title: Vec T-291/14: Žaloba podaná 2. mája 2014 – egeplast international/Komisia

text:
               14.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/42

         Žaloba podaná 2. mája 2014 – egeplast international/Komisia
   (Vec T-291/14)
   2014/C 223/45
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: egeplast international GmbH (Greven, Nemecko) (v zastúpení: A. Rosenfeld, Rechsanwalt)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie C(2013) 4424 final z 18. decembra 2013 vo veci štátnej pomoci SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Nemecko, Podpora elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie a nižší príplatok EEG pre energeticky náročných odberateľov,

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa v podstate toto.

               1.

               Neexistencia zvýhodnenia v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že osobitný systém náhrad zákona o uprednostňovaní energií z obnoviteľných zdrojov (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) (ďalej len „EEG“) neobsahuje zvýhodnenie žalobkyne v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ale len zmierňuje značné zaťaženie ovplyvňujúce konkurencieschopnosť žalobkyne, ktoré postihlo žalobkyňu zavedením príplatku EEG. Systém náhrad slúži na čiastočné vyrovnanie znevýhodnenia a nie na poskytnutie výhody.

               2.

               Neexistencia selektívnosti

                           —

                           Žalobkyňa ďalej tvrdí, že osobitný systém náhrad nie je selektívny, keďže sa neobmedzuje na určité podniky alebo výrobné odvetvia. V praxi tomu zodpovedá aj rôznorodosť podnikov, ktoré využívajú osobitný systém náhrad. Systém náhrad je úplne zlučiteľný s EEG 2012 a umožňuje systém zaťaženia vyplývajúci zo systému EEG.

               3.

               Neexistencia štátnych alebo štátu pripísateľných prostriedkov

                           —

                           Žalobkyňa ďalej uvádza, že zisky z príplatku EEG nepredstavujú štátne alebo štátu pripísateľné prostriedky. Príplatok EEG slúži na uspokojenie občianskoprávneho nároku prevádzkovateľov prenosových sústav (ďalej len „PPN“) voči dodávateľom elektrickej energie na náhradu ich výdavkov, ktoré im vznikli pri uvedení elektrickej energie na trh. Výšku príplatku stanovujú PPN bez akéhokoľvek zásahu štátu. Právomoci priznané Spolkovej agentúre slúžia iba k preskúmaniu správneho stanovenia výšky príplatku prostredníctvom PPN. Spolkovej agentúre však neposkytujú stálu kontrolu alebo dispozičnú moc nad príjmom z príplatku.

               4.

               Nenarušenie hospodárskej súťaže a neovplyvnenie obchodu

                           —

                           Žalobkyňa na tomto mieste tvrdí, že z neštátnej povahy príjmu z príplatku vyplýva, že obmedzenia príplatku EEG nepredstavujú zrieknutie sa štátnych príjmov. O zrieknutie sa nejedná aj preto, že prípadné zníženie príjmov na účtoch s príplatkom sa vyrovnáva súkromnými prostriedkami v podobe zvýšenia sumy príplatku pre nezvýhodnených konečných spotrebiteľov.


title: Vec T-14/13: Uznesenie Všeobecného súdu z  3. septembra 2013 — Seal Trademarks/ÚHVT — Exel Composites (XCEL)

text:
               16.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 336/30

         Uznesenie Všeobecného súdu z 3. septembra 2013 — Seal Trademarks/ÚHVT — Exel Composites (XCEL)
   (Vec T-14/13) (1)

   2013/C 336/66
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda štvrtej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 86, 23.3.2013.


title: Vec C-614/14: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. júla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski gradski săd – Bulharsko) – trestné konanie proti Atanasovi Ogňanovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 267 ZFEÚ — Článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Obsah návrhu na začatie prejudiciálneho konania — Vnútroštátna právna úprava, ktorá ukladá vnútroštátnemu súdu povinnosť vylúčiť sa z rozhodovania z dôvodu, že v návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyjadril predbežné stanovisko tým, že zhrnul skutkový a právny rámec — Charta základných práv Európskej únie — Článok 47 druhý odsek a článok 48 ods. 1)

text:
               12.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 335/8

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. júla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski gradski săd – Bulharsko) – trestné konanie proti Atanasovi Ogňanovi
   (Vec C-614/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 267 ZFEÚ - Článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Obsah návrhu na začatie prejudiciálneho konania - Vnútroštátna právna úprava, ktorá ukladá vnútroštátnemu súdu povinnosť vylúčiť sa z rozhodovania z dôvodu, že v návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyjadril predbežné stanovisko tým, že zhrnul skutkový a právny rámec - Charta základných práv Európskej únie - Článok 47 druhý odsek a článok 48 ods. 1))
   (2016/C 335/10)
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Sofijski gradski săd

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Atanas Ogňanov

      za účasti: Sofijska gradska prokuratura

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 267 ZFEÚ a článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora v spojení s článkom 47 druhým odsekom a článkom 48 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnemu predpisu, ktorý je vykladaný tak, že ukladá vnútroštátnemu súdu povinnosť vylúčiť sa z rozhodovania prejednávanej veci z dôvodu, že tento súd v rámci svojho návrhu na začatie prejudiciálneho konania zhrnul skutkový a právny rámec tejto veci.

               2.

               Právo Únie, predovšetkým článok 267 ZFEÚ, sa má vykladať v tom zmysle, že nevyžaduje ani nezakazuje, aby vnútroštátny súd po vyhlásení rozsudku v prejudiciálnom konaní opätovne vypočul účastníkov konania a preskúmal nové dôkazné prostriedky a v dôsledku toho zmenil skutkové a právne zistenia, ku ktorým dospel v rámci svojho rozhodnutia, ktorým podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, a to za predpokladu, že plne uplatňuje výklad práva Únie, ktorý poskytol Súdny dvor Európskej únie.

               3.

               Právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby vnútroštátny súd uplatnil vnútroštátny právny predpis, akým je predpis vo veci samej, ktorý sa považuje za v rozpore s právom Únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 96, 23.3.2015.


title: Vec T-144/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. apríla 2016 – L'Oréal/EUIPO – Theralab (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie IDEALINA — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               13.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/51

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. apríla 2016 – L'Oréal/EUIPO – Theralab (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)
      (Vec T-144/15) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie IDEALINA - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
      (2016/C 211/64)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: L'Oréal (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: J. Sena Mioludo, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (v zastúpení: A. Lukošiūtė, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos, Lda (Viseu, Portugalsko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 22. januára 2015 (vec R 1097/2014-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos, Lda a L'Oréal

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  L'Oréal, SA, je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 171, 26.5.2015.


title: Vec T-325/06: Žaloba podaná 24. novembra 2006 – Boston Scientific/ÚHVT – Terumo (CAPIO)

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/74

         Žaloba podaná 24. novembra 2006 – Boston Scientific/ÚHVT – Terumo (CAPIO)
   (Vec T-325/06)
   (2006/C 326/152)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Boston Scientific Ltd (Christ Church, Barbados) (v zastúpení: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Terumo Kabushiki Kaisha (Tokio, Japonsko)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 14. septembra 2006, ktoré bolo zástupcom žalobcu oznámené 18. septembra 2006, vo veci R 61/2006-2,

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania pred Súdnym dvorom a odvolacím senátom.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka: slovná ochranná známka „CAPIO“ pre tovary v triede 10, prihláška č. 2 554 434.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Terumo Kabushiki Kaisha.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: národné slovné ochranné známky a ochranné známky Spoločenstva „CAPIOX“ a „CAPIOX PULSE“ pre tovary v triede 10.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky v celom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie rozhodnutia námietkového oddelenia.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 43 nariadenia Rady č. 40/94 a pravidla 22 nariadenia Komisie č. 2868/95, keďže Terumo nepreukázal dostatočné používanie svojej ochrannej známky, a článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady, keďže u kolidujúcich ochranných známok neexistuje pravdepodobnosť zámeny.


title: Vec T-4/15: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. septembra 2016 – Beiersdorf/EUIPO (Q10) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Q 10 — Zamietnutie zápisu vyhlásenia o rozsahu ochrany — Článok 37 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 — Absolútne dôvody zamietnutia — Opisný charakter — Neexistencia opisného charakteru — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009“)

text:
               17.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 383/13

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. septembra 2016 – Beiersdorf/EUIPO (Q10)
   (Vec T-4/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Q 10 - Zamietnutie zápisu vyhlásenia o rozsahu ochrany - Článok 37 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 - Absolútne dôvody zamietnutia - Opisný charakter - Neexistencia opisného charakteru - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009“))
   (2016/C 383/18)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Beiersdorf AG (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne A. Renck a J. Fuhrmann, neskôr J. Fuhrmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Hanne, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 8. októbra 2014 (vec R 2050/2013-1), týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia Q 10 ako obrazovej ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Beiersdorf AG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

      (1)  Ú. v. EÚ C 65, 23.2.2015.


title: Vec T-212/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  3. júla 2012 — Dánsko/Komisia ( „EPUZF — Záručná sekcia — Výdavky vylúčené z financovania — Plodiny pestované na ornej pôde — Vyňatie plôch“ )

text:
               11.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/15

         Rozsudok Všeobecného súdu z 3. júla 2012 — Dánsko/Komisia
   (Vec T-212/09) (1)

   (EPUZF - Záručná sekcia - Výdavky vylúčené z financovania - Plodiny pestované na ornej pôde - Vyňatie plôch)
   2012/C 243/27
   Jazyk konania: dánčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne J. Bering Liisberg, neskôr V. Pasternak Jørgensen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P. Biering a J. Pinborg, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne N. Rasmussen a F. Jimeno Fernández, neskôr F. Jimeno Fernández, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci T. Ryhl, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2009/253/ES z 19. marca 2009, ktorým sa z financovania Spoločenstvom vylučujú niektoré výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) (Ú. v. EÚ L 75, s. 15), v rozsahu, v akom z financovania Spoločenstva vylučuje niektoré výdavky vynaložené Dánskym kráľovstvom z dôvodu vyňatia plôch

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C193, 15.8.2009.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 13. januára 2005 vo veci C-254/03 P: Eduardo Vieira SA proti Komisii Európskych spoločenstiev (Odvolanie — Rybolov — Dohoda o rybárstve s Argentínou — Finančná pomoc Spoločenstva — Zníženie)

text:
               5.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 57/8

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 13. januára 2005
   vo veci C-254/03 P: Eduardo Vieira SA proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Odvolanie - Rybolov - Dohoda o rybárstve s Argentínou - Finančná pomoc Spoločenstva - Zníženie)
   (2005/C 57/15)
   Jazyk konania: španielčina
   Vo veci C-254/03 P, Eduardo Vieira SA (advokáti: J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier a D. Domínguez Pérez) proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnená zástupkyňa: S. Pardo Quintillán, za právnej pomoci J. Rivas-Andres a J. Gutiérrez Gisbert), predmetom ktorej je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora podané 13. júna 2003, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia N. Colneric (spravodajkyňa), J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič a E. Levits, generálny advokát: A. Tizzano, tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 13. januára 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Odvolanie sa zamieta.

