title: Vec C-172/08: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  25. februára 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal podal Commissione tributaria provinciale di Roma — Taliansko) — Pontina Ambiente Srl/Regione Lazio (Životné prostredie — Smernica 1999/31/ES — Článok 10 — Osobitný poplatok za ukladanie pevného odpadu na skládku — Uloženie poplatkovej povinnosti prevádzkovateľovi skládky — Náklady na prevádzku skládky — Smernica 2000/35/ES — Úroky z omeškania)

text:
               17.4.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 100/2

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 25. februára 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal podal Commissione tributaria provinciale di Roma — Taliansko) — Pontina Ambiente Srl/Regione Lazio
   (Vec C-172/08) (1)

   (Životné prostredie - Smernica 1999/31/ES - Článok 10 - Osobitný poplatok za ukladanie pevného odpadu na skládku - Uloženie poplatkovej povinnosti prevádzkovateľovi skládky - Náklady na prevádzku skládky - Smernica 2000/35/ES - Úroky z omeškania)
   2010/C 100/02
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Pontina Ambiente Srl

      Žalovaný: Regione Lazio

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Commissione tributaria provinciale di Roma — Výklad článku 10 smernice Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov (Ú. v. ES L 182, s. 1; Mim. vyd. 15/004, s. 228), smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/35/ES z 29. júna 2000 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách (Ú. v. ES L 200, s. 35; Mim. vyd. 17/001, s. 226) a článkov 12 ES, 14 ES, 43 ES a 46 ES — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca osobitnú daň z uloženia pevného odpadu na skládku a zaväzujúca prevádzkovateľa skládky vopred zaplatiť tento poplatok stanovený na základe množstva uloženého odpadu, ktorý je povinný uhradiť subjekt ukladajúci odpad

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 10 smernice Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov, zmenenej a doplnenej nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 z 29. septembra 2003, sa má vykladať v tom zmysle, že mu neodporuje vnútroštátna právna úprava, o akú ide v konaní vo veci samej, ktorá ukladá prevádzkovateľovi skládky povinnosť platiť poplatok, ktorý mu musí uhradiť miestny územno-správny celok ukladajúci odpad na skládku, a ktorá stanovuje voči tomuto prevádzkovateľovi peňažnú pokutu v prípade oneskorenej platby tohto poplatku, avšak za predpokladu, že táto právna úprava je doplnená opatreniami, zabezpečujúcimi, že územno-správny celok hradí riadne a v krátkej lehote uvedený poplatok a že všetky náklady spojené s jeho vymáhaním, a najmä náklady vyplývajúce z oneskorenej platby súm, ktoré z tohto dôvodu dlhuje uvedený miestny územno-správny celok tomuto prevádzkovateľovi, vrátane peňažných pokút prípadne uložených tomuto poslednému menovanému z dôvodu omeškania, sa odrážajú v cene, ktorú tento územno-správny celok platí prevádzkovateľovi. Vnútroštátnemu súdu prislúcha, aby overil, či sú tieto podmienky splnené.

               2.

               Článok 1, článok 2 bod 1 a článok 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/35/ES z 29. júna 2000 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách sa majú vykladať v tom zmysle, že sumy, ktoré územnosprávny celok ukladajúci odpad na skládku dlhuje prevádzkovateľovi skládky, ako sú sumy dlžné z dôvodu úhrady poplatku, spadajú pod rozsah pôsobnosti uvedenej smernice a že členské štáty podľa jej článku 3 musia zabezpečiť, že v prípade omeškania platby uvedených súm, ktoré možno pripísať tomuto miestnemu územnosprávnemu celku, sa úrok stáva splatným v prospech tohto prevádzkovateľa.

      (1)  Ú. v. EÚ C 183, 19.7.2008.


title: Vec T-508/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 18. novembra 2015 – Government of Malaysia/ÚHVT – Vergamini (HALAL MALAYSIA) („Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva HALAL MALAYSIA — Nezapísaná skoršia obrazová ochranná známka HALAL MALAYSIA — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia práv k označeniu nadobudnutých v súlade s právom členského štátu pred dátumom podania prihlášky ochrannej známky Spoločenstva — Článok 8 ods. 4 nariadenia (ES) č. 207/2009 — Používanie skoršej ochrannej známky ako značky — Režim žaloby podľa common law týkajúcej sa neoprávneného používania označenia (action for passing off) — Neexistencia ‚goodwill‘“)

text:
               11.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/21

         Rozsudok Všeobecného súdu z 18. novembra 2015 – Government of Malaysia/ÚHVT – Vergamini (HALAL MALAYSIA)
   (Vec T-508/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva HALAL MALAYSIA - Nezapísaná skoršia obrazová ochranná známka HALAL MALAYSIA - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia práv k označeniu nadobudnutých v súlade s právom členského štátu pred dátumom podania prihlášky ochrannej známky Spoločenstva - Článok 8 ods. 4 nariadenia (ES) č. 207/2009 - Používanie skoršej ochrannej známky ako značky - Režim žaloby podľa common law týkajúcej sa neoprávneného používania označenia (action for passing off) - Neexistencia ‚goodwill‘“))
   (2016/C 007/29)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Government of Malaysia (v zastúpení: pôvodne R. Volterra, solicitor, R. Miller, barrister, V. von Bomhard a T. Heitmann, advokáti, neskôr R. Volterra, R. Miller a V. von Bomhard)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Bullock a N. Bambara, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Paola Vergamini (Castelnuovo di Garfagnana, Taliansko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 27. júna 2013 (vec R 326/2012-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Government of Malaysia a Paolou Vergamini

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Government of Malaysia je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 352, 30.11.2013.


title: Vec C-226/09: Žaloba podaná 19. júna 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko

text:
               12.9.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/18

         Žaloba podaná 19. júna 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko
   (Vec C-226/09)
   2009/C 220/33
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Konstantinidis, A.-A. Gilly, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Írsko

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Írsko tým, že pridelilo váhu kritériám pre zadanie zákazky po poslednom dni na predloženie ponúk a zmenilo ju po úvodnom preskúmaní predložených ponúk, nedodržalo svoje záväzky, pokiaľ ide o zásadu rovnosti zaobchádzania a zásadu transparentnosti, tak, ako ich vykladá Súdny dvor Európskych spoločenstiev,

               —

               zaviazať Írsko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   V prípade predmetného postupu verejného obstarávania verejný obstarávateľ vytvoril súťažné podklady, v prípade ktorých bolo odôvodnené predpokladať, že kritériá pre zadanie zákazky budú uplatnené v klesajúcom poradí dôležitosti. Po poslednom dni na predloženie ponúk sa ďalej rozhodol prideliť kritériám pre zadanie zákazky relatívnu váhu. Po úvodnom preskúmaní predložených ponúk hodnotiaca skupina verejného obstarávateľa diskutovala o možnosti prispôsobiť túto váhu a následne ju zmeniť.
   Relatívna váha pridelená kritériám pre zadanie zákazky po predložení ponúk a úvodnom preskúmaní zmenila dôležitosť pridelenú kritériám pre zadanie zákazky a pridelila im vecne odlišnú relatívnu dôležitosť v porovnaní s tým, čo mohol uchádzač rozumne pochopiť zo zmluvných dokumentov.
   Keďže sa predmetný postup verejného obstarávania týkal poskytnutia služieb, ktoré nie sú vymenované v prílohe II A smernice 2004/18/ES (1), neuplatňujú sa detailné postupy stanovené smernicou. Z tohto dôvodu sa článok 40 smernice, podľa ktorého musia verejní obstarávatelia najneskôr vo výzve na predloženie ponúk upresniť relatívne váhy kritérií pre zadanie zákazky alebo klesajúce poradie dôležitosti takýchto kritérií, tiež neuplatňoval. Avšak na základe judikatúry Súdneho dvora Európskych spoločenstiev má verejný obstarávateľ dodržiavať základné zásady Zmluvy, vrátane zásady rovnosti zaobchádzania a transparentnosti.
   Komisia sa domnieva, že verejný obstarávateľ, ktorý bol povinný dodržiavať základné zásady Zmluvy ES, porušil tým, že v priebehu postupu verejného obstarávania zmenil kritériá pre zadanie zákazky, zásady rovnosti zaobchádzania a transparentnosti tak, ako ich vykladá Súdny dvor Európskych spoločenstiev.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/CE z 31. marca 2004, o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114).


title: Výmaz veci C-478/04

text:
               26.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 296/19

         Výmaz veci C-478/04 (1)

   (2005/C 296/39)

      (Jazyk konania: taliančina)

   Uznesením z 24. júna 2005 predseda Súdneho dvora Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci C-478/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike.

      (1)  Ú. v. EÚ C 31, 5.2.2005.


title: Vec T-295/17: Žaloba podaná 15. mája 2017 – Danpower Baltic/Komisia

text:
               7.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 256/29

         Žaloba podaná 15. mája 2017 – Danpower Baltic/Komisia
   (Vec T-295/17)
   (2017/C 256/35)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Danpower Baltic UAB (Kaunas, Litva) (v zastúpení: D. Fouquet, J. Nysten a J. Voß, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrh

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie o štátnej pomoci z 19. septembra 2016 vo veci SA.41539 (2016/N) – Litva, Investičná pomoc pre vysoko účinnú kogeneračnú elektráreň vo Vilniuse, UAB Vilniaus kogeneracinė jėgainė Viniaus Kogeneracinee Jeqaine – C(2016) 5943 final,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia sa vo svojom rozhodnutí dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, pretože je založené na nedostatočných, neúplných, nerelevantných a rozporuplných dôkazoch

                           —

                           Rozhodnutie Komisie sa zakladá na nedostatočných, neúplných, nerelevantných a rozporuplných dôkazoch. To sa týka najmä dostupnosti súkromných investícií do zariadení pre kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie (ďalej len „CHP“) a ďalších zariadení na výrobu tepla, vplyvu CHP na životné prostredie, existujúcich kapacít na spaľovanie odpadov v Litve, statusu quo na trhu s teplom vo Vilniuse a skutočnosti, že Lietuvos Energija neuskutočnila verejné obstarávanie s cieľom vybrať súkromného partnera. Žalovaná túto informáciu nevzala do úvahy.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia vo svojom rozhodnutí porušila článok 107 ZFEÚ, pretože nedodržala individuálnu oznamovaciu povinnosť a povinnosť hodnotenia, ktoré sú nevyhnutné v prípade pomoci veľkého rozsahu, a ak sa predpokladá prínos pre cieľ vo všeobecnom záujme

