title: Vec T-575/20: Žaloba podaná 11. septembra 2020 – OD/Komisia

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/52

      Žaloba podaná 11. septembra 2020 – OD/Komisia
      (Vec T-575/20)
      (2020/C 433/67)
      Jazyk konania: slovinčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: OD (v zastúpení: V. Cukrov, advokátka)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil v celom rozsahu vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2020/1025 z 13. júla 2020 o uplatniteľnosti článku 34 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/25/EÚ na železničnú nákladnú dopravu v Slovinsku (oznámené pod číslom C(2020) 4540) (Ú. v. EÚ L 226, s. 5; ďalej len „vykonávacie rozhodnutie“), pokiaľ ide o článok 1 uvedeného rozhodnutia, podľa ktorého sa smernica 2014/25/EÚ naďalej uplatňuje na zákazky zadávané obstarávateľmi, ktoré majú umožniť vykonávanie služieb železničnej nákladnej dopravy na území Slovinska., a článok 2 uvedeného rozhodnutia, ktorý stanovuje, že toto rozhodnutie je určené Slovinskej republike;

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť všetky trovy konania vrátane tých, ktoré uviedla žalobkyňa vo vyúčtovaní poplatkov, a to do 15 dní odo dňa vyhlásenia rozsudku, okrem zákonných úrokov z omeškania plynúcich od uplynutia tejto 15-dňovej lehoty.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na nezákonnosti napadnutého rozhodnutia z hmotnoprávneho hľadiska, keďže je určené nesprávnej osobe:

                              —

                              v článku 2 napadnutého rozhodnutia žalovaná uviedla, že toto rozhodnutie je určené Slovinskej republike, zatiaľ čo žalobkyňa bola jediným vedľajším účastníkom konania pred žalovanou a navyše navrhla, aby bolo rozhodnutie určené aj žalobkyni, aj Slovinskej republike.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nezákonnosti napadnutého rozhodnutia z formálneho hľadiska:

                              —

                              žalovaná nevyzvala žalobkyňu na predloženie ďalších potrebných informácií a vzhľadom na nedostatok týchto informácií prijala nesprávne rozhodnutie, na základe čoho relevantný trh (tovaru) nezahŕňal nákladnú cestnú dopravu, čím došlo k porušeniu práva na riadnu správu vecí verejných;

                              —

                              žalovaná nedostatočne odôvodnila napadnuté rozhodnutie, pokiaľ ide o tretí, štvrtý a piaty dôvod, keďže v tomto rozhodnutí sa nijako nevyjadrila k svojim predchádzajúcim rozhodnutiam, ktoré sú pre žalobkyňu priaznivé, čím došlo k závažnému porušeniu procesných pravidiel.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na nezákonnosti napadnutého rozhodnutia z hmotnoprávneho hľadiska vzhľadom na to, že nesprávne vymedzuje relevantný trh (tovaru):

                              —

                              žalovaná, v rozpore so svojou vlastnou praxou (napríklad vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/132 z 24. januára 2017), vymedzila relevantný trh (tovaru) tak, že ho obmedzila na trh železničnej dopravy, ale nezohľadnila spoločne trh železničnej, cestnej a leteckej dopravy;

                              —

                              žalovaná tým porušila zásadu rovnosti zaobchádzania a zákaz diskriminácie v neprospech žalobkyne, pretože v podstatne podobnej situácii uvedenej v predchádzajúcej zarážke žalovaná prijala rozhodnutie v prospech investora, zatiaľ čo zamietal žiadosť súčasnej žalobkyne.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na nezákonnosti napadnutého rozhodnutia z hmotnoprávneho hľadiska, keďže nesprávne vymedzuje geograficky relevantný trh:

                              —

                              žalovaný neoprávnene obmedzil geograficky relevantný trh na územie Slovinskej republiky na základe nesprávneho výkladu osobitnej správy č. 8/2016 s názvom „Železničná nákladná doprava v EÚ: stále nie na správnej dráhe“, ktorú uverejnil Európsky dvor audítorov, pričom nezohľadnil tvrdenia a dôkazy žalobkyne, že v skutočnosti pôsobí na medzinárodnom trhu.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na nezákonnosti napadnutého rozhodnutia z hmotnoprávneho hľadiska, z dôvodu, že nezohľadňuje všetky ukazovatele potrebné na posúdenie hospodárskej súťaže:

                              —

                              pri hodnotení situácie v hospodárskej súťaži žalovaná zohľadnila jedine trhový podiel žalobcu, zatiaľ čo mala zohľadniť niekoľko ďalších faktorov, ako napríklad skutočnú alebo potenciálnu existenciu hospodárskej súťaže v zmysle článku 34 ods. 2 smernice 2014/25/EÚ; žalovaná nezohľadnila skutočnosť, že okrem troch konkurentov, ktorí už pôsobili na trhu, pribudli štyria noví konkurenti, ani skutočnosť, že z tohto dôvodu sa následne znížil podiel žalobkyne na trhu;

                              —

                              žalovaná s prihliadnutím výlučne na podiel žalobkyne na trhu nesprávne usúdila, že tento podiel (85,21 %) je príliš vysoký na to, aby mohla dospieť k záveru, že na trhu prebieha otvorená hospodárska súťaž, hoci v predchádzajúcich rozhodnutiach stanovila, že podiely na trhu vo výške 86,7 % a 73,6 % nie sú príliš vysoké, ak sa zohľadnia iné okolnosti (rozhodnutie Komisie 2007/706/ES z 29. októbra 2007 a rozhodnutie Komisie 2006/422/ES z 29. októbra 2007).


title: Vec T-576/20: Žaloba podaná 17. septembra 2020 – Evropská vodní doprava-sped. a i./Parlament a Rada

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/53

      Žaloba podaná 17. septembra 2020 – Evropská vodní doprava-sped. a i./Parlament a Rada
      (Vec T-576/20)
      (2020/C 433/68)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Evropská vodní doprava-sped. s. r. o. (Praha, Česká republika), Konakl s. r. o. (Klíčany, Česká republika), Eurex AD s. r. o. (Děčín, Česká republika), Ladislav Říha (Heřmanov, Česká republika), Vladimír Hurych (Ústí nad Labem, Česká republika) (v zastúpení: A. Verny, advokát)

         Žalovaní: Európsky parlament a Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil nariadenie (EÚ) 2020/1054 (1), ktorým sa menia nariadenia (ES) č. 561/2006 a (EÚ) č. 165/2014, ktoré boli prijaté na základe smernice (EÚ) 2016/957 (2), ktorou sa mení smernica 96/71/ES (3) o vysielaní pracovníkov;

                  —

                  zrušil nariadenie (EÚ) 2020/1055 (4), ktorým sa menia nariadenia (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EÚ) 1024/2012, ktoré boli prijaté na základe smernice (EÚ) 2018/957, ktorou sa mení smernica 96/71/ES o vysielaní pracovníkov;

                  —

                  zrušil smernicu (EÚ) 2020/1057 (5), ktorou sa stanovujú špecifické pravidlá vo vzťahu k smernici 96/71/ES a smernici 2014/67/EÚ a ktorou sa mení smernica 2006/22/ES (6), ktoré boli prijaté na základe smernice (EÚ) 2018/957, ktorou sa mení smernica 96/71/ES o vysielaní pracovníkov,

                  —

                  pokiaľ to bude považované za prípustné, spojiť toto konanie na spoločné rozhodnutie s konaniami vo veciach C-626/18 a C-620/18 na základe analogického použitia článku 68 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu;

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu a Rade Európskej únie nahradiť trovy konania v súlade s článkom 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú tieto žalobné dôvody.
      Hlavným predmetom žaloby sú podľa prvých troch žalobných návrhoch, ktoré boli podané včas, údajne diskriminujúce a z hľadiska hospodárskej súťaže znevýhodňujúce ustanovenia právnych noriem Európskeho parlamentu a Rady Európskej únie, ktoré boli prijaté na základ smernice (EÚ) 2018/957, ktorou sa mení smernica 96/71/ES o vysielaní pracovníkov.
      Podľa názoru žalobcov obsahujú vyššie uvedené právne predpisy značné zvýhodnenie pre oblasť cestnej dopravy vo forme tzv. „balíčku mobility“ v porovnaní s kogentnými ustanoveniami, ktoré sa na žalobcov naďalej vzťahujú podľa smernice (EÚ) 2018/957.
      Podporne žalobcovia navrhujú, podobne ako Poľská republika v konaní vo veci C-626/18 a Maďarská republika v konaní vo veci C-620/18, aby bola smernica (EÚ) 2018/957 čiastočne alebo podporne v celom rozsahu zrušená, pretože predstavuje základ pre nižšie popísanú diskrimináciu oblasti, v ktorej žalobcovia poskytujú služby.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2020/1054 z 15. júla 2020, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 561/2006, pokiaľ ide o minimálne požiadavky na maximálne denné a týždenné časy jazdy, minimálne prestávky a doby denného a týždenného odpočinku, a nariadenie (EÚ) č. 165/2014, pokiaľ ide o určovanie polohy prostredníctvom tachografov (Ú. v. EÚ L 249, 2020, s. 1).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/957 z 28. júna 2018, ktorou sa mení smernica 96/71/ES o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb (Ú. v. EÚ L 173, 2018, s. 16).

         (3)  Smernica 96/71/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb (Ú. v. ES L 18, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 431).

         (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2020/1054 z 15. júla 2020, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 561/2006, pokiaľ ide o minimálne požiadavky na maximálne denné a týždenné časy jazdy, minimálne prestávky a doby denného a týždenného odpočinku, a nariadenie (EÚ) č. 165/2014, pokiaľ ide o určovanie polohy prostredníctvom tachografov (Ú. v. EÚ L 249, 2020, s. 17).

         (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2020/1057 z 15. júla 2020, ktorou sa stanovujú špecifické pravidlá vo vzťahu k smernici 96/71/ES a smernici 2014/67/EÚ pre vysielanie vodičov v odvetví cestnej dopravy a ktorou sa mení smernica 2006/22/ES, pokiaľ ide o požiadavky týkajúce sa dodržiavania predpisov, a nariadenie (EÚ) č. 1024/2012 (Ú. v. EÚ L 249, 2020, s. 49).