               2)

               Eduardo Vieira SA je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 184, 02.08.2003


title: Vec T-492/15: Žaloba podaná 26. augusta 2015 – Deutsche Lufthansa/Komisia

text:
               3.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 363/41

         Žaloba podaná 26. augusta 2015 – Deutsche Lufthansa/Komisia
   (Vec T-492/15)
   (2015/C 363/50)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Deutsche Lufthansa AG (Kolín, Nemecko) (v zastúpení: A. Martin-Ehlers, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 1. októbra 2014 vo veci SA.21121 (C 29/2008) (ex NN 54/2007) – Letisko Hahn a Ryanair,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza nasledovné:

               —

               procedurálne pochybenie z dôvodu neexistencie ďalšej komunikácie so žalobkyňou v roku 2014,

               —

               neúplný popis prípadu, napriek tomu, že skutkový stav bol žalovanej v dobe vydania napadnutého rozhodnutia známy,

               —

               nesprávny popis skutkového stavu, pretože Komisia nezohľadnením určitých skutočností vytvára nesprávny obraz o prípade,

               —

               zjavné rozpory v napadnutom rozhodnutí,

               —

               nesprávne právne posúdenie opatrení v prospech dotknutého letiska, lebo určité opatrenia neboli kvalifikované ako štátna podpora v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ a iné opatrenia boli kvalifikované ako štátna pomoc zlučiteľná so spoločným trhom,

               —

               nesprávne právne posúdenie opatrení v prospech dotknutej leteckej spoločnosti, pretože tieto opatrenia predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.


title: Vec T-317/08: Žaloba podaná 12. augusta 2008 – Società di armamento G. padre dei F.lli Incorvaia G.I. e S./Komisia

text:
               25.10.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 272/34

         Žaloba podaná 12. augusta 2008 – Società di armamento G. padre dei F.lli Incorvaia G.I. e S./Komisia
   (Vec T-317/08)
   (2008/C 272/65)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Società di armamento Gaetano padre dei fratelli Incorvaia Giuseppe, Ignazio e Salvatore Snc (Licata, Taliansko) (v zastúpení: A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť nariadenie Komisie (ES) č. 530/2008 z 12. júna 2008 uverejnené v Ú. v. EÚ L 155 z 13. júna 2008,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú zhodné s tými, ktoré sú uvedené vo veci T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisia.


title: Spojené veci T-494/13 a T-495/13: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. decembra 2014 – Sales & Solutions/ÚHVT – Inceda (WATT a WATT) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Spoločenstva WATT a slovná ochranná známka Spoločenstva WATT — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“ )

text:
               26.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/27

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. decembra 2014 – Sales & Solutions/ÚHVT – Inceda (WATT a WATT)
   (Spojené veci T-494/13 a T-495/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Spoločenstva WATT a slovná ochranná známka Spoločenstva WATT - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2015/C 026/32)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sales & Solutions GmbH (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: K. Gründig-Schnelle, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Inceda Holding GmbH (Kolín, Nemecko) (v zastúpení: J. Wald a D. Thrun, advokáti)

      Predmet veci

   Vo veci T-494/13 žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu z 15. júla 2013 (vec R 1192/2012_4) a vo veci T-495/13 žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu z 15. júla 2013 (vec R 1193/2012-4), ktoré sa týkajú konaní o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťou Inceda Holding GmbH a spoločnosťou Sales & Solutions GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloby sa zamietajú.

               2.

               Sales & Solutions GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a spoločnosti Inceda Holding GmbH v spojených veciach T-494/13 a T-495/13.

      (1)  Ú. v. EÚ C 344, 23.11.2013.


title: Vec F-35/15: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 15. júla 2015 – De Esteban Alonso/Komisia (Verejná služba — Článok 24 služobného poriadku — Žiadosť o pomoc — Trestné konanie pred vnútroštátnym súdom — Komisia ako účastník občianskoprávneho konania — Zjavne nedôvodná žaloba)

text:
               24.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/54

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 15. júla 2015 – De Esteban Alonso/Komisia
   (Vec F-35/15) (1)

   ((Verejná služba - Článok 24 služobného poriadku - Žiadosť o pomoc - Trestné konanie pred vnútroštátnym súdom - Komisia ako účastník občianskoprávneho konania - Zjavne nedôvodná žaloba))
   (2015/C 279/68)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francúzsko) (v zastúpení: C. Huglo, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a C. Ehrbar, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie o zamietnutí žiadosti žalobcu o pomoc, hoci sa voči nemu začalo konanie kvôli sprenevere prostriedkov z rozpočtu Spoločenstva

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako zjavne nedôvodná.

               2.

               Pán De Esteban Alonso znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 146, 4.5.2015, s. 52.


title: Vec T-336/10: Žaloba podaná 10. augusta 2010 — Abercrombie & Fitch Europe/ÚHVT — Gilli (GILLY HICKS)

text:
               9.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/29

         Žaloba podaná 10. augusta 2010 — Abercrombie & Fitch Europe/ÚHVT — Gilli (GILLY HICKS)
   (Vec T-336/10)
   ()
   2010/C 274/44
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Abercrombie & Fitch Europe SA (Mendrisio, Švajčiarsko) (v zastúpení: S. Malynicz, Barrister, D. Stone a L. Ritchie, Solicitors)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Gilli Srl (Miláno, Taliansko)

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 20. mája 2010 vo veci R 832/2008-1, a

               —

               zaviazať žalovaného a ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „GILLY HICKS“ pre výrobky a služby patriace do tried 3, 14, 25 a 35 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 5 194 543.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: obrazová ochranná známka Spoločenstva „GILLI“ č. 3 566 007 zapísaná pre výrobky patriace do tried 3, 9, 14 a 25.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 81 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát nesprávne porovnal ochranné známky z vizuálneho, fonetického a koncepčného hľadiska a preto nesprávne posúdil pravdepodobnosť nebezpečenstva zámeny.


title: Vec T-255/12: Žaloba podaná 8. júna 2012 — Vakili/Rada

text:
               25.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 258/23

         Žaloba podaná 8. júna 2012 — Vakili/Rada
   (Vec T-255/12)
   2012/C 258/43
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Bahman Vakili (Teherán, Irán) (v zastúpení: J.-M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady zahrnúť žalobcu do zoznamu osôb podliehajúcim sankciám, ktoré vyplýva z rozhodnutia 2011/783/SZBP, vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011 a listu Rady z 23. marca 2012;

               —

               zrušil nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010, v rozsahu, v akom zahŕňa žalobcu do zoznamu osôb podliehajúcim sankciám;

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza šesť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na nedostatku odôvodnenia, keďže v odôvodnení sankcie, ktorá postihuje žalobcu, nebol uvedený žiadny špecifický a konkrétny dôvod pre takúto sankciu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení práv na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu, keďže žalobca nebol v konaní, v ktorom mu bola uložená sankcia, vypočutý, keďže mu Rada neoznámila skutočnosti svedčiace v jeho neprospech a on sa k nim nemohol náležite vyjadriť.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení, keďže Rada nemá oprávnenie sankcionovať osobu len z toho dôvodu, že je predsedom predstavenstva a výkonným riaditeľom subjektu inak sankcionovaného.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na nesprávnom skutkovom zistení, keďže žalobca nenesie zodpovednosť za skutky vytýkané spoločnosti Export Development Bank of Iran predtým, ako v nej žalobca prevzal svoje riadiace funkcie. Žalobca tiež spochybňuje vecnú správnosť skutočností vytýkaných spoločnosti, ktorú riadi.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality, keďže uložená sankcia neumožňuje dosiahnutie cieľov, ktoré údajne sleduje.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení práva na rešpektovanie vlastníctva, keďže žalobca nemohol náležite uplatniť svoje práva a bol sankcionovaný na neexistujúcich právnych základoch.


title: Vec C-183/05: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  11. januára 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 92/43/EHS — Článok 12 ods. 1 a 2, článok 13 ods. 1 písm. b) a článok 16 — Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín — Ochrana druhov)

text:
               24.2.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/4

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 11. januára 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko
   (Vec C-183/05) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 92/43/EHS - Článok 12 ods. 1 a 2, článok 13 ods. 1 písm. b) a článok 16 - Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín - Ochrana druhov)
   (2007/C 42/07)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. van Beek, splnomocnený zástupca, M. Wemaëre, advokát)

      Žalovaný: Írsko (v zastúpení: D. O'Hagan, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Nesprávne prebratie článku 12 ods. 1 a 2, článku 13 ods. 1 písm. b) a článku 16 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102)
   Výrok rozsudku

               1.