                           —

                           Rozhodnutie Komisie porušuje článok 107 ZFEÚ, pretože nedodržala individuálnu oznamovaciu povinnosť a povinnosť hodnotenia, ktoré sú nevyhnutné v prípade pomoci veľkého rozsahu, a ak sa predpokladá prínos pre cieľ vo všeobecnom záujme. Komisia v rozhodnutí nevykonala riadne posúdenie podľa bodu 33 usmernení pre štátnu pomoc v oblasti životného prostredia a energetiky na obdobie 2014 – 2020, pokiaľ štátna pomoc slúži na ochranu životného prostredia. Žalovaná použila nesprávnu hodnotiacu normu a nezohľadnila, že potenciálne znižovanie emisií CO2 je značne nižšie, než sa uvádza v rozhodnutí.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia vo svojom rozhodnutí porušila článok 107 ZFEÚ, pretože vedie k obchádzaniu hierarchie nakladania s odpadmi v Litve

                           —

                           Rozhodnutie Komisie porušuje článok 107 ZFEÚ, pretože vedie k obchádzaniu hierarchie nakladania s odpadmi v Litve. Štátna pomoc bude ďalej zvyšovať nadmernú kapacitu zariadenia na spaľovanie odpadov v Litve a obmedzí motiváciu zvyšovať recykláciu a opätovné využívanie. To bude prekážkou toho, aby Litva dosiahla cieľ recyklácie vo výške 50 % podľa smernice 2008/98/ES. Samotná Európska komisia naliehala na litovskú vládu, aby nepodporovala stavbu zariadení na spaľovanie odpadov.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia vo svojom rozhodnutí porušuje článok 107 ZFEÚ, pretože v ňom prijala záver, že je potrebný zásah štátu vo forme štátnej pomoci

                           —

                           Žalovaná nezohľadnila dôkazy, podľa ktorých nahradenie plynu biomasou bez potreby štátneho zásahu by prinieslo podobné zlepšenie ochrany životného prostredia na trhu s teplom v oblasti Vilniusu, ani sa nimi nezaoberala. Na trhu s teplom vo Vilniuse nedošlo k žiadnemu zlyhaniu. Trh s teplom je konkurenčným trhom s konkurenčnými cenami, ktoré vhodným spôsobom stimulujú investície do CO2 neutrálnej biomasy a kapacít na spaľovanie odpadov.

               5.

               Piaty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia vo svojom rozhodnutí porušuje článok 107 ZFEÚ, pretože v ňom prijala záver, že štátna pomoc je primeraná

                           —

                           Komisia v rozhodnutí náležite neposúdila proporcionalitu, pretože akceptovala informácie poskytnuté litovskou vládou, bez toho, aby ich preverila a využila nesprávny scenár, v ktorom sa porovnávali dva úplne odlišné investičné projekty (CHP a teplárne namiesto porovnania dvoch projektov CHP).

               6.

               Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia vo svojom rozhodnutí porušuje článok 107 ZFEÚ, pretože prijala záver, že štátna pomoc by mala stimulačný účinok

                           —

                           Žalovaná vychádzala z tvrdenia litovskej vlády, že príjemca pomoci by za iných okolností nepostavil zariadenie CHP vo Vilniuse, čo je ale nesprávny záver, pretože práve takéto činnosti sú súčasťou riadnej podnikateľskej činnosti príjemcu, a teda ho nebolo treba ďalej stimulovať.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia vo svojom rozhodnutí porušuje článok 107 ZFEÚ, pretože v ňom nesprávne posúdila vplyv na hospodársku súťaž na trhu s teplom vo Vilniuse

                           —

                           Žalovaná mala k dispozícii informácie týkajúce sa hospodárskej súťaže na trhu s teplom vo Vilniuse, ale dopustila sa zjavného pochybenia, keď dospela k záveru, že by nebol nijak ovplyvnený. Konkrétne nebola dostatočne zohľadnená hrozba vytlačenia ostatných subjektov z trhu, teda aj žalobkyne, a závery žalovanej sú preto nesprávne. V dôsledku štátnej pomoci dôjde k vytlačeniu nezávislých producentov tepla, ktorí prevádzkujú tepelné elektrárne na báze CO2 neutrálnej biomasy. Štátna pomoc ďalej umožní, aby sa Vilnius KJ okamžite stala dominantným subjektom na trhu s trhovým podielom okolo 51 %.


title: Vec T-653/11: Žaloba podaná 26. decembra 2011 — Jaber/Rada

text:
               25.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 58/12

         Žaloba podaná 26. decembra 2011 — Jaber/Rada
   (Vec T-653/11)
   2012/C 58/23
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Aiman Jaber (Lattakia, Sýria) (v zastúpení: M. Ponsard, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               prijal túto žalobu na skrátené súdne konanie,

               —

               zrušil nasledujúce akty v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcu:

                           —

                           rozhodnutie 2011/273/SZBP v znení zmien a doplnení k tomuto dňu, vrátane všetkých rozhodnutí citovaných v kapitole 12 žaloby,

                           —

                           nariadenie 442/2011 v znení zmien a doplnení k tomuto dňu, vrátane všetkých nariadení citovaných v kapitole 13 žaloby,

                           —

                           rozhodnutie 2011/782/SZBP v znení zmien a doplnení k tomuto dňu,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení základných práv a procesných záruk, najmä práva byť vypočutý, práv na obranu, povinnosti odôvodnenia a zásady účinnej súdnej ochrany, keďže žalobca nedostal formálne oznámenie o svojom zapísaní do zoznamu sankcionovaných osôb a žalovaná neodpovedala na otázky žalobcu a neuviedla, na základe akých konkrétnych dôkazov bolo meno žalobcu zapísané do sporného zoznamu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení práva vlastniť majetok a práva na hospodársku slobodu, keďže napadnuté akty istým a závažným spôsobom narušujú obchodné činnosti.


title: Vec C-455/05: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  19. apríla 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg – Nemecko) – Velvet & Steel Immobilien und Handels GmbH/Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel (Šiesta smernica o DPH — Oslobodenia — Článok 13 B písm. d) bod 2 — Pojem prevzatie záväzkov — Prevzatie záväzku renovácie nehnuteľnosti — Zamietnutie oslobodenia)

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/14

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 19. apríla 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg – Nemecko) – Velvet & Steel Immobilien und Handels GmbH/Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel
   (Vec C-455/05) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Oslobodenia - Článok 13 B písm. d) bod 2 - Pojem „prevzatie záväzkov“ - Prevzatie záväzku renovácie nehnuteľnosti - Zamietnutie oslobodenia)
   (2007/C 96/23)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Velvet & Steel Immobilien und Handels GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Finanzgericht Hamburg – Výklad článku 13 B písm. d) bodu 2 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) v znení zmien a doplnení – Pojem „akéhokoľvek iného zabezpečenia peňazí [prevzatie záväzkov – neoficiálny preklad] “– Zamietnutie oslobodenia pri prevzatí záväzku renovácie
   Výrok rozsudku
   Článok 13 B písm. d) bod 2 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia sa má vykladať v tomto zmysle, že pojem „akéhokoľvek iného zabezpečenia peňazí [prevzatie záväzkov – neoficiálny preklad] “vylučuje z pôsobnosti tohto ustanovenia iné ako finančné záväzky, akým je napríklad záväzok renovácie nehnuteľnosti.

      (1)  Ú. v. EÚ C 60, 11.3.2006.


title: Vec F-68/08: Žaloba podaná 6. augusta 2008 – Sluiter/Europol

text:
               8.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 285/55

         Žaloba podaná 6. augusta 2008 – Sluiter/Europol
   (Vec F-68/08)
   (2008/C 285/100)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Rudolf Sluiter (Hillegom, Holandsko) (v zastúpení: P. de Casparis, advokát)

      Žalovaný: Európsky policajný úrad (Europol)
   Predmet a opis sporu
   Zrušenie rozhodnutia zo 4. októbra 2007, ktorým Europol informoval žalobcu, že nemá možnosť poskytnúť mu trvalé pracovné miesto
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie zo 4. októbra 2007, ktorým žalovaný informoval žalobcu, že nemá možnosť poskytnúť mu trvalé pracovné miesto, ako aj rozhodnutie z 29. apríla 2008, ktorým bola zamietnutá sťažnosť proti prvému uvedenému rozhodnutiu, a rozhodnutie z 12. júna 2008, ktoré nadväzuje na rozhodnutie zo 4. októbra 2007,

               —

               zaviazať Europol na náhradu trov konania.


title: Vec T-251/16: Žaloba podaná 20. mája 2016 – Generálny riaditeľ Európskeho úradu pre boj proti podvodom/Komisia

text:
               18.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/45

         Žaloba podaná 20. mája 2016 – Generálny riaditeľ Európskeho úradu pre boj proti podvodom/Komisia
   (Vec T-251/16)
   (2016/C 260/56)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Generálny riaditeľ Európskeho úradu pre boj proti podvodom (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: L. Jelínek, zamestnanec, za právnej pomoci G. M. Roberti a I. Perego, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie K(2016) 1449 final z 2. marca 2016 týkajúce sa žiadosti o zbavenie imunity s výnimkou článku 1 ods. 2,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na nesprávnych posúdeniach a zjavne nesprávnom posúdení, ktorých sa Európska komisia dopustila. Napadnuté rozhodnutie nie je v súlade s právnymi kritériami upravujúcimi zbavenie imunity v právomoci generálneho riaditeľa Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) a bolo založené na zjavne nesprávnom výklade dokumentov v spise. Okrem toho napadnuté rozhodnutie nevykonalo správne posúdenie záujmov Únie a poškodilo nezávislosť generálneho riaditeľa OLAF.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení a porušení rozhodovacieho postupu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na zásade lojálnej spolupráce a na porušení procesných záruk.


title: Vec T-224/14: Žaloba podaná 23. júla 2014 – CW/Rada

text:
               6.10.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 351/9

         Žaloba podaná 23. júla 2014 – CW/Rada
   (Vec T-224/14)
   2014/C 351/11
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: CW (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: A. Tekari, avocat)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady 2014/49/SZOP z 30. januára 2014, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku v rozsahu, v akom sa týka žalobcu,

               —

               rozhodol, že v dôsledku zrušenia sporého rozhodnutia sa bude žalobca považovať za osobu, ktorá nebola nikdy zapísaná na zozname osôb, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov, a žiaden akt alebo rozhodnutie Rady nemôže uvádzať jeho meno v súvislosti so zmrazením finančných prostriedkov,

               —

               zaviazal Radu Európskej únie na zaplatenie sumy sto tisíc eur ako náhrady za majetkovú a nemajetkovú ujmu spôsobenú žalobcovi,

               —

               rozhodol, že Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli žalobcovi, pričom tieto trovy konania treba stanoviť spravodlivo s ohľadom na situáciu účastníkov konania a pracovnú záťaž, ktorá súvisí so zaobchádzaním s takýmto spisom.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na neexistencii právneho základu, lebo rozhodnutie 2014/49/SZBP (1) je založené na dôvode, ktorý nie je uvedený v článku 1 rozhodnutia 2011/72/SZBP (2), a v každom prípade toto rozhodnutie 2011/72/SZBP, ktoré slúži ako jeho právny základ, nie je v súlade s európskym právom upravujúcim cielené sankcie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení práva vlastniť majetok, lebo obmedzujúce opatrenia uložené žalobcovi predstavujú neodôvodnené obmedzenie jeho práva vlastniť majetok.

