title: Vec T-145/14: Žaloba podaná 3. marca 2014 – adidas/ÚHVT – Shoe Branding Europe (Dva súbežné pruhy)

text:
               28.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/35

         Žaloba podaná 3. marca 2014 – adidas/ÚHVT – Shoe Branding Europe (Dva súbežné pruhy)
   (Vec T-145/14)
   2014/C 129/42
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: adidas (Herzogenaurach, Nemecko) (v zastúpení: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgicko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 28. novembra 2013 vo veci R 1208/2012-2,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: ochranná známka („iný druh ochrannej známky“) pre obuv v triede 25 – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 8 398 141.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: prihlášky ochrannej známky Spoločenstva č. 3 517 646, 3 517 612, 3 517 588, 3 517 661, 4 269 072, 6 081 889; prihlášky nemeckej ochrannej známky č. 944 624, 944 623, 399 50 559, 897 134; prihláška medzinárodnej ochrannej známky č. 391 692 pre výrobky v triedach 18, 25 a 28; a nezapísaná ochranná známka/označenie používané v obchodnom styku v Nemecku.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 4 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.


               15.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/11

         Žaloba podaná Lichtenštajnským kniežatstvom 21. mája 2010 proti Dozornému orgánu EZVO
   (Vec E-4/10)
   2010/C 191/09
   Dňa 21. mája 2010 podalo Lichtenštajnské kniežatstvo v zastúpení: Dr. Andrea Entner-Koch, splnomocnený zástupca Lichtenštajnského kniežatstva, koordinačný útvar EHP, Austrasse 79/Europark, FL-9490 Vaduz, na Súdny dvor EZVO žalobu proti Dozornému orgánu EZVO.
   Lichtenštajnské kniežatstvo žiada, aby Súdny dvor EZVO:

               1.

               anuloval rozhodnutie Dozorného orgánu EZVO č. 97/10/COL z 24. marca 2010 týkajúce sa zdaňovania kaptívnych poisťovní v zmysle lichtenštajnského zákona o daniach,

               2.

               alebo alternatívne vyhlásil za neplatné články 3 a 4 rozhodnutia Dozorného orgánu EZVO č. 97/10/COL z 24. marca 2010, pokiaľ sa nimi nariaďuje vrátenie pomoci podľa článku 1 tohto rozhodnutia,
               a

               3.

               nariadil Dozornému orgánu EZVO uhradiť súdne trovy.

      Právna a skutková podstata veci a právne odôvodnenie:

               —

               v rozhodnutí Dozorného orgánu EZVO č. 97/10/COL z 24. marca 2010 sa oznámilo, že daňové pravidlá uplatniteľné na kaptívnych zaisťovateľov či poisťovateľov v Lichtenštajnsku, podľa článku 82 písm. a) a článku 88 písm. d) ods. 3) lichtenštajnského zákona o daniach, predstavovali štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, pretože zdaňovali kaptívnych zaisťovateľov či poisťovateľov výhodnejšie ako „obyčajné poisťovne“. Dozorný orgán EZVO ďalej rozhodol, že údajná pomoc predstavovala neoprávnenú pomoc, a preto je možné požadovať od kaptívnych zaisťovateľov či poisťovateľov vrátenie pomoci od 6. novembra 2001.

               —

               Navrhovateľ tvrdí, že dané daňové ustanovenia nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP

               —

               Navrhovateľ tvrdí, že Dozorný orgán EZVO:

                           —

                           sa mýlil, keď vzťahoval článok 61 ods. 1 Dohody o EHP na zdaňovanie kaptívnych poisťovní podľa lichtenštajnského zákona o daniach a keď nariadil kaptívnym zaisťovateľom či poisťovateľom vrátenie údajnej neoprávnenej pomoci od 6. novembra 2001,

                           —

                           nesprávne vyložil článok 61 ods. 1 Dohody o EHP voči kaptívnym poisťovniam, z dôvodu ich osobitného charakteru a obmedzeného rámca činností;

                           —

                           neposkytol adekvátne odôvodnenie v napadnutom rozhodnutí, ako sa to požaduje v článku 16 Dohody o dozore a súde.


title: Vec C-177/10: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  8. septembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n o 12 de Sevilla — Španielsko) — Francisco Javier Rosado Santana/Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía (Sociálna politika — Smernica 1999/70/ES — Rámcová dohoda ETUC, UNICE a CEEP o práci na dobu určitú — Doložka 4 — Uplatňovanie rámcovej dohody na oblasť verejnej služby — Zásada nediskriminácie)

text:
               22.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/11

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 8. septembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla — Španielsko) — Francisco Javier Rosado Santana/Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía
   (Vec C-177/10) (1)

   (Sociálna politika - Smernica 1999/70/ES - Rámcová dohoda ETUC, UNICE a CEEP o práci na dobu určitú - Doložka 4 - Uplatňovanie rámcovej dohody na oblasť verejnej služby - Zásada nediskriminácie)
   2011/C 311/15
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Francisco Javier Rosado Santana

      Žalovaná: Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla — Výklad smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368) — Príloha, doložka 4 (zásada nediskriminácie) — Pôsobnosť — Diskriminácia považovaná ústavným súdom za prípustnú — Povinnosti vnútroštátneho súdu

      Výrok rozsudku

               1.

               Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, a rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorá je jej prílohou, sa majú vykladať v tom zmysle, že sa jednak uplatňujú na pracovné zmluvy a pracovnoprávne vzťahy na dobu určitú uzavreté so správnymi orgánmi a s inými subjektmi verejného sektora a jednak vyžadujú, aby bolo vylúčené akékoľvek rozdielne zaobchádzanie medzi stálymi úradníkmi a porovnateľnými dočasnými úradníkmi určitého členského štátu len z toho dôvodu, že pracujú na dobu určitú, pokiaľ na rozdielne zaobchádzanie neexistujú objektívne dôvody v zmysle doložky 4 bodu 1 uvedenej rámcovej dohody.

               2.

               Doložka 4 uvedenej rámcovej dohody o práci na dobu určitú sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby sa obdobia služby odpracované dočasným úradníkom vo verejnej správe nezohľadňovali na prístup tohto úradníka, ktorý sa medzičasom stal stálym úradníkom, k internému povýšeniu, ktoré je prístupné výlučne stálym úradníkom, pokiaľ na toto vylúčenie neexistujú objektívne dôvody v zmysle bodu 1 tejto doložky. Samotná skutočnosť, že dočasný úradník odpracoval uvedené obdobia služby na základe zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu na dobu určitú, takýto objektívny dôvod nepredstavuje.

               3.

               Primárne právo Únie, smernica 1999/70 a uvedená rámcová dohoda o práci na dobu určitú sa majú vykladať v tom zmysle, že v zásade nebránia tomu, aby vnútroštátna právna úprava stanovila, že žaloba podaná stálym úradníkom proti rozhodnutiu o odmietnutí jeho účasti vo výberovom konaní a odôvodnená skutočnosťou, že toto výberové konanie je v rozpore s doložkou 4 uvedenej rámcovej dohody, musí byť podaná v prekluzívnej lehote dvoch mesiacov odo dňa uverejnenia oznámenia o výberovom konaní. Takáto lehota by sa však nemala uplatňovať voči stálemu úradníkovi, ktorý bol uchádzačom vo výberovom konaní, bol pripustený na skúšky a jeho meno bolo uvedené na konečnom zozname úspešných uchádzačov tohto výberového konania, ak by to mohlo viesť k praktickej nemožnosti alebo nadmernému sťaženiu výkonu práv priznaných rámcovou dohodou. Za takýchto okolností by sa dvojmesačná lehota mala počítať až odo dňa oznámenia rozhodnutia o zrušení jeho pripustenia do uvedeného výberového konania a jeho vymenovania na miesto stáleho úradníka vyššej skupiny.

