title: Vec C-256/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 25. mája 2011 — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike und Dragica Stevic/Bundesminister für Inneres

text:
               23.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 219/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 25. mája 2011 — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike und Dragica Stevic/Bundesminister für Inneres
   (Vec C-256/11)
   2011/C 219/15
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike und Dragica Stevic

      Žalovaný: Bundesminister für Inneres

      Prejudiciálne otázky

               1.

                           a)

                           Má sa článok 20 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykladať v tom zmysle, že bráni členskému štátu, aby štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorého manžel/manželka a maloleté deti sú občanmi Únie, odmietol udeliť právo na pobyt v členskom štáte, v ktorom majú bydlisko jeho manžel/manželka a deti, ktoré sú štátnymi príslušníkmi tohto štátu, ak títo občania Únie nie sú z hľadiska zabezpečenia ich živobytia odkázaní na štátneho príslušníka tretej krajiny? (poznámka: žalobca Dereci)

                           b)

                           Má sa článok 20 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykladať v tom zmysle, že bráni členskému štátu, aby štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorého manžel/manželka je občanom Únie, odmietol udeliť právo na pobyt v členskom štáte, v ktorom má bydlisko manžel/manželka so štátnou príslušnosťou tohto štátu, a to aj v tom prípade, ak občan Únie nie je z hľadiska zabezpečenia svojho živobytia odkázaný na štátneho príslušníka tretej krajiny? (poznámka: žalobcovia Heiml a Maduike)

                           c)

                           Má sa článok 20 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykladať v tom zmysle, že bráni členskému štátu, aby plnoletému štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorého matka je občiankou Únie, odmietol udeliť právo na pobyt v členskom štáte bydliska matky, ktorá je jeho štátnou príslušníčkou, a to aj v prípade, keď občianka Únie síce z hľadiska zabezpečenia svojho živobytia nie je odkázaná na štátneho príslušníka tretej krajiny, ale štátny príslušník tretej krajiny je, pokiaľ ide o jeho živobytie, závislý od občianky Únie? (poznámka: žalobca Kokollari)

                           d)

                           Má sa článok 20 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykladať v tom zmysle, že bráni členskému štátu, aby plnoletej štátnej príslušníčke tretej krajiny, ktorej otec je občanom Únie, odmietol udeliť právo na pobyt v členskom štáte, v ktorom má jej otec bydlisko, a ktorého je štátnym príslušníkom, a to aj v prípade, keď občan Únie síce z hľadiska zabezpečenia svojho živobytia nie je odkázaný na štátneho príslušníka tretej krajiny, ale štátna príslušníčka tretej krajiny dostáva výživné od občana Únie ? (poznámka: žalobkyňa Stevic)

               2.

               V prípade kladnej odpovede na niektorú z otázok uvedených v bode 1:
               Ide v prípade povinnosti členských štátov udeliť právo na pobyt štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorá je založená na článku 20 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, o právo na pobyt vyplývajúce priamo z práva Únie alebo stačí, ak členský štát prizná štátnemu príslušníkovi tretej krajiny právo na pobyt a toto priznanie je konštitutívne?

               3.

                           a)

                           Ak podľa odpovede na druhú otázku existuje právo na pobyt na základe práva Únie:
                           Za akých podmienok neexistuje, výnimočne, právo na pobyt vyplývajúce z práva Únie, resp. aké sú predpoklady, ktoré umožňujú odoprieť štátnemu príslušníkovi tretej krajiny právo na pobyt?

                           b)

                           V prípade, ak by podľa odpovede na druhú otázku malo postačovať, aby sa štátnemu príslušníkovi tretej krajiny konštitutívne priznalo právo na pobyt:
                           Za akých podmienok možno štátnemu príslušníkovi tretej krajiny — napriek všeobecne existujúcej povinnosti členského štátu umožniť mu pobyt — odoprieť právo na pobyt?

               4.

               V prípade, ak by článok 20 Zmluvy o fungovaní Európskej únie nebránil tomu, aby sa štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorý je v situácii ako pán Dereci, neumožnil pobyt v členskom štáte:
               Bráni článok 13 rozhodnutia č. 1/80 Asociačnej rady, ktorá bola zriadená Asociačnou dohodou o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom, z 19. septembra 1980 o rozvoji asociácie, alebo článok 41 Dodatkového protokolu k Dohode o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom, ktorý bol uzavretý, schválený a potvrdený v mene Spoločenstva nariadením Rady (EHS) č. 2760/72 z 19. decembra 1972 (1) a ktorý je podľa svojho článku 62 súčasťou Dohody o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom, v prípade, ako je situácia pána Dereciho, tomu, aby sa prvé prisťahovanie tureckých štátnych príslušníkov riadilo vnútroštátnymi predpismi, ktoré sú prísnejšie ako tie, ktoré už predtým upravovali prvé prisťahovanie tureckých štátnych príslušníkov, hoci tie vnútroštátne predpisy, ktoré prvé prisťahovanie uľahčovali, vstúpili do platnosti až vtedy, keď pre členský štát nadobudli účinnosť tie citované ustanovenia, ktoré sa týkajú pridruženia Turecka?

      (1)  Ú. v. ES L 293, s. 1; Mim. vyd. 11/011, s. 41.


title: Vec C-611/11 P: Odvolanie podané 30. novembra 2011 : ara AG proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z  22. septembra 2011 vo veci T-174/10, ara/ÚHVT

text:
               5.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 133/14

         Odvolanie podané 30. novembra 2011: ara AG proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 22. septembra 2011 vo veci T-174/10, ara/ÚHVT
   (Vec C-611/11 P)
   2012/C 133/26
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: ara AG (v zastúpení: M. Gail, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Allrounder SARL

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 22. septembra 2011 vo veci T-174/10,

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 26. januára 2010 (vec R 481/2009-1),

               —

               zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) a vedľajšieho účastníka konania v konaní na prvom stupni na náhradu trov konania na obidvoch stupňoch.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd porušil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (1).
   Odvolateľka v tejto súvislosti v prvom rade zdôrazňuje, že Všeobecný súd porušil povinnosť odôvodnenia, pretože v rámci celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny neuviedol s ohľadom na kritérium príslušnej skupiny verejnosti dostatočné dôvody pre porovnanie ochranných známok a nebezpečenstvo zámeny. Všeobecný súd tiež pri rozhodovaní vychádzal z nesprávneho posúdenia, že dotknutú verejnosť tvoria priemerní spotrebitelia, ktorí sa pri nákupe dotknutých výrobkov vyznačujú priemerným stupňom pozornosti, hoci sa predovšetkým preukázalo, že spotrebiteľ má zriedka možnosť priamo porovnať rôzne ochranné známky. Navyše Všeobecný súd v rámci porovnania ochranných známok pri rozhodovaní vychádzal z nesprávneho posúdenia, že prítomnosť dvoch vyobrazení trojuholníkov prevažuje nad dojmom, ktorý v pamäti verejnosti vyvoláva sporná ochranná známka. Všeobecný súd preto precenil jeden alebo viaceré prvky ochrannej známky.
   Okrem toho Všeobecný súd porušil povinnosť odôvodnenia, pretože nepoukázal na dokumenty predložené vedľajším účastníkom konania v rámci preskúmania pravdepodobnosti zámeny.
   Napokon Všeobecný súd precenil význam zásady preskúmania skutočností ex offo.

      (1)  Ú. v. EÚ L 78, s. 1.


title: Vec C-490/08: Žaloba podaná 12. novembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo

text:
               10.1.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/15

         Žaloba podaná 12. novembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-490/08)
   (2009/C 6/25)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: N. Yerrell, splnomocnený zástupca)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Belgické kráľovstvo si tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/68/ES zo 16. novembra 2005 o zaistení, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 73/239/EHS, 92/49/EHS, ako aj smernice 98/78/ES a 2002/83/ES (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice 2005/68/ES uplynula 10. decembra 2007. V deň podania tejto žaloby však žalovaný stále neprijal potrebné opatrenia na prebratie smernice alebo v každom prípade o nich neinformoval Komisiu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 323, s. 1.


title: Vec C-457/12: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  12. marca 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State – Holandsko) – S/Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel/G (Článok 20 ZFEÚ, článok 21 ods. 1 ZFEÚ a článok 45 ZFEÚ  — Smernica 2004/38/ES  — Právo slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov  — Oprávnené osoby  — Právo na pobyt štátneho príslušníka tretieho štátu, rodinného príslušníka občana Únie, v členskom štáte, ktorého je tento občan štátnym príslušníkom  — Občan Únie, ktorý má bydlisko a je štátny príslušník toho istého členského štátu  — Pracovné činnosti  — Pravidelné dochádzanie do iného členského štátu)

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/7

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 12. marca 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State – Holandsko) – S/Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel/G
   (Vec C-457/12) (1)

   ((Článok 20 ZFEÚ, článok 21 ods. 1 ZFEÚ a článok 45 ZFEÚ - Smernica 2004/38/ES - Právo slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov - Oprávnené osoby - Právo na pobyt štátneho príslušníka tretieho štátu, rodinného príslušníka občana Únie, v členskom štáte, ktorého je tento občan štátnym príslušníkom - Občan Únie, ktorý má bydlisko a je štátny príslušník toho istého členského štátu - Pracovné činnosti - Pravidelné dochádzanie do iného členského štátu))
   2014/C 135/07
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: S, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Žalovaní: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, G

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Raad van State – Holandsko – Výklad článkov 20 ZFEÚ, 21 ZFEÚ, 45 ZFEÚ a 56 ZFEÚ a článku 3 ods. 1, článku 6 a článku 7 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005 s. 46) – Oprávnené osoby, pokiaľ ide o právo voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov – Štátny príslušník tretej krajiny, ktorý je rodinným príslušníkom občana Únie s bydliskom v členskom štáte pôvodu pracujúceho v inom členskom štáte pre v ňom usadeného zamestnávateľa – Štátny príslušník tretej krajiny, ktorý je rodinným príslušníkom občana Únie s bydliskom a pracujúcim v členskom štáte pôvodu, ktorý sa však v rámci svojej práce často presúva do iného členského štátu

