title: Vec T-795/21: Žaloba podaná 22. decembra 2021 – Protectoplus/EUIPO (Li-SAFE)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/61

      Žaloba podaná 22. decembra 2021 – Protectoplus/EUIPO (Li-SAFE)
      (Vec T-795/21)
      (2022/C 73/76)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Protectoplus GmbH (Rensburg, Nemecko) (v zastúpení: W. Riegger, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie Li-SAFE – prihláška č. 18 288 094

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 6. októbra 2021 vo veci R 845/2021-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-797/21: Žaloba podaná 23. decembra 2021 – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXORIGINAL)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/62

      Žaloba podaná 23. decembra 2021 – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXORIGINAL)
      (Vec T-797/21)
      (2022/C 73/77)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Gustopharma Consumer Health, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: J. Wachinger a R. Drozdz, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Helixor Heilmittel, GmbH (Rosenfeld, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „HELIXORIGINAL“ – prihláška č. 17 234 824

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 18. októbra 2021 vo veci R 1644/2019-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-798/21: Žaloba podaná 23. decembra 2021 – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXFORTE)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/63

      Žaloba podaná 23. decembra 2021 – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXFORTE)
      (Vec T-798/21)
      (2022/C 73/78)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Gustopharma Consumer Health, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: J. Wachinger a R. Drozdz, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Helixor Heilmittel, GmbH (Rosenfeld, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „HELIXFORTE“ – prihláška č. 17 234 899

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 19. októbra 2021 vo veci R 1645/2019-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001


title: Vec T-800/21: Žaloba podaná 28. decembra 2021 – Fieldpoint (Cyprus)/EUIPO (HYPERLIGHTOPTICS)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/63

      Žaloba podaná 28. decembra 2021 – Fieldpoint (Cyprus)/EUIPO (HYPERLIGHTOPTICS)
      (Vec T-800/21)
      (2022/C 73/79)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Fieldpoint (Cyprus) LTD (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: P. Rath a S. Gebele, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie HYPERLIGHTOPTICS – prihláška č. 18 335 960

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 6. októbra 2021 vo veci R 1166/2021-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  rozhodol, že prihláška ochrannej známky Európskej únie č. 18 335 960 „HYPERLIGHTOPTICS“ je spôsobilá na zápis,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania pred Všeobecným súdom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a článku 7 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) a článku 7 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie zásady rovnosti.


title: Vec T-801/21: Žaloba podaná 28. decembra 2021 – Fieldpoint (Cyprus)/EUIPO (HYPERLIGHTEYEWEAR)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/64

      Žaloba podaná 28. decembra 2021 – Fieldpoint (Cyprus)/EUIPO (HYPERLIGHTEYEWEAR)
      (Vec T-801/21)
      (2022/C 73/80)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Fieldpoint (Cyprus) LTD (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: P. Rath a S. Gebele, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie HYPERLIGHTOPTICS – prihláška č. 18 335 969

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 6. októbra 2021 vo veci R 1165/2021-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  rozhodol, že prihláška ochrannej známky Európskej únie č. 18 335 969 „HYPERLIGHTOPTICS“ je spôsobilá na zápis,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania pred Všeobecným súdom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a článku 7 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) a článku 7 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie zásady rovnosti.


title: Vec T-802/21: Žaloba podaná 23. decembra 2021 – just-organic.com/EUIPO (JUST ORGANIC)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/65

      Žaloba podaná 23. decembra 2021 – just-organic.com/EUIPO (JUST ORGANIC)
      (Vec T-802/21)
      (2022/C 73/81)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: just-organic.com GmbH (Essen, Nemecko) (v zastúpení: C. Menebröcker, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie JUST ORGANIC – prihláška č. 18 317 774

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 20. októbra 2021 vo veci R 1010/2021-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom bola zamietnutá prihláška ochrannej známky Európskej únie č. 18 317 774,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-805/21: Žaloba podaná 23. decembra 2021 – NS/Parlament

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/65

      Žaloba podaná 23. decembra 2021 – NS/Parlament
      (Vec T-805/21)
      (2022/C 73/82)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: NS (v zastúpení: L. Levi a A. Blot, advokátky)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil túto žalobu za prípustnú a dôvodnú,

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 21. januára 2021 o preradení žalobkyne na miesto poradkyne Generálneho riaditeľstva pre Predsedníctvo a v potrebnom rozsahu aj rozhodnutie z 8. marca 2021 o vymáhaní neoprávnenej platby,

                  —

                  v potrebnom rozsahu zrušil rozhodnutie zo 16. septembra 2021, ktorým bola zamietnutá sťažnosť žalobkyne zo 7. apríla 2021,

                  —

                  napravil majetkovú a nemajetkovú ujmu žalobkyne,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 41 Charty základných práv Európskej únie, najmä na porušení práva byť vypočutý a na porušení povinnosti odôvodnenia.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na zjavnej absencii záujmu služby a na porušení povinnosti starostlivosti.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci a zneužití konania.


title: Vec T-806/21: Žaloba podaná 27. decembra 2021 – NT/EMA

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/66

      Žaloba podaná 27. decembra 2021 – NT/EMA
      (Vec T-806/21)
      (2022/C 73/83)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: NT (v zastúpení: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Európska agentúra pre lieky

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 15. marca 2021,

                  —

                  v potrebnom rozsahu zrušil rozhodnutie z 30. septembra 2021,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť zaplatiť sumu 2 500,00 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú utrpela žalobkyňa,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na právne nedostatočnom odôvodnení rozhodnutia. Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že nedošlo ku konkrétnemu a podrobnému skúmaniu situácie, a poukazuje na rozpory v predložených záveroch. Odvoláva sa tiež na porušenie obsahu pojmu „choroba z povolania“ a na zjavne nesprávne posúdenie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nedostatku informácií alebo na nesprávnych informáciách, ktoré lekársky poradca agentúry poskytol lekárovi zvolenému žalobkyňou a nestrannému lekárovi v súvislosti s posúdením choroby z povolania v zmysle služobného poriadku.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na procesnej nesprávnosti a na predčasnej povahe záverov posudkovej komisie vzhľadom na to, že tieto závery by mali zohľadňovať stresovú situáciu vyvolanú prácou, a na to, že skutočnosti, ktoré túto situáciu spôsobili, sú v súčasnosti predmetom správneho prešetrovania.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení práva žalobkyne byť vypočutý orgánom splnomocneným na uzatváranie zmlúv pred prijatím rozhodnutia, ako aj na porušení povinnosti starostlivosti, pomoci a riadnej správy vecí verejných.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na administratívnom pochybení, ktorého sa dopustila administratíva pri spracovávaní žiadosti žalobkyne, z ktorej vyplývala ujma, ktorú utrpela žalobkyňa, vyčíslená ex aequo et bono na 2 500,00 eur.


title: Vec T-807/21: Žaloba podaná 29. decembra 2021 – QI/Komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/67

      Žaloba podaná 29. decembra 2021 – QI/Komisia
      (Vec T-807/21)
      (2022/C 73/84)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: QI (v zastúpení: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie generálneho riaditeľa GR „Ľudské zdroje a bezpečnosť“ z 26. februára 2021, ktorým bola zamietnutá jej sťažnosť podaná 25. októbra 2020 podľa článku 24 služobného poriadku,

                  —

                  v prípade potreby zrušil rozhodnutie Komisie z 27. septembra 2021 o zamietnutí sťažnosti žalobkyne z 26. mája 2021,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť zaplatiť žalobkyni náhradu škody spolu s úrokmi na základe materiálnej a nemateriálnej ujmu, ktorú utrpela, vo výške 100 000 eur vyčíslených ex aequo et bono,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť všetky trovy tohto konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že zamietnutie žiadosti o pomoc bolo predčasné, keďže k nemu došlo bez začatia prešetrovania, bez čakania na výsledok žiadosti žalobkyne o nahliadnutie do jej lekárskeho spisu a teda v rozpore s právom byť účinne vypočutý pred prijatím rozhodnutia.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení týkajúcom sa nedostatočných dôkazov o existencii konania, ktoré je v rozpore so Služobným poriadkom úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“). Žalobkyňa tvrdí, že k obťažovaniu došlo, poukazuje na príliš krátke procesné lehoty a odvoláva sa na porušenie článku 59 služobného poriadku neumožňujúceho kontroly, ktoré v tomto prípade vykonala lekárska služba.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 41 Charty základných práv Európskej únie, na povinnosti pomoci a starostlivosti, ako aj na práve žalobkyne na dobrú správu vecí verejných a na práve na spravodlivé zaobchádzanie. Žalobkyňa tiež tvrdí, že došlo k porušeniu jej legitímnych očakávaní.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení práva byť účinne vypočutý z dôvodu absencie kontradiktórneho konania v súvislosti s odkladmi, ktoré analyzoval Vyšetrovací a disciplinárny úrad Komisie (IDOC) pred uzavretím spisu.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na návrhu na náhradu spôsobenej materiálnej a nemateriálnej ujmy.


title: Vec T-47/21: Uznesenie Všeobecného súdu z 26. novembra 2021 – Cepewa/Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/68

      Uznesenie Všeobecného súdu z 26. novembra 2021 – Cepewa/Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)
      (Vec T-47/21) (1)

      (2022/C 73/85)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 88, 15.3.2021.


title: Vec T-48/21: Uznesenie Všeobecného súdu z 26. novembra 2021 – Cepewa/Out of the blue (Lieblingsmensch)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/68

      Uznesenie Všeobecného súdu z 26. novembra 2021 – Cepewa/Out of the blue (Lieblingsmensch)
      (Vec T-48/21) (1)

      (2022/C 73/86)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 88, 15.3.2021.


title: Vec C-699/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte costituzionale (Taliansko) 22. novembra 2021 – trestné konanie proti E.D.L.

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte costituzionale (Taliansko) 22. novembra 2021 – trestné konanie proti E.D.L.
      (Vec C-699/21)
      (2022/C 73/18)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte costituzionale

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      E.D.L.