      (1)  Vykonávacie rozhodnutie Rady 2014/49/SZBP z 30. januára 2014, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 28, s. 38).

      (2)  Rozhodnutie Rady 2011/72/SZBP z 31. januára 2011 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 28, s. 62).


title: Vec F-23/11: Žaloba podaná 3. marca 2011 — ZZ/Rada

text:
               30.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 226/31

         Žaloba podaná 3. marca 2011 — ZZ/Rada
   (Vec F-23/11)
   2011/C 226/61
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: E. Boigelot a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Predmet a opis sporu

   Verejná služba — Návrh na zrušenie rozhodnutia Rady nezaradiť žalobcu do zoznamu úradníkov povýšených do platovej triedy AST 9 v rámci povyšovania za rok 2010 a návrh na náhradu spôsobenej nemajetkovej ujmy

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Rady, uverejnené 21. mája 2010 oznámením zamestnancom č. 82/10, nezaradiť žalobcu do zoznamu úradníkov povýšených z platovej triedy AST 8 do platovej triedy AST 9 v rámci povyšovania za rok 2010,

               —

               v dôsledku tohto zrušenia, opätovne vykonať porovnávacie hodnotenie zásluh žalobcu a ostatných uchádzačov v rámci povyšovania za rok 2010 a povýšiť žalobcu do platovej triedy AST 9 nad rámec stanoveného počtu úradíkov so spätnou účinnosťou k 1. januáru 2010 vrátane zaplatenia úrokov z nevyplatenej časti odmeny od 1. januára 2010 podľa sadzby určenej Európskou centrálnou bankou pre hlavné operácie refinancovania zvýšenej o dva body, avšak bez toho, aby bolo spochybnené povýšenie ostatných povýšených úradníkov,

               —

               subsidiárne, ak Súd pre verejnú službu dospeje k záveru, že povýšenie žalobcu do platovej triedy AST 9 nemôže mať spätnú účinnosť nad rámec stanoveného počtu úradíkov, zrušiť nielen rozhodnutie nezaradiť žalobcu do zoznamu úradníkov povýšených z platovej triedy AST 8 do platovej triedy AST 9 v rámci povyšovania za rok 2010, ale tiež zrušiť rozhodnutia o povýšení, ktoré viedli k zostaveniu zoznamu úradníkov povýšených do platovej triedy AST 9, uverejneného 21. mája 2009,

               —

               krajne subsidiárne, ak by sa Súd pre verejnú službu domnieval, že zrušenie rozhodnutí o povýšení uvedených subsidiárne, predstavuje neprimeranú sankciu konštatovanej protiprávnosti, zaviazať Radu na zaplatenie náhrady za narušenie kariérneho postupu súvisiace s oneskoreným povýšením v čase medzi 1. januárom 2010 a dňom, keď bude povýšenie priznané,

               —

               zaviazať Radu na zaplatenie sumy vo výške 3 500 eur žalobcovi ako náhradu za spôsobenú nemajetkovú ujmu z dôvodu jeho nepovýšenia k 1. januáru 2010, s výnimkou, že by bola uvedená suma v rámci tohto konania zvýšená,

               —

               zaviazať Radu na náhradu trov konania.


title: Vec C-477/16 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 10. novembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam – Holandsko) – Výkon európskeho zatykača vydaného proti pánovi Ruslanasovi Kovalkovasovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Naliehavé prejudiciálne konanie — Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Európsky zatykač — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Článok 1 ods. 1 — Pojem „súdne rozhodnutie“ — Článok 6 ods. 1 — Pojem „vydávajúci súdny orgán“ — Európsky zatykač vydaný Ministerstvom spravodlivosti Litovskej republiky na účely výkonu trestu odňatia slobody)

text:
               16.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 14/17

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 10. novembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam – Holandsko) – Výkon európskeho zatykača vydaného proti pánovi Ruslanasovi Kovalkovasovi
   (Vec C-477/16 PPU) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Naliehavé prejudiciálne konanie - Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Európsky zatykač - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Článok 1 ods. 1 - Pojem „súdne rozhodnutie“ - Článok 6 ods. 1 - Pojem „vydávajúci súdny orgán“ - Európsky zatykač vydaný Ministerstvom spravodlivosti Litovskej republiky na účely výkonu trestu odňatia slobody))
   (2017/C 014/22)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Openbaar Ministerie

      Žalovaný: Ruslanas Kovalkovas

      Výrok rozsudku

   Pojem „súdny orgán“ uvedený v článku 6 ods. 1 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, je autonómnym pojmom práva Únie a tento článok 6 ods. 1 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby orgán výkonnej moci, akým je Ministerstvo spravodlivosti Litovskej republiky, bol označený za „vydávajúci súdny orgán“ v zmysle tohto ustanovenia a preto európsky zatykač vydaný týmto orgánom na účely výkonu rozsudku, ktorým sa uložil trest odňatia slobody, nemožno považovať za „súdne rozhodnutie“ v zmysle článku 1 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2002/584, zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím 2009/299.

      (1)  Ú. v. EÚ C 383, 17.10.2016.


title: Vec T-40/15: Žaloba podaná 27. januára 2015 – ASPLA a Armando Álvarez/Súdny dvor Európskej únie

text:
               16.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 89/42

         Žaloba podaná 27. januára 2015 – ASPLA a Armando Álvarez/Súdny dvor Európskej únie
   (Vec T-40/15)
   (2015/C 089/51)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Plásticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Španielsko) a Armando Álvarez, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: M. Troncoso Ferrer, abogado, a C. Ruixó Claramunt a S. Moya Izquierdo, abogadas)

      Žalovaný: Súdny dvor Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zaviazal Súdny dvor Európskej únie nahradiť škodu spôsobenú žalobkyniam Všeobecným súdom v dôsledku porušenia článku 47 druhého odseku Charty základných práv Európskej únie formou zaplatenia sumy 3 4 95  038,66 eura, ku ktorej sa pripočítajú kompenzačné úroky a úroky z omeškania podľa sadzby, ktorú Európska centrálna banka uplatňuje na svoje hlavné refinančné operácie, zvýšenej o dva percentuálne body, odo dňa podania žaloby,

               —

               v dôsledku toho zaviazal Súdny dvor Európskej únie na náhradu trov konania,

               —

               subsidiárne zaviazal Európsku komisiu nahradiť škodu spôsobenú žalobkyniam Všeobecným súdom v dôsledku porušenia článku 47 druhého odseku Charty základných práv Európskej únie formou zaplatenia sumy 3 4 95  038,66 eura, ku ktorej sa pripočítajú kompenzačné úroky a úroky z omeškania podľa sadzby, ktorú Európska centrálna banka uplatňuje na svoje hlavné refinančné operácie, zvýšenej o dva percentuálne body, odo dňa podania žaloby,

               —

               v dôsledku toho zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyne namietajú omeškanie v rozhodovaní o žalobách, ktoré podali vo veciach T-76/06, ASPLA/Komisia, a T-78/06, Armando Álvarez/Komisia, v ktorých bol vynesený rozsudok 16. decembra 2011 a o odvolaní bolo rozhodnuté 22. mája 2014.
   Na podporu ich žalôb sa žalobkyne odvolávajú na porušenie článku 47 druhého odseku Charty základných práv Európskej únie, ktorý považujú za potvrdenie zásady účinnej súdnej ochrany ako všeobecnej zásady práva Únie.
   Podľa ich názoru konanie v rozpore s citovaným ustanovením a predovšetkým porušenie zásady účinnej súdnej ochrany dostatočne preukazujú rozsudky Súdneho dvora C-58/92 P, Groupe Gascogne/Komisia a C-50/12 P, Kendrion NV/Komisia. Rovnako ako tieto spoločnosti podali odvolanie proti tomuto rozhodnutiu a v rámci konania pred Všeobecným súdom, ktoré bolo podobné, ak nie totožné s konaním pred Súdnym dvorom v dvoch vyššie uvedených veciach, boli konfrontované s porušením dodržania primeranej lehoty na rozhodnutie.


title: Vec C-243/06: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  25. novembra 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de commerce de Charleroi – Belgicko) – SA Sporting du Pays de Charleroi, G-14 Groupement des clubs de football européens/Fédération Internationale de Football Association (FIFA)

text:
               21.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/30

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 25. novembra 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de commerce de Charleroi – Belgicko) – SA Sporting du Pays de Charleroi, G-14 Groupement des clubs de football européens/Fédération Internationale de Football Association (FIFA)
   (Vec C-243/06) (1)

   (2009/C 69/56)

      Jazyk konania: francúzština

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 212, 2.9.2006.


title: Vec C-560/07: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 4. júna 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tallinna Halduskohus — Estónska republika) — Balbiino AS/Põllumajandusminister, Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus [Pristúpenie Estónska — Prechodné opatrenia — Poľnohospodárske výrobky — Cukor — Nadbytočné zásoby — Nariadenia (ES) č. 1972/2003, č. 60/2004 a č. 832/2005]

text:
               1.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 180/9

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 4. júna 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tallinna Halduskohus — Estónska republika) — Balbiino AS/Põllumajandusminister, Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
   (Vec C-560/07) (1)

   (Pristúpenie Estónska - Prechodné opatrenia - Poľnohospodárske výrobky - Cukor - Nadbytočné zásoby - Nariadenia (ES) č. 1972/2003, č. 60/2004 a č. 832/2005)
   2009/C 180/14
   Jazyk konania: estónčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tallinna Halduskohus

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Balbiino AS

      Žalovaní: Põllumajandusminister, Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tallina Halduskohus (Estónsko) — Výklad článku 6 nariadenia Komisie (ES) č. 60/2004 zo 14. januára 2004, ktorým sa ustanovujú prechodné opatrenia v sektore cukru z dôvodu pristúpenia Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska (Ú. v. EÚ L 9, s. 8; Mim. vyd. 03/042, s. 125) a článku 4 nariadenia Komisie (ES) č. 1972/2003 z 10. novembra 2003 o prechodných opatrenia prijatých v súvislosti s pristúpením Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska s ohľadom na obchod s poľnohospodárskymi výrobkami (Ú. v. EÚ L 293, s. 3; Mim. vyd. 03/040, s. 474), ako aj nariadenia Komisie č. 832/2005 z 31. mája 2005 o určení nadbytočných množstiev cukru, izoglukózy a fruktózy pre Českú republiku, Estónsko, Cyprus, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Poľsko, Slovinsko a Slovensko (Ú. v. EÚ L 138, s. 3) — Daň z nadbytočných zásob poľnohospodárskych výrobkov v držbe prevádzkovateľov — Metóda na určenie objemu zásoby prenášanej do nasledujúceho obdobia a nadbytočných zásob na účely uloženia tejto dane

      Výrok rozsudku

               1.

