnú politiku Komisie, ktorá spočíva v adresovaní rozhodnutia vrcholovej spoločnosti skupiny. Táto judikatúra
         iba uvádza, že keď existuje vyvrátiteľná domnienka, že materská spoločnosť skutočne vykonávala rozhodujúci vplyv na svoju
         100 % dcérsku spoločnosť a že keď sa tejto materskej spoločnosti nepodarí túto domnienku vyvrátiť, potom Komisia môže (ale
         nie je povinná) považovať materskú spoločnosť za zodpovednú za správanie uvedenej dcérskej spoločnosti.

      68      Dow okrem toho odkazuje na niektoré rozhodnutia Komisie a uvádza, že v iných veciach Komisia nepovažovala materskú spoločnosť
         za zodpovednú, hoci táto vlastnila 100 % podiel na základnom imaní dcérskej spoločnosti, pričom neuviedla, prečo neuložila
         pokutu materskej spoločnosti.

      69      Vzhľadom na tieto skutočnosti Dow tvrdí, že Komisia je povinná uplatňovať svoju voľnú úvahu individuálne. V tomto prípade
         to však neurobila bez toho, aby to podrobnejšie vysvetlila, ako to vyplýva predovšetkým z odôvodnenia č. 362 napadnutého rozhodnutia.
         Dow dodáva, že je rozdiel medzi všeobecnou politikou spočívajúcou v postupe proti porušeniam súťažného práva Spoločenstva
         a v stíhaní podnikov, ktoré sa týchto porušení dopúšťajú a všeobecnou politikou, ktorá spočíva v tom, že je materská spoločnosť
         v každom prípade považovaná za zodpovednú.

      70      Dow pripomína, že počas správneho konania tvrdil, že by bol nenáležite poškodený, ak by Komisia adresovala Dow Chemical rozhodnutie,
         ktoré zamýšľa prijať, pretože by to pravdepodobne viedlo k neoprávnenému konaniu vyplývajúcemu z občianskoprávnej zodpovednosti
         v Spojených štátoch. Dow v tejto súvislosti zdôrazňuje, že niekoľko dní po oznámení, že bolo prijaté napadnuté rozhodnutie,
         bol Dow Chemical predvolaný na viaceré súdy v Spojených štátoch v konaniach o hromadných žalobách. Dow Chemical navyše poznamenal,
         že to, že mu bolo adresované napadnuté rozhodnutie, nie je v súlade s politikou Komisie v oblasti spolupráce, keďže podniky
         sú menej ochotné spolupracovať, ak ich spolupráca, ktorú poskytujú, vystavuje riziku žalôb o náhradu škody zo strany tretích
         osôb. Komisia túto skutočnosť výslovne uznáva v bode 6 oznámenia z 8. decembra 2006 o oslobodení od pokút a znížení pokút
         v kartelových prípadoch (Ú. v. EÚ C 298, s. 17).

      71      Dow z toho vyvodzuje, že Komisia dostatočne nezohľadnila tieto argumenty, keď sa uspokojila s tým, že uviedla, že mali „vrcholne
         politickú povahu“. Komisia však bola povinná vziať tieto argumenty do úvahy a porovnať ich s prípadnými argumentmi v prospech
         adresovania napadnutého rozhodnutia Dow Chemical. To však neurobila.

      72      Napadnuté rozhodnutie trpí v každom prípade nedostatkom odôvodnenia, pretože v ňom Komisia neuvádza dôvody, pre ktoré sa za
         daných okolností napokon rozhodla adresovať ho materskej spoločnosti. Nie je vôbec potrebné, aby Komisia vysvetlila, prečo
         nepovažuje materskú spoločnosť za zodpovednú za konanie niektorej z jej dcérskych spoločností, pretože takéto rozhodnutie
         nikoho nepoškodzuje. Je naopak potrebné, aby Komisia posúdila rôzne argumenty a vysvetlila dôvody svojho rozhodnutia vtedy,
         keď ukladá materskej spoločnosti pokutu za porušenia, ktorých sa dopustila niektorá z jej dcérskych spoločností.

      73      Komisia navrhuje, aby tretia časť prvého žalobného dôvodu bola zamietnutá. V podstate sa domnieva, že keď sú splnené podmienky
         vyžadované na pripísanie správania dcérskych spoločností materskej spoločnosti, nie je povinná vysvetliť výber adresátov svojho
         rozhodnutia.

       Posúdenie Všeobecným súdom
      74      Treba pripomenúť, že z dôvodov vysvetlených v rámci druhej časti prvého žalobného dôvodu je Komisia oprávnená pripísať materskej
         spoločnosti zodpovednosť za porušenie, ktorého sa dopustila dcérska spoločnosť, keď táto dcérska spoločnosť neurčuje nezávisle
         svoje správanie na trhu. V tomto prípade z už skôr vysvetlených úvah vyplýva, že Komisia sa v tejto súvislosti nedopustila
         pochybenia. Skutočnosť, že Dow Chemical je vrcholovou spoločnosťou skupiny nemôže zmeniť tento záver, keďže nie je sporné,
         že ovláda, aj keď nepriamo, celé základné imanie spoločností, ktoré sa priamo zúčastňovali na porušení, teda Dow Deutschland
         Anlagengesellschaft, Dow Deutschland a Dow Europe (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. septembra 2003,
         Michelin/Komisia, T‑203/01, Zb. s. II‑4071, bod 290). Okrem toho treba zdôrazniť, že Dow Chemical priamo ovláda celé základné
         imanie Dow Europe, ktorého zodpovednosť za jeho priamu účasť na porušení konštatovala Komisia, čo v prejednávanom spore nie
         je spochybňované.

      75      Pokiaľ ide o údajný rozpor napadnutého rozhodnutia s rozhodovacou praxou Komisie, a pokiaľ tým Dow namieta porušenie zásady
         rovnosti zaobchádzania, treba najprv pripomenúť, že z dôvodov zhrnutých v bode 56 vyššie možno správanie dcérskej spoločnosti,
         ktorá porušuje pravidlá hospodárskej súťaže, pripísať materskej spoločnosti. Ďalej treba uviesť, že pripísanie porušenia materskej
         spoločnosti je možnosťou, ktorá je ponechaná na úvahu Komisie (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora z 24. septembra
         2009, Erste Bank der österreichischen Sparkassen/Komisia, C‑125/07 P, C‑133/07 P, C‑135/07 P a C‑137/07 P, Zb. s. I‑8681,
         bod 82, a Súdu prvého stupňa zo 14. decembra 2006, Raiffeisen Zentralbank Österreich a i./Komisia, T‑259/02 až T‑264/02 a T‑271/02,
         Zb. s. II‑5169, bod 331). Za týchto okolností sa treba domnievať, že samotná skutočnosť, že Komisia sa vo svojej predchádzajúcej
         rozhodovacej praxi domnievala, že okolnosti veci neodôvodňujú, aby bolo správanie dcérskej spoločnosti pripísané jej materskej
         spoločnosti neznamená, že je povinná vykonať rovnaké posúdenie aj v neskoršom rozhodnutí (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu
         prvého stupňa z 20. apríla 1999, Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia, nazývaný „PVC II“, T‑305/94 až T‑307/94, T‑313/94
         až T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 a T‑335/94, Zb. s. II‑931, bod 990). Len pre úplnosť treba pripomenúť,
         že keď podnik porušil článok 81 ods. 1 ES, nemôže sa vyhnúť uloženiu sankcie z dôvodu, že pokuta nebola uložená inému hospodárskemu
         subjektu napriek tomu, že Všeobecný súd neposudzuje situáciu tohto iného subjektu (pozri rozsudok PVC II, už citovaný, bod
         1237 a citovanú judikatúru).

      76      Argument, že Dow Chemical by bol nenáležite poškodený, ak by bol adresátom napadnutého rozhodnutia, nemôže spochybniť jeho
         zákonnosť, keďže z už skôr vysvetlených dôvodov bola Komisia oprávnená pripísať zodpovednosť za dané porušenie Dow Chemical.

      77      Napokon, pokiaľ ide o uvádzaný nedostatok odôvodnenia, treba pripomenúť, že z odôvodnenia individuálneho rozhodnutia musia
         jasne a jednoznačne vyplývať úvahy inštitúcie, autora aktu tak, aby umožnili dotknutým subjektom spoznať dôvody prijatého
         opatrenia a príslušnému súdnemu orgánu vykonať súdne preskúmanie. Požiadavka odôvodnenia sa musí posúdiť vzhľadom na okolnosti
         prejednávanej veci. Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie vymedzovalo všetky dôležité právne a skutkové okolnosti, keďže otázka,
         či odôvodnenie zodpovedá požiadavkám kladeným článkom 253 ES, musí byť posudzovaná nielen s ohľadom na text predmetného aktu,
         ale aj na súvislosti, za akých bol tento akt prijatý (rozsudok Súdneho dvora z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s
         Francúzsko, C‑367/95 P, Zb. s. I‑1719, bod 63).

      78      Podstatné formálne náležitostí, ktoré predstavuje táto povinnosť odôvodnenia, sú splnené, ak Komisia uvedie vo svojom rozhodnutí
         kritériá posúdenia, ktoré jej umožnili vymedziť závažnosť a dĺžku trvania porušenia (rozsudky Súdneho dvora zo 16. novembra
         2000, Sarrió/Komisia, C‑291/98 P, Zb. s. I‑9991, bod 73, a z 15. októbra 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia,
         C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P až C‑252/99 P a C‑254/99 P, Zb. s. I‑8375, bod 463).

      79      V tomto prípade stačí konštatovať, že Komisia v odôvodneniach č. 333 až 338 a 340 až 364 napadnutého rozhodnutia jasne označila
         kritériá posúdenia, ktoré jej v tomto prípade umožnili konštatovať zodpovednosť Dow Chemical. Dow okrem toho tieto kritériá
         napáda v prejednávanej žalobe. Za týchto okolností nemožno konštatovať nedostatok odôvodnenia, ktorý tvrdí Dow.

      80      Vzhľadom na tieto skutočnosti musí byť tretia časť prvého žalobného dôvodu, ktorý uviedol Dow, zamietnutá ako nedôvodná a v dôsledku
         toho musí byť prvý žalobný dôvod zamietnutý v celom rozsahu.

      2.     O druhom dôvode založenom na nesprávnom určení dĺžky trvania účasti Dow Deutschland na porušení
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
       Tvrdenia Dow
      81      V napadnutom rozhodnutí Komisia stanovuje ako východiskový bod pre účasť podniku na porušení dátum, keď sa zamestnanec daného
         podniku po prvýkrát zúčastnil na niektorom zo stretnutí podvýboru Európskeho združenia syntetického kaučuku. Týmto spôsobom
         bol dátum začatia účasti Dow Deutschland Anlagengesellschaft na porušení stanovený na 22. február 2001 a dátum začatia účasti
         Dow Europe na porušení na 26. november 2001 (odôvodnenie č. 450 napadnutého rozhodnutia).

