title: Vec C-419/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 23. januára 2019 – Deza, a.s./Európska chemická agentúra, Dánske kráľovstvo, Holandské kráľovstvo, Švédske kráľovstvo, Nórske kráľovstvo (Odvolanie — Nariadenie (ES) č. 1907/2006 (nariadenie REACH) — Príloha XIV — Stanovenie zoznamu látok podliehajúcich autorizácii — Zahrnutie do zoznamu látok identifikovaných na účely zahrnutia do prílohy XIV — Aktualizácia zápisu látky bis(2-éthylhexyle)-ftalát (DEHP) na zozname — Nesprávny výklad a nesprávne uplatnenie nariadenia REACH a zásady právnej istoty — Skreslenie skutkových okolností a dôkazov — Rozsah preskúmania)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/12

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 23. januára 2019 – Deza, a.s./Európska chemická agentúra, Dánske kráľovstvo, Holandské kráľovstvo, Švédske kráľovstvo, Nórske kráľovstvo
      (Vec C-419/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Nariadenie (ES) č. 1907/2006 (nariadenie REACH) - Príloha XIV - Stanovenie zoznamu látok podliehajúcich autorizácii - Zahrnutie do zoznamu látok identifikovaných na účely zahrnutia do prílohy XIV - Aktualizácia zápisu látky bis(2-éthylhexyle)-ftalát (DEHP) na zozname - Nesprávny výklad a nesprávne uplatnenie nariadenia REACH a zásady právnej istoty - Skreslenie skutkových okolností a dôkazov - Rozsah preskúmania))
      (2019/C 93/15)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Deza, a.s. (v zastúpení: P. Dejl, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Európska chemická agentúra (ECHA) (v zastúpení: W. Broere, N. Herbatschek a M. Heikkilä, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Procházka a M. Mašková, advokáti), Dánske kráľovstvo (v zastúpení: J. Nymann-Lindegren a M. Wolff, splnomocnení zástupcovia), Holandské kráľovstvo, Švédske kráľovstvo (v zastúpení: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev a L. Zettergren, splnomocnené zástupkyne), Nórske kráľovstvo

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Deza, a.s., znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska chemická agentúra (ECHA).

                  3.

                  Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 293, 4.9.2017.


title: Vec C-477/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 24. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep – Holandsko) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/D. Balandin, I. Lukachenko, Holiday on Ice Services BV (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sociálne zabezpečenie — Nariadenie (EÚ) č. 1231/2010 — Uplatniteľná právna úprava — Osvedčenie A 1 — Článok 1 — Rozšírenie udeľovania osvedčenia A 1 na štátnych príslušníkov tretích krajín s riadnym pobytom na území členského štátu — Riadny pobyt — Pojem)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/14

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 24. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep – Holandsko) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/D. Balandin, I. Lukachenko, Holiday on Ice Services BV
      (Vec C-477/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálne zabezpečenie - Nariadenie (EÚ) č. 1231/2010 - Uplatniteľná právna úprava - Osvedčenie A 1 - Článok 1 - Rozšírenie udeľovania osvedčenia A 1 na štátnych príslušníkov tretích krajín s riadnym pobytom na území členského štátu - Riadny pobyt - Pojem))
      (2019/C 93/17)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Centrale Raad van Beroep

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Odporcovia: D. Balandin, I. Lukachenko, Holiday on Ice Services BV

         Výrok rozsudku

      Článok 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1231/2010 z 24. novembra 2010, ktorým sa rozširuje nariadenie (ES) č. 883/2004 a nariadenie (ES) č. 987/2009 na štátnych príslušníkov tretích krajín, na ktorých sa tieto nariadenia doteraz nevzťahovali výhradne z dôvodu ich štátnej príslušnosti, sa má vykladať v tom zmysle, že štátni príslušníci tretích krajín ako v konaní vo veci samej, ktorí prechodne bývajú a pracujú v rôznych členských štátoch v službách zamestnávateľa so sídlom v jednom členskom štáte, sa na účely určenia, akej právnej úprave sociálneho zabezpečenia podliehajú, keď sa legálne zdržiavajú a pracujú na území členských štátov, môžu dovolávať pravidiel koordinácie stanovených nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia (ES) č. 883/2004.

         (1)  Ú. v. EÚ C 357, 23.10.2017.


title: Vec C-496/17: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf – Nemecko) – Deutsche Post AG/Hauptzollamt Köln (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Colná únia — Colný kódex Únie — Článok 39 — Status schváleného hospodárskeho subjektu — Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/2447 — Článok 24 ods. 1 druhý pododsek — Žiadateľ, ktorý nie je fyzickou osobou — Dotazník — Zhromažďovanie osobných údajov — Smernica 95/46/ES — Články 6 a 7 — Nariadenie (EÚ) 2016/679 — Články 5 a 6 — Spracovávanie osobných údajov)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/14

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf – Nemecko) – Deutsche Post AG/Hauptzollamt Köln
      (Vec C-496/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Colná únia - Colný kódex Únie - Článok 39 - Status schváleného hospodárskeho subjektu - Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/2447 - Článok 24 ods. 1 druhý pododsek - Žiadateľ, ktorý nie je fyzickou osobou - Dotazník - Zhromažďovanie osobných údajov - Smernica 95/46/ES - Články 6 a 7 - Nariadenie (EÚ) 2016/679 - Články 5 a 6 - Spracovávanie osobných údajov))
      (2019/C 93/18)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Deutsche Post AG

         Žalovaný: Hauptzollamt Köln

         Výrok rozsudku

      Článok 24 ods. 1 druhý pododsek vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2015/2447 z 24. novembra 2015, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá vykonávania určitých ustanovení nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Únie, sa v súvislosti so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov a nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov), má vykladať v tom zmysle, že colné orgány môžu od žiadateľa o udelenie statusu schváleného hospodárskeho subjektu požadovať, aby im oznámil daňové identifikačné čísla pridelené na účely výberu dane z príjmu len so zreteľom na fyzické osoby, ktoré sú poverené vedením žiadateľa alebo vykonávajú kontrolu nad jeho riadením, a tie, ktoré sú zodpovedné za colné záležitosti žiadateľa, ako aj kontaktné údaje daňových úradov príslušných v súvislosti so všetkými týmito osobami, za predpokladu, že tieto údaje umožňujú uvedeným orgánom získať informácie o závažných alebo opakovaných porušeniach colných predpisov alebo daňových pravidiel alebo o závažných trestných činoch, ktorých sa tieto fyzické osoby dopustili v súvislosti so svojou hospodárskou činnosťou.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec C-639/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 17. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – SIA „KPMG Baltics“ konajúca ako správca konkurznej podstaty spoločnosti AS „Latvijas Krājbanka“/SIA „Ķipars AI“ (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Konečné zúčtovanie v platobných systémoch a zúčtovacích systémoch cenných papierov — Smernica 98/26/ES — Pôsobnosť — Pojem „prevodný príkaz“ — Platobný príkaz adresovaný majiteľom bežného účtu úverovej inštitúcii, ktorá bola neskôr vyhlásenú za nesolventnú)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/15

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 17. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – SIA „KPMG Baltics“ konajúca ako správca konkurznej podstaty spoločnosti AS „Latvijas Krājbanka“/SIA „Ķipars AI“
      (Vec C-639/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Konečné zúčtovanie v platobných systémoch a zúčtovacích systémoch cenných papierov - Smernica 98/26/ES - Pôsobnosť - Pojem „prevodný príkaz“ - Platobný príkaz adresovaný majiteľom bežného účtu úverovej inštitúcii, ktorá bola neskôr vyhlásenú za nesolventnú))
      (2019/C 93/19)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Augstākā tiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku: SIA „KPMG Baltics“ konajúca ako správca konkurznej podstaty spoločnosti AS „Latvijas Krājbanka“

         Odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku: SIA „Ķipars AI“

         Výrok rozsudku

      Taký platobný príkaz, o aký ide vo veci samej, ktorý bol adresovaný majiteľom bežného účtu úverovej inštitúcii a ktorý sa týka prevodu finančných prostriedkov do inej úverovej inštitúcie, nespadá pod pojem „prevodný príkaz“ v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/26/ES z 19. mája 1998 o konečnom zúčtovaní v platobných systémoch a zúčtovacích systémoch cenných papierov, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/44/ES zo 6. mája 2009, a teda ani do jej pôsobnosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 52, 12.2.2018.


title: Vec C-698/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 23. januára 2019 – Toni Klement/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (Odvolanie — Ochranná známka Európskej únie — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 15 ods. 1 — Návrh na výmaz ochrannej známky — Trojrozmerná ochranná známka zobrazujúca tvar rúry — Riadne používanie ochrannej známky — Odôvodnenie)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/17

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 23. januára 2019 – Toni Klement/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
      (Vec C-698/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Ochranná známka Európskej únie - Nariadenie (ES) č. 207/2009 - Článok 15 ods. 1 - Návrh na výmaz ochrannej známky - Trojrozmerná ochranná známka zobrazujúca tvar rúry - Riadne používanie ochrannej známky - Odôvodnenie))
      (2019/C 93/21)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Toni Klement (v zastúpení: J. Weiser, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (v zastúpení: D. Hanf, D. Botis a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Toni Klement je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 134, 16.4.2018.


title: Vec C-74/18: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 17. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus – Fínsko) – Konanie začaté na návrh A Ltd (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2009/138/ES — Začatie a vykonávanie poistenia a zaistenia — Článok 13 bod 13 — Pojem „členský štát, v ktorom je umiestnené riziko“ — Spoločnosť so sídlom v jednom členskom štáte, ktorá poskytuje poisťovacie služby týkajúce sa zmluvných rizík spojených so zmenami spoločností v inom členskom štáte — Článok 157 — Členský štát vyberajúci daň z poistného)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/17

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 17. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus – Fínsko) – Konanie začaté na návrh A Ltd
      (Vec C-74/18) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2009/138/ES - Začatie a vykonávanie poistenia a zaistenia - Článok 13 bod 13 - Pojem „členský štát, v ktorom je umiestnené riziko“ - Spoločnosť so sídlom v jednom členskom štáte, ktorá poskytuje poisťovacie služby týkajúce sa zmluvných rizík spojených so zmenami spoločností v inom členskom štáte - Článok 157 - Členský štát vyberajúci daň z poistného))
      (2019/C 93/22)
      Jazyk konania: fínčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      A Ltd

         za účasti: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Výrok rozsudku

      Článok 157 ods. 1 prvý pododsek smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II), zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2013/58/EÚ z 11. decembra 2013, v spojení s článkom 13 bodom 13 uvedenej smernice 2009/138 sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade, že poisťovňa so sídlom na území členského štátu ponúka poistné krytie zmluvných rizík spojených s hodnotou akcií a primeranou kúpnou cenou, ktorú zaplatil nadobúdateľ pri nadobudnutí podniku, sa na poistnú zmluvu uzavretú v tomto rámci vzťahujú výlučne nepriame dane a obdobné poplatky z poistného v členskom štáte, v ktorom je usadený poistník.