      (1)  Ú. v. EÚ C 179, 3.7.2010.


title: Vec T-539/12: Žaloba podaná 12. decembra 2012 — Ziegler/Komisia

text:
               23.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/16

         Žaloba podaná 12. decembra 2012 — Ziegler/Komisia
   (Vec T-539/12)
   2013/C 55/29
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ziegler SA (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: J. Bellis, M. Favart a A. Bailleux, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil túto žalobu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               rozhodol, že Európska komisia spôsobila mimozmluvnú zodpovednosť Európskej únie vo vzťahu k žalobkyni,

               —

               zaviazal Európsku úniu, aby žalobkyni zaplatila sumu 1 472 000 eur zvýšenú o úroky od 11. marca 2008 až do jej úplného splatenia, ako aj sumu 112 872,50 eura ročne od 11. marca 2008 zvýšenú o úroky až do jej úplného zaplatenia,

               —

               zaviazal Európsku úniu na náhradu trov konania na tomto stupni.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Škoda, ktorej náhradu žalobkyňa požaduje od Európskej únie, obsahuje dve hlavné samostatné časti.
   Po prvé si žalobkyňa myslí, že utrpela škodu z dôvodu pokuty vo výške 9 200 000 eur zvýšenú o úroky vo výške 7,60 % ročne, ktorá jej bola uložená rozhodnutím Komisie z 11. marca 2008 vo veci COMP/38.543 — Medzinárodné sťahovacie služby, z dôvodu porušenia, za ktoré je Európska únia čiastočne zodpovedná. Údajná škoda spôsobená žalobkyni je spôsobená dvojnásobným protiprávnym konaním Európskej únie:

               —

               Jednak podmienením úhrady poplatkov za sťahovanie jej úradníkov získaním troch odlišných cenových ponúk za sťahovanie a nevykonaním ani minimálnej kontroly nad vykonaním tejto povinnosti, hoci bolo známe zneužívanie, ku ktorému táto prax viedla, vytvorila Únia legislatívny kontext v prospech dopustenia sa porušenia článku 101 ZFEÚ, za ktorý potom boli špeditérske spoločnosti penalizované. Tým si Únia nesplnila svoju povinnosť náležitej starostlivosti a porušila základné právo žalobkyne na riadnu správu vecí verejných.

               —

               Jednak snahou o pokrytie fiktívnych cenových ponúk žalobkyne sa úradníci Európskej únie ako zamestnanci, priamo dopustili nabádania žalobkyne k spáchaniu porušenia, za ktoré bola penalizovaná. Pomocou svojich úradníkov tým Únia prispela k porušeniu článku 101 ZFEÚ, ktoré potom penalizovala a navyše nezohľadnila právo žalobkyne na spravodlivý proces.

         Po druhé prijatím rozhodnutia z 11. marca 2008 utrpela žalobkyňa značnú stratu zisku z toho dôvodu, že prax fiktívnych ponúk neprestala, jej odmietnutie vyhovieť týmto žiadostiam viedlo k tomu, že sa vyradila z dotknutých zákaziek v tom rozsahu, že žalobkyňa už poskytuje sťahovacie služby iba veľmi obmedzenému počtu úradníkov európskych inštitúcií. Je to porušenie povinnosti Únie plniť si svoju povinnosť náležitej starostlivosti, čo viedlo ku škode, ktorú žalobkyňa utrpela.


title: Vec C-600/16 P: Odvolanie podané 24. novembra 2016: National Iranian Tanker Company proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 14. septembra 2016 vo veci T-207/15, National Iranian Tanker Company/Rada Európskej únie

text:
               30.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/28

         Odvolanie podané 24. novembra 2016: National Iranian Tanker Company proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 14. septembra 2016 vo veci T-207/15, National Iranian Tanker Company/Rada Európskej únie
   (Vec C-600/16 P)
   (2017/C 030/33)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: National Iranian Tanker Company (v zastúpení: T. de la Mare QC, M. Lester QC, J. Pobjoy, Barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, solicitors)

      Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu zo 14. septembra 2016 vo veci National Iranian Tanker Company/Rada Európskej únie (T-207/15),

               —

               vyhovel návrhom odvolateľky podaným v konaní pred Všeobecným súdom, a to:

                           —

                           zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/236 z 12. februára 2015 (1) a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/230 z 12. februára 2015 (2) v rozsahu, v akom sa týkajú odvolateľky,

                           —

                           alternatívne vyhlásil po prvé, že článok 20 ods. písm. c) rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 (3), v znení zmien a doplnení, a po druhé, že článok 32 ods. 2 písm. d) nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 (4), v znení zmien a doplnení, sa nemôžu uplatniť v rozsahu, v akom sa vzťahujú na odvolateľku z dôvodu ich nezákonnosti, a

               —

               uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania súvisiace s odvolacím konaním, ako aj konaním na Všeobecnom súde.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka na podporu svojho odvolania uvádza štyri odvolacie dôvody.

               1.

               Prvý odvolací dôvod a zakladá na tvrdení, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď dospel k záveru, že rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/236 z 12. februára 2015 a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/230 z 12. februára 2015 neporušujú zásady res judicata, právnej istoty, legitímnej dôvery a právnej sily rozhodnutej veci, či právo na účinný prostriedok nápravy zakotvené v článku 47 Charty základných práv Európskej únie.

               2.

               Druhý odvolací dôvod sa zakladá na tvrdení, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď dospel k záveru, že kritéria určenia boli vo vzťahu k odvolateľke splnené.

               3.

               Tretí odvolací dôvod sa zakladá na tvrdení, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď uviedol, že zásah do základných práv odvolateľky bol primeraný.

               4.

               Štvrtý odvolací dôvod sa zakladá na tvrdení, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď zamietol odvolateľkino alternatívne tvrdenie, podľa ktorého široký výklad kritéria určenia urobil toto kritérium neprimeraným.

      (1)  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/236 z 12. februára 2015 , ktorým sa mení rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 39, 2015, s. 18).

      (2)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/230 z 12. februára 2015 , ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 39, 2015, s. 3).

      (3)  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2010/413 z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, 2010, s. 39).

      (4)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, 24.3.2012, s. 1).


title: Uznesenie Súdneho dvora (štvrtá komora) z 18. novembra 2004 v spojených veciach C-261/03 a C-262/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna): Allevamenti Associati Srl proti Regione Emilia-Romagna a Latteria Sociale Moderna Soc. Coop. Arl proti Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) e.a. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 104 ods. 3 rokovacieho poriadku — Mlieko a mliečne výrobky — Režim dodatočných poplatkov — Úprava a spracovanie mliekárňou v rámci plnenia zmluvy o dielo — Pojmy „dodávka“ a „priamy predaj“)

text:
               19.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/3

      UZNESENIE SÚDNEHO DVORA

   (štvrtá komora)
   z 18. novembra 2004
   v spojených veciach C-261/03 a C-262/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna): Allevamenti Associati Srl proti Regione Emilia-Romagna a Latteria Sociale Moderna Soc. Coop. Arl proti Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) e.a. (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 104 ods. 3 rokovacieho poriadku - Mlieko a mliečne výrobky - Režim dodatočných poplatkov - Úprava a spracovanie mliekárňou v rámci plnenia zmluvy o dielo - Pojmy „dodávka“ a „priamy predaj“)
   (2005/C 69/06)
   Jazyk konania: taliančina
   V spojených veciach C-261/03 a C-262/03, predmetom ktorých je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES podaný rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna (Taliansko) zo 6. mája 2003 a doručený Súdnemu dvoru 17. júna 2003, ktorý súvisí s konaním: Allevamenti Associati Srl proti Regione Emilia-Romagna, za účasti Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) a Latteria Sociale Moderna Soc. coop. arl (C-261/03) a Latteria Sociale Moderna Soc. coop. arl proti Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA), Servizio Provinciale Agricoltura di Reggio Emilia, Regione Emila-Romagna, a Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) za účasti Allevamenti Associati Srl (C-262/03), Súdny dvor (štvrtá komora), v zložení: N. Colneric (spravodajkyňa), vykonávajúca funkciu predsedkyne štvrtej komory, sudcovia J. N. Cunha Rodrigues a E. Juhász, generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: María Múgica Arzamendi, hlavná referentka, vydal dňa 18. novembra 2004 uznesenie, ktorého výrok znie:
   Články 1, 2 a 9 písm. g) nariadenia Rady (EHS) č. 3950/92 z 28. decembra 1992, ktorým sa ustanovujú dodatočné poplatky v sektore mlieka a mliečnych výrobkov a článok 1 nariadenia Komisie (EHS) č. 536/93 z 9. marca 1993, ktorým sa ustanovujú podrobné vykonávacie pravidlá týkajúce sa dodatočných poplatkov v sektore mlieka a mliečnych výrobkov musia byť vykladané v tom zmysle, že pre určenie množstiev mlieka a určenia dodatočného poplatku musí byť skutočnosť, že výrobca kravského mlieka zverí v rámci plnenia zmluvy o dielo týkajúcej sa úpravy a spracovania mlieka na syr, maslo a srvátku za odmenu určité množstvá mlieka tretím stranám bez prevodu vlastníckeho práva, kvalifikovaná ako dodávka.