         (6)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/22/ES z 15. marca 2006 o minimálnych podmienkach vykonávania nariadení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, a o zrušení smernice Rady 88/599/EHS (Ú. v. EÚ L 102, 2006, s. 35).


title: Vec T-586/20: Žaloba podaná 24. septembra 2020 – MN/Europol

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/55

      Žaloba podaná 24. septembra 2020 – MN/Europol
      (Vec T-586/20)
      (2020/C 433/69)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: MN (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, avocats)

         Žalovaný: Agentúra Európskej únie pre spoluprácu v oblasti presadzovania práva (Europol)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie zo 6. marca 2020 o nepredĺžení jeho zmluvy na dobu neurčitú;

                  —

                  uložil Europolu povinnosť zaplatiť sumu 25 000 eur ako náhradu morálnej ujmy spôsobenej napadnutým rozhodnutím;

                  —

                  uložil Europolu povinnosť nahradiť trovy konania

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že kritérium uplatnené v súvislosti s odôvodnením nepredĺženia zmluvy žalobcovi na dobu neurčitú, je protiprávne, pretože neumožňuje identifikovať služobný záujem.

                  2.

                  Druhý, subsidiárny žalobný dôvod je založený na viacerých zjavne nesprávnych posúdeniach, ktorými je postihnuté napadnuté rozhodnutie.


title: Vec T-608/20: Žaloba podaná 29. septembra 2020 – JD/EIB

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/56

      Žaloba podaná 29. septembra 2020 – JD/EIB
      (Vec T-608/20)
      (2020/C 433/71)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: JD (v zastúpení: H. Hansen, advokát)

         Žalovaná: Európska investičná banka (EIB)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil jednak rozhodnutie, ktorým sa od žalobcu vyžaduje podpísanie dodatku k jeho pracovnej zmluve, ktorým sa vzdáva nároku na zaručené príspevky, a jednak zákaz nastúpiť do služby žalovanej, ak nepodpíše uvedený dodatok, pričom toto rozhodnutie sa skladalo po prvé z listu žalovanej z 20. januára 2020, no zaslanom žalobcovi len e-mailom z 23. januára 2020, po druhé výmeny e-mailov od 29. januára 2020 do 7. februára 2020 a po tretie listom zaslaným žalobkyňou žalobcovi z 3. marca 2020,

                  —

                  zrušil rozhodnutie o administratívnom preskúmaní, ktorým sa potvrdilo pôvodné rozhodnutie, ktoré spočívalo v liste žalovanej zaslaným advokátovi žalobcu z 18. júna 2020, no zaslaným len e-mailom z 19. júna 2020,

                  —

                  uložil žalovanej, aby vzala späť svoj list z 20. januára 2020, list z 18. júna 2020, ako aj s tým súvisiacu výzvu žalobkyne, aby žalobca podpísal predmetný dodatok ako podmienku pre nástup do služby,

                  —

                  opravil lekárske potvrdenie vystavené posudkovým lekárom žalovanej z 10. januára 2020, ktoré bolo zaslané žalobcovi e-mailom v ten istý deň, pokiaľ ide o to, že nemalo obsahovať ustanovenie, podľa ktorého už existovali zdravotné ťažkosti, ktoré by mohli mať za následok invaliditu v budúcnosti,

                  —

                  nariadil, aby žalovaná ponúkla žalobcovi reálnu možnosť nastúpiť do služby EIB so spätnou účinnosťou a spätne mu bola vyplatená odmena a príspevky odo dňa, ktorý mal byť nástupom do služby podľa zmluvy, teda od 1. februára 2020, alebo subsidiárne mu bola priznaná náhrada takto:

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť zaplatiť žalobcovi náhradu škody vo výške odmeny za 4 roky, t. j. 367 499,52 eura,

                  —

                  v každom prípade uložil povinnosť zaplatiť túto náhradu:

                              —

                              uložil žalovanej povinnosť zaplatiť žalobcovi 20 000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy,

                              —

                              uložil žalovanej povinnosť zaplatiť žalobcovi 2 104,19 eura ako náhradu nákladov za sťahovanie,

                              —

                              uložil žalovanej povinnosť zaplatiť žalobcovi 15 312,48 eura ako náhradu nezaplateného príspevku na usídlenie,

                              —

                              v každom prípade uložil žalovanej povinnosť zaplatiť žalobcovi 15 000 eur ako náhradu nákladov na právne zastúpenie, ktoré boli vynaložené v súvislosti s poradenstvom poskytnutým pred podaním tejto žaloby v rozsahu, v akom tieto náklady nie sú zahrnuté do trov konania, ktoré sa žalobcovi nahrádzajú, pričom žalobca si výslovne vyhradzuje právo zvýšiť výšku tejto sumy v priebehu konania,

                  —

                  rozhodol, že náhradu trov konania bude znášať výlučne žalovaná, a

                  —

                  vyhradil všetky ďalšie práva pre žalobcu.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení podstatných formálnych náležitostí.

                              —

                              Lekárske potvrdenie posudkového lekára z 10. januára 2020 obsahuje osobné údaje žalobcu, ktoré išli nad rámec toho, čo bolo potrebné sprístupniť na základe platného právneho rámca.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení právnej normy týkajúcej sa uplatňovania Zmlúv.

                              —

                              Neexistoval nijaký právny základ, na základe ktorého by sa žalobcovi nemali priznať príspevky alebo poistné krytie,

                              —

                              Žalobca ďalej tvrdí, že žalovaná nesprávne vyložila článok 6-1 pravidiel systému dôchodkového zabezpečenia, keď použila tvrdenie založené na článku 32 Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie,

                              —

                              Okrem toho výklad článku 6-1 pravidiel systému dôchodkového zabezpečenia, ktorý uplatňuje žalovaná, je v rozpore jednak s historickým vývojom týchto pravidiel a jednak s komunikáciou žalobkyne s jej vlastnými zamestnancami.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení právnej normy týkajúcej sa uplatňovania zmlúv.

                              —

                              V tomto žalobnom dôvode žalobca tvrdí, že neexistuje právny základ ukladajúci žalobcovi povinnosť podpísať dodatok k pracovnej zmluve, ktorým sa vzdáva niektorých nárokov na sociálne zabezpečenie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení Zmlúv a najmä rôznych ustanovení Charty základných práv Európskej únie.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že konanie žalovanej bolo diskriminačné a porušuje článok 21 ods. 1 a článok 34 ods. 1 Charty,

                              —

                              Boli porušené procesné práva žalobcu vyplývajúce z článku 41 Charty a jeho právo na prístup k dokumentom podľa článku 42 Charty,

                              —

                              Okrem toho boli porušené aj práva žalobcu na účinný prostriedok nápravy a spravodlivý proces na základe Charty.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení podstatných formálnych náležitostí.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že lekárske vyšetrenie pred prijatím do zamestnania sa musí vykonať osobným lekárskym vyšetrením, k čomu v prejednávanej veci nedošlo.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na ďalšom porušení podstatných formálnych náležitostí.

                              —

                              Napadnuté potvrdzujúce rozhodnutie bolo prijaté osobami, ktoré údajne konali na základe preskúmavacích právomocí prenesených od prezidenta EIB, hoci na takéto prenesenie právomocí neexistoval právny základ,

                              —

                              Subsidiárne, aj za predpokladu, že by prezident EIB mal možnosť platne preniesť svoje preskúmavacie právomoci, napadnuté potvrdzujúce rozhodnutie musí byť zrušené, pretože bolo prijaté osobami, ktoré mali konflikt záujmov, a teda neboli nestranné. Došlo teda k porušeniu zásady riadnej správy vecí verejných a požiadaviek vyplývajúcich z článku 41 Charty.

                  7.

                  Siedmym žalobným dôvodom žalobca odkazuje na opravné prostriedky, ktoré požadoval v prejednávanej veci.

                              —

                              Žalobca žiada v prvom rade o plnenie jeho zmluvy, t. j. aby mohol nastúpiť do služby žalovanej, a aby mu bola s retroaktívnym účinkom vyplatená jeho odmena,

                              —

                              Subsidiárne žalobca žiada o zaplatenie náhrady škody zodpovedajúcej výške odmeny, ktorá by mu bola vyplácaná v prípade plnenia zmluvy na dobu určitú, ktorú mali zmluvné strany uzavretú,

                              —

                              V každom prípade, t. j. nezávisle od otázky, či Všeobecný súd vyhovie hlavnému alebo subsidiárnemu návrhu žalobcu, žalobca žiada o priznanie náhrady škody z viacerých dôvodov, ktoré mu boli spôsobené z dôvodu konania a protiprávnych rozhodnutí žalovanej.


title: Vec T-614/20: Žaloba podaná 1. októbra 2020 – Casino, Guichard-Perrachon/Komisia

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/58

      Žaloba podaná 1. októbra 2020 – Casino, Guichard-Perrachon/Komisia
      (Vec T-614/20)
      (2020/C 433/72)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Francúzsko) (v zastúpení: O. de Juvigny, A. Sunderland, I. Simic a G. Aubron, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie C(2020) 5192 final z 23. júla 2020 na základe článku 263 ZFEÚ;

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod založený na protiprávnosti napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom bolo prijaté na základe dokumentov, ktoré Komisia získala pri predchádzajúcich kontrolách vykonaných na základe nezákonných rozhodnutí, ktoré už boli predmetom žalôb o neplatnosť vo veciach T-249/17, Casino, Guichard-Perrachon/Komisia, a T-538/19, Casino, Guichard-Perrachon/ Komisia.


title: Vec T-618/20: Žaloba podaná 5. októbra 2020 – FZ a i./Komisia

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/59

      Žaloba podaná 5. októbra 2020 – FZ a i./Komisia
      (Vec T-618/20)
      (2020/C 433/73)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: FZ a 17 ďalších žalobcov (v zastúpení: J.-N. Louis, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie o vystavení výplatných pások žalobcov za december 2019 v rozsahu, v akom sa v ňom po prvýkrát uplatňujú opravné koeficienty stanovené so spätným účinkom k 1. aprílu a 1. júlu 2019,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú žalobné dôvody založené na porušení článkov 64 a 65 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“), na porušení zásady rovnosti zaobchádzania z hľadiska ekvivalencie kúpnej sily a na zjavne nesprávnom posúdení.
      Žalobcovia sa domnievajú, že na účely stanovenia opravného koeficientu uplatniteľného na odmeny žalobcov vyslaných mimo územia Únie má EUROSTAT pristúpiť k zhromaždeniu údajov, ktoré sú špecifické pre ich miesto výkonu práce, a to v súlade s predpismi na uplatňovanie článkov 64 a 65 služobného poriadku, ktoré sú stanovené v jeho prílohe XI.
      Takisto tvrdia, že koeficienty, stanovené v rámci medzinárodnej dohody o spolupráci medzi EUROSTAT, OECD a OSN, zaznamenali od januára 2018 do januára 2019 pokles z 239,7 na 94,0, zatiaľ čo za rovnaké obdobie boli koeficienty, ktoré sa uplatňujú na odmeny zamestnancov OSN, zvýšené na účely zohľadnenia inflácie. Konžský frank (CDF) zaznamenal v roku 2017 silnú devalváciu oproti doláru (USD) a euru v kombinácii s vysokou infláciou, ktorá sa vyznačovala citeľným zvýšením cien v USD, a to na základe analýz MMF.
      Podľa žalobcov žalovaná nevysvetlila spôsob, akým tieto uplatnené koeficienty zohľadňujú tieto podstatné skutočnosti.