               Írsko tým, že

                           —

                           neprijalo všetky osobitné opatrenia potrebné na účinné fungovanie systému prísnej ochrany stanovenému v článku 12 ods. 1 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín,

                           —

                           ponechalo v účinnosti ustanovenia článku 23 ods. 7 písm. a) až c) zákona o voľne žijúcich živočíchoch a rastlinách (Wildlife Act) z roku 1976 v jeho znení vyplývajúcom zo zákona o jeho zmene a doplnení [Wildlife (Amendment) Act] z roku 2000, ktoré nie sú zlučiteľné s ustanoveniami článku 12 ods. 1 a článku 16 smernice 92/43,

                     nevykonalo uvedené články tejto smernice a nesplnilo si povinnosti, ktoré mu z nej vyplývajú.

               2.

               Írsko je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 182, 23.7.2005.


title: Vec C-240/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Korneuburg (Rakúsko) 12. mája 2014 – Eleonore Prüller-Frey/Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG

text:
               11.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Korneuburg (Rakúsko) 12. mája 2014 – Eleonore Prüller-Frey/Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG
   (Vec C-240/14)
   2014/C 261/21
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landesgericht Korneuburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Eleonore Prüller-Frey

      Žalovaní: Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa článok 2 ods. 1 písm. a) a písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 2027/97 z 9. októbra 1997 o zodpovednosti leteckého dopravcu v prípade nehôd (1), článok 3 písm. c) a g) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 785/2004 z 21. apríla 2004 o požiadavkách na poistenie leteckých dopravcov a prevádzkovateľov lietadiel (2), ako aj článok 1 ods. 1 Dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel pre medzinárodnú leteckú dopravu (3), ktorý bol podpísaný v Montreale 28. mája 1999, vykladať v tom zmysle, že právo na náhradu škody v prípade poškodenej,

                           —

                           ktorá bola cestujúcou v lietadle, ktorého miesto odletu a príletu sa nachádzalo na tom istom mieste jedného členského štátu,

                           —

                           a ktorú pilot prepravoval bezplatne,

                           —

                           s cieľom pozrieť si z výšky nehnuteľnosť, ktorá bola predmetom plánovaného obchodu, a

                           —

                           a ktorá pri páde lietadla utrpela fyzické zranenie,

                     treba posudzovať výlučne podľa článku 17 Montrealského dohovoru a vnútroštátne právo sa neuplatní?
               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

               2.

               Majú sa článok 33 Montrealského dohovoru a článok 67 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (4) vykladať v tom zmysle, že právomoc prejednávať a rozhodovať o nárokoch na náhradu škody, ktoré sú uvedené v prvej otázke, treba posúdiť výlučne podľa článku 33 Montrealského dohovoru?
               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

               3.

               Majú sa článok 29 Montrealského dohovoru a článok 18 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 z 11. júla 2007 o rozhodnom práve pre mimozmluvné záväzky (5) vykladať v tom zmysle, že bránia takým vnútroštátnym pravidlám, ktoré priznávajú poškodenému uvedenému v prvej otázke oprávnenie podať priamu žalobu proti poisťovateľovi zodpovednosti pôvodcu škody?
               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku:

               4.

               Majú sa článok 7 ods. 1 písm. f) Druhej smernice Rady z 22. júna 1988 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení, týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia, na uľahčenie účinného vykonávania slobody poskytovať služby a o zmene a doplnení smernice 73/239/EHS (6) a článok 18 nariadenia Rím II vykladať v tom zmysle, že podmienky priamej žaloby, ktorú podala poškodená uvedená v prvej otázke proti poisťovateľovi zodpovednosti pôvodcu škody, treba posúdiť podľa právnej úpravy tretieho štátu, ak

                           —

                           právny poriadok, ktorý treba uplatniť podľa povahy deliktu, upravuje priamu žalobu vo svojom zákone o poistných zmluvách,

                           —

                           zmluvné strany poistnej zmluvy uskutočnia voľbu práva v prospech právneho poriadku tretieho štátu,

                           —

                           podľa ktorého sa uplatní právo toho štátu, v ktorom má poisťovateľ svoje sídlo, a

                           —

                           právny poriadok tohto členského štátu upravuje priamu žalobu aj vo svojom zákone o poistných zmluvách?

      (1)  Ú. v. ES L 285, s. 1; Mim. vyd. 07/003, s. 489.

      (2)  Ú. v. EÚ L 138, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 160.

      (3)  Ú. v. ES L 194, s. 39; Mim. vyd. 07/005, s. 491.

      (4)  Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42.

      (5)  Ú. v. EÚ L 199, s. 40.

      (6)  Ú. v. ES L 172, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 198.


title: Vec C-244/07: Žaloba podaná 22. mája 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo

text:
               7.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/16

         Žaloba podaná 22. mája 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-244/07)
   (2007/C 155/32)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: P. Dejmek a N. Yerrell, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Luxemburské veľkovojvodstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/50/ES z 29. apríla 2004, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/48/ES o interoperabilite systému transeurópskych vysokorýchlostných železníc a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/16/ES o interoperabilite systému transeurópskych konvenčných železníc (1), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 tejto smernice,
               subsidiárne:
               určiť, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že neoznámilo Komisii všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/50/ES z 29. apríla 2004, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/48/ES o interoperabilite systému transeurópskych vysokorýchlostných železníc a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/16/ES o interoperabilite systému transeurópskych konvenčných železníc, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 tejto smernice;

               —

               zaviazať Luxemburské veľkovojvodstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice 2004/50/ES uplynula 29. apríla 2006.

      (1)  Ú. v. EÚ L 164, s. 114; Mim. vyd. 13/034, s. 838, a korigendum Ú. v. EÚ L 220, s. 40.


title: Vec C-298/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) 25. mája 2016 – Teodor Ispas, Anduța Ispas/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

text:
               29.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 314/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) 25. mája 2016 – Teodor Ispas, Anduța Ispas/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj
   (Vec C-298/16)
   (2016/C 314/16)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Teodor Ispas, Anduța Ispas

      Žalovaná: Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

      Prejudiciálna otázka

   Je správna prax spočívajúca v prijatí rozhodnutia ukladajúceho povinnosti jednotlivcovi bez toho, aby mu umožnila prístup ku všetkým informáciám a dokumentom, ktoré verejný orgán vzal do úvahy pri prijatí tohto rozhodnutia, teda informáciám a dokumentom nachádzajúcim sa v neverejnom správnom spise vytvorenom správnym orgánom, v súlade so zásadou dodržiavania práva na obranu?


title: Vec T-180/17: Žaloba podaná 17. marca 2017 – EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer a i. (EM)

text:
               22.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/32

         Žaloba podaná 17. marca 2017 – EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer a i. (EM)
   (Vec T-180/17)
   (2017/C 161/45)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: EM Research Organization, Inc. (Okinava, Japonsko) (v zastúpení: J. Liesegang, M. Jost a N. Lang, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom: Christoph Fischer GmbH (Stephanskirchen, Nemecko), Ole Weinkath (Hünxe-Drevenack, Nemecko), Multikraft Produktions- und Handels GmbH (Pichl/Wels, Rakúsko), Phytodor AG (Buochs, Švajčiarsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodná slovná ochranná známka „EM“ –č. 2 829 851.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásenie neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 9. januára 2017 vo veci R 2442/2015-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 145 a článku 57 ods. 5 prvej vety nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-228/06: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  19. februára 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Nemecko) – Mehmet Soysal, Ibrahim Savatli/Spolková republika Nemecko (Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom — Slobodné poskytovanie služieb — Vízová povinnosť na vstup na územie členského štátu)

text:
               18.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 90/2

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 19. februára 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Nemecko) – Mehmet Soysal, Ibrahim Savatli/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-228/06) (1)

   (Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom - Slobodné poskytovanie služieb - Vízová povinnosť na vstup na územie členského štátu)
   2009/C 90/02
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Mehmet Soysal, Ibrahim Savatli

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Za účasti: Bundesagentur für Arbeit

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Výklad článku 41 ods. 1 dodatkového protokolu z 23. novembra 1970 k Dohode o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom o opatreniach prijatých po nadobudnutí ich účinnosti (Ú. v. ES L 293, s. 4; Mim. vyd. 02/001, s. 192) – Platnosť článku 1 nariadenia Rady (ES) č. 539/2001 uvádzajúceho zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (Ú. v. ES L 81, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 65) – Nové obmedzenia slobodného poskytovania služieb – Povinnosť tureckého štátneho príslušníka zamestnaného ako šofér nákladného vozidla pre turecký dopravný podnik mať vízum pri vstupe na územie členského štátu, hoci takúto povinnosť nemal v čase vstupu dodatkového protokolu do platnosti

      Výrok rozsudku

   Článok 41 ods. 1 dodatkového protokolu podpísaného 23. novembra 1970 v Bruseli a v mene Spoločenstva uzatvoreného, schváleného a potvrdeného nariadením Rady (EHS) č. 2760/72 z 19. decembra 1972 sa má vykladať v tom zmysle, že od vstupu tohto protokolu do platnosti odporuje zavedeniu vízovej povinnosti, ktorá umožňuje tureckým štátnym príslušníkom, ako sú žalobcovia vo veci samej, vstúpiť na územie členského štátu na účely výkonu poskytovania služieb na účet podniku so sídlom v Turecku, pokiaľ sa k tomuto dátumu takéto vízum nepožadovalo.