      82      Hoci však BSL pridelil jedného zo svojich zamestnancov spoločnosti Dow Deutschland už 1. júla 1996 (odôvodnenie č. 100 napadnutého
         rozhodnutia), tento zamestnanec sa na svojom prvom stretnutí na účet Dow Deutschland zúčastnil až 2. a 3. septembra 1996 (odôvodnenie
         č. 167 napadnutého rozhodnutia). Z napadnutého rozhodnutia nijak nevyplýva, že by bol tento zamestnanec v kontakte s predstaviteľmi
         ostatných účastníkov kartelu medzi 1. júlom 1996 a stretnutím, ktoré sa konalo 2. a 3. septembra 1996. Metóda, ktorú použila
         Komisia znamená, že Dow sa považuje za spätne zodpovedného za účasť tohto zamestnanca na stretnutí, ktoré sa konalo 20. a 21. mája
         1996. Komisia teda znevýhodňuje Dow Deutschland v porovnaní s inými adresátmi napadnutého rozhodnutia. Z dôvodu, že (prípadné)
         porušenie Dow Chemical sa obmedzuje na porušenie, ktorého sa dopustili jeho dcérske spoločnosti, platí uvedené rovnako pre
         Dow Chemical ako celok.

      83      Komisia navyše v napadnutom rozhodnutí nevysvetľuje, prečo použila v prípade Dow Deutschland odlišnú metódu, čo predstavuje
         nedostatok odôvodnenia.

       Tvrdenia Komisie
      84      Podľa Komisie sa druhý žalobný dôvod Dow zakladá na nesprávnom predpoklade, podľa ktorého Komisia všeobecne zvolila ako východiskový
         bod účasti na porušení dátum účasti v jednom z podvýborov Európskeho združenia syntetického kaučuku. Komisia však naopak postupovala
         tak, ako to robí obvykle, teda výberom dátumu, keď sa zamestnanec podniku po prvýkrát zúčastní na činnostiach kartelu (odôvodnenie
         č. 444 napadnutého rozhodnutia).

      85      V prípade Dow Deutschland (a teda v prípade Dow Chemical) sa Komisia v napadnutom rozhodnutí správne domnieva, že jeho účasť
         na porušení začala v deň, keď bol k nemu pridelený zamestnanec BSL, ktorý sa už zúčastňoval na činnostiach kartelu. Dow Deutschland
         treba preto považovať za zodpovedný za účasť jeho zamestnanca od tohto dňa. Dow nespochybnil dôkazy, podľa ktorých sa zamestnanec
         pridelený k Dow Deutschland už zúčastňoval na činnostiach kartelu. Tento zamestnanec sa na týchto činnostiach zúčastňoval
         naďalej aj po svojom pridelení k Dow Deutschland (odôvodnenia č. 166, 167, 169 až 182 napadnutého rozhodnutia).

      86      Dow nespochybňuje ani to, že v čase od 1. júla 1996 do nasledujúceho stretnutia Európskeho združenia syntetického kaučuku
         bola kartelová dohoda naďalej v platnosti. Komisia predovšetkým tvrdí, že účasť na prebiehajúcich činnostiach kartelu nebola
         prerušená počas obdobia, počas ktorého nebolo naplánované žiadne stretnutie kartelu, ani realizácia jeho rozhodnutí. Aby účastník
         ukončil účasť na pokračujúcom karteli musí ukázať, že sa jasne dištancoval od kartelu, a to spôsobom, ktorý nenecháva bývalých
         spoluúčastníkov na pochybnostiach o tom, že kartel opustil (rozsudky Súdu prvého stupňa zo 17. decembra 1991, Hercules Chemicals/Komisia,
         T‑7/89, Zb. s. II‑1711, bod 232; z 10. marca 1992, Solvay/Komisia, T‑12/89, Zb. s. II‑907, bod 98, a z 11. decembra 2003,
         Marlines/Komisia, T‑56/99, Zb. s. II‑5225, bod 56).

      87      Pokiaľ ide o nedostatok odôvodnenia namietaný Dow, Komisia odkazuje na odôvodnenie č. 444 napadnutého rozhodnutia, ako aj
         na jeho odôvodnenie č. 19, ktoré uvádza jeho skutkový kontext.

      b)     Posúdenie Všeobecným súdom
      88      Treba pripomenúť, že pokiaľ ide o dokazovanie porušenia článku 81 ods. 1 ES, je Komisia povinná preukázať porušenia, ktoré
         konštatuje, a pripojiť vhodné dôkazy na to, aby dostatočne právne preukázala existenciu skutočností zakladajúcich porušenie
         (rozsudky Súdneho dvora zo 17. decembra 1998, Baustahlgewebe/Komisia, C‑185/95 P, Zb. s. I 8417, bod 58, a z 8. júla 1999,
         Komisia/Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, Zb. s. I 4125, bod 86). Pochybnosť súdu sa musí uplatniť v prospech podniku, ktorý
         je adresátom rozhodnutia konštatujúceho porušenie. Súd preto nemôže dospieť k záveru, že Komisia právne dostatočne preukázala
         existenciu daného porušenia, ak má v tomto ohľade naďalej pochybnosť (rozsudok Súdu prvého stupňa z 25. októbra 2005, Groupe
         Danone/Komisia, T‑38/02, Zb. s. II‑4407, bod 215).

      89      Z judikatúry okrem toho vyplýva, že je povinnosťou Komisie preukázať nielen existenciu kartelu, ale aj dĺžku jeho trvania
         (rozsudky Súdu prvého stupňa zo 7. júla 1994, Dunlop Slazenger/Komisia, T‑43/92, Zb. s. II‑441, bod 79; z 13. decembra 2001,
         Acerinox/Komisia, T‑48/98, Zb. s. II‑3859, bod 55, a z 29. novembra 2005, Union Pigments/Komisia, T‑62/02, Zb. s. II‑5057,
         bod 36). Na určenie dĺžky porušenia, ktorého cieľom je obmedziť hospodársku súťaž, treba určiť obdobie, počas ktorého dohoda
         existovala, a to obdobie, ktoré plynie odo dňa jej uzavretia, do dňa, ku ktorému bola ukončená (rozsudky Súdu prvého stupňa
         z 27. júla 2005, Brasserie nationale a i./Komisia, T‑49/02 až T‑51/02, Zb. s. II‑3033, bod 185, a z 5. decembra 2006, Westfalen
         Gassen Nederland/Komisia, T‑303/02, Zb. s. II‑4567, bod 138). Ak neexistujú dôkazy spôsobilé priamo preukázať dĺžku trvania
         porušenia, musí sa Komisia opierať prinajmenšom o dôkazy, ktoré sa vzťahujú na skutočnosti dostatočne blízke z hľadiska času
         tak, aby bolo možné rozumne pripustiť, že toto porušenie trvalo neprerušene medzi dvoma konkrétnymi dátumami (rozsudky Súdu
         prvého stupňa Dunlop Slazenger/Komisia, už citovaný, bod 79, a zo 16. novembra 2006, Peróxidos Orgánicos/Komisia, T‑120/04,
         Zb. s. II 4441, bod 51).

      90      V tomto prípade Komisia konštatuje, že Dow Deutschland sa zúčastňoval na porušení od 1. júla 1996 (článok 1 výroku napadnutého
         rozhodnutia). Presnejšie povedané, Komisia uvádza, že BSL pridelil pána N. spoločnosti Dow Deutschland od 1. júla 1996, teda
         pred tým, než sa stal zamestnancom Dow od 1. októbra 1997 (odôvodnenie č. 100 napadnutého rozhodnutia). Komisia rovnako uvádza,
         že BSL sa zúčastnil na svojom prvom stretnutí kartelu v máji 1996, ale že zodpovednosť Dow za správanie BSL nemožno konštatovať
         pred nadobudnutím účinnosti obchodnej dohody medzi BSL a Dow, teda pred 1. júlom 1996. Komisia napokon uvádza, že po nadobudnutí
         účinnosti obchodnej dohody medzi BSL a Dow, Dow „pokračoval“ v účasti na karteli. Komisia v tejto súvislosti zdôrazňuje, že
         na stretnutí kartelu, ktoré sa konalo 2. a 3. septembra 1996, pán N. zastupoval BSL a zároveň Dow. Komisia z toho vyvodzuje,
         že účasť Dow na porušení začala najneskôr 1. júla 1996 (odôvodnenie č. 444 napadnutého rozhodnutia).

      91      Treba zdôrazniť, že okrem pridelenia pána N. zo strany BSL neuvádza Komisia žiaden dôkaz, ktorý by umožňoval domnievať sa,
         že Dow Deutschland sa zúčastňoval na porušení v čase od 1. júla do 2. septembra 1996. Presnejšie povedané, Komisia nepredkladá
         žiaden konkrétny dôkaz umožňujúci dospieť k záveru, že v období od 1. júla do 2. septembra 1996 existovala zhodná vôľa medzi
         Dow Deutschland a ostatnými členmi kartelu.

      92      Okrem toho z dokumentov predložených na pojednávaní nevyplýva, že by niektorý z členov kartelu urobil voči Dow Deutschland
         prejav vôle smerujúci k protisúťažnému cieľu.

      93      Púha skutočnosť, že zamestnanec spoločnosti, ktorá sa zúčastňovala na karteli, je pridelený k inej spoločnosti, však sama
         osebe nemôže znamenať, že sa táto spoločnosť automaticky stáva členom kartelu. Za týchto okolností totiž nemožno vylúčiť,
         že daný zamestnanec sa rozhodne, že spoločnosť, ku ktorej bol pridelený, nezapojí do protisúťažných postupov alebo že táto
         spoločnosť prijme opatrenia, ktoré umožňujú zabrániť tomuto druhu postupov.

      94      Okrem toho údaj Komisie, že Dow „pokračoval“ v účasti na karteli po 1. júli 1996 je nepresný, keďže nie je sporné, že Dow
         sa v každom prípade na porušení pred týmto dátumom nezúčastňoval.

      95      Komisia navyše nepreukázala, že v čase od 1. júla do 2. septembra 1996 Dow Deutschland vďaka informáciám, ktoré získal pán
         N. pri plnení svojich bývalých úloh, realizoval dohody uzavreté v rámci kartelu a teda že nekonal na trhu nezávisle. V tejto
         súvislosti treba zdôrazniť, že hoci judikatúra v niektorých prípadoch uznala, že ak podnik disponuje informáciami od svojich
         konkurentov, možno sa domnievať, že nerealizuje na trhu nezávislú politiku, a to dokonca aj počas svojho údajného vystúpenia
         z kartelu, išlo však o prípad, keď sa daný podnik na karteli zúčastňoval už predtým (pozri najmä rozsudok Union Pigments/Komisia,
         už citovaný v bode 89 vyššie, bod 39 a citovanú judikatúru).