      (1)  Ú. v. EÚ C 200, 23.8.2003


title: Vymenovanie prvého generálneho advokáta

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/3

         Vymenovanie prvého generálneho advokáta
   (2007/C 269/05)
   Súdny dvor na základe článku 10 ods. 1 tretieho pododseku rokovacieho poriadku vymenoval na obdobie jedného roka, ktoré uplynie 6. októbra 2008, pána Poiares Maduro za prvého generálneho advokáta.


title: Vec T-11/06: Žaloba podaná  19. januára 2006  – Romana Tabacchi/Komisia

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/48

         Žaloba podaná 19. januára 2006 – Romana Tabacchi/Komisia
   (Vec T-11/06)
   (2006/C 60/90)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobca: Romana Tabacchi Spa (Rím, Taliansko) (v zastúpení: Mario Siragusa a G. Cesare Rizza)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               podstatne znížiť pokutu uloženú Romana Tabacchi,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania, ktoré vznikli žalobcovi v tomto konaní,

               —

               nariadiť akékoľvek iné opatrenie, vrátane dokazovania, ktoré bude súd považovať za vhodné.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Predmetom tejto žaloby je čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2005) 4012, konečné znenie, z 20. októbra 2005 v konaní podľa článku 81 Zmluvy ES (vec COMP/C-38.281/B.2 – Surový tabak – Taliansko) v časti, v ktorej sa týka výpočtu pokuty uloženej žalobcovi a zodpovedajúce zníženie výšky tejto pokuty.
   V tomto rozhodnutí žalovaná zistila, že šesť podnikov vykonávajúcich činnosť v Taliansku v odvetví spracovania surového tabaku od roku 1995 do začiatku roka 2002 porušovalo článok 81 ods. 1 Zmluvy ES zmluvami alebo zosúladenými postupmi zameranými na koordináciu ich individuálnych nákupných stratégii prostredníctvom organizovania pravidelných výmen informácii a vzájomných konzultácii. Predovšetkým sa podľa názoru Komisie spracovatelia dohodli na maximálnych alebo priemerných dodávateľských cenách odrody surového tabaku s názvom Burley, ako aj množstve nadobúdaných produktov. Kartelová dohoda sa rozšírila až na koordináciu ponúk na predaj na verejných dražbách organizovaných AIMA-Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo v roku 1995 a ATI-Azienda Tabacchi Italiani S.p.A. v roku 1998.
   Komisia tiež vyslovila, že v dobe od februára 1999 do novembra 2001 Associazione Professionale Trasformatori Tabacchi Italiani (talianske profesijné združenie spracovateľov tabaku) (APTI) a Unione Italiana Tabacco (Talianska tabaková únia) (UNITAB) prijali rozhodnutia týkajúce sa ich postavenia pri vyjednávaní cien rozličných kvalitatívnych úrovní každej odrody tabaku s cieľom uzatvárania medzipodnikových dohôd.
   Na podporu svojich tvrdení žalobca tvrdí:

               —

               porušenie zásad rovnosti a proporcionality v rozsahu, v akom Komisia na účely výpočtu východiskového bodu pokuty nezohľadnila skutočnosť, že konkrétny účinok kartelu na trh nebol žiadny alebo bol len nepatrný,

               —

               nelogickosť odôvodnenia a porušenie zásady rovnosti zaobchádzania, pretože nedošlo k odstupňovaniu výšky základnej pokuty s cieľom prispôsobiť ju konkrétnemu významu podniku, ktorému bola uložená. Predovšetkým tvrdí, pokiaľ ide o tento bod, že použitie trhových podielov v poslednom roku porušovania malo byť zmiernené a prispôsobené vo všetkých prípadoch, v ktorých účasť podniku na zistenom obmedzujúcom správaní bola prerušovaná,

               —

               že určenie trvania žalobcovej účasti v kartele na dva roky a osem mesiacov je výsledkom zjavne nesprávneho posúdenia,

               —

               že Komisia nerozhodla o dvoch poľahčujúcich okolnostiach: len pasívnej úlohe žalobcu v kartele, ako aj častých zmenách účelu zmlúv,

               —

               že sporná pokuta, ktorá predstavuje takmer dvojnásobok jeho základného imania, je nespravodlivá a neprimeraná.


title: Vec F-6/13: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z  18. apríla 2013 — Rosenbaum/Komisia

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/41

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 18. apríla 2013 — Rosenbaum/Komisia
   (Vec F-6/13) (1)

   2013/C 171/87
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 108, 13.4.2013, s. 39.


title: Vec C-331/11: Žaloba podaná dňa 30. júna 2011 — Európska komisia/Slovenská republika

text:
               24.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/4

         Žaloba podaná dňa 30. júna 2011 — Európska komisia/Slovenská republika
   (Vec C-331/11)
   2011/C 282/07
   Jazyk konania: slovenčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Marghelis, splnomocnený zástupca, A. Tokár, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Slovenská republika

      Návrhy

               —

               určiť, že tým, že povolila prevádzkovanie skládky odpadov Žilina — Považský Chlmec bez plánu úpravy skládky a bez toho, že by bolo prijaté konečné rozhodnutie o tom, či táto skládka môže pokračovať vo svojej prevádzke na základe schváleného plánu úpravy, Slovenská republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 14 písm. a), b) a c) smernice Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov (1);

               —

               zaviazať Slovenskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Skládka odpadov Žilina — Považský Chlmec sa prevádzkuje bez toho, že by bol predložený jeho plán úpravy a boli by schválené jeho prípadné úpravy na základe plánu úpravu. Komisia preto navrhuje, aby Súdny dvor určil, že tým, že povolila prevádzkovanie skládky odpadov Žilina — Považská Bystrica bez plánu úpravy skládky a bez toho, že by bolo prijaté konečné rozhodnutie o tom, či táto skládka môže pokračovať vo svojej prevádzke na základe schváleného plánu úpravy, Slovenská republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 14 písm. a), b) a c) smernice Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov.

      (1)  Ú. v. ES L 182, s. 1, Mim.vyd.: Kapitola 15 Zväzok 04 s. 228


title: Vec F-135/06: Žaloba podaná 27. novembra 2006 – Lafleur-Tighe/Komisia

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/87

         Žaloba podaná 27. novembra 2006 – Lafleur-Tighe/Komisia
   (Vec F-135/06)
   (2006/C 326/176)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Virgine Lafleur-Tighe (Makati, Filipíny) (v zastúpení: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu o zaradení žalobkyne do platovej triedy 13 platového stupňa 1 ku dňu jej zamestnania ako zmluvného zamestnanca, ako toto rozhodnutie vyplýva z pracovnej zmluvy podpísanej 22. decembra 2005,

               —

               oznámiť menovaciemu orgánu účinky súvisiace so zrušením napadnutého rozhodnutia, predovšetkým zohľadnenie odbornej praxe žalobkyne do roku 1993, keď získala diplom Bachelor, a jej preradenie do platovej triedy 14 so spätnou účinnosťou od 22. decembra 2005,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa tvrdí, po prvé, že menovací orgán sa dopustil zjavného omylu v posúdení tým, že žiadal, aby mu žalobkyňa predložila osvedčenie o rovnocennosti jej diplomu Bachelor, ktoré by malo podobný normatívny charakter ako rozhodnutie vydané vládou Francúzskeho spoločenstva v Belgicku k jej diplomu o absolvovaní magisterského štúdia.
   Po druhé žalobkyňa tvrdí, že menovací orgán porušil zásadu rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie tým, že odmietol zohľadniť osvedčenie o rovnocennosti uvedeného diplomu vydané National Qualifications Authority of Ireland.


title: Vec T-529/08: Žaloba podaná 2. decembra 2008 – Diputación Foral de Álava/Komisia

text:
               7.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/47

         Žaloba podaná 2. decembra 2008 – Diputación Foral de Álava/Komisia
   (Vec T-529/08)
   (2009/C 32/90)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (v zastúpení: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               určiť neplatnosť dokumentu vydaného Generálnym riaditeľstvom pre hospodársku súťaž Európskej komisie D/53778 [COMP/H4/NM/ed D(2008) 247] z 2. októbra 2008 v rozsahu, v akom vyžaduje, aby bola pri vrátení úrokov, na ktoré odkazujú rozhodnutia 2002/820/ES a 2002/892/ES z 11. júla 2001 (spis porušenia 2007/2215), uplatnená zložená úroková sadzba, a

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Predmetom tohto konania je napadnutie rozhodnutia, v ktorom sa Komisia nazdáva, že pri plnení povinností vyplývajúcich z rozhodnutí z 11. júla 2001 týkajúcich sa jednak režimu štátnych podpôr poskytnutých Španielskom podnikom v provincii Álava v podobe daňového dobropisu vo výške 45 % investícií (rozhodnutie 2002/820/ES) a jednak režimu štátnych podpôr poskytnutých Španielskom niektorým novo vzniknutým podnikom v provincii Álava (rozhodnutie 2002/892/ES) (1) sa má uplatniť zložená úroková sadzba.
   Podľa žalobkyne je toto rozhodnutie de facto zjavnou zmenou vyššie uvedených rozhodnutí z 11. júla 2001. Táto zmena znamená zjavné zneužitie právomocí a konanie v rozpore so zásadou riadnej správy vecí verejných. Zdôrazňuje, že uplatnenie zloženej úrokovej sadzby bolo po prvýkrát zavedené v článku 11 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. EÚ L 140, s. 1, Mim. vyd. 08/004, s. 3). Toto ustanovenie však nie je uplatniteľné ratione temporis na rozhodnutie z 11. júla 2001.
   Zmena skutočného obsahu týchto rozhodnutí vykonaná Komisiou, pokiaľ ide o uplatniteľné úrokové sadzby, znamená taktiež zásah do zásady rovnosti zaobchádzania, pretože orgány poverené výkonom rozhodnutia z 11. júla 2001, ako aj dotknuté podniky boli uvedené do iného postavenia voči príslušným orgánom členských štátov (a podnikom) dotknutým rozhodnutiami o vrátení podpôr poskytnutých v júli 2001, alebo skôr ktorým nebolo pri vrátení podpôr uložené uplatnenie zloženej úrokovej sadzby.
   Žalobca nakoniec tvrdí, že Komisia ukladá sankciu, ktorá nie je stanovená v práve Spoločenstva, tým, že požaduje uplatnenie zloženej úrokovej sadzby.