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 1 ods. 3 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV o európskom zatykači (1) vykladať so zreteľom na články 3, 4 a 35 Charty základných práv Európskej únie v tom zmysle, že ak vykonávajúci súdny orgán usúdi, že odovzdanie konkrétnej osoby postihnutej závažnými chronickými a potenciálne nezvratnými ochoreniami môže túto osobu vystaviť riziku ťažkej ujmy na zdraví, má požiadať vydávajúci súdny orgán o informácie, ktoré umožnia vylúčiť existenciu tohto rizika, pričom v prípade, že takéto záruky v primeranej lehote nezíska, je povinný odovzdanie odmietnuť?

         (1)  Rámcové rozhodnutie Rady z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. EÚ L 190, 2002, s. 1).


title: Vec C-700/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte costituzionale (Taliansko) 22. novembra 2021 – trestné konanie proti O.G.

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte costituzionale (Taliansko) 22. novembra 2021 – trestné konanie proti O.G.
      (Vec C-700/21)
      (2022/C 73/19)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte costituzionale

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      O.G.

         Prejudiciálne otázky

                  a)

                  Bráni článok 4 bod 6 [rámcového rozhodnutia] Rady z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (2002/584/SVV) (1) vykladaný s ohľadom na článok 1 ods. 3 tohto rámcového rozhodnutia a na článok 7 Charty základných práv Európskej únie (ChZPEÚ) právnej úprave, ako je talianska právna úprava, ktorá – v rámci postupu európskeho zatykača zameraného na výkon trestu alebo ochranného opatrenia – bezpodmienečne a automaticky zabraňuje tomu, aby vykonávajúce súdne orgány odmietli odovzdať štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa zdržiavajú alebo majú trvalý pobyt na území vykonávajúceho štátu, a to bez ohľadu na väzby, ktoré s týmto štátom majú?

                  b)

                  V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, na základe akých kritérií a predpokladov sa majú tieto väzby považovať za natoľko významné, že od vykonávajúcich súdnych orgánov vyžadujú, aby odmietli odovzdanie?

         (1)  Ú. v. EÚ L 190, 2002, s. 1.


title: Vec C-731/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxembursko) 1. decembra 2021 – GV/Caisse nationale d’assurance pension

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxembursko) 1. decembra 2021 – GV/Caisse nationale d’assurance pension
      (Vec C-731/21)
      (2022/C 73/20)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: GV

         Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Caisse nationale d’assurance pension

         Prejudiciálna otázka

      Bráni právo Únie, najmä články 18, 45 a 48 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článok 7 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 492/2011 z 5. apríla 2011 o voľnom pohybe pracovníkov v rámci Únie (1), takým právnym predpisom členského štátu, akými sú články 195 luxemburského zákonníka sociálneho zabezpečenia a články 3, 4 a 4-1 novelizovaného zákona z 9. júla 2004 o právnych účinkoch niektorých partnerstiev, ktoré podmieňujú priznanie pozostalostného dôchodku pozostalému partnerovi na základe partnerstva, platne uzavretého a registrovaného v členskom štáte pôvodu, z dôvodu výkonu pracovnej činnosti zosnulým partnerom v hostiteľskom členskom štáte tým, že sa toto partnerstvo zapíše do registra vedeného týmto štátom na účely overenia dodržania hmotnoprávnych podmienok vyžadovaných právom tohto členského štátu na uznanie partnerstva a zabezpečenie jeho účinnosti voči tretím osobám, zatiaľ čo priznanie pozostalostného dôchodku pozostalému partnerovi z partnerstva uzavretého v hostiteľskom členskom štáte podlieha jedinej podmienke, aby bolo partnerstvo platne uzavreté a registrované?

         (1)  Ú. v. EÚ L 141, 2011, s. 1.


title: Vec C-747/21 P: Odvolanie podané 3. decembra 2021: PAO Severstal proti rozsudku Všeobecného súdu (desiata komora) z 22. septembra 2021 vo veci T-753/16, Severstal/Komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/16

      Odvolanie podané 3. decembra 2021: PAO Severstal proti rozsudku Všeobecného súdu (desiata komora) z 22. septembra 2021 vo veci T-753/16, Severstal/Komisia
      (Vec C-747/21 P)
      (2022/C 73/21)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: PAO Severstal (v zastúpení: M. Krestiyanova a N. Tuominen, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia and Eurofer, European Steel Association, ASBL

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  rozhodol s konečnou platnosťou vo veci samej, ak to stav konania dovoľuje,

                  —

                  subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania pred Súdnym dvorom, ako aj trovy konania pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza tieto odvolacie dôvody:

                  —

                  Po prvé Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nesprávne vyložil článok 18 ods. 1 (1) základného nariadenia a dopustil sa vecne nesprávnych skutkových zistení. Všeobecný súd vychádzal bez akéhokoľvek vysvetlenia z predpokladu, že dotknutý výrobok bol polotovar. Táto skutočnosť je však medzi účastníkmi konania sporná. Na účely skončenia preskúmania tejto spornej skutočnosti, ako ani na posúdenie významu na uplatnenie uvedeného článku 18 ods. 1 Všeobecný súd však neprihliadol na to, že ak sa nerozhodlo o tejto skutočnosti spornej medzi účastníkmi konania, nie je možné vyvodiť nijaký záver o správnosti či nesprávnosti uplatnení článku 18 ods. 1 Komisiou v rámci tohto konania.

                  —

                  Po druhé Všeobecný súd sa dopustil zjavne nesprávneho posúdenia pri výklade článku 9 ods. 4 základného nariadenia a neodpovedal na hlavné tvrdenia alebo neposkytol dostatočné odôvodnenie. Komisia, ktorú v tomto zmysle ochránil Všeobecný súd, značne prekročila hranice obdobia prešetrovania tým, že si zvolila rok 2008 za „posledný reprezentatívny rok“, ktorý nebol ovplyvnený finančnou krízou. V tejto súvislosti odvolateľka tvrdí, že konštatovanie spôsobenej ujmy napadnutým rozsudkom je nesprávne, keďže nie je výsledkom vyváženia tak pozitívnych, ako aj negatívnych faktorov. V tejto súvislosti odvolateľa tvrdí, že zníženie výrobných nákladov výrobného odvetvia Únie by malo okrem iných faktorov byť spojené aj so situáciou výrobného odvetvia Únie v dôsledku svetovej finančnej krízy v roku 2012. Všeobecný súd však odmietol čo i len preskúmať, či finančná kríza mala vplyv aj na mechanizmus vzniku ujmy.

                  —

                  Po tretie Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nesprávne vyložil článok 2 ods. 9 základného nariadenia a neodpovedal na všetky tvrdenia, z ktorých niektoré sám Všeobecný súd uplatnil. Všeobecný súd napriek svojej vlastnej judikatúre protiprávne rozhodol, že úpravy stanovené v článku 2 ods. 9 možno analogicky použiť aj na výpočet rozpätia ujmy. Úprava predajných, správnych a administratívnych nákladov a zisku na vývoznú cenu CIF odvolateľky na účely rozpätia ujmy je nevhodná, nedôvodná a predstavuje zjavne nesprávne posúdenie, keďže jedinou relevantnou vývoznou cenou je skutočná vývozná trhová cena (CIF) pri vstupe na trh Únie, a cena na voľný trh, ktorá konkuruje výrobnému odvetviu Únie. Tvrdenie odvolateľky podporuje aj rozsudok Všeobecného súdu (T-383/17), Hansol Paper/Komisia (2) (body 196 až 204).

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, 2009, s. 51).

         (2)  Rozsudok Všeobecného súdu z 2. apríla 2020 (vec T-383/17, Hansol Paper/Komisia, EU:T:2020:139).


title: Vec C-748/21 P: Odvolanie podané 3. decembra 2021: Novolipetsk Steel PAO proti rozsudku Všeobecného súdu (desiata komora) z 22. septembra 2021 vo veci T-752/16, NLMK/Komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/17

      Odvolanie podané 3. decembra 2021: Novolipetsk Steel PAO proti rozsudku Všeobecného súdu (desiata komora) z 22. septembra 2021 vo veci T-752/16, NLMK/Komisia
      (Vec C-748/21 P)
      (2022/C 73/22)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Novolipetsk Steel PAO (v zastúpení: M. Krestiyanova a N. Tuominen, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia and Eurofer, European Steel Association, ASBL

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  rozhodol s konečnou platnosťou vo veci samej, ak to stav konania dovoľuje,

                  —

                  subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania pred Súdnym dvorom, ako aj trovy konania pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza tieto odvolacie dôvody:

                  —

                  Po prvé Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nesprávne vyložil článok 18 ods. 1 (1) základného nariadenia a dopustil sa vecne nesprávnych skutkových zistení. Všeobecný súd vychádzal bez akéhokoľvek vysvetlenia z predpokladu, že dotknutý výrobok bol polotovar. Táto skutočnosť je však medzi účastníkmi konania sporná. Na účely skončenia preskúmania tejto spornej skutočnosti, ako ani na posúdenie významu na uplatnenie uvedeného článku 18 ods. 1, Všeobecný súd však neprihliadol na to, že ak sa nerozhodlo o tejto skutočnosti spornej medzi účastníkmi konania, nie je možné vyvodiť nijaký záver o správnosti či nesprávnosti uplatnenia článku 18 ods. 1 Komisiou v rámci tohto konania.

                  —

                  Po druhé Všeobecný súd sa dopustil zjavne nesprávneho posúdenia pri výklade článku 9 ods. 4 základného nariadenia a neodpovedal na hlavné tvrdenia alebo neposkytol dostatočné odôvodnenie. Komisia, ktorú v tomto zmysle ochránil Všeobecný súd, značne prekročila hranice obdobia prešetrovania tým, že si zvolila rok 2008 za „posledný reprezentatívny rok“, ktorý nebol ovplyvnený finančnou krízou. V tejto súvislosti odvolateľka tvrdí, že konštatovanie spôsobenej ujmy napadnutým rozsudkom je nesprávne, keďže nie je výsledkom vyváženia tak pozitívnych, ako aj negatívnych faktorov. V tejto súvislosti odvolateľa tvrdí, že zníženie výrobných nákladov výrobného odvetvia Únie by malo okrem iných faktorov byť spojené aj so situáciou výrobného odvetvia Únie v dôsledku svetovej finančnej krízy v roku 2012. Všeobecný súd však odmietol čo i len preskúmať, či finančná kríza mala vplyv aj na mechanizmus vzniku ujmy.