      96      Z toho vyplýva, že Komisia v prípade Dow Deutschland právne dostatočným spôsobom nepreukázala existenciu skutočností zakladajúcich
         porušenie v období od 1. júla do 2. septembra 1996. Dow naopak nepopiera účasť Dow Deutschland na porušení po 2. septembri
         1996.

      97      Ostatné tvrdenia uvádzané Komisiou nemôžu spochybniť tento záver.

      98      Z odôvodnení č. 166, 167 a 169 až 182 napadnutého rozhodnutia, ktoré uvádza Komisia vo svojich písomných podaniach, vyplýva,
         že pán N. sa ako zástupca Dow Deutschland a BSL zúčastňoval na stretnutiach kartelu od 2. a 3. septembra 1996. Tieto odôvodnenia
         nepreukazujú, že pán N. sa na účet Dow Deutschland zúčastňoval na činnostiach kartelu v čase od 1. júla do 2. septembra 1996.

      99      Judikatúra, na ktorú sa odvoláva Komisia, podľa ktorej účasť na prebiehajúcich činnostiach kartelu nie prerušená počas obdobia,
         počas ktorého nie je naplánované žiadne stretnutie kartelu, ani realizácia jeho rozhodnutí, sa uplatňuje vtedy, keď sa daný
         podnik už zúčastňoval na činnostiach kartelu, čo nie je prípad Dow Deutschland pred stretnutím, ktoré sa konalo 2. a 3. septembra
         1996. Dow Deutschland preto nemožno vytýkať, že sa nedištancoval od kartelu, na ktorom sa ešte nezúčastňoval.

      100    Vzhľadom na uvedené treba vyhovieť druhému žalobnému dôvodu a v súlade s návrhmi Dow Deutschland v tejto súvislosti zrušiť
         článok 1 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje jeho účasť na danom porušení od 1. júla 1996 namiesto
         od 2. septembra 1996.

      3.     O treťom dôvode založenom na nesprávnom určení výšky pokút uložených žalobcom
      101    Tretí žalobný dôvod Dow sa skladá z deviatich častí. V rámci prvej časti sa Dow domnieva, že Komisia sa dopustila pochybení
         pri určení závažnosti porušenia. Druhá až šiesta časť sa vzťahujú na diferencované zaobchádzanie so základnými sumami pokút.
         Siedma a ôsma časť sa týkajú použitia násobiteľa na účely odstrašenia. V rámci deviatej časti Dow tvrdí, že Komisia sa dopustila
         pochybenia pri určení dĺžky trvania porušenia.

      a)     O prvej časti založenej na nesprávnom určení závažnosti porušenia
       Tvrdenia účastníkov konania
      102    Dow nespochybňuje záver Komisie, podľa ktorého možno porušenie kvalifikovať ako veľmi závažné v zmysle usmernení. Zásada zákazu
         diskriminácie však ukladá Komisii povinnosť, aby pri stanovení východiskovej sumy pokuty v rámci kategórie veľmi závažných
         porušení podrobne posúdila povahu porušenia.

      103    V tomto prípade Komisia nezohľadnila, že porušenie nebolo výsledkom starostlivo pripravenej a podrobne prepracovanej dohody.
         Účastníci kartelu sa jednoducho neformálne, nanajvýš štyrikrát ročne, stretávali mimo stretnutí podvýborov Európskeho združenia
         syntetického kaučuku (odôvodnenia č. 94 a 95 napadnutého rozhodnutia). V tomto prípade neexistoval žiadny z mechanizmov, s ktorými
         sa možno často stretnúť vo veľmi prepracovaných karteloch, ako sú napríklad mechanizmy kontroly alebo systematických postihov.
         Komisia sa sama domnieva, že neexistovala žiadna systematická cenová dohoda (odôvodnenia č. 270 a 272 napadnutého rozhodnutia).
         Tieto skutočnosti, ktoré Komisia nezohľadnila v odôvodnení č. 461 napadnutého rozhodnutia, svedčia v prospech nižšej základnej
         sumy pokuty než stanovila Komisia. Dow zdôrazňuje, že Súd prvého stupňa v rozsudku Groupe Danone/Komisia, už citovanom v bode
         88 vyššie (bod 393), uviedol, že neexistenciu vykonávacích mechanizmov treba podľa usmernení zohľadniť pri posúdení závažnosti
         porušenia.

      104    Dow dodáva, že podľa bodu 1 A tretej zarážky usmernení môže Komisia zaobchádzať s podnikmi odlišne v závislosti od povahy
         porušenia, ktorého sa dopustili v rámci kategórie veľmi závažných porušení. Komisia preto mala zohľadniť osobitné okolnosti
         danej veci.

      105    Komisia navrhuje, aby prvá časť tretieho žalobného dôvodu bola zamietnutá. Zdôrazňuje predovšetkým, že východisková suma pokuty
         bola stanovená v závislosti od veľkosti tovarového trhu a povahy porušenia.

       Posúdenie Všeobecným súdom
      106    Závažnosť porušení musí byť stanovená na základe veľkého množstva faktorov, akými sú osobitné okolnosti prípadu, jeho kontext
         a odstrašujúci účinok pokút, pričom nie je zostavený záväzný alebo vyčerpávajúci zoznam kritérií, ktoré musia byť povinne
         vzaté do úvahy (rozsudky Súdneho dvora Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia, už citovaný v bode 78 vyššie, bod 465, a z 28. júna
         2005, Dansk Rørindustri a i./Komisia, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P až C‑208/02 P a C‑213/02 P, Zb. s. I‑5425, bod 241).

      107    Medzi faktory, na ktoré možno prihliadať pri posúdení závažnosti porušení, patrí správanie každého podniku, úloha každého
         z nich pri vytvorení kartelu, zisk, ktorý z neho mohli mať, ich veľkosť a hodnota dotknutých tovarov, ako aj riziko, ktoré
         porušenia tohto typu predstavujú pre ciele Spoločenstva (pozri rozsudok Súdneho dvora z 25. januára 2007, Dalmine/Komisia,
         C‑407/04 P, Zb. s. I‑829, bod 130 a citovanú judikatúru).

      108    Usmernenia navyše okrem iného stanovujú, že pri posudzovaní závažnosti porušenia pravidiel sa musí brať do úvahy ich povaha,
         skutočný dosah na trh, tam, kde je ho možné merať a veľkosť relevantného zemepisného trhu. Porušenia sa tak zaraďujú do troch
         kategórií umožňujúcich rozlišovať mierne porušenia, závažné porušenia a veľmi závažné porušenia (bod 1 A prvá a druhá zarážka
         usmernení).

      109    V tomto prípade Komisia v napadnutom rozhodnutí najprv konštatuje, že dotknuté podniky uzavreli dohody týkajúce sa cenových
         cieľov, ako aj rozdelenia trhu a vymieňali si citlivé obchodné údaje. Podľa Komisie sú tieto postupy svojou povahou veľmi
         závažnými porušeniami (odôvodnenie č. 461 a článok 1 výroku napadnutého rozhodnutia). Komisia ďalej uvádza, že nie je možné
         zmerať konkrétny dopad kartelu na trh EHP. Komisia tiež dodáva, že hoci nie je možné zmerať konkrétny dopad kartelu, dotknuté
         dohody boli podnikmi zrealizované a mali teda následok na trhu. Komisia zakončuje spresnením, že nezohľadní dopad na trh na
         účely určenia výšky pokút (odôvodnenie č. 462 napadnutého rozhodnutia). Komisia napokon zdôrazňuje, že porušenie sa vzťahuje
         na celé územie EHP (odôvodnenie č. 463 napadnutého rozhodnutia). Z týchto dôvodov sa Komisia domnieva, že predmetné porušenie
         možno kvalifikovať ako veľmi závažné (odôvodnenie č. 464 napadnutého rozhodnutia).

      110    Komisia okrem toho diferencuje dotknuté podniky na základe kumulovaných obratov vzťahujúcich sa na BK a BSK za rok 2001, ktorý
         bol posledným úplným rokom, keď dochádzalo k porušeniu, a to s výnimkou spoločnosti Shell (1998) a spoločnosti Stomil (1999).
         Komisia zaraďuje dotknuté podniky do piatich kategórií, pričom Dow sa nachádza v druhej (východisková suma pokuty vo výške
         41 miliónov eur) (odôvodnenia č. 465 až 473 napadnutého rozhodnutia).

      111    Dow nespochybňuje záver Komisie, podľa ktorého možno dané porušenie kvalifikovať ako veľmi závažné v zmysle usmernení, ale
         naopak spochybňuje východiskovú sumu pokuty, keď sa najmä domnieva, že daný kartel sa vyznačoval nízkym stupňom formalizmu.

      112    V tejto súvislosti treba po prvé pripomenúť, že podľa bodu 1 A usmernení možno za veľmi závažné porušenie uložiť pokutu vyššiu
         ako 20 miliónov eur a zdôrazniť, že východisková suma pokuty stanovená pre Dow vyplýva z niekoľkých skutočností a najmä z objemu
         predajov BK a BSK, ktoré tento podnik dosiahol na území EHP v roku 2001 (126,93 milióna eur – odôvodnenie č. 469 napadnutého
         rozhodnutia).

      113    Po druhé treba konštatovať, že vo svojej žalobe Dow nespochybňuje protiprávny cieľ kartelu tak, ako je opísaný v napadnutom
         rozhodnutí, predovšetkým v článku 1 jeho výroku, teda určenie cenových cieľov, rozdelenie trhu a výmena citlivých obchodných
         informácií. Vzhľadom na početnosť cieľov sledovaných kartelom, a na skutočnosť, že tieto ciele boli sledované súčasne, preto
         kartel svedčí o vysokej úrovni prepracovanosti napriek tomu, že sa vyznačoval nízkym stupňom formalizmu (pozri v tomto zmysle
         rozsudok Groupe Danone/Komisia, už citovaný v bode 88 vyššie, bod 149). Pokiaľ ide predovšetkým o tvrdenie založené na tom,
         že neexistovali donucovacie mechanizmy spôsobilé zabezpečiť dodržiavanie a praktické vykonávanie dohody, a aj keby bolo tvrdenie
         Dow v tejto súvislosti preukázané a bolo by ho možné zohľadniť, treba pripomenúť, že Dow nespochybňuje záver Komisie, podľa
         ktorého možno dané porušenie kvalifikovať ako veľmi závažné v zmysle usmernení. V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že dotknuté
         podniky sa dohodli na určení cenových cieľov, rozdelení zákazníkov dohodami o neútočení a na výmene citlivých informácií o cenách,
         konkurentoch a zákazníkoch. Okrem toho sa daný kartel vzťahoval na celé územie EHP. Ďalej treba zdôrazniť, že výška pokuty
         stanovená pre Dow neprekračuje hornú hranicu 10 % jeho celkového obratu dosiahnutého počas predchádzajúceho obchodného roka,
         ktorú upravuje článok 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, pričom cieľom tejto hranice je zabrániť tomu, aby sa dotknutý podnik
         ocitol v situácii, keď bude pre neho nemožné zaplatiť uloženú pokutu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora zo 7. júna
         1983, Musique Diffusion française a i./Komisia, 100/80 až 103/80, Zb. s. 1825, bod 119). Navyše treba pripomenúť, že posúdenie
         závažnosti porušenia musí byť súčasťou celkového posúdenia vykonaného s prihliadnutím na všetky relevantné okolnosti danej
         veci. V prejednávanej veci sa Všeobecný súd vzhľadom na skutočnosti uvádzané Komisiou v napadnutom rozhodnutí domnieva, že
         aj keby bola okolnosť uvádzaná Dow preukázaná, nemá vplyv na výšku východiskovej sumy pokuty stanovenú Komisiou.