         (1)  Ú. v. EÚ C 142, 23.4.2018.


title: Vec C-551/18: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie – Belgicko) – výkon európskeho zatykača vydaného na IK (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Naliehavé prejudiciálne konanie — Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Európsky zatykač a postupy odovzdávania osôb medzi členskými štátmi — Európsky zatykač vydaný na účely výkonu trestu odňatia slobody — Obsah a forma — Článok 8 ods. 1 písm. f) — Chýbajúci údaj o doplňujúcom treste — Platnosť — Dôsledky — Vplyv na väzbu)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/18

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie – Belgicko) – výkon európskeho zatykača vydaného na IK
      (Vec C-551/18) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Naliehavé prejudiciálne konanie - Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Európsky zatykač a postupy odovzdávania osôb medzi členskými štátmi - Európsky zatykač vydaný na účely výkonu trestu odňatia slobody - Obsah a forma - Článok 8 ods. 1 písm. f) - Chýbajúci údaj o doplňujúcom treste - Platnosť - Dôsledky - Vplyv na väzbu))
      (2019/C 93/24)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hof van Cassatie

         Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

      IK

         Výrok rozsudku

      Článok 8 ods. 1 písm. f) rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že v európskom zatykači, na základe ktorého došlo k odovzdaniu dotknutej osoby, nebol uvedený doplňujúci trest dohľadu uložený tejto osobe za ten istý trestný čin tým istým súdnym rozhodnutím, ktorým bolo rozhodnuté o hlavnom treste odňatia slobody, nebráni tomu, aby za okolností vo veci samej výkon tohto doplňujúceho trestu viedol po skončení hlavného trestu a po formálnom rozhodnutí prijatom na tento účel zo strany vnútroštátneho súdu príslušného vo veciach výkonu trestov k pozbaveniu osobnej slobody.

         (1)  Ú. v. EÚ C 16, 14.1.2019.


title: Vec C-292/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Kassel Zweigstelle Hofgeismar (Nemecko) 27. apríla 2018 – Petra Breyer, Heiko Breyer/Sundair GmbH

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Kassel Zweigstelle Hofgeismar (Nemecko) 27. apríla 2018 – Petra Breyer, Heiko Breyer/Sundair GmbH
      (Vec C-292/18)
      (2019/C 93/25)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Kassel Zweigstelle Hofgeismar

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Petra Breyer, Heiko Breyer

         Žalovaná: Sundair GmbH
      Uznesením zo 6. decembra 2018 rozhodol Súdny dvor takto:
      Článok 3 ods. 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, v spojení s článkom 2 písm. a) tohto nariadenia, sa má vykladať v tom zmysle, že na podnik, akým je podnik vo veci samej, ktorý požiadal o udelenie prevádzkovej licencie, ktorá mu však ešte nebola udelená v čase zamýšľaného vykonania plánovaných letov, sa nemôže vzťahovať pôsobnosť tohto nariadenia, takže príslušní cestujúci nemajú právo na náhradu škody na základe článku 5 ods. 1 písm. c) a článku 7 ods. 1 toho istého nariadenia.


title: Vec C-308/18 P: Odvolanie podané 7. mája 2018: Schniga GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 23. februára 2018 vo veci T-445/16, Schinga GmbH/Gemeinschaftliches Sortenamt (CPVO)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/19

      Odvolanie podané 7. mája 2018: Schniga GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 23. februára 2018 vo veci T-445/16, Schinga GmbH/Gemeinschaftliches Sortenamt (CPVO)
      (Vec C-308/18 P)
      (2019/C 93/26)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Schniga GmbH (v zastúpení: G. Würtenberger, R. Kunze a T. Wittmann, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastník konania: Gemeinschaftliches Sortenamt (CPVO)
      Súdny dvor Európskej únie (desiata komora) svojím uznesením z 8. novembra 2018 odvolanie zamietol ako zjavne nedôvodné a rozhodol, že odvolateľka znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-444/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakúsko) 6. júla 2018 – Fluctus s.r.o. a i.

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakúsko) 6. júla 2018 – Fluctus s.r.o. a i.
      (Vec C-444/18)
      (2019/C 93/27)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Sťažovatelia: Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., SD

         Žalovaný správny orgán: Landespolizeidirektion Steiermark

         Za účasti: Finanzpolizei
      Súdny dvor (siedma komora) uznesením z 9. januára 2019 rozhodol:
      Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozhodnutím Landesverwaltungsgericht Steiermark (Správny súd spolkovej krajiny Štajersko, Rakúsko) z 2. júla 2018 je zjavne neprístupný.


title: Vec C-553/18 P: Odvolanie podané 29. augusta 2018: Lion’s Head Global Partners LLP proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) zo 14. júna 2018 vo veci T-294/17, Lion’s Head Global Partners LLP/EUIPO

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/20

      Odvolanie podané 29. augusta 2018: Lion’s Head Global Partners LLP proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) zo 14. júna 2018 vo veci T-294/17, Lion’s Head Global Partners LLP/EUIPO
      (Vec C-553/18 P)
      (2019/C 93/29)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ’a: Lion’s Head Global Partners LLP (v zastúpení: R. Nöske, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Uznesením z 15. januára 2019 Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


title: Vec C-554/18 P: Odvolanie podané 29. augusta 2018: Lion’s Head Global Partners LLP proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) zo 14. júna 2018 vo veci T-310/17, Lion’s Head Global Partners LLP/EUIPO

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/21

      Odvolanie podané 29. augusta 2018: Lion’s Head Global Partners LLP proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) zo 14. júna 2018 vo veci T-310/17, Lion’s Head Global Partners LLP/EUIPO
      (Vec C-554/18 P)
      (2019/C 93/30)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Lion’s Head Global Partners LLP (v zastúpení: R. Nöske, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Uznesením z 15. januára 2019 Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


title: Vec C-608/18 P: Odvolanie podané 24. septembra 2018: Cyperská republika proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 13. júla 2018 vo veci T-825/16, Cyperská republika/EUIPO

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/21

      Odvolanie podané 24. septembra 2018: Cyperská republika proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 13. júla 2018 vo veci T-825/16, Cyperská republika/EUIPO
      (Vec C-608/18 P)
      (2019/C 93/31)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Cyperská republika (v zastúpení: S. Malynicz QC, Barrister, V. Marsland, solicitor)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Papouis Dairies Ltd.

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  vyhlásil, že odvolanie proti rozsudku Všeobecného súdu vo veci T-825/16, Cyperská republika/EUIPO, je prípustné, a vyhovel návrhu na zrušenie,

                  —

                  rozhodol, že Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo a vedľajší účastník konania znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania vynaložené odvolateľkou.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Po prvé, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď konštatoval, že odvolací senát postupoval správne, keď na posudzovanú vec uplatnil závery, ktoré Všeobecný súd vykonal skorších rozsudkoch v spojených veciach T-292/14 a T-293/14 (XAΛΛOYMI a HALLOUMI) a vo veci T-534/10 (HELLIM). Tieto veci sa netýkali certifikačných ochranných známok, ale iných druhov ochranných známok, a to síce bežných ochranných známok EÚ, resp. kolektívnych ochranných známok. Hlavnou funkciou takýchto ochranných známok je slúžiť ako ukazovateľ obchodného pôvodu určitého tovaru (v prípade kolektívnej ochrannej známky ide o viacero obchodníkov prepojených na základe členstva v určitom združení). Hlavnou funkciou certifikačných známok oproti tomu nie je slúžiť ako ukazovateľ pôvodu, ale odlíšiť určitú triedu výrobkov, konkrétne výrobkov, ktoré sú certifikované v tom zmysle, že zodpovedajú predpisom týkajúcim sa povoleného užívania certifikačnej ochrannej známky HALLOUMI a že bolo povolené, aby boli vyrábané v súlade s týmito predpismi. V týchto skorších rozsudkoch Všeobecný súd sa okrem toho relevantná verejnosť líšila od relevantnej verejnosti v posudzovanom prípade.
      Po druhé, Všeobecný súd nesprávne konštatoval, že staršia národná ochranná známka – v tomto prípade národná certifikačná ochranná známka – vôbec nemá rozlišovaciu spôsobilosť, ktorá by umožňovala odlíšiť výrobky, ktoré sú certifikované, od výrobkov, ktoré certifikované nie sú; nesprávne rozhodol, že ochranná známka je opisná a druhová; zasiahol do vnútroštátnej ochrany národnej ochrannej známky a nesprávne spochybnil platnosť uvedenej ochrannej známky v rámci námietkového konania na EUIPO.
      Po tretie, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia pri porovnaní ochranných známok a pri posúdení nebezpečenstva zámeny. K týmto otázkam pristupoval nesprávne, a to tak, ako keby bola staršia ochranná známka skôr certifikačnou ochrannou známkou než ochrannou známkou, ktorá je ukazovateľom pôvodu. Staršej ochrannej známke, ako certifikačnej ochrannej známke, t. j. známke, ktorá odlišuje tovar, ktorý zodpovedá štandardom certifikačnej známky a ktorý naozaj vyrobili výrobcovia, ktorí získali povolenie od držiteľa certifikačnej ochrannej známky, nepriznal žiadnu rozlišovaciu spôsobilosť. Všeobecný súd takisto neposúdil, ako sa certifikačné ochranné známky obvykle využívajú (t. j. vždy spoločne s rozlišujúcim menom, ochrannou známkou alebo logom). Nezaoberal sa zmyslom a významom spornej ochrannej známky EÚ, najmä neposúdil, či má prvok „HALLOUMI“ samostatnú rozlišovaciu spôsobilosť v rámci neskoršej ochrannej známky ako označenia, z ktorého v rozpore so skutočnosťou vyplýva, že výrobky, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka EÚ, sú certifikované.
      Po štvrté, Všeobecný súd sa nezaoberal vnútroštátnymi ustanoveniami a judikatúrou týkajúcou sa rozsahu a účinkov národných certifikačných ochranných známok. Podmienky a podrobnosti uvedené v právnych predpisoch členských štátov týkajúcich sa certifikačných známok neboli harmonizované na základe smerníc o ochranných známkach 89/104 (1) alebo 2008/95 (2); nariadenie o ochrannej známke EÚ napriek tomu stanovuje, že také národné ochranné známky môžu byť základom pre staršie práva, ktoré bránia zápisu ochranných známok EÚ. Takéto práva by mali byť posudzované vo svetle vnútroštátnej judikatúry a vnútroštátnych ustanovení analogicky s rôznymi vnútroštátnymi právami podľa článku 8 ods. 4 nariadenia o ochrannej známke EÚ (ktoré tiež nie sú harmonizované a čo do povahy, rozsahu a účinkov, sa v jednotlivých členských štátoch veľmi líšia).