                  —

                  Po tretie Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nesprávne vyložil článok 2 ods. 9 základného nariadenia a neodpovedal na všetky tvrdenia, z ktorých niektoré sám Všeobecný súd uplatnil. Všeobecný súd napriek svojej vlastnej judikatúre protiprávne rozhodol, že úpravy stanovené v článku 2 ods. 9 možno analogicky použiť aj na výpočet rozpätia ujmy. Úprava predajných, správnych a administratívnych nákladov a zisku na vývoznú cenu CIF odvolateľky na účely rozpätia ujmy je nevhodná, nedôvodná a predstavuje zjavne nesprávne posúdenie, keďže jedinou relevantnou vývoznou cenou je skutočná vývozná trhová cena (CIF) pri vstupe na trh Únie, a cena na voľný trh, ktorá konkuruje výrobnému odvetviu Únie. Tvrdenie odvolateľky podporuje aj rozsudok Všeobecného súdu (T-383/17), Hansol Paper/Komisia (2) (body 196 až 204).

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, 2009, s. 51).

         (2)  Rozsudok Všeobecného súdu z 2. apríla 2020 (vec T-383/17, Hansol Paper/Komisia, EU:T:2020:139).


title: Vec C-755/21 P: Odvolanie podané dňa 8. decembra 2021: Marián Kočner proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 29. septembra 2021 vo veci T-528/20, Kočner v Europol

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/18

      Odvolanie podané dňa 8. decembra 2021: Marián Kočner proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 29. septembra 2021 vo veci T-528/20, Kočner v Europol
      (Vec C-755/21 P)
      (2022/C 73/23)
      Jazyk konania: slovenčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Marián Kočner (v zastúpení: M. Mandzák, M. Para, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Agentúra Európskej únie pre spoluprácu v oblasti presadzovania práva, Španielské kráľovstvo

         Návrhy odvolateľa

                  —

                  Zrušiť napadnutý rozsudok v celom rozsahu.

                  —

                  Vec vrátiť na konanie pred Všeobecným súdom.

                  —

                  Uložiť povinnosť Všeobecnému súdu rozhodnúť o náhrade trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľ poukazuje na dve škodné udalosti. Odvolanie je formulované celkovo do šiestich odvolacích dôvodov. Všeobecný súd vec nesprávne právne posúdil a nesprávne aplikoval hmotné právo najmä čo sa týka spoločnej a nerozdielnej zodpovednosti žalovaného a členského štátu za škodu, nesprávne interpretoval vnútroštátne právo, nesprávne stanovil nedostatok príčinnej súvislosti medzi konaním žalovaného a škodnou udalosťou a napadnutý rozsudok odôvodnil nedostatočne a skreslil dôkazy.


title: Vec C-763/21 P: Odvolanie podané 10. decembra 2021: TUIfly GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 29. septembra 2021 vo veci T-447/18, TUIfly GmbH/Európska komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/18

      Odvolanie podané 10. decembra 2021: TUIfly GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 29. septembra 2021 vo veci T-447/18, TUIfly GmbH/Európska komisia
      (Vec C-763/21 P)
      (2022/C 73/24)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: TUIfly GmbH (v zastúpení: L. Giesberts a D. J. Westarp, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor,

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 29. septembra 2021 vo veci T-447/18 v celom rozsahu a články 7 a 8, ako aj články 9, 10 a 11 rozsahu, v akom sa vzťahujú na články 7 a 8, rozhodnutia odporkyne v odvolacom konaní (EÚ) 2018/628 z 11. novembra 2016 o štátnej pomoci SA.24221(2011/C) (ex 2011/NN), ktorú poskytlo Rakúsko letisku Klagenfurt, spoločnosti Ryanair a iným leteckým spoločnostiam využívajúcim toto letisko (Ú. v. EÚ L 107, 2018, s. 1),

                  —

                  uložil odporkyni v odvolacom konaní povinnosť nahradiť trovy konania na oboch stupňoch.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľka dva odvolacie dôvody.
      Po prvé Všeobecný súd v napadnutom rozsudku nesprávne vyložil článok 107 ods. 1 ZFEÚ a porušil tým právo Únie. V rámci článku 107 ods. 1 ZFEÚ Všeobecný súd pri uplatnení zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve prekročil hranice prípustného výkladu práva Únie.
      Na jednej strane Všeobecný súd, v súlade s Komisiou, neoprávnene vychádzal z poskytnutia výhody odvolateľke. Všeobecný súd sa v tejto súvislosti pri uplatnení zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve dopustil z právneho hľadiska niekoľkých neprípustných odôvodnení. Všeobecný súd najprv vyložil článok 107 ods. 1 ZFEÚ nie striktne objektívne, ale subjektívne. Všeobecný súd pritom (v súlade s Komisiou) vychádzal z toho, že členský štát pred uzavretím dohôd nevypracoval žiadne obchodné plány. To však v tom čase nezodpovedalo judikatúre a správnej praxi, takže Všeobecný súd porušil zásadu ochrany legitímnej dôvery resp. zákazu retroaktivity.
      Všeobecný súd ďalej oprel svoju analýzu ziskovosti len na krátkodobých úvahách o ziskovosti, hoci to je podľa judikatúry európskych súdov z vecného hľadiska nesprávne a v rozhodnom čase to nezodpovedalo správne praxi. Všeobecný súd pritom uplatnil s neprípustnou retroaktivitou usmernenia Komisie v oblasti letectva, ktoré boli prijaté až po uzavretí marketingových dohôd. Samotné uplatnenie sa navyše uskutočnilo nesprávne. Všeobecný súd tiež odôvodnil svoje zistenia údajnými osobitosťami v sektore nízkonákladových leteckých spoločností, ktoré k rozhodnému dátumu neexistovali.
      Odvolateľka tvrdí, že pri náležitom zohľadnení dlhodobých úvah resp. bez uvedených porušení bolo by potrebné poprieť existenciu pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
      Odvolateľka po druhé vytýka Všeobecnému súdu, že, pokiaľ ide o možné odôvodnenie pomoci, nesprávne uplatnil článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ a dopustil sa evidentných protirečení.
      Po prvé kritérium preskúmania zvolené Všeobecným súdom (výlučné zameranie sa na ziskovosť jednotlivých letových spojov prevádzkovaných odvolateľkou) bolo vecne nesprávne, pretože nezohľadňovalo rozlišovanie medzi skutkovým stavom a odôvodnením, ktoré je v zmysle systematiky zákona povinné. Okrem toho kritérium (najmä pokiaľ ide o marketingovú dohodu z roku 2003) v žiadnom prípade nezodpovedalo relevantnej správnej praxi alebo judikatúre v rozhodnom čase. Navyše Všeobecný súd, na rozdiel od pomoci poskytnutej letisku, pokiaľ ide o odvolateľku, protiprávne nezohľadnil dopravné potreby regiónu Korutánsko. Vzhľadom na podobnosť resp. rovnaké záujmy pomoci poskytnutej letisku a odvolateľke to predstavuje rozpor v odôvodnení, ktorý nemožno vyriešiť. Všeobecný súd porušil základné hodnoty článku 107 ods. 3 ZFEÚ a tým porušil toto ustanovenie.
      Odvolateľka tvrdí, že pri prípustnom uplatnení článku 107 ods. 3 ZFEÚ by bolo potrebné vychádzať z odôvodnenia pomoci.


title: Vec C-780/21 P: Odvolanie podané 15. decembra 2021: Oriol Junqueras i Vies proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) z 5. októbra 2021 vo veci T-613/20, Junqueras i Vies/Parlament

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/20

      Odvolanie podané 15. decembra 2021: Oriol Junqueras i Vies proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) z 5. októbra 2021 vo veci T-613/20, Junqueras i Vies/Parlament
      (Vec C-780/21 P)
      (2022/C 73/25)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Oriol Junqueras i Vies (v zastúpení: M. Marsal i Ferret, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európsky parlament

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor Európskej únie:

                  —

                  zrušil uznesenie šiestej komory Všeobecného súdu Európskej únie z 5. októbra 2021 vo veci T-613/20,

                  —

                  konštatoval, že žaloba podaná týmto účastníkom konania je v celom rozsahu prípustná,

                  —

                  nariadil vrátenie veci Všeobecnému súdu, aby šiesta komora Všeobecného súdu po konštatovaní prípustnosti žaloby pokračovala v jej skúmaní,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania o námietke neprípustnosti a toho odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľ uvádza päť odvolacích dôvodov s ich právnym odôvodnením.

                  1.

                  Uznesenie porušuje požiadavky práva na účinný prostriedok nápravy (článok 47 Charty základných práv Európskej únie a články 6 a 13 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd) tým, že rozhodnutím o neprípustnosti (a rozhodnutiami o nespojení vecí e neprerušení konania) zbavuje akéhokoľvek užitočného účinku rozsudok, ktorý vydá Súdny dvor vo veci C-115/21 P a rozsudok, ktorý môže vydať Všeobecný súd vo veci T-24/20 (1), pokiaľ bude vec znovu prejednávať. Je to z dôvodu, že Všeobecný súd vykladá nesprávne právne účinky súdneho rozhodnutia, ktoré môže byť prijaté vo veciach T-24/20 a C-115/21 P. Všeobecný súd sa domnieva, že na obnovenie mandátu pána Junquerasa by bolo nevyhnutné nové rozhodnutie vnútroštátnych orgánov Španielskeho kráľovstva, kým dôsledkom súdnych rozhodnutí v prospech našich návrhov by bolo zachovanie mandátu pána Junquerasa.

                  2.

                  Všeobecný súd v napadnutom uznesení nesprávne vykladá požiadavky stanovené judikatúrou na to, aby bolo možné konštatovať existenciu bezprostredného dotknutia napadnutým aktom, takže dospieva ku nesprávnemu záveru, že žalobca nemá aktívnu legitimáciu podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ. Uznesenie zbavuje užitočného účinku súdne rozhodnutia, ktoré môžu byť vydané vo veciach C-115/21 P a T-24/20 a neuznáva, že keby nebol akt prijatý, zostal by mandát pána Junquerasa neobsadený a nič by nebránilo tomu, aby ho znovu získal a jeho práva boli obnovené.

                  3.