      (1)  Ú. v. EÚ C 190, 12.8.2006.


title: Vec C-290/11 P: Odvolanie podané 9. júna 2011 : Comap SA proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z  24. marca 2011 vo veci T-377/06, Comap/Komisia

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/18

         Odvolanie podané 9. júna 2011: Comap SA proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 24. marca 2011 vo veci T-377/06, Comap/Komisia
   (Vec C-290/11 P)
   2011/C 252/32
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Comap SA (v zastúpení: A. Wachsmann a S. de Guigné, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               v
                     prvom rade,

                           —

                           zrušiť ako celok na základe článku 256 ZFEÚ a článku 56 Protokolu č. 3 o Štatúte Súdneho dvora Európskej únie rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2011, Comap/Komisia, vo veci T-377/06,

                           —

                           vyhovieť návrhom predloženým spoločnosťou Comap SA v prvostupňovom konaní pred Všeobecným súdom,

                           —

                                 v
                               dôsledku toho:

                                       —

                                       zrušiť rozhodnutie Európskej komisie K(2006) 4180, v konečnom znení, z 20. septembra 2006, týkajúce sa konania podľa článku 81 Zmluvy ES a článku 53 Dohody EHP (Vec COMP/F-1/38.121) — Tvarovky) v časti, v ktorej sa týka spoločnosti Comap SA, ako aj odôvodnenie, ktoré podopiera jeho výrok v rozsahu, v ktorom ukladá pokutu spoločnosti Comap SA,

               —

                     subsidiárne,

                           —

                           zrušiť na základe článku 261 ZFEÚ pokutu vo výške 18,56 milióna eur uloženú spoločnosti Comap SA v článku 2 písm. g) už citovaného rozhodnutia Európskej komisie alebo znížiť na základe článku 261 ZFEÚ túto pokutu na primeranú sumu,

               —

                     v
                   každom prípade zaviazať Európsku komisiu na náhradu všetkých trov konania vrátane trov, ktoré vznikli spoločnosti Comap SA v konaní pred Všeobecným súdom.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka uvádza štyri odvolacie dôvody na podporu svojho odvolania.
   Vo svojom prvom odvolacom dôvode Comap tvrdí, že došlo k porušeniu jej práva na preskúmanie veci nestranným a nezávislým súdom, keďže preskúmanie rozhodnutia Komisie, teda inštitúcie, ktorá kumuluje vyšetrovacie a sankčné funkcie uskutočnené Všeobecným súdom, sa obmedzilo na preskúmanie zjavne nesprávnych právnych a skutkových posúdení, pričom nedošlo k preskúmaniu v rámci neobmedzenej právomoci zakladajúcemu sa na úplnom preskúmaní skutkových okolností veci a najmä predložených dôkazov.
   Vo svojom druhom odvolacom dôvode odvolateľka vytýka Všeobecnému súdu, že voči nej uplatnil príliš reštriktívnu koncepciu pojmu „verejné dištancovanie sa“, ktorá porušuje požiadavky zásady doslovného výkladu predpisu trestného práva potvrdenej v článku 7 ods. 1 EDĽP, ktorá „ukladá, aby sa predpisy trestného práva neprimerane neuplatňovali v neprospech obvineného“. Táto koncepcia porušuje tiež zásadu, podľa ktorej sa v prípade pochybností rozhoduje v prospech podniku, ktorému je určené rozhodnutie, pričom túto zásadu je nutné rešpektovať vzhľadom na zásadu prezumpcie neviny.
   Vo svojom treťom odvolacom dôvode Comap uvádza, že došlo k skresleniu viacerých dôkazov, čo viedlo k nesprávnej právnej kvalifikácii niektorých dvojstranných zmlúv medzi odvolateľkou a jednou z jej konkurentiek po vyšetrovaní uskutočnenom Komisiou.
   Vo svojom štvrtom odvolacom dôvode odvolateľka nakoniec vytýka Všeobecnému súdu, že nesplnil povinnosť odôvodnenia, keďže sa domnieval, že Komisia z právneho hľadiska dostatočne preukázala účasť spoločnosti Comap na jedinom a nepretržitom porušení po marci 2001.


title: Vec T-2/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 30. novembra 2016 – K&K Group/EUIPO – Pret A Manger (Europe) (Pret A Diner) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu — Obrazová ochranná známka Pret A Diner — Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie PRET A MANGER — Skoršia národná slovná ochranná známka PRET — Relatívny dôvod zamietnutia — Riadne používanie skoršej ochrannej známky — Článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 — Neoprávnene získaný prospech z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena skorších ochranných známok — Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009“)

text:
               23.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/32

         Rozsudok Všeobecného súdu z 30. novembra 2016 – K&K Group/EUIPO – Pret A Manger (Europe) (Pret A Diner)
   (Vec T-2/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu - Obrazová ochranná známka Pret A Diner - Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie PRET A MANGER - Skoršia národná slovná ochranná známka PRET - Relatívny dôvod zamietnutia - Riadne používanie skoršej ochrannej známky - Článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 - Neoprávnene získaný prospech z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena skorších ochranných známok - Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009“))
   (2017/C 022/43)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: K&K Group AG (Cham, Švajčiarsko) (v zastúpení: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a N. Bertram, avocats)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carillo, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Pret A Manger (Europe) Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Edenborough, QC)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 29. októbra 2015 (vec R 2825/2014-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Pret A Manger (Europe) a K&K Group

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               K&K Group AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 78, 29.2.2016.


title: Vec C-73/10 P: Odvolanie podané 9. februára 2010 : Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG proti rozsudku Súdu prvého stupňa (ôsma komora) z  30. novembra 2009 vo veci T-2/09, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG/Európska komisia

text:
               27.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/22

         Odvolanie podané 9. februára 2010: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG proti rozsudku Súdu prvého stupňa (ôsma komora) z 30. novembra 2009 vo veci T-2/09, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG/Európska komisia
   (Vec C-73/10 P)
   2010/C 80/38
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG (v zastúpení: A. Rinne, Rechtsanwalt, S. Kon, solicitor, C. Humpe, solicitor, C. Vajda QC)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť uznesenie Súdu prvého stupňa vo veci T-2/09 z 30. novembra 2009, a

               —

               vyhlásiť žalobu o neplatnosť spoločnosti Weichert vo veci T-2/09 za neprípustnú a vrátiť vec Všeobecnému súdu Európskej únie na rozhodnutie o návrhoch spoločnosti Weichert smerujúcich k zrušeniu rozhodnutia Komisie Európskych spoločenstiev z 15. októbra 2008 (vec COMP/39.188 — Banány) — v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Weichert alebo

               —

               subsidiárne, vrátiť vec Všeobecnému súdu Európskej únie na rozhodnutie o prípustnosti žaloby o neplatnosť spoločnosti Weichert vo veci T-2/09.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa tvrdí, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď vyhlásil žalobu za neprípustnú na základe toho, že od uplatnenia pravidiel Spoločenstva týkajúcich sa procesných lehôt sa možno odchýliť len v prípade nepredvídateľných okolností alebo vyššej moci. Uvádza, že tento prístup je neprimerane striktný a nezohľadňuje, alebo dostatočne nezohľadňuje, dôležitosť práva na prístup k spravodlivosti v trestných veciach, zásadu zákonnosti trestného konania a zásadu proporcionality a naliehavý záujem na zamedzení bezprávia.


title: Vec T-404/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. novembra 2010 — Deutsche Bahn/ÚHVT (vodorovná kombinácia šedej a červenej farby) [ Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška ochrannej známky Spoločenstva pozostávajúcej z vodorovnej kombinácie šedej a červenej farby — Absolútny dôvod zamietnutia — Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 ]

text:
               15.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/25

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. novembra 2010 — Deutsche Bahn/ÚHVT (vodorovná kombinácia šedej a červenej farby)
   (Vec T-404/09) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška ochrannej známky Spoločenstva pozostávajúcej z vodorovnej kombinácie šedej a červenej farby - Absolútny dôvod zamietnutia - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2011/C 13/48
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Deutsche Bahn AG (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern a B. Weichhaus, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. júla 2009 (vec R 379/2009-1) týkajúceho sa prihlášky farebného označenia pozostávajúceho z kombinácie šedej a červenej farby ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Deutsche Bahn AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 297, 5.12.2009.


title: Vec T-357/15 P: Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. decembra 2015 – Garcia Minguez/Komisia („Verejná služba — Prijímanie zamestnancov — Vnútorné výberové konanie Komisie na dočasných zamestnancov inštitúcie — Nepripustenie dočasného zamestnanca výkonnej agentúry — Článok 29 ods. 1 písm. b) Služobného poriadku — Zásada rovnosti zaobchádzania — Zjavne právne nedôvodné odvolanie“)

text:
               22.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 68/28

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. decembra 2015 – Garcia Minguez/Komisia
   (Vec T-357/15 P) (1)

   ((„Verejná služba - Prijímanie zamestnancov - Vnútorné výberové konanie Komisie na dočasných zamestnancov inštitúcie - Nepripustenie dočasného zamestnanca výkonnej agentúry - Článok 29 ods. 1 písm. b) Služobného poriadku - Zásada rovnosti zaobchádzania - Zjavne právne nedôvodné odvolanie“))
   (2016/C 068/37)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Maria Luisa Garcia Minguez (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: L. Ortiz Blanco a Á. Givaja Sanz, avocats)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne J. Currall, G. Gattinara a F. Simonetti, neskôr G. Gattinara a F. Simonetti, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) z 28. apríla 2015, Garcia Minguez/Komisia (F-72/14, ZbVS, EU:F:2015:40), ktorým sa odvolateľka domáha zrušenia tohto uznesenia

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Maria Luisa Garcia Minguez je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2015.


title: Výmaz veci T-284/99

text:
               25.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/28

         Výmaz veci T-284/99 (1)

   (2004/C 239/63)

      (Jazyk konania: holandčina)

   Uznesením zo 4. mája 2004 predseda druhej rozšírenej komory Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci T-284/99: Vlutters Kapitein B.V., ktorého v konaní podporuje Holandské kráľovstvo proti Komisii Európskych spoločenstiev.