         (1)  Prvá smernica Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. EÚ, L 299, 2008, s. 25).


title: Vec C-609/18 P: Odvolanie podané 24. septembra 2018: Cyperská republika proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z13. júla 2018 vo veci T-847/16, Cyperská republika/EUIPO

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/22

      Odvolanie podané 24. septembra 2018: Cyperská republika proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z13. júla 2018 vo veci T-847/16, Cyperská republika/EUIPO
      (Vec C-609/18 P)
      (2019/C 93/32)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Cyperská republika (v zastúpení: S. Malynicz QC, Barrister, V. Marsland, solicitor)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Pancyprian Organisation of Cattle Farmers (P.O.C.F) Public Ltd.

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  vyhlásil, že odvolanie proti rozsudku Všeobecného súdu vo veci T-847/16, Cyperská republika/EUIPO, je prípustné, a vyhovel návrhu na zrušenie,

                  —

                  rozhodol, že Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo a vedľajší účastník konania znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania vynaložené odvolateľkou.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Po prvé, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď konštatoval, že odvolací senát postupoval správne, keď na posudzovanú vec uplatnil závery, ktoré Všeobecný súd vykonal skorších rozsudkoch v spojených veciach T-292/14 a T-293/14 (XAΛΛOYMI a HALLOUMI) a vo veci T-534/10 (HELLIM). Tieto veci sa netýkali certifikačných ochranných známok, ale iných druhov ochranných známok, a to síce bežných ochranných známok EÚ, resp. kolektívnych ochranných známok. Hlavnou funkciou takýchto ochranných známok je slúžiť ako ukazovateľ obchodného pôvodu určitého tovaru (v prípade kolektívnej ochrannej známky ide o viacero obchodníkov prepojených na základe členstva v určitom združení). Hlavnou funkciou certifikačných známok oproti tomu nie je slúžiť ako ukazovateľ pôvodu, ale odlíšiť určitú triedu výrobkov, konkrétne výrobkov, ktoré sú certifikované v tom zmysle, že zodpovedajú predpisom týkajúcim sa povoleného užívania certifikačnej ochrannej známky HALLOUMI a že bolo povolené, aby boli vyrábané v súlade s týmito predpismi. V týchto skorších rozsudkoch Všeobecný súd sa okrem toho relevantná verejnosť líšila od relevantnej verejnosti v posudzovanom prípade.
      Po druhé, Všeobecný súd nesprávne konštatoval, že staršia národná ochranná známka – v tomto prípade národná certifikačná ochranná známka – vôbec nemá rozlišovaciu spôsobilosť, ktorá by umožňovala odlíšiť výrobky, ktoré sú certifikované, od výrobkov, ktoré certifikované nie sú; nesprávne rozhodol, že ochranná známka je opisná a druhová; zasiahol do vnútroštátnej ochrany národnej ochrannej známky a nesprávne spochybnil platnosť uvedenej ochrannej známky v rámci námietkového konania na EUIPO.
      Po tretie, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia pri porovnaní ochranných známok a pri posúdení nebezpečenstva zámeny. K týmto otázkam pristupoval nesprávne, a to tak, ako keby bola staršia ochranná známka skôr certifikačnou ochrannou známkou než ochrannou známkou, ktorá je ukazovateľom pôvodu. Staršej ochrannej známke, ako certifikačnej ochrannej známke, t. j. známke, ktorá odlišuje tovar, ktorý zodpovedá štandardom certifikačnej známky a ktorý naozaj vyrobili výrobcovia, ktorí získali povolenie od držiteľa certifikačnej ochrannej známky, nepriznal žiadnu rozlišovaciu spôsobilosť. Všeobecný súd takisto neposúdil, ako sa certifikačné ochranné známky obvykle využívajú (t. j. vždy spoločne s rozlišujúcim menom, ochrannou známkou alebo logom). Nezaoberal sa zmyslom a významom spornej ochrannej známky EÚ, najmä neposúdil, či má prvok „HALLOUMI“ samostatnú rozlišovaciu spôsobilosť v rámci neskoršej ochrannej známky ako označenia, z ktorého v rozpore so skutočnosťou vyplýva, že výrobky, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka EÚ, sú certifikované.
      Po štvrté, Všeobecný súd sa nezaoberal vnútroštátnymi ustanoveniami a judikatúrou týkajúcou sa rozsahu a účinkov národných certifikačných ochranných známok. Podmienky a podrobnosti uvedené v právnych predpisoch členských štátov týkajúcich sa certifikačných známok neboli harmonizované na základe smerníc o ochranných známkach 89/104 (1) alebo 2008/95 (2); nariadenie o ochrannej známke EÚ napriek tomu stanovuje, že také národné ochranné známky môžu byť základom pre staršie práva, ktoré bránia zápisu ochranných známok EÚ. Takéto práva by mali byť posudzované vo svetle vnútroštátnej judikatúry a vnútroštátnych ustanovení analogicky s rôznymi vnútroštátnymi právami podľa článku 8 ods. 4 nariadenia o ochrannej známke EÚ (ktoré tiež nie sú harmonizované a čo do povahy, rozsahu a účinkov, sa v jednotlivých členských štátoch veľmi líšia).

         (1)  Prvá smernica Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. EÚ, L 299, 2008, s. 25).


title: Vec C-612/18 P: Odvolanie podané 25. septembra 2018: ClientEarth proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 11. júla 2018 vo veci T-644/16, ClientEarth/Komisia

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/23

      Odvolanie podané 25. septembra 2018: ClientEarth proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 11. júla 2018 vo veci T-644/16, ClientEarth/Komisia
      (Vec C-612/18 P)
      (2019/C 93/33)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: ClientEarth (v zastúpení: O. W. Brouwer, advocaat, N. Frey, solicitor, E. N. M. Raedts, advocaat)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 11. júla 2018 vo veci T-644/16 (ďalej len „napadnutý rozsudok“) a vrátil vec Všeobecnému súdu na opätovné posúdenie,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod založený na tom, že v napadnutom rozsudku došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu a vadám konania v súvislosti s tvrdením, že sprístupnením dokumentov sa nemôže oslabiť vyjednávacia pozícia Komisie (body 34 – 51 napadnutého rozsudku), a to:

                  —

                  rozšírením výnimky na dokumenty, ktoré nie sú konkrétne späté so zamýšľanou medzinárodnou dohodou,

                  —

                  použitím výnimky týkajúcej sa medzinárodných vzťahov, bez vysvetlenia toho, ako môže sprístupnenie konkrétne a reálne ohroziť medzinárodné vzťahy,

                  —

                  nahradením odôvodnenia týkajúceho sa právneho preskúmania obsiahnutého v požadovaných dokumentoch a

                  —

                  skreslením dôkazov o stave vyjednávaní v čase vydania sporného rozhodnutia.

            Druhý odvolací dôvod založený na tom, že v napadnutom rozsudku došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu s ohľadom na tvrdenie uvedené v žalobe, že by neboli ohrozené strategické ciele Európskej únie (body 52 a 53 napadnutého rozsudku).
      Tretí odvolací dôvod založený na tom, že v odôvodnení napadnutého rozsudku došlo k vadám konania a nesprávnemu právnemu posúdeniu, pokiaľ ide o tvrdenie uvedené v žalobe, že zverejnenie požadovaných dokumentov neohrozuje verejný záujem v rovine medzinárodných vzťahov, ale naopak mu napomáha (body 54 – 58 napadnutého rozsudku).
      Štvrtý odvolací dôvod založený na tom, že v odôvodnení napadnutého rozsudku došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu a vadám konania, pokiaľ ide o tvrdenie uvedené v žalobe, že nesprístupnenie počas „prebiehajúcich rokovaní“ v skutočnosti znamená nesprístupnenie po neobmedzenú dobu (body 59 – 67 napadnutého rozsudku).
      Piaty odvolací dôvod založený na tom, že v odôvodnení napadnutého rozsudku došlo ku skresleniu tvrdení predložených Všeobecnému súdu, pokiaľ ide o tvrdenie Komisie, že podľa nariadenia nie je možné sprístupniť dokumenty, kým nebude známy postoj Súdneho dvora“ (body 68 – 69 napadnutého rozsudku).
      Šiesty odvolací dôvod založený na tom, že v odôvodnení napadnutého rozsudku došlo k vadám konania s ohľadom na siedme tvrdenie uvedené v žalobe, podľa ktorého sprístupnenie nemôže závisieť od rovnocennej povinnosti transparentnosti obchodných partnerov (body 72 – 74 napadnutého rozsudku).
      Siedmy odvolací dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení v dôsledku porušenia článku 4 ods. 6 nariadenia 1049/2001 (1) pri posudzovaní možnosti čiastočného sprístupnenia (body 79 – 90 napadnutého rozsudku).