                  Uznesenie porušuje právo na rovnosť (článok 20 Charty) a na účinný prostriedok nápravy (článok 47 Charty). Všeobecný súd sa nesprávne domnieva, že porušenie uvedených práv sa prejavuje len pri prejednávaní merita veci, ale pokiaľ by sa s pánom Junquerasom zaobchádzalo ako s poslancom Európskeho parlamentu, ktorý je adresátom napadnutého aktu (priame uplatnenie účinkov rozsudku Súdneho dvora z 19. decembra 2019 vo veci C-502/19 (2) a rozhodnutia Európskeho parlamentu v rozpore s tým, čo bolo oznámené Španielskym kráľovstvom), nedošlo by k vydaniu tohto napadnutého aktu, keďže by pánovi Junquerasovi jeho mandát zostal. Porušenie práva na rovnosť a na účinný prostriedok nápravy preukazuje bezprostredné dotknutie pána Junquerasa, ktoré mu dáva aktívnu legitimáciu podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.

                  4.

                  Uznesenie vykladá nesprávne účinky Charty. Uznesenie nezohľadňuje, že bezprostredné dotknutie práv vyplývajúcich z Charty napadnutým aktom je zdrojom aktívnej legitimácie podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ a neuznáva, že v prejednávanej veci nie sú právomoci súdneho preskúmania práva Únie dotknuté, keďže od pána Junquerasa nemožno požadovať, aby napadol na vnútroštátnej úrovni akt, ktorým sa konštatuje uvoľnenie mandátu, o ktorého obnovenie sa usiluje, takže uznesenie je z právneho hľadiska nesprávne.

                  5.

                  Uznesenie uplatňuje nesprávne zásady účinnosti a prednosti práva Únie. Obsahuje nesprávne právne posúdenie tým, že sa v ňom nekonštatuje, že napadnutý akt je rozhodnutie, ktorého cieľom je neumožniť užitočný účinok rozsudku Súdneho dvora z 19. decembra 2019 vo veci C-502/19, čo porušuje tiež právo na účinný prostriedok nápravy podľa článku 47 Charty v zmysle práva na riadny výkon rozsudkov, a pán Junqueras má teda aktívnu legitimáciu podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.

         (1)  Uznesenie z 15. decembra 2020, Junqueras i Vies/Parlament (T-24/20, EU:T:2020:601).

         (2)  Rozsudok z 19. decembra 2019, Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115).


title: Vec C-790/21 P: Odvolanie podané 16. decembra 2021: Covestro Deutschland AG proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-745/18, Covestro Deutschland AG/Európska komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/21

      Odvolanie podané 16. decembra 2021: Covestro Deutschland AG proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-745/18, Covestro Deutschland AG/Európska komisia
      (Vec C-790/21 P)
      (2022/C 73/26)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Covestro Deutschland AG (v zastúpení: T. Hartmann, M. Kachel, D. Fouquet, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Spolková republika Nemecko

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  1.

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie vydaný 6. októbra 2021 vo veci T-745/18 a rozhodnutie Európskej komisie SA.34045 (2013/C) (ex 2013/NN) z 28. mája 2018, C(2018) 3166 za roky 2012 a 2013,

                  2.

                  podporne zrušil napadnutý rozsudok a sporné rozhodnutie vo vzťahu k odvolateľke,

                  3.

                  podporne k prvému bodu návrhov zrušil napadnutý rozsudok a vrátil vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie o tom, či treba sporné rozhodnutie zrušiť,

                  4.

                  podporne k druhému bodu návrhov zrušil napadnutý rozsudok a vrátil vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie o tom, či treba sporné rozhodnutie zrušiť vo vzťahu k odvolateľke,

                  5.

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľka štyri odvolacie dôvody.

         Prvý a druhý odvolací dôvod: porušenie práva byť vypočutý a povinnosti odôvodnenia

      V rámci svojich prvých dvoch odvolacích dôvodov odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd porušil procesné ustanovenia práva Únie, a síce právo od odvolateľky byť vypočutá, ako aj svoju povinnosť odôvodniť rozsudok. Na základe týchto porušení dospel Všeobecný súd k nesprávnemu záveru o existencii štátnej pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
      Prvá časť týchto dvoch odvolacích dôvodov je založená na tom, že Všeobecný súd v rámci preskúmania štátnej kontroly nezohľadnil argumentáciu odvolateľky o určení výšky prirážky podľa § 19 ods. 2 Stromnetzentgeltverordnung (nemecký predpis o sieťových poplatkoch, ďalej len „StromNEV“) (bod 8 napadnutého rozsudku).
      Druhá časť týchto dvoch odvolacích dôvodov je založená na tom, že Všeobecný súd nezohľadnil argumentáciu odvolateľky o určení výšky prirážky podľa § 19 ods. 2 StromNEV (body 12, 94, 103, 129, 135 a 146 napadnutého rozsudku).
      Tretia časť týchto dvoch odvolacích dôvodov je založená na tom, že Všeobecný súd nezohľadnil argumentáciu odvolateľky o nepreplatení všetkých strát príjmov a nákladov plynúcich z poskytovania oslobodenia od sieťových poplatkov (body 130 a 143 napadnutého rozsudku).
      Štvrtá časť týchto dvoch odvolacích dôvodov vychádza z toho, že Všeobecný súd v rámci preskúmania štátnej povahy prostriedkov nezohľadnil argumentáciu odvolateľky o neplatnosti rozhodnutia Bundesnetzagentur z roku 2011 (body 107 a 125 napadnutého rozsudku).

         Tretí odvolací dôvod: porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ

      V rámci svojho tretieho odvolacieho dôvodu odvolateľka navyše tvrdí, že Všeobecný súd porušil hmotnoprávne ustanovenie práva Únie, keď vychádzal z toho, že prirážka podľa § 19 ods. 2 StromNEV je štátnou pomocou v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ (body 78 až 145 napadnutého rozsudku).
      Po prvé odvolateľka v tejto súvislosti tvrdí, že Všeobecný súd v rámci svojho preskúmania použil nesprávne právne kritériá štátnej pomoci, keďže vychádzal z toho, že sporná prirážka predstavuje výhodu. Všeobecný súd nesprávne dospel k záveru o výhode a nezohľadnil absenciu selektívnosti, ktorá vyplýva z podstaty veci a zo systematiky StromNEV.
      Po druhé odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne vychádzal z toho, že prirážka podľa § 19 ods. 2 StromNEV je štátnou pomocou poskytnutou zo štátnych prostriedkov. V tejto súvislosti Všeobecný súd pri posudzovaní štátnej povahy prostriedku pochybil už na začiatku a nesprávne vychádzal z toho, že existuje povinný poplatok naznačujúci štátnu povahu prostriedkov.
      Po tretie odvolateľka tiež tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru o existencii štátnej kontroly nad prostriedkami pochádzajúcimi z prirážky podľa § 19 ods. 2 StromNEV.

         Štvrtý odvolací dôvod: porušenie zákazu diskriminácie

      Štvrtý odvolací dôvod napokon vychádza z porušenia zákazu diskriminácie spočívajúceho po prvé v tom, že Všeobecný súd nezohľadnil protiprávne rozdielne zaobchádzanie vyplývajúce z vrátenia pomoci uloženého sporným rozhodnutím v porovnaní s prechodným pravidlom podľa § 32 ods. 7 StromNEV z roku 2013, po druhé v tom, že Všeobecný súd zavádza protiprávne rozlišovanie medzi odberateľmi základného zaťaženia, a po tretie v tom, že Všeobecný súd neoprávnene zaobchádza rovnako s nešpičkovými odberateľmi a s odberateľmi základného zaťaženia (body 192 až 210 napadnutého rozsudku).


title: Vec C-791/21 P: Odvolanie podané 16. decembra 2021: Bundesrepublik Deutschland proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-745/18, Covestro Deutschland AG/Európska komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/22

      Odvolanie podané 16. decembra 2021: Bundesrepublik Deutschland proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-745/18, Covestro Deutschland AG/Európska komisia
      (Vec C-791/21 P)
      (2022/C 73/27)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Bundesrepublik Deutschland (v zastúpení: J. Möller a R. Kanitz, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Covestro Deutschland AG, Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie zo 6. októbra 2021 vo veci T-745/18 v rozsahu, v akom zamieta žalobu ako neopodstatnenú,

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 28. mája 2018 o štátnej pomoci SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) poskytnutej Nemeckom pre odberateľov základného zaťaženia podľa § 19 StromNEV, C(2018) 3166 final za roky 2012 a 2013 v súlade s článkom 61 prvým pododsekom Štatútu Súdneho dvora,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania na Všeobecnom súde a na Súdnom dvore.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka uplatňuje jediný odvolací dôvod založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď vychádzal z toho, že režim zavedený § 19 ods. 2 Stromnetzentgeltverordnung (nemecký predpis o sieťových poplatkoch, ďalej len „StromNEV“) je štátnou pomocou v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
      Po prvé Všeobecný súd pri posudzovaní štátnej povahy sieťových poplatkov nesprávne právne posúdil, že existencia povinného zaťaženia konečných odberateľov alebo zákazníkov a štátna kontrola nad prostriedkami alebo nad správcami týchto prostriedkov boli dvoma prvkami, ktoré „tvoria alternatívu“.
      Po druhé Všeobecný súd pri posudzovaní existencie „povinného zaťaženia konečných odberateľov alebo zákazníkov“ nesprávne právne posúdil, že vzťah medzi dodávateľom elektrickej energie a konečným odberateľom elektrickej energie je irelevantný. Navyše Všeobecný súd nesprávne zohľadnil povinnosť spočívajúcu vo výbere poplatku, a nie zákonnú povinnosť úhrady sieťových poplatkov.
      Po tretie Všeobecný súd pri posudzovaní existencie štátnej kontroly alebo dispozičnej právomoci štátu nesprávne právne posúdil, že výlučné určenie vybraných sieťových poplatkov nevylučuje, aby štát mohol týmito prostriedkami disponovať.


title: Vec C-792/21 P: Odvolanie podané 16. decembra 2021: AZ proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-196/19, AZ/Komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/23

      Odvolanie podané 16. decembra 2021: AZ proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-196/19, AZ/Komisia
      (Vec C-792/21 P)
      (2022/C 73/28)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: AZ (v zastúpení: T. Hartmann, D. Fouquet, M. Kachel, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Bundesrepublik Deutschland

         Návrhy odvolateľky

                  1.