               Článku 4 ods. 1 a ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 1972/2003 z 10. novembra 2003 o prechodných opatrenia prijatých v súvislosti s pristúpením Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska s ohľadom na obchod s poľnohospodárskymi výrobkami, článku 6 ods. 3 nariadenia Komisie (ES) č. 60/2004 zo 14. januára 2004, ktorým sa ustanovujú prechodné opatrenia v sektore cukru z dôvodu pristúpenia Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska ako ani nariadeniu Komisie (ES) č. 832/2005 z 31. mája 2005 o určení nadbytočných množstiev cukru, izoglukózy a fruktózy pre Českú republiku, Estónsko, Cyprus, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Poľsko, Slovinsko a Slovensko neodporuje vnútroštátne opatrenie, akým je zákon o poplatku z nadbytočných zásob (Üleliigse laovaru tasu seadus) zo 7. apríla 2004 v znení z 25. januára 2007, podľa ktorého sa rozsah nadbytočných zásob prevádzkovateľa určí tak, že sa od zásob, ktoré sa k 1. máju 2004 skutočne nachádzali v držbe prevádzkovateľa, odpočítajú zásoby prenášané do nasledujúceho obdobia, definované ako priemerné zásoby prevádzkovateľa k 1. máju za posledné štyri roky činnosti, zvýšené o koeficient 1,2, ktorý zodpovedá rastu poľnohospodárskej výroby v príslušnom členskom štáte zaznamenanému v tomto období.

               2.

               Nariadenie č. 1972/2003 nebráni tomu, aby sa všetky zásoby, ktoré sa k 1. máju 2004 nachádzali v držbe prevádzkovateľa, považovali za nadbytočné zásoby, ak je vzhľadom na zhodujúce sa dôkazy nesporné, že tieto zásoby nemajú vo vzťahu k činnosti tohto prevádzkovateľa bežnú povahu, ale boli vytvorené na špekulatívne účely.

               3.

               Článku 4 nariadenia č. 1972/2003 a článku 6 nariadenia č. 60/2004 neodporuje vnútroštátne opatrenie, na základe ktorého prevádzkovateľ, ktorý začal vykonávať činnosť menej ako jeden rok pred 1. májom 2004, musí preukázať, že rozsah zásob, ktoré sa k tomuto dátumu nachádzali v jeho držbe, zodpovedá rozsahu zásob, ktoré môže bežne vyrábať, predávať alebo iným spôsobom za odplatu alebo bezodplatne prevádzať alebo nadobúdať.

               4.

               Nariadenia č. 1972/2003 a č. 60/2004 nebránia ukladať prevádzkovateľovi poplatok z nadbytočných zásob, a to ani za predpokladu, že prevádzkovateľ môže preukázať, že z uvedenia týchto zásob na trh po 1. máji 2004 nedosiahol žiaden zisk.

               5.

               Článok 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004 nemožno vykladať v tom zmysle, že zvýšenie kapacity skladovacích zariadení prevádzkovateľa v priebehu roka predchádzajúceho pristúpeniu odôvodňuje zníženie rozsahu nadbytočných zásob nezávisle na neskoršom vývoji ekonomickej činnosti držiteľa týchto zásob, spracovanom objeme a význame uvedených zásob.

               6.

               Článok 10 nariadenia č. 1972/2003 nebráni platnosti platobného výmeru, ktorý obdržal prevádzkovateľ povinný zaplatiť poplatok z nadbytočných zásob po 30. apríli 2007, ak je preukázané, že uvedený platobný výmer bol vydaný vnútroštátnymi orgánmi pred týmto dátumom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 64, 8.3.2008.


title: Vec T-200/08: Žaloba podaná 22. mája 2008 – Interflon/ÚHVT – Illinois Tool Works (FOODLUBE)

text:
               19.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/29

         Žaloba podaná 22. mája 2008 – Interflon/ÚHVT – Illinois Tool Works (FOODLUBE)
   (Vec T-200/08)
   (2008/C 183/54)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Interflon BV (Roosendaal, Holandsko) (v zastúpení: S. M. Wertwijn, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Illinois Tools Works Inc. (Glenview, Spojené štáty)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 3. marca 2008 vo veci R 638/2007-2, a

               —

               vyhovieť návrhu žalobcu na výmaz ochrannej známky Spoločenstva.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na výmaz: slovná ochranná známka „FOODLUBE“ pre výrobky zaradené do tried 1 a 4 – prihláška č. 1 647 734.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94, keďže dotknutá ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť; porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady č. 40/94, keďže dotknutá ochranná známka nie je schopná rozlíšiť uvedené tovary, čo sa týka ich pôvodu.


title: Vec F-85/15: Žaloba podaná 8. júna 2015 – ZZ a i./Komisia

text:
               10.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/42

         Žaloba podaná 8. júna 2015 – ZZ a i./Komisia
   (Vec F-85/15)
   (2015/C 262/58)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: ZZ a i. (v zastúpení: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia o nepripustení žalobcov do fázy vyhodnotenia výberového konania EPSO/AD/204/10 po opätovnom začatí tohto výberového konania úradom EPSO na základe rozhodnutia Súdu pre verejnú službu o zrušení pôvodného rozhodnutia o nepripustení žalobcov do fázy vyhodnotenia výberového konania, ako aj náhrada škody žalobcov za nemajetkovú a majetkovú ujmu, ktorá im bola údajne spôsobená

      Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutia výberovej komisie vo výberovom konaní EPSO/AD/204/10 z 25. júla 2014, ktoré boli určené každému zo žalobcov,

               —

               priznať každému zo žalobcov predbežnú náhradu škody vo výške 1  000 eur z titulu nemajetkovej ujmy a druhú predbežnú náhradu škody vo výške 2 27  899,50 eura z titulu majetkovej ujmy,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-662/13: Žaloba podaná 12. decembra 2013 — dm-drogerie markt/ÚHVT — Diseños Mireia (D a M)

text:
               1.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/12

         Žaloba podaná 12. decembra 2013 — dm-drogerie markt/ÚHVT — Diseños Mireia (D a M)
   (Vec T-662/13)
   2014/C 61/21
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Nemecko) (v zastúpení: O. Bludovsky a C. Mellein, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Diseños Mireia, SL (Barcelona, Španielsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 11. septembra 2013 vo veci R 911/2012-1 a zrušil napadnutú ochrannú známku,

               —

               subsidiárne zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 11. septembra 2013 vo veci R 911/2012-1 a vrátil vec,

               —

               subsidiárne zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 11. septembra 2013 vo veci R 911/2012-1.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka obsahujúca vyobrazenie písmen „D“ a „M“ pre tovary zaradené do triedy 14 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9737917.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: zápis ochrannej známky Spoločenstva č. 3984044 pre slovnú ochrannú známku „dm“ pre tovary zaradené do triedy 14.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.


title: Vec C-147/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanţa (Rumunsko) 23. marca 2017 – Sindicatul Familia Constanța a iní/Direcția Generală de Asistență Socială și Protecția Copilului Constanța

text:
               17.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 231/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanţa (Rumunsko) 23. marca 2017 – Sindicatul Familia Constanța a iní/Direcția Generală de Asistență Socială și Protecția Copilului Constanța
   (Vec C-147/17)
   (2017/C 231/04)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Constanţa

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: Sindicatul Familia Constanța a iní

      Odporca: Direcția Generală de Asistență Socială și Protecția Copilului Constanța

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa ustanovenia článku 1 ods. 3 smernice 2003/88/ES (1) v spojení s článkom 2 smernice 89/391/EHS (2) vykladať v tom zmysle, že z rozsahu pôsobnosti smernice 2003/88/ES vylučujú činnosť, akou je práca profesionálnych rodičov, ktorú vykonávajú odvolatelia?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, má sa článok 17 smernice 2003/88/ES vykladať v tom zmysle, že je možné, aby sa na činnosť, akou je práca profesionálnych rodičov, ktorú vykonávajú odvolatelia, vzťahovala odchýlka od uplatňovania článku 5 smernice, a to na základe ustanovenia odseku 1, odseku 3 písm. b) a c) alebo odseku 4 písm. b) uvedeného článku 17?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu prejudiciálnu otázku, má sa článok 17 ods. 1 alebo, v prípade potreby, článok 17 ods. 3 alebo 4 smernice 2003/88/ES vykladať v tom zmysle, že predmetná odchýlka musí byť výslovná, alebo môže byť aj implicitná, a to prostredníctvom prijatia osobitného právneho aktu stanovujúceho odlišné pravidlá organizácie pracovného času pre určitú profesiu, pričom v prípade, že táto odchýlka nemusí byť výslovná, aké minimálne podmienky treba splniť na to, aby bolo možné usúdiť, že vnútroštátnym právnym predpisom sa predmetná odchýlka zavádza a možno túto výnimku formulovať spôsobom vyplývajúcim z ustanovení zákona č. 272/2004?

               4.

               V prípade zápornej odpovede na prvú, druhú alebo tretiu prejudiciálnu otázku, má sa článok 2 bod 1 smernice 2003/88/ES vykladať v tom zmysle, že obdobie, ktoré profesionálny rodič trávi s dieťaťom, ktoré mu bolo zverené do výchovy, v mieste svojho bydliska alebo na inom mieste, ktoré si profesionálny rodič zvolil, je pracovným časom, hoci profesionálny rodič nevykonáva nijakú z činností, ktoré má vykonávať na základe jeho individuálnej pracovnej zmluvy?

               5.

               V prípade zápornej odpovede na prvú, druhú alebo tretiu prejudiciálnu otázku, má sa článok 5 smernice 2003/88/ES vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, akú predstavuje ustanovenie článku 122 zákona č. 272/2004, pričom v prípade odpovede v zmysle uplatniteľnosti článku 17 ods. 3 písm. b) a c) alebo článku 17 ods. 4 písm. b) smernice, možno tento článok vykladať tak, že bráni uvedenej vnútroštátnej právnej úprave?

               6.

               V prípade zápornej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku a eventuálnej kladnej odpovede na štvrtú prejudiciálnu otázku, možno článok 7 ods. 2 smernice 2003/88/ES vykladať v tom zmysle, že v každom prípade nebráni priznaniu peňažnej náhrady rovnajúcej sa náhrade mzdy, ktorá by pracovníkovi patrila za čerpanie ročnej dovolenky, a to vzhľadom na skutočnosť, že charakter činnosti vykonávanej profesionálnymi rodičmi im bráni túto dovolenku čerpať alebo, hoci sa dovolenka formálne poskytne, pracovník, v prípade, že sa počas daného obdobia nemôže odlúčiť od dieťaťa, ktoré mu bolo zverené do starostlivosti, v skutočnosti ďalej vykonáva rovnakú činnosť. Ak je to tak, je na priznane nároku na peňažnú náhradu nevyhnutné, aby pracovník požiadal o povolenie odlúčiť sa od dieťaťa a aby zamestnávateľ tejto žiadosti nevyhovel?