title: Vec T-619/20: Žaloba podaná 5. októbra 2020 – FJ a i./ESVČ

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/60

      Žaloba podaná 5. októbra 2020 – FJ a i./ESVČ
      (Vec T-619/20)
      (2020/C 433/74)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: FJ a päť ďalších žalobcov (v zastúpení: J.-N. Louis, avocat)

         Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil výplatné pásky žalobcov za december 2019 v rozsahu, v akom sa v nich po prvýkrát uplatňujú opravné koeficienty stanovené so spätným účinkom k 1. aprílu a 1. júlu 2019,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú žalobné dôvody založené na porušení článkov 64 a 65 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“), na porušení zásady rovnosti zaobchádzania z hľadiska ekvivalencie kúpnej sily a na zjavne nesprávnom posúdení.
      Žalobcovia sa domnievajú, že na účely stanovenia opravného koeficientu uplatniteľného na odmeny žalobcov vyslaných mimo územia Únie má EUROSTAT pristúpiť k zhromaždeniu údajov, ktoré sú špecifické pre ich miesto výkonu práce, a to v súlade s predpismi na uplatňovanie článkov 64 a 65 služobného poriadku, ktoré sú stanovené v jeho prílohe XI.
      Takisto tvrdia, že koeficienty, stanovené v rámci medzinárodnej dohody o spolupráci medzi EUROSTAT, OECD a OSN, zaznamenali od januára 2018 do januára 2019 pokles z 239,7 na 94,0, zatiaľ čo za rovnaké obdobie boli koeficienty, ktoré sa uplatňujú na odmeny zamestnancov OSN, zvýšené na účely zohľadnenia inflácie. Konžský frank (CDF) zaznamenal v roku 2017 silnú devalváciu oproti doláru (USD) a euru v kombinácii s vysokou infláciou, ktorá sa vyznačovala citeľným zvýšením cien v USD, a to na základe analýz MMF.
      Podľa žalobcov žalovaná nevysvetlila spôsob, akým tieto uplatnené koeficienty zohľadňujú tieto podstatné skutočnosti.


title: Vec T-625/20: Žaloba podaná 5. októbra 2020 – Les Mousquetaires a ITM Entreprises/Komisia

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/60

      Žaloba podaná 5. októbra 2020 – Les Mousquetaires a ITM Entreprises/Komisia
      (Vec T-625/20)
      (2020/C 433/75)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Les Mousquetaires (Paríž, Francúzsko), ITM Entreprises (Paríž) (v zastúpení: N. Jalabert-Doury a K. Mebarek, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 23. júla 2020 o postupe uplatňovania článku 18 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 01/2003 (vec AT.40466 – Alliance Casino a Intermarché);

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú jeden žalobný dôvod založený na porušení práva na účinný prostriedok nápravy, článku 18 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch [101 a 102 ZFEÚ] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205) a nedostatočnom právnom základe, keďže napadnuté rozhodnutie uložilo žalobkyniam povinnosť určiť stretnutia a nanovo predložiť dôkazy, ktoré už Komisia získala a ktoré Všeobecný súd Európskej únie vyhlásil za neplatné.


title: Vec T-629/20: Žaloba podaná 15. októbra 2020 – Delifruit/Komisia

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/61

      Žaloba podaná 15. októbra 2020 – Delifruit/Komisia
      (Vec T-629/20)
      (2020/C 433/76)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Delifruit, SA (Guayaquil, Ekvádor) (v zastúpení: K. Van Maldegem, P. Sellar a S. Saez Moreno, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú;

                  —

                  čiastočne zrušil napadnutý akt, v znení korigenda k nariadeniu Komisie (EÚ) 2020/1085 v rozsahu, v akom stanovuje maximálne hladiny rezíduí chlórpyrifosu v banánoch na 0,01 mg/kg; a

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobkyňa sa domáha čiastočného zrušenia nariadenia Komisie (EÚ) 2020/1085 z 23. júla 2020, ktorým sa menia prílohy II a V k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokiaľ ide o maximálne hladiny rezíduí chlórpyrifosu a chlórpyrifos-metylu v určitých produktoch alebo na nich (1), v znení korigenda k nariadeniu Komisie (EÚ) 2020/1085 (2).
      Na podporu žaloby žalobkyňa uvádza, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že pri svojom posúdení, ktoré viedlo k prijatiu napadnutého aktu, nezohľadnila relevantný faktor (vecnú štúdiu, ktorý vyvracia jeden z údajných dôvodov na prijatie maximálnej hladiny rezíduí), čím porušila takisto článok 14 ods. 2 písm. a) a f) nariadenia č. 396/2005, ktorý vyžaduje, aby boli zohľadnené všetky relevantné a dostupné údaje.

         (1)  Ú. v. EÚ L 239, 2020, s. 7.

         (2)  Ú. v. EÚ L 245, 2020, s. 31.


title: Vec T-638/20: Žaloba podaná 15. októbra 2020 – JP/Komisia

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/62

      Žaloba podaná 15. októbra 2020 – JP/Komisia
      (Vec T-638/20)
      (2020/C 433/77)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: JP (v zastúpení: S. Rodrigues a A. Champetier, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie zo 17. júla 2019 o neumiestnení žalobcu na rezervný zoznam úspešných uchádzačov výberového konania EPSO/AD/363/18 – Administrátori (AD7), a takisto rozhodnutie z 10. decembra 2019 o zamietnutí žalobcovej žiadosti o preskúmanie;

                  —

                  zrušil rozhodnutie zo 7. júla 2020 o zamietnutí žalobcovej sťažnosti z 5. marca 2020;

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť škodu spôsobenú žalobcovi; a,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádza žalobca tri žalobné dôvody

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený po prvé na porušení zásady, podľa ktorej musia mať členovia výberovej komisie potrebné schopnosti na vykonanie objektívneho posúdenia výkonu a profesijnej kvalifikácie uchádzača v rámci pohovoru v danej oblasti, po druhé na porušení zásady rovnakého zaobchádzania, a po tretie na porušení zásady legitímnej dôvery.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady, podľa ktorej musí byť zloženie výberovej komisie dostatočne stabilné.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na niekoľkých zjavne nesprávnych posúdeniach.


title: Vec T-639/20: Žaloba podaná 22. októbra 2020 – TIB Chemicals/Komisia

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/62

      Žaloba podaná 22. októbra 2020 – TIB Chemicals/Komisia
      (Vec T-639/20)
      (2020/C 433/78)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: TIB Chemicals AG (Mannheim, Nemecko) (v zastúpení: K. Fischer, lawyer)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  čiastočne zrušil delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2020/1182 (1) z 19. mája 2020, v rozsahu, v akom sa týka látky bis(lauráto)dioktylcínu; [1] stanán, dioktyl-, bis(koko-acyloxy) derivátov. [2]; a v rozsahu, v akom mení prílohu VI nariadenia (ES) č. 1272/2008 (2) zahrnutím tejto látky spolu s príslušnou klasifikáciou a označovacími prvkami do tabuľky 3 časti 3 prílohy VI nariadenia (ES) č. 1272/2008; a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté nariadenie je v rozpore s článkom 37 ods. 1 a 5 v spojení s časťou 2 prílohy VI nariadenia (ES) č. 1272/2008, keďže neboli zohľadnené dostupné informácie o látke nachádzajúce sa registračnej dokumentácii REACH. Toto predstavuje zjavne nesprávne posúdenie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté nariadenie je v rozpore s článkami 5, 9, 36 a 37 v spojení s časťou 1 (oddiel 1.1.1.3) a časťou 3 (oddiely 3.7.2.2 a 3.7.2.3) prílohy I nariadenia (ES) č. 1272/2008, keďže dostupné informácie neboli riadne preskúmané, posúdené a zohľadnené v súlade s platnými vedeckými zásadami.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté nariadenie je v rozpore s článkami 5, 36 a 37 v spojení s časťou 1 (oddiel 1.1.1.3) a časťou 3 (oddiely 3.7.2.2 a 3.7.2.3) prílohy I nariadenia (ES) č. 1272/2008, keďže použitý analogický prístup nebol vykonaný na riadnom vedeckom základe a Komisia nesprávne posúdila hodnotu dostupných dôkazov.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté nariadenie bolo prijaté v rozpore s článkom 36 ods. 1 písm. d) a článkom 37 ods. 5 v spojení s oddielom 3.7 časti 3 nariadenia (ES) č. 1272/2008, keďže Komisia nemohla predložiť jasné vedecké dôkazy o tom, že dotyčná látka spĺňa príslušnú klasifikáciu pro reprodukčnú toxicitu (kategória 1B) a STOT RE1.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté nariadenie bolo prijaté v rozpore so zásadou proporcionality, keďže klasifikácia predmetnej látky nie je ani vhodná ani nevyhnutná. Žalobkyni bola najmä odopretá príležitosť získať výnimku.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia prijatím napadnutého nariadenia porušila článok 37 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1272/2008 a porušila právo žalobkyne na riadnu správu veci verejných a právo byť vypočutý. Žalobkyňa bola najmä zbavená primeranej možnosti vyjadriť sa k samotnému stanovisku Výboru pre posudzovanie rizík (RAC) a preukázať, že toto stanovisko je z vedeckého hľadiska chybné.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia tým, že prijala napadnuté nariadenie bez predchádzajúceho vykonania posúdenia dopadov a jeho dokumentácie, porušila svoje záväzky vyplývajúce z medzi-inštitucionálnej dohody týkajúcej sa prijímania lepších právnych predpisov.