                              a)

                              zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie zo 6. októbra 2021 vo veci T-196/19 a zrušiť rozhodnutie Európskej komisie SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) z 28. mája 2018 oznámené pod č. C(2018) 3166 pre roky 2012 a 2013,

                              b)

                              subsidiárne k písm. a) zrušiť napadnutý rozsudok a zrušiť predmetné rozhodnutie voči odvolateľke,

                  2.

                  subsidiárne k bodu 1.,

                              a)

                              zrušiť napadnutý rozsudok a zrušiť predmetné rozhodnutie v rozsahu, v akom od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 7 000 hodín používania prikazuje vymáhať vyše 20 %, od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 7 500 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 15 % a od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 8 000 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 10 % zverejnených sieťových poplatkov a v zostávajúcej časti vrátiť vec Všeobecnému súdu na opätovné rozhodovanie o prvostupňovom návrhu 1 a) na zrušenie predmetného rozhodnutia v zvyšnej časti,

                              b)

                              subsidiárne k písm. a) zrušiť napadnutý rozsudok a zrušiť predmetné rozhodnutie voči odvolateľke v rozsahu, v akom od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 7 000 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 20 % zverejnených sieťových poplatkov a v zostávajúcej časti vrátiť vec Všeobecnému súdu na opätovné rozhodovanie o prvostupňovom návrhu 1 b) na zrušenie predmetného rozhodnutia celkovo [alebo „v zvyšnej časti“] voči odvolateľke,

                  3.

                  subsidiárne k bodu 2.,

                              a)

                              zrušiť napadnutý rozsudok a vec vrátiť Všeobecnému súdu na opätovné rozhodovanie o prvostupňovom návrhu 1 a) na zrušenie predmetného rozhodnutia,

                              b)

                              subsidiárne k písm. a) zrušiť napadnutý rozsudok a vec vrátiť Všeobecnému súdu na opätovné rozhodovanie o prvostupňovom návrhu 1 b) na zrušenie predmetného rozhodnutia voči odvolateľke,

                  4.

                  subsidiárne k bodu 3.,

                              a)

                              zrušiť napadnutý rozsudok a zrušiť predmetné rozhodnutie v rozsahu, v akom od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 7 000 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 20 %, od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 7 500 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 15 % a od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 8 000 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 10 % zverejnených sieťových poplatkov,

                              b)

                              subsidiárne k písm. a) zrušiť napadnutý rozsudok a zrušiť predmetné rozhodnutie voči odvolateľke v rozsahu, v akom od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 7 000 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 20 % zverejnených sieťových poplatkov,

                  5.

                  subsidiárne k bodu 4.,

                              a)

                              zrušiť napadnutý rozsudok a vec vrátiť Všeobecnému súdu na opätovné rozhodovanie o prvostupňovom návrhu 2 a) na zrušenie predmetného rozhodnutia v rozsahu, v akom od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 7 000 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 20 %, od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 7 500 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 15 % a pre odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 8 000 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 10 % zverejnených sieťových poplatkov,

                              b)

                              subsidiárne k písm. a) zrušiť napadnutý rozsudok a vec vrátiť Všeobecnému súdu na opätovné rozhodovanie o prvostupňovom návrhu 2 b) na zrušenie predmetného rozhodnutia voči odvolateľke v rozsahu, v akom od odberateľov základného zaťaženia s ročnou spotrebou elektriny minimálne 7 000 hodín používania vyžaduje vymáhať vyše 20 % zverejnených sieťových poplatkov,

                  6.

                  zaviazať Komisiu na náhradu trov konania, vrátane trov právneho zastupovania a cestovných výdavkov.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobkyňa opiera svoje odvolanie o štyri odvolacie dôvody.

         Prvý a druhý odvolací dôvod: Porušenie práva byť vypočutý a porušenie povinnosti odôvodnenia

      V rámci prvých dvoch odvolacích dôvodov odvolateľka poukazuje na to, že Všeobecný súd porušil procesné normy práva Únie, konkrétne právo odvolateľky byť vypočutá ako aj povinnosť odôvodnenia rozsudku. V dôsledku týchto porušení Všeobecný súd dospel z právneho hľadiska k nesprávnemu záveru o nedovolanej štátnej pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
      V prvej časti obidvoch odvolacích dôvodov odvolateľka vytýka, že Všeobecný súd nezohľadnil jej vyjadrenie týkajúce sa chybného referenčného rámca ako základu pre skúmanie selektívnej výhody (body 8, 117 a 127 napadnutého rozsudku).
      V druhej časti týchto obidvoch odvolacích dôvodoch odvolateľka poukazuje na to, že Všeobecný súd nezohľadnil jej vyjadrenie týkajúce sa zisťovania výšky poplatku podľa paragrafu 19 ods. 2 nemeckého Stromnetzentgeltverordnung (nariadenie o sieťových poplatkoch pre elektrické sústavy, StromNEV) (body 12, 68, 100 a 101 napadnutého rozsudku).
      V tretej časti týchto obidvoch odvolacích dôvodov odvolateľka vytýka, že Všeobecný súd nezohľadnil jej vyjadrenie týkajúce sa nenahradenia celého ušlého zisku a všetkých nákladov vyplývajúcich z oslobodenia od sieťových poplatkov pri skúmaní štátnej povahy prostriedkov (body 95 a 96 napadnutého rozsudku).
      V štvrtej časti týchto obidvoch odvolacích dôvodov odvolateľka vytýka, že Všeobecný súd nezohľadnil jej vyjadrenie týkajúce sa neplatnosti rozhodnutia Bundesnetzagentur (spolková agentúra) z roku 2011 pri skúmaní štátnej povahy prostriedkov (bod 76 napadnutého rozsudku).

         Tretí odvolací dôvod: Porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ

      V rámci svojho tretieho odvolacieho dôvodu odvolateľka poukazuje ďalej na to, že Všeobecný súd porušil hmotnoprávne ustanovenia práva Únie tým, že poplatok podľa paragrafu 19 ods. 2 StromNEV považoval za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
      Po prvé tu odvolateľka vytýka, že Všeobecný súd stanovil pre svoje skúmanie právne nesprávne kritériá pre poplatky v oblasti práva štátnej pomoci a pre štátnu kontrolu (body 77, 83, 86 a 101 napadnutého rozsudku).
      Po druhé odvolateľka vytýka, že Všeobecný súd, ktorý sa opieral o skreslené vymedzenie vnútroštátneho práva, nesprávne kvalifikoval poplatok podľa paragrafu 19 ods. 2 StromNEV ako poplatok v oblasti práva štátnej pomoci, hoci neexistovala povinnosť výberu prevádzkovateľov sietí ani platobná povinnosť používateľov sietí alebo konečných odberateľov elektriny a prevádzkovateľom sietí neboli nahradené všetky výdavky a všetok ušlý zisk (body 68 a 75 až 115 napadnutého rozsudku).
      Po tretie odvolateľka vytýka, že Všeobecný súd, ktorý sa opieral o skreslené vymedzenie vnútroštátneho práva, nesprávne predpokladal existenciu štátnej kontroly voči poplatku podľa paragrafu 19 ods. 2 StromNEV, lebo existovala povinnosť výberu a celkové krytie výdavkov a predpokladal že Bundesagentur stanovila výšku poplatku (body 100 až 112 napadnutého rozsudku).
      Po piate odvolateľka vytýka, že Všeobecný súd, ktorý sa opieral o skreslené vymedzenie vnútroštátneho práva, vymedzil neúplný a chybný referenčný rámec (body 8 a 128 až 131 napadnutého rozsudku).

         Štvrtý odvolací dôvod: Porušenie zásady rovného zaobchádzania

      Napokon odvolateľka v rámci svojho štvrtého odvolacieho dôvodu vytýka porušenie zásady rovnosti zaobchádzania, ktoré spočívalo údajne v tom, že Všeobecný súd nezohľadnil protiprávne nerovné zaobchádzanie v dôsledku nariadeného vymáhania pomoci v spornom rozhodnutí Komisie vo vzťahu k prechodnému pravidlu podľa paragrafu 32 ods. 7 StromNEV 2013, a následne odmietol uznať porušenie všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania v práve Únie (bod 141 napadnutého rozsudku).


title: Vec C-793/21 P: Odvolanie podané 16. decembra 2021: Spolková republika Nemecko proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-196/19, AZ/Európska komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/26

      Odvolanie podané 16. decembra 2021: Spolková republika Nemecko proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-196/19, AZ/Európska komisia
      (Vec C-793/21 P)
      (2022/C 73/29)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: J. Möller a R. Kanitz, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: AZ, Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie zo 6. októbra 2021 vo veci T-196/19 v rozsahu, v akom zamieta žalobu ako nedôvodnú,

                  —

                  zrušiť rozhodnutie Komisie (EÚ) 2019/56 z 28. mája 2018 o schéme pomoci SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) uplatnenej Nemeckom pre odberateľov základného zaťaženia podľa paragrafu 19 predpisu StromNEV, C(2018) 3166 final, pre roky 2012 a 2013 podľa článku 61 ods. 1 Štatútu Súdneho dvora,

                  —

                  zaviazať Komisiu na náhradu trov vzniknutých v konaní pred Všeobecným súdom a pred Súdnym dvorom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka uvádza jediný odvolací dôvod, ktorým vytýka porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Všeobecný súd podľa nej právne pochybil, keď vychádzal z toho, že právna úprava paragrafu 19 ods. 2 nemeckého Stromnetzentgeltverordnung (nariadenie o odplatách za elektrické siete, StromNEV) predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
      Po prvé uvádza, že Všeobecný súd v súvislosti pri posúdení štátneho charakteru odplát za siete právne pochybil, keď konštatoval, že povinné zaťaženie odberateľov alebo konečných odberateľov a štátna kontrola nad finančnými prostriedkami alebo správcami týchto prostriedkov vykazujú dva znaky, ktoré sú „časťami jednej alternatívy“.
      Po druhé uvádza, že Všeobecný súd pri posúdení, či existuje „povinné zaťaženie odberateľov alebo konečných odberateľov“ nesprávne vychádzal z toho, že nie je relevantný vzťah medzi dodávateľom elektriny a konečným odberateľom elektriny. Okrem toho sa Všeobecný súd z právneho hľadiska nesprávne opieral o povinnosť výberu odplát za siete, ktorá nie je zákonom odôvodnená.
      Po tretie uvádza, že Všeobecný súd právne pochybil, keď pri posúdení, či existuje kontrola štátu alebo dispozičná právomoc, nesprávne predpokladal, že účelové viazanie vyberaných odplát za siete nevylučuje, že štát môže týmito finančnými prostriedkami disponovať.