               7.

               V prípade zápornej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, kladnej odpovede na štvrtú prejudiciálnu otázku a zápornej odpovede na šiestu prejudiciálnu otázku, bráni článok 7 ods. 1 smernice ustanoveniu, akým je článok 122 ods. 3 písm. d) zákona č. 272/2004, v prípade, keď tento zákon ponecháva zamestnávateľovi právo rozhodnúť podľa vlastného uváženia, či počas dovolenky pracovníka povolí jeho odluku od dieťaťa a, v kladnom prípade, či faktická nemožnosť čerpať dovolenku, vyplývajúca z uplatnenia uvedeného ustanovenia zákona, predstavuje porušenie práva Únie, ktoré zakladá nárok pracovníka na náhradu škody? V prípade kladnej odpovede, má túto náhradu za porušenie článku 7 smernice zaplatiť štát alebo verejnoprávny subjekt, ktorý je v postavení zamestnávateľa a ktorý počas dovolenky pracovníka nezabezpečil jeho odluku od dieťaťa, ktoré mu bolo zverené do starostlivosti? Je v tomto prípade na priznane nároku na peňažnú náhradu nevyhnutné, aby pracovník požiadal o povolenie odlúčiť sa od dieťaťa a aby zamestnávateľ tejto žiadosti nevyhovel?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381)

      (2)  Smernica Rady 89/391/EHS z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci (Ú. v. ES L 183, 1989, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 349)


title: Vec T-771/16: Žaloba podaná 24. októbra 2016 – Toontrack Music/EUIPO (EZMIX)

text:
               16.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 14/45

         Žaloba podaná 24. októbra 2016 – Toontrack Music/EUIPO (EZMIX)
   (Vec T-771/16)
   (2017/C 014/53)
   Jazyk konania: švédčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Toontrack Music AB (Umeå, Švédsko) (v zastúpení: L.-E. Ström, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: Slovná ochranná známka „EZMIX“ – prihláška č. 13 945 423

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 27. júla 2016 vo veci R 2436/2015-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v súlade s článkom 7 ods. 1 písm. b), s článkom 7 ods. 1 písm. c), s článkom 7 ods. 2, s článkom 43 a článkom 65 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie, a

               —

               uložil EUIPO povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vznikli žalobkyni.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b), článku 7 ods. 1 písm. c), článku 7 ods. 2 a článku 43 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-492/07: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  24. apríla 2009 — Sanchez Ferriz a i./Komisia ( Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Povýšenie — Povyšovanie za rok 2005 — Nezapísanie do zoznamu povýšených úradníkov — Štandardné multiplikačné sadzby — Články 6 a 10 prílohy XIII služobného poriadku — Záujem na uplatnení dôvodu )

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/39

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 24. apríla 2009 — Sanchez Ferriz a i./Komisia
   (Vec T-492/07) (1)

   („Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Povýšenie - Povyšovanie za rok 2005 - Nezapísanie do zoznamu povýšených úradníkov - Štandardné multiplikačné sadzby - Články 6 a 10 prílohy XIII služobného poriadku - Záujem na uplatnení dôvodu“)
   2009/C 141/81
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolatelia: Carlos Sanchez Ferriz (Brusel, Belgicko) a deväť ďalších úradníkov Komisie Európskych spoločenstiev, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: F. Frabetti, advokát)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) zo 17. októbra 2007, Ferriz a i./Komisia (F-115/06, zatiaľ neuverejnené v Zbierke), smerujúce k zrušeniu tohto uznesenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Pán Carlos Sanchez Ferizz a deväť ďalších úradníkov Komisie, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku, znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Komisii v rámci konania na tomto stupni.

      (1)  Ú. v. EÚ C 64, 8.3.2008.


title: Vec C-538/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 4. decembra 2008 – X Holding B.V./Staatssecretaris van Financiën

text:
               7.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 4. decembra 2008 – X Holding B.V./Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-538/08)
   (2009/C 55/12)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka kasačného opravného prostriedku: X Holding B.V.

      Odporca v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Staatssecretaris van Financiën
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa článok 11 ods. 4 druhej smernice (1) a článok 17 ods. 6 šiestej smernice (2) vykladať v tom zmysle, že členský štát, ktorý chce využiť v týchto článkoch stanovenú možnosť (ponechania) vylúčenia odpočtu dane z pridanej hodnoty vo vzťahu k druhom výdavkov opísaným ako „poskytnutie možností súkromnej dopravy“, splnil podmienku pomenovania druhu dostatočne určitých predmetov a služieb?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na otázku č. 1: Je podľa článku 6 ods. 2 a článku 17 ods. 2 a 6 šiestej smernice prípustné také vnútroštátne ustanovenie, o aké ide v prejednávanej veci, ktoré bolo vydané pred nadobudnutím účinnosti smernice a podľa ktorého platiteľ dane nemôže odpočítať daň z pridanej hodnoty zaplatenú pri nadobudnutí určitých predmetov a využití určitých služieb, ktoré sa používajú čiastočne na obchodné a čiastočne na súkromné účely, v plnej výške, ale iba v rozsahu, v akom možno daň z pridanej hodnoty pripočítať použitiu na obchodné účely?

      (1)  Druhá smernica Rady 67/228/EHS z 11. apríla 1967 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – Štruktúra a spôsoby uplatňovania spoločného systému dane z pridanej hodnoty (Ú. v. ES L 71, s. 1303).

      (2)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec T-696/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. januára 2016 – Montagut Viladot/Komisia („Odvolanie — Verejná služba — Prijímanie — Výberové konanie uskutočnené na vytvorenie rezervy na budúci nábor administrátorov v platovej triede AD 5 — Rozhodnutie výberovej komisie nezapísať žalobcu na rezervný zoznam — Diplom nespĺňajúci podmienky uvedené v oznámení o výberovom konaní — Zamietnutie žaloby v prvostupňovom konaní“)

text:
               14.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/42

         Rozsudok Všeobecného súdu z 27. januára 2016 – Montagut Viladot/Komisia
   (Vec T-696/14) (1)

   ((„Odvolanie - Verejná služba - Prijímanie - Výberové konanie uskutočnené na vytvorenie rezervy na budúci nábor administrátorov v platovej triede AD 5 - Rozhodnutie výberovej komisie nezapísať žalobcu na rezervný zoznam - Diplom nespĺňajúci podmienky uvedené v oznámení o výberovom konaní - Zamietnutie žaloby v prvostupňovom konaní“))
   (2016/C 098/55)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Bernat Montagut Viladot (Schaerbeek, Belgicko) (v zastúpení: F.A. Rodriguez-Gigirey Pérez a J.A. Simón Sánchez, avocats)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: I. Galindo Martín a G. Grattinara, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (prvá komora) z 15. júla 2014, Montagut Viladot/Komisia (F-160/12, Zb. VS, EU:F:2014:190), a smerujúce k zrušeniu tohto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Bernat Montagut Viladot je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 409, 17.11.2014.


title: Vec C-164/11: Žaloba podaná 5. apríla 2011 — Európska komisia/Francúzska republika

text:
               25.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 186/13

         Žaloba podaná 5. apríla 2011 — Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-164/11)
   2011/C 186/22
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: W. Mölls, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Francúzska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Francúzska republika si tým, že neprijala ustanovenia potrebné na zosúladenie svojho systému zdaňovania elektriny s ustanoveniami smernice 2003/96/ES (1), napriek uplynutiu prechodného obdobia stanoveného v článku 18 ods. 10 druhom pododseku tejto smernice, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Francúzsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Vo svojej žalobe Komisia tvrdí, že napriek uplynutiu prechodného obdobia, ktoré žalovanej uplynulo 1. januára 2009, žalovaná doposiaľ neprispôsobila všetky prvky svojho systému zdaňovania elektriny ustanoveniam smernice. Podľa francúzskych orgánov zákon č. 2010-1488 zo 7. decembra 2010, ktorý bol prijatý a nadobudol účinnosť po uplynutí lehoty uvedenej v odôvodnenom stanovisku, prebral do vnútroštátneho právneho poriadku ustanovenia uvedenej smernice. Podľa Komisie sa táto žaloba musí posudzovať podľa stavu vnútroštátneho právneho poriadku platného v okamihu uplynutia lehoty uvedenej v odôvodnenom stanovisku.
   Komisia uvádza, že Francúzsko v každom prípade stále neupravilo všetky prvky svojho systému zdaňovania elektriny, aby ich zosúladilo s ustanoveniami smernice. Žalobkyňa ďalej odmieta tvrdenie vnútroštátnych orgánov, že smernica nezakazuje rôzny nárast spotrebných daní podľa jednotlivých územných oblastí. Naopak, vychádza zo zásady jednotnej sadzby pre akúkoľvek spotrebu elektriny v rámci toho istého členského štátu a v článkoch 5, 14, 15 a 17 uvádza výnimky z tejto zásady taxatívnym spôsobom.
   Komisia okrem toho odmieta stanovisko francúzskych orgánov, že „zvolené odstupňovanie sadzieb“ neprináša nijaké nebezpečenstvo podvodov, neobsahuje nijaké dodatočné zaťaženie hospodárskych subjektov a nepredstavuje prekážku pre vstup zahraničných dodávateľov na trh.

      (1)  Smernica Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (Ú. v. EÚ L 283, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405).


title: Vec C-7/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Essen (Nemecko) 12. januára 2015 – trestné konanie proti Kanapathippilaimu Kanageswaranovi

text:
               20.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 127/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Essen (Nemecko) 12. januára 2015 – trestné konanie proti Kanapathippilaimu Kanageswaranovi
   (Vec C-7/15)
   (2015/C 127/13)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Essen

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Kanapathippilai Kanageswaran

      Prejudiciálna otázka

   Je zapísanie organizácie Liberation Tigers of Tamil Eelam (Tigre oslobodenia tamilského Ílamu; ďalej len „LTTE“) do zoznamu podľa článku 2 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 2580/2001 z 27. decembra 2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu (1) na obdobie od 9. septembra 2007 do 24. mája 2009 vrátane, predovšetkým na základe rozhodnutí Rady 2006/379/ES z 29. mája 2006 (2), 2007/445/ES z 28. júna 2007 (3), 2007/868/ES v znení korigenda z toho istého dňa z 20. decembra 2007 (4), 2008/583/ES z 15. júla 2008 (5), 2009/62/ES z 26. januára 2009 (6), neplatné?

      (1)  Ú. v. ES L 344, s. 70; Mim. vyd. 18/001, s. 207.