      114    Vzhľadom na tieto skutočnosti musí byť prvá časť tretieho žalobného dôvodu, ktorý uviedol Dow, zamietnutá ako nedôvodná.

      b)     O druhej až šiestej časti založených na nesprávnom diferencovanom zaobchádzaní so základnými sumami pokút
       Tvrdenia účastníkov konania
      115    V rámci druhej časti tretieho žalobného dôvodu Dow uvádza, že Komisia diferencovane zaobchádza so základnými sumami pokút,
         aby „zohľadnila špecifický význam každého podniku a teda skutočný následok jeho protiprávneho správania na hospodársku súťaž“
         (odôvodnenie č. 466 napadnutého rozhodnutia). Komisia však v odôvodnení č. 462 napadnutého rozhodnutia uvádza, že „nie je
         možné zmerať skutočný následok, ktorý mal na trh EPH súbor dohôd, ktoré predstavujú porušenie“. Vyhlásenia Komisie si teda
         odporujú. Keď nie je možné zmerať následok porušenia, čo je tento prípad, neexistuje žiadny dôvod založiť individuálne pokuty
         na údajnej „schopnosti“ spôsobiť škodu, ako to tvrdí Komisia vo svojich písomných podaniach. V tejto súvislosti treba bod
         1 A štvrtý odsek usmernení vykladať v spojení so šiestym odsekom tohto bodu. Dow dodáva, že vo veciach, v ktorých boli vyhlásené
         rozsudky Súdu prvého stupňa z 9. júla 2003, Daesang a Sewon Europe/Komisia (T‑230/00, Zb. s. II‑2733) a z 27. septembra 2006,
         Archer Daniels Midland/Komisia (T‑329/01, Zb. s. II‑3255), ktoré uvádza Komisia vo svojich písomných podaniach, bol zistený
         následok na trhu.

      116    V rámci tretej časti tretieho žalobného dôvodu Dow uvádza, že podľa bodu 1 A usmernení je Komisia povinná posúdiť „konkrétny
         dopad“ porušenia na trh (tam, kde je možné ho zmerať). Túto povinnosť potvrdil Súd prvého stupňa v rozsudkoch z 9. júla 2003,
         Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia (T‑224/00, Zb. s. II‑2597), a z 5. apríla 2006, Degussa/Komisia
         (T‑279/02, Zb. s. II‑897). V tomto prípade Komisia nezmerala skutočný následok, ktorý malo porušenie na trhu (odôvodnenie
         č. 462 napadnutého rozhodnutia). V rovnakom odôvodnení však dochádza k záveru, že porušenie „malo skutočne následok na trhu,
         hoci jeho konkrétny následok je ťažko merateľný“. V rozsudkoch Súdu prvého stupňa z 18. júla 2005, Scandinavian Airlines System/Komisia
         (T‑241/01, Zb. s. II‑2917), a Groupe Danone/Komisia, už citovaný v bode 88 vyššie, spomenutých v napadnutom rozhodnutí, sa
         uvádza, že Komisia môže určiť skutočný následok porušenia jednoducho tak, že posúdi pravdepodobnosť následku alebo preukáže,
         že porušenie bolo zrealizované. V tomto prípade Komisia neposudzuje pravdepodobnosť následku a ani nepreukazuje realizáciu
         protisúťažnej dohody (hoci sa realizáciu porušenia pokúsila preukázať v prvom oznámení o výhradách). Tvrdenie Komisie v odôvodnení
         č. 462 napadnutého rozhodnutia, že „európski výrobcovia realizovali protisúťažné dohody“, nie je podložené žiadnym dôkazným
         prostriedkom. Odôvodnenia č. 148 a 203 napadnutého rozhodnutia, na ktoré Komisia odkazuje vo svojich písomných podaniach,
         nijako nepreukazujú existenciu akejkoľvek realizácie, ale iba neúspešné pokusy, z ktorých jeden bol uskutočnený s podnikom,
         voči ktorému bolo konanie skončené (Dwory).

      117    V rámci štvrtej časti tretieho žalobného dôvodu sa Dow domnieva, že bolo porušené jeho právo byť vypočutý a v tejto súvislosti
         zdôrazňuje, že prvé oznámenie Komisie o výhradách obsahovalo určité „ekonomické dôkazné prostriedky“ týkajúce sa následkov,
         ktoré mali činnosti kartelu. Komisia však vzala toto oznámenie späť po tom, čo niektoré z dotknutých podnikov, vrátane Dow,
         napadli dôkaznú hodnotu týchto dôkazných prostriedkov. Druhé oznámenie o výhradách, na ktorom sa zakladá napadnuté rozhodnutie,
         neobsahuje v tejto súvislosti žiaden dôkazný prostriedok. Toto oznámenie neobsahuje ani dôkaz nasvedčujúci tomu, že by realizácia
         protisúťažných dohôd mala následok na trhu. Body druhého oznámenia o výhradách, ktoré Komisia uvádza vo svojich písomných
         podaniach, nie sú v tejto súvislosti relevantné. V dôsledku toho nemal Dow príležitosť vyjadriť svoje stanovisko k prípadným
         následkom kartelu na trhu. Komisia však predpokladala, že kartel mal následok na trhu, keď s adresátmi napadnutého rozhodnutia
         zaobchádzala diferencovane.

      118    Vzhľadom na tvrdenia vysvetlené v rámci druhej až štvrtej časti tretieho žalobného dôvodu z toho Dow vyvodzuje, že Komisia
         nebola oprávnená určiť rôzne základné sumy pokút uložených dotknutým podnikom. V tomto prípade mala Komisia určiť jednotnú
         základnú sumu. Keďže základná suma pokuty pre Stomil bola stanovená na 5,5 milióna eur, a keďže táto suma sa považuje za sumu,
         ktorá zodpovedá objektívnej závažnosti kartelu, neexistuje žiaden dôvod na to, aby bola pre Dow stanovená vyššia základná
         suma.

      119    V rámci piatej časti tretieho žalobného dôvodu, ktorá je uvádzaná subsidiárne, Dow tvrdí, že aj keby sa bolo treba domnievať,
         že Komisia mohla zaobchádzať diferencovane s adresátmi napadnutého rozhodnutia, aby tak zohľadnila skutočný následok na hospodársku
         súťaž, Komisia nesprávne vychádzala z obratu, ktorý Dow dosiahol z predajov BK a BSK v roku 2001. Komisia tak nezohľadňuje,
         že obrat Dow sa podstatne zvýšil až od júna 1999 spolu so získaním činnosti spojenej so „syntetickým kaučukom“ od spoločnosti
         Shell. Počas približne polovice dĺžky trvania porušenia bolo postavenie Dow na trhu oveľa slabšie. Dow zdôrazňuje, že v odôvodnení
         č. 479 napadnutého rozhodnutia Komisia pri výpočte zvýšenia súvisiaceho s dĺžkou trvania porušenia, čo je však odlišná otázka,
         zohľadnila skutočnosť, že počas prvých rokov porušenia Dow nepatrili činnosti spoločnosti Shell týkajúce sa BK a BSK. Dow
         dodáva, že v čase prevzatia činností spoločnosti Shell nebol informovaný o porušení a teda nesmie niesť väčšiu zodpovednosť.
         Okrem toho Súdny dvor v rozsudku Stora Kopparbergs Bergslags/Komisia, už citovanom v bode 44 vyššie, uviedol, že spoločnosti
         nemožno pripísať zodpovednosť za porušenia, ktorých sa dopustila iná spoločnosť, ktorú nadobúda, keď k týmto porušeniam došlo
         pred týmto nadobudnutím iba z dôvodu, že nadobúdajúca spoločnosť sa sama v rozhodnom čase zúčastňovala na karteli. Dow z toho
         vyvodzuje, že Komisia mala zohľadniť vývoj predajov aj pri výpočte základnej sumy pokuty tak, že by vychádzala z predajov,
         ktoré Dow dosiahol v rokoch 1998 a 2001 a následne vypočítala priemer. Dow v tejto súvislosti zdôrazňuje, že predaje, ktoré
         dosiahol v roku 1998, boli oveľa nižšie ako predaje Shell. Tým, že Komisia pre celé obdobie porušenia vychádzala z predajov,
         ktoré dosiahol Dow v roku 2001, ho voči Shell diskriminovala. So zreteľom na obrat v roku 1998 a metódu, ktorú odporúča, Dow
         dochádza k záveru, že základná suma pokuty má byť v jeho prípade stanovená na sumu 32,4 milióna eur.

      120    V rámci šiestej časti tretieho žalobného dôvodu Dow tvrdí, že aj keby sa bolo treba domnievať, že Komisia bola oprávnená zaobchádzať
         diferencovane s adresátmi napadnutého rozhodnutia, aby tak zohľadnila skutočný následok na hospodársku súťaž, treba napriek
         tomu uznať, že Komisia prikladala tomuto faktoru príliš veľký význam. Ako Komisia sama uznáva v odôvodnení č. 461 napadnutého
         rozhodnutia, najdôležitejším faktorom pri určení základnej sumy pokuty je objektívna závažnosť (alebo povaha) porušenia. V tomto
         prípade stanovila Komisia pre Dow šesťkrát vyššiu základnú sumu pokuty než pre Stomil iba z dôvodu údajného odlišného skutočného
         následku, ktorý mala účasť Dow na porušení. Toto hľadisko úplne zastiera závažnosť porušenia ako faktora relevantného pri
         výpočte pokuty, hoci skutočný následok musí byť pre všetky podniky rovnaký okrem prípadu, ak niektorý účastník zohrával pri
         porušení osobitnú úlohu. Dow dodáva, že šiesta časť tretieho žalobného dôvodu sa netýka použitia násobiteľa na účely odstrašenia,
         ako to uvádza Komisia vo svojich písomných podaniach.