      Výrok rozsudku

   Ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby členský štát zamietol právo na pobyt štátnemu príslušníkovi tretieho štátu, rodinnému príslušníkovi občana Únie, keď má tento občan štátnu príslušnosť uvedeného členského štátu a aj jeho bydlisko je v tomto členskom štáte, ale pravidelne v rámci svojich pracovných činností vykonáva pohyb do iného členského štátu.
   Článok 45 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že rodinnému príslušníkovi občana Únie, štátnemu príslušníkovi tretieho štátu, priznáva odvodené právo na pobyt v členskom štáte, ktorého je tento občan štátnym príslušníkom, ak má uvedený občan bydlisko v tomto členskom štáte, ale v postavení pracovníka pravidelne vykonáva pohyb do iného členského štátu v zmysle uvedeného ustanovenia, pokiaľ by zamietnutie priznania takéhoto práva na pobyt malo odradzujúci účinok na skutočný výkon práv, ktoré dotknutému pracovníkovi priznáva článok 45 ZFEÚ, overenie čoho prináleží vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 26, 26.1.2013.


title: Vec C-256/06: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. januára 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Theodor Jäger/Finanzamt Kusel-Landstuhl (Voľný pohyb kapitálu — Články 73b a 73d Zmluvy ES (teraz články 56 ES a 58 ES) — Daň z dedičstva — Ohodnotenie majetku predstavujúceho dedičstvo — Poľnohospodársky a lesnícky majetok nachádzajúci sa v inom členskom štáte — Menej výhodná metóda ohodnotenia majetku a výpočtu splatnej dane)

text:
               8.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 64/8

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. januára 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Theodor Jäger/Finanzamt Kusel-Landstuhl
   (Vec C-256/06) (1)

   (Voľný pohyb kapitálu - Články 73b a 73d Zmluvy ES (teraz články 56 ES a 58 ES) - Daň z dedičstva - Ohodnotenie majetku predstavujúceho dedičstvo - Poľnohospodársky a lesnícky majetok nachádzajúci sa v inom členskom štáte - Menej výhodná metóda ohodnotenia majetku a výpočtu splatnej dane)
   (2008/C 64/10)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesfinanzhof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Theodor Jäger

      Žalovaný: Finanzamt Kusel-Landstuhl
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Bundesfinanzhof – Výklad článku 56 Zmluvy ES – Vnútroštátna právna úprava týkajúca sa dane z dedičstva – Uplatnenie metód ohodnotenia rôznych poľnohospodárskych a lesných pozemkov podľa toho, či sa tieto pozemky nachádzajú na vnútroštátnom území alebo v inom členskom štáte, ako aj sumy oslobodenej od dane v prípade nadobudnutia pozemkov nachádzajúcich sa na vnútroštátnom území, čo spôsobuje vznik väčšieho daňového zaťaženia v prípade, že majetok pozostáva z poľnohospodárskych a lesných pozemkov nachádzajúcich sa v inom členskom štáte v porovnaní v prípadom, keď sa celý majetok nachádza na vnútroštátnom území
   Výrok rozsudku
   Článok 73b ods. 1 Zmluvy ES (teraz článok 56 ods. 1 ES), v spojení s článkom 73d Zmluvy ES (teraz článok 58 ES), sa má vykladať v tom zmysle, že je v rozpore s ním právna úprava členského štátu, ktorá na účely výpočtu dane z dedičstva, pozostávajúceho z majetku nachádzajúceho sa na území uvedeného členského štátu a poľnohospodárskeho a lesného majetku nachádzajúceho sa v inom členskom štáte stanovuje, že:

               —

               majetok nachádzajúci sa v tomto inom členskom štáte je ohodnocovaný podľa svojej skutočnej trhovej hodnoty, kým v prípade takého istého majetku nachádzajúceho sa na vnútroštátnom území platí osobitný spôsob ohodnocovania, ktorého výsledky dosahujú v priemere len 10 % skutočnej trhovej hodnoty tohto majetku, a

               —

               v prípade poľnohospodárskeho a lesného majetku nachádzajúceho sa na vnútroštátnom území sa uplatní osobitná suma oslobodená od dane a zostávajúca hodnota sa zohľadní len do výšky 60 %.

      (1)  Ú. v. EÚ C 224, 16.9.2006.


title: Vec C-388/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 22. júla 2011 — Société Le Crédit Lyonnais/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’État

text:
               8.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 298/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État (Francúzsko) 22. júla 2011 — Société Le Crédit Lyonnais/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’État
   (Vec C-388/11)
   2011/C 298/26
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Dovolateľka: Société Le Crédit Lyonnais

      Odporca: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’État

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno článok 17 ods. 2 a 5 a článok 19 šiestej smernice 77/388/EHS zo 17. mája 1977 (1) vzhľadom na pravidlá týkajúce sa územnej pôsobnosti dane z pridanej hodnoty vykladať v tom zmysle, že ústredie spoločnosti so sídlom v členskom štáte musí pri výpočte pomeru upraveného týmito ustanoveniami zohľadniť príjmy, ktoré dosiahla každá z jej pobočiek so sídlom v inom členskom štáte, a tieto pobočky musia rovnako zohľadniť všetky príjmy dosiahnuté spoločnosťou, ktoré patria do pôsobnosti dane z pridanej hodnoty?

               2.

               Treba rovnaké riešenie použiť aj v prípade pobočiek so sídlom mimo Európskej únie, najmä z hľadiska práva na odpočítanie dane stanoveného článkom 17 ods. 3 písm. a) a c), v súvislosti s bankovými a finančnými transakciami uvedenými v článku 13 ods. B písm. d) bodoch 1 a 5, ktoré sa vykonávajú v prospech príjemcov so sídlom mimo Spoločenstva?

               3.

               Môže sa odpoveď na prvú a druhú otázku v rôznych členských štátoch líšiť v dôsledku možností, ktoré poskytuje článok 17 ods. 5 posledný pododsek, najmä pokiaľ ide o vytváranie samostatných oblastí činnosti?

               4.

               Je v prípade kladnej odpovede na prvú alebo druhú otázku potrebné jednak obmedziť uplatňovanie takého pomeru na výpočet nároku na odpočítanie dane z pridanej hodnoty vzťahujúcej sa na výdavky, ktoré vynaložilo ústredie v prospech zahraničných pobočiek, a jednak zohľadniť príjmy dosiahnuté v zahraničí podľa pravidiel, ktoré sa uplatňujú v štáte pobočky, alebo v štáte ústredia?

      (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec T-307/16: Žaloba podaná 17. júna 2016 – CEE Bankwatch Network/Komisia

text:
               22.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/39

         Žaloba podaná 17. júna 2016 – CEE Bankwatch Network/Komisia
   (Vec T-307/16)
   (2016/C 305/54)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: CEE Bankwatch Network (Praha, Česká republika) (v zastúpení: C. Kiss, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil neplatnosť napadnutého rozhodnutia Komisie z 15. apríla 2016 č. Ref. GestDem No 2015/5866, a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že nariadenie (ES) č. 1367/2006 (1) sa uplatňuje na dokumenty Euratomu:

                           —

                           slovo „Zmluva“ by sa pri každej časti právnej úpravy EÚ nemalo chápať v rôznych súvislostiach, ale malo by mať jednotný význam.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie je nezákonné:

                           —

                           sprístupnenie požadovaných dokumentov neohrozuje záujem jadrovej bezpečnosti, pretože žiadosť o informácie sa netýka otázok jadrovej bezpečnosti,

                           —

                           žalovaná závažným spôsobom porušila svoju povinnosť uviesť konkrétne dôvody nesprístupnenia, vyplývajúcu z nariadenia (ES) č. 1049/2001 (2) a príslušnej judikatúry Súdneho dvora EÚ.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že odvolávanie sa žalovanej na ochranu obchodných záujmov je neoprávnené a nešpecifikuje všeobecné úvahy, z ktorých odvodzuje svoju domnienku, že sprístupnenie požadovaných dokumentov by ohrozilo obchodné záujmy:

                           —

                           informácia odopretá žalovanou ako týkajúca sa obchodných záujmov nespĺňa kritérium obchodnej informácie a pri rozhodnutí žalovanej o opakovanej žiadosti nebol zohľadnený jej vek,

                           —

                           existuje prevažujúci verejný záujem na sprístupnení požadovaných údajov, keďže verejnosť má záujem na sprístupnení informácií o jadrovej energetike.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, 25.9.2006, s. 13).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 31.5.2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).


title: Vec T-206/04: Žaloba podaná dňa 7. júna 2004 (faxom/e-mailom dňa 2. júna 2004): Fernando Rodrigues Carvalhais proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/26

         Žaloba podaná dňa 7. júna 2004 (faxom/e-mailom dňa 2. júna 2004): Fernando Rodrigues Carvalhais proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec T-206/04)
   (2004/C 217/48)
   Jazyk konania: portugalčina
   Fernando Rodrigues Carvalhais, v zastúpení: Paulo Graça, právnik, podal dňa 7. júna 2004 (faxom/e-mailom dňa 2. júna 2004) na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory).
   PROFILPAS, S. N. C. (Ufficio Veneto Brevetti) bol tiež účastníkom konania pred odvolacím senátom.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) z 18. marca 2004 (spojené veci R 2407/2002 z 8. augusta 2002 a R 408/2003 1)

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

         Dôvody žaloby a hlavné tvrdenia

               Prihlasovateľ ochrannej známky spoločenstva:

               Fernando Rodrigues Carvalhais

               Dotknutá ochranná známka spoločenstva:

               Obrazová ochranná známka „PERFIX“, číslo prihlášky 1635515 pre tovar, ktorý patrí do tried 6(*), 17(*) a 19(*)

               Namietaný majiteľ ochrannej známky alebo označenia v konaní o námietke:

               PROFILPAS, S.N.C.