title: Vec C-794/21 P: Odvolanie podané 16. decembra 2021: Spolková republika Nemecko proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 v spojených veciach T-233/19 a T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG a Infineon Technologies AG/Európska komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/26

      Odvolanie podané 16. decembra 2021: Spolková republika Nemecko proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 v spojených veciach T-233/19 a T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG a Infineon Technologies AG/Európska komisia
      (Vec C-794/21 P)
      (2022/C 73/30)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: J. Möller a R. Kanitz, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG, Infineon Technologies AG, Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie zo 6. októbra 2021 v spojených veciach T-233/18 a T-234/19 v rozsahu, v akom sa v ňom žaloba ako neopodstatnená,

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 28. mája 2018 o štátnej pomoci SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedenej Nemeckom pre spotrebiteľov v pásme základného zaťaženia podľa § 19 StromNEV, C(2018) 3166 final za roky 2012 a 2013, v súlade s článkom 61 prvom pododseku Štatútu Súdneho dvora,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania vynaložené v konaniach pred Všeobecným súdom a pred Súdnym dvorom

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka uvádza jeden odvolací dôvod, ktorý vychádza z porušenia článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď usudzoval, že režim zavedený § 19 ods. 2 Stromnetzentgeltverordnung (spolkové nariadenie o sieťových poplatkoch, ďalej jen „StromNEV“) je štátnou pomocou v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
      Po prvé, Všeobecný súd pri posudzovaní štátnej povahy sieťových poplatkov nesprávne usudzoval, že existencia povinného zaťaženia spotrebiteľov alebo konečných zákazníkov a štátna kontrola nad finančnými prostriedkami alebo správcami týchto prostriedkov predstavovali dva prvky, ktoré „tvoria alternatívu“.
      Po druhé, Všeobecný súd pri posudzovaní existencie „povinného zaťaženia spotrebiteľov alebo konečných zákazníkov“ nesprávne usudzoval, že vzťah medzi dodávateľom elektriny a konečnými spotrebiteľmi elektriny je irelevantný. Navyše Všeobecný súd nesprávne zohľadnil povinnosť spočívajúcu vo výbere príplatku, a nie zákonnú povinnosť úhrady sieťových poplatkov.
      Po tretie, Všeobecný súd pri posudzovaní existencie štátnej pomoci alebo dispozičnej právomoci štátu nesprávne usudzoval, že výlučné určenie vybraných sieťových poplatkov nevylučuje, aby štát mohol týmito prostriedkami disponovať.


title: Vec C-795/21 P: Odvolanie podané 16. decembra 2021: WEPA Hygieneprodukte GmbH a WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, posledná uvedená predtým Wepa Leuna GmbH a Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH a i./Európska komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/27

      Odvolanie podané 16. decembra 2021: WEPA Hygieneprodukte GmbH a WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, posledná uvedená predtým Wepa Leuna GmbH a Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH a i./Európska komisia
      (Vec C-795/21 P)
      (2022/C 73/31)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: WEPA Hygieneprodukte GmbH, WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, posledná uvedená predtým Wepa Leuna GmbH a Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH (v zastúpení: H. Janssen, A. Vallone, Rechtsanwälte, D. Salm, Rechtsanwältin)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Spolková republika Nemecko

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor

                  1.

                  v celom rozsahu zrušil rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-238/19;

                  2.

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 28. mája 2018 o schéme pomoci SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) uplatnenej Nemeckom pre odberateľov základného zaťaženia podľa paragrafu 19 predpisu StromNEV;

                  3.

                  subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu;

                  4.

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania vynaložené v konaní na oboch stupňoch.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľky vo svojom prvom odvolacom dôvode uvádzajú, že Všeobecný súd skreslil skutočnosti a nesprávne zohľadnil obsah a rozsah vnútroštátneho práva tým, že vo svojom rozhodnutí vychádzal z toho, že, po prvé, Bundesnetzagentur záväzne stanovuje výšku doplatku podľa paragrafu 19 ods. 2 nemeckého predpisu o sieťových poplatkoch pre elektrické sústavy (StromNEV), že po druhé, Bundesnetzagentur v tejto súvislosti predložila veľmi podrobné údaje, a po tretie, že straty príjmov prevádzkovateľov sústav boli v celom rozsahu kompenzované uvedeným doplatkom. Neexistovali teda žiadne skutočnosti, ktoré by mohli preukázať štátnu kontrolu financií vyberaných doplatkom a ktoré by Všeobecnú súd mohol považovať za relevantné pre rozhodnutie.
      Odvolateľky vo svojom druhom odvolacom dôvode uvádzajú, že Všeobecný súd nesprávne zohľadnil požiadavky na existenciu pomoci poskytnutej zo štátnych prostriedkov v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Všeobecný súd sa, po prvé, nesprávne domnieval, že v prípade doplatku podľa paragrafu 19 ods. 2 StromNEV išlo o poplatok, „povinnú platbu“ alebo „parafiškálny poplatok“ (prvá časť druhého odvolacieho dôvodu). Všeobecný súd sa, po druhé, nesprávne domnieval, že oslobodenie odberateľov základného zaťaženia podľa paragrafu 19 ods. 2 druhej vety StromNEV a doplatok podľa paragrafu 19 ods. 2 StromNEV je pomocou poskytnutou zo štátnych prostriedkov (druhá časť druhého odvolacieho dôvodu). Ak však doplatok nie je poplatkom – čo tak je – , nie je naplnená skutková podstata článku 107 ods. 1 ZFEÚ ani podľa názoru Všeobecného súdu. Aj v prípade, že by išlo o poplatok, nebola by naplnená skutková podstata článku 107 ods. 1 ZFEÚ z dôvodu, že doplatok nie je štátnou pomocou alebo pomocou poskytnutou zo štátnych prostriedkov.


title: Vec C-796/21 P: Odvolanie podané 16. decembra 2021: Bundesrepublik Deutschland proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH a i./Európska komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/28

      Odvolanie podané 16. decembra 2021: Bundesrepublik Deutschland proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH a i./Európska komisia
      (Vec C-796/21 P)
      (2022/C 73/32)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: J. Möller a R. Kanitz, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: WEPA Hygieneprodukte GmbH, WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, posledná uvedená predtým Wepa Leuna GmbH a Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH, ako aj Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-238/19 v rozsahu, v akom sa žaloba zamieta ako nedôvodná,

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 28. mája 2018 o schéme pomoci SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) uplatnenej Nemeckom pre odberateľov základného zaťaženia podľa paragrafu 19 predpisu StromNEV za roky 2012 a 2013 podľa článku 61 ods. 1 Štatútu Súdneho dvora,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania vynaložené v konaní pred Všeobecným súdom a pred Súdnym dvorom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka uvádza jediný odvolací dôvod, ktorým namieta porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Všeobecný súd právne nesprávne konštatoval, že v prípade ustanovenia paragrafu 19 ods. 2 nemeckého predpisu o sieťových poplatkoch pre elektrické sústavy (StromNEV) ide o štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
      Všeobecný súd po prvé v súvislosti s posúdením štátnej povahy sieťových poplatkov právne nesprávne konštatoval, že povinné zaťaženie spotrebiteľov a koncových odberateľov a štátna kontrola prostriedkov alebo správcov týchto prostriedkov predstavujú dva znaky, ktoré sú „súčasťou alternatívy“.
      Všeobecný súd po druhé v súvislosti s posúdením, či ide o „povinné zaťaženie spotrebiteľov a koncových odberateľov“, právne nesprávne konštatoval, že nie je relevantný vzťah medzi dodávateľom elektrickej energie a koncovým odberateľom elektrickej energie. Všeobecný súd navyše právne nesprávne kladie dôraz na povinnosť vyberať poplatok, nie však na zákonom odôvodnenú povinnosť platiť sieťové poplatky.
      Všeobecný súd po tretie v súvislosti s posúdením, či ide o štátnu kontrolu alebo dispozičnú právomoc, právne nesprávne konštatoval, že účelové viazanie vybratých sieťových poplatkov nevylučuje, že štát mohol týmito prostriedkami disponovať.


title: Vec C-800/21 P: Odvolanie podané 17. decembra 2021: Infineon Technologies AG a Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-233/19 a T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG a Infineon Technologies AG/Európska komisia

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/29

      Odvolanie podané 17. decembra 2021: Infineon Technologies AG a Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 vo veci T-233/19 a T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG a Infineon Technologies AG/Európska komisia
      (Vec C-800/21 P)
      (2022/C 73/33)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Infineon Technologies AG a Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG (v zastúpení: L. Assmann a M. Peiffer, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Spolková republika Nemecko

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil v celom rozsahu rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. októbra 2021 v spojených veciach T-233/19 a T-234/19 (ECLI:EU:T:2021:647),

                  —

                  vyhlásil rozhodnutie Európskej komisie z 28. mája 2018 týkajúcej sa štátnej pomoci „o schéme pomoci SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) uplatnenej Nemeckom pre odberateľov základného zaťaženia podľa § 19 predpisu StromNEV“ za neplatné,