      (1)  Tieto dve rozhodnutia boli napadnuté na Súde prvého stupňa (veci T-227/01 Diputación Foral de Álava a Govierno Vasco proti Komisii, a T-230/01 Diputación Foral y Govierno Vasco proti Komisii).


title: Vec T-40/11: Žaloba podaná 24. januára 2011 — Lan Airlines a Lan Cargo/Komisia

text:
               12.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/27

         Žaloba podaná 24. januára 2011 — Lan Airlines a Lan Cargo/Komisia
   (Vec T-40/11)
   2011/C 80/52
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Lan Airlines SA a Lan Cargo SA (Santiago, Čile) (v zastúpení: B. Hartnett, barrister, a O. Geiss, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkýň

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa vzťahuje na žalobkyne,

               —

               alternatívne, znížiť pokutu uloženú žalobkyniam, a

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Prostredníctvom svojej žaloby sa žalobkyne v súlade s článkom 263 ZFEÚ domáhajú zrušenia rozhodnutia Komisie K(2010) 7694 v konečnom znení z 9. novembra 2010 týkajúceho sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“), článku 53 Zmluvy o EHP a článku 8 dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave (vec COMP/39.258 — Letecká nákladná preprava), v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň.
   Na podporu žaloby uvádzajú žalobkyne šesť žalobných dôvodov:

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia nepreukázala na požadovanej právnej úrovni, že žalobkyne sa podieľali na jednom pokračujúcom porušení, a v dôsledku toho pri uplatňovaní článku 101 ZFEÚ pochybila z právneho aj skutkového hľadiska, keďže:

                           —

                           Komisia nepreukázala, že Lan Cargo si bola vedomá alebo si musela byť vedomá existencie spoločného protisúťažného zámeru,

                           —

                           Komisia nepreukázala, že Lan Cargo zamýšľala svojím vlastným správaním prispieť k takémuto spoločnému protisúťažnému zámeru, a

                           —

                           Komisia nepreukázala, že Lan Cargo si bola vedomá porušenia vo vzťahu k bezpečnostnej prirážke alebo províziám z prirážok.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia porušila právo žalobkýň na obhajobu, keďže:

                           —

                           Komisia porušila právo žalobkýň na obhajobu tým, že vychádzala z dôkazov, ktoré neboli uvedené v oznámení námietok,

                           —

                           Komisia porušila právo žalobkýň na obhajobu tým, že vychádzala z výkladu dôkazov, ktoré neboli jasne uvedené v oznámení námietok,

                           —

                           Komisia porušila právo žalobkýň na obhajobu tým, že v napadnutom rozhodnutí vzniesla námietky, ku ktorým nemali žalobkyne možnosť sa vyjadriť.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia pri určení základnej výšky pokuty uloženej žalobkyniam porušila zásadu rovnakého zaobchádzania, individuálnej zodpovednosti a proporcionality, keďže:

                           —

                           určenie dĺžky trvania porušenia Komisiou nezodpovedalo zisteniu o vedomosti ani o úmysle podieľať sa na údajnom spoločnom protisúťažnom zámere,

                           —

                           Komisia pochybila pri určovaní základnej výšky,

                           —

                           výpočet základnej zložky pokuty Komisiou nezohľadňoval obmedzený podiel žalobkýň na údajnom porušení, a

                           —

                           výpočet základnej zložky pokuty Komisiou nezohľadňoval to, že údajné porušenie sa netýkalo celej ceny za príslušné služby.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia pri upravovaní základnej výšky pokuty z dôvodu poľahčujúcich okolností porušila zásadu rovnakého zaobchádzania a neuviedla odôvodnenie, keďže:

                           —

                           Komisia nezohľadnila veľmi významný rozdiel medzi mierou účasti žalobkýň a oveľa väčšou mierou účasti ostatných leteckých dopravcov, a

                           —

                           Komisia neodôvodnila objektívnym spôsobom rovnaké zaobchádzanie s rozdielnymi leteckými dopravcami napriek ich podstatne rozdielnemu postaveniu.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia v napadnutom rozhodnutí neodôvodnila vynechanie jedenástich osôb, ktorým bolo určené oznámenie námietok, svoje zistenie, že žalobkyne sa zúčastnili jedného pokračujúceho porušenia, a svoj výpočet uloženej pokuty, keďže:

                           —

                           Komisia neuviedla dôvody, prečo do napadnutého rozhodnutia nezahrnula jedenásť dopravcov, ktorým bolo určené oznámenie námietok,

                           —

                           Komisia neuviedla svoje odôvodnenie, pokiaľ ide o konštitutívne prvky vyžadované Súdnym dvorom na určenie, že žalobkyňa sa zúčastnila jedného pokračujúceho porušenia, a

                           —

                           Komisia neuviedla odôvodnenie, ktoré stojí za jej výpočtom pokuty uloženej žalobkyniam podľa článku 5 napadnutého rozhodnutia.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia porušila právo žalobkýň na spravodlivý proces a v dôsledku toho porušila článok 47 Charty základných práv Európskej únie a článok 6 Európskeho dohovoru o ľudských právach, keďže:

                           —

                           žalobkyniam bola odopretá možnosť vypočúvať svedkov alebo výsluchom overiť alebo spochybniť ich výpovede,

                           —

                           žalobkyniam bola odopretá možnosť vyjadriť sa k výpočtu pokuty, ktorá im bola uložená,

                           —

                           pokuta bola uložená po ústnom vypočúvaní, ktoré bolo neverejné a bez účasti inštitúcie vydávajúcej rozhodnutie, a

                           —

                           napadnuté rozhodnutie bolo vydané správnym orgánom a nijaký súdny orgán nemá plnú právomoc preskúmať všetky jeho aspekty.


title: Vec T-404/13: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2014 – NIIT Insurance Technologies/ÚHVT (SUBSCRIBE) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva SUBSCRIBE — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Rovnosť zaobchádzania — Článok 56 ZFEÚ“ )

text:
               1.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 292/44

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2014 – NIIT Insurance Technologies/ÚHVT (SUBSCRIBE)
   (Vec T-404/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva SUBSCRIBE - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Rovnosť zaobchádzania - Článok 56 ZFEÚ“))
   2014/C 292/54
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: NIIT Insurance Technologies Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Wirtz, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Schifko, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu ÚHVT zo 4. júna 2013 (vec R 1308/2012-5) týkajúcemu sa prihlášky slovnej ochrannej známky SUBSCRIBE ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               NIIT Insurance Technologies Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 274, 21.9.2013.


title: Vec C-70/10: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  24. novembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Bruxelles — Belgicko) — Scarlet Extended SA/Société belge des auteurs compositeurs et éditeurs SCRL (SABAM) (Informačná spoločnosť — Autorské právo — Internet — Programy „peer-to-peer“ — Poskytovatelia internetového pripojenia — Zavedenie systému filtrovania elektronickej komunikácie s cieľom zabrániť výmene súborov porušujúcich autorské práva — Neexistencia všeobecnej povinnosti monitorovať prenášané informácie)

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/6

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 24. novembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Bruxelles — Belgicko) — Scarlet Extended SA/Société belge des auteurs compositeurs et éditeurs SCRL (SABAM)
      (Vec C-70/10) (1)

      (Informačná spoločnosť - Autorské právo - Internet - Programy „peer-to-peer“ - Poskytovatelia internetového pripojenia - Zavedenie systému filtrovania elektronickej komunikácie s cieľom zabrániť výmene súborov porušujúcich autorské práva - Neexistencia všeobecnej povinnosti monitorovať prenášané informácie)
      (2012/C 25/10)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour d’appel de Bruxelles