               Namietaná ochranná známka alebo označenie:

               Obrazová ochranná známka „CERFIX“ (Číslo ochrannej známky spoločenstva 587725) a slovná ochranná známka „PROFIX“ (Číslo ochrannej známky spoločenstva 771196)

               Rozhodnutie námietkového oddelenia:

               Námietka zamietnutá

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               Rozhodnutie námietkového oddelenia zrušené a prihláška zamietnutá

               Dôvody žaloby:

               Nesprávny výklad článku 8 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 odvolacím senátom v súvislosti s jeho rozhodnutím, že prihlásenie dotknutej ochrannej známky môže mať za následok pravdepodobnosť zámeny s ochrannými známkami spoločenstva č. 587725 a č. 771196.
               V zmysle desiateho úvodného ustanovenia smernice o ochrannej známke spoločenstva posúdenie pravdepodobnosti zámeny závisí od mnohých okolností […]V napadnutom rozhodnutí sa odvolací senát dopustil zjavného omylu v  posúdení, pretože po všeobecnom určení niekoľkých takýchto okolností následne nesplnil svoju povinnosť ich posúdiť globálne.
               Napadnuté rozhodnutie analyzuje označenia prostredníctvom ich vzájomného porovnania a nie ich globálnym posúdením, teda testom, ktorý bol stanovený okrem iného v rozsudku z 22. júna 1999, C-342/97, Lloyd Schuhfabrik Meyer, Zb. s. I-3819, bod 25.
               Zjavný rozpor je v tom, že hoci odvolací senát najprv uviedol použitie „testu globálneho posúdenia predmetných označení“, neskôr použil odlišný test a následne „rozobral“ ochrannú známku spoločenstva, ktorá bola predmetom prihlášky.
               Žalobca tvrdí, že odvolací senát vo svojom rozhodnutí dospel prekvapujúco k záveru, že aj napriek všetkým odlišnostiam medzi predmetnými označeniami existuje pravdepodobnosť zámeny medzi dotknutými ochrannými známkami.
               Tiež mali byť brané do úvahy všetky ochranné známky spoločenstva prihlásené tretími osobami v súvislosti s tovarom v triedach 6, 17 a 19, ktoré majú príponu a/alebo predponu „FIX“. Niektoré z týchto ochranných známok sú staršie ako ochranné známky žalovaného. Keďže medzi nimi nie je pravdepodobnosť zámeny, nemožno tvrdiť, že môže dôjsť k zámene ochrannej známky žalobcu s ochrannou známkou žalovaného.
               Hlavnou črtou predmetných ochranných známok je ich charakteristické zobrazenie spolu s osobitou grafickou prezentáciou.
               Záver: V mysli spotrebiteľa neexistuje pravdepodobnosť zámeny v prípade súčasného výskytu odlišných označení na trhu, ktoré sa zhodujú len v slove „FIX“.


title: Vec C-327/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 10. júla 2012 — Ministero dello Sviluppo Economico e Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture/Soa Nazionale Costruttori

text:
               29.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 10. júla 2012 — Ministero dello Sviluppo Economico e Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture/Soa Nazionale Costruttori
   (Vec C-327/12)
   2012/C 295/32
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ministero dello Sviluppo Economico e Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Žalovaný: Soa Nazionale Costruttori — Organismo di Attestazione Spa

      Prejudiciálna otázka

   Bránia zásady práva Únie týkajúce sa hospodárskej súťaže a články 101, 102 a 106 Zmluvy o fungovaní Európskej únie uplatneniu sadzieb stanovených v dekréte prezidenta Talianskej republiky č. 34 z 25. januára 2000 a v dekréte prezidenta Talianskej republiky č. 207 z 5. októbra 2010 na činnosti súvisiace s vydávaním osvedčení vykonávané certifikačnými organizáciami (SOA)?


title: Vec F-34/09: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  29. júna 2010 — Sluiter/Európsky policajný úrad (Europol) (Verejná služba — Zamestnanci Europolu — Neobnovenie zmluvy — Zmluva na dobu neurčitú — Článok 6 služobného poriadku zamestnancov Europolu — Zásada dodržiavania práva na obranu)

text:
               23.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/68

      Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 29. júna 2010 — Sluiter/Európsky policajný úrad (Europol)
      (Vec F-34/09) (1)

      (Verejná služba - Zamestnanci Europolu - Neobnovenie zmluvy - Zmluva na dobu neurčitú - Článok 6 služobného poriadku zamestnancov Europolu - Zásada dodržiavania práva na obranu)
      (2010/C 288/126)
      Jazyk konania: holandčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Rudolf Sluiter (Hillegom, Holandsko) (v zastúpení: pôvodne P. de Casparis, advokát, neskôr W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

         Žalovaný: Európsky policajný úrad (Europol) (v zastúpení: D. Neumann a D. El Khoury, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Wägenbaur a R. Van der Hout, advokáti)

         Predmet veci

      Zrušenie rozhodnutia z 12. júna 2008 informujúceho žalobcu o nemožnosti ponúknuť mu trvalé pracovné miesto, ako aj rozhodnutia zo 7. januára 2009, ktorým sa zamietla sťažnosť podaná proti prvému rozhodnutiu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie z 12. júna 2008, ktorým Európsky policajný úrad (Europol) odmietol priznať R. Sluiterovi zmluvu na dobu neurčitú, sa zrušuje.

                  2.

                  Europol je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 167, 18.7.2009, s. 25.


title: Vec C-384/07: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  18. decembra 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – Wienstrom GmbH/Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit (Štátna pomoc — Článok 88 ods. 3 ES — Pomoc vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom — Spor medzi príjemcom a vnútroštátnymi orgánmi týkajúci sa výšky protiprávne poskytnutej pomoci — Úloha vnútroštátneho súdu)

text:
               21.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/16

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 18. decembra 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – Wienstrom GmbH/Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit
   (Vec C-384/07) (1)

   (Štátna pomoc - Článok 88 ods. 3 ES - Pomoc vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom - Spor medzi príjemcom a vnútroštátnymi orgánmi týkajúci sa výšky protiprávne poskytnutej pomoci - Úloha vnútroštátneho súdu)
   (2009/C 44/26)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Wienstrom GmbH

      Žalovaný: Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Verwaltungsgerichtshof – Výklad článku 88 ods. 3 ES – Režim štátnej pomoci zavedený bez predchádzajúceho oznámenia Komisii, ktorého neskoršia zmenená verzia však bola po jej oznámení vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom bez výslovného negatívneho rozhodnutia, pokiaľ ide o pôvodnú neoznámenú verziu – Povinnosti vnútroštátnych súdov vyplývajúce z tohto rozhodnutia Komisie
   Výrok rozsudku
   Zákaz poskytnutia štátnej pomoci stanovený v článku 88 ods. 3 poslednej vete ES neukladá vnútroštátnemu súdu za takých okolností, o aké ide v spore vo veci samej, povinnosť zamietnuť návrh príjemcu štátnej pomoci týkajúci sa výšky tejto pomoci, ktorá mala byť zaplatená za obdobie predchádzajúce rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev, ktorým bola uznaná zlučiteľnosť tejto pomoci so spoločným trhom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 283, 24.11.2007.


title: Rozsudok súdu zo 14. decembra 2011 vo veci E-8/11 – Dozorný úrad EZVO proti Islandská republika (Nesplnenie záväzkov zmluvnou stranou – smernica 2002/49/ES o posudzovaní a riadení environmentálneho hluku)

text:
               27.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 291/16

         ROZSUDOK SÚDU
   zo 14. decembra 2011
   vo veci E-8/11
   Dozorný úrad EZVO proti Islandská republika
   (Nesplnenie záväzkov zmluvnou stranou – smernica 2002/49/ES o posudzovaní a riadení environmentálneho hluku)
   2012/C 291/07
   Vo veci E-8/11 Dozorný úrad EZVO proti Islandská republika – ŽIADOSŤ, aby Súdny dvor vyhlásil, že si Islandská republika nesplnila svoje záväzky vyplývajúce z článku 7 ods. 1, článku 8 ods. 1 a článku 10 aktu, na ktorý sa odkazuje v bode 32g prílohy XX k Dohode o EHP (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/49/ES z 25. júna 2002, ktorá sa týka posudzovania a riadenia environmentálneho hluku), v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode, a to tým, že nezabezpečila, aby jej príslušné orgány pripravili a v prípade potreby schválili strategické hlukové mapy a vypracovali akčné plány v oblasti hluku pre všetky hlavné cestné komunikácie na svojom území s intenzitou dopravy viac ako šesť miliónov vozidiel ročne, a nezabezpečila, aby boli údaje uvedené v strategických hlukových mapách a zhrnutia akčných plánov, na ktoré sa odkazuje v prílohe VI k uvedenej smernici, doručené Dozornému úradu EZVO, Súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda a sudca-spravodajca, Per Christiansen a Páll Hreinsson, sudcovia, vyniesol 14. decembra 2011 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
   Súd týmto:

               1.

               Vyhlasuje, že Islandská republika si nesplnila svoje záväzky vyplývajúce z článku 7 ods. 1, článku 8 ods. 1 a článku 10 aktu, na ktorý sa odkazuje v bode 32g prílohy XX k Dohode o EHP (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/49/ES z 25. júna 2002, ktorá sa týka posudzovania a riadenia environmentálneho hluku), v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode, a to tým, že v stanovenej lehote nezabezpečila, aby jej príslušné orgány pripravili a v prípade potreby schválili strategické hlukové mapy a vypracovali akčné plány v oblasti hluku pre všetky hlavné cestné komunikácie na svojom území s intenzitou dopravy viac ako šesť miliónov vozidiel ročne, a nezabezpečila, aby údaje uvedené v strategických hlukových mapách a zhrnutia akčných plánov, na ktoré sa odkazuje v prílohe VI k uvedenej smernici, boli doručené Dozornému úradu EZVO.