      (1)  Ú. v. ES C 47 z 19.2.2000


title: Vec C-227/09: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  21. októbra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale ordinario di Torino — Taliansko) — Antonino Accardo a i./Comune di Torino (Sociálna politika — Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov — Organizácia pracovného času — Príslušníci mestskej polície — Smernica 93/104/ES — Smernica 93/104/ES zmenená a doplnená smernicou 2000/34/ES — Smernica 2003/88/ES — Články 5, 17 a 18 — Maximálny týždenný pracovný čas — Kolektívne zmluvy alebo dohody uzatvorené medzi sociálnymi partnermi na vnútroštátnej alebo regionálnej úrovni — Výnimky týkajúce sa presunutého odpočinku v týždni a náhradného odpočinku — Priamy účinok — Konformný výklad)

text:
               18.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 346/15

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 21. októbra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale ordinario di Torino — Taliansko) — Antonino Accardo a i./Comune di Torino
   (Vec C-227/09) (1)

   (Sociálna politika - Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov - Organizácia pracovného času - Príslušníci mestskej polície - Smernica 93/104/ES - Smernica 93/104/ES zmenená a doplnená smernicou 2000/34/ES - Smernica 2003/88/ES - Články 5, 17 a 18 - Maximálny týždenný pracovný čas - Kolektívne zmluvy alebo dohody uzatvorené medzi sociálnymi partnermi na vnútroštátnej alebo regionálnej úrovni - Výnimky týkajúce sa presunutého odpočinku v týždni a náhradného odpočinku - Priamy účinok - Konformný výklad)
   2010/C 346/24
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale ordinario di Torino

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Antonino Accardo, Viola Acella, Antonio Acuto, Domenico Ambrisi, Paolo Battaglino, Riccardo Bevilacqua, Fabrizio Bolla, Daniela Bottazzi, Roberto Brossa, Luigi Calabro’, Roberto Cammardella, Michelangelo Capaldi, Giorgio Castellaro, Davide Cauda, Tatiana Chiampo, Alessia Ciaravino, Alessandro Cicero, Paolo Curtabbi, Paolo Dabbene, Mauro D’Angelo, Giancarlo Destefanis, Mario Di Brita, Bianca Di Capua, Michele Di Chio, Marina Ferrero, Gino Forlani, Giovanni Galvagno, Sonia Genisio, Laura Dora Genovese, Sonia Gili, Maria Gualtieri, Gaetano La Spina, Maurizio Loggia, Giovanni Lucchetta, Sandra Magoga, Manuela Manfredi, Fabrizio Maschio, Sonia Mignone, Daniela Minissale, Domenico Mondello, Veronnica Mossa, Plinio Paduano, Barbaro Pallavidino, Monica Palumbo, Michele Paschetto, Frederica, Peinetti, Nadia Pizzimenti, Gianluca Ponzo, Enrico Pozzato, Gaetano Puccio, Danilo Ranzani, Pergianni Risso, Luisa Rossi, Paola Sabia, Renzo Sangiano, Davide Scagno, Paola Settia, Raffaella Sottoriva, Rossana Trancuccio, Fulvia Varotto, Giampiero Zucca, Fabrizio Lacognata, Guido Mandia, Luigi Rigon, Daniele Sgavetti

      Žalovaný: Comune di Torino

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale ordinario di Torino — Výklad článkov 5, 17 a 18 smernice Rady 93/104/ES z 23. novembra 1993 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. ES L 307, s. 18; Mim. vyd. 05/002, s. 197) — Odchýlky týkajúce sa posunutého týždenného odpočinku a náhradného odpočinku — Uplatniteľnosť na príslušníkov mestskej polície

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 17 ods. 3 smernice Rady 93/104/ES z 23. novembra 1993 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času v pôvodnom znení, ako aj v znení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/34/ES z 22. júna 2000 má vo vzťahu k odseku 2 tohto článku autonómnu pôsobnosť, takže skutočnosť, že určité povolanie v tomto odseku 2 nie je uvedené, nebráni tomu, aby sa naň mohla vzťahovať odchýlka podľa článku 17 ods. 3 smernice 93/104 v obidvoch zneniach.

               2.

               Za takých okolností, ako sú okolnosti vo veci samej, sa nemožno odvolávať na fakultatívne odchýlky stanovené v článku 17 smernice 93/104 a smernice 93/104 zmenenej a doplnenej smernicou 2000/34 a prípadne článkami 17 a/alebo 18 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES o niektorých aspektoch organizácie pracovného času voči takým jednotlivcom, ako sú žalobcovia vo veci samej. Okrem toho tieto ustanovenia nemožno vykladať tak, že dovoľujú alebo zakazujú aplikáciu takých kolektívnych zmlúv, ako sú kolektívne zmluvy vo veci samej, keďže ich aplikácia závisí od vnútroštátneho práva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 205, 29.8.2009.


title: Vec C-378/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Rethymnis (Grécko) 8. augusta 2007 – Kyriaki Angelidaki a i./Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Rethymnis (Grécko) 8. augusta 2007 – Kyriaki Angelidaki a i./Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis
   (Vec C-378/07)
   (2007/C 269/47)
   Jazyk konania: gréčtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Monomeles Protodikeio Rethymnis
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Kyriaki Angelidaki a i.

      Žalovaný: Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa doložka 5 a doložka 8 body 1 a 3 rámcovej dohody ETUC, UNICE a CEEP o práci na dobu určitú, ktorá je súčasťou smernice Rady 1999/70/ES (Ú. v. ES L 175, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368), vykladať v tom zmysle, že právo Spoločenstva nepovoľuje prijatie opatrení zo strany členského štátu (v rámci výkonu tejto rámcovej dohody): a) ak vo vnútroštátnom právnom poriadku existujú už pred nadobudnutím účinnosti smernice rovnocenné zákonné opatrenia v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody, a b) ak opatreniami prijatými pri výkone rámcovej dohody bude vo vnútroštátnom právnom poriadku znížená všeobecná úroveň ochrany pracovníkov na dobu určitú?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, je zníženie ochrany stanovenej pre pracovníkov na dobu určitú, v prípade nie opakovane uzavretých a následných pracovných zmlúv na dobu určitú, ale iba jednej zmluvy, ktorej predmetom je však v skutočnosti ponuka služieb zo strany pracovníka na pokrytie nie dočasných, mimoriadnych alebo naliehavých potrieb, ale „trvalých a dlhodobých“ potrieb, spojené s výkonom uvedenej rámcovej dohody a danej smernice, a na základe toho, je toto zníženie ochrany z hľadiska práva Spoločenstva zakázané alebo povolené?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, ak vo vnútroštátnom právnom poriadku existuje už pred nadobudnutím účinnosti smernice 1999/70/ES rovnocenné zákonné opatrenie v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody ako článok 8 ods. 3 zákona č. 2112/1920, ktorý je prejednávaný vo veci samej, predstavuje prijatie zákonného opatrenia v rámci výkonu rámcovej dohody, akým je článok 11 prezidentského dekrétu č. 164/2004, ktorý je prejednávaný vo veci samej, zakázané zníženie všeobecnej úrovne ochrany pracovníkov na dobu určitú vo vnútroštátnom právnom poriadku, v zmysle doložky 8 bodov 1 a 3 rámcovej dohody:

                           a)

                           ak sú do pôsobnosti predmetného zákonného opatrenia pri výkone rámcovej dohody zahrnuté výlučne prípady opakovane uzavretých zmlúv alebo založených pracovnoprávnych vzťahov na dobu určitú a nespadajú doň prípady pracovníkov, ktorí uzatvorili (nie viaceré a následné) iba jednu pracovnú zmluvu na dobu určitú na pokrytie „trvalých a dlhodobých“ potrieb zamestnávateľa, zatiaľ čo predchádzajúce rovnocenné zákonné opatrenie sa vzťahovalo na všetky prípady pracovných zmlúv na dobu určitú, vrátane prípadov, kedy pracovník uzatvoril (nie viaceré a následné) iba jednu pracovnú zmluvu na dobu určitú, ktorej predmetom je ponuka služieb zo strany pracovníka na pokrytie nie dočasných, mimoriadnych alebo naliehavých potrieb, ale „trvalých a dlhodobých“ potrieb;

                           b)

                           ak predmetné zákonné opatrenie stanovuje pri výkone rámcovej dohody, ako právny následok ochrany pracovníkov na dobu určitú a predchádzania zneužívaniu v zmysle rámcovej dohody o práci na dobu určitú, vyhlásenie pracovnej zmluvy uzavretej na dobu určitú za zmluvu na dobu neurčitú s účinkom do budúcnosti (ex nunc), zatiaľ čo predchádzajúce rovnocenné zákonné opatrenia stanovujú vyhlásenie pracovných zmlúv uzatvorených na dobu určitú za zmluvy na dobu neurčitú s účinkom od okamihu ich prvotného uzatvorenia (ex tunc)?