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).


title: Vec C-726/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Taliansko) 22. novembra 2018 – FW, GY/U.T.G. – Prefettura di Lucca

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Taliansko) 22. novembra 2018 – FW, GY/U.T.G. – Prefettura di Lucca
      (Vec C-726/18)
      (2019/C 93/34)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: FW, GY

         Žalovaný: U.T.G. – Prefettura di Lucca

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni článok 20 ods. 4 smernice (1) výkladu článku 23 legislatívneho dekrétu 142/2015, v tom zmysle, že aj konanie v rozpore so všeobecnými právnymi predpismi, ktoré sa konkrétne neuvádzajú vo vnútornom poriadku pobytových táborov, môže predstavovať závažné porušenie vnútorného poriadku, pokiaľ môže mať dotknuté konanie vplyv na riadne spolužitie v prijímacích zariadeniach?
                  Táto otázka je relevantná, keďže v prípade kladnej odpovede by mal vnútroštátny súd žalobám vyhovieť a napadnuté rozhodnutia okresných úradov zrušiť, keďže správny orgán nesprávne uplatnil uvedené ustanovenia, tak ako sa uvádzajú v článku 23 ods. 1 písm. e) legislatívneho dekrétu č. 142/2015. V takom prípade by totiž nezákonné konanie žalobcov mohlo byť nanajvýš dôvodom pre ich zaistenie v príslušných zariadeniach, nepredstavovalo by však predpoklad pre zrušenie rozhodnutia o uplatňovaní opatrení súvisiacich s prijímaním.
                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku je potrebné poskytnúť odpoveď na ďalšiu otázku, ktorá sa v tomto návrhu kladie Súdnemu dvoru:

                  2.

                  Bráni článok 20 ods. 4 smernice výkladu článku 23 legislatívneho dekrétu 142/2015, v tom zmysle, že na účely zrušenia rozhodnutia o uplatňovaní opatrení súvisiacich s prijímaním žiadateľov o medzinárodnú ochranu možno prihliadať aj na správanie žiadateľa, ktoré nepredstavuje protiprávny čin, za ktorý možno podľa práva daného členského štátu uložiť trest v trestnom konaní, pokiaľ ide o správanie, ktoré môže v každom prípade negatívne ovplyvniť riadne spolužitie v zariadeniach, do ktorých sa žiadatelia umiestňujú?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 96).


title: Vec C-729/18 P: Odvolanie podané 23. novembra 2018: VTB Bank PAO, predtým VTB Bank OAO proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2018 vo veci T-734/14, VTB Bank/Rada

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/25

      Odvolanie podané 23. novembra 2018: VTB Bank PAO, predtým VTB Bank OAO proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2018 vo veci T-734/14, VTB Bank/Rada
      (Vec C-729/18 P)
      (2019/C 93/35)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: VTB Bank PAO, predtým VTB Bank OAO (v zastúpení: M. Lester QC, J. Dawid, barristers, C. Claypoole, solicitor, J. Ruiz Calzado, abogado)

         Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  vyhovel odvolaniu podanom spoločnosťou VTB proti rozhodnutiu Všeobecného súdu,

                  —

                  rozhodol o zrušení obmedzujúcich aktov v rozsahu, v akom sa vzťahujú na spoločnosť VTB,

                  —

                  vyhlásil článok 1 rozhodnutia Rady 2014/512/SZBP (1), článok 5 nariadenia 833/2014 (2), článok 1 rozhodnutia Rady 2014/659/SZBP (3) a článok 1 ods. 5 nariadenia 960/2014 (4) za protiprávne alebo neuplatniteľné,

                  —

                  uložil Rade povinnosť nahradiť trovy spoločnosti VTB v tomto odvolacom konaní a v konaní pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod založený na tvrdení:
      Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho výkladu článku 5 ods. 1 písm. a) nariadenia, keď nerozhodol, že podmienka spočívajúca v tom, že inštitúcia má „výslovný mandát podporovať konkurencieschopnosť ruskej ekonomiky, jej diverzifikáciu a podnecovanie investícií“ sa nevzťahuje na spoločnosť VTB ako na „veľkú úverovú inštitúciu“. V dôsledku toho Všeobecný súd údajne vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že Rada sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia vo svojom rozhodnutí, že spoločnosť VTB spĺňa podmienky uvedené v článku 5 ods. 1 písm. a) nariadenia.
      Druhý odvolací dôvod založený na tvrdení:
      Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že kritériá, podľa ktorých bola spoločnosť VTB zapísaná na zoznam podľa článku 1 rozhodnutia a článku 5 ods. 1 písm. a) nariadenia, bola vhodná a primeraná vzhľadom na ciele sledované obmedzujúcimi akty.
      Tretí odvolací dôvod založený na tvrdení:
      Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že obmedzujúce akty uplatňované voči spoločnosti VTB boli primeraným zásahom do jej základných práv zaručených článkami 16 a 17 Charty a článkom 1 protokolu 1 Európskeho dohovoru o ľudských právach, a to pokiaľ ide o splnenie kritérií prijatých v súlade s týmito obmedzujúcimi aktmi, ako aj s ohľadom na rozhodnutie zapísať spoločnosť VTB na zoznam v súlade s týmito kritériami.

         (1)  Rozhodnutie Rady 2014/512/SZBP z 31. júla 2014 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na konanie Ruska, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 229, 2014, s. 13).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 833/2014 z 31. júla 2014 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na konanie Ruska, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 229, 2014, s. 1).

         (3)  Rozhodnutie Rady 2014/659/SZBP z 8. septembra 2014, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/512/SZBP o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na konanie Ruska, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 271, 2014, s. 54).

         (4)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 960/2014 z 8. septembra 2014, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 833/2014 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na konanie Ruska, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 271, 2014, s. 3).


title: Vec C-732/18 P: Odvolanie podané 23. novembra 2018: PAO Rosneft Oil Company, predtým NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, predtým RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2018 vo veci T-715/14: PAO Rosneft a iní/Rada

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/26

      Odvolanie podané 23. novembra 2018: PAO Rosneft Oil Company, predtým NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, predtým RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2018 vo veci T-715/14: PAO Rosneft a iní/Rada
      (Vec C-732/18 P)
      (2019/C 93/36)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: PAO Rosneft Oil Company, predtým NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, predtým RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO (v zastúpení: L. Van den Hende, advocaat)

         Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

         Návrhy odvolateliek

                  —

                  zrušiť rozsudok v rozsahu, v akom sa ho týkajú dôvody tohto odvolania,

                  —

                  rozhodnúť s konečnou platnosťou vo veci alebo vrátiť vec späť Všeobecnému súdu na rozhodnutie a

                  —

                  uložiť Rade nahradiť trovy konania vrátane trov konania pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolanie sa týka sporných nekonvenčných ropných obmedzení, sporných obmedzení v odvetví kapitálového trhu a sporných obmedzení právnych nárokov, tak ako sú uvedené v nariadení Rady č. 833/2014 (1) a/alebo rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP (2).
      Odvolateľky uvádzajú sedem odvolacích dôvodov:
      Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia keď konštatoval, že Rada pri prijatí sporných nekonvenčných ropných obmedzení dodržala článok 296 ZFEÚ.
      Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že pri prijatí sporných obmedzení v oblasti kapitálového trhu Rada dodržala článok 296 ZFEÚ.
      Tretí odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že medzi spornými nekonvenčnými ropnými obmedzeniami a cieľom, ktoré sledujú, existuje racionálna súvislosť.
      Štvrtý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že sporné nekonvenčné ropné obmedzenia neporušujú základné práva odvolateliek a to vlastnícke právo a právo na vykonávanie podnikania.
      Piaty odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že sporné obmedzenia právnych nárokov nie sú neprimerané a nijako inak neporušujú základné právo odvolateliek na vlastníctvo.
      Šiesty odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že sporné obmedzenia kapitálového trhu sú v súlade so zásadou proporcionality a neporušujú základné právo odvolateliek na vykonávanie podnikania.
      Siedmy odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že sporné nekonvenčné ropné obmedzenia a sporné obmedzenia kapitálového trhu sú odôvodnené bezpečnostnými výnimkami Dohody o partnerstve a spolupráci medzi EÚ a Ruskom a Všeobecnej dohody o clách a obchode WTO.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 833/2014 z 31. júla 2014 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na konanie Ruska, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 229, 2014, s. 1).

         (2)  Rozhodnutie Rady 2014/512/SZBP z 31. júla 2014 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na konanie Ruska, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 229, 2014, s. 13).


title: Vec C-749/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative (Luxembursko) 30. novembra 2018 – B, C, D/Administration des contributions directes

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour administrative (Luxembursko) 30. novembra 2018 – B, C, D/Administration des contributions directes
      (Vec C-749/18)
      (2019/C 93/37)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour administrative

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľky, odporkyne v konaní o vzájomnom odvolaní: B, C, D

         Odporkyňa, odvolateľka v konaní o vzájomnom odvolaní: Administration des contributions directes

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa články 49 a 54 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu týkajúcej sa režimu daňovej integrácie, ktorá na jednej strane umožňuje konsolidáciu daňových výsledkov spoločností tej istej skupiny, pričom dovoľuje výlučne vertikálnu daňovú integráciu medzi materskou spoločnosťou rezidentom alebo tuzemskou stálou prevádzkarňou materskej spoločnosti nerezidenta a jej dcérskymi spoločnosťami rezidentmi, a ktorá na druhej strane rovnakým spôsobom bráni výlučne horizontálnej daňovej integrácii len dcérskych spoločností tak materskej spoločnosti nerezidenta, ktorá nemá tuzemskú stálu prevádzkareň, ako aj materskej spoločnosti rezidenta alebo nerezidenta, ktorá má tuzemskú stálu prevádzkareň?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, majú sa články 49 a 54 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia tej istej právnej úprave členského štátu týkajúcej sa režimu daňovej integrácie, a najmä prísnemu oddeleniu režimu vertikálnej integrácie (medzi zastrešujúcou materskou spoločnosťou a jej priamymi alebo nepriamymi dcérskymi spoločnosťami) a režimu horizontálnej integrácie (medzi dvomi alebo viacerými dcérskymi spoločnosťami rezidentmi zastrešujúcej materskej spoločnosti, ktorá sa nezúčastňuje daňovej integrácie) na základe tejto právnej úpravy, a z nej vyplývajúcej povinnosti najprv ukončiť už existujúcu vertikálnu daňovú integráciu a až potom môcť vytvoriť horizontálne daňovo integrovanú skupinu, a to za predpokladu,