               2.

               Nariaďuje Islandskej republike uhradiť súdne trovy.


title: Vec F-15/06: Žaloba podaná  15. februára 2006  – Abba a i./Európsky parlament

text:
               22.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/37

         Žaloba podaná 15. februára 2006 – Abba a i./Európsky parlament
   (Vec F-15/06)
   (2006/C 96/59)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Abba a i. (v zastúpení: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament
   Návrhy žalobcov

               —

               vyhlásiť, že žaloba je prípustná a dôvodná, a to vrátane námietky nezákonnosti, ktorú obsahuje,

               —

               v dôsledku toho zrušiť výkazy dôchodkov žalobcov z marca 2005, a uplatniť opravný koeficient úrovne hlavného mesta krajiny ich pobytu alebo prinajmenšom opravný koeficient, ktorý by mohol primerane odrážať rozdiely v životných nákladoch v miestach, kde by žalobcovia mali uskutočňovať ich výdavky, a teda mohol zodpovedať zásade primeranosti,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvádzané žalobcami sú zhodné so žalobnými dôvodmi a hlavnými tvrdeniami uvádzanými v rámci veci F-128/05 Adolf a i./Komisia (1).

      (1)  Ú. v. EÚ C 60, 11.3.2006, s. 56.


title: Vec T-538/15: Žaloba podaná 17. septembra 2015 – Regent University/ÚHVT – Regent’s College (REGENT UNIVERSITY)

text:
               9.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/42

         Žaloba podaná 17. septembra 2015 – Regent University/ÚHVT – Regent’s College (REGENT UNIVERSITY)
   (Vec T-538/15)
   (2015/C 371/43)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Regent University (Virginia Beach, Spojené štáty) (v zastúpení: D. Wilkinson, solicitor a E. Himsworth, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Regent’s College (Londýn, Spojené kráľovstvo)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „REGENT UNIVERSITY“ – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 4 711 594.

      Konanie pred ÚHVT: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 06/07/2015 vo veci R 1859/2014-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               vrátil vec odvolaciemu senátu na opätovné preskúmanie,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania, vrátane trov konania, ktoré žalobkyni vznikli v konaní pred odvolacím senátom,

               —

               zaviazal subjekt, ktorý navrhol vyhlásenie neplatnosti, na náhradu trov konania, vrátane trov konania, ktoré žalobkyni vznikli v konaní pred odvolacím senátom, pokiaľ bude subjekt, ktorý navrhol vyhlásenie neplatnosti, v týchto konaniach vedľajším účastníkom konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 53 ods. 1 v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-238/06 P: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  25. októbra 2007 – Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Trojrozmerná ochranná známka — Tvar plastovej fľaše — Zamietnutie zápisu — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Skoršia národná ochranná známka — Parížsky dohovor — Dohoda TRIPS — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94)

text:
               22.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/16

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 25. októbra 2007 – Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-238/06 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Trojrozmerná ochranná známka - Tvar plastovej fľaše - Zamietnutie zápisu - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Skoršia národná ochranná známka - Parížsky dohovor - Dohoda TRIPS - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94)
   (2007/C 315/26)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (v zastúpení: R. Kunz-Hallstein a H. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Odvolanie proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 15. marca 2006, Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG/ÚHVT (T-129/04), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu smerujúcu k zrušeniu rozhodnutia o zamietnutí zápisu trojrozmernej ochrannej známky v tvare plastovej fľaše pre tovary zaradené do tried 29, 30 a 32 – Rozlišovacia spôsobilosť ochrannej známky
   Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 212, 2.9.2006.


title: Vec T-245/16: Žaloba podaná 13. mája 2016 – Yanukovych/Rada

text:
               4.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/50

         Žaloba podaná 13. mája 2016 – Yanukovych/Rada
   (Vec T-245/16)
   (2016/C 243/56)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Doneck, Ukrajina) (v zastúpení: T. Beazley, QC)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2016/318 zo 4. marca 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 60, 2016, s. 76) v rozsahu, v akom sa týka žalobcu,

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2016/311 zo 4. marca 2016, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. L 60, 2016, s. 1) na základe toho, že nezrušuje nariadenie č. 208/2014 v rozsahu, v akom sa týka žalobcu,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Rada Európskej únie (ďalej len „Rada“) nemala riadny právny základ pre sporné opatrenia. Argumenty na podporu tohto žalobného dôvodu a ďalších žalobných dôvodov zahŕňajú toto. Podmienky na to, aby sa Rada mohla opierať o článok 29 ZEÚ, sporné opatrenia nespĺňali. Tieto opatrenia boli v rozpore s cieľmi výslovne stanovenými v rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 (právny štát a dodržovanie ľudských práv na Ukrajine). Sporné opatrenia totiž porušujú zásady právneho štátu a ľudské práva tým, že podporujú režim, ktorý nemá minulosť spojenú s dodržovaním ľudských práv a zásad právneho štátu. Rada nemôže dôverovať rozhodnutiam ukrajinských prokurátorov alebo súdov, keďže nie sú nezávislé, ani nestranné, a sú ovplyvnené politickými zásahmi zo strany súčasného režimu na Ukrajine. Prezumpcia neviny, na ktorú má žalobca nárok, bola opakovane ukrajinskými orgánmi porušená.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Rada zneužila svoje právomoci. Skutočným cieľom sledovaným Radou pri vykonávaní sporných opatrení bolo a je líškať sa súčasnému režimu na Ukrajine a maximalizovať svoj politický vplyv na tento režim, čo nepredstavuje správne použitie dotknutých právomocí.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Rada neuviedla riadne alebo dostatočné odôvodnenie a odvolávala sa len na konvenčné a nepresné tvrdenia.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že žalobca nespĺňa kritériá stanovené pre osobu, ktorá môže byť zaradená na zoznam. Informácie, z ktorých Rada vychádzala, nemali dostatočne pevný skutkový základ na zaradenie žalobcu na zoznam.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že žalobcu zahrnula do sporných opatrení. Rada nemala konkrétne, vecne spoľahlivé a konzistentné dôkazy na odôvodnenie sporných opatrení a obmedzené informácie, ktoré mala k dispozícii, dostatočne prísne nepreskúmala.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že bolo porušené právo žalobcu na obhajobu a že mu bola odopretá účinná súdna ochrana. Rada okrem iného so žalobcom sporné opatrenia pred ich prijatím zodpovedajúcim spôsobom nekonzultovala a žalobcovi nebola poskytnutá riadna alebo spravodlivá príležitosť buď na opravu chýb, alebo na predloženie relevantných informácií.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že bolo porušené právo žalobcu na vlastníctvo podľa článku 17 ods. 1 Listiny základných práv EU.


title: Vec T-5/09: Uznesenie Všeobecného súdu z  24. marca 2010 — Lind/Komisia [ „Žaloba o náhradu škody — Dôsledky jadrovej havárie v Thule (Grónsko) pre verejné zdravie — Smernica 96/29/Euratom — Neprijatie opatrení Komisiou voči členskému štátu — Žaloba zjavne bez právneho základu“ ]

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/35

         Uznesenie Všeobecného súdu z 24. marca 2010 — Lind/Komisia
   (Vec T-5/09) (1)

   („Žaloba o náhradu škody - Dôsledky jadrovej havárie v Thule (Grónsko) pre verejné zdravie - Smernica 96/29/Euratom - Neprijatie opatrení Komisiou voči členskému štátu - Žaloba zjavne bez právneho základu“)
   2010/C 134/59
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Brigit Lind (Grene, Dánsko) (v zastúpení: I. Anderson, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: E. White a M. Patakia, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba o náhradu škody smerujúca k získaniu náhrady škody údajne vzniknutej žalobkyni v dôsledku neprijatia nevyhnutných opatrení Komisiou, ktoré by prinútili Dánske kráľovstvo, aby prijalo zákony a iné právne predpisy nevyhnutné na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 96/29/Euratom z 13. mája 1996, ktorá stanovuje základné bezpečnostné normy ochrany zdravia pracovníkov a obyvateľstva pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia (Ú. v. ES L 159, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 291), a uplatnilo tieto ustanovenia na pracovníkov, ktorí boli postihnutí jadrovou haváriou v Thule (Grónsko)

      Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pani Brigit Lind je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 21.3.2009.


title: Vec C-298/13: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  31. januára 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d’instance d’Orléans – Francúzsko) – Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA/Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant

text:
               10.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/33

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 31. januára 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d’instance d’Orléans – Francúzsko) – Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA/Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant
   (Vec C-298/13) (1)

   2014/C 175/43
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 215, 27.7.2013.


title: Vec T-225/06: Žaloba podaná 26. augusta 2006 – Budějovický Budvar/ÚHVT – Anheuser-Busch (BUD)

text:
               28.10.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/20

         Žaloba podaná 26. augusta 2006 – Budějovický Budvar/ÚHVT – Anheuser-Busch (BUD)
   (Vec T-225/06)
   (2006/C 261/39)
   Jazyk žaloby: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Česká republika) (v zastúpení: F. Fajgenbaum, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Anheuser-Busch, Incorporated
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 14. júna 2006,

               —

               zamietnuť prihlášku slovnej ochrannej známky „BUD“ č. 1 603 539 pre výrobky tried 32 a 33,

               —

               doručiť rozhodnutie Súdu prvého stupňa Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu,

               —

               zaviazať spoločnosť Anheuser-Busch na náhradu všetkých výdavkov a trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Anheuser-Busch Incorporated.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „BUD“ pre výrobky zaradené do tried 32 a 33 – prihláška č. 1 603 539.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobca.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: chránené označenie pôvodu „BUD“ určené na označovanie piva.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 62 ods. 1 nariadenia č. 40/94 (1), ako aj článku 20 vykonávacieho nariadenia č. 2868/95 (2) tým, že odvolací senát nemá právomoc rozhodnúť o platnosti označenia pôvodu, ktoré žalobca uvádza vo svojej námietke. Žalobca rovnako tvrdí, že označenie „BUD“ je označením pôvodu, ktoré je chránené tak vo Francúzsku, ako aj v Rakúsku. Žalobca sa navyše odvoláva na nesprávne uplatnenie článku 8 ods. 4 nariadenia č. 40/94 v tom zmysle, že podľa jeho názoru je označenie pôvodu „BUD“ označením používaným v obchodnom styku.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 303, 1995, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 189).