                  —

                  subsidiárne vec vrátil Všeobecnému súdu a

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy prvostupňového, ako aj odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prejednávaná vec sa týka oslobodenia od sieťového poplatku, v rámci ktorého neboli odvolateľky povinné v rokoch 2012 a 2013 platiť svojim prevádzkovateľovi elektrickej sústavy poplatky za distribúciu elektrickej energie vo všeobecnej sústave (ďalej len „oslobodenie od sieťového poplatku“).
      Všeobecný súd v napadnutom rozsudku rozhodol, že oslobodenie od sieťového poplatku je financované zo štátnych prostriedkov, a teda predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ZFEÚ (bod 111 napadnutého rozsudku). Všeobecný súd tým v zásade nesprávne vyložil pojem štátna pomoc v súlade s judikatúrou Súdneho dvora.
      Oslobodenie od sieťového poplatku bolo financované z príspevku upraveného v § 19 ods. 2 nariadenia Spolkovej republiky Nemecko o poplatkoch za elektrickú sústavu (StromNEV). Na rozdiel od rozhodnutia Všeobecného súdu v bode 97 napadnutého rozsudku, tento príspevok nepredstavuje povinný príspevok v zmysle judikatúry Súdneho dvora, ktorý by mohol naznačovať, že jeho pokrytie pochádza zo zdrojov štátu v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
      Odvolateľky vo svojom odvolaní spochybňujú predovšetkým uplatnenie európskeho práva a tvrdia, že Všeobecný súd nesprávne posúdil vnútroštátne právo s ohľadom na európske pravidlá o štátnej pomoci (prvý odvolací dôvod). Oslobodenie od sieťového poplatku nebolo poskytnuté zo štátnych prostriedkov v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
      Z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že poskytnutie so štátnych prostriedkov si vyžaduje existenciu dostatočne úzkej väzby na štátny rozpočet. Poplatok stanovený v § 19 ods. 2 StromNEV však nemá dostatočne úzku väzbu na štátny rozpočet. Uvedený poplatok teda je zdrojom súkromnoprávnej povahy a nie štátnej, pričom ho má platiť užívateľ siete prevádzkovateľovi sústavy.
      Okrem toho odvolateľky na podporu odvolania tvrdia, že Všeobecný súd skreslil skutkové okolnosti, keď nezohľadnil obsah a pôsobnosť vnútroštátneho práva (druhý odvolací dôvod).


title: Vec C-803/21 P: Odvolanie podané 17. decembra 2021: Versobank AS proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata rozšírená komora) zo 6. októbra 2021 v spojených veciach T-351/18 a T-584/18, Ukrselhosprom PCF a Versobank/ECB

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/30

      Odvolanie podané 17. decembra 2021: Versobank AS proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata rozšírená komora) zo 6. októbra 2021 v spojených veciach T-351/18 a T-584/18, Ukrselhosprom PCF a Versobank/ECB
      (Vec C-803/21 P)
      (2022/C 73/34)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Versobank AS (v zastúpení: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastníci konania: Európska centrálna banka (ECB), Európska komisia, Ukrselhosprom PCF LLC

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  vyhlásil za neplatné rozhodnutia ECB o odňatí povolenia odvolateľky z 26. marca 2018 (ďalej len „prvé napadnuté rozhodnutie“) a zo 17. júla 2018 (ďalej len „druhé napadnuté rozhodnutie“),

                  —

                  v rozsahu, v akom Súdny dvor Európskej únie nemôže rozhodnúť vo veci samej, vrátil spojené veci T-351/18 a T-584/18 Všeobecnému súdu, aby rozhodol o žalobách o neplatnosť, a

                  —

                  zaviazal ECB na náhradu trov konania odvolateľky a trov tohto odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza šesť odvolacích dôvodov.
      Prvý odvolací dôvod založený na tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nesprávne vychádzal z toho, že vo veci T-351/18 nie je potrebné rozhodnúť, nesprávne nezohľadnil, že údajný účinok ex tunc druhého napadnutého rozhodnutia porušuje článok 263 ZFEÚ a nesprávne vychádzal z toho, že odvolateľka nemá záujem na zrušení prvého napadnutého rozhodnutia.
      Druhý odvolací dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení Všeobecného súdu v súvislosti s početnými porušeniami podstatných formálnych náležitostí.
      Tretí odvolací dôvod založený na tom, že Všeobecný súd nesprávne neuznal, že ECB prekročila svoju právomoc tým, že vydala rozhodnutia v oblasti platobných služieb a iných finančných služieb, v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí/financovaniu terorizmu a v oblasti riešenia krízových situácií.
      Štvrtý odvolací dôvod založený na tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol o otázke, hoci mu v tom bránila skutočnosť, že bola vyriešená pred vnútroštátnym správnym súdom.
      Piaty odvolací dôvod založený na tom, že Všeobecný súd nesprávne uplatnil nariadenie o jednotnom mechanizme riešenia krízových situácií (1) namiesto vnútroštátneho práva, pokiaľ ide o posúdenie zlyhávania alebo pravdepodobného zlyhávania a neprijatie rozhodnutí o riešení krízovej situácie, a nesprávne vyložil ich význam bez toho, aby nariadil zverejnenie týchto rozhodnutí.
      Šiesty odvolací dôvod založený na tom, že Všeobecný súd (1) nedodržal hranice svojej právomoci podľa článku 263 ZFEÚ, keď rozhodol na základe vnútroštátneho práva, ktoré patrí do výlučnej právomoci príslušných vnútroštátnych orgánov a súdov, a prekročil rámec preskúmania rozhodnutí ECB tým, že vykonal konštatovania a posúdenia, ktoré ECB nevykonala, (2) založil svoje rozhodnutie na prekvapivých zisteniach na základe oneskoreného predloženia rozsiahlych dokumentov bezprostredne pred pojednávaním bez toho, aby odvolateľke umožnil vyjadriť sa, (3) nezohľadnil porušenie práv odvolateľky podľa článku 47 Charty pred začatím konania a pretrvávajúcu absenciu účinného zastúpenia odvolateľky počas konania a (4) chybne odmietol nariadiť predloženie rozhodnutí o riešení krízovej situácie prijatých na vnútroštátnej úrovni, ale napriek tomu sa podrobne, ale nesprávne vyjadril k právnemu významu a právnemu základu týchto rozhodnutí.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014 , ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).


title: Vec C-154/20: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 9. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) – Kemwater ProChemie s. r. o./Odvolací finanční ředitelství (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 168 – Právo na odpočítanie dane zaplatenej na vstupe – Hmotnoprávne požiadavky práva na odpočítanie dane – Postavenie dodávateľa ako zdaniteľnej osoby – Dôkazné bremeno – Nepriznanie práva na odpočítanie dane, ak skutočný dodávateľ nebol identifikovaný – Podmienky)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/2

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 9. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) – Kemwater ProChemie s. r. o./Odvolací finanční ředitelství
      (Vec C-154/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 168 - Právo na odpočítanie dane zaplatenej na vstupe - Hmotnoprávne požiadavky práva na odpočítanie dane - Postavenie dodávateľa ako zdaniteľnej osoby - Dôkazné bremeno - Nepriznanie práva na odpočítanie dane, ak skutočný dodávateľ nebol identifikovaný - Podmienky)
      (2022/C 73/02)
      Jazyk konania: čeština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Nejvyšší správní soud

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Kemwater ProChemie s. r. o.

         Žalované: Odvolací finanční ředitelství

         Výrok rozsudku

      Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že uplatnenie práva na odpočítanie dane z pridanej hodnoty (DPH) zaplatenej na vstupe sa má nepriznať bez toho, aby daňový úrad musel preukázať, že zdaniteľná osoba sa dopustila podvodu na DPH alebo že vedela, alebo mala vedieť, že uvádzané plnenie, na ktorom sa zakladá právo na odpočítanie dane, bolo súčasťou takéhoto daňového podvodu, ak v prípade, že tento skutočný dodávateľ tovaru alebo poskytovateľ služieb nebol identifikovaný, táto zdaniteľná osoba nepredloží dôkaz o tom, že tento dodávateľ alebo poskytovateľ mal postavenie zdaniteľnej osoby, pokiaľ vzhľadom na skutkové okolnosti a napriek dôkazom poskytnutým touto zdaniteľnou osobou chýbajú údaje potrebné na overenie, či skutočný dodávateľ alebo poskytovateľ mal toto postavenie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 209, 22.6.2020.


title: Vec C-217/20: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 9. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Overijssel – Holandsko) – XXXX/Staatssecretaris van Financiën (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2003/88/ES – Organizácia pracovného času – Ochrana zdravia a bezpečnosti pracovníkov – Článok 7 ods. 1 – Právo na platenú dovolenku za kalendárny rok – Výška odmeny – Odmena znížená z dôvodu práceneschopnosti)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/3

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 9. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Overijssel – Holandsko) – XXXX/Staatssecretaris van Financiën
      (Vec C-217/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2003/88/ES - Organizácia pracovného času - Ochrana zdravia a bezpečnosti pracovníkov - Článok 7 ods. 1 - Právo na platenú dovolenku za kalendárny rok - Výška odmeny - Odmena znížená z dôvodu práceneschopnosti)
      (2022/C 73/03)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Overijssel

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: XXXX

         Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

         Výrok rozsudku

      Článok 7 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnym ustanoveniam a praxi, podľa ktorých platí, že v prípade, keď pracovník práceneschopný z dôvodu choroby uplatní svoj nárok na platenú dovolenku za kalendárny rok, sa na účely určenia výšky odmeny, ktorá sa mu zaplatí z dôvodu čerpania dovolenky za kalendárny rok, zohľadní výška odmeny, ktorá sa mu vyplácala počas referenčného obdobia po znížení, ku ktorému došlo v dôsledku pracovnej neschopnosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 297, 7.9.2020.


title: Vec C-242/20: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 9. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Visoki trgovački sud Republike Hrvatske – Chorvátsko) – HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, konajúca ako právna nástupkyňa spoločnosti HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagreb/BP Europa SE, konajúcej ako právna nástupkyňa spoločnosti Deutsche BP AG, ktorá koná ako právna nástupkyňa spoločnosti The Burmah Oil (Deutschland) GmbH (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych veciach – Nariadenie (ES) č. 44/2001 – Článok 5 bod 3 – Pojem „vo veciach nárokov z mimozmluvnej zodpovednosti“ – Exekučné konanie – Žaloba o vrátenie plnenia poskytnutého bez právneho dôvodu z titulu bezdôvodného obohatenia – Článok 22 bod 5 – Výkon rozhodnutí – Výlučná právomoc)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/3

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 9. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Visoki trgovački sud Republike Hrvatske – Chorvátsko) – HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, konajúca ako právna nástupkyňa spoločnosti HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagreb/BP Europa SE, konajúcej ako právna nástupkyňa spoločnosti Deutsche BP AG, ktorá koná ako právna nástupkyňa spoločnosti The Burmah Oil (Deutschland) GmbH
      (Vec C-242/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Článok 5 bod 3 - Pojem „vo veciach nárokov z mimozmluvnej zodpovednosti“ - Exekučné konanie - Žaloba o vrátenie plnenia poskytnutého bez právneho dôvodu z titulu bezdôvodného obohatenia - Článok 22 bod 5 - Výkon rozhodnutí - Výlučná právomoc)
      (2022/C 73/04)
      Jazyk konania: chorvátčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, konajúca ako právna nástupkyňa spoločnosti HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagreb

         Žalovaná: BP Europa SE, konajúca ako právna nástupkyňa spoločnosti Deutsche BP AG, ktorá koná ako právna nástupkyňa spoločnosti The Burmah Oil (Deutschland) GmbH

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 22 bod 5 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že žaloba o vrátenie založená na bezdôvodnom obohatení nespadá do výlučnej právomoci stanovenej v tomto ustanovení, hoci bola podaná z dôvodu uplynutia lehoty, v ktorej možno požadovať vrátenie súm neoprávnene zaplatených v exekučnom konaní v rámci toho istého exekučného konania.