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2020/1182 z 19. mája 2020, ktorým sa na účely prispôsobenia technickému a vedeckému pokroku mení časť 3 prílohy VI k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (Ú. v. EÚ L 261, 2020, s. 2).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 zo 16. decembra 2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí, o zmene, doplnení a zrušení smerníc 67/548/EHS a 1999/45/ES a o zmene a doplnení nariadenia (ES) č. 1907/2006 (Ú. v. EÚ L 353, 2008, s. 1).


title: Vec T-646/20: Žaloba podaná 23. októbra 2020 – NG a i./Parlament a Rada

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/64

      Žaloba podaná 23. októbra 2020 – NG a i./Parlament a Rada
      (Vec T-646/20)
      (2020/C 433/79)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: NG a 17 ďalších žalobcov (v zastúpení: R. Martens, advokát)

         Žalovaní: Rada Európskej únie, Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil v celom rozsahu článok 1 bod 6 písm. c) a d) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2020/1054 z 15. júla 2020, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 561/2006, pokiaľ ide o minimálne požiadavky na maximálne denné a týždenné časy jazdy, minimálne prestávky a doby denného a týždenného odpočinku, a nariadenie (EÚ) č. 165/2014, pokiaľ ide o určovanie polohy prostredníctvom tachografov,

                  —

                  zaviazal žalovaných na náhradu všetkých trov konania, vrátane trov konania, o ktorých má byť podľa rozhodnutia vydaného v konaní o nariadení predbežných opatrení rozhodnuté neskôr.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 2, článku 4 ods. 2 a článku 9 ZEÚ, článkov 18 a 95 ZFEÚ, článku 21 Charty základných práv Európskej únie, ako aj zásad rovnosti a nediskriminácie ako všeobecných zásad práva Únie v spojení s článkom 5 ods. 4 ZEÚ a zásadou proporcionality ako základnou zásadou práva Únie, ktoré spočíva v skutočnej a nepriamej diskriminácii.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 26 a 56 ZFEÚ, článku 16 a čl. 52 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie v spojení s článkom 5 ods. 4 ZEÚ a zásadou proporcionality ako základnou zásadou práva Únie, ktoré spočíva v protiprávnom obmedzení voľného pohybu služieb a slobody podnikania.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 3 ods. 3 ZEÚ, článkov 11 a 191 ZFEÚ, ako aj článku 37 Charty základných práv Európskej únie, ktoré spočíva v zásahu do zachovania, ochrany a zlepšovania kvality životného prostredia.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 296 ods. 2 ZFEÚ, článku 5 protokolu č. 2 k ZFEÚ, medziinštitucionálnej dohody o zdokonalení tvorby právnych predpisov a povinnosti uviesť odôvodnenie, ktoré spočíva v neuvedení podrobného odôvodnenia a v nevykonaní posúdenia dosahu.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení článkov 91 a 94 ZFEÚ a článku 7 Charty základných práv Európskej únie v spojení so základným právom na rešpektovanie súkromného a rodinného života, zaručeného článkom 8 Európskeho dohovoru o ľudských právach, ako základnou zásadou práva Únie, ktoré spočíva v závažnom dosahu na životnú úroveň a na zamestnanosť a v protiprávnom zásahu do súkromného a rodinného života.


title: Vec T-653/20: Žaloba podaná 28. októbra 2020 – Mylan Ireland/EMA

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/65

      Žaloba podaná 28. októbra 2020 – Mylan Ireland/EMA
      (Vec T-653/20)
      (2020/C 433/81)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Mylan Ireland Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: O. Swens, advokát)

         Žalovaná: Európska agentúra pre lieky (EMA)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil námietku protiprávnosti, ktorú podala žalobkyňa proti záveru CHMP, že Sanofi má status účinnej látky, ako sa uvádza v rozhodnutí z 26. augusta 2013, ktorým sa udeľuje povolenie na uvedenie na trh pre „AubagioTM – Teriflunomide“, za prípustnú a dôvodnú;

                  —

                  zrušil rozhodnutie EMA z 18. augusta 2020 o zamietnutí žiadosti Mylan o registráciu generickej verzie liečivého prípravku AubagioTM.; a

                  —

                  uložil EMA povinnosť nahradiť trovy konania

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný sa zakladá na tom, že keďže námietka protiprávnosti je dôvodná, napadnuté rozhodnutie nie je právne prípustné, pretože EMA sa dopustila nesprávnych právnych a skutkových posúdení a nesplnila svoju povinnosť odôvodnenia a starostlivého a dôkladného posúdenia podľa článku 296 ZFEÚ.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že sa tiež spochybňuje zákonnosť napadnutého rozhodnutia vzhľadom na to, že status „novej účinnej látky“ sa mal opätovne posúdiť po podaní námietok spoločnosti Mylan, ktoré boli predložené počas fázy podávania žiadosti. EMA teda údajne riadne nesplnila svoje povinnosti, najmä povinnosť starostlivého a dôkladného posúdenia a povinnosť odôvodnenia v súlade s článkom 296 ZFEÚ, v dôsledku čoho je napadnuté rozhodnutie protiprávne.


title: Vec T-657/20: Žaloba podaná 30. októbra 2020 – Ryanair/Komisia

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/66

      Žaloba podaná 30. októbra 2020 – Ryanair/Komisia
      (Vec T-657/20)
      (2020/C 433/82)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Ryanair DAC (Swords, Írsko) (v zastúpení: F. Laprévote, V. Blanc, E. Vahida, S. Rating a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie (EÚ) z 9. júna 2020 o štátnej pomoci SA.57410 COVID – Rekapitalizácia spoločnosti Finnair (1) a

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

            Žalobkyňa tiež navrhuje, aby sa o jej žalobe rozhodlo v rámci skráteného súdneho konania podľa článku 23a Štatútu Súdneho dvora.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 3 písm. b) ZFEÚ, neúplne uplatnila dočasný rámec a dopustila sa zjavne nesprávneho posúdenia konštatovaním, že pomoc sa vzťahuje na vážne narušenie v rámci fínskeho hospodárstva, keď porušila svoju povinnosť vyvážiť priaznivé účinky pomoci a jej nepriaznivé účinky na podmienky obchodovania a zachovanie nenarušenej hospodárskej súťaže (t. j. „test vyváženosti“) a keď konštatovala, že Finnair nemá významnú trhovú silu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia porušila osobitné ustanovenia ZFEÚ a všeobecné zásady európskeho práva týkajúce sa zákazu diskriminácie, slobodného poskytovania služieb a slobody usadiť sa, na ktorých je založená liberalizácia leteckej dopravy v EÚ od konca osemdesiatych rokov 20. storočia. Liberalizácia trhu leteckej dopravy v EÚ umožnila rast skutočne celoeurópskych nízkonákladových leteckých spoločností. Európska komisia ignorovala ujmu spôsobenú krízou COVID-19 takýmto celoeurópskym leteckým spoločnostiam a ich úlohu v leteckom spojení Fínska, keď Fínsku povolila vyhradiť pomoc pre Finnair.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia nezačala konanie vo veci formálneho zisťovania napriek vážnym ťažkostiam a porušila procesné práva žalobkyne.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia porušila svoju povinnosť odôvodnenia.

         (1)  Rozhodnutie Európskej komisie (EÚ) z 9. júna 2020 o štátnej pomoci SA.57410 COVID – Rekapitalizácia spoločnosti Finnair, Ú. v. EÚ C 310, 2020, s. 6.


title: Vec T-658/20: Žaloba podaná 2. novembra 2020 – Jakober/EUIPO (Tvar šálky)

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/67

      Žaloba podaná 2. novembra 2020 – Jakober/EUIPO (Tvar šálky)
      (Vec T-658/20)
      (2020/C 433/83)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Philip Jakober (Stuttgart, Nemecko) (v zastúpení: J. Klink, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: trojrozmerná ochranná známka Európskej únie (Tvar šálky) – prihláška č. 15 963 994

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 20. augusta 2020 vo veci R 554/2020-5

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zmenil napadnuté rozhodnutie tak, že odvolanie je dôvodné, a teda sa vyhovuje prihláške ochrannej známky Európskej únie č. 15 963 994 na zápis do registra EUIPO,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-298/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 30. septembra 2020 – Banco Comercial Português a i./Komisia

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/67

      Uznesenie Všeobecného súdu z 30. septembra 2020 – Banco Comercial Português a i./Komisia
      (Vec T-298/18) (1)

      (2020/C 433/84)
      Jazyk konania: angličtina
      Predsedníčka deviatej komory nariadila výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 16.7.2018.


title: Vec T-694/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 30. septembra 2020 – DEI/Komisia

text:
               14.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 433/68

      Uznesenie Všeobecného súdu z 30. septembra 2020 – DEI/Komisia
      (Vec T-694/18) (1)

      (2020/C 433/85)
      Jazyk konania: gréčtina
      Predsedníčka šiestej komory nariadila výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 35, 28.1.2019.


title: Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú predložil Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht vo veci ADCADA Immobilien AG PCC/Finanzmarktaufsicht (Vec E-10/20) 2020/C 436/07

text:
               17.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 436/9

      Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú predložil Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht vo veci ADCADA Immobilien AG PCC/Finanzmarktaufsicht
      (Vec E-10/20)
      (2020/C 436/07)
      Listom z 29. júla 2020, ktorý bol doručený na podateľňu Súdu EZVO 5. augusta 2020, komisia Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (odvolacia komisia orgánu dohľadu nad finančným trhom) požiadala Súd EZVO vo veci ADCADA Immobilien AG PCC/Finanzmarktaufsicht o poradné stanovisko k týmto otázkam:

                  1.

                  Na základe akých kritérií treba posúdiť, či boli v súlade s článkom 2 písm. d) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1129 zo 14. júna 2017 o prospekte, ktorý sa má uverejniť pri verejnej ponuke cenných papierov alebo ich prijatí na obchodovanie na regulovanom trhu, uverejnené dostatočné informácie o podmienkach ponuky a ponúkaných cenných papieroch na to, aby sa investor mohol rozhodnúť kúpiť alebo upísať tieto cenné papiere?

                  2.

                  Je relevantné pre posúdenie toho, či ide o verejnú ponuku v zmysle článku 2 písm. d) uvedeného nariadenia, ak reklama obsahuje zjavne viditeľný pokyn „HIER INFORMIEREN“ („ĎALŠIE INFORMÁCIE“) alebo „Unverbindlich informieren“ („Nezáväzné informácie“) a úplné podmienky dlhopisu nie sú online ani inak všeobecne dostupné?

                  3.