title: Vec T-582/15: Žaloba podaná 11. septembra 2015 – Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser/Komisia

text:
               18.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/40

         Žaloba podaná 11. septembra 2015 – Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser/Komisia
   (Vec T-582/15)
   (2016/C 016/50)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Silver Plastics GmbH & Co. KG (Troisdorf, Nemecko) a Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (Troisdorf) (v zastúpení: Rechtsanwälte M. Wirtz, S. Möller a W. Carstensen)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 24. júna 2015 (vec AT.39563) v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň,

               —

               podporne znížil pokutu uloženú žalobkyniam spoločne a nerozdielne na sumu, ktorá nepresahuje 10 % obratu žalobkyne v prvom rade v poslednom ukončenom účtovnom roku pred prijatím rozhodnutia o uložení pokuty, a to vzhľadom na skutočnosť, že žalobkyne netvoria hospodársku jednotku,

               —

               podporne znížil pokutu uloženú žalobkyniam spoločne a nerozdielne na sumu, ktorá nepresahuje 10 % obratu žalobkyne v prvom alebo v druhom rade, a to s prihliadnutím na uskutočnené oddelenie výrobného podniku,

               —

               podporne znížil pokutu uloženú žalobkyniam spoločne a nerozdielne za oblasť severozápadnej Európy tým, že stanoví základnú sumu pokuty iba na základe obratov dosiahnutých z plastových podnosov z penového polystyrénu,

               —

               podporne znížil pokutu uloženú žalobkyniam spoločne a nerozdielne za oblasť severozápadnej Európy stanovením samostatných pokút pre rady plastových podnosov z penového polystyrénu a polypropylénu zohľadňujúc rôzne obdobia porušenia,

               —

               podporne znížil pokutu uloženú žalobkyniam spoločne a nerozdielne tým, že zníži podiel obratu použitého pri stanovení základnej sumy pokuty na koeficient, ktorý primerane odzrkadľuje skutočnosť, že praktiky žalobkyne v prvom rade v oblasti severozápadnej Európy a vo Francúzsku, či podporne iba v oblasti severozápadnej Európy, mali byť považované iba za výmenu informácií, a nie za hard-core dohody o cenách a tým, že sa vzdá hard-core príplatku za oblasť severozápadnej Európy a/alebo Francúzsko,

               —

               podporne znížil pokutu uloženú žalobkyniam spoločne a nerozdielne tým, že stanoví pokutu za severozápadnú Európu len na základe predajov dosiahnutých v Nemecku,

               —

               podporne znížil pokutu uloženú žalobkyniam spoločne a nerozdielne za oblasť severozápadnej Európy tým, že sa vzdá hard-core príplatku, podporne zníži hard-core príplatok zohľadňujúc okolnosť, že porušenia v oblasti severozápadnej Európy boli podstatne menej spôsobilé narušiť hospodársku súťaž v porovnaní s porušeniami v ostatných geografických oblastiach,

               —

               podporne znížil pokutu uloženú žalobkyniam spoločne a nerozdielne za oblasti severozápadnej Európy a Francúzska na primeranú výšku,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyne navrhujú čiastočne zrušiť rozhodnutie Komisie C(2015) 4336 final z 24. júna 2015 v konaní podľa článku 101 ZFEÚ, ako aj podľa článku 53 Dohody o EHP (vec AT.39563 – Potravinové obaly pre maloobchodný predaj).
   Na podporu svojej žaloby uvádzajú žalobkyne sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 7 ods. 1 a článku 23 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1/2003 (1) v spojení s článkom 101 ods. 1 ZFEÚ
               Žalobkyne tvrdia, že Komisia nesprávne charakterizovala praktiky žalobkyne v prvom rade používané v geografickej oblasti severozápadnej Európy ako hard-core dohody o cenách v podobe jediného pokračujúceho porušenia týkajúceho sa výroby a predaja polystyrénových a polypropylénových plastových podnosov pre potravinársky priemysel.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 296 ods. 2 ZFEÚ a článku 2 nariadenia (ES) č. 1/2003 v spojení so zásadou preskúmania skutočností ex offo

               Na tomto mieste žalobkyne tvrdia, že Komisia neuniesla dôkazné bremeno, ktoré na nej spočíva, a nesplnila svoju povinnosť uviesť dostatočné odôvodnenie.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení procesných práv chránených ako základné práva podľa článku 6 ods. 1, 2 a 3 písm. d) EDĽP a článku 47 ods. 2, článku 48 a článku 52 Charty základných práv Európskej únie
               Žalobkyne namietajú porušenie ich práva na rovnosť zbraní a na spravodlivé konanie tým, že predvolanie a výsluch svedkov navrhnutých žalobkyňami, ako aj výsluch svedka predvolaného proti nim, bol napriek početným žiadostiam zamietnutý.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení bodov 24, 25 a 26 oznámenia o zhovievavosti (2)

               Žalobkyne ďalej tvrdia, že sa im nepriznalo zníženie pokuty za predloženie dôkazov k údajným porušeniam v oblasti severozápadnej Európy, hoci podmienky pre také zníženie boli splnené.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 23 ods. 2 prvej a druhej vety nariadenia (ES) č. 1/2003 v spojení s článkom 101 ods. 1 ZFEÚ
               Komisia nesprávne vychádzala z toho, že žalobkyne tvoria hospodársku jednotku, a tým podnik v zmysle vyššie uvedených ustanovení.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení článku 23 ods. 2 druhej vety nariadenia (ES) č. 1/2003
               Žalobkyne tvrdia, že tým, že Komisia v čase rozhodnutia o pokute nezohľadnila právne ukončenie účasti žalobkyne v druhom rade v podniku Reifenhäuser GmbH & Co. KG a pri stanovení pokuty zahrnula obraty tohto oddeleného podniku, prekročila zákonom predpísanú hornú hranicu pokuty vo výške 10 % obratu dotknutého podniku.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení článku 23 ods. 2 prvej vety písm. a) a článku 23 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1/2003 v spojení s bodmi 19, 20 a 25 usmernení k metóde stanovenia pokút (3) a so zásadou rovnakého zaobchádzania
               Na tomto mieste sa uvádza, že pre všetky kartely, ktorých sa týka rozhodnutie o uložení pokuty a pre všetky dotknuté podniky bol stanovený jednotný podiel na obrate vo výške 16 % pre stanovenie základnej sumy a jednotný hard-core príplatok vo výške 16 %, hoci sa štruktúry každého z kartelov, ako aj individuálna účasť podnikov, od seba značne odlišovali, čo žalobkyne znevýhodnilo.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).

      (2)  Oznámenie Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v kartelových prípadoch (Ú. v. ES C 45, 2002, s. 3; Mim. vyd. 08/2002, s. 155).

      (3)  Usmernenia k metóde stanovenia pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 (Ú. v. EÚ C 210, 2006, s. 2).


title: Vec C-697/15: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 10. novembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Taliansko) – MB Srl/Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Verejné zákazky — Smernica 2004/18/ES — Smernica 2014/24/EÚ — Účasť na verejnom obstarávaní — Uchádzač, ktorý v ponuke neuviedol náklady podniku týkajúce sa bezpečnosti pri práci — Súdom uložená povinnosť uviesť tento údaj — Vylúčenie z verejného obstarávania bez možnosti napraviť toto neuvedenie)

text:
               27.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/8

         Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 10. novembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Taliansko) – MB Srl/Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA
   (Vec C-697/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Verejné zákazky - Smernica 2004/18/ES - Smernica 2014/24/EÚ - Účasť na verejnom obstarávaní - Uchádzač, ktorý v ponuke neuviedol náklady podniku týkajúce sa bezpečnosti pri práci - Súdom uložená povinnosť uviesť tento údaj - Vylúčenie z verejného obstarávania bez možnosti napraviť toto neuvedenie))
   (2017/C 063/12)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: MB Srl

      Žalovaná: Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA

      Výrok

   Zásada rovnosti zaobchádzania a povinnosť transparentnosti, ako sú vykonávané smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vylúčeniu uchádzača z postupu verejného obstarávania z dôvodu, že si nesplnil povinnosť – ktorej nedodržanie sa sankcionuje vylúčením – osobitne uviesť v ponuke náklady podniku týkajúce sa bezpečnosti pri práci, ktorá výslovne nevyplýva zo súťažných podkladov ani z vnútroštátnej právnej úpravy, ale z výkladu tejto právnej úpravy, ako aj z doplnenia medzier uvedených podkladov vnútroštátnym súdom rozhodujúcim v poslednom stupni. Zásady rovnosti zaobchádzania a proporcionality sa rovnako majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby bolo takémuto uchádzačovi umožnené napraviť svoju situáciu a splniť si uvedenú povinnosť v lehote stanovenej verejným obstarávateľom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 21.3.2016.


title: Vec C-347/14: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 21. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – New Media Online GmbH/Bundeskommunikationssenat (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2010/13/EÚ — Pojmy „program“ a „audiovizuálna mediálna služba“ — Určenie hlavného účelu poskytovania audiovizuálnej mediálnej služby — Porovnateľnosť služby s televíznym vysielaním — Zahrnutie krátkych videí do časti internetovej stránky novín)

text:
               14.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 414/7

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 21. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – New Media Online GmbH/Bundeskommunikationssenat
   (Vec C-347/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2010/13/EÚ - Pojmy „program“ a „audiovizuálna mediálna služba“ - Určenie hlavného účelu poskytovania audiovizuálnej mediálnej služby - Porovnateľnosť služby s televíznym vysielaním - Zahrnutie krátkych videí do časti internetovej stránky novín))
   (2015/C 414/10)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: New Media Online GmbH

      Žalovaný: Bundeskommunikationssenat

      Výrok rozsudku

               1.