      121    Komisia navrhuje, aby druhá až šiesta časť tretieho žalobného dôvodu boli zamietnuté. V podstate sa domnieva, že sa nedopustila
         pochybenia pri diferencovanom zaobchádzaní so základnými sumami pokút.

       Posúdenie Všeobecným súdom
      –       O druhej až štvrtej časti tretieho dôvodu
      122    Usmernenia rozlišujú mierne porušenia, závažné porušenia a veľmi závažné porušenia (bod 1 A prvý a druhý odsek usmernení).
         Rozlišovanie vykonávané medzi podnikmi okrem toho spočíva v tom, že sa v súlade bodom 1 A tretím, štvrtým a šiestym odsekom
         usmernení určí individuálny príspevok každého podniku k úspechu kartelu, vyjadrený ako skutočná ekonomická schopnosť, s cieľom
         jeho zaradenia do vhodnej kategórie (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. júna 2005, Tokai Carbon a i./Komisia,
         T‑71/03, T‑74/03, T‑87/03 a T‑91/03, neuverejnený v Zbierke, bod 225; pozri rovnako rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. júna
         2008, Hoechst/Komisia, T‑410/03, Zb. s. II‑881, bod 360).

      123    Individuálny príspevok každého podniku k úspechu kartelu, vyjadrený ako skutočná ekonomická schopnosť, však treba odlišovať
         od konkrétneho dopadu porušenia uvádzaného v bode 1 A prvom odseku usmernení. Podľa tohto bodu sa konkrétny dopad porušenia
         v prípade, keď je možné ho merať, zohľadňuje na účely zaradenia porušenia medzi mierne, závažné alebo veľmi závažné porušenia.
         Individuálny príspevok každého podniku sa zase zohľadňuje pri zvážení súm určených v závislosti od závažnosti porušenia.

      124    Teda aj vtedy, ak neexistuje konkrétny merateľný dopad porušenia, môže Komisia po tom, čo kvalifikovala porušenie ako mierne,
         závažné alebo veľmi závažné, v súlade s bodom 1 A tretím, štvrtým a šiestym odsekom usmernení prikročiť k rozlišovaniu medzi
         dotknutými podnikmi.

      125    Tvrdenia Dow zhrnuté v rámci druhej až štvrtej časti tretieho žalobného dôvodu preto nemôžu ovplyvniť zaradenie, ktoré vykonala
         Komisia v určenej kategórii, teda v kategórii veľmi závažného porušenia.

      126    V každom prípade, ako bolo spomenuté v bode 113 vyššie, Dow vo svojej žalobe nespochybňuje protiprávny cieľ kartelu tak, ako
         je zhrnutý v napadnutom rozhodnutí, predovšetkým v článku 1 jeho výroku. V tejto súvislosti z opisu veľmi závažných porušení
         v usmerneniach vyplýva, že dohody alebo zosúladené postupy, ktorých cieľom je najmä stanovenie cenových cieľov alebo rozdelenie
         trhových podielov tak, ako to bolo v tomto prípade, môžu mať iba na základe ich samotnej povahy za následok kvalifikáciu porušenia
         ako „veľmi závažného“ bez toho, aby bola Komisia povinná preukázať konkrétny dopad porušenia na trh (pozri v tomto zmysle
         rozsudok Súdneho dvora z 3. septembra 2009, Prym a Prym Consumer/Komisia, C‑534/07 P, Zb. s. I‑7415, bod 75; pozri rovnako
         rozsudky Brasserie nationale a i./Komisia, už citovaný v bode 89 vyššie, bod 178, a Hoechst/Komisia, už citovaný v bode 122
         vyššie, bod 345). Z ustálenej judikatúry rovnako vyplýva, že horizontálne cenové kartely patria k najzávažnejším porušeniam
         súťažného práva Spoločenstva a možno ich samé osebe kvalifikovať ako veľmi závažné (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého
         stupňa z 12. júla 2001, Tate & Lyle a i./Komisia, T‑202/98, T‑204/98 a T‑207/98, Zb. s. II‑2035, bod 103, a Groupe Danone/Komisia,
         už citovaný v bode 88 vyššie, bod 147).

      127    Komisia sa preto nedopustila pochybenia, keď konštatovala, že dotknuté postupy boli svojou povahou veľmi závažnými porušeniami
         bez toho, aby zohľadnila konkrétny dopad porušenia na trh. V tejto súvislosti treba uviesť, že na rozdiel od toho, čo v podstate
         tvrdí Dow, Komisia v odôvodnení č. 462 napadnutého rozhodnutia jasne uviedla, že konkrétny dopad porušenia na trh nezohľadní
         pri určení výšky pokút.

      128    Pokiaľ ide o tvrdenie, že bolo porušené právo Dow byť vypočutý, treba pripomenúť, že táto zásada predovšetkým vyžaduje, aby
         oznámenie o výhradách zaslané Komisiou podniku, ktorému zamýšľa uložiť sankciu za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže,
         obsahovalo podstatné skutočnosti uplatnené voči nemu, akými sú vytýkané skutočnosti, ich posúdenie a dôkazy, o ktoré sa Komisia
         opiera, aby tento podnik mohol účinne uviesť svoje tvrdenia v rámci správneho konania, ktoré sa voči nemu vedie (pozri rozsudok
         Súdneho dvora z 2. októbra 2003, Arbed/Komisia, C‑176/99 P, Zb. s. I‑10687, bod 20 a citovanú judikatúru). Konkrétne pri výpočte
         pokút splní Komisia svoju povinnosť rešpektovať právo podnikov byť vypočuté vtedy, keď v oznámení o výhradách výslovne oznámi,
         že ide preskúmať, či je potrebné uložiť daným podnikom pokuty a keď uvedie hlavné skutkové a právne okolnosti, ktoré môžu
         uloženie pokuty spôsobiť, ako je závažnosť a dĺžka trvania údajného porušenia a to, že bolo spáchané „úmyselne alebo z nedbanlivosti“.
         Komisia týmto poskytne podnikom informácie, ktoré sú potrebné na to, aby sa bránili nielen proti zisteniu porušenia, ale aj
         proti uloženiu pokuty (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 106 vyššie, bod 428; pozri rozsudky Súdu
         prvého stupňa z 20. marca 2002, LR AF 1998/Komisia, T‑23/99, Zb. s. II‑1705, bod 199 a citovanú judikatúru, a Tokai Carbon
         a i./Komisia, už citovaný v bode 122 vyššie, bod 139). V tomto prípade stačí uviesť, že Komisia nezohľadnila dopad kartelu
         na trh pri určení závažnosti porušenia (odôvodnenie č. 462 napadnutého rozhodnutia). Za týchto okolností nemohlo dôjsť v tejto
         súvislosti k porušeniu práva Dow byť vypočutý.

      129    Tvrdenia Dow vysvetlené v rámci druhej až štvrtej časti tretieho žalobného dôvodu sú preto v každom prípade neopodstatnené.

      130    Vzhľadom na tieto skutočnosti musia byť druhá až štvrtá časť tretieho žalobného dôvodu, ktorý uviedol Dow, zamietnuté ako
         nedôvodné.

      –       O piatej časti tretieho dôvodu uvádzanej subsidiárne
      131    Rozlišovanie vykonávané medzi podnikmi spočíva v tom, že sa v súlade bodom 1 A tretím, štvrtým a šiestym odsekom usmernení
         určí individuálny príspevok každého podniku k úspechu kartelu, vyjadrený ako skutočná ekonomická schopnosť, s cieľom jeho
         zaradenia do vhodnej kategórie (pozri v tomto zmysle rozsudok Tokai Carbon a i./Komisia, už citovaný v bode 122 vyššie, bod
         225; pozri rovnako rozsudok Hoechst/Komisia, už citovaný v bode 122 vyššie, bod 360). Konkrétnejšie bod 1 A šiesty odsek usmernení
         umožňuje, aby bola zohľadnená „špecifická záťaž a teda aj reálny dosah porušovania pravidiel každého podniku v hospodárskej
         súťaži [špecifický význam a teda aj konkrétny dopad porušovania pravidiel každého podniku na hospodársku súťaž – neoficiálny preklad], predovšetkým tam, kde je značná disparita medzi veľkosťou podnikov, ktoré sa dopúšťajú tých istých priestupkov [porušenia
         rovnakej povahy – neoficiálny preklad]“. V tomto rámci musí Komisia pri rozdelení do kategórií rešpektovať zásadu rovnosti zaobchádzania, podľa ktorej je zakázané
         zaobchádzať s porovnateľnými situáciami rôzne a s rôznymi situáciami rovnako, ak takéto zaobchádzanie nie je objektívne odôvodnené
         (rozsudky Súdu prvého stupňa z 19. marca 2003, CMA CGM a i./Komisia, T‑213/00, Zb. s. II‑913, bod 406; z 29. apríla 2004,
         Tokai Carbon a i./Komisia, T‑236/01, T‑239/01, T‑244/01 až T‑246/01, T‑251/01 a T‑252/01, Zb. s. II‑1181, bod 219, a Degussa/Komisia,
         už citovaný v bode 116 vyššie, bod 324). Okrem toho podľa judikatúry musí byť výška pokút aspoň primeraná okolnostiam zohľadneným
         pri posúdení závažnosti porušenia (rozsudky Tate & Lyle a i./Komisia, už citovaný v bode 126 vyššie, bod 106; z 29. apríla
         2004, Tokai Carbon a i./Komisia, už citovaný, bod 219, a Degussa/Komisia, už citovaný v bode 116 vyššie, bod 324). Keď teda
         Komisia rozdeľuje dotknuté podniky do kategórií na účely stanovenia výšky pokút, musí byť určenie prahov pre každú z takto
         identifikovaných kategórií koherentné a objektívne odôvodnené (rozsudok CMA CGM a i./Komisia, už citovaný, bod 416, a Degussa/Komisia,
         už citovaný v bode 116 vyššie, bod 325). Napokon podľa ustálenej judikatúry môžu medzi kritériá posúdenia závažnosti porušenia
         v závislosti od prípadu patriť objem a hodnota tovaru, na ktoré sa porušenie vzťahuje, ako aj veľkosť a hospodárska sila podniku
         a teda vplyv, ktorý tento podnik mohol vykonávať na trh. Na jednej strane z toho vyplýva, že Komisii je dovolené, aby pri
         určení výšky pokuty zohľadnila tak celkový obrat podniku, ktorý síce len približne a nedokonalo, ale predsa len naznačuje
         jeho veľkosť a hospodársku silu, ako aj časť tohto obratu, ktorá pochádza z predaja tovaru, na ktoré sa vzťahuje porušenie,
         a ktorá je teda spôsobilá naznačiť rozsah tohto porušenia. Na druhej strane z toho vyplýva, že ani jednému z týchto obratov
         netreba prikladať význam, ktorý by bol neprimeraný vo vzťahu k ostatným kritériám posúdenia, takže určenie výšky primeranej
         pokuty nemôže byť výsledkom jednoduchého výpočtu založeného na celkovom obrate (pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. septembra
         2009, Akzo Nobel a i./Komisia, T‑175/05, Zb. s. II‑184 uverejnenie výberu z rozhodnutí, bod 139 a citovanú judikatúru).