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Scarlet Extended SA

         Odporkyňa: Société belge des auteurs compositeurs et éditeurs SCRL (SABAM)

         Za účasti: Belgian Entertainment Association Video ASBL (BEA Video), Belgian Entertainment Association Music ASBL (BEA Music), Internet Service Provider Association ASBL (ISPA)

         Predmet veci

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Cour d’appel de Bruxelles — Výklad smerníc: 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230), Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva (Ú. v. EÚ L 157, s. 45; Mim. vyd. 17/002, s. 32), Európskeho parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES L 281, s. 31; Mim. vyd. 13/015, s. 355), 2000/31/ES Európskeho parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica o elektronickom obchode) (Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 13/025, s. 399), Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES z 12. júla 2002, týkajúcej sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií (smernica o súkromí a elektronických komunikáciách) (Ú. v. ES L 201, s. 37; Mim. vyd. 13/029, s. 514) — Zaobchádzanie s údajmi na internete — Povinnosť sieťových operátorov zaviesť in abstracto a preventívne systém filtrovania elektronickej komunikácie, ktorý by mal za cieľ identifikovať spotrebiteľov používajúcich elektronické súbory, ktoré porušujú autorské práva a s nimi súvisiace práva — Uplatnenie zásady proporcionality vnútroštátnym súdom ex offo — Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd — Právo na rešpektovanie súkromného života — Právo na slobodu prejavu

         Výrok rozsudku

      Smernice:

                  —

                  smernica 2000/31/ES Európskeho parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica o elektronickom obchode),

                  —

                  smernica 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti,

                  —

                  smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva,

                  —

                  smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov a

                  —

                  smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES z 12. júla 2002, týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií (smernica o súkromí a elektronických komunikáciách),
                  posudzované vo vzájomnej súvislosti a vykladané vzhľadom na požiadavky vyplývajúce z ochrany uplatniteľných základných práv sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vydaniu súdneho príkazu, ktorý by poskytovateľovi internetového pripojenia ukladal povinnosť zaviesť systém filtrovania

                  —

                  celej elektronickej komunikácie prebiehajúcej v rámci jeho služieb, najmä využitím programov „peer-to-peer“,

                  —

                  ktorý sa bude uplatňovať na všetkých jeho zákazníkov,

                  —

                  preventívne,

                  —

                  výlučne na jeho náklady a

                  —

                  bez časového obmedzenia,
                  spôsobilý identifikovať na sieti tohto poskytovateľa obeh elektronických súborov obsahujúcich hudobné, kinematografické alebo audiovizuálne dielo, o ktorom navrhovateľ tvrdí, že k nemu má práva duševného vlastníctva, s cieľom blokovať prenos súborov, ktorých výmena porušuje autorské právo.

         (1)  Ú. v. EÚ C 113, 1.5.2010.


title: Vec T-118/10: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. februára 2013 — Acron/Rada [ „Dumping — Dovozy roztokov močoviny a dusičnanu amónneho s pôvodom v Rusku — Žiadosť o preskúmanie týkajúce sa nového vývozcu — Normálna hodnota — Vývozná cena — Články 1 a 2 a článok 11 ods. 4 a 9 nariadenia (ES) č. 384/96 (teraz články 1 a 2 a článok 11 ods. 4 a 9 nariadenia (ES) č. 1225/2009)“ ]

text:
               6.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 101/16

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. februára 2013 — Acron/Rada
   (Vec T-118/10) (1)

   (Dumping - Dovozy roztokov močoviny a dusičnanu amónneho s pôvodom v Rusku - Žiadosť o preskúmanie týkajúce sa nového vývozcu - Normálna hodnota - Vývozná cena - Články 1 a 2 a článok 11 ods. 4 a 9 nariadenia (ES) č. 384/96 (teraz články 1 a 2 a článok 11 ods. 4 a 9 nariadenia (ES) č. 1225/2009))
   2013/C 101/35
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Acron OAO (Velikij Novgorod, Rusko) (v zastúpení: B. Evtimov a D. O’Keeffe, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix a B. Driessen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Berrisch, advokát, a N. Chesaites, barrister)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: H. Van Vliet a C. Clyne, splnomocnení zástupcovia) a Fertilizers Europe (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: B. O’Connor, solicitor)

      Predmet veci

   Žaloba o neplatnosť vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1251/2009 z 18. decembra 2009, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1911/2006, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovozy roztokov močoviny a dusičnanu amónneho s pôvodom okrem iného v Rusku (Ú. v. EÚ L 338, s. 5)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Acron OAO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie a Fertilizers Europe.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113, 1.5.2010.


title: Vec T-648/13: Žaloba podaná 3. decembra 2013 — IOIP Holdings/ÚHVT (GLISTEN)

text:
               1.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 61/10

         Žaloba podaná 3. decembra 2013 — IOIP Holdings/ÚHVT (GLISTEN)
   (Vec T-648/13)
   2014/C 61/16
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: IOIP Holdings LLC (Fort Wayne, Spojené štáty) (v zastúpení: H. Dhondt a S. Kinart, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 11. septembra 2013 vo veci R 1028/2013-2,

               —

               nariadil Úradu, aby zapísal prihlasovanú ochrannú známku Spoločenstva,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „GLISTEN“ pre tovary zaradené do triedy 3 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 11305273.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.


title: Vec T-65/09 P: Odvolanie podané 14. februára 2009 : Enzo Reali proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z  11. decembra 2008 vo veci F-136/06, Reali/Komisia

text:
               1.5.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/23

         Odvolanie podané 14. februára 2009: Enzo Reali proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 11. decembra 2008 vo veci F-136/06, Reali/Komisia
   (Vec T-65/09 P)
   2009/C 102/37
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Enzo Reali (Florencia, Taliansko) (v zastúpení: S. Pappas, advokát)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok a následne zrušiť napadnuté rozhodnutie menovacieho orgánu,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Týmto odvolaním sa odvolateľ domáha zrušenia rozsudku Súdu pre verejnú službu vo veci F-136/06 (1) zamietajúceho žalobu, ktorou sa domáhal zrušenia rozhodnutia orgánu oprávneného na uzatvorenie pracovných zmlúv, ktorý ho zaradil v čase nástupu do zamestnania na Komisii do platovej triedy a platového stupňa ako zmluvného zamestnanca.
   Na podporu svojho odvolania odvolateľ uvádza štyri odvolacie dôvody.
   Po prvé tvrdí, že Súd pre verejnú službu sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že usúdil, že námietka nezákonnosti určitých všeobecných vykonávacích ustanovení (ďalej len „VVU“) podaná v rámci žaloby na prvom stupni nebola prípustná, keďže rovnaký dôvod nebol uplatený v sťažnosti v rámci konania pred podaním žaloby. Odvolateľ tvrdí, že otázka nedostatku právomoci Komisie, na ktorú jeho námietka nezákonnosti poukazuje, mala byť bez návrhu nastolená Súdom pre verejnú službu. Subsidiárne uvádza, že aj keby Súd pre verejnú službu nebol povinný bez návrhu sa touto otázkou zaoberať, tento dôvod mal byť považovaný za prípustný, keďže zákonnosť osobitného kritéria jeho zaradenia už bola spochybnená v pôvodnej sťažnosti.
   Po druhé odvolateľ tvrdí, že Súd pre verejnú službu sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri preskúmaní jeho diplomov. Uvádza, že posúdenie hodnoty diplomu sa musí uskutočniť s ohľadom na vnútroštátnu právnu úpravu krajiny, v ktorej bol diplom získaný, pretože to spadá výlučne do právomoci členských štátov, a že Súd pre verejnú službu svojvoľne obmedzil pôsobnosť platnej talianskej právnej úpravy a skreslil ju.
   Po tretie odvolateľ uvádza, že Súd pre verejnú službu porušil zásadu zákazu diskriminácie, keď preskúmal hodnotu jeho diplomov a porovnal ich s diplomami osoby, ktorá ukončila vysokoškolské vzdelanie prvého stupňa.
   Po štvrté odvolateľ tvrdí, že napadnutý rozsudok obsahuje rozporuplné tvrdenie, keďže sa podľa neho zdá, že Súd pre verejnú službu síce zohľadňuje taliansku právnu úpravu, ale neuplatňuje ju na vyriešenie sporu.