               Pojem „program“ v zmysle článku 1 ods. 1 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch, týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) sa má vykladať v tom zmysle, že zahrnuje sprístupnenie krátkych videí, ktoré zobrazujú krátke sekvencie lokálneho spravodajstva, športu alebo zábavy, na poddoméne internetovej stránky novín.

               2.

               Článok 1 ods. 1 písm. a) bod i) smernice Rady 2010/13 sa má vykladať v tom zmysle, že posúdenie hlavného účelu služby sprístupnenia videí ponúkaných v rámci elektronickej verzie novín sa má zamerať na preskúmanie, či služba ako taká má samostatný obsah a funkciu vo vzťahu k obsahu a funkcii novinárskej činnosti prevádzkovateľa dotknutej internetovej stránky, a nie je iba neoddeliteľným doplnkom k tejto činnosti, predovšetkým z dôvodu vzájomného prepojenia audiovizuálnej ponuky s textovou ponukou. Toto posúdenie prináleží vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 329, 22.9.2014.


title: Vec C-140/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 17. marca 2017 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Gmina Ryjewo

text:
               26.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 202/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 17. marca 2017 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Gmina Ryjewo
   (Vec C-140/17)
   (2017/C 202/16)
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

      Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Gmina Ryjewo

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je obec s ohľadom na články 167, 168 a 184 a nasl. smernice Rady 2006/112/ES (1) z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, ako aj na zásadu neutrality oprávnená (úpravou) odpočítať daň z investičných výdavkov odvedenú na vstupe, keď

                           —

                           vyrobený (nadobudnutý) investičný majetok sa najprv využíval na účely činnosti nepodliehajúcej dani (na plnenie verejných úloh obce v rámci právomoci, ktorá jej prináleží),

                           —

                           spôsob využívania sa zmenil a obec ho teraz využíva aj na zdaniteľné transakcie?

               2.

               Je z hľadiska odpovede na prvú otázku relevantné, že obec v čase, keď bol investičný majetok vyrobený, resp. nadobudnutý, výslovne nevyjadrila úmysel, že ho bude v budúcnosti používať na zdaniteľné transakcie?

               3.

               Je z hľadiska odpovede na prvú otázku relevantné, že sa investičný majetok používa tak na zdaniteľné transakcie, ako aj na transakcie, ktoré nepodliehajú dani (na plnenie verejných úloh), a konkrétne investičné výdavky nie je možné objektívne priradiť k niektorej z vyššie uvedených transakcií?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-438/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 2. augusta 2013 — SC BCR Leasing IFN SA/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția generală de administrare a marilor contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția generală de soluționare a contestațiilor

text:
               9.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 325/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 2. augusta 2013 — SC BCR Leasing IFN SA/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția generală de administrare a marilor contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția generală de soluționare a contestațiilor
   (Vec C-438/13)
   2013/C 325/22
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel București

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: SC BCR Leasing IFN SA

      Žalované: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția generală de administrare a marilor contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția generală de soluționare a contestațiilor

      Prejudiciálna otázka

   Možno prípad majetku, ktorý je predmetom zmluvy o finančnom lízingu a ktorý sa lízingovej spoločnosti po ukončení zmluvy vinou užívateľa nepodarilo od užívateľa získať, hoci lízingová spoločnosť uplatnila a viedla zákonné postupy na účel vymáhania daného majetku, pričom po odstúpení od zmluvy jej užívateľ za používanie jej majetku nezaplatil, považovať za dodanie tovaru za protihodnotu podľa článku 16 smernice 2006/[112]/ES (1) alebo podľa článku 18 smernice 2006/[112]/ES?

      (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1).


title: Vec T-195/17: Žaloba podaná 27. marca 2017 – CeramTec/EUIPO – C5 Medical Werks (odtiene ružovej)

text:
               15.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/44

         Žaloba podaná 27. marca 2017 – CeramTec/EUIPO – C5 Medical Werks (odtiene ružovej)
   (Vec T-195/17)
   (2017/C 151/57)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: CeramTec (Plochingen, Nemecko) (v zastúpení: A. Renck a E. Nicolás Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Spojené štáty)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobca.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka v ružovej farbe – ochranná známka Európskej únie č. 10 214 195.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 15. februára 2017 vo veci R 930/2016-4.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom v prípade, že vstúpi do konania ako vedľajší účastník, povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článkov 59 a 83 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-33/09: Žaloba podaná 26. januára 2009 – Portugalská republika/Komisia

text:
               4.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/30

         Žaloba podaná 26. januára 2009 – Portugalská republika/Komisia
   (Vec T-33/09)
   (2009/C 82/53)
   Jazyk konania: portugalčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Portugalská republika (v zastúpení: L. Inez Fernandes a J.A. de Oliveira, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               v prvom rade zrušiť rozhodnutie Komisie K(2008) 7419 z 25. novembra 2008, prostredníctvom ktorého Komisia uložila Portugalskej republike zaplatenie penále, ktoré bola Portugalská republika povinná zaplatiť na základe rozsudku Súdneho dvora vo veci C-70/06 s účinnosťou od 10. januára 1008,

               —

               podporne zrušiť uvedené rozhodnutie v rozsahu, v akom jeho účinky prekračujú dátum 29. januára 2008,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu všetkých trov konania alebo v prípade, že sa Súdny dvor obmedzí na zníženie penále, rozhodnúť, že každý účastník konania znáša vlastné trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa žiada zrušenie napadnutého rozhodnutia v súlade s článkom 230 ES a tvrdí, že Komisia porušila Zmluvu ES alebo právne normy prijaté na jej vykonanie.
   Podľa žalobkyne Komisia totiž porušila Zmluvu ES alebo právne normy prijaté na jej vykonanie tým, že od nej vyžadovala zaplatenie penále, ktoré jej bolo uložené Súdnym dvorom vo veci C-70/06 počas obdobia od 10. januára do 17. júla 2008, hoci žalovaná už predtým v plnom rozsahu splnila svoju povinnosť prispôsobiť svoje vnútroštátne právo smernici 89/665 (1).
   Keď Súdny dvor 10. januára 2008 vydal rozsudok vo veci C-70/06, v ktorom žalobkyni uložil zaplatenie penále za každý deň omeškania pri prijímaní opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s rozsudkom zo 14. októbra 2004, Komisia/Portugalsko, C-275/03 – t. j. opatrení, ktoré spočívali v zrušení zákonného dekrétu č. 48051 z 21. novembra 1967, ktorý podmieňuje priznanie náhrady škody osobám, ktoré boli poškodené porušením práva Spoločenstva v oblasti verejného obstarávania, alebo porušením vnútroštátnych predpisov, ktoré ho vykonávajú, preukázaním zavinenia vo forme úmyslu alebo nedbanlivosti – Portugalská republika už mala prijatý zákon č. 67/2007, ktorým sa zrušuje uvedený zákonný dekrét a zavádza sa nový režim mimozmluvnej občianskoprávnej zodpovednosti štátu a iných verejnoprávnych orgánov, a tento zákon už bol uverejnený v Diário da República (zbierka zákonov), 1. časť, č. 251 z 31. decembra 2007. Uvedený zákon nadobudol účinnosť 30 dní od svojho uverejnenia, t. j. 30. januára 2008.
   Dňa 4. januára 2008 žalobkyňa o tejto skutočnosti informovala Súdny dvor a žiadala, aby sa kópia uvedeného zákona vložila do spisu vo veci C-70/06. Avšak vzhľadom na pokročilé štádium konania Súdny dvor nemohol túto skutočnosť zohľadniť a 10. januára 2008 vydal rozsudok.
   Žalobkyňa si preto myslí, že príkaz na zaplatenie penále sa môže týkať iba obdobia najneskôr do 9. januára 2008, alebo v najhoršom prípade vzhľadom na to, že dátum nadobudnutia účinnosti zákona č. 67/2007 sa nezhoduje s dátumom jeho uverejnenia, obdobia do 29. januára 2008. Príkaz Komisie je preto úplne nepodložený, pokiaľ ide o neskoršie obdobia.

      (1)  Smernica Rady z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác (Ú. v. ES L 395, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 246).


title: Vec C-212/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Mureș (Rumunsko) 8. mája 2015 – ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș

text:
               10.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Mureș (Rumunsko) 8. mája 2015 – ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș
   (Vec C-212/15)
   (2015/C 262/05)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunalul Mureș

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt

      Odporkyňa: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 4 ods. 1 a ods. 2 písm. f) a k) nariadenia Rady (ES) č. 1346/2000 z 29. mája 2000 o konkurznom konaní (1) vykladať tak, že účinky konkurzného konania podľa práva štátu, v ktorom sa konanie začne, môžu vo vzťahu k veriteľovi, ktorý sa konkurzného konania nezúčastnil, zahŕňať zánik nároku vymáhať pohľadávku v inom členskom štáte, alebo odklad exekúcie predmetnej pohľadávky v tomto inom členskom štáte?

               2.

               Má význam skutočnosť, že pohľadávka vymáhaná prostredníctvom exekúcie v inom členskom štáte, ako je štát, v ktorom sa konkurzné konania začne, je daňovou pohľadávkou?