               4.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, ak vo vnútroštátnom právnom poriadku existuje už pred nadobudnutím účinnosti smernice 1999/70/ES rovnocenné zákonné opatrenie v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorá je súčasťou smernice, ako článok 8 ods. 3 zákona č. 2112/1920, ktorý je predmetom sporu vo veci samej, predstavuje zakázané zníženie všeobecnej úrovne ochrany, poskytovanej vo vnútroštátnom právnom poriadku pracovníkom na dobu určitú, v zmysle doložky 8 bodov 1 a 3 rámcovej dohody, voľba gréckeho zákonodarcu, v rámci prebratia smernice do gréckeho právneho poriadku, na jednej strane ponechať mimo rámca ochrany vyššie uvedeného prezidentského dekrétu č. 164/2004 prípady zneužívania, v ktorých pracovník uzatvoril jednu pracovnú zmluvu na dobu určitú, ktorej predmetom je však v skutočnosti ponuka služieb pracovníka na pokrytie nie dočasných, mimoriadnych alebo naliehavých potrieb, ale potrieb „trvalých a dlhodobých“, a na druhej strane opomenutie gréckeho zákonodarcu prijať analogické opatrenie so zodpovedajúcim právnym účinkom, účinné a osobitné pre takýto konkrétny prípad, ktoré by dalo právny účinok ochrane pracovníkov vo vzťahu k tomuto konkrétnemu prípadu zneužívania popri všeobecnej ochrane stanovenej bežným pracovným právom gréckeho právneho poriadku pre každý prípad vykonávania práce na základe neplatnej pracovnej zmluvy, nezávisle na existencii zneužívania v zmysle rámcovej dohody, ktorá zahŕňa nárok pracovníka na vyplatenie odmeny za prácu a odstupné pri prepustení, bez ohľadu na skutočnosť, či pracoval na základe platnej alebo neplatnej pracovnej zmluvy, pri zohľadnení skutočnosti, že

                           a)

                           povinnosť vyplatiť odmenu za prácu a odstupné pri prepustení je vnútroštátnym právom stanovená pre každý prípad pracovnoprávneho vzťahu a nie je zameraná najmä na predchádzanie zneužívania v zmysle rámcovej dohody, a

                           b)

                           uplatnenie už existujúceho rovnocenného zákonného opatrenia má za právny následok definíciu (jednej) pracovnej zmluvy na dobu určitú za pracovnú zmluvu na dobu neurčitú?

               5.

               V prípade kladnej odpovede na predchádzajúce otázky, nesmie vnútroštátny súd pri výklade svojho vnútroštátneho práva v súlade so smernicou 1999/70/ES uplatniť ustanovenia právnych predpisov, prijatých pre vykonanie rámcovej dohody, ktoré nie sú v súlade s touto smernicou a ktoré znižujú všeobecnú úroveň ochrany poskytovanej pracovníkom na dobu určitú vo vnútroštátnom právnom poriadku, akými sú ustanovenia prezidentského dekrétu č. 164/2004, ktoré konkludentne a nepriamo, ale jasne vylučujú osobitnú ochranu v prípadoch zneužívania, keď pracovník uzatvoril jednu pracovnú zmluvu na dobu určitú, ktorej predmetom je však v skutočnosti ponuka služieb pracovníkom na pokrytie nie dočasných, mimoriadnych alebo naliehavých potrieb, ale potrieb „trvalých a dlhodobých“, a má namiesto nich uplatniť rovnocenné vnútroštátne zákonné opatrenie, existujúce pred nadobudnutím účinnosti smernice, akými sú ustanovenia článku 8 ods. 3 zákona č. 2112/1920?

               6.

               V prípade, že by vnútroštátny súd v konaní, ktoré sa týka práce na dobu určitú, považoval hneď od začiatku za uplatniteľné ustanovenie (v danej veci článok 8 ods. 3 zákona č. 2112/1920), ktoré predstavuje rovnocenné zákonné opatrenie v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorá tvorí súčasť smernice 1999/70/ES, a na základe tohto ustanovenia by rozhodol, že tvrdenie, podľa ktorého uzatvoreniu pracovnej zmluvy – hoci aj jednej – na dobu určitú chýbal objektívny dôvodu spojený s povahou, typom alebo charakteristikami vykonávanej činnosti, má za následok vyhlásenie, že táto zmluva je zmluvou na dobu neurčitú: potom

                           a)

                           je v súlade s právom Spoločenstva výklad a uplatnenie vnútroštátneho práva zo strany vnútroštátneho súdu, podľa ktorého objektívnym dôvodom uzavretia pracovných zmlúv na dobu určitú je v každom prípade skutočnosť, že ako právny základ ich uzatvorenia bol použitý právny predpis o prijatí do zamestnania na základe pracovných zmlúv na dobu určitú pre pokrytie sociálnych potrieb sezónnych, občasných, nečakaných, mimoriadnych alebo doplnkových (v danej veci ustanovenia zákona č. 3250/2004, FEK A' 124/7-7-2004), aj keď v skutočnosti sú pokryté potreby trvalé a dlhodobé;

                           b)

                           je v súlade s právom Spoločenstva výklad a uplatnenie vnútroštátneho práva zo strany vnútroštátneho súdu, podľa ktorého ustanovenie, ktoré zakazuje zmenu pracovných zmlúv uzatvorených na dobu určitú vo verejnom sektore na pracovné zmluvy na dobu neurčitú, sa má vykladať v tom zmysle, že vo verejnom sektore je absolútne a v každom prípade zakázaná zmena zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu dohodnutého na dobu určitú na zmluvu alebo pracovnoprávny vzťah na dobu neurčitú, aj keď boli zneužívajúco uzatvorené na dobu určitú, to znamená, že v skutočnosti pokrývali potreby trvalé a dlhodobé, a vnútroštátny súd nemal možnosť vyhlásiť skutočnú povahu sporného pracovnoprávneho vzťahu a opraviť definíciu zmluvy na zmluvu na dobu neurčitú; alebo má byť tento zákaz obmedzený iba na pracovné zmluvy na dobu určitú, ktoré boli skutočne uzatvorené pre pokrytie potrieb dočasných, nečakaných, mimoriadnych, naliehavých alebo podobných, a nie aj na prípad, kedy boli v skutočnosti uzatvorené pre pokrytie potrieb trvalých a dlhodobých?


title: Vec C-439/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Paris (Francúzsko) 10. novembra 2009 — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS/Predseda Autorité de la Concurrence (Orgán pre hospodársku súťaž), Ministerka hospodárstva, priemyslu a zamestnanosti

text:
               30.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Paris (Francúzsko) 10. novembra 2009 — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS/Predseda Autorité de la Concurrence (Orgán pre hospodársku súťaž), Ministerka hospodárstva, priemyslu a zamestnanosti
   (Vec C-439/09)
   2010/C 24/49
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour d’appel de Paris

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS

      Odporcovia: Predseda Autorité de la Concurrence, Ministerka hospodárstva, priemyslu a zamestnanosti

      Prejudiciálna otázka

   Predstavuje všeobecný a absolútny zákaz predávať cez internet zmluvné výrobky konečným užívateľom, ktorý je uložený autorizovaným distribútorom v rámci selektívnej distribučnej siete, skutočne závažné obmedzenie hospodárskej súťaže na základe cieľa v zmysle článku 81 ods. 1 Zmluvy ES, na ktoré sa nevzťahuje bloková výnimka stanovená v nariadení č. 2790/1999 (1), avšak na ktoré sa prípadne vzťahuje individuálna výnimka podľa článku 81 ods. 3 Zmluvy ES?

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2790/1999 z 22. decembra 1999, o uplatňovaní článku 81 ods. 3 Zmluvy na kategórie vertikálnych dohôd a zosúladených postupov (Ú. v. ES L 336, s. 21; Mim. vyd. 08/001, s. 364).


title: Vec C-513/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Työtuomioistuin (Fínsko) 3. októbra 2011 — Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry/Teknologiateollisuus ry a Nokia Siemens Networks Oy

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Työtuomioistuin (Fínsko) 3. októbra 2011 — Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry/Teknologiateollisuus ry a Nokia Siemens Networks Oy
   (Vec C-513/11)
   2011/C 347/36
   Jazyk konania: fínčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Työtuomioistuin

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry

      Žalované: Teknologiateollisuus ry a Nokia Siemens Networks Oy

      Prejudiciálna otázka

   Bráni smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (1) a smernica Rady 92/85/EHS z 19. októbra 1992 o zavedení opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci tehotných pracovníčok a pracovníčok krátko po pôrode alebo dojčiacich pracovníčok (2) takému výkladu vnútroštátnej kolektívnej zmluvy, podľa ktorého sa pracovníčke, ktorá nastúpi z rodičovskej dovolenky na materskú dovolenku, nevypláca materský príspevok stanovený v kolektívnej zmluve?

      (1)  Ú. v. EÚ L 204, s. 23.

      (2)  Ú. v. ES L 348, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 110.


title: Vec T-376/07: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  25. novembra 2009 — Nemecko/Komisia [ Štátna pomoc — Pomoc malým a stredným podnikom — Rozhodnutie o uložení povinnosti poskytnúť informácie týkajúce sa dvoch schém štátnej pomoci — Kontrolná právomoc Komisie na základe článku 9 ods. 2 štvrtej vety nariadenia (ES) č. 70/2001 ]

text:
               16.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 11/24

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 25. novembra 2009 — Nemecko/Komisia
   (Vec T-376/07) (1)

   („Štátna pomoc - Pomoc malým a stredným podnikom - Rozhodnutie o uložení povinnosti poskytnúť informácie týkajúce sa dvoch schém štátnej pomoci - Kontrolná právomoc Komisie na základe článku 9 ods. 2 štvrtej vety nariadenia (ES) č. 70/2001“)
   2010/C 11/45
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: M. Lumma, J. Möller a B. Klein, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: K. Gross, B. Martenczuk, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2007) 3226 z 18. júla 2007 o uložení povinnosti poskytnúť informácie týkajúce sa dvoch schém štátnej pomoci, na ktoré sa vzťahuje nariadenie Komisie (ES) č. 70/2001 z 12. januára 2001 o uplatňovaní článkov [87] a [88] Zmluvy ES na štátnu pomoc malým a stredným podnikom (Ú. v. ES L 10, s. 33; Mim. vyd. 08/002, s. 141)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 297, 8.12.2007.


title: Vec T-86/03: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  21. marca 2006  – Holcim (Francúzsko)/Komisia

text:
               20.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/18

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 21. marca 2006 – Holcim (Francúzsko)/Komisia
   (Vec T-86/03) (1)

   (2006/C 121/34)

      Jazyk konania: francúzština

   Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 112, 10.5.2003.


title: Vec T-741/14: Žaloba podaná 27. októbra 2014 – Hersill/ÚHVT – KCI Licensing (VACUP)

text:
               15.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 448/37