      (2)  Ú. v. EÚ L 144, s. 21.

      (3)  Ú. v. EÚ L 169, s. 58.

      (4)  Ú. v. EÚ L 340, s. 100.

      (5)  Ú. v. EÚ L 188, s. 21.

      (6)  Ú. v. EÚ L 23, s. 25.


title: Vec C-33/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) 24. januára 2012 — Körös-Vidéki Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               28.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 126/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) 24. januára 2012 — Körös-Vidéki Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Vec C-33/12)
   2012/C 126/07
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Fővárosi Törvényszék

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Körös-Vidéki Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Prejudiciálna otázka

   Predstavujú hrádze v prípade ich využívania ako stálych pasienkov „využívané poľnohospodárske plochy“ v zmysle článku 143b ods. 4 nariadenia (ES) č. 1782/2003 (1) napriek tomu, že ich poľnohospodárske využitie nie je primárne, ale plnia aj vodohospodárske a protipovodňové funkcie?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Ú. v. EÚ L 270, s. 1; Mim. vyd. 03/040, s. 269).


title: Vec C-361/10: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z  9. júna 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État — Belgicko) — Société coopérative à responsabilité limitée Intercommunale Intermosane, Fédération de l’industrie et du gaz/Belgické kráľovstvo (Vnútorný trh — Technické normy a predpisy — Poskytovanie informácií v oblasti technických noriem a predpisov, ako aj pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti — Minimálne požiadavky na bezpečnosť niektorých starých elektrických inštalácií na pracoviskách)

text:
               30.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 226/8

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 9. júna 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État — Belgicko) — Société coopérative à responsabilité limitée Intercommunale Intermosane, Fédération de l’industrie et du gaz/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-361/10) (1)

   (Vnútorný trh - Technické normy a predpisy - Poskytovanie informácií v oblasti technických noriem a predpisov, ako aj pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti - Minimálne požiadavky na bezpečnosť niektorých starých elektrických inštalácií na pracoviskách)
   2011/C 226/13
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Société coopérative à responsabilité limitée Intercommunale Intermosane, Fédération de l’industrie et du gaz

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Conseil d’État — Výklad článku 1 bodu 11, článku 8 ods. 1 prvej vety smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/34/ES z 22. júna 1998, ktorou sa stanovuje postup pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov (Ú. v. ES L 204, s. 37; Mim. vyd. 13/020, s. 337) — Postup pri poskytovaní informácií a noriem v informačnej spoločnosti — Povinnosť oznámiť návrhy technických predpisov — Minimálne bezpečnostné požiadavky týkajúce sa niektorých starých elektrických inštalácií na pracoviskách

      Výrok rozsudku

   Článok 1 bod 11 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/34/ES z 22. júna 1998, ktorou sa stanovuje postup pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov, ako aj pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/48/ES z 20. júla 1998, treba vykladať v tom zmysle, že vnútroštátne ustanovenia, o ktoré ide vo veci samej, nepredstavujú technické predpisy v zmysle tohto ustanovenia, ktorých návrhy sa majú na základe článku 8 ods. 1 prvého pododseku tejto smernice oznamovať.

      (1)  Ú. v. EÚ C 274, 9.10.2010.


title: Vec C-305/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 4. júna 2013 — Haeger & Schmidt GmbH/Mutuelles de Mans Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miguel ako likvidátor spoločnosti Safran intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/35

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 4. júna 2013 — Haeger & Schmidt GmbH/Mutuelles de Mans Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miguel ako likvidátor spoločnosti Safran intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA
   (Vec C-305/13)
   2013/C 207/58
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour de cassation

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Haeger & Schmidt GmbH

      Žalovaní: Mutuelles de Mans Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miguel ako likvidátor spoločnosti Safran intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Môže byť hlavným predmetom zasielateľskej zmluvy, ktorou komitent poverí komisionára, ktorý koná vo vlastnom mene a na vlastnú zodpovednosť, zabezpečením prepravy tovaru, ktorú dá zrealizovať jednému alebo viacerým prepravcom na účet komitenta, uskutočnenie prepravy tovaru v zmysle článku 4 ods. 4 poslednej vety Rímskeho dohovoru z 19. júna 1980 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky, a ak áno, za akých podmienok (1)?

               2.

               Pokiaľ zasielateľskú zmluvu možno považovať za zmluvu o preprave tovaru v zmysle uvedeného článku 4 ods. 4, ale osobitná domnienka určenia rozhodného práva upravená v tomto ustanovení sa neuplatňuje, keďže nie je splnená požadovaná zhoda, má sa znenie prvej vety, podľa ktorej sa na zmluvu o preprave tovaru nevzťahuje všeobecná domnienka stanovená v odseku 2, vykladať v tom zmysle, že súd teda nemá hľadať rozhodné právo na základe tejto domnienky, ktorej uplatnenie je definitívne vylúčené, ale na základe všeobecnej zásady určenia stanovenej v článku 4 ods. 1, čiže tým, že zistí, s ktorým štátom má zmluva najužšiu väzbu, a nemá osobitne zohľadňovať zásadu usadenia zmluvnej strany, ktorá poskytuje plnenie charakteristické pre zmluvu?

               3.

               Pokiaľ sa na zasielateľskú zmluvu vzťahuje všeobecná domnienka podľa článku 4 ods. 2, možno za predpokladu, že pôvodný príkazca uzatvoril zmluvu s prvým komisionárom, ktorý následne uzatvoril zmluvu s druhým komisionárom, pripustiť určenie rozhodného práva v zmluvných vzťahoch medzi príkazcom a druhým komisionárom v závislosti od miesta usadenia prvého komisionára, pričom právo takto určenej krajiny sa bude považovať za všeobecne uplatniteľné na celé zasielanie?

      (1)  Rímsky dohovor z 19. júna 1980 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Ú. v. ES L 266, s. 1).


title: Vec T-116/16: Žaloba podaná 18. marca 2016 – Port autonome du Centre et de l’Ouest a. i./Komisia

text:
               17.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/23

         Žaloba podaná 18. marca 2016 – Port autonome du Centre et de l’Ouest a. i./Komisia
   (Vec T-116/16)
   (2016/C 175/27)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL (La Louvière, Belgicko), Port autonome de Namur (Namur, Belgicko), Port autonome de Charleroi (Charleroi, Belgicko), Port autonome de Liège (Liège, Belgicko), Région wallonne (Jambes, Belgicko) (v zastúpení: J. Vanden Eynde, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol, že návrh je vo vzťahu ku každému žalobcovi prípustný, a v dôsledku toho zrušil rozhodnutie Komisie SA.38393 (2015/E) – daňový režim prístavov v Belgicku,

               —

               rozhodol, že žaloba je prípustná a opodstatnená,

               —

               v dôsledku toho zrušil rozhodnutie Európskej komisie, v ktorom považovala skutočnosť, že hospodárska činnosť belgických prístavov, najmä valónskych, nepodlieha dani z príjmov právnických osôb, za štátnu pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú desať žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že tvrdenia Komisie nie sú vecne podložené ani právne odôvodnené.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia neodôvodnila zmenu svojej rozhodovacej praxe oproti svojmu rozhodnutiu z 20. októbra 2004 (N520/2003).

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že činnosť prístavov v Belgicku sa dotuje z toho dôvodu, že by inak v belgickom hospodárstve neboli rentabilné. Okrem toho, jednostranne stanovené poplatky, ktoré nepokrývajú uskutočnené investície, nestačia na to, aby sa považovali za hospodársku činnosť.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že tvrdenie, podľa ktorého je referenčným systémom belgická daň z príjmu právnických osôb, nie je právne odôvodnené.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že tvrdenie, podľa ktorého daň z príjmov právnických osôb, ktorá zaťažuje prístavy, predstavuje výhodu, pretože ich prípadné podporné činnosti nie sú zdanené, nebolo preukázané. Komisia napokon neuviedla, ktoré činnosti by podľa nej mali byť zdanené, ani tie, ktoré by mali predstavovať služby vo všeobecnom záujme.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že konkrétne okolnosti by mali oprávňovať k uloženiu dane z príjmov právnických osôb, pri zohľadnení logiky belgického právneho systému, ktorý rozlišuje medzi daňovým zaobchádzaním so službami vo všeobecnom záujme a obchodnými činnosťami.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia opomenula prihliadnuť na výsady členských štátov v oblasti:

                           —

                           definovania iných ako hospodárskych činností,

                           —

                           definovania priamych daní,

                           —

                           povinnosti zabezpečiť riadne fungovanie služieb vo všeobecnom záujme nevyhnutných pre hospodársku a sociálnu kohéziu,

                           —

                           samostatnej organizácie služieb vo všeobecnom záujme.

               8.

               Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že základnou činnosťou valónskych vnútrozemských prístavov sú služby vo všeobecnom záujme, ktoré podľa európskych právnych predpisov nie sú upravené pravidlami pre hospodársku súťaž podľa článku 107 ZFEÚ.

               9.

               Deviaty žalobný dôvod uvedený subsidiárne je založený na tom, že pokiaľ sú základnou činnosťou valónskych vnútrozemských prístavov služby vo všeobecnom záujme, mala by sa riadiť pravidlami v článkoch 93 a 106 ods. 2 ZFEÚ a pravidlá pre hospodársku súťaž by sa na ňu nemali uplatňovať.

               10.