      (1)  Ú. v. ES L 160, s. 1; Mim. vyd. 19/001, s. 191).


title: Vec T-28/12: Žaloba podaná 21. januára 2012 — PT Ecogreen Oleochemicals a i./Rada

text:
               10.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/29

         Žaloba podaná 21. januára 2012 — PT Ecogreen Oleochemicals a i./Rada
   (Vec T-28/12)
   2012/C 73/57
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: PT Ecogreen Oleochemicals (Kabil-Batam, Indonézia), Ecogreen Oleochemicals (Singapur) Pte Ltd (Singapur, Singapurská republika), Ecogreen Oleochemicals GmbH (Dessau-Rosslau, Nemecko) (v zastúpení: F. Graafsma a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1138/2011 z 8. novembra 2011, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá dočasné clo uložené na dovoz určitých mastných alkoholov a ich zmesí s pôvodom v Indii, Indonézii a Malajzii (Ú. v. EÚ L 293, s. 1) v rozsahu, v akom sa vzťahuje na žalobkyne,

               —

               zaviazal Radu Európskej únie na náhradu trov konania žalobkýň.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyne uvádzajú dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na

                           —

                           porušení článku 2 ods. 10 písm. i) nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009, o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (1) (ďalej len „základní nariadenie“), v ktorom sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zamietla vyhlásenie žalobkýň, že PTEO a EOS tvoria jeden hospodársky subjekt. V dôsledku toho Rada vyvodila neprípustnú fiktívnu províziu pri stanovení vývoznej ceny podľa článku 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia, keďže podľa ustálenej judikatúry existencia jedného hospodárskeho subjektu bráni takémuto odpočtu fiktívnej provízie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený

                           —

                           na tom, že zahrnutie fiktívneho ziskového rozpätia vo výške 5 % pri úprave uskutočnenej podľa článku 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia predstavuje nepovolený výklad článku 2 ods. 10 písm. i) základného nariadenia. Od vývoznej ceny možno odpočítať len skutočnú prirážku, ktorú dostane obchodník. Tento druhý subsidiárny žalobný dôvod sa uplatní len v prípade, že by Súdny dvor konštatoval, že Rada sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zamietla vyhlásenie žalobkýň, že PTEO a EOS tvoria jeden hospodársky subjekt.

      (1)  Ú. v. EÚ L 343, 22.12.2009, s. 51.


title: Vec C-463/08: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  10. marca 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/35

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 10. marca 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-463/08) (1)

   2009/C 141/71

      Jazyk konania: španielčina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 327, 20.10.2008.


title: Vec C-681/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Düsseldorf (Nemecko) 27. decembra 2016 – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group/Orifarm GmbH

text:
               3.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 104/30

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Düsseldorf (Nemecko) 27. decembra 2016 – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group/Orifarm GmbH
   (Vec C-681/16)
   (2017/C 104/44)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Düsseldorf

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group

      Žalovaná: Orifarm GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Môže držiteľ dodatkového ochranného osvedčenia, ktoré mu bolo vystavené pre územie Spolkovej republiky Nemecko (ďalej len „SRN“) odvolávajúc sa pritom na ustanovenia osobitnej, resp. špeciálnej úpravy, zabrániť dovozu výrobkov z prístupových štátov Českej republiky, Estónska, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Poľska, Slovinska, Slovenska, Bulharska, Rumunska a Chorvátska (príloha IV Aktu o podmienkach pristúpenia z roku 2003, Ú. v. EÚ L 236, 2003, s. 797, so zmenami podľa Ú. v. EÚ L 126, 2004, s. 4, pre Estónsko, Lotyšsko, Litvu, Poľsko, Slovinsko, Maďarsko, Slovensko, Českú republiku; Časť I príloha V č. 1 Aktu o podmienkach pristúpenia z roku 2005, Ú. v. L 157, 2005, s. 268, pre Bulharsko a Rumunsko; Príloha IV Aktu o podmienkach pristúpenia z roku 2011, Ú. v. EÚ L 112, 2012, s. 60, pre Chorvátsko) do SRN v prípade, že o takéto dodatkové ochranné osvedčenie v SRN bolo požiadané v čase, kedy už v prístupových štátoch existovala právna úprava o vydávaní príslušného dodatkového ochranného osvedčenia, avšak tento držiteľ ochranného osvedčenia vydaného pre SRN o neho nepožiadal, alebo mu nebol udelený, pretože mu v prístupovom štáte chýbal potrebný základný patent?

               2.

               Bola by odpoveď na prvú otázku odlišná, ak by príslušnú ochranu poskytovanú na základe základného patentu v prístupovom štáte nebolo možné získať len v čase prihlásenia základného patentu udeľovaného pre SRN, avšak v časovom úseku do zverejnenia prihlášky, z ktorej vychádza základný patent v SRN ju už bolo možné získať?

               3.

               Môže držiteľ dodatkového ochranného osvedčenia, ktoré mu bolo vystavené pre územie SRN, odvolávajúc sa pritom na ustanovenia osobitnej, resp. špeciálnej úpravy, zabrániť dovozu výrobkov z prístupových štátov Českej republiky, Estónska, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Poľska, Slovinska, Slovenska, Bulharska, Rumunska a Chorvátska do SRN v prípade, že k dovozu výrobkov dôjde po uplynutí doby platnosti dodatkového ochranného osvedčenia stanovenej v pôvodnom rozhodnutí o vydaní, avšak pred uplynutím šiestich mesiacov, o ktoré bola pôvodná doba platnosti ochranného osvedčenia predĺžená na základe nariadenia (ES) č. 1901/2006 o liekoch na pediatrické použitie, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 1768/92, smernica 2001/20/ES, smernica 2001/83/ES a nariadenie (ES) č. 726/2004 (1)?

               4.

               Bude odpoveď na tretiu otázku v prípade Chorvátska odlišná vzhľadom k tomu, že špeciálna úprava v dôsledku vstupu Chorvátska v roku 2013 nadobudla účinnosť 26. januára 2007, t. j. až po nadobudnutí účinnosti nariadenia (ES) č. 1901/2006 o liekoch na pediatrické použitie, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 1768/92, smernica 2001/20/ES, smernica 2001/83/ES a nariadenie (ES) č. 726/2004 – na rozdiel od zvyšných členských štátov Českej republiky, Estónska, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Poľska, Slovinska, Slovenska, Rumunska a Bulharska, ktoré pristúpili pred 26. januárom 2007?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 z 12. decembra 2006 o liekoch na pediatrické použitie, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 1768/92, smernica 2001/20/ES, smernica 2001/83/ES a nariadenie (ES) č. 726/2004 (Ú. v. EÚ L 378, 2006, s. 1).


title: Vec C-530/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Francúzsko) 8. októbra 2015 – Melitta France SAS a i./Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               14.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 414/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Francúzsko) 8. októbra 2015 – Melitta France SAS a i./Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Vec C-530/15)
   (2015/C 414/29)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Délipapier, Gopack SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Lucart France, Paul Hartmann AG, SCA Hygiène Products, SCA Tissue France, Group’Hygiène syndicat professionnel

      Žalovaný: Ministre de l’Écologie, du Développement durable a de l'Énergie

      Prejudiciálna otázka

   Súdnemu dvoru Európskej únie sa predkladá otázka, či smernica Komisie 2013/2/EÚ zo 7. februára 2013 (1) tým, že medzi príklady obalov zahrnula „navíjacie valčeky“ (rúrky, tuby, valce), okolo ktorých sú ovinuté pružné výrobky, ako je napríklad papier, fólie, ktoré sa predávajú spotrebiteľom, nezohľadnila definíciu obalu stanovenú v článku 3 smernice 94/62/ES z 20. decembra 1994 (2) a prekročila rozsah oprávnenia priznaného Komisii v rámci jej vykonávacích právomocí.

      (1)  Smernica Komisie 2013/2/EÚ zo 7. februára 2013, ktorou sa mení a dopĺňa príloha I k smernici Európskeho parlamentu a Rady 94/62/ES o obaloch a odpadoch z obalov (Ú. v. EÚ L 37, s. 10).

      (2)  Smernica Európskeho Parlamentu a Rady 94/62/ES z 20. decembra 1994 o obaloch a odpadoch z obalov (Ú. v. ES L 365, s. 10; Mim. vyd. 13/013, s. 349).


title: Vec C-413/08 P: Odvolanie podané 22. septembra 2008 : Lafarge SA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretej komory) z  8. júla 2008 vo veci T-54/03, Lafarge SA/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               20.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 327/11

         Odvolanie podané 22. septembra 2008: Lafarge SA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretej komory) z 8. júla 2008 vo veci T-54/03, Lafarge SA/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-413/08 P)
   (2008/C 327/19)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľka: Lafarge SA (v zastúpení: A. Winckler, F. Brunet, E. Paroche, H. Kanellopoulos, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev, Rada Európskej únie
   Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych Spoločenstiev z 8. júla 2008 vo veci T-54/03 a zrušiť na základe článku 229 ES, článku 61 Štatútu Súdneho dvora a článku 17 nariadenia Rady č. 17/62 (1), teraz článok 31 nariadenia Rady č. 1/2003 (2), rozhodnutie Komisie č. 2005/471/ES z 27. novembra 2002 (3) v rozsahu, v akom sa v ňom odvolateľke ukladá pokuta, a tým vyhovieť návrhom predloženým na prvom stupni,