                              —

                              že vertikálna daňová integrácia so zastrešujúcou integrujúcou materskou spoločnosťou na vnútroštátnej úrovni, ktorá je rezidentom dotknutého členského štátu (súčasne predstavujúcou sprostredkujúcu dcérsku spoločnosť vo vzťahu k hlavnej materskej spoločnosti, ktorá je rezidentom iného členského štátu) a dcérskymi spoločnosťami rezidentmi zastrešujúcej materskej spoločnosti bola vytvorená už skôr z dôvodu, že právna úprava dotknutého členského štátu umožňovala len vertikálnu daňovú integráciu, aby bolo možné priznať nárok na uplatnenie režimu bez ohľadu na to, či má zastrešujúca materská spoločnosť sídlo v inom členskom štáte,

                              —

                              že sesterským spoločnostiam integrujúcej zastrešujúcej materskej spoločnosti z dotknutého členského štátu (a teda aj dcérskym spoločnostiam zastrešujúcej materskej spoločnosti, ktorá je rezidentom iného členského štátu) sa odopiera právo na uplatnenie existujúcej daňovej integrácie z dôvodu založeného na vzájomnej nezlučiteľnosti oboch režimov daňovej integrácie – vertikálnej a horizontálnej a

                              —

                              že zahrnutie uvedených sesterských spoločností do rozsahu konsolidácie daňových výsledkov medzi spoločnosťami skupiny by znamenalo ukončenie už existujúcej vertikálnej daňovej integrácie – s negatívnymi daňovými dôsledkami, ktoré sú s ním spojené z dôvodu nedodržania minimálnej doby trvania integrácie ustanovenej vnútroštátnou právnou úpravou – a vytvorenie novej horizontálnej daňovej integrácie, aj keď by integrujúcou spoločnosťou rezidentom (na úrovni ktorej by sa konsolidovali daňové výsledky daňovo integrovaných spoločností) bola stále tá istá spoločnosť?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede aj na druhú otázku, majú sa články 49 a 54 ZFEÚ v spojení so zásadou potrebného účinku práva Únie vykladať v tom zmysle, že bránia tej istej právnej úprave členského štátu týkajúcej sa režimu daňovej integrácie, a najmä uplatneniu lehoty, podľa ktorej musí byť akákoľvek žiadosť o priznanie nároku na uplatnenie režimu daňovej integrácie bezpodmienečne podaná na príslušný orgán pred koncom prvého zdaniteľného obdobia, pre ktoré sa požaduje uplatnenie tohto režimu, a to za predpokladu,

                              —

                              že podľa kladných odpovedí na prvé dve otázky táto právna úprava vylúčila spôsobom, ktorý nie je zlučiteľný so slobodou usadiť sa, horizontálnu daňovú integráciu medzi výlučne dcérskymi spoločnosťami tej istej materskej spoločnosti a zmenu existujúcej vertikálne daňovo integrovanej skupiny prostredníctvom začlenenia sesterských spoločností integrujúcej spoločnosti do skupiny,

                              —

                              že vnútroštátna správna prax a judikatúra dotknutého členského štátu boli pred uverejnením rozsudku [Súdneho dvora Európskej únie] z 12. júna 2014 (spojené veci C-39/13, C-40/13 a C-41/13) ustálené v zmysle uznania platnosti uvedenej právnej úpravy,

                              —

                              že po uverejnení rozsudku z 12. júna 2014 a pred koncom roka 2014 viaceré spoločnosti podali žiadosť o pripojenie k existujúcej daňovo integrovanej skupine prostredníctvom umožnenia horizontálnej daňovej integrácie s integrujúcou spoločnosťou existujúcej skupiny, pričom sa odvolávali na rozsudok z 12. júna 2014, a

                              —

                              že táto žiadosť sa vzťahuje nielen na zdaňovacie obdobie roku 2014, stále prebiehajúce v čase podania žiadosti, ale aj na predchádzajúce zdaňovacie obdobie roku 2013, počínajúc ktorým zúčastnené spoločnosti spĺňali všetky hmotnoprávne podmienky zlučiteľné s právom Únie na priznanie nároku na uplatnenie režimu daňovej integrácie?


title: Vec C-750/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 3. decembra 2018 – A, B/C

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/29

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 3. decembra 2018 – A, B/C
      (Vec C-750/18)
      (2019/C 93/38)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: A, B

         Žalovaný: C

         Prejudiciálna otázka

      V akom zmysle sa má vykladať smernica 93/13/EHS (1) – a najmä v nej zakotvená zásada kumulatívneho účinku – pri posúdení, či suma náhrady škody uložená spotrebiteľovi, ktorý si nesplnil svoje povinnosti (ďalej len „podmienka o zmluvnej pokute“) je v zmysle bodu 1 písm. e) prílohy tejto smernice neprimerane vysoká, a síce v prípade, v ktorom ide o podmienky o zmluvnej pokute, ktoré nadväzujú na rôzne porušenia odlišnej povahy, ktorých sa osoba vzhľadom na ich charakter nemusí dopustiť spoločne a v konkrétnom prípade k tomu ani nedošlo?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-758/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Korneuburg (Rakúsko) 30. novembra 2018 – Bulgarian Air Charter Limited/NE

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/29

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Korneuburg (Rakúsko) 30. novembra 2018 – Bulgarian Air Charter Limited/NE
      (Vec C-758/18)
      (2019/C 93/39)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesgericht Korneuburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Bulgarian Air Charter Limited

         Odporkyňa: NE

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 5 ods. 3 a článok 7 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (1), vykladať v tom zmysle, že prevádzkujúci letecký dopravca, ktorý za príčinu veľkého meškania považuje mimoriadne okolnosti, sa môže oprieť o dôvod vylučujúci zodpovednosť podľa článku 5 ods. 3 nariadenia o právach cestujúcich v leteckej doprave len vtedy, ak zároveň môže tvrdiť a dokázať, že meškaniu jednotlivých cestujúcich by sa nedalo zabrániť ani zmenou rezervácie na náhradnú dopravu?

                  2.

                  Musí zmena rezervácie vyžadovaná podľa prvej otázky spĺňať ďalšie časové alebo kvalitatívne kritéria, najmä kritériá uvedené v článku 5 ods. 1 písm. c) bode iii) nariadenia o právach cestujúcich v leteckej doprave alebo v článku 8 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia o právach cestujúcich v leteckej doprave?

         (1)  Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1.


title: Vec C-796/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemecko) 19. decembra 2018 – Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH/Stadt Köln

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/30

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemecko) 19. decembra 2018 – Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH/Stadt Köln
      (Vec C-796/18)
      (2019/C 93/40)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH

         Odporca: Stadt Köln

         Ďalší účastník konania: Land Berlin

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Predstavuje písomne dohodnuté prenechanie softvéru orgánu verejnej správy inému orgánu verejnej správy, ktoré je spojené s dohodou o spolupráci, „verejnú zákazku“ v zmysle článku 2 ods. 1 bodu 5 smernice 2014/24/EÚ (1), resp. zmluvu v zmysle článku 12 ods. 4 smernice, ktorá spadá – prinajmenšom v prvom rade, s výhradou ustanovení uvedených v článku 12 ods. 4 písm. a) až c) – do pôsobnosti smernice, pokiaľ prijímateľ softvéru síce nemusí za softvér ani zaplatiť, ani uhradiť jeho náklady, avšak dohoda o spolupráci spojená s prenechaním softvéru stanovuje, že každý spolupracujúci partner – a teda aj nadobúdateľ softvéru – bezodplatne poskytne druhému spolupracujúcemu partnerovi prípadné budúce vlastné rozšírenia softvéru, ktoré však nemá povinnosť vyvíjať?

            Len v prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

                  2.

                  Musia byť podľa článku 12 ods. 4 písm. a) smernice 2014/24/EÚ predmetom spolupráce zúčastnených verejných obstarávateľov samotné služby vo verejnom záujme poskytované občanovi, ktoré sa musia poskytovať spoločne, alebo postačuje, keď sa spolupráca vzťahuje na činnosti, ktoré určitým spôsobom slúžia na poskytovanie služieb vo verejnom záujme, ktoré majú byť poskytované rovnako, nie však nevyhnutne spoločne?

                  3.

                  Platí v rámci článku 12 ods. 4 smernice 2014/24/EÚ tzv. nepísaný zákaz zvýhodnenia (Besserstellungsverbot) a v prípade kladnej odpovede, aký je jeho obsah?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65).


title: Vec C-813/18 P: Odvolanie podané 21. decembra 2018: Deza, a.s. proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 24. októbra 2018 vo veci T-400/17, Deza/Komisia

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/31

      Odvolanie podané 21. decembra 2018: Deza, a.s. proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 24. októbra 2018 vo veci T-400/17, Deza/Komisia
      (Vec C-813/18 P)
      (2019/C 93/41)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Deza, a.s. (v zastúpení: P. Dejl, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Fínska republika, Švédske kráľovstvo, Európska agentúra pre chemické látky

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 24. októbra 2018 vo veci T-400/17,

                  —

                  zrušil časť nariadenia Komisie (EÚ) č. 2017/776 (1) zo 4. mája 2017, ktorým sa mení nariadenie Európskeho Parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 zo 16. decembra 2008, a to v rozsahu, v akom sa týka kvalifikácie a označenia látky antrachinón,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť zaplatiť odvolateľke trovy konania, ktoré vynaložila v tomto odvolacom konaní pred Súdnym dvorom, ako aj v predchádzajúcom konaní pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza štyri odvolacie dôvody.

                  1.