      132    Dow konkrétne napáda to, že bol použitý jeho obrat vzťahujúci sa na BK a BSK za rok 2001. V podstate tvrdí, že tento obrat
         nie je vhodný, keďže v prípade jeho obratu na relevantných trhoch došlo k značnému vývoju po tom, čo v roku 1999 odkúpil činnosti
         Shell na týchto trhoch.

      133    V tejto súvislosti treba uviesť, že pokiaľ je potrebné vychádzať pri určení pomerov medzi ukladanými pokutami z obratu podnikov,
         ktoré sa zúčastnili na tom istom porušení, treba vymedziť obdobie, ktoré sa zohľadní tak, aby boli získané obraty čo najviac
         porovnateľné. Z toho vyplýva, že určitý podnik môže požadovať, aby sa Komisia v jeho prípade oprela o iné obdobie než je všeobecne
         stanovené iba vtedy, ak preukáže, že obrat, ktorý dosiahol počas všeobecne stanoveného obdobia, nevyjadruje z dôvodov, ktoré
         sú pre neho špecifické, jeho skutočnú veľkosť a hospodársku silu, ani rozsah porušenia, ktorého sa dopustil (rozsudok z 30. septembra
         2009, Akzo Nobel a i./Komisia, už citovaný v bode 131 vyššie, bod 142).

      134    Dow však s výnimkou určitého vývoja svojho obratu v rokoch 1999 až 2001 neuvádza žiaden dôkaz, aby preukázal, že jeho obrat
         za rok 2001 vzťahujúci sa na BK a BSK nevyjadruje jeho skutočnú veľkosť a hospodársku silu, ani rozsah porušenia, ktorého
         sa dopustil.

      135    Už len pre úplnosť treba uviesť, že skutočný vplyv, ktorý malo na obrat Dow odkúpenie činností Shell týkajúcich sa BK a BSK,
         je so zreteľom na dôkazy predložené na Všeobecnom súde, neistý. Z tabuľky č. 3 v odôvodnení č. 65 napadnutého rozhodnutia
         predovšetkým vyplýva, že obrat Dow vzťahujúci sa na BK a BSK sa v rokoch 1998 až 2000 zvýšil o 32 miliónov eur, hoci obrat
         Shell v roku 1999 bol 86 miliónov eur. V rovnakom čase sa obrat Bayeru, ktorý neprevzal činnosti inej spoločnosti, vzťahujúci
         sa na BK a BSK, zvýšil o takmer 20 miliónov eur. Okrem toho obrat Dow vzťahujúci sa na BK a BSK sa o viac ako 23 miliónov
         eur zvýšil aj v rokoch 2000 až 2001, teda po odkúpení činností Shell.

      136    Okrem toho vývoj obratu Dow po odkúpení činností Shell týkajúcich sa BK a BSK v roku 1999 nemal na následok zmenu jeho postavenia
         vo vzťahu k iným súťažiteľom. Dow totiž v rokoch 2000 a 2001 zostal na treťom mieste z hľadiska obratu, za podnikmi EniChem
         a Bayer. Rovnako by tomu bolo v prípade, ak by sa mala použiť metóda, ktorú odporúčal Dow na pojednávaní, teda priemer obratov
         dosiahnutých v rokoch 1998 a 2001. V tomto prípade by sa totiž Dow naďalej nachádzal za podnikmi EniChem a Bayer a pred podnikom
         Shell.

      137    Treba navyše uviesť, že Komisia napriek tomu zohľadnila osobitnú situáciu, na ktorú sa odvoláva Dow, pri zvýšení vykonanom
         na účely zohľadnenia dĺžky trvania porušenia. Konkrétne v odôvodnení č. 479 napadnutého rozhodnutia Komisia uviedla, že Dow
         Chemical zodpovedal za porušenie v období od 1. júla 1996 do 28. novembra 2002, teda v období šiestich rokov a štyroch mesiacov.
         Takéto trvanie porušenia by však malo viesť k zvýšeniu východiskovej sumy pokuty o 60 %. Aby však Komisia zohľadnila to, že
         Dow nepatrili činnosti Shell týkajúce sa BK a BSK počas prvých troch rokov porušenia a to, že počas tohto obdobia zodpovedal
         za porušenie aj Shell, v tom istom odôvodnení napadnutého rozhodnutia zároveň rozhodla, že východiskovú sumu pokuty Dow Chemical
         zvýši iba o 50 %. Komisia zohľadnila tie isté okolnosti, keď znížila zvýšenie uplatniteľné na účely zohľadnenia dĺžky trvania
         porušenia z 50 na 40 % v prípade Dow Deutschland (odôvodnenie č. 480 napadnutého rozhodnutia). Dow nepredložil žiaden dôkaz
         umožňujúci domnievať sa, že sa Komisia pri výbere tejto metódy dopustila zjavného pochybenia.

      138    Vzhľadom na tieto skutočnosti musí byť piata časť tretieho žalobného dôvodu, ktorý uviedol Dow, zamietnutá ako nedôvodná.

      –       O šiestej časti tretieho dôvodu
      139    Hoci tvrdenia uvádzané Dow nie sú veľmi jasné, z jeho písomných podaní možno vyvodiť, že sa v podstate domnieva, že Komisia
         prikladala príliš veľkú dôležitosť „špecifickému významu“ podnikov, ktoré boli členmi kartelu, v porovnaní so „závažnosťou“
         porušenia. Rozlišovanie, ktoré vykonala Komisia medzi dotknutými podnikmi napriek tomu, že závažnosť porušenia je pre všetky
         rovnaká, je teda neopodstatnené.

      140    Treba sa domnievať, že Dow v skutočnosti namieta porušenie zásady rovnosti zaobchádzania. Nespochybňuje však, že medzi dotknutými
         podnikmi boli rozdiely, a to v niektorých prípadoch značné, pokiaľ ide o ich obraty vzťahujúce sa na BK a BSK za roky zohľadnené
         Komisiou. Z bodu 1 A šiesteho odseku usmernení okrem toho jasne vyplýva, že Komisia môže zvážiť výšku pokuty, aby zohľadnila
         špecifický význam protiprávneho správania každého podniku.

      141    Preto keď Komisia určila vyššiu východiskovú sumu pokuty pre podniky, ktoré mali na relevantnom trhu relatívne významnejšie
         postavenie než ostatné podniky, zohľadnila tým skutočný vplyv, ktorý podnik vykonával na tomto trhu. Tento faktor je totiž
         výrazom vyššej úrovne zodpovednosti podnikov, ktoré majú na relevantnom trhu relatívne významnejšie postavenie než ostatné
         podniky, za škody spôsobené hospodárskej súťaži a v konečnom dôsledku spotrebiteľom uzavretím tajnej kartelovej dohody (rozsudok
         Súdu prvého stupňa z 27. septembra 2006, Jungbunzlauer/Komisia, T‑43/02, Zb. s. II‑3435, bod 230).

      142    Vzhľadom na tieto skutočnosti musí byť šiesta časť tretieho žalobného dôvodu, ktorý uviedol Dow, zamietnutá ako nedôvodná.

      c)     O siedmej a ôsmej časti založených na protiprávnom uplatnení násobiteľa na účely odstrašenia
       Tvrdenia účastníkov konania
      143    V rámci siedmej časti tretieho žalobného dôvodu Dow tvrdí, že vzhľadom na to, že napadnuté rozhodnutie nemalo byť adresované
         Dow Chemical (prvý žalobný dôvod), Komisia nemala pri určení násobiteľa na účely odstrašenia zohľadniť obrat tejto spoločnosti,
         ale iba obrat dcérskych spoločností Dow Chemical, ktoré sa priamo zúčastňovali na porušení. Dow z toho vyvodzuje, že Komisia
         mala v jeho prípade použiť násobiteľ, ktorý by sa viac blížil číslu jeden. Pokuty uložené trom spoločnostiam patriacim k jeho
         skupine treba preto znížiť.

      144    V rámci ôsmej časti tretieho žalobného dôvodu sa Dow domnieva, že aj keby sa mal zohľadniť obrat Dow Chemical, je násobiteľ
         1,75 zvolený Komisiou neprimerane vysoký. V porovnaní s násobiteľom uplatneným na EniChem (2) a na Shell (3) musí byť násobiteľ
         uplatnený na Dow nižší vzhľadom na oveľa vyšší obrat oboch vyššie uvedených spoločností. Dow predovšetkým zdôrazňuje, že Komisia
         použila v prípade Shell násobiteľ, ktorý v porovnaní s násobiteľom použitým v jeho prípade vykazuje rozdiel, ktorý je päťkrát
         vyšší ako rozdiel medzi násobiteľom Dow a násobiteľom Bayeru. Rozdiel medzi obratom Shell a obratom Dow je však viac ako 20‑krát
         vyšší ako rozdiel medzi obratom Dow a obratom Bayeru. Dow okrem toho odkazuje na rozsudky z 29. apríla 2004, Tokai Carbon
         a i./Komisia, už citovaný v bode 131 vyššie, a Degussa/Komisia, už citovaný v bode 116 vyššie, a tvrdí, že nebola dodržaná
         zásada proporcionality, keďže medzi násobiteľom určeným v jeho prípade a násobiteľom určeným pre EniChem je rozdiel iba 0,25,
         pričom obrat EniChem sa rovnal približne dvojnásobku obratu Dow Chemical. Pre porovnanie, násobiteľ Dow je o 0,25 bodu vyšší
         ako násobiteľ Bayeru, hoci obrat Dow Chemical sa nerovná dvojnásobku obratu Bayeru. Násobiteľ Dow sa preto mal viac blížiť
         násobiteľu Bayeru, teda číslu 1,5. Aj v tomto prípade treba pokuty uložené Dow v dôsledku toho znížiť.

      145    Komisia navrhuje, aby boli siedma a ôsma časť tretieho žalobného dôvodu zamietnuté. Tvrdí, že sa nedopustila pochybenia pri
         uplatnení násobiteľa na účely odstrašenia.

       Posúdenie Všeobecným súdom
      146    Siedma časť tretieho žalobného dôvodu uvádzaného Dow spočíva na tvrdeniach vysvetlených v rámci prvého žalobného dôvodu. Keďže
         prvý žalobný dôvod treba zamietnuť ako nedôvodný, treba v dôsledku toho zamietnuť ako nedôvodnú aj siedmu časť tretieho žalobného
         dôvodu, ktorý uviedol Dow.