               —

               subsidiárne, čiastočne zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych Spoločenstiev z 8. júla 2008 vo veci T-54/03 a znížiť pokutu uloženú rozhodnutím Komisie č. 2005/471/ES z 27. novembra 2002, a tým vyhovieť návrhom predloženým na prvom stupni,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľka sa opiera o šesť odvolacích dôvodov.
   Prvým odvolacím dôvodom odvolateľka hlavne tvrdí, že Súd prvého stupňa skreslil jemu predložené skutočnosti tým, že rozhodol, že Komisia mohla platne odôvodniť tvrdenie o existencii samotných prípadov porušovania o údajný všeobecný rámec porušovaní, v ktorom došlo k výmene informácií, ktorá viedla k obmedzeniu hospodárskej súťaže a k stabilizácií trhu so sadrokartónovými doskami.
   Druhým odvolacím dôvodom odvolateľka tvrdí, že došlo k porušeniu pravidiel o dôkaznom bremene, prezumpcie neviny a z tejto prezumpcie vyplývajúcej zásady in dubio pro reo tým, že Súd prvého stupňa rozhodol, že Komisia preukázala účasť odvolateľky na jedinom, rozsiahlom a trvajúcom porušení, aj keď chýbali dôkazy spôsobilé preukázať existenciu a trvanie porušovania.
   Tretím odvolacím dôvodom odvolateľka namieta, že Súd prvého stupňa porušil povinnosť odôvodnenia a zásadu rovnosti zaobchádzania tým, že potvrdil stanovisko Komisie a v jej prípade považoval rad dôkazov na preukázanie porušovania za dostatočný, zatiaľ čo tie isté dôkazy, ktoré preukazovali to isté porušenie, neboli považované za dostatočné v prípade konkurenčnej spoločnosti.
   Svojím štvrtým odvolacím dôvodom odvolateľka tvrdí, že Súd prvého stupňa porušil zásady proporcionality a rovnosti zaobchádzania tým, že nespochybnil východiskovú sumu udelenej pokuty, ktorú Komisia stanovila bez ohľadu na obrat a podiely na trhu Lafarge v pomere s jej konkurentmi.
   Svojím piatym odvolacím dôvodom vytýka odvolateľka Súdu prvého stupňa, že sa dopustil viacerých nesprávnych právnych posúdení a porušil svoju povinnosť odôvodnenia tým, že rozhodol, že Komisia bola oprávnená zvýšiť uloženú pokutu pre opakované porušovanie, aj keď neexistoval právny základ a ani konečné odsúdenie, o ktoré by sa mohlo oprieť takéto zvýšenie. Súd prvého stupňa tým porušil všeobecnú zásadu zákonnosti trestov, ako aj zásady právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti.
   Svojím šiestym a posledným odvolacím dôvodom odvolateľka tvrdí, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že rozhodol, že Komisia bola oprávnená zvýšiť východiskovú sumu pokuty z dôvodu odstrašujúceho účinku, zatiaľ čo pre posúdenie, či je účelné zvýšiť pokutu z tohto dôvodu alebo nie, mala zohľadniť konečnú sumu pokuty.

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 17/62 zo 7. februára 1962, Prvé nariadenie implementujúce články 85 a 86 zmluvy (Ú. v. ES 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).

      (3)  Rozhodnutie Komisie z 27. novembra 2002 vo veci COMP/E-1/37.152, Sadrokartónové dosky (Ú. v. ES 2005, L 166, s. 8).


title: Vec T-257/07 R II: Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z  30. októbra 2008 – Francúzsko/Komisia ( Nariadenie predbežného opatrenia — Politika hygieny — Nariadenia (ES) č. 999/2001 — Eradikácia niektorých prenosných spongiformných encefalopatií — Nariadenie (ES) č. 746/2008 — Návrh na odklad výkonu — Fumus boni iuris — Naliehavosť — Zváženie záujmov )

text:
               20.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 327/26

         Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z 30. októbra 2008 – Francúzsko/Komisia
   (Vec T-257/07 R II)
   („Nariadenie predbežného opatrenia - Politika hygieny - Nariadenia (ES) č. 999/2001 - Eradikácia niektorých prenosných spongiformných encefalopatií - Nariadenie (ES) č. 746/2008 - Návrh na odklad výkonu - Fumus boni iuris - Naliehavosť - Zváženie záujmov“)
   (2008/C 327/48)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: E. Belliard, R. Loosli-Surrans, A.-L. During a G. de Bergues, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Nolin a A. Bordes, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne C. Gibbs a I. Rao, neskôr I. Rao, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci T. Ward, barrister)
   Predmet veci
   Návrh na odklad výkonu nariadenia Komisie (ES) č. 746/2008 zo 17. júna 2008, ktorým sa mení a dopĺňa príloha VII k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, ktorým sa stanovujú pravidlá prevencie, kontroly a eradikácie niektorých prenosných spongiformných encefalopatií (Ú. v. EÚ L 202, s. 11), v rozsahu, v akom vkladá do kapitoly A tejto prílohy VII bod 2.3 písm. b) bod iii), bod 2.3 písm. d) a bod 4
   Výrok uznesenia

               1.

               Uplatnenie prílohy nariadenia Komisie (ES) č. 746/2008 zo 17. júna 2008, ktorým sa mení a dopĺňa príloha VII k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, ktorým sa stanovujú pravidlá prevencie, kontroly a eradikácie niektorých prenosných spongiformných encefalopatií, sa zastavuje až po vynesenie rozsudku vo veci samej v rozsahu, v akom vkladá do kapitoly A prílohy VII k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 z 22. mája 2001, bod 2.3 písm. b) bod iii), bod 2.3 písm. d) a bod 4.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne vo veci samej.


title: Vec T-135/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  13. septembra 2010 — Schniga/CPVO — Elaris a Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer) [ „Odrody rastlín — Žiadosť o udelenie práv Spoločenstva k odrodám rastlín v súvislosti s odrodou jabĺk Gala Schnitzer — Odborné preskúmanie — Voľná úvaha CPVO — Námietky — Článok 55 ods. 4 nariadenia (ES) č. 2100/94“ ]

text:
               6.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/26

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. septembra 2010 — Schniga/CPVO — Elaris a Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)
   (Vec T-135/08) (1)

   (Odrody rastlín - Žiadosť o udelenie práv Spoločenstva k odrodám rastlín v súvislosti s odrodou jabĺk Gala Schnitzer - Odborné preskúmanie - Voľná úvaha CPVO - Námietky - Článok 55 ods. 4 nariadenia (ES) č. 2100/94)
   2010/C 301/42
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Schniga GmbH (Bolzano, Taliansko) (v zastúpení: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Spoločenstva pre odrody rastlín (CPVO) (v zastúpení: B. Kiewiet a M. Ekvad, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania pred odvolacím výborom CPVO a vedľajší účastníci v konaní pred Všeobecným súdom: Elaris SNC (Angers, Francúzsko), Brookfield New Zealand Ltd (Havelock North, Nový Zéland) (v zastúpení: M. Eller, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu odvolacieho výboru CPVO z 21. novembra 2007 (veci A 003/2007 a A 004/2007) týkajúcemu sa udelenia práva Spoločenstva k odrodám rastlín v súvislosti s odrodou rastlín Gala Schnitzer

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie odvolacieho výboru Úradu Spoločenstva pre odrody rastlín (CPVO) z 21. novembra 2007 (veci A 003/2007 a A 004/2007) sa zrušuje.

               2.

               CPVO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Schniga GmbH.

               3.

               Spoločnosti Elaris SNC a Brookfield New Zealand Ltd znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 142, 7.6.2008.


title: Vec C-420/15: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 31. mája 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgicko) – trestné konanie proti U (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 45 ZFEÚ — Voľný pohyb pracovníkov — Povinnosť registrácie vozidla, ktoré patrí osobe s bydliskom v Belgicku a ktoré sa má používať v Taliansku)

text:
               31.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 249/3

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 31. mája 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgicko) – trestné konanie proti U
   (Vec C-420/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 45 ZFEÚ - Voľný pohyb pracovníkov - Povinnosť registrácie vozidla, ktoré patrí osobe s bydliskom v Belgicku a ktoré sa má používať v Taliansku))
   (2017/C 249/04)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   U

      Výrok rozsudku

   Článok 45 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, akou je právna úprava dotknutá vo veci samej, podľa ktorej je pracovník s bydliskom v členskom štáte povinný zaregistrovať v ňom vozidlo, ktorého je majiteľom, ale ktoré už je zaregistrované v inom členskom štáte a je určené predovšetkým na používanie na území tohto iného členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 346, 19.10.2015.


title: Vec T-4/08: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  29. januára 2009 – EMSA/Portugalsko

text:
               4.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/35

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 29. januára 2009 – EMSA/Portugalsko
   (Vec T-4/08) (1)

   (2009/C 82/61)

      Jazyk konania: portugalčina

   Predseda štvrtej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 183, 19.7.2008.


title: Vec T-409/16: Žaloba podaná 31. júla 2016 – Makhlouf/Rada

text:
               10.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/12

         Žaloba podaná 31. júla 2016 – Makhlouf/Rada
   (Vec T-409/16)
   (2016/C 371/14)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Ehab Makhlouf (Damask, Sýria) (v zastúpení: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu žalobcu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               v dôsledku toho zrušil rozhodnutie (SZBP) 2016/850 z 27. mája 2016 a ďalšie akty na jeho vykonanie v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcu,

               —

               uložil Rade Európskej únie povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov, ktoré sú v podstate totožné alebo podobné žalobným dôvodom uvedeným v rámci veci T-410/16, Makhlouf/Rada.


title: Vec T-221/17: Žaloba podaná 15. apríla 2017 – Mémora Servicios Funerarios/EUIPO – Chatenoud (MEMORAME)

text:
               24.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/47

         Žaloba podaná 15. apríla 2017 – Mémora Servicios Funerarios/EUIPO – Chatenoud (MEMORAME)
   (Vec T-221/17)
   (2017/C 239/59)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Mémora Servicios Funerarios SLU (Zaragoza, Španielsko) (v zastúpení: C. Marí Aguilar a J. Gallego Jiménez, abogados)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Georges Chatenoud (Thiviers, Francúzsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „MEMORAME“ – prihláška č. 12 929 071.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 10. februára 2017 vo veci R 1308/2016-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie EUIPO z 10. februára 2017, vo veci R 1308/2016-4, ktorým sa čiastočne vyhovelo prihláške ochrannej známky Európskej únie č. 12 929 071 „MEMORAME“ a v dôsledku toho zamietol v celom rozsahu prihlášku ochrannej známky Európskej únie č. 12 929 071 „MEMORAME“,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania žalobkyne podľa článku 87 ods. 2 a 3 nariadenia.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009,

               —

               žalobkyňa zdôrazňuje, že odvolací senát žalovaného primerane nezohľadnil, že namietaná ochranná známka „MEMORA“ je na území Európskej únie všeobecne známa.