                  Je na účely článku 1 ods. 4 písmena b) uvedeného nariadenia relevantné, ak ponúkajúci prijal primerané opatrenia na to, aby boli potenciálnym kupcom oznámené úplné podmienky dlhopisu len na požiadanie, pričom sa zároveň zaistí, aby sa v každom členskom štáte informácie poskytli najviac 149 fyzickým alebo právnickým osobám, ktoré nie sú kvalifikovanými investormi?

                  4.

                  Je na účely článku 1 ods. 4 písmena b) uvedeného nariadenia relevantné, že sa ponuka v členskom štáte propaguje prostredníctvom rôznych médií? Ak áno, za akých podmienok sa má ponuka prezentovaná v rôznych médiách považovať za konsolidovanú ponuku toho istého cenného papiera verejnosti a za akých podmienok ide o novú ponuku? Je možné znížiť počet 150 fyzických alebo právnických osôb v jednotlivých členských štátoch rozdelením ponuky medzi rôzne médiá?


title: Vec T-151/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. októbra 2020 – Ben Ali/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Tunisku – Reštriktívne opatrenia prijaté voči osobám zodpovedným za spreneveru verejných prostriedkov a voči fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom, ktoré sú s nimi spojené – Zoznam osôb, subjektov a orgánov, ktorým sa zmrazujú finančné prostriedky a hospodárske zdroje – Ponechanie mena žalobcu na zozname – Právo na obhajobu – Právo na účinnú súdnu ochranu – Primeraná lehota na vydanie rozhodnutia – Dostatočný skutkový základ – Lehota na podanie opravného prostriedku – Právna pomoc – Odkladný účinok – Prípustnosť – Podmienky“)

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/19

      Rozsudok Všeobecného súdu z 28. októbra 2020 – Ben Ali/Rada
      (Vec T-151/18) (1)

      („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na situáciu v Tunisku - Reštriktívne opatrenia prijaté voči osobám zodpovedným za spreneveru verejných prostriedkov a voči fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom, ktoré sú s nimi spojené - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, ktorým sa zmrazujú finančné prostriedky a hospodárske zdroje - Ponechanie mena žalobcu na zozname - Právo na obhajobu - Právo na účinnú súdnu ochranu - Primeraná lehota na vydanie rozhodnutia - Dostatočný skutkový základ - Lehota na podanie opravného prostriedku - Právna pomoc - Odkladný účinok - Prípustnosť - Podmienky“)
      (2020/C 443/22)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Slim Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Ali (Verneuil-l’Étang, Francúzsko) (v zastúpení: K. Lara, avocat)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: S. Lejeune, A. Jaume a V. Piessevaux, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (SZBP) 2018/141 z 29. januára 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 25, 2018, s. 38), rozhodnutia Rady (SZBP) 2019/135 z 28. januára 2019, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 25, 2019, s. 23) a rozhodnutie Rady (SZBP) 2020/117 z 27. januára 2020, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 22, 2020, s. 31) v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/141 z 29. januára 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku a rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/135 z 28. januára 2019, ktorým sa mení rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku, sa zrušujú v rozsahu, v akom sa týkajú Slim Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Aliho.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Slim Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Ali.

         (1)  Ú. v. EÚ C 263, 5.8.2019.


title: Vec T-307/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. októbra 2020 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals/Komisia („Dumping – Dovoz určitých bezšvových rúr a rúrok z nehrdzavejúcej ocele s pôvodom v Číne – Uloženie konečného antidumpingového cla – Právo na obranu – Výpočet dumpingového rozpätia – Analogická Krajina – Ujma – Príčinná súvislosť“)

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/20

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. októbra 2020 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals/Komisia
      (Vec T-307/18) (1)

      („Dumping - Dovoz určitých bezšvových rúr a rúrok z nehrdzavejúcej ocele s pôvodom v Číne - Uloženie konečného antidumpingového cla - Právo na obranu - Výpočet dumpingového rozpätia - Analogická Krajina - Ujma - Príčinná súvislosť“)
      (2020/C 443/23)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (Huzhou, Čína) (v zastúpení: K. Adamantopoulos a P. Billiet, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Demeneix, M. França, N. Kuplewatzky a E. Schmidt, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho nariadenie Komisie (EÚ) 2018/330 z 5. marca 2018, ktorým sa po revíznom prešetrovaní pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezšvových rúr a rúrok z nehrdzavejúcej ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 63, 2018, s. 15) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 240, 9.7.2018.


title: Spojené veci T-389/19 až T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, T-409/19 až T-414/19, T-416/19 až T-418/19, T-420/19 až T-422/19, T-425/19 až T-427/19, T-429/19 až T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19 až T-442/19, T-444/19 až T-446/19, T-448/19, T-450/19 až T-454/19, T-463/19 a T-465/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. októbra 2020 – Coppo Gavazzie a i./Parlament („Inštitucionálne právo – Jednotný štatút európskeho poslanca – Európski poslanci zvolení v talianskych obvodoch – Prijatie rozhodnutia č. 14/2018 o dôchodkoch zo strany Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Úrad predsedníctva Poslaneckej snemovne, Taliansko) – Zmena výšky dôchodkov talianskych národných poslancov – Korelačná zmena výšky dôchodkov niektorých bývalých európskych poslancov zvolených za Taliansko zo strany Európskeho parlamentu – Právomoc autora aktu – Povinnosť odôvodnenia – Nadobudnuté práva – Právna istota – Legitímna dôvera – Právo na vlastniť majetok – Proporcionalita – Rovnosť zaobchádzania“)

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/20

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. októbra 2020 – Coppo Gavazzie a i./Parlament
      (Spojené veci T-389/19 až T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, T-409/19 až T-414/19, T-416/19 až T-418/19, T-420/19 až T-422/19, T-425/19 až T-427/19, T-429/19 až T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19 až T-442/19, T-444/19 až T-446/19, T-448/19, T-450/19 až T-454/19, T-463/19 a T-465/19) (1)

      („Inštitucionálne právo - Jednotný štatút európskeho poslanca - Európski poslanci zvolení v talianskych obvodoch - Prijatie rozhodnutia č. 14/2018 o dôchodkoch zo strany Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Úrad predsedníctva Poslaneckej snemovne, Taliansko) - Zmena výšky dôchodkov talianskych národných poslancov - Korelačná zmena výšky dôchodkov niektorých bývalých európskych poslancov zvolených za Taliansko zo strany Európskeho parlamentu - Právomoc autora aktu - Povinnosť odôvodnenia - Nadobudnuté práva - Právna istota - Legitímna dôvera - Právo na vlastniť majetok - Proporcionalita - Rovnosť zaobchádzania“)
      (2020/C 443/24)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Maria Teresa Coppo Gavazzi (Miláno, Taliansko) a ďalší 48 žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: M. Merola, avocat)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: S. Seyr a S. Alves, splnomocnené zástupkyne)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie oznámení z 11. apríla 2019, ako aj, pokiaľ ide o žalobcu vo veci T-465/19, oznámenia z 11. júna 2019, ktoré v prípade každého zo žalobcov vypracoval Parlament a týkali sa úpravy výšky dôchodkov, na ktoré žalobcovia majú nárok po tom, čo 1. januára 2019 nadobudlo účinnosť rozhodnutie Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati č. 14/2018

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba vo veci T-453/19, Panusa/Parlament, sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                  Ostatné žaloby sa zamietajú.

                  3.

                  Pani Maria Teresa Coppo Gavazziová a ostatní žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe, znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskemu parlamentu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 270, 12.8.2019.


title: Vec T-624/20: Žaloba podaná 9. októbra 2020 – MV/Komisia

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/22

      Žaloba podaná 9. októbra 2020 – MV/Komisia
      (Vec T-624/20)
      (2020/C 443/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: MV (v zastúpení: G. Pandey, D. Rovetta a V. Villante, lawyers)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskeho úradu pre výber pracovníkov (EPSO) z 30. júna 2020, ktorým bola zamietnutá sťažnosť žalobcu v zmysle článku 90 ods. 2 služobného poriadku úradníkov Európskej únie podaná 27. januára 2020 a jeho návrh na náhradu ujmy vo výške 50 000 eur,

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskeho úradu pre výber pracovníkov (EPSO)/výberovej komisie z 29. októbra 2019, ktorým bola zamietnutá žiadosť žalobcu o preskúmanie rozhodnutia výberovej komisie nepripustiť ho do ďalšej fázy výberového konania,

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 5. júna 2019 uverejnené na online účte EPSO o nezaradení žalobcu do návrhu zoznamu úradníkov vybratých na účely výberového konania EPSO/AD/364/19 – 3- Úradníci pre otázky bezpečnosti,

                  —

                  zrušil oznámenie o otvorenom výberovom konaní EPSO/AD/364/19 – 3- Úradníci pre otázky bezpečnosti, uverejnené 24. januára 2019 a celý návrh zoznamu úradníkov vybratých na účely účasti vo vyššie uvedenom výberovom konaní,

                  —

                  a okrem toho:

                              —

                              najprv, v prípade potreby, rozhodol, že článok 90 služobného poriadku je neplatný a v tomto konaní sa nepoužije podľa článku 270 ZFEÚ,

                              —

                              nariadil vykonanie požadovaných dôkazov tak, ako sa uvádzajú v tejto žalobe,

                              —

                              rozhodol, že Európska komisia znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené žalobcom v tomto súdnom konaní,

                              —

                              nariadil žalovanej, aby žalobcovi vyplatila náhradu ujmy vo výške 50 000 eur, ktorá mu vznikla v dôsledku vyššie uvedených napadnutých nezákonných rozhodnutí.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádza žalobca štyri žalobné dôvody

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení zo strany EPSO/výberovej komisie pri hodnotení odbornej praxe žalobcu – porušenie prílohy II dotknutého oznámenia o výberovom konaní, v ktorej sa spresňuje požadovaná odborná prax.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 1, 2, 3 a 4 nariadenia Rady č. 1 z 15. apríla 1958 (1), na porušení článkov 1d a 28 služobného poriadku a článku 1 ods. 1 písm. f) prílohy III tohto služobného poriadku a na porušení zásad rovnakého zaobchádzania a zákazu diskriminácie, a takisto vychádza z námietky nezákonnosti oznámenia o výberovom konaní podľa článku 277 ZFEÚ.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na námietke nezákonnosti hodnotenia skúsenosti a bodu 2.4 Všeobecných pravidiel pre otvorené výberové konania, ako aj článku 5 prílohy III služobného poriadku v zmysle článku 277 ZFEÚ a na porušení článku 1 písm. d) a článkov 4, 7 a 29 služobného poriadku.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na námietke nezákonnosti celej prílohy II dotknutého oznámenia o výberovom konaní v zmysle článku 277 ZFEÚ a na porušení článku 1 písm. d) služobného poriadku.