                  Všeobecný súd nesprávne vyložil a uplatnil nariadenie CLP (2), a predovšetkým tieto jeho základné princípy: (i) skúmaná a klasifikovaná látka musí byť uvádzaná na trh EÚ; (ii) príčinná súvislosť medzi látkou a karcinogénnymi prejavmi u pokusných zvierat sa musí preukázať na základe dostatočných dôkazov; (iii) dostatočné dôkazy sa musia získať zo spoľahlivých a prijateľných vedeckých štúdií; a (iv) klasifikácia látky musí zohľadniť nové vedecké a technické poznatky a vedecko-technický pokrok.

                  2.

                  Všeobecný súd preskúmal klasifikáciu Antrachinónu, resp. časť nariadenia Komisie v rozpore s požiadavkami na súdne preskúmanie rozhodnutí orgánov a inštitúcií EÚ, a skreslil skutkové okolnosti a dôkazy.

                  3.

                  Všeobecný súd nesprávne vyložil a uplatnil zásadu právnej istoty.

                  4.

                  Z dôvodu vyššie uvedených pochybení Všeobecný súd porušil práva odvolateľky a zásady zakotvené v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd a v Charte základných práv Európskej únie, najmä právo na spravodlivý proces, právo pokojne užívať majetok a zásadu právnej istoty.

         (1)  Ú. v. EÚ L 116, 2017, s. 1.

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 zo 16. decembra 2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí, o zmene, doplnení a zrušení smerníc 67/548/EHS a 1999/45/ES a o zmene a doplnení nariadenia (ES) č. 1907/2006 (Text s významom pre EHP) (Ú. v. EÚ L 353, 2008, s. 1).


title: Spojené veci C-183/17 P a C-184/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 31. januára 2019 – International Management Group/Európska komisia (Odvolanie — Rozvojová spolupráca — Plnenie rozpočtu Európskej únie prostredníctvom nepriameho hospodárenia — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Napadnuteľné akty — Rozhodnutie o zverení úlohy plnenia rozpočtu inej osobe, než ktorej bola zverená pôvodne — Rozhodnutie o nezverení ďalších úloh plnenia rozpočtu subjektu, ktorý bol pôvodne vybratý — Nariadenie (ES, Euratom) č. 2342/2002 — Článok 43 — Delegované nariadenie (EÚ) č. 1268/2012 — Článok 43 — Pojem „medzinárodná organizácia“ — Podmienky — Návrh na náhradu škody)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/2

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 31. januára 2019 – International Management Group/Európska komisia
      (Spojené veci C-183/17 P a C-184/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Rozvojová spolupráca - Plnenie rozpočtu Európskej únie prostredníctvom nepriameho hospodárenia - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť - Napadnuteľné akty - Rozhodnutie o zverení úlohy plnenia rozpočtu inej osobe, než ktorej bola zverená pôvodne - Rozhodnutie o nezverení ďalších úloh plnenia rozpočtu subjektu, ktorý bol pôvodne vybratý - Nariadenie (ES, Euratom) č. 2342/2002 - Článok 43 - Delegované nariadenie (EÚ) č. 1268/2012 - Článok 43 - Pojem „medzinárodná organizácia“ - Podmienky - Návrh na náhradu škody))
      (2019/C 112/02)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: International Management Group (v zastúpení: L. Levi a J.-Y. de Cara, avocats)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre a J. Baquero Cruz, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudky Všeobecného súdu Európskej únie z 2. februára 2017, International Management Group/Komisia (T-29/15, neuverejnený, EU:T:2017:56), a z 2. februára 2017, International Management Group/Komisia (T-381/15, neuverejnený, EU:T:2017:57), sa zrušujú.

                  2.

                  Vykonávacie rozhodnutie Komisie C(2014) 9787 final zo 16. decembra 2014, ktorým sa mení vykonávacie rozhodnutie C(2013) 7682 final o akčnom programe na rok 2013 pre Mjanmarsko/Barmu, ktorý sa má financovať zo všeobecného rozpočtu Európskej únie, sa zrušuje.

                  3.

                  Rozhodnutie Európskej komisie o tom, že s International Management Group už nebudú uzatvárané nové dohody o delegovaní v rámci nepriameho hospodárenia uvedené v jej liste z 8. mája 2015, sa zrušuje.

                  4.

                  Vec T-381/15 sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie na rozhodnutie o návrhu International Management Group na náhradu škody, ktorá bola tomuto subjektu spôsobená rozhodnutím Komisie uvedeným v bode 3 tohto výroku.

                  5.

                  Vzájomné odvolania sa zamietajú.

                  6.

                  Komisia je povinná nahradiť trovy konania vo veciach C-183/17 P, C-184/17 P a T-29/15.

                  7.

                  O trovách konania vo veci T-381/15 sa rozhodne neskôr.

         (1)  Ú. v. EÚ C 221, 10.7.2017.


title: Vec C-194/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 31. januára 2019 – Georgios Pandalis/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), LR Health & Beauty Systems GmbH (Odvolanie — Ochranná známka Európskej únie — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 51 ods. 1 písm. a) a článok 51 ods. 2, ako aj článok 75 — Ochranná známka Európskej únie Cystus — Výživový doplnok nie na lekárske použitie — Čiastočné vyhlásenie ochrannej známky za zrušenú — Neexistencia riadneho používania ochrannej známky — Vnímanie pojmu „cystus“ ako opisného údaja hlavnej zložky dotknutých výrobkov — Povinnosť odôvodnenia)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/3

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 31. januára 2019 – Georgios Pandalis/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), LR Health & Beauty Systems GmbH
      (Vec C-194/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Ochranná známka Európskej únie - Nariadenie (ES) č. 207/2009 - Článok 51 ods. 1 písm. a) a článok 51 ods. 2, ako aj článok 75 - Ochranná známka Európskej únie Cystus - Výživový doplnok nie na lekárske použitie - Čiastočné vyhlásenie ochrannej známky za zrušenú - Neexistencia riadneho používania ochrannej známky - Vnímanie pojmu „cystus“ ako opisného údaja hlavnej zložky dotknutých výrobkov - Povinnosť odôvodnenia))
      (2019/C 112/03)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Georgios Pandalis (v zastúpení: A. Franke, Rechsanwältin)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (v zastúpení: D. Sanne a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia), LR Health & Beauty Systems GmbH (v zastúpení: N. Weber a L. Thiel, Rechtsanwälte)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Georgios Pandalis je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 300, 11.9.2017.


title: Vec C-220/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 30. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin – Nemecko) – Planta Tabak-Manufaktur Dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG/Land Berlin (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Aproximácia právnych predpisov — Platnosť smernice 2014/40/EÚ — Výroba, prezentácia a predaj tabakových výrobkov — Právna úprava týkajúca sa „zložiek“ — Zákaz tabakových výrobkov s arómou)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/3

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 30. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin – Nemecko) – Planta Tabak-Manufaktur Dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG/Land Berlin
      (Vec C-220/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Aproximácia právnych predpisov - Platnosť smernice 2014/40/EÚ - Výroba, prezentácia a predaj tabakových výrobkov - Právna úprava týkajúca sa „zložiek“ - Zákaz tabakových výrobkov s arómou))
      (2019/C 112/04)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Berlin

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Planta Tabak-Manufaktur Dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Land Berlin

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Preskúmanie prvej prejudiciálnej otázky neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 7 ods. 1, 7 a 14 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/40/EÚ z 3. apríla 2014 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov týkajúcich sa výroby, prezentácie a predaja tabakových a súvisiacich výrobkov a o zrušení smernice 2001/37/ES.

                  2.

                  Článok 7 ods. 14 smernice 2014/40 sa má vykladať v tom zmysle, že na jednej strane pojem „kategória výrobkov“ v zmysle tohto ustanovenia sa vzťahuje na cigarety a tabak na vlastnoručné zhotovenie cigariet a na druhej strane postup, ktorý treba uplatniť na účely určenia, či konkrétny tabakový výrobok dosahuje hranicu 3 % stanovenú v tomto ustanovení, musí byť stanovený v súlade s vnútroštátnym právom dotknutého členského štátu.

                  3.

                  Články 8 až 11 smernice 2014/40 sa majú vykladať v tom zmysle, že členským štátom neumožňujú stanoviť lehoty na transpozíciu, ktoré sú komplementárne k tým, ktoré sú stanovené v článkoch 29 a 30 tejto smernice.

                  4.

                  Preskúmanie druhej otázky neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by sa mohla dotknúť platnosti článku 9 ods. 1 druhého pododseku, článku 9 ods. 4 písm. a) druhej vety, článku 9 ods. 6, článku 10 ods. 1 písm. b), e) a f), ako aj článku 11 ods. 1 prvého pododseku prvej vety smernice 2014/40.

                  5.

                  Článok 13 ods. 1 písm. c) a článok 13 ods. 3 smernice 2014/40 sa majú vykladať v tom zmysle, že členským štátom ukladajú povinnosť, aby použitie informácií, ktoré sa týkajú chuti, vône, arómy alebo iných prídavných látok, zakázali aj vtedy, keď nejde o propagačné informácie, a že použitie dotknutých zložiek je naďalej dovolené.

                  6.

                  Preskúmanie tretej prejudiciálnej otázky neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 13 ods. 1 písm. c) a článku 13 ods. 3 smernice 2014/40.

         (1)  Ú. v. EÚ C 239, 24.7.2017.


title: Vec C-225/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 31. januára 2019 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines a i./Rada Európskej únie, Európska komisia (Odvolanie — Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránskej islamskej republike — Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov — Zrušenie zaradenia do zoznamu Všeobecným súdom Európskej únie — Zmena kritérií na zaradenie do zoznamu osôb a subjektov, ktorých majetok sa zmrazuje — Opätovné zaradenie do zoznamu — Dôkazy vzťahujúce sa na okamih pred prvým zaradením do zoznamu — Skutočnosti známe pred prvým zaradením do zoznamu — Právna sila rozhodnutej veci — Rozsah — Právna istota — Ochrana legitímnej dôvery — Zásada ne bis in idem — Účinná súdna ochrana)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/4

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 31. januára 2019 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines a i./Rada Európskej únie, Európska komisia
      (Vec C-225/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránskej islamskej republike - Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov - Zrušenie zaradenia do zoznamu Všeobecným súdom Európskej únie - Zmena kritérií na zaradenie do zoznamu osôb a subjektov, ktorých majetok sa zmrazuje - Opätovné zaradenie do zoznamu - Dôkazy vzťahujúce sa na okamih pred prvým zaradením do zoznamu - Skutočnosti známe pred prvým zaradením do zoznamu - Právna sila rozhodnutej veci - Rozsah - Právna istota - Ochrana legitímnej dôvery - Zásada ne bis in idem - Účinná súdna ochrana))
      (2019/C 112/05)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, Qeshm Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Marine Information Technology Development Co, Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Hoopad Darya Shipping Agency, Valfajr 8th Shipping Line Co. (v zastúpení: M. Lester QC, M. Taher, Solicitor)

         Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: J. Kneale a M. Bishop, splnomocnení zástupcovia), Európska komisia (v zastúpení D. Gauci a T. Scharf, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Shipping Lines, IRISL Europe GmbH, Qeshm Marine Services & Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Marine Information Technology Development Co., Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Hoopad Darya Shipping Agency a Valfajr 8th Shipping Line Co. znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Rada Európskej únie.