               Desiaty žalobný dôvod uvedený subsidiárne je založený na tom, že neboli splnené európske kritériá pre definovanie štátnej pomoci.


title: Vec C-90/15 P: Odvolanie podané 24. februára 2015: Hansen & Rosenthal KG a H & R Wax Company Vertrieb GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 12. decembra 2014 vo veci T-544/08, Hansen & Rosenthal KG a H & R Wax Company Vertrieb GmbH/Európska komisia

text:
               4.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 146/26

         Odvolanie podané 24. februára 2015: Hansen & Rosenthal KG a H & R Wax Company Vertrieb GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 12. decembra 2014 vo veci T-544/08, Hansen & Rosenthal KG a H & R Wax Company Vertrieb GmbH/Európska komisia
   (Vec C-90/15 P)
   (2015/C 146/32)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Hansen & Rosenthal KG a H & R Wax Company Vertrieb GmbH (v zastúpení: J. L. Schulte, M. Dallmann a K. M. Künster, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateliek

   Odvolateľky navrhujú aby Súdny dvor:

               —

               zrušil v celom rozsahu alebo čiastočne rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2014 vo veci T- 544/08, Hansen & Rosenthal KG a H & R Wax Company Vertrieb GmbH, proti Európskej komisii,

               —

               na základe informácií, ktoré má k dispozícii, zrušil v celom rozsahu alebo čiastočne články 1 a 2 rozhodnutia Európskej komisie z 1. októbra 2008 vo veci COMP/39181 – Sviečkové vosky v rozsahu, v akom sa týkajú odvolateliek,

               —

               zrušil alebo znížil pokutu v súlade s článkom 261 ZFEÚ,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vznikli odvolateľkám v konaní na prvom, ako aj na druhom stupni,

               —

               subsidiárne zrušil rozsudok Všeobecného súdu a vrátil vec na konania pred Všeobecným súdom, aby tento rozhodol na základe právneho posúdenia Súdneho dvora; zrušil alebo znížil pokutu v súlade s článkom 261 ZFEÚ; uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vznikli odvolateľkám v konaní na prvom, ako aj druhom stupni.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania uvádzajú odvolateľky päť odvolacích dôvodov:
   Prvý odvolací dôvod vychádza z porušenia prezumpcie neviny a zásady spravodlivého procesu. Odvolateľky namietajú voči názoru Všeobecného súdu, podľa ktorého bolo rozhodnutie Komisie o uložení pokuty správne a konečné, takže odvolateľky by mohli spochybniť zistenia Komisie len v prípade, ak by bez akýchkoľvek pochybností preukázali, že rozhodnutie Komisie je chybné. Podľa odvolateliek je toto v rozpore s článkom 48 ods. 1 Charty základných práv v spojení s článkom 52 ods. 3 Charty a článkom 6 ods. 2 EDLP, ako aj s článkom 47 ods. 2 Charty v spojení s článkom 52 ods. 3 Charty a článkom 6 ods. 1 EDLP.
   Druhý odvolací dôvod vychádza z nesprávneho uplatnenia článku 81 Zmluvy o ES (teraz článok 101 ZFEÚ). Podľa názoru odvolateliek sa Všeobecný súd v napadnutom rozsudku domnieval, že dané konanie spadá pod zákaz kartelov obmedzujúcich hospodársku súťaž, hoci skutkový stav tomu nenasvedčoval. Tiež sa v rozpore s pravidlami dôkazného bremena a posúdenia dôkazných prostriedkov domnieval, že údajné konanie odvolateliek spadá pod článok 81 Zmluvy o ES (teraz 101 ZFEÚ). V tejto súvislosti sa Všeobecný súd dopustil viacerých nesprávnych právnych posúdení, keď uviedol nesprávne zistenia, skreslil dôkazy, nesprávne právne označil dôkazy a poručil prezumpciu neviny a zásadu spravodlivého procesu.
   Tretí odvolací dôvod vychádza z porušenia zásady zákonnosti trestov, ktorých definícia spadá do právomoci zákonodarcu. Keďže aj Súdny dvor aj Všeobecný súd sa domnievajú, že 10 % hranica nachádzajúca sa v článku 23 ods. 2 druhom pododseku nariadenia č. 1/2003 (1) predstavuje absolútny strop a nie orientačný limit, neobsahuje právo Únie právny rámec na výpočet výšky pokút v prípade porušenia článku 81 Zmluvy o ES (teraz 101 ZFEÚ). Právo stanoviť rámec na výpočet pokút však prináleží len zákonodarcovi a nie Komisii.
   Štvrtý odvolací dôvod vychádza zo širšieho porušenia zákonnosti trestov a zákazu retroaktívneho účinku. Podľa názoru odvolateliek nemôže Všeobecný súd pri absencii právneho rámca stanoviť výšku pokút bez toho, aby sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia. Ďalej sa odvolateľky domnievajú, že jednoduché overenie, či Komisia zaistila dodržiavanie vlastných usmernení, predstavuje neuplatnenie diskrečnej právomoci a tým porušenie článku 31 nariadenia č. 1/2003. Nakoniec odvolateľky poukazujú na porušenie zákazu retroaktívneho účinku, keď Všeobecný súd uplatnil usmernenia týkajúce sa pokút z roku 2006 na skutočnosti úplne ukončené v roku 2005.
   Piaty a posledný odvolací dôvod vychádza z porušenia zásady proporcionality. Na jednej strane porušil Všeobecný súd článok 49 ods. 3 Charty, keď stanovil 17 % koeficient za závažnosť porušenia, ako aj vstupný poplatok. Na druhej strane sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď označil správanie odvolateliek za v rozpore s článkom 81 ods. 1 Zmluvy o ES (teraz článok 101 ZFEÚ), pričom toto posúdenie malo za následok chybný výpočet dĺžky údajného porušenia tohto ustanovenia.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Spojené veci T-510/14 a T-536/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 2. júna 2016 – Staywell Hospitality Group a Sheraton International IP/EUIPO – Sheraton International IP a Staywell Hospitality Group (PARK REGIS) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie PARK REGIS — Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie ST. REGIS — Čiastočné zamietnutie zápisu — Článok 64 ods. 1 nariadenia č . 207/2009 — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009“)

text:
               11.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 2. júna 2016 – Staywell Hospitality Group a Sheraton International IP/EUIPO – Sheraton International IP a Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)
   (Spojené veci T-510/14 a T-536/14) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie PARK REGIS - Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie ST. REGIS - Čiastočné zamietnutie zápisu - Článok 64 ods. 1 nariadenia č . 207/2009 - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009“))
   (2016/C 251/24)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Austrália) (v zastúpení: D. Farnsworth, solicitor a A. Bryson, barrister) (vec T-510/14) a Sheraton International IP LLC (Stamford, Connecticut, Spojené štáty) (v zastúpení: E. Armijo Chávarri, advokát) (vec T-536/14)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastníci v konaní pred Všeobecným súdom: Sheraton International IP LLC (vec T-510/14) a Staywell Hospitality Group Pty Ltd (vec T-536/14)

      Predmet veci

   Žaloby proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 30. apríla 2014 (spojené veci R 240/2013-5 a R 303/2013-5) týkajúca sa námietkového konania medzi Sheraton International IP a Staywell Hospitality Group

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloby vo veciach T-510/14 a T-536/14 sa zamietajú.

               2.

               Vo veci T-510/14 je spoločnosť Staywell Hospitality Group Pty Ltd povinná nahradiť tvory konania.

               3.

               Vo veci T-536/14 je spoločnosť Sheraton International IP LLC povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 303, 8.9.2014.


title: Vec C-456/04: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo  6. apríla 2006  (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia) – Agip Petroli SpA/Capitaneria di porto di Siracusa, Capitaneria di porto di Siracusa – Sezione staccata di Santa Panagia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti (Námorná kabotáž — Nariadenie (EHS) č. 3577/92 — Právo uplatniteľné na posádky plavidiel s tonážou nad 650 ton brutto, vykonávajúcich ostrovnú kabotáž — Pojem plavba, ktorá nasleduje po kabotážnej plavbe alebo jej predchádza)

text:
               17.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/15

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 6. apríla 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia) – Agip Petroli SpA/Capitaneria di porto di Siracusa, Capitaneria di porto di Siracusa – Sezione staccata di Santa Panagia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Vec C-456/04) (1)

   (Námorná kabotáž - Nariadenie (EHS) č. 3577/92 - Právo uplatniteľné na posádky plavidiel s tonážou nad 650 ton brutto, vykonávajúcich ostrovnú kabotáž - Pojem plavba, ktorá nasleduje po kabotážnej plavbe alebo jej predchádza)
   (2006/C 143/26)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Agip Petroli SpA

      Žalovaní: Capitaneria di porto di Siracusa, Capitaneria di porto di Siracusa – Sezione staccata di Santa Panagia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Výklad článku 3 ods. 3 nariadenia Rady 3577/92 zo 7. decembra 1992 ktorým sa uplatňuje zásada slobody poskytovania služieb na námornú dopravu v rámci členských štátov (námorná kabotáž) (Ú. v. ES L 364, s. 7) – Zákon, ktorý sa uplatňuje na plavidlá s výtlakom nad 650 BRT s posádkou vykonávajúcou ostrovnú kabotáž – Pojem „plavba, ktorá nasleduje alebo pokračuje po plavbe do alebo z iného členského štátu“
   Výrok rozsudku
   Pojem plavby, ktorá nasleduje po kabotážnej plavbe alebo jej predchádza, vyjadrený v článku 3 ods. 3 nariadenia Rady (EHS) č. 3577/92 zo 7. decembra 1992, ktorým sa uplatňuje zásada slobody poskytovania služieb na námornú dopravu v rámci členských štátov (námorná kabotáž), v zásade zahŕňa každú plavbu z iného štátu alebo do iného štátu nezávisle od prítomnosti nákladu na palube. Nemožno však pripustiť vykonávanie plavieb bez nákladu na palube zneužívajúcim spôsobom s cieľom obísť pravidlá upravené nariadením č. 3577/92. Na konštatovanie existencie zneužívajúceho postupu je na jednej strane potrebné, aby bolo výsledkom medzinárodnej plavby na príťaž napriek formálnemu uplatneniu podmienok upravených v článku 3 ods. 3 nariadenia to, že vlastník lode má prospech z uplatnenia noriem vlajkového štátu na všetky záležitosti týkajúce sa posádky, bez zohľadnenia cieľa článku 3 ods. 2 toho istého nariadenia, ktorým je umožniť uplatnenie noriem hostiteľského štátu na všetky záležitosti týkajúce sa posádky v prípade ostrovnej kabotáže. Na druhej strane tiež musí z objektívnych skutočností ako celku vyplývať, že podstatným cieľom tejto medzinárodnej plavby na príťaž je vyhnúť sa uplatneniu článku 3 ods. 2 nariadenia č. 3577/92 v prospech odseku 3 toho istého článku.