         (1)  Nariadenie č. 1 z 15. apríla 1958 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve (Ú. v. ES 1958, 17, s. 385; Mim. vyd. 01/01, s. 3) v znení neskorších predpisov.


title: Vec T-627/20: Žaloba podaná 12. októbra 2020 – LAICO/Rada

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/23

      Žaloba podaná 12. októbra 2020 – LAICO/Rada
      (Vec T-627/20)
      (2020/C 443/27)
      Jazyk konania: Angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Libyan African Investment Co. (LAICO) (Tripolis, Líbya) (v zastúpení: A. Bahrami a N. Korogiannakis, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2020/1137 z 30. júla 2020 ktorým sa vykonáva rozhodnutie (SZBP) 2015/1333 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (1) v rozsahu, v akom ponecháva meno žalobkyne na zozname subjektov uvedených v prílohe IV rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/1333 z 31. júla 2015 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2011/137/SZBP (2),

                  —

                  zrušil nariadenie Rady (EÚ) 2020/1130 z 30. júla 2020, ktorým sa vykonáva článok 21 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2016/44 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (3) a ktorým sa mení príloha III nariadenia Rady (EÚ) 2016/44 z 18. januára 2016 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 204/2011 (4) v rozsahu, v akom ponecháva meno žalobkyne na zozname subjektov uvedených v prílohe III nariadenia (EÚ) 2016/44, a

                  —

                  uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania a ďalšie trovy a náklady, ktoré vznikli žalobkyni v súvislosti s touto žalobou.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení nariadenia Rady (EÚ) 2016/44 a rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/1333 v rozsahu, v akom nie sú splnené kumulatívne podmienky na zaradenie subjektov podľa odôvodnenia 3 rozhodnutia 2015/1333.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti Rady preskúmavať všetky reštriktívne opatrenia, aby sa zabezpečilo, že naďalej prispievajú k dosiahnutiu svojich deklarovaných cieľov.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení. Žalobkyňa najmä tvrdí, že:

                              —

                              LAICO je spoločnosť vlastnená štátom, ktorú riadia valné zhromaždenie jej akcionárov a jej predstavenstvo,

                              —

                              správna rada spoločnosti LAICO pozostáva z vysoko kvalifikovaných a skúsených odborníkov, a že

                              —

                              materské spoločnosti LAICO nepodliehajú rovnakému druhu obmedzení.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia stanovenej v článku 296 ZFEÚ a práva na účinný prostriedok nápravy.

         (1)  Ú. v. EÚ L 247, 2020, s. 40.

         (2)  Ú. v. EÚ L 206, 2015, s. 34.

         (3)  Ú. v. EÚ L 247, 2020, s. 14.

         (4)  Ú. v. EÚ L 12, 2016, s. 1.


title: Vec T-634/20: Žaloba podaná 21. októbra 2020 – UPTR/Parlament a Rada

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/24

      Žaloba podaná 21. októbra 2020 – UPTR/Parlament a Rada
      (Vec T-634/20)
      (2020/C 443/28)
      Jazyk konania: holandčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) (Herstal, Belgicko) (v zastúpení:: F. Vanden Bogaerde, avocat)

         Žalovaní: Európsky parlament a Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu o neplatnosť za prípustnú,

                  —

                  zrušil článok 2 bod 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2020/1055 z 15. júla 2020, ktorým sa menia nariadenia (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EÚ) č. 1024/2012 s cieľom prispôsobiť ich vývoju v odvetví cestnej dopravy,

                  —

                  rozhodol, že o trovách konania sa rozhodne neskôr.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 3 ods. 3 ZEÚ a zásady slobodného poskytovania služieb
                  V oblasti cestnej dopravy a konkrétnejšie kabotáže sa treba usilovať o postupnú liberalizáciu. Napadnutým ustanovením dochádza k regresii doposiaľ dosiahnutej liberalizácie, keďže sa ním stanovuje výrazné obmedzenie znevýhodňujúce osobitne dopravcov, ktorí sú členmi žalobkyne. Cieľ predchádzať zneužívaniu kabotáže, z ktorého vychádza napadnuté ustanovenie, je už predmetom iných legislatívnych opatrení Únie (balík opatrení v oblasti mobility).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality
                  Pred prijatím nariadenia obsahujúceho napadnuté ustanovenie nedošlo k aktualizácii posúdenia vplyvov, ktoré sa predtým uskutočnilo vo veci návrhu nariadenia Komisie. Keďže Európsky parlament a Rada prijali významné zmeny návrhu Komisie, aktualizácia tohto posúdenia vplyvov je vhodná a nevyhnutná.


title: Vec C-759/18: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Judecătoria Rădăuţi – Rumunsko) – OF/PG (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych veciach – Nariadenie (ES) č. 2201/2003 – Právomoc rozhodovať o návrhu na rozvod – Právomoc vo veciach rodičovských práv a povinností a vyživovacej povinnosti voči maloletému dieťaťu manželov – Podanie návrhu na súd členského štátu, ktorého sú účastníci konania štátnymi príslušníkmi – Článok 3 ods. 1 písm. b) – Bydlisko maloletého dieťaťa a jeho rodičov v inom členskom štáte – Článok 12 ods. 1 písm. b) – Dohoda o súdnej právomoci – Článok 17 – Overenie právomoci – Pojem „rodičovské práva a povinnosti“)

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/2

      Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Judecătoria Rădăuţi – Rumunsko) – OF/PG
      (Vec C-759/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (ES) č. 2201/2003 - Právomoc rozhodovať o návrhu na rozvod - Právomoc vo veciach rodičovských práv a povinností a vyživovacej povinnosti voči maloletému dieťaťu manželov - Podanie návrhu na súd členského štátu, ktorého sú účastníci konania štátnymi príslušníkmi - Článok 3 ods. 1 písm. b) - Bydlisko maloletého dieťaťa a jeho rodičov v inom členskom štáte - Článok 12 ods. 1 písm. b) - Dohoda o súdnej právomoci - Článok 17 - Overenie právomoci - Pojem „rodičovské práva a povinnosti“)
      (2020/C 443/02)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Judecătoria Rădăuţi

         Účastníci konania

         Žalobca: OF

         Žalovaná: PG

         Výrok

                  1.

                  Článok 3 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000, sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ je návrh na rozvod podaný žalobcom na súd členského štátu, ktorého sú obaja manželia štátnymi príslušníkmi, hoci miesto ich obvyklého pobytu sa nachádza v inom členskom štáte, tento súd má právomoc rozhodovať o danom návrhu na základe písmena b) uvedeného ustanovenia. Vzhľadom na to, že súhlas žalovanej nie je nutný, nie je potrebné skúmať otázku, či nenamietanie voči nedostatku právomoci žalovanou znamená konkludentný súhlas s právomocou daného súdu.

                  2.

                  Článok 3 ods. 1 a článok 17 nariadenia č. 2201/2003 sa majú vykladať v tom zmysle, že v situácii, o akú ide v konaní vo veci samej, okolnosť, že manželský pár, ktorého rozvod sa navrhuje, má maloleté dieťa, nie je relevantná na určenie súdu, ktorý má právomoc rozhodnúť o návrhu na rozvod. Súd členského štátu, ktorého sú manželia štátnymi príslušníkmi a na ktorý žalobca podal návrh na rozvod, má podľa článku 3 ods. 1 písm. b) uvedeného nariadenia právomoc rozhodnúť o návrhu, a nemôže teda vzniesť námietku voči nedostatku medzinárodnej právomoci, a to ani v prípade neexistencie dohody medzi účastníkmi konania v danej veci.

                  3.

                  Článok 12 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2201/2003 sa má vykladať v tom zmysle, že ak má súd členského štátu, ktorého sú obaja manželia štátnymi príslušníkmi a na ktorý žalobca podal návrh na rozvod, právomoc rozhodnúť vo veci rozvodu na základe článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2201/2003, nie je možné podmienku týkajúcu sa prijatia právomoci stanovenú v uvedenom článku 12 ods. 1 písm. b) považovať za splnenú, keďže predmetom konania nie sú rodičovské práva a povinnosti a žalovaná sa na pojednávanie nedostavila. V takejto situácii súd, na ktorý bol podaný návrh a ktorý má právomoc rozhodnúť o rozvode manželstva, nemá podľa uvedeného článku 12 ods. 1 písm. b) a článku 3 písm. d) nariadenia Rady (ES) č. 4/2009 z 18. decembra 2008 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a o spolupráci vo veciach vyživovacej povinnosti právomoc rozhodnúť o otázkach týkajúcich sa rodičovských práv a povinností a vyživovacej povinnosti voči dotknutému dieťaťu.

                  4.

                  Pojem „rodičovské práva a povinnosti“ v zmysle nariadenia č. 2201/2003 sa má vykladať v tom zmysle, že zahŕňa rozhodnutia týkajúce sa najmä opatrovníckeho práva a bydliska dieťaťa, ale nezahrnuje príspevok rodičov na výživné a výchovu dieťaťa, ktorý spadá pod pojem „vyživovacia povinnosť“ a do oblasti pôsobnosti nariadenia č. 4/2009.

         (1)  Ú. v. EÚ C 65, 18.2.2019.


title: Vec C-251/19 P: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 2. októbra 2019 – Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo/Európska centrálna banka (Odvolanie – Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Článok 169 rokovacieho poriadku – Nedostatok návrhov – Nejasnosť žaloby – Zjavná neprípustnosť)

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/3

      Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 2. októbra 2019 – Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo/Európska centrálna banka
      (Vec C-251/19 P) (1)

      (Odvolanie - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Článok 169 rokovacieho poriadku - Nedostatok návrhov - Nejasnosť žaloby - Zjavná neprípustnosť)
      (2020/C 443/03)
      Jazyk konania: portugalčina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (v zastúpení: M. Ribeiro, advogado)

         Ďalší účastník konania: Európska centrálna banka (v zastúpení: C. Hernández Saseta a P. Ferreira Jorge, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta ako zjavne neprípustné.

                  2.

                  Comprojecto-Projectos e Construções Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo a Julião Maria Gomes de Azevedo, ako aj Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo, znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej centrálnej banke (ECB).