                  3.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec C-587/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 30. januára 2019 – Belgické kráľovstvo/Európska komisia (Odvolanie — Európsky poľnohospodársky záručný fond (EPZF) — Nariadenie (ES) č. 1290/2005 — Nariadenie (EÚ) č. 1306/2013 — Výdavky vylúčené z financovania Európskou úniou — Neoprávnene vyplatené vývozné náhrady — Vymáhanie — Nevyčerpanie všetkých opravných prostriedkov — Nepodanie kasačného opravného prostriedku v nadväznosti na negatívne stanovisko advokáta na Cour de cassation (Belgicko) — Článok 267 ZFEÚ — Nepodanie návrhu na začatie prejudiciálneho konania Súdnemu dvoru — Nedbanlivosť členského štátu)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/5

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 30. januára 2019 – Belgické kráľovstvo/Európska komisia
      (Vec C-587/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Európsky poľnohospodársky záručný fond (EPZF) - Nariadenie (ES) č. 1290/2005 - Nariadenie (EÚ) č. 1306/2013 - Výdavky vylúčené z financovania Európskou úniou - Neoprávnene vyplatené vývozné náhrady - Vymáhanie - Nevyčerpanie všetkých opravných prostriedkov - Nepodanie kasačného opravného prostriedku v nadväznosti na negatívne stanovisko advokáta na Cour de cassation (Belgicko) - Článok 267 ZFEÚ - Nepodanie návrhu na začatie prejudiciálneho konania Súdnemu dvoru - Nedbanlivosť členského štátu))
      (2019/C 112/06)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: J.-C. Halleux, M. Jacobs, C. Pochet, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci E. Grégoire a J. Mariani, avocats)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: A. Bouquet a B. Hofstötter, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 20. júla 2017, Belgicko/Komisia (T-287/16, neuverejnený, EU:T:2017:531), sa zrušuje.

                  2.

                  Vec T-287/16 sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie.

                  3.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.

         (1)  Ú. v. EÚ C 412, 4.12.2017.


title: Vec C-6/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 31. januára 2019 – Helénska republika/Európska komisia (Odvolanie — Európsky poľnohospodársky záručný fond (EPZF) — Európsky poľnohospodársky fond pre rozvoj vidieka (EPFRV — Nariadenie (ES) č. 1290/2005 — Financovanie spoločnej poľnohospodárskej politiky — Výdavky vylúčené z financovania — Výdavky vynaložené Helénskou republikou)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/6

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 31. januára 2019 – Helénska republika/Európska komisia
      (Vec C-6/18 P) (1)

      ((Odvolanie - Európsky poľnohospodársky záručný fond (EPZF) - Európsky poľnohospodársky fond pre rozvoj vidieka (EPFRV - Nariadenie (ES) č. 1290/2005 - Financovanie spoločnej poľnohospodárskej politiky - Výdavky vylúčené z financovania - Výdavky vynaložené Helénskou republikou))
      (2019/C 112/07)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka): Helénska republika (v zastúpení: G. Kanellopoulos, I. Pachi a A. Vasilopoulou, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: D. Triantafyllou a A. Sauka, splnomocnené zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 63, 19.2.2018.


title: Vec C-149/18: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 31. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação de Lisboa – Portugalsko) – Agostinho da Silva Martins/Dekra Claims Services Portugal SA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Rozhodné právo pre mimozmluvné záväzky — Nariadenie (ES) č. 864/2007 (Rím II) — Články 16 a 27 — Imperatívne normy — Smernica 2009/103/ES — Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel — Článok 28)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/6

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 31. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação de Lisboa – Portugalsko) – Agostinho da Silva Martins/Dekra Claims Services Portugal SA
      (Vec C-149/18) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Rozhodné právo pre mimozmluvné záväzky - Nariadenie (ES) č. 864/2007 (Rím II) - Články 16 a 27 - Imperatívne normy - Smernica 2009/103/ES - Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel - Článok 28))
      (2019/C 112/08)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal da Relação de Lisboa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Agostinho da Silva Martins

         Žalovaná: Dekra Claims Services Portugal SA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 16 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 z 11. júla 2007 o rozhodnom práve pre mimozmluvné záväzky („Rím II“) sa má vykladať v tom zmysle, že také vnútroštátne ustanovenie, o aké ide v konaní vo veci samej, ktoré stanovuje, že premlčacia lehota na podanie žaloby o náhradu škody spôsobenú poistnou udalosťou je trojročná, sa nemôže považovať za imperatívnu normu v zmysle tohto článku, pokiaľ súd, ktorému bola vec predložená, na základe podrobnej analýzy znenia, všeobecnej systematiky, cieľov, ako aj na základe okolností, za ktorých bolo toto ustanovenie prijaté, nekonštatuje, že je vo vnútroštátnom právnom poriadku natoľko dôležité, že odôvodňuje výnimku z uplatnenia rozhodného práva určeného podľa článku 4 tohto nariadenia.

                  2.

                  Článok 27 nariadenia č. 864/2007 sa má vykladať v tom zmysle, že článok 28 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti, tak ako bol prebratý do vnútroštátneho práva, nie je ustanovením práva Únie, ktoré stanovuje kolízne normy v oblasti mimozmluvných záväzkov v zmysle tohto článku 27.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 7.5.2018.


title: Vec C-626/17: Uznesenie Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di Pace di Roma – Taliansko) – Alberto Rossi/Ministero della Giustizia (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Sociálna politika — Pracovný pomer na dobu určitú — Zmierovací sudcovia — Zjavná neprípustnosť)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/7

      Uznesenie Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di Pace di Roma – Taliansko) – Alberto Rossi/Ministero della Giustizia
      (Vec C-626/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Sociálna politika - Pracovný pomer na dobu určitú - Zmierovací sudcovia - Zjavná neprípustnosť))
      (2019/C 112/10)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Giudice di Pace di Roma

         Účastníci konania

         Žalobca: Alberto Rossi

         Žalovaný: Ministero della Giustizia

         za účasti: Unione Nazionale Giudici di Pace (Unagipa), Associazione Nazionale Guidici di Pace, Coordinamento Nazionale Giustizia di Pace, Organismo Unitario della Magistratura Onoraria – Magistrati Onorari Riuniti, Maria Maddalena Acernese a 656 ďalších zmierovacích sudcov, Angela Abbondandolo a 139 honorárnych viceprokurátorov, Santina Adelfio a 101 honorárnych sudcov

         Výrok

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di pace di Roma (zmierovací sudca v Ríme, Taliansko) rozhodnutím zo 17. októbra 2017, je zjavne neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 52, 12.2.2018.


title: Vec C-169/18: Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 10. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal – Írsko) – Atif Mahmood a i./Minister for Justice and Equality (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Zastavenie konania)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/8

      Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 10. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal – Írsko) – Atif Mahmood a i./Minister for Justice and Equality
      (Vec C-169/18) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Zastavenie konania))
      (2019/C 112/11)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Court of Appeal

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon, Noor Habib a i.

         Žalovaný: Minister for Justice and Equality

         Výrok

      Konanie vo veci návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (odvolací súd, Írsko) rozhodnutím z 23. februára 2018 vo veci C-169/18 sa zastavuje.

         (1)  Ú. v. EÚ C 166, 14.5.2018.


title: Spojené veci C-335/18 a C-336/18: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 30. januára 2019 – (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofiyski gradski sad, Apelativen sad – Sofia – Bulharsko) – trestné konanie proti AK (C-335/18), EP (C-336/18) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Kontrola peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Európskej únie alebo vystupujú z Európskej únie — Nariadenie (ES) n°1889/2005 — Článok 3 ods. 1 — Porušenie ohlasovacej povinnosti — Článok 4 ods. 2 — Opatrenie zaistenia — Článok 9 ods. 1 — Sankcie stanovené vnútroštátnym právom — Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje, popri treste odňatia slobody alebo pokute vo výške jednej pätiny neohlásenej sumy, prepadnutie tejto v prospech štátu — Primeranosť)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/9

      Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 30. januára 2019 – (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofiyski gradski sad, Apelativen sad – Sofia – Bulharsko) – trestné konanie proti AK (C-335/18), EP (C-336/18)
      (Spojené veci C-335/18 a C-336/18) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Kontrola peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Európskej únie alebo vystupujú z Európskej únie - Nariadenie (ES) no1889/2005 - Článok 3 ods. 1 - Porušenie ohlasovacej povinnosti - Článok 4 ods. 2 - Opatrenie zaistenia - Článok 9 ods. 1 - Sankcie stanovené vnútroštátnym právom - Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje, popri treste odňatia slobody alebo pokute vo výške jednej pätiny neohlásenej sumy, prepadnutie tejto v prospech štátu - Primeranosť))
      (2019/C 112/12)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sofiyski gradski sad, Apelativen sad – Sofia

         Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      AK (C-335/18), EP (C-336/18)

         Výrok

      Článok 4 ods. 2 a článok 9 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 z 26. októbra 2005 o kontrole peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo vystupujú zo Spoločenstva, sa majú vykladať v tom zmysle, že im odporuje vnútroštátna právna úprava, ako je úprava vo veci samej, ktorá ako sankciu za porušenie ohlasovacej povinnosti podľa článku 3 tohto nariadenia stanovuje, popri treste odňatia slobody do piatich rokov alebo pokute vo výške jednej pätiny neohlásenej sumy peňažných prostriedkov v hotovosti, prepadnutie tejto neohlásenej sumy v prospech štátu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 276, 6.8.2018.


title: Vec C-440/18 P: Uznesenie Súdneho dvora z 30. januára 2019 – Verein Deutsche Sprache eV/Európska komisia (Odvolanie — Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkajúce sa rozhodnutia Európskej komisie o prestavbe tlačového strediska v budove Berlaymont súvisiacej s uvádzaním nápisov len vo francúzskom a anglickom jazyku — Zamietnutie úplného prístupu)

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/9

      Uznesenie Súdneho dvora z 30. januára 2019 – Verein Deutsche Sprache eV/Európska komisia
      (Vec C-440/18 P) (1)

      ((Odvolanie - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkajúce sa rozhodnutia Európskej komisie o prestavbe tlačového strediska v budove Berlaymont súvisiacej s uvádzaním nápisov len vo francúzskom a anglickom jazyku - Zamietnutie úplného prístupu))
      (2019/C 112/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Verein Deutsche Sprache eV (v zastúpení: W. Ehrhardt, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: F. Erlbacher a F. Clotuche-Duvieusart, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta ako zjavne neprípustné.