         Žaloba podaná 27. októbra 2014 – Hersill/ÚHVT – KCI Licensing (VACUP)
   (Vec T-741/14)
   (2014/C 448/46)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Hersill, SL (Móstoles, Španielsko) (v zastúpení: M. Aznar Alonso, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: KCI Licensing, Inc. (San Antonio, Spojené štáty)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9 9 43  499.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 14. augusta 2014 vo veci R 1520/2013-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil túto žalobu za dôvodnú a zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazal ÚHVT a ďalšieho účastníka konania pred odvolaním senátom, ak vystupujú ako účastníci v tomto konaní, na náhradu trov konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 42 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 a pravidla 22 ods. 3 nariadenia č. 2868/95,

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-55/12: Žaloba podaná 2. februára 2012 — Európska komisia/Írsko

text:
               24.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 89/18

         Žaloba podaná 2. februára 2012 — Európska komisia/Írsko
   (Vec C-55/12)
   2012/C 89/28
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal, W. Mölls, splnomocnení zástupcovia)

      Žalované: Írsko

      Návrhy žalobkyne

               —

               vyhlásiť, že Írsko si tým, že oslobodilo pohonné látky motorových vozidiel používaných zdravotne postihnutými osobami od spotrebnej dane, pričom nedodržalo minimálne hodnoty zdanenia stanovené smernicou Rady 2003/96/ES (1), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Írsko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia tvrdí, že Írsko tým, že zachovalo oslobodenie pohonných látok motorových vozidiel používaných zdravotne postihnutými osobami od spotrebnej dane, porušilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

      (1)  Smernica Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (Ú. v. EÚ L 283, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405).


title: Vec T-676/13: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. februára 2016 – Italian International Film/EACEA („Program na podporu európskeho audiovizuálneho sektora (MEDIA 2007) — Podpora nadnárodnej distribúcie európskych filmov — Výzva na predkladanie návrhov v rámci ‚selektívneho‘ systému 2013 — Akt EACEA, ktorým bola žalobkyňa informovaná o zamietnutí jej žiadosti v súvislosti s filmom ‚Only God Forgives‘ — Akt EACEA, ktorým bolo zamietnutie potvrdené, pričom však obsahoval nové dôvody — Právomoc — Rozdelenie úloh medzi Komisiu a EACEA — Presne vymedzená právomoc — Žaloba o neplatnosť — Napadnuteľný akt — Prípustnosť — Povinnosť odôvodnenia — Stále usmernenia 2012-2013 — Dohoda o hmotnej alebo fyzickej distribúcii — Absencia predchádzajúceho oznámenia adresovaného EACEA — Žiadosť, ktorá nespĺňa kritériá“)

text:
               21.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 106/30

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. februára 2016 – Italian International Film/EACEA
   (Vec T-676/13) (1)

   ((„Program na podporu európskeho audiovizuálneho sektora (MEDIA 2007) - Podpora nadnárodnej distribúcie európskych filmov - Výzva na predkladanie návrhov v rámci ‚selektívneho‘ systému 2013 - Akt EACEA, ktorým bola žalobkyňa informovaná o zamietnutí jej žiadosti v súvislosti s filmom ‚Only God Forgives‘ - Akt EACEA, ktorým bolo zamietnutie potvrdené, pričom však obsahoval nové dôvody - Právomoc - Rozdelenie úloh medzi Komisiu a EACEA - Presne vymedzená právomoc - Žaloba o neplatnosť - Napadnuteľný akt - Prípustnosť - Povinnosť odôvodnenia - Stále usmernenia 2012-2013 - Dohoda o hmotnej alebo fyzickej distribúcii - Absencia predchádzajúceho oznámenia adresovaného EACEA - Žiadosť, ktorá nespĺňa kritériá“))
   (2016/C 106/33)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Italian International Film Srl (Rím, Taliansko) (v zastúpení: A. Fratini, B. Bettelli a M. Bottino, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentúra pre vzdelávanie, audiovizuálny sektor a kultúru (EACEA) (v zastúpení: H. Monet a D. Homann, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Fosselard a A. Duron, avocats)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia, ktorým sa zamieta žiadosť žalobkyne týkajúca sa priznania dotácie na film „Only God Forgives“ v rámci výzvy na predkladanie návrhov EACEA/21/12 MEDIA 2007 – Podpora nadnárodnej distribúcie európskych filmov – „selektívny“ systém 2013 (Ú. v. EÚ C 300, s. 5) uverejnenej v rámci rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady č. 1718/2006/ES z 15. novembra 2006 o vykonávaní programu na podporu európskeho audiovizuálneho sektora (MEDIA 2007) (Ú. v. EÚ L 327, s. 12) vytvoreného na obdobie od 1. januára 2007 do 31. decembra 2013

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Italian International Film Srl a Výkonná agentúra pre vzdelávanie, audiovizuálny sektor a kultúru (EACEA) znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 45, 15.2.2014.


title: Vec T-33/16: Žaloba podaná 26. januára 2016 – TestBioTech/Komisia

text:
               18.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 136/36

         Žaloba podaná 26. januára 2016 – TestBioTech/Komisia
   (Vec T-33/16)
   (2016/C 136/51)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: TestBioTech eV (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: K. Smith, QC, J. Stevenson, barrister, R. Stein, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               konštatoval prípustnosť a opodstatnenosť žaloby,

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie zo 16. novembra 2015, ktorým sa zamietla žiadosť žalobkyne o interné preskúmanie vykonávacích rozhodnutí Komisie (EÚ) 2015/686 (1), (EÚ) 2015/696 (2) a (EÚ) 2015/698 (3) z 24. apríla 2015 o vydaní troch povolení na uvádzanie na trh podľa nariadenia (ES) č. 1829/2003 (4) (ďalej len „nariadenie o modifikovaných potravinách“) spoločnosti Monsanto či spoločnosti Pioneer pre ich geneticky modifikované sójové bôby MON 87769, MON 87705 a/alebo 305423,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania žalobkyne,

               —

               nariadil akékoľvek iné opatrenie, ktoré považuje za vhodné.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že závery Komisie, že väčšina obsahu žiadosti o interné preskúmanie sa týka záležitostí, ktoré nepatria pod nariadenie Aarhus (5), porušuje článok 10 ods. 1 uvedeného nariadenia, v spojení s jeho článkom 2 písm. f) a g) a bodmi 11 a 18 až 21 odôvodnenia.

                           —

                           Nevládna organizácia, ktorá spĺňa predpoklady, je oprávnená požadovať interné preskúmanie správneho aktu vydaného na základe právneho predpisu o ochrane životného prostredia. Nariadenie o geneticky modifikovaných potravinách je takýmto predpisom. V dôsledku toho môže táto organizácia žiadať o preskúmanie akéhokoľvek správneho aktu prijatého na základe uvedeného zákona vrátane povolenia na uvedenie na trh.

                           —

                           Vzhľadom na znenie a ciele Dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia z 25. júna 1998 (Aarhuský dohovor) Európskej hospodárskej komisie OSN (UNECE), a Aarhuského nariadenia, ako aj usmernení na vykonávanie Aarhuského dohovoru, závery Komisie, že rozhodnutia prijaté podľa nariadenia o modifikovaných potravinách môže považovať za čiastočne patriace do pôsobnosti Aarhuského nariadenia alebo nie, teda nemajú právny základ.

                           —

                           Geneticky modifikované organizmy sú súčasťou životného prostredia. Argument Komisie, že vplyv takýchto organizmov na ľudské zdravie nie je vecou životného prostredia, a teda nepatrí pod Aarhuské nariadenie, je zásadne nesprávny.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na skutočnosti, že Komisia odpovedala na žiadosť o interné preskúmanie podanú 29. mája 2015 až 16. novembra 2015, a tým porušila článok 10 ods. 3 Aarhuského nariadenia.

                           —

                           Komisia vydala napadnuté rozhodnutie 16. novembra 2015, teda dvadsaťštyri týždňov po podaní žiadosti o interné preskúmanie. Komisia primerane nevysvetlila prečo porušila riadnu požiadavku poskytnutia odpovede v lehote dvanástich týždňov, a v každom prípade nedodržala konečnú lehotu na odpoveď do osemnástich týždňov.

      (1)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/686 z 24. apríla 2015, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje umiestňovať na trh výrobky, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú sóju MON 87769 (MON-87769-7), sú z nej zložené alebo vyrobené (Ú. v. EÚ L 112, s. 16)

      (2)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/696 z 24. apríla 2015, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje umiestniť na trh výrobky, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú sóju MON87705 (MON-877Ø5-6), sú z nej zložené alebo vyrobené (Ú. v. EÚ L 112, s. 60)

      (3)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/698 z 24. apríla 2015, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje umiestniť na trh výrobky, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú sóju 305423 (DP-3Ø5423-1), sú z nej zložené alebo vyrobené (Ú. v. EÚ L 112, s. 71)

      (4)  Nariadenie (ES) č. 1829/2003 Európskeho parlamentu a Rady z 22. septembra 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivách (Ú. v. ES L 268, s. 1; Mim. vyd. 13/032, s. 432)

      (5)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva, (Ú. v. EÚ L 264, s. 13).


               7.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 66/28

         Žaloba podaná 4. decembra 2012 Dozorným úradom EZVO proti Lichtenštajnskému kniežatstvu
   (Vec E-14/12)
   2013/C 66/08
   Žaloba proti Lichtenštajnskému kniežatstvu bola podaná na Súd EZVO 4. decembra 2012 Dozorným úradom EZVO, v zastúpení Xavier Lewis, Clémence Perrin a Catherine Howdle, splnomocnení zástupcovia, Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgium.
   Dozorný úrad EZVO žiada, aby Súd EZVO vyhlásil, že:

               1.