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 27.5.2019.


title: Vec C-378/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Rakúsko) 11. augusta 2020 – Stadtapotheke E

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/3

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Rakúsko) 11. augusta 2020 – Stadtapotheke E
      (Vec C-378/20)
      (2020/C 443/04)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Stadtapotheke E

         Žalovaný orgán: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

         Ďalší účastníci konania: AW

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Sú vnútroštátne ustanovenia v súlade s domnienkou nestrannosti vnútroštátneho súdu požadovanou článkom 47 Charty základných práv Európskej únie, ak tento súd podnecujú k tomu, aby si v priebehu konania o udelení koncesie, v ktorom sa vyžaduje vykonanie dôkazu formou znaleckého posudku, vyžiadal posudok profesijnej autonómnej organizácie, ktorej štatutárne orgány sú väčšinou zložené tak, že v nich dominuje profesijná skupina, ktorej záujmy sú tendenčne odlišné od záujmov profesijnej skupiny uchádzačov o koncesiu, resp. v prípade, že by také ustanovenia boli v rozpore s právom Únie, aby si uvedený súd vyžiadal posudok úradného znalca, ktorý je v služobnom pomere s orgánom štátnej správy?

                  2.

                  Zodpovedá vnútroštátne ustanovenie, ktoré stanovuje de facto súdom neoveriteľnú prognostickú záruku zákazníckeho potenciálu, konkrétne vo výške 5 500 osôb, požiadavkám článkov 15 až 17 Charty v rozsahu, v akom je neskorší zásah do týchto záruk prípustný iba za podmienok dodržania zásady proporcionality?


title: Vec C-407/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Wien (Rakúsko) 31. augusta 2020 – Österreichische Apothekerkammer/HA

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/4

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Wien (Rakúsko) 31. augusta 2020 – Österreichische Apothekerkammer/HA
      (Vec C-407/20)
      (2020/C 443/05)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberlandesgericht Wien

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Österreichische Apothekerkammer

         Žalovaná: HA

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 36 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že zákaz zásielkového predaja diagnostických zdravotných pomôcok in vitro na zistenie HIV, ktoré výrobca určil na použitie laickou osobou v domácom prostredí, teda opatrenie s rovnocenným účinkom v zmysle článku 34 ZFEÚ, je odôvodnený na ochranu zdravia a života ľudí?


title: Vec C-422/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Köln (Nemecko) 8. septembra 2020 – RK/CR

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/4

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Köln (Nemecko) 8. septembra 2020 – RK/CR
      (Vec C-422/20)
      (2020/C 443/06)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberlandesgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odporca a navrhovateľ v konaní o sťažnosti: RK

         Navrhovateľka a odporkyňa v konaní o sťažnosti: CR

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vyžaduje sa pre odmietnutie vykonávania právomoci predtým konajúceho súdu podľa článku 7 písm. a) nariadenia 650/2012 (1), aby tento súd výslovne vyhlásil, že odmieta vykonávať právomoc, alebo bude stačiť aj nie výslovné vyhlásenie, ak z neho prostredníctvom výkladu možno vyvodiť, že tento súd odmietol vykonávať právomoc?

                  2.

                  Je súd členského štátu, ktorého právomoc má byť daná na základe odmietnutia vykonávania právomoci predtým konajúceho súdu iného členského štátu, oprávnený skúmať, či boli splnené predpoklady pre rozhodnutie predtým konajúceho súdu podľa článku 6 písm. a) a článku 7 písm. a) nariadenia 650/2012? V akom rozsahu je rozhodnutie predtým konajúceho súdu záväzné? Predovšetkým:

                              a)

                              Je súd členského štátu, ktorého právomoc má byť daná na základe odmietnutia vykonávania právomoci predtým konajúceho súdu iného členského štátu, oprávnený skúmať, či si zosnulý zvolil rozhodné právo členského štátu účinne podľa článku 22 nariadenia 650/2012?

                              b)

                              Je súd členského štátu, právomoc ktorého právomoc má byť daná na základe odmietnutia vykonávania právomoci najprv konajúceho súdu iného členského štátu, oprávnený skúmať, či na predtým konajúcom súde bol podaný návrh účastníka konania na odmietnutie vykonávania právomoci podľa článku 6 písm. a) nariadenia 650/2012?

                              c)

                              Je súd členského štátu, ktorého právomoc má byť daná na základe odmietnutia vykonávania právomoci najprv konajúceho súdu iného členského štátu, oprávnený skúmať, či predtým konajúci súd oprávnene predpokladal, že súdy členského štátu zvoleného rozhodného práva môžu v dedičskej veci rozhodnúť lepšie?

                  3.

                  Sú článok 6 písm. a) a článok 7 písm. a) nariadenia 650/2012, ktoré predpokladajú voľbu rozhodného práva „podľa článku 22“, uplatniteľné aj v prípade, keď v závete zriadenom pred 17. augustom 2015 nebola vykonaná žiadna výslovná alebo konkludentná voľba rozhodného práva poručiteľa, ale rozhodné právo pre dedenie môže vyplynúť iba z ustanovenia článku 83 ods. 4 nariadenia 650/2012?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve (Ú. v. EÚ L 201, 2012, s. 107).


title: Vec C-425/20 P: Odvolanie podané 8. septembra 2020: Welmax + sp. z o. o. sp.k. proti rozsudku Všeobecného súdu z 8. júla 2020 vo veci T-305/19, Welmax +/EUIPO – Valmex Medical Imaging (welmax)

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/5

      Odvolanie podané 8. septembra 2020: Welmax + sp. z o. o. sp.k. proti rozsudku Všeobecného súdu z 8. júla 2020 vo veci T-305/19, Welmax +/EUIPO – Valmex Medical Imaging (welmax)
      (Vec C-425/20 P)
      (2020/C 443/07)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Welmax + sp. z o. o. sp.k. (v zastúpení: M. Machyński, radca prawny)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Uznesením z 30. októbra 2020 podpredseda Súdneho dvora vyhlási odvolanie za neprípustné.


title: Vec C-440/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Stuttgart (Nemecko) 18. septembra 2020 – S./AD GmbH

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Stuttgart (Nemecko) 18. septembra 2020 – S./AD GmbH
      (Vec C-440/20)
      (2020/C 443/08)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Stuttgart

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: S.

         Žalovaná: AD GmbH

         Prejudiciálne otázky

      1.   Výklad pojmu „rušiace zariadenie“

                  1-1:

                  Má sa článok 3 bod 10 nariadenia (ES) č. 715/2007 (1) vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že pojem „konštrukčný prvok“ zahŕňa výlučne mechanické časti fyzickej konštrukcie?
                  V prípade zápornej odpoveď na otázku 1-1:

                  1-2:

                  Má sa článok 3 bod 10 nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že do systému regulácie emisií je zahrnuté len to zariadenie na čistenie výfukových plynov, ktoré je v motorovom reťazci zabudované na výstupe (napríklad vo forme dieselových oxidačných katalyzátorov, filtrov tuhých častíc vznetových motorov, redukčných katalyzátorov NOx)?

                  1-3:

                  Má sa článok 3 bod 10 nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že do systému regulácie emisií sú zahrnuté opatrenia na znižovanie emisií tak v motore, ako aj mimo neho?

            2.   Výklad pojmu „bežné používanie“

                  2-1:

                  Má sa článok 5 ods. 1 nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že pojem „bežného používania“ opisuje iba podmienky jazdy v NEJC?
                  V prípade zápornej odpovede na otázku 2-1:

                  2-2:

                  Má sa článok 4 ods. 1 druhý pododsek v spojení s článkom 5 ods. 1 nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že výrobcovia musia zaručiť, že limitné hodnoty stanovené v prílohe I nariadenia budú dodržané aj v každodennej prevádzke?
                  V prípade kladnej odpovede na otázku 2-2:

                  2-3:

                  Má sa článok 5 ods. 1 nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že pojem „bežného používania“ opisuje skutočné podmienky jazdy v každodennej prevádzke?
                  V prípade zápornej odpovede na otázku 2-3:

                  2-4:

                  Má sa článok 5 ods. 1 nariadenia [č. 715/2007] vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že pojem „bežného používania“ opisuje skutočné podmienky jazdy v každodennej prevádzke vychádzajúc z priemernej rýchlosti 33,6 km/h a maximálnej rýchlosti 120 km/h?

            3.   Prípustnosť stratégií znižovania emisií v závislosti od teploty

                  3-1:

                  Má sa článok 5 ods. 1 nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že je neprípustné vybavenie vozidla, kde je komponent, ktorý by mohol mať vplyv na emisie, konštruovaný tak, aby bol pomer recirkulovaných výfukových plynov riadený tak, že režim nízkej produkcie emisií je zaručený iba pri teplote od 20 oC do 30 oC a mimo tohto teplotného okna postupne klesá?
                  V prípade zápornej odpovede na otázku 3-1:

                  3-2:

                  Má sa článok 5 ods. 2 nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že rušiace zariadenie je zakázané aj vtedy, ak funguje nepretržite mimo teplotného okna od 20 oC do 30 oC na ochranu motora a tým sa recirkulácia výfukových plynov výrazne znižuje?

            4.   Výklad pojmu „potrebný“ v zmysle výnimky

                  4-1:

                  Má sa článok 5 ods. 2 druhá veta písm. a) nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že potreba použitia rušiacich zariadení v zmysle tohto ustanovenia možno uznať len vtedy, ak ani pri použití špičkovej technológie, ktorá bola dostupná v okamihu získania typového schválenia pre daný model motorového vozidla, nebolo možné zabezpečiť ochranu motora proti poškodeniu alebo nehode a bezpečnú prevádzku vozidla?
                  V prípade zápornej odpovede na otázku 4-1:

                  4-2:

                  Má sa článok 5 ods. 2 druhá veta písm. a) nariadenia [č. 715/2007] vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že potreba použitia rušiacich zariadení v zmysle tohto ustanovenia nemožno uznať, keď sú parametre uložené v riadení motora zvolené tak, že vzhľadom na bežne očakávané teploty je čistenie výfukových plynov z dôvodu jeho naprogramovanej závislosti od teploty počas väčšiny roka deaktivované alebo je aktivované len obmedzene?

            5.   Výklad pojmu „poškodenie“ v zmysle výnimky

                  5-1:

                  Má sa článok 5 ods. 2 druhá veta písm. a) nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že pred poškodením má byť chránený len motor?

                  5-2:

                  Má sa článok 5 ods. 2 druhá veta písm. a) nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že nejde o poškodenie, ak sú dotknuté takzvané spotrebné diely (ako napríklad EGR ventil)?