                  2.

                  Verein Deutsche Sprache eV znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

         (1)  Ú. v. EÚ C 294, 20.8.2018.


title: Vec C-426/18 P: Odvolanie podané 26. júna 2018: Adrian Iordăchescu, Florina Iordăchescu, Mihaela Iordăchescu, Cristinel Iordăchescu proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 18. apríla 2018 vo veci T-298/17, Iordăchescu a iní/Parlament a iní

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/10

      Odvolanie podané 26. júna 2018: Adrian Iordăchescu, Florina Iordăchescu, Mihaela Iordăchescu, Cristinel Iordăchescu proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 18. apríla 2018 vo veci T-298/17, Iordăchescu a iní/Parlament a iní
      (Vec C-426/18 P)
      (2019/C 112/14)
      Jazyk konania: rumunčina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Adrian Iordăchescu, Florina Iordăchescu, Mihaela Iordăchescu, Cristinel Iordăchescu (v zastúpení: A. Cuculis, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Európsky parlament, Rada Európskej únie, Európska komisia
      Súdny dvor (deviata komora) uznesením z 31. januára 2018 odvolanie zamietol.


title: Vec C-730/18 P: Odvolanie podané 23. novembra 2018: SC proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) z 19. septembra 2018 vo veci T-242/17, SC/Eulex Kosovo

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/12

      Odvolanie podané 23. novembra 2018: SC proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) z 19. septembra 2018 vo veci T-242/17, SC/Eulex Kosovo
      (Vec C-730/18 P)
      (2019/C 112/16)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: SC (v zastúpení: A. Kunst, Rechtsanwältin, L. Moro, avvocato)

         Ďalší účastník konania: Eulex Kosovo

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnuté uznesenie,

                  —

                  prejednal žalobu okrem piateho žalobného dôvodu,

            a v dôsledku toho:

                  —

                  rozhodol, že misia EULEX porušila svoje zmluvné povinnosti pri plnení zmluvy, ako aj pri uplatňovaní OPLAN a konceptu operácií (Conops), štandardných prevádzkových postupov (SPP), t. j. SPP pre zmenu zloženia a SPP pre výber zamestnancov, ako aj zásady čestnosti a dobrej viery, ktoré oprávňujú na náhradu škody,

                  —

                  rozhodol, že misia EULEX porušila svoje povinnosti z iného ako zmluvného vzťahu voči odvolateľovi, vrátane jeho práva na spravodlivé a primerané pracovné podmienky (článok 31 Charty základných práv EÚ), práva na riadnu správu vecí verejných, ako aj zásady nestrannosti (článok 41 Charty základných práv EÚ), ktoré oprávňujú na náhradu škody,

                  —

                  vyhlásil rozhodnutie o vnútornom výberovom konaní z roku 2016, ako aj neobnovenie pracovnej zmluvy odvolateľa za neplatné,

                  —

                  uložil misii EULEX povinnosť nahradiť odvolateľovi majetkovú škodu vo výške zodpovedajúcej nevyplatenej hrubej mzde za 19 mesiacov, ku ktorej by sa mali pripočítať denné diéty a zvýšenie mzdy, ako aj navyše nehmotnú ujmu vo výške 50 000 eur z dôvodu nezákonných rozhodnutí alebo aktov misie EULEX,

            subsidiárne:

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu, aby opätovne rozhodol vo veci samej,

                  —

                  uložil ďalšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy konania v prvostupňovom aj odvolacom konaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Svojím odvolaním odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd mal právomoc rozhodnúť v jej veci. Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď zamietol žalobu ako čiastočne zjavne neprípustnú a čiastočne ako žalobu bez akéhokoľvek právneho základu.
      Na podporu odvolania odvolateľ uvádza päť odvolacích dôvodov.
      Prvý odvolací dôvod je založený na porušení článku 272 ZFEÚ, keďže Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď preklasifikoval tretí žalobný návrh (t. j. žalobný návrh odvolateľa založený na článku 272 ZFEÚ na vyhlásenie rozhodnutia o vnútornom výberovom konaní z roku 2016 a neobnovenia zmluvy za nezákonné) na žalobu o neplatnosť podľa článku 263 ZFEÚ a zamietol túto žalobu ako neprípustnú.
      Všeobecný súd nemá právomoc na zmenu klasifikácie, keďže to ide proti výslovnému úmyslu žalobcu. Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď odoprel žalobcovi možnosť vyjadriť svoje stanovisko k zmene klasifikácie.
      Druhý odvolací dôvod je založený na porušení článku 272 ZFEÚ, porušení práva odvolateľa na účinný prostriedok nápravy podľa článku 47 Charty základných práv EÚ a porušení zásady rovnosti zaobchádzania, keďže Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď nesúhlasil s právomocou na základe článku 272 ZFEÚ, pokiaľ ide o tretí žalobný návrh, a nepreskúmal vec samu.
      Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že žaloba o vyhlásenie nezákonnosti podľa článku 272 ods. 4 ZFEÚ v súvislosti s rozhodnutím o vnútornom výberovom konaní z roku 2016 a neobnovením zmluvy je v skutočnosti žalobou o neplatnosť podľa článku 263 ZFEÚ; že tieto rozhodnutia nie sú založené na pravidlách upravujúcich zmluvný vzťah, ale sú administratívnymi aktmi a nemôžu byť napadnuté podľa článku 272 ZFEÚ.
      Tretí odvolací dôvod je založený na: (i) porušení SPP pre zmenu zloženia a výber zamestnancov, porušení práva na riadnu správu vecí verejných vrátane zásady nestrannosti a (ii) nedostatočnosti odôvodnenia, keďže Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že neobnovenie zmluvy odvolateľa bolo odôvodnené tým, že neuspel vo vnútornom výberovom konaní z roku 2016.
      Všeobecný súd sa nezaoberal tvrdeniami odvolateľa uvedenými v prvom, druhom a treťom žalobnom dôvode žaloby, t. j. že neuspel vo vnútornom výberovom konaní z roku 2016 z toho dôvodu, že predsedníčka výberovej komisie sa sama nevylúčila, ani nebola vylúčená z dôvodu svojho zjavného konfliktu záujmov a zaujatosti.
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na porušení článku 268 a článku 340 ods. 2 ZFEÚ, keďže Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že žaloba o náhradu škody na základe zodpovednosti z iného ako zmluvného vzťahu, týkajúca sa rozhodnutia o výberovom konaní z roku 2016 a o neobnovení zmluvy, je neprípustná. Odvolateľ podal žalobu na konštatovanie, ktorá je prípustná, a preto je prípustná aj žaloba o náhradu škody.
      Piaty odvolací dôvod je založený na (i) porušení článku 268 a článku 340 ods. 2 ZFEÚ, ako aj porušení práva odvolateľa podľa článkov 31 a 41 Charty základných práv EÚ (zodpovednosť z iného ako zmluvného vzťahu) a (ii) porušení článku 272 a článku 340 ods. 1 ZFEÚ, ako aj porušení požiadaviek stanovených v žiadostiach o príspevky z roku 2014 (zmluvná zodpovednosť), keďže Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že žaloby o náhradu škody založené na zmluvnej zodpovednosti a zodpovednosti z iného ako zmluvného vzťahu, týkajúce sa opakovaných žiadostí o vykonanie vodičských skúšok, ktoré obťažovali žalobcu, sú právne nedôvodné.
      Opakovaná žiadosti misie EULEX, aby odvolateľ znovu a znovu vykonal vodičský test, aj keď táto misia vedela o zdravotnom postihnutí jeho pravej ruky, boli nezákonné. V dôsledku toho utrpel nemajetkovú ujmu, ktorá oprávňuje na náhradu škody.


title: Vec C-736/18 P: Odvolanie podané 26. novembra 2019: Gugler France proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 25. septembra 2018 vo veci T-238/17, Gugler/EUIPO

text:
               25.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/13

      Odvolanie podané 26. novembra 2019: Gugler France proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 25. septembra 2018 vo veci T-238/17, Gugler/EUIPO
      (Vec C-736/18 P)
      (2019/C 112/17)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Gugler France (v zastúpení: S. Guerlain, avocat)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Alexander Gugler

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 25. septembra 2018 vo veci T-238/17 z dôvodu porušenia článku 8 ods. 4 NOZEÚ pokiaľ ide o posúdenie pravdepodobnosti zámeny zodpovedajúcej článku 8 ods. 1 písm. b) NOZEÚ,

                  —

                  uložiť pánovi Alexandrovi Guglerovi povinnosti nahradiť trovy tohto konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobkyňa uvádza porušenie článku 8 ods. 4 NOZEÚ a následne článku L711-4 francúzskeho zákona o duševnom vlastníctve z dôvodu, že nebola preukázaná existencia ekonomického prepojenia medzi majiteľom skoršieho práva (žalobkyne) a žiadateľom napadnutej ochrannej známky (odporcu) a tiež z dôvodu možnej neexistencie pravdepodobnosti zámeny.