      147    Pokiaľ ide o ôsmu časť tretieho žalobného dôvodu uvádzaného Dow, treba pripomenúť, že usmernenia stanovujú, že okrem samotnej
         povahy porušenia, jeho skutočného dosahu na trh a jeho zemepisného rozsahu, je potrebné zohľadniť aj skutočnú ekonomickú schopnosť
         pôvodcu porušenia spôsobiť vážnu škodu iným subjektom, predovšetkým spotrebiteľom, a stanoviť pokutu na úroveň, ktorá zabezpečí,
         aby mala dostatočne odstrašujúci účinok (bod 1 A štvrtý odsek usmernení).

      148    Právomoc Komisie uložiť pokuty podnikom, ktoré sa úmyselne alebo z nedbanlivosti dopustia porušenia ustanovení článku 81 ES,
         predstavuje jeden z prostriedkov, ktoré sú priznané Komisii s cieľom umožniť jej plniť jej úlohu dozoru, ktorú jej zveruje
         právo Spoločenstva a ktorá zahŕňa povinnosť realizovať všeobecnú politiku, ktorej cieľom je uplatňovať zásady stanovené v Zmluve
         v oblasti hospodárskej súťaže a usmerňovať v tomto zmysle správanie podnikov. Z toho vyplýva, že na posúdenie závažnosti porušenia
         na účely určenia výšky pokuty musí Komisia dbať na odstrašujúci charakter svojho postupu, obzvlášť pre tie druhy porušení,
         ktoré sú osobitne škodlivé pre dosiahnutie cieľov Spoločenstva (rozsudok Musique Diffusion française a i./Komisia, už citovaný
         v bode 113 vyššie, body 105 a 106; rozsudky Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, ABB Asea Brown Boveri/Komisia, T‑31/99, Zb.
         s. II‑1881, bod 166, a Groupe Danone/Komisia, už citovaný v bode 88 vyššie, bod 169).

      149    To vyžaduje, aby bola výška pokuty prispôsobená sledovanému dopadu na podnik, ktorému sa pokuta ukladá, a to tak, aby sa najmä
         s ohľadom na finančnú spôsobilosť dotknutého podniku nestala zanedbateľnou alebo naopak neprimeranou, v súlade s požiadavkami
         vychádzajúcimi na jednej strane z nutnosti zabezpečiť účinnosť pokuty a na druhej strane z dodržiavania zásady proporcionality.
         Veľký podnik, ktorý disponuje značnými finančnými zdrojmi v porovnaní so zdrojmi iných členov kartelu, môže ľahšie zhromaždiť
         prostriedky nevyhnutné na zaplatenie svojej pokuty, čo v záujme jej dostatočného odstrašujúceho účinku odôvodňuje, aby mu
         najmä pomocou použitia násobiteľa bola uložená pokuta, ktorá je proporcionálne vyššia než pokuta uložená za rovnaké porušenie,
         ktorého sa dopustil podnik, ktorý takýmito zdrojmi nedisponuje (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. apríla 2004, Tokai Carbon
         a i./Komisia, už citovaný v bode 131 vyššie, body 241 a 243; pozri rovnako rozsudky Súdu prvého stupňa ABB Asea Brown Boveri/Komisia,
         už citovaný v bode 148 vyššie, bod 170, a z 15. marca 2006, BASF/Komisia, T‑15/02, Zb. s. II‑497, bod 235).

      150    Treba dodať, že Súdny dvor zdôraznil predovšetkým význam zohľadnenia celkového obratu každého podniku, ktorý je súčasťou kartelu,
         pri stanovení výšky pokuty (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora Sarrió/Komisia, už citovaný v bode 78 vyššie, body
         85 a 86, a zo 14. júla 2005, Acerinox/Komisia, C‑57/02 P, Zb. s. I‑6689, body 74 a 75; pozri rovnako rozsudok Súdneho dvora
         z 29. júna 2006, Showa Denko/Komisia, C‑289/04 P, Zb. s. I‑5859, bod 17).

      151    Napokon treba zdôrazniť, že cieľ odstrašenia, ktorý Komisia oprávnene sleduje pri stanovení výšky pokuty, má zabezpečiť dodržiavanie
         pravidiel hospodárskej súťaže stanovených Zmluvou zo strany podnikov pri uskutočňovaní ich aktivít v rámci Spoločenstva alebo
         EHP. Z toho vyplýva, že faktor odstrašenia, ktorý možno zahrnúť do výpočtu pokuty, sa určuje s ohľadom na mnohé skutočnosti,
         a nielen s ohľadom na osobitnú situáciu dotknutého podniku. Táto zásada platí najmä vtedy, keď Komisia určila „násobiteľ odstrašenia“,
         ktorý ovplyvňuje výšku pokuty uloženej podniku (pozri v tomto zmysle rozsudok Showa Denko/Komisia, už citovaný v bode 150
         vyššie, body 23 a 24).

      152    V tomto prípade Komisia skonštatovala, že v kategórii veľmi závažných porušení umožňuje rozpätie sankcií určiť výšku pokút
         v závislosti od veľkosti každého podniku na úrovni, ktorá im zabezpečí dostatočne odstrašujúcu povahu. Na základe celosvetových
         obratov dotknutých podnikov dosiahnutých počas roka 2005 Komisia zdôraznila, že existuje veľký rozdiel vo veľkosti medzi na
         jednej strane Kaučukom (obrat 2,718 miliardy eur) a Stomilom (obrat 38 miliónov eur) a na druhej strane ostatnými dotknutými
         podnikmi, predovšetkým Bayerom (obrat 27,383 miliárd eur), ktorý je prvým z veľkých podnikov, ktorých sa týka napadnuté rozhodnutie.
         Na tomto základe a vzhľadom na dané okolnosti sa Komisia domnievala, že v prípade Kaučuku a Stomilu sa nesmie použiť žiadny
         násobiteľ na účely odstrašenia, a že v prípade Bayeru je vhodný násobiteľ 1,5. Na tomto základe a vzhľadom na dané okolnosti
         Komisia napokon použila násobiteľ 1,75 v prípade Dow (obrat 37,221 miliardy eur), násobiteľ 2 v prípade EniChem (obrat 73,738
         miliardy eur) a násobiteľ 3 v prípade Shell (obrat 246,549 miliardy eur) (odôvodnenie č. 474 napadnutého rozhodnutia).

      153    Pokiaľ Dow svojimi tvrdeniami namieta porušenie zásady rovnosti zaobchádzania, treba uviesť, že z napadnutého rozhodnutia
         vyplýva, že násobitele na účely odstrašenia stanovené Komisiou boli určené v závislosti od relatívnej veľkosti dotknutých
         podnikov. Dow však nespochybňuje obraty, ktoré Komisia uviedla v napadnutom rozhodnutí. Predovšetkým nespochybňuje, že v roku
         2005 bol podnikom väčším ako Bayer a menším ako EniChem. Je teda logické a objektívne odôvodnené, že násobiteľ na účely odstrašenia
         zohľadnený pri výpočte pokút uložených Dow je väčší ako násobiteľ zohľadnený pri výpočte pokuty uloženej Bayeru a menší ako
         násobiteľ zohľadnený pri výpočte pokuty uloženej EniChem.

      154    Okrem toho treba zdôrazniť, že svetové obraty v roku 2005 boli 27,383 miliardy eur v prípade Bayeru a 37,221 miliardy eur
         v prípade Dow (teda o 35,93 % viac ako Bayer). Za týchto okolností skutočnosť, že násobiteľ vzťahujúci sa na pokuty Dow bol
         v porovnaní s násobiteľom zohľadneným pri určení výšky pokuty pre Bayer zvýšený o 16,66 % (1,75 v porovnaní s 1,5), nemôže
         predstavovať porušenie zásady rovnosti zaobchádzania. Komisia naopak mohla na tomto základe stanoviť v prípade Dow ešte vyšší
         násobiteľ. V ďalšom treba uviesť, že pokiaľ Dow svojimi tvrdeniami vyzýva Všeobecný súd, aby overil zákonnosť pokút stanovených
         pre veľké podniky, s ktorými Dow vykonáva porovnanie, predovšetkým pokiaľ ide o násobiteľ stanovený pre EniChem, z napadnutého
         rozhodnutia vyplýva, že násobiteľ stanovený pre Dow bol vypočítaný na základe násobiteľa stanoveného pre Bayer a nie na základe
         násobiteľov stanovených pre EniChem alebo Shell. Tvrdenia Dow sú preto v tejto súvislosti neúčinné. Treba navyše zdôrazniť,
         že Komisia disponuje pri určení výšky pokuty voľnou úvahou a že nie je povinná použiť presný matematický vzorec (pozri rozsudok
         Súdu prvého stupňa zo 4. júla 2006, Hoek Loos/Komisia, T‑304/02, Zb. s. II‑1887, bod 68 a citovanú judikatúru). V tomto prípade
         teda Komisia pri výbere násobiteľov, ktoré použila, zohľadnila rozdiel v ekonomickej sile dotknutých podnikov, pričom sa tým
         nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. septembra 2009, Akzo Nobel a i./Komisia, už
         citovaný v bode 131 vyššie, bod 155).

      155    Napokon, pokiaľ Dow svojimi tvrdeniami namieta porušenie zásady proporcionality, treba skonštatovať, že neuvádza žiaden dôkaz
         umožňujúci domnievať sa, že násobiteľ zohľadnený voči nemu je neprimeraný vzhľadom na závažnosť porušenia a sledovaný cieľ,
         ktorým je zabezpečiť pokutám odstrašujúcu úroveň.

      156    Vzhľadom na tieto skutočnosti musí byť ôsma časť tretieho žalobného dôvodu, ktorý uviedol Dow, zamietnutá ako nedôvodná.

      d)     O deviatej časti založenej na pochybení pri zvýšení súvisiacom s dĺžkou trvania porušenia
       Tvrdenia účastníkov konania
      157    V rámci deviatej časti tretieho žalobného dôvodu Dow pripomína, že Komisia pri výpočte zvýšenia súvisiaceho s dĺžku trvania
         porušenia zohľadnila skutočnosť, že mu počas prvých rokov porušenia nepatrili činnosti Shell týkajúce sa BK a BSK. Komisia
         tak vykonáva zvýšenie z dôvodu dlhodobého porušovania v rozsahu 50 % namiesto 60 % v prípade Dow Chemical a v rozsahu 40 %
         namiesto 50 % v prípade Dow Deutschland (odôvodnenia č. 479 a 480 napadnutého rozhodnutia).

      158    Dow sa však domnieva, že Komisia mala použiť ešte nižšie percentuálne sadzby. Vychádzajúc z toho, že každý rok porušovania
         je dôvodom pre 10 % zvýšenie a vzhľadom na to, že činnosť Dow spojená so „syntetickým kaučukom“ sa viac ako zdvojnásobila
         v dôsledku nadobudnutia činnosti Shell po približne troch rokoch, mala Komisia uplatniť v každom z dotknutých troch rokov
         5 % zníženie, teda celkové zníženie 15 %. Keďže za bežných okolností by Komisia mala zvýšiť pokutu Dow Chemical o 60 % a pokutu
         Dow Deutschland o 50 %, predstavuje vhodné zvýšenie z dôvodu dlhodobého porušovania 45 % pre Dow Chemical a 35 % pre Dow Deutschland.
         Pokuty, na ktorých zaplatenie boli zaviazaní Dow Chemical a Dow Deutschland, treba v dôsledku toho znížiť.