               Lichtenštajnské kniežatstvo (ďalej len „Lichtenštajnsko“) tým, že ponechalo v platnosti právne predpisy, ktorými sa ukladá povinnosť osobám s bydliskom v Lichtenštajnsku zodpovedným za agentúru dočasného zamestnávania poskytnúť zábezpeku vo výške 50 000 švajčiarskych frankov, pričom zábezpeka vo výške 100 000 švajčiarskych frankov sa ukladá osobám s bydliskom mimo územia Lichtenštajnska vykonávajúcim podobnú funkciu, ako aj agentúram, ktoré sa snažia poskytovať služby dočasného zamestnávania cezhranične, si nesplnilo svoje záväzky podľa článku 31 a článku 36 Dohody o Európskom hospodárskom priestore.

               2.

               Lichtenštajnské kniežatstvo znáša súdne trovy.

      Právna a skutková podstata veci a právne odôvodnenie:

               —

               Dozorný úrad EZVO tvrdí, že Lichtenštajnsko nevyhovelo odôvodnenému stanovisku, ktoré vydal Dozorný úrad EZVO dňa 25. januára 2012 a ktoré sa týkalo nesplnenia jeho záväzkov podľa článkov 31 a 36 Dohody o EHP v oblasti dočasného zamestnávania a služieb zamestnanosti.

               —

               Predmetnými opatreniami Lichtenštajnska sú články 25 a 26 nariadenia z 11. júla 2000 k zákonu o sprostredkovaní práce a personálnom lízingu (Verordnung vom 11. Juli 2000 zum Gesetz über die Arbeitsvermittlung und den Personalverleih)
               Dozorný úrad EZVO tvrdí, že prostredníctvom týchto opatrení vnútroštátne právne predpisy Lichtenštajnska ukladajú osobám s bydliskom v tejto krajine zodpovedným za agentúru dočasného zamestnávania povinnosť poskytnúť zábezpeku vo výške 50 000 švajčiarskych frankov. Prostredníctvom tých istých právnych predpisov sa povinnosť poskytnúť zábezpeku vo výške 100 000 švajčiarskych frankov ukladá v prípade poskytovania služieb dočasného zamestnávania osobám s bydliskom mimo územia Lichtenštajnska vykonávajúcim podobnú funkciu. Zábezpeka vo výške 100 000 švajčiarskych frankov sa vyžaduje aj od agentúr dočasného zamestnávania so sídlom mimo územia Lichtenštajnska, ktoré sa snažia poskytovať takéto služby cezhranične.

               —

               Dozorný úrad EZVO tvrdí, že Lichtenštajnsko ponechaním svojich právnych predpisov (v ich súčasnom znení) v platnosti porušuje svoje záväzky vyplývajúce z článkov 31 a 36 Dohody o EHP.


title: Vec T-87/12: Žaloba podaná 23. februára 2012 — Duff Beer/ÚHVT — Twentieth Century Fox Film (Duff)

text:
               14.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 109/32

         Žaloba podaná 23. februára 2012 — Duff Beer/ÚHVT — Twentieth Century Fox Film (Duff)
   (Vec T-87/12)
   2012/C 109/64
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Duff Beer UG (Eschwege, Nemecko) (v zastúpení: N. Schindler, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Twentieth Century Fox Film Corporation (Los Angeles, Spojené štáty)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje:

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 12. decembra 2011 (vec R 0456/2011-4) a námietkového oddelenia ÚHVT zo 14. januára 2011 (č. B 1 603 771),

               —

               uložiť ÚHVT povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania vynaložené žalobkyňou,

               —

               subsidiárne: prerušiť konanie do prijatia právoplatných rozhodnutí vo veci návrhu na výmaz, o ktorom sa vedie konanie pred ÚHVT pod spisovou značkou 000005227 C, a vo veci neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva č. 001341130 vyhlásenej The Court of Commerce of Brussels pod spisovými značkami 2009/6122 a 2009/6129.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „Duff“ v čiernej, bielej a červenej farbe pre tovary a služby zaradené do tried 32, 35 a 41 (prihláška č. 8 351 091).

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: Twentieth Century Fox Film Corporation.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: obrazová ochranná známka „Duff BEER“ (ochranná známka Spoločenstva č. 1 341 130) pre tovary zaradené do triedy 32.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: námietke sa čiastočne vyhovuje pre tovary a služby zaradené do tried 32 a 35.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 207/2009, pretože medzi kolidujúcimi ochrannými známkami neexistuje pravdepodobnosť zámeny, a porušenie pravidla 20 ods. 7 písm. c) v spojení s pravidlom 50 ods. 1 nariadenia č. 2868/95 z dôvodu nesprávneho uplatnenia voľnej úvahy, pokiaľ ide o návrh žalobkyne na prerušenie odvolacieho konania.


title: Vec T-24/11: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. septembra 2013 — Bank Refah Kargaran/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Obmedzujúce opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Povinnosť odôvodnenia — Právo na obhajobu — Právo na účinnú súdnu ochranu“ )

text:
               19.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/14

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. septembra 2013 — Bank Refah Kargaran/Rada
   (Vec T-24/11) (1)

   (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Obmedzujúce opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obhajobu - Právo na účinnú súdnu ochranu)
   2013/C 304/24
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bank Refah Kargaran (Teherán, Irán) (v zastúpení: J.-M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne F. Erlbacher a M. Konstantinidis, neskôr A. Bordes a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Po prvé návrh na vyhlásenie neuplatniteľnosti rozhodnutia 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39) na žalobkyňu, po druhé návrh na zrušenie nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 281, s. 1), nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1), a nariadenia Rady (EÚ) č. 1263/2012 z 21. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie č. 267/2012 (Ú. v. EÚ L 356, s. 34), ako aj všetkých budúcich nariadení, ktoré by dopĺňali alebo nahrádzali tieto nariadenia, až do vyhlásenia rozsudku, ktorým sa ukončí konanie, a to v rozsahu, v akom by sa tieto akty týkali žalobkyne, po tretie návrh na zrušenie rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413 (Ú. v. EÚ L 281, s. 81), rozhodnutia Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413 (Ú. v. EÚ L 319, s. 71), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 319, s. 11) a rozhodnutia Rady 2012/829/SZBP z 21. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413 (Ú. v. EÚ L 356, s. 71), ako aj všetkých budúcich aktov, ktoré by dopĺňali alebo nahrádzali tieto akty, až do vyhlásenia rozsudku, ktorým sa ukončí konanie, a to v rozsahu, v akom by sa tieto akty týkali žalobkyne, a po štvrté návrh na zrušenie rozhodnutí obsiahnutých v listoch z 28. októbra 2010 a z 5. decembra 2011

      Výrok rozsudku

               1.

               V rozsahu, v akom sa týkajú Bank Refah Kargaran, sa zrušujú:

                           —

                           príloha II rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP, zmenená a doplnená rozhodnutím Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010 a neskôr rozhodnutím Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011,

                           —

                           rozhodnutie 2010/644,

                           —

                           príloha VIII nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007, zmenená a doplnená vykonávacím nariadením Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 961/2010,

                           —

                           rozhodnutie 2011/783,

                           —

                           vykonávacie nariadenie č. 1245/2011,

                           —

                           príloha IX nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 961/2010.

               2.

               Účinky prílohy II rozhodnutia 2010/413, zmenenej a doplnenej rozhodnutím 2010/644 a neskôr rozhodnutím 2011/783, ostávajú zachované vo vzťahu k Bank Refah Kargaran až do nadobudnutia účinnosti zrušenia prílohy IX nariadenia č. 267/2012 v rozsahu, v akom sa týka Bank Refah Kargaran.

               3.

               Konanie o návrhu na vyhlásenie neuplatniteľnosti rozhodnutia 2010/413 na Bank Refah Kargaran sa zastavuje.

               4.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               5.

               Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Bank Refah Kargaran.

               6.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 80, 12.3.2011.


title: Vec C-157/09: Žaloba podaná 7. mája 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Holandské kráľovstvo

text:
               1.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 180/25

         Žaloba podaná 7. mája 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Holandské kráľovstvo
   (Vec C-157/09)
   2009/C 180/44
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: H. Støvlbæk a W. Roels, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Holandské kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Holandské kráľovstvo tým, že prijalo a ponechalo v platnosti článok 6 ods. 1 zákona z 3. apríla 1999 o zákonnej úprave povolania notára, porušilo ustanovenia Zmluvy o založení Európskych spoločenstiev, najmä jej články 43 a 45 ES,

               —

               zaviazať Holandské kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia po prvé vytýka, že podmienka štátnej príslušnosti pre prístup k povolaniu notára a pre výkon tohto povolania predstavuje neprimerané obmedzenie slobody usadiť sa, zaručenej článkom 43 ES, pre notárov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi iného členského štátu. Článok 45 ES stanovuje výnimku z ustanovení o slobode usadiť sa, avšak iba pre činnosti, ktoré bezprostredne a špecificky súvisia s výkonom štátnej moci. Komisia sa domnieva, že úlohy vykonávané notárom v holandskom právnom systéme sa iba vo veľmi obmedzenom rozsahu dotýkajú výkonu štátnej moci, v dôsledku čoho táto okolnosť nemôže vo svetle ustálenej judikatúry k článku 45 ES odôvodniť uvedené obmedzenie.
   Po druhé Komisia vytýka, že podmienka štátnej príslušnosti v každom prípade nie je vo svetle článku 43 ES primeraná pre zabezpečenie určitej úrovne profesijnej spôsobilosti, ktorá zabezpečuje ochranu spotrebiteľa. Určite existuje aj iný spôsob zabezpečenia vysokej úrovne odbornej spôsobilosti pre úlohy vykonávané notárom, ktorý menej obmedzuje voľný pohyb, a to možnosť hostiteľského členského štátu vyžadovať niektoré z kompenzačných opatrení, stanovených v článku 4 smernice 89/48/EHS (1).

      (1)  Smernica Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov (Ú. v. ES L 19, s. 16; Mim. vyd. 05/001, s. 337).