                  5-3:

                  Má sa článok 5 ods. 2 druhá veta písm. a) nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že proti poškodeniu alebo nehode majú byť chránené aj iné komponenty vozidla, najmä tie, ktoré sú vo výfukovom reťazci umiestené na výstupe?

            6.   Právne a sankčné účinky porušenia práva EÚ

                  6-1:

                  Majú sa článok 4 ods. 1 druhý pododsek, článok 4 ods. 2 druhý pododsek, článok 5 ods. 1 a ods. 2, ako aj článok 13 nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že chránia prinajmenšom aj právo nadobúdateľa vozidla, ktoré nezodpovedá požiadavkám nariadenia č. 715/2007, na hospodárske sebaurčenie?
                  V prípade zápornej odpovede na otázku 6-1:

                  6-2:

                  Majú sa článok 4 ods. 1 druhý pododsek, článok 4 ods. 2 druhý pododsek, článok 5 ods. 1 a ods. 2, ako aj článok 13 nariadenia č. 715/2007 vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že členské štáty musia zaviesť mechanizmus sankcií, ktorý z dôvodov effet utile poskytuje nadobúdateľom vozidiel oprávnenie podať žalobu, aby presadili ustanovenia práva Únie o regulácii trhu?

                  6-3:

                              a)

                              Má sa pojem „účinného, primeraného a odstrašujúceho“ opatrenia v zmysle článku 13 ods. 1 druhej vety nariadenia č. 715/2007 vykladať v tom zmysle, že normatívne utrpená škoda nadobúdateľa vozidla nemôže byť kompenzovaná alebo znížená možnosťou fakticky užívať vozidlo, ktoré nezodpovedá nariadeniu č. 715/2007?

                              b)

                              Prikazuje myšlienka effet utile, ktorá je vlastná právu Únie, aby sa pojem „účinného, primeraného a odradzujúceho“ opatrenia v zmysle článku 13 ods. 1 druhej vety nariadenia č. 715/2007 diferencoval podľa toho, či k porušeniu v zmysle článku 13 ods. 2 nariadenia č. 715/2007 došlo úmyselne alebo len z nedbanlivosti, a oprávňuje na započítanie možnosti fakticky užívať nadobudnuté vozidlo iba v druhom prípade?

                              c)

                              Má sa pojem „účinného, primeraného a odstrašujúceho“ opatrenia v zmysle článku 13 ods. 1 druhej vety nariadenia č. 715/2007 vykladať v tom zmysle, že výrobca vozidla je aj v prípade započítania zvýhodnenia povinný poskytnúť ekonomickú náhradu za užívanie získaného kapitálu, protiplnenia, teda platiť z tohto protiplnenia úroky?

                              d)

                              Má sa pojem „účinného, primeraného a odstrašujúceho“ opatrenia v zmysle článku 13 ods. 1 druhej vety nariadenia č. 715/2007 vykladať v tom zmysle, že výrobcovi vozidla, ktoré nie je v súlade s nariadením č. 715/2007, sa od okamihu prvej vážnej výzvy nadobúdateľa vozidla, aby si toto vozidlo vzal späť, v každom prípade musí zakázať odvolávať sa na započítanie možnosti fakticky užívať vozidlo s protiplnením?

                  6-4:

                  Majú sa článok 18 ods. 1 a článok 26 ods. 1 smernice 2007/46/ES (2) vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že výrobca porušuje svoju povinnosť vydať platné osvedčenie o zhode podľa článku 18 ods. 1 smernice 2007/46, ak do vozidla zabudoval zakázané rušiace zariadenie v zmysle článku 5 ods. 2 nariadenia č. 715/2007 a uvedenie takého vozidla na trh porušuje zákaz predaja bez platného osvedčenia o zhode podľa článku 26 ods. 1 smernice 2007/46?

                  6-5:

                  Je účelom a úmyslom nariadenia (ES) č. 715/2007, ako aj smernice č. 2007/46/ES to, že hraničné hodnoty stanovené v prílohe I nariadenia (ES) č. 715/2007, resp. osvedčenie o zhode v zmysle článku 18 ods. 1 smernice č. 2007/46/ES v spojení s nariadením (ES) č. 385/2009 (3) zakladajú práva kupujúceho na ochranu v tej podobe, že porušenie limitných hodnôt kvality stanovených v nariadení, resp. právnej úpravy evidencie vozidiel, právo Únie výrobcovi zakazuje započítanie výhod vyplývajúcich z užívania v prípade odstúpenia od zmluvy o kúpe vozidla?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady z 20. júna 2007 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel so zreteľom na emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 5 a Euro 6) a o prístupe k informáciám o opravách a údržbe vozidiel (Ú. v. EÚ L 171, 2007, s. 1).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (Rámcová smernica) (Ú. v. EÚ L 263, 2007, s. 1).

         (3)  Nariadenie Komisie (ES) zo 7. mája 2009, ktorým sa nahrádza príloha IX k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (rámcová smernica) (Ú. v. EÚ L 118, 2009, s. 13).


title: Vec C-447/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 22. septembra 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/LM

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 22. septembra 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/LM
      (Vec C-447/20)
      (2020/C 443/09)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Odporkyňa: LM

         Prejudiciálne otázky

                  I.

                  Bráni článok 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 (1) vnútroštátnej právnej úprave, ktorá ukladá príjemcovi dotácie povinnosť podať správnu žalobu na príslušný súd proti aktu, ktorým sa nariaďuje vrátenie neoprávnene prijatých súm z dôvodu existencie nezrovnalosti, pretože v opačnom prípade, ak sa proti tomuto aktu nepodá žaloba včas (to znamená, ak príjemca včas neuplatní opravné prostriedky, ktoré mu poskytuje vnútroštátne právo), uvedený akt nadobudne právoplatnosť…, a v dôsledku toho sa môže požadovať vrátenie neoprávnene vyplatenej sumy v súlade s pravidlami a lehotami stanovenými vnútroštátnym právom?

                  II.

                  Bráni článok 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa príjemca dotácie nemôže odvolávať na uplynutie štvorročnej alebo osemročnej lehoty v rámci súdneho exekučného konania začatého proti nemu, keďže uvedenú otázku možno posúdiť len v rámci správnej žaloby podanej proti aktu, ktorým sa nariaďuje vrátenie neoprávnene prijatých súm z dôvodu zistenej nezrovnalosti?
                  V prípade zápornej odpovede na vyššie uvedené prejudiciálne otázky:

                  III.

                  Má sa premlčacia lehota troch rokov stanovená v článku 3 ods. 2 nariadenia č. 2988/95 považovať za premlčaciu dobu pohľadávky, ktorá vyplýva z aktu, ktorým sa požaduje vrátenie neoprávnene prijatých súm z dôvodu existencie nezrovnalostí vo financovaní? Začína uvedená lehota plynúť odo dňa prijatia tohto aktu?
                  Napokon, treba odpovedať tiež na nasledujúcu otázku:

                  IV.

                  Bráni článok 3 nariadenia č. 2988/95 vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej lehota troch rokov stanovená pre premlčanie pohľadávky, ktorá vyplýva z aktu, ktorým sa požaduje vrátenie neoprávnene prijatých súm z dôvodu existencie nezrovnalostí vo financovaní, začína plynúť odo dňa prijatia tohto aktu a prerušuje sa oznámením o začatí konania na vymáhanie uvedených súm, pričom plynutie lehoty sa prerušuje až do prijatia konečného alebo právoplatného rozhodnutia, ktorým sa ukončuje konanie v prípadoch podania sťažnosti, opravných prostriedkov, žaloby alebo námietky, kedy sa rozhodlo o pozastavení vymáhania pohľadávky?

         (1)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 312, 1995, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 340).


title: Vec C-448/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 22. septembra 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/BD, Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               21.12.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 443/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 22. septembra 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/BD, Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Vec C-448/20)
      (2020/C 443/10)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Odporcovia: BD a Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciálne otázky

                  I.

                  Bráni článok 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 (1) vnútroštátnej právnej úprave, ktorá ukladá príjemcovi dotácie povinnosť podať správnu žalobu na príslušný súd proti aktu, ktorým sa nariaďuje vrátenie neoprávnene prijatých súm z dôvodu existencie nezrovnalosti, pretože v opačnom prípade, ak sa proti tomuto aktu nepodá žaloba včas (to znamená, ak príjemca včas neuplatní opravné prostriedky, ktoré mu poskytuje vnútroštátne právo), uvedený akt nadobudne právoplatnosť, a v dôsledku toho sa môže požadovať vrátenie neoprávnene vyplatenej sumy v súlade s pravidlami a lehotami stanovenými vnútroštátnym právom?

                  II.

                  Bráni článok 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa príjemca dotácie nemôže odvolávať na uplynutie štvorročnej alebo osemročnej lehoty v rámci súdneho exekučného konania začatého proti nemu, keďže uvedenú otázku možno posúdiť len v rámci správnej žaloby podanej proti aktu, ktorým sa nariaďuje vrátenie neoprávnene prijatých súm z dôvodu zistenej nezrovnalosti?
                  V prípade zápornej odpovede na vyššie uvedené prejudiciálne otázky kladie vnútroštátny súd ďalšie dve otázky:

                  III.

                  Má sa premlčacia lehota troch rokov stanovená v článku 3 ods. 2 nariadenia č. 2988/95 považovať za premlčaciu dobu pohľadávky, ktorá vyplýva z aktu, ktorým sa požaduje vrátenie neoprávnene prijatých súm z dôvodu existencie nezrovnalostí vo financovaní? Začína uvedená lehota plynúť odo dňa prijatia tohto aktu?
                  Napokon, treba odpovedať aj na nasledujúcu otázku:

                  IV.

                  Bráni článok 3 nariadenia č. 2988/95 vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej lehota troch rokov stanovená pre premlčanie pohľadávky, ktorá vyplýva z aktu, ktorým sa požaduje vrátenie neoprávnene prijatých súm z dôvodu existencie nezrovnalostí vo financovaní, začína plynúť odo dňa prijatia tohto aktu a prerušuje sa oznámením o začatí konania na vymáhanie uvedených súm, pričom plynutie lehoty sa prerušuje až do prijatia konečného alebo právoplatného rozhodnutia, ktorým sa ukončuje konanie v prípadoch podania sťažnosti, opravných prostriedkov, žaloby alebo námietky, kedy sa rozhodlo o pozastavení vymáhania pohľadávky?

         (1)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 312, 1995, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 340).