      (1)  Zatiaľ neuverejnený v Zbierke.


title: Vec T-769/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. novembra 2016 – SeNaPro/EUIPO – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Dolokorn — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie DOLOPUR — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               16.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 14/32

         Rozsudok Všeobecného súdu z 24. novembra 2016 – SeNaPro/EUIPO – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)
   (Vec T-769/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Dolokorn - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie DOLOPUR - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2017/C 014/38)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: SeNaPro GmbH (Pommelsbrunn, Nemecko) (v zastúpení: A. Schröder, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Strittmatter a A. Folliard–Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Paltentaler Splitt & Marmorwerke GmbH (Rottenmann, Rakúsko) (v zastúpení: C. Ofner, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 23. októbra 2015 (vec R 2643/2014-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Paltentaler Splitt & Marmorwerke a SeNaPro

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               SeNaPro GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 78, 29.2.2016.


title: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 21. októbra 2004 vo veci C-477/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernice 2001/12/ES, 2001/13/ES a 2001/14/ES — Železnice Spoločenstva — Rozvoj — Udeľovanie licencií železničným podnikom — Prideľovanie kapacity, vyberanie poplatkov a bezpečnostná certifikácia — Neprebratie v predpísanej lehote)

text:
               4.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/23

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (šiesta komora)
   z 21. októbra 2004
   vo veci C-477/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernice 2001/12/ES, 2001/13/ES a 2001/14/ES - Železnice Spoločenstva - Rozvoj - Udeľovanie licencií železničným podnikom - Prideľovanie kapacity, vyberanie poplatkov a bezpečnostná certifikácia - Neprebratie v predpísanej lehote)
   (2004/C 300/47)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-477/03, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: C. Schmidt a W. Wils) proti Spolkovej republike Nemecko (splnomocnení zástupcovia: W.-D. Plessing a M. Lumma), predmetom ktorej je nesplnenie povinnosti členským štátom podľa článku 226 ES, doručený Súdnemu dvoru dňa 17. novembra 2003, Súdny dvor (šiesta komora), v zložení: predseda A. Borg Barthet, sudcovia J.-P. Puissochet a U. Lõhmus, spravodajca, generálny advokát: P. Léger, tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 21. októbra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Neprijatím zákonov, nariadení a správnych predpisov nevyhnutných na zosúladenie so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/12/ES z 26. februára 2001, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 91/440/EHS o rozvoji železníc spoločenstva, smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/13/ES z 26. februára 2001, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 95/18/ES o udeľovaní licencií železničným podnikom, a smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/14/ES z 26. februára 2001 o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry, vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry a bezpečnostnej certifikácii si Spolková republika Nemecko nesplnila povinnosti vyplývajúce z týchto smerníc.

               2.

               Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 21 z 24.1.2004


title: Vec F-106/06: Žaloba podaná 1. septembra 2006 – Erbežnik/Európsky parlament

text:
               18.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/46

         Žaloba podaná 1. septembra 2006 – Erbežnik/Európsky parlament
   (Vec F-106/06)
   (2006/C 281/83)
   Jazyk konania: slovinčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Anže Erbežnik (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: P. Peče, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie generálneho tajomníka Európskeho parlamentu č. 110029 z 1. júna 2006,

               —

               určiť, že žalobca od svojho nástupu do zamestnania na pozíciu právnika lingvistu v Európskom parlamente žil s pani H. (teraz pani Erbežnik) v zákonnom partnerskom vzťahu, ktorý je uznaný primárnymi a sekundárnymi predpismi práva Spoločenstva, a preto má nárok, aby mu Európsky parlament vyplatil príspevok na usídlenie v plnej výške, tak ako je stanovený pre ženatých úradníkov a vypočítaný na základe príspevku na domácnosť,

               —

               subsidiárne určiť, že Európsky parlament je povinný v súlade so zásadou proporcionality zohľadniť zmenu jeho rodinného stavu (jeho sobáš) a vyplatiť mu príspevok na usídlenie (pre ženatých úradníkov) v plnej výške tak, že mu doplatí zvyšnú sumu za časti príspevku na usídlenie vyplatené po jeho sobáši v auguste 2005,

               —

               zaviazať žalovaného na zaplatenie úrokov z omeškania,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Od okamihu prijatia do zamestnania Európskym parlamentom v Slovinsku v septembri 2003, a dokonca aj predtým, žalobca žil v stálom partnerskom vzťahu so svojou priateľkou, ktorá sa v auguste 2005 stala jeho manželkou. Žalobca uvádza, že slovinské právo takýto vzťah uznáva.
   Žalobca pri svojom nástupe do zamestnania v Európskom parlamente požiadal o príspevok na domácnosť, čo bolo odmietnuté s odôvodnením, že tento príspevok je podľa článku 1 prílohy VII služobného poriadku vyhradený iba zosobášeným párom a nezosobášeným párom rovnakého pohlavia žijúcim v partnerských vzťahoch. V máji 2005 požiadal žalobca o príspevok na usídlenie, ktorý zodpovedá dvojmesačnému základnému platu v prípade úradníka majúceho nárok na príspevok na domácnosť a jednomesačnému základnému platu v ostatných prípadoch. Žalobcovi bola vyplatená prvá časť príspevku na usídlenie (ktorý sa vypláca v troch častiach, každá časť za jeden rok) stanoveného pre slobodných úradníkov. Po svojom sobáši požiadal o vyplatenie časti, ktorá sa vypláca ženatým zamestnancom, čo však bolo zamietnuté z dôvodu, že zmena jeho rodinného stavu nastala po uplynutí skúšobnej doby.
   Žalobca na podporu svojej žaloby v podstate uvádza nasledujúce žalobné dôvody:

               —

               po prvé, neplatnosť článku 1 ods. 2 písm. c) a článku 1 ods. 2 písm. d) prílohy VII služobného poriadku a, subsidiárne, nesprávny výklad týchto článkov správnym orgánom žalovaného z dôvodu porušenia základných zásad práva Spoločenstva ako sú zásady voľného pohybu pracovníkov, občianstva Európskej únie, voľného pohybu osôb, zákazu diskriminácie a nerovnakého zaobchádzania, ako aj nedodržovania základných ľudských práv a slobôd a zásady proporcionality,

               —

               po druhé, nesprávny výklad okamihu uplynutia skúšobnej doby ako konečného dátumu rozhodujúceho pre nárok na príspevok na usídlenie, hoci samotné časti príspevku sú vyplácané v období troch rokov.


title: Vec F-7/10: Žaloba podaná 19. januára 2010 — Garcia Lledo a i./ÚHVT

text:
               17.4.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 100/69

         Žaloba podaná 19. januára 2010 — Garcia Lledo a i./ÚHVT
   (Vec F-7/10)
   2010/C 100/101
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Inès Garcia Lledo (Alicante, Španielsko) a iní (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, H.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutí predsedu ÚHVT o ukončení zamestnávania žalobcov ako dočasných zamestnancov z dôvodu skutočnosti, že nie sú úspešnými uchádzačmi verejného výberového konania

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutia predsedu ÚHVT z 12. marca 2009 o ukončení zamestnávania žalobcov ako dočasných zamestnancov,

               —

               zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) na náhradu trov konania.


title: Vec C-250/05: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  26. októbra 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hessisches Finanzgericht, Kassel – Nemecko) – Turbon International GmbH, univerzálny právny nástupca Kores Nordic Deutschland GmbH/Oberfinanzdirektion Koblenz (Spoločný colný sadzobník — Položky sadzobníka — Zaradenie atramentových kartridží kompatibilných s tlačiarňami značky Epson Stylus Color v kombinovanej nomenklatúre — Atramenty (položka 3215) — Časti, súčasti a príslušenstvo na stroje položky 8471 (položky 8473)

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/15

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 26. októbra 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hessisches Finanzgericht, Kassel – Nemecko) – Turbon International GmbH, univerzálny právny nástupca Kores Nordic Deutschland GmbH/Oberfinanzdirektion Koblenz
   (Vec C-250/05) (1)

   (Spoločný colný sadzobník - Položky sadzobníka - Zaradenie atramentových kartridží kompatibilných s tlačiarňami značky Epson Stylus Color v kombinovanej nomenklatúre - Atramenty (položka 3215) - Časti, súčasti a príslušenstvo na stroje položky 8471 (položky 8473)
   (2006/C 326/29)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hessisches Finanzgericht, Kassel
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Turbon International GmbH, univerzálny právny nástupca Kores Nordic Deutschland GmbH