      (1)  Ú. v. EÚ C 19, 22.1.2005.


title: Vec F-116/10: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  20. júla 2011 — Gozi/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Povinnosť pomoci — Článok 24 služobného poriadku — Náhrada výdavkov na advokátov vynaložených v rámci súdneho konania na vnútroštátnom súde)

text:
               24.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/50

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 20. júla 2011 — Gozi/Komisia
   (Vec F-116/10) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Povinnosť pomoci - Článok 24 služobného poriadku - Náhrada výdavkov na advokátov vynaložených v rámci súdneho konania na vnútroštátnom súde)
   2011/C 282/93
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Sandro Gozi (Rím, Taliansko) (v zastúpení: G. Passalacqua, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a J. Baquero Cruz, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia, ktorým sa zamieta návrh na náhradu trov konania vynaložených žalobcom v rámci trestného konania na súde členského štátu

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               S. Gozi znáša všetky trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 19.2.2011, s. 38.


title: Vec C-340/15: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 12. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzgericht – Rakúsko) – Christine Nigl a i./Finanzamt Waldviertel (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Daň z pridanej hodnoty — Šiesta smernica 77/388/EHS — Článok 4 ods. 1 a 4 — Smernica 2006/112/ES — Články 9 a 11 — Pojem „zdaniteľná osoba“ — Spoločnosti podľa občianskeho práva obchodujúce so svojimi výrobkami pod spoločnou značkou a prostredníctvom kapitálovej spoločnosti — Pojem „nezávislé podniky“ — Nepriznanie postavenia zdaniteľnej osoby — Spätná účinnosť — Šiesta smernica 77/388 — Článok 25 — Smernica 2006/112 — Články 272 a 296 — Paušálny režim poľnohospodárskych výrobcov — Vylúčenie paušálneho režimu — Spätná účinnosť)

text:
               12.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/8

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 12. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzgericht – Rakúsko) – Christine Nigl a i./Finanzamt Waldviertel
   (Vec C-340/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty - Šiesta smernica 77/388/EHS - Článok 4 ods. 1 a 4 - Smernica 2006/112/ES - Články 9 a 11 - Pojem „zdaniteľná osoba“ - Spoločnosti podľa občianskeho práva obchodujúce so svojimi výrobkami pod spoločnou značkou a prostredníctvom kapitálovej spoločnosti - Pojem „nezávislé podniky“ - Nepriznanie postavenia zdaniteľnej osoby - Spätná účinnosť - Šiesta smernica 77/388 - Článok 25 - Smernica 2006/112 - Články 272 a 296 - Paušálny režim poľnohospodárskych výrobcov - Vylúčenie paušálneho režimu - Spätná účinnosť))
   (2016/C 462/11)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Christine Nigl, Gisela Nigl sen., Gisela Nigl jun., Josef Nigl, Martin Nigl

      Žalovaný: Finanzamt Waldviertel

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 4 ods. 1 a článok 4 ods. 4 prvý pododsek šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2004/66/EHS z 26. apríla 2004, na jednej strane, ako aj článok 9 ods. 1 prvý pododsek a článok 10 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty na druhej strane sa majú vykladať v tom zmysle, že viaceré spoločnosti podľa občianskeho práva, ako sú spoločnosti vo veci samej, ktoré ako také vystupujú nezávisle voči svojim dodávateľom, orgánom verejnej moci a v určitej miere aj svojim zákazníkom a z ktorých každá zabezpečuje svoju vlastnú výrobu použitím v zásade vlastných výrobných prostriedkov, ale ktoré uvádzajú na trh veľkú časť svojich výrobkov pod spoločnou značkou prostredníctvom kapitálovej spoločnosti, v ktorej majú obchodné podiely členovia spoločnosti podľa občianskeho práva aj iní členovia dotknutej rodiny, sa z hľadiska dane z pridanej hodnoty musia považovať za nezávislé podniky, ktoré sú zdaniteľnými osobami.

               2.

               Článok 25 šiestej smernice 77/388, zmenenej a doplnenej smernicou 2004/66, a článok 296 smernice 2006/112 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby sa uplatnenie spoločného paušálneho režimu pre poľnohospodárskych výrobcov uvedené v týchto článkoch nepriznalo viacerým spoločnostiam podľa občianskeho práva, ako sú spoločnosti, o ktoré ide vo veci samej, ktoré sa považujú za nezávislé podniky, ktoré sú zdaniteľnými osobami v súvislosti s daňou z pridanej hodnoty a ktoré vzájomne spolupracujú, z dôvodu, že kapitálová spoločnosť, združenie osôb tvorené členmi týchto spoločností podľa občianskeho práva alebo združenie osôb tvorené touto kapitálovou spoločnosťou a členmi uvedených spoločností podľa občianskeho práva by si nemohli uplatniť tento režim z dôvodu veľkosti svojej prevádzky alebo svojej právnej formy, aj keď tieto spoločnosti podľa občianskeho práva nepatria do skupiny poľnohospodárskych výrobcov vylúčenej z tohto paušálneho režimu, pokiaľ sú z dôvodov svojich prepojení s touto spoločnosťou alebo jedným z týchto združení materiálne schopné čeliť administratívnej záťaži spojenej s úlohami vyplývajúcimi z uplatnenia všeobecného alebo zjednodušeného režimu dane z pridanej hodnoty, čo prináleží preveriť vnútroštátnemu súdu.

               3.

               V prípade, ak by mal byť spoločný paušálny režim pre poľnohospodárskych výrobcov v zásade vylúčený pre spoločnosti podľa občianskeho práva, ako sú spoločnosti, o ktoré ide vo veci samej, by sa toto vylúčenie malo uplatniť na obdobie predchádzajúce dňu, ku ktorému sa uskutočnilo posúdenie, z ktorého vychádza, s výhradou, že uvedené posúdenie sa uskutoční v premlčacej lehote na začatie konania finančnej správy a že jeho dôsledky sa neprejavia so spätnou účinnosťou v období predchádzajúcom dňu, keď nastali skutkové a právne okolnosti, z ktorých vychádza.

      (1)  Ú. v. EÚ C 328, 5.10.2015.


title: Vec C-320/14 P: Odvolanie podané 3. júla 2014: Asos plc proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 29. apríla 2014 vo veci T-647/11, Asos plc/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               20.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 127/6

         Odvolanie podané 3. júla 2014: Asos plc proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 29. apríla 2014 vo veci T-647/11, Asos plc/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-320/14 P)
   (2015/C 127/09)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Asos plc (v zastúpení: P. Kavanagh, solicitor, A. Lykiardopoulos, QC, A. Edwards-Stuart, barrister)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Roger Maier
   Uznesením z 13. januára Súdny dvor (šiesta komora) zamietol odvolanie a rozhodol, že Asos plc znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec T-16/05: Žaloba podaná dňa 20. januára 2005: Viasat Broadcasting UK Ltd proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               2.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/33

         Žaloba podaná dňa 20. januára 2005: Viasat Broadcasting UK Ltd proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-16/05)
   (2005/C 82/62)
   Jazyk konania: dánčina
   Viasat Broadcasting UK Ltd, so sídlom vo West Drayton (Spojené kráľovstvo), v zastúpení: Simon Evers Hjelmborg, advokát, podal 20. januára 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1.

               zrušil bod 55 rozhodnutia Komisie zo 6. októbra 2004 vo veci štátnej pomoci č. N 313/2004 – Dánsko (C(2004)3632 final) o rekapitalizácii TV2/DANMARK A/S,

               2.

               zaviazal žalovanú nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Napadnuté rozhodnutie sa týka plánu rekapitalizácie štátom vlastneného verejnoprávneho televízneho vysielateľa TV 2/DANMARK A/S. Rekapitalizácia, ktorú tvorí vloženie kapitálu dánskym štátom a transformácia pôžičky do vlastného imania, bola považovaná za nevyhnutnú v dôsledku rozhodnutia Komisie z 19. mája 2004 (1), ktorým Komisia nariadila Dánsku vymáhať protiprávne poskytnutú štátnu pomoc od TV 2/DANMARK A/S, čo by však viedlo k faktickému úpadku spoločnosti.
   Podľa napadnutého rozhodnutia, Komisia nebola schopná vylúčiť možnosť, že predmetná rekapitalizácia TV 2 môže obsahovať prvky štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 ES. V bode 55 napadnutého rozhodnutia však Komisia uviedla, že akýkoľvek prvok štátnej pomoci, ktorý by mohol byť spojený s plánovanou rekapitalizáciou TV 2, by bol zlučiteľný so spoločným trhom podľa článku 86 ods. 2 ES.
   Žalobca na podporu svojho návrhu tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď nerozhodla, že plán rekapitalizácie je nezlučiteľný s článkom 87 ods.1 ES. Toto tvrdenie je založené okrem iného na nasledovných skutočnostiach:

               —

               dôvod, prečo sa TV 2/DANMARK A/S usiluje o rekapitalizáciu spočíva v žiadosti o vrátenie protiprávnej štátnej pomoci. Preto by schválenie poskytnutia novej pomoci (rekapitalizácia) znamenalo, že článok 87 ods. 1 ES a rozhodnutie Komisie z 19. mája 2004 by boli zbavené svojho samostatného významu,

               —

               rekapitalizáciu, ktorou sa zvyšuje vlastné imanie do optimálnej štruktúry imania, nemožno považovať za zlučiteľnú so zásadou investora v trhovej ekonomike,

               —

               TV 2/DANMARK A/S vyprodukovala v roku 2003 zisk bez štátnej pomoci, čo napovedá, že spoločnosť je sama osebe schopná si vybudovať svoje potrebné vlastné imanie a

               —

               optimálna štruktúra imania nie je nevyhnutná na to, aby TV 2/DANMARK A/S mohla uskutočňovať svoje verejnoprávne poslanie.

         Žalobca ďalej tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď uviedla, že akýkoľvek prvok štátnej pomoci, ktorý by mohol byť spojený s rekapitalizáciou, by bol zlučiteľný so spoločným trhom podľa článku 86 ods. 2 ES. Na podporu svojho žalobného dôvodu žalobca okrem iného tvrdí toto:

               —

               rozsah pôsobnosti článku 86 ods. 2 ES je obmedzený na kompenzáciu za čisté dodatkové náklady spojené s poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (verejnoprávnych služieb). Toto ustanovenie teda nepokrýva štátne investície, ktoré sú potrebné na uskutočňovanie týchto služieb,

               —

               investícia dánskeho štátu do TV 2/DANMARK A/S (rekapitalizácia) nie je kompenzáciou za poskytovanie verejnoprávnych služieb, ktoré si objednala, a teda nie je kompenzáciou za čisté dodatkové náklady, ktoré vyplynuli z verejnoprávnych povinností,

               —

               nezdá sa, že by TV 2/DANMARK A/S mala čisté dodatkové náklady spojené s jej verejnoprávnymi povinnosťami,

               —

               Komisia nepreskúmala definíciu verejnoprávnosti, a preto si osvojila veľmi širokú definíciu tohto pojmu, podľa ktorej celá programová skladba TV 2/DANMARK A/S predstavuje verejnoprávnu službu, čo v podstate ruší kritérium primeranosti podľa článku 86 ods. 2 ES a

               —

               článok 86 ods. 2 nemôže zakladať výnimku pre štátnu pomoc, ktorá bola poskytnutá s cieľom zatraktívniť štátne spoločnosti pri predaji týchto spoločností zo strany štátu.

         Žalobca napokon tvrdí, že Komisia sa mala obmedziť na posudzovanie plánovanej rekapitalizácie podľa článku 87 ods. 2 ES a článku 87 ods. 3 ES, najmä článku 87 ods. 3 písm. c) ES, a podľa Usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach (2), a že plánovaná rekapitalizácia nespĺňa podmienky na vyňatie spod týchto ustanovení.

      (1)  Rozhodnutie Komisie C(2004)1814 final z 19. mája 2004 vo veci C 2/2003 (ex NN 22/2002) o dánskych opatreniach v prospech TV 2/DANMARK.

      (2)  Oznámenie Komisie, Ú. v. EÚ C 244 z 1. októbra 2004, s. 2.