      159    Pokiaľ ide o tvrdenie Komisie obsiahnuté v jej písomných podaniach na Všeobecnom súde, podľa ktorého porovnala obraty Dow
         Chemical v rokoch 1998 a 2000, Dow sa domnieva, že toto porovnanie nezohľadňuje, že obrat dosiahnutý z činnosti Dow spojenej
         so „syntetickým kaučukom“ počas rokov 1999 a 2000 klesol. V dôsledku toho bolo zvýšenie obratu v roku 2000, ktoré vyplývalo
         z nadobudnutia činnosti Shell spojenej so „syntetickým kaučukom“, vyššie ako 30 % rozdiel medzi obratom v roku 1998 a obratom
         dosiahnutým v roku 2000. Dow v skutočnosti nadobudnutím činnosti Shell spojenej so „syntetickým kaučukom“ viac ako zdvojnásobil
         svoj obrat dosahovaný z relevantných tovarov. Dow odkazuje predovšetkým na obraty, ktoré z relevantných tovarov dosiahli Dow
         a Shell za rok 1998. Namiesto zvýšenia pokuty o 7 % za každý z prvých troch rokov porušenia, ako to Komisia uvádza vo svojich
         písomných podaniach, preto mala Komisia zvýšiť pokutu za každý z týchto rokov najviac o 5 %.

      160    Komisia navrhuje, aby deviata časť tretieho žalobného dôvodu bola zamietnutá. Tvrdí predovšetkým, že metóda použitá na zohľadnenie
         zmien štruktúry Dow je koherentná a logická.

       Posúdenie Všeobecným súdom
      161    V súlade s článkom 15 ods. 2 nariadenia č. 17 je dĺžka trvania porušenia jedným z faktorov, ktoré treba zohľadniť pri určení
         výšky pokuty ukladanej podnikom, ktoré sa dopustili porušenia pravidiel hospodárskej súťaže.

      162    Pokiaľ ide o dĺžku trvania porušenia, usmernenia rozlišujú medzi krátkodobými porušeniami (vo všeobecnosti v dĺžke trvania
         kratšej ako jeden rok), pre ktoré sa východisková suma stanovená podľa závažnosti nemôže zvyšovať, strednodobé porušenia (vo
         všeobecnosti v dĺžke trvania od jedného do piatich rokov), pre ktoré sa táto suma môže zvýšiť o 50 %, a dlhodobé porušenia
         (vo všeobecnosti v dĺžke trvania viac ako päť rokov), pre ktoré táto suma môže byť zvýšená o 10 % za každý rok (bod 1 B prvý
         odsek prvá a tretia zarážka usmernení).

      163    Ako bolo pripomenuté v bode 137 vyššie, v tomto prípade Komisia pri zvýšení vykonanom na účely zohľadnenia dĺžky trvania porušenia,
         zobrala do úvahy osobitnú situáciu súvisiacu s tým, že Dow v roku 1999 odkúpil od Shell činnosti týkajúce sa BK a BSK. Dow
         nespochybňuje metódu použitú Komisiou, ktorá mala zohľadniť túto osobitnú situáciu. Cieľom tvrdení Dow je v podstate preukázať,
         že táto osobitná situácia mala mať za následok nižšie zvýšenie vykonané na účely zohľadnenia dĺžky trvania porušenia. Aj keby
         však tvrdenia Dow bolo možné skutočne zohľadniť pri výpočte, ktorý urobila Komisia, tieto tvrdenia spočívajú na skutkových
         predpokladoch, ktoré sú buď neurčité, ba dokonca nesprávne, alebo nie sú podložené dôkaznými prostriedkami. Dow predovšetkým
         tvrdí, že jeho činnosť spojená so „syntetickým kaučukom“ sa po približne troch rokoch viac než zdvojnásobila ako dôsledok
         nadobudnutia činnosti Shell. Okrem toho, že toto tvrdenie nie je podložené žiadnym dôkazom, treba uviesť, že obrat Dow vzťahujúci
         sa na BK a BSK tak, ako vyplýva z napadnutého rozhodnutia, sa v rokoch 1998 až 2001 nezdvojnásobil. Tvrdenie Dow, že obrat
         dosiahnutý z činnosti Dow spojenej so „syntetickým kaučukom“ počas rokov 1999 a 2000 klesol, navyše nie je podložené žiadnym
         dôkazným prostriedkom.

      164    Za týchto okolností nemôžu tvrdenia Dow spochybniť zákonnosť napadnutého rozhodnutia v tejto súvislosti.

      165    Vzhľadom na tieto skutočnosti musí byť deviata časť tretieho žalobného dôvodu, ktorý uviedol Dow, zamietnutá ako nedôvodná
         a v dôsledku toho musí byť tretí žalobný dôvod zamietnutý v celom rozsahu.

      166    Zo všetkých týchto dôvodov vyplýva, že treba vyhovieť druhému žalobnému dôvodu a v dôsledku toho zrušiť článok 1 napadnutého
         rozhodnutia v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje účasť Dow Deutschland na danom porušení od 1. júla 1996 namiesto od 2. septembra
         1996, a zamietnuť v zostávajúcej časti návrhy na čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia.

      B –  O návrhoch na úpravu výšky pokuty
      167    V rozsahu, v akom sú žalobné dôvody, ktoré uplatňuje Dow, uvádzané na podporu jeho návrhov na úpravu výšky pokuty, treba uviesť,
         že pokiaľ ide o druhý žalobný dôvod, ktorému treba vyhovieť, nie je namieste upraviť výšku pokuty, keďže pochybenie, ktorého
         sa dopustila Komisia, nemôže mať vplyv na zvýšenie vykonané s cieľom zohľadniť dĺžku trvania porušenia, ako to Dow napokon
         uznal na pojednávaní.

      168    Pokiaľ ide o ostatné žalobné dôvody, ktoré Dow uvádza, stačí skonštatovať, že ako vyplýva z vyššie uvedeného, tieto dôvody
         sú nedôvodné a v dôsledku toho nemôžu viesť k zníženiu pokuty.

      169    V dôsledku toho treba zamietnuť návrhy na úpravu výšky pokuty.

       O trovách
      170    Podľa článku 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť
         trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Podľa odseku 3 prvého pododseku toho istého ustanovenia môže Všeobecný
         súd rozdeliť náhradu trov konania, ak účastníci konania mali úspech len v časti predmetu konania.

      171    Keďže žaloba sa v podstatnej časti zamieta, Všeobecný súd spravodlivo posúdi okolnosti veci, keď rozhodne, že žalobcovia znášajú
         svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť deväť desatín trov konania Komisie, a že Komisia znáša jednu desatinu svojich
         vlastných trov konania.

      172    Pokiaľ ide o návrh žalobcov, aby bola Komisia zaviazaná na úhradu výdavkov, ktoré vynaložili na zriadenie bankovej záruky
         zabezpečujúcej pokutu, ktorá im bola uložená, treba sa domnievať, že tieto výdavky nie sú výdavkami, ktoré účastníci konania
         nutne vynaložili na účely konania a preto nepatria k trovám konania, ktoré sa nahradzujú v zmysle článku 91 rokovacieho poriadku.
         Návrh žalobcov v tejto súvislosti je preto neprípustný.

      Z týchto dôvodov
      VŠEOBECNÝ SÚD (prvá komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Článok 1 písm. b) rozhodnutia Komisie K(2006) 5700 v konečnom znení z 29. novembra 2006 týkajúceho sa konania o uplatnení
            článku 81 [ES] a článku 53 Dohody EHP (vec COMP/F/38.638 – Butadiénový kaučuk a butadiénstyrénový kaučuk vyrábaný emulznou
            polymerizáciou) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje účasť Dow Deutschland Inc. na danom porušení od 1. júla 1996
            do 27. novembra 2001 namiesto od 2. septembra 1996 do 27. novembra 2001.
      2.      V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
      3.      The Dow Chemical Company, Dow Deutschland, Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH a Dow Europe GmbH znášajú svoje vlastné
            trovy konania a sú povinní nahradiť deväť desatín trov konania vynaložených Európskou komisiou.
      4.      Komisia znáša jednu desatinu svojich vlastných trov konania.

               Dehousse

               Wiszniewska-Białecka

               Wahl

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 13. júla 2011.
      Podpisy
      Obsah

      Okolnosti predchádzajúce sporu
      Konanie a návrhy účastníkov konania
      Právny stav
      A –  O návrhoch na čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia
      1.  O prvom dôvode založenom na protiprávnom pripísaní porušenia Dow Chemical
      a)  O prvej časti založenej na použití nesprávneho kritéria pripísateľnosti porušenia materskej spoločnosti
      b)  O druhej časti založenej na tom, že Dow Chemical vyvrátil domnienku, ktorá sa na neho vzťahovala
      Tvrdenia účastníkov konania
      Posúdenie Všeobecným súdom
      c)  O tretej časti založenej na pochybení pri výkone voľnej úvahy Komisie a na nedostatku odôvodnenia
      Tvrdenia účastníkov konania
      Posúdenie Všeobecným súdom
      2.  O druhom dôvode založenom na nesprávnom určení dĺžky trvania účasti Dow Deutschland na porušení
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      Tvrdenia Dow
      Tvrdenia Komisie
      b)  Posúdenie Všeobecným súdom
      3.  O treťom dôvode založenom na nesprávnom určení výšky pokút uložených žalobcom
      a)  O prvej časti založenej na nesprávnom určení závažnosti porušenia
      Tvrdenia účastníkov konania
      Posúdenie Všeobecným súdom
      b)  O druhej až šiestej časti založených na nesprávnom diferencovanom zaobchádzaní so základnými sumami pokút
      Tvrdenia účastníkov konania
      Posúdenie Všeobecným súdom
      –  O druhej až štvrtej časti tretieho dôvodu
      –  O piatej časti tretieho dôvodu uvádzanej subsidiárne
      –  O šiestej časti tretieho dôvodu
      c)  O siedmej a ôsmej časti založených na protiprávnom uplatnení násobiteľa na účely odstrašenia
      Tvrdenia účastníkov konania
      Posúdenie Všeobecným súdom
      d)  O deviatej časti založenej na pochybení pri zvýšení súvisiacom s dĺžkou trvania porušenia
      Tvrdenia účastníkov konania
      Posúdenie Všeobecným súdom
      B –  O návrhoch na úpravu výšky pokuty
      O trovách
      * Jazyk konania: angličtina.