      Žalovaný: Oberfinanzdirektion Koblenz
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hessisches Finanzgericht, Kassel – Výklad nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. ES L 256, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382 – 386) – Položky č. 3215 90 80 („Atramenty a tuše iné ako tlačiarenské farby alebo atramenty a tuše na písanie a kreslenie“) a č. 8473 („Časti, súčasti a príslušenstvo na stroje položky 8471“, teda automatické prístroje na spracovanie dát a ich jednotky) – Atramentová náplň
   Výrok rozsudku
   Prílohu I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1734/96 z 9. septembra 1996, sa má vykladať v tom zmysle, že atramentová kartridž bez integrovanej tlačiarenskej hlavy pozostávajúca z plastovej nádoby, penového materiálu, kovovej sieťky, tesnení, pečatnej fólie, lepiaceho štítka, atramentu a obalového materiálu, ktorá vzhľadom na kartridž, ako aj vzhľadom na atrament môže byť použitá výlučne v tlačiarni s rovnakými vlastnosťami ako atramentové tlačiarne značky Epson Stylus Color, musí byť zaradená do podpoložky 3215 90 80 kombinovanej nomenklatúry.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 3.9.2005.


title: Vec T-96/07: Žaloba podaná 23. marca 2007 – Telecom Italia Media/Komisia

text:
               26.5.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 117/32

         Žaloba podaná 23. marca 2007 – Telecom Italia Media/Komisia
   (Vec T-96/07)
   (2007/C 117/52)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobca: Telecom Italia Media S.p.A. (Rím, Taliansko) (v zastúpení: F. Bassan a S. Venturini, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               hlavne zrušiť rozhodnutie Komisie K(2006) 6634, konečné znenie, z 24. januára 2007 o štátnej pomoci C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004) a s tým súvisiace, skoršie a nasledujúce akty,

               —

               subsidiárne zrušiť rozhodnutie Komisie K(2006) 6634, konečné znenie, v časti, v ktorej ukladá Talianskemu štátu povinnosť vymôcť pomoc v súlade so spôsobom v ňom uvedeným,

               —

               v každom prípade zaviazať Komisiu na náhradu trov konania. So všetkými zákonnými dôsledkami.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Touto žalobou sa napáda rozhodnutie Komisie, ktorá rozhodla, že je nezákonná štátna pomoc, ktorou sa poskytujú príspevky na kúpu digitálnych dekóderov, poskytnutá talianskou vládou pre roky 2004 a 2005. Treba zdôrazniť v tejto súvislosti, že rozhodnutím z toho istého dňa sa za zákonné podľa článku 87 písm. c) Zmluvy EÚ považujú príspevky na digitálne dekódery s API stanovené pre rok 2006.
   Podľa žalobkyne rozdiel medzi zákonnou pomocou z roku 2006 a nezákonnou pomocou z rokov 2004 a 2005 je výslovné vylúčenie posledne uvedených z financovania TV satelitných dekóderov, ktorých teda vylúčenie vyplýva z práva, zatiaľ čo v roku 2006 ich vylúčenie bolo „de facto “v prospech dekóderu vybraného na základe monopolného dodávateľa SKY „neotvorený“.
   Na podporu svojich návrhov žalobkyňa uvádza:

               —

                  nesprávne posúdenie, ktorého sa dopustila žalovaná. V tejto súvislosti uvádza, že:

                           —

                           opatrenie bolo nevyhnutné na urýchlenie prechodu na digitálny príjem: zákonná lehota na switch off (2006) nebola (a teda nemohla byť rozumne považovaná) konečná,

                           —

                           opatrenie nebolo zamerané na nahradenie iniciatívy, ktorú mali vyvinúť vysielajúci operátori spoločne. Títo v skutočnosti, vzhľadom na osobitosti digitálneho terestriálneho trhu, nemali žiaden záujem financovať nadobudnutia dekóderov, keďže:

                                       i)

                                       nie sú vertikálne integrovaní s výrobcami softvéru alebo dekóderu;

                                       ii)

                                       nemajú obchodný model založený na mesačnom paušále, ktorý by umožňoval postupnú úhradu finančných nákladov, a

                                       iii)

                                       do terestriálneho dekódera možno vložiť kartu od viacerých operátorov, teda v rámci konkurencie medzi nimi,

                           —

                           opatrenie nediskriminuje satelitne vysielajúcich operátorov z týchto dvoch dôvodov. Po prvé, keďže títo pôsobia na odlišnom trhu, ktorý Komisia nesprávne kvalifikuje ako jednotný. Po druhé, keďže títo vysielajúci operátori už boli de facto vylúčení tým, že už v období SKY – monopolný dodávateľ TV satelitov v Taliansku – zvolili vlastnícky základ, ktorý sa použil z neotvoreného štandardu, a teda si nezaslúži podporu, tak ako to uviedla Komisia v rozhodnutí o opatrení pre rok 2006,

                           —

                           obdobie, ktoré sa skúmalo pre stanovenie účinkov opatrenia na trh, nemôže byť v rámci časového rozpätia rok 2004-2005 keďže TIMedia uverejnila a komercionalizovala prvú ponuku pay per view na terestriálnom digitálnom trhu 22. januára 2005. Potom pokiaľ ide o al dies ad quem, nemožno nezdôrazniť skutočnosť, že od 1. septembra 2005 bol príspevok poskytovaný spotrebiteľom iba digitálnych oblastí, teda oblastí (Val D'Aosta a Sardínia), pre ktoré bola stanovené predčasné prechodné obdobie. Príspevok bol ohraničený na funkčnú a územnú úroveň. TIMedia by mohlo vrátiť pomoc, keďže sa ňou nedosiahli dodatočné zisky v skúmanom období. Totižto výdavky sú vyššie ako príjmy, ako je to zvyčajné vo fáze start up. Okrem iného Komisia zastáva ten názor, že kvalifikácia vymáhania bola určená na základe dodatočných ziskov zabezpečených divákmi vo väčšom rozsahu ako prinieslo opatrenie do terestriálnej digitálnej televízie in pay per view. Takéto zisky by sa dosiahli tým, že by sa zvýšili priemerné tržby od spotrebiteľov vzhľadom na odhadnutý dodatočný počet spotrebiteľov. V skutočnosti dodatočné zisky sa vypočítajú tak, že sa od dodatočných príjmov (nie priemerných) odčítajú dodatočné výdavky. Totižto príjem zabezpečený dodatočným spotrebiteľom, ktorý sa málo zaujíma o kúpu pay per view je nižší ako príjem dosiahnutý priemerným spotrebiteľom,

               —

                  Porušenie a nesprávne použitie článkov 87.1 a 87.3 písm. c) Zmluvy ES, keďže Komisia nepreukázala, že opatrenie skreslilo alebo hrozilo skreslením hospodárskej súťaže, hoci je štátnou pomocou v zmysle článku 87.1. Okrem toho nebolo preukázané ako sa môže uplatniť výnimka pôvodného článku 87.3 na výrobcov dekodérov a nie tiež na televíznych vysielateľov, ktorým tiež nepriamo plynú výhody z využívania týchto dekodérov,

               —

                  Vnútorná rozpornosť a nelogickosť napadnutého rozhodnutia. Z tohto hľadiska sa zdôrazňuje, že podľa názoru Komisie opatrenie je selektívne v súvislosti iba s niektorými nepriamymi subjektami, ktorým plynú výhody (televízni vysielatelia).


title: Vec C-466/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Tribunale di Lecce zo  6. decembra 2005 , ktorý súvisí s trestným konaním proti Gianluca Damonte

text:
               25.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 74/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Tribunale di Lecce zo 6. decembra 2005, ktorý súvisí s trestným konaním proti Gianluca Damonte
   (Vec C-466/05)
   (2006/C 74/07)
   Jazyk konania: taliančina
   Tribunale di Lecce podal uznesením zo 6. decembra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s trestným konaním proti Gianluca Damonte a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 27. decembra 2005.
   Tribunale di Lecce žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:

               Je nezlučiteľná s následnými účinkami vo vnútroštátnom právnom poriadku právna norma zakotvená v článku 4 ods. 4 bis zákona č. 401/89 so zásadami vyjadrenými v článkoch 43 a 49 Zmluvy ES týkajúcich sa slobody usadiť sa a slobody poskytovania cezhraničných služieb, ako aj vzhľadom na výkladový rozpor vyplývajúci z rozhodnutí Európskeho súdneho dvora (obzvlášť z rozsudku Gambelli) so zreteľom na rozhodnutie Suprema Corte di Cassazione a Sezioni Unite n. 23271/04; obzvlášť, či objasňuje uplatniteľnosť sankčného právneho predpisu uvedeného v uznesení o vznesení obvinenia a ktoré bolo oznámené Taliansku?


title: Vec C-214/10: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  22. novembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesarbeitsgericht Hamm — Nemecko) — KHS AG/Winfried Schulte (Organizácia pracovného času — Smernica 2003/88/ES — Právo na platenú ročnú dovolenku — Zánik nároku na platenú ročnú dovolenku, ktorá nebola vyčerpaná z dôvodu choroby, po uplynutí lehoty stanovenej vnútroštátnou právnou úpravou)