                  2.

                  Článok 5 bod 3 nariadenia č. 44/2001 sa má vykladať v tom zmysle, že žaloba o vrátenie založená na bezdôvodnom obohatení nespadá do rámca právomoci stanoveného v tomto ustanovení.

         (1)  Ú. v. EÚ C 262, 10.8.2020.


title: Vec C-370/20: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 9. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Pro Rauchfrei e.V./JS e.K. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Výroba, prezentácia a predaj tabakových výrobkov – Smernica 2014/40/EÚ – Označovanie a balenie – Článok 8 ods. 8 – Zdravotné varovania, ktoré musia byť uvedené na jednotkovom balení tabakového výrobku a na akomkoľvek vonkajšom obale – Výdajný automat na predaj balíčkov cigariet – Zdravotné varovania, ktoré nie sú zvonku viditeľné – Zobrazenie jednotkových balení – Pojem „obrázky“ jednotkových balení a akýchkoľvek vonkajších obalov, ktoré sú určené spotrebiteľom v Európskej únii)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/4

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 9. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Pro Rauchfrei e.V./JS e.K.
      (Vec C-370/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Výroba, prezentácia a predaj tabakových výrobkov - Smernica 2014/40/EÚ - Označovanie a balenie - Článok 8 ods. 8 - Zdravotné varovania, ktoré musia byť uvedené na jednotkovom balení tabakového výrobku a na akomkoľvek vonkajšom obale - Výdajný automat na predaj balíčkov cigariet - Zdravotné varovania, ktoré nie sú zvonku viditeľné - Zobrazenie jednotkových balení - Pojem „obrázky“ jednotkových balení a akýchkoľvek vonkajších obalov, ktoré sú určené spotrebiteľom v Európskej únii)
      (2022/C 73/05)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Pro Rauchfrei e.V.

         Žalovaná: JS e.K.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 8 ods. 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/40/EÚ z 3. apríla 2014 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov týkajúcich sa výroby, prezentácie a predaja tabakových a súvisiacich výrobkov a o zrušení smernice 2001/37/ES sa má vykladať v tom zmysle, že obrázok, ktorý nie je vernou reprodukciou jednotkového balenia cigariet, ale ktorý spotrebiteľ spája s takýmto jednotkovým balením z dôvodu jeho vzhľadu, a to jeho obrysov, rozmerov, farieb a loga značky, predstavuje „obrázok jednotkového balenia“ v zmysle tohto ustanovenia.

                  2.

                  Článok 8 ods. 8 smernice 2014/40 sa má vykladať v tom zmysle, že obrázok balíčka cigariet, na ktorý sa vzťahuje toto ustanovenie, ktorý ale neobsahuje zdravotné varovania uvedené v hlave II kapitole II tejto smernice, nie je v súlade s uvedeným ustanovením ani vtedy, ak má spotrebiteľ príležitosť pozrieť si tieto zdravotné varovania na balíčku cigariet zodpovedajúcemu takémuto obrázku pred jeho zakúpením.

         (1)  Ú. v. EÚ C 390, 16.11.2020.


title: Vec C-374/20 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 9. decembra 2021 – Agrochem-Maks d.o.o./Európska komisia, Švédske kráľovstvo (Odvolanie – Prípravky na ochranu rastlín – Účinná látka – Nariadenie (ES) č. 1107/2009 – Článok 6 písm. f) – Príloha II bod 2.2 – Pojem „ďalšie potvrdzujúce informácie“ – Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 844/2012 – Článok 13 ods. 3 – Neobnovenie schválenia účinnej látky „oxasulfurón“ na účely jej uvedenia na trh – Rozsah rozhodnutia spravodajského členského štátu, ktorým sa žiadosť o obnovenie vyhlasuje za prípustnú – Právo tohto členského štátu a Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín (EFSA) vyzvať žiadateľa o poskytnutie dodatočných informácií – Právo spravodajského členského štátu zmeniť svoj návrh hodnotiacej správy o obnovení – Zásada predbežnej opatrnosti)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/5

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 9. decembra 2021 – Agrochem-Maks d.o.o./Európska komisia, Švédske kráľovstvo
      (Vec C-374/20 P) (1)

      (Odvolanie - Prípravky na ochranu rastlín - Účinná látka - Nariadenie (ES) č. 1107/2009 - Článok 6 písm. f) - Príloha II bod 2.2 - Pojem „ďalšie potvrdzujúce informácie“ - Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 844/2012 - Článok 13 ods. 3 - Neobnovenie schválenia účinnej látky „oxasulfurón“ na účely jej uvedenia na trh - Rozsah rozhodnutia spravodajského členského štátu, ktorým sa žiadosť o obnovenie vyhlasuje za prípustnú - Právo tohto členského štátu a Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín (EFSA) vyzvať žiadateľa o poskytnutie dodatočných informácií - Právo spravodajského členského štátu zmeniť svoj návrh hodnotiacej správy o obnovení - Zásada predbežnej opatrnosti)
      (2022/C 73/06)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Agrochem-Maks d.o.o. (v zastúpení: S. Pappas a A. Pappas, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne X. Lewis, I. Naglis a G. Koleva, neskôr G. Koleva, splnomocnení zástupcovia), Švédske kráľovstvo (v zastúpení: J. Lundberg, O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, A. M. Runeskjöld, H. Shev, H. Eklinder, R. Shahsavan Eriksson a M. Salborn Hodgson, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Agrochems-Maks d.o.o. znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

                  3.

                  Švédske kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 329, 5.10.2020.


title: Vec C-708/20: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 9. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal County Court at Birkenhead – Spojené kráľovstvo) – BT/Seguros Catalana Occidente, EB (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych a obchodných veciach – Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 – Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach – Právomoc vo veciach poistenia – Návrh na náhradu škody, ktorá vznikla jednotlivcovi s bydliskom v členskom štáte v dôsledku nehody, ku ktorej došlo v rámci ubytovania prenajatého v inom členskom štáte – Žaloba podaná poškodeným proti poistiteľovi a proti poistenému, ktorý je vlastníkom tejto nehnuteľnosti – Uplatniteľnosť článku 13 ods. 3 tohto nariadenia)

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/5

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 9. decembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal County Court at Birkenhead – Spojené kráľovstvo) – BT/Seguros Catalana Occidente, EB
      (Vec C-708/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach - Právomoc vo veciach poistenia - Návrh na náhradu škody, ktorá vznikla jednotlivcovi s bydliskom v členskom štáte v dôsledku nehody, ku ktorej došlo v rámci ubytovania prenajatého v inom členskom štáte - Žaloba podaná poškodeným proti poistiteľovi a proti poistenému, ktorý je vlastníkom tejto nehnuteľnosti - Uplatniteľnosť článku 13 ods. 3 tohto nariadenia)
      (2022/C 73/07)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      County Court at Birkenhead

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: BT

         Žalovaní: Seguros Catalana Occidente, EB

         Výrok rozsudku

      Článok 13 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade priamej žaloby podanej poškodeným proti poistiteľovi podľa článku 13 ods. 2 nemôže súd členského štátu, v ktorom má táto osoba bydlisko, vyhlásiť, že má na základe uvedeného článku 13 ods. 3 právomoc rozhodnúť aj o návrhu na náhradu škody podanom súčasne touto osobou proti poistníkovi alebo poistenému, ktorý má bydlisko v inom členskom štáte a ktorého poistiteľ nežaloval.

         (1)  Ú. v. EÚ C 110, 29.3.2021.


title: Vec C-630/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Stuttgart (Nemecko) 13. októbra 2021 – O.K./Mercedes-Benz Bank AG

text:
               14.2.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Stuttgart (Nemecko) 13. októbra 2021 – O.K./Mercedes-Benz Bank AG
      (Vec C-630/21)
      (2022/C 73/08)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberlandesgericht Stuttgart

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca a odvolateľ: O.K.

         Žalovaná a odporkyňa v odvolacom konaní: Mercedes-Benz Bank AG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 14 smernice 2008/48 (1) vykladať v tom zmysle, že právo spotrebiteľa na odstúpenie od zmluvy už neexistuje, keď zmluvu o úvere v plnom rozsahu splnili obe zmluvné strany?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na otázku a):
                  Bráni článok 14 smernice 2008/48 právnej úprave vo vnútroštátnom práve členského štátu, ktorá vedie k tomu, že právo spotrebiteľa na odstúpenie už nemožno uplatniť, keď zmluvu o úvere v plnom rozsahu splnili obe zmluvné strany?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na otázku a) a kladnej odpovede na otázku b):
                  Bráni článok 14 ods. 3 smernice 2008/48 právnej úprave vo vnútroštátnom práve členského štátu, podľa ktorej spotrebiteľ, ktorý účinne uplatnil svoje právo na odstúpenie zakladajúce sa na článku 14 ods. 1 smernice 2008/48, má voči poskytovateľovi úveru nárok na vydanie úžitkov, ktoré mal poskytovateľ úveru z platieb, ktoré až do odstúpenia od zmluvy spotrebiteľ platil poskytovateľovi úveru

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (Ú. v. EÚ L 133, 2008, s. 66).