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/8

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. novembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesarbeitsgericht Hamm — Nemecko) — KHS AG/Winfried Schulte
      (Vec C-214/10) (1)

      (Organizácia pracovného času - Smernica 2003/88/ES - Právo na platenú ročnú dovolenku - Zánik nároku na platenú ročnú dovolenku, ktorá nebola vyčerpaná z dôvodu choroby, po uplynutí lehoty stanovenej vnútroštátnou právnou úpravou)
      (2012/C 25/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesarbeitsgericht Hamm

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: KHS AG

         Odporca v odvolacom konaní: Winfried Schulte

         Predmet veci

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Landesarbeitsgericht Hamm — Výklad článku 7 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381) — Právo na náhradu platenej ročnej dovolenky nevyčerpanej pracovníkom, ktorý nemohol uplatniť svoje právo na platenú ročnú dovolenku z dôvodu choroby počas referenčného obdobia a ktorého práceneschopnosť trvala niekoľko rokov až do skončenia jeho pracovného pomeru — Kolektívna zmluva umožňujúca náhradu nevyčerpanej platenej ročnej dovolenky len pri skončení pracovného pomeru a stanovujúca zánik práva na platenú ročnú dovolenku nevyčerpanú z dôvodu choroby uplynutím lehoty 15 mesiacov po skončení referenčného obdobia

         Výrok rozsudku

      Článok 7 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnym ustanoveniam alebo vnútroštátnej praxi, akými sú napríklad kolektívne zmluvy, ktoré obmedzujú kumulovanie nárokov na platenú ročnú dovolenku pracovníka, ktorý je práceneschopný počas niekoľkých po sebe nasledujúcich referenčných období, tým, že stanovujú lehotu pätnástich mesiacov, po ktorej uplynutí nárok na platenú ročnú dovolenku zanikne.

         (1)  Ú. v. EÚ C 234, 28.8.2010.


title: Vec T-3/05: Žaloba podaná dňa 4. januára 2005: ReckittBenckiser N.V. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               19.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/22

         Žaloba podaná dňa 4. januára 2005: ReckittBenckiser N.V. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec T-3/05)
   (2005/C 69/41)
   Jazyk konania: angličtina
   ReckittBenckiser N.V., so sídlom v Hoofddorp (Holandsko), podal dňa 4. januára 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu.
   Žalobcu zastupuje G.S.P. Vos, advokát.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie odvolacieho senátu ÚHVT,

               —

               povolil zápis prihlášky ochrannej známky Spoločenstva č. 1 155 712,

               —

               zaviazal ÚHVT nahradiť trovy konania v súlade s článkom 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva:

               Trojrozmerná ochranná známka v tvare bielo-modrej obdĺžnikovej tablety s červeným oválnym stredom pre výrobky tried 1 a 3 (chemikálie používané v priemysle; bieliace prípravky a iné látky na čistenie bielizne a umývanie riadu,...) – prihláška č. 1 156 595

               Rozhodnutie prieskumového pracovníka:

               Zamietnutie prihlášky

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               Zamietnutie odvolania

               Žalobné dôvody:

               Porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94


title: Vec T-172/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. októbra 2006 – Armacell/ÚHVT – nmc (ARMAFOAM) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva ARMAFOAM — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva NOMAFOAM — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť výrobkov a označení — Výhrady týkajúce sa podobnosti výrobkov prvýkrát prednesené až pred Súdom prvého stupňa )

text:
               16.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 310/16

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. októbra 2006 – Armacell/ÚHVT – nmc (ARMAFOAM)
   (Vec T-172/05) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva ARMAFOAM - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva NOMAFOAM - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť výrobkov a označení - Výhrady týkajúce sa podobnosti výrobkov prvýkrát prednesené až pred Súdom prvého stupňa“)
   (2006/C 310/32)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Armacell Entreprise GmbH (Münster, Nemecko) (v zastúpení: O. Spuhler, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: nmc SA (Raeren-Eynatten, Belgicko) (v zastúpení: P. Péters a T. de Haan, advokáti)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. februára 2005 (vec R 552/2004-1) vydanému v rámci námietkového konania medzi nmc SA a Armacell Enterprise GmbH
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Armacell Enterprise GmbH znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) a nmc SA.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 9.7.2005.


title: Vec C-568/07: Žaloba podaná 21. decembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika

text:
               8.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 64/25

         Žaloba podaná 21. decembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika
   (Vec C-568/07)
   (2008/C 64/37)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: G. Zavvos a E. Traversa, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Helénska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Helénska republika si tým, že neprijala opatrenia za účelom vykonania rozsudku vyhláseného Súdnym dvorom 21. apríla 2005 vo veci C-140/03, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 43 ES a 48 ES,

               —

               uložiť Helénskej republike povinnosť zaplatiť Komisii penále vo výške 70 956 eur za každý deň omeškania s plnením rozsudku, ktorým sa skončilo konanie vo veci C-140/03 odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto právnej veci až do dňa vykonania rozsudku vo veci C-140/03,

               —

               uložiť Helénskej republike povinnosť zaplatiť Komisii paušálnu sumu, ktorej výška sa určí tak, že sa vynásobí denná suma počtom dní, počas ktorých žalovaná je omeškaní s vykonaním rozsudku, počínajúc dňom vyhlásenia rozsudku vo veci C-140/03 až do dňa vyhlásenia rozsudku v tejto právnej veci,

               —

               zaviazať Helénsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Vo svojom rozsudku z 21. apríla 2005, ktorým sa rozhodlo vo veci C-140/03, Komisia/Helénska republika, ktorá sa týkala obmedzení uložených, v rozpore s článkami 43 ES a 48 ES, zriadeniu a prevádzkovaniu očnej optiky, Súdny dvor Európskych spoločenstiev rozhodol takto:

                           „(1)

                           Prijatím a zachovaním v platnosti zákona č. 971/79 o výkone povolania optika a o obchodoch s optickými potrebami, ktorý nedovoľuje optikovi – fyzickej osobe s vysokoškolským vzdelaním prevádzkovať viac ako jednu očnú optiku, si Helénska republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 43 ES.

                           (2)

                           Prijatím a zachovaním v platnosti zákona č. 971/79 a zákona č. 2646/98 o rozvoji štátneho systému sociálnej starostlivosti a iné ustanovenia, ktoré stanovujú nasledujúce podmienky pre právnickú osobu, ktorá si chce otvoriť očnú optiku v Grécku:

                                       —

                                       povolenie na zriadenie a prevádzkovanie očnej optiky sa vydá na meno optika – fyzickej osoby s licenciou, pričom osoba, ktorá má povolenie na prevádzkovanie očnej optiky, musí mať aspoň 50 % účasť na imaní spoločnosti, ako aj na jej ziskoch a stratách, a spoločnosť musí mať právnu formu verejnej obchodnej spoločnosti alebo komanditnej spoločnosti, a

                                       —

                                       predmetný optik môže byť spoločníkom najviac ešte jednej spoločnosti, ktorá je vlastníkom očnej optiky, s podmienkou, že povolenie na zriadenie a prevádzkovanie očnej optiky sa vydá na meno iného optika s licenciou,

                                 si Helénska republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 43 ES a 48 ES.

                           (3)

                           Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.“

               2.

               Podľa článku 228 ods. 1 ES, ak Súdny dvor zistí, že členský štát nesplnil povinnosť, ktorá vyplýva z tejto zmluvy, tento štát je povinný urobiť potrebné opatrenia, aby vyhovel rozsudku Súdneho dvora.

               3.

               Listom z 9. júna 2005 Komisia Európskych spoločenstiev vyzvala grécku vládu na prijatie opatrení potrebných na vykonanie už zmieneného rozsudku Súdneho dvora. V tomto liste Komisia tiež pripomenula, že zákon č. 3204/2003 nie je primeranou odpoveďou na rozsudok Súdneho dvora prinajmenšom, pokiaľ ide o druhý dôvod, keďže v rámci tohto zákona právo zriadiť a prevádzkovať očnú optiku zostáva vyhradené v širokej miere optikom.

               4.

               Grécka vláda odpovedala listom z 11. augusta 2005 tak, že viaceré ustanovenia zákona 971/1979 boli zmenené a že ods. 4 článku 27 zákona 2646/1998 bol zrušený. Najmä nový odsek 6 zákona č. 971/1979 poskytuje možnosť prevádzkovať očnú optiku fyzickým osobám, ktoré majú licenciu vykonávať povolanie optika, ako aj spoločnostiam, pokiaľ očnú optiku riadi optik s takouto licenciou.

               5.

               Nový ods. 1 článku 7 zákona č. 971/1979 umožňuje spoločnostiam, bez ohľadu na ich právnu formu, zriadiť očnú optiku za splnenia týchto podmienok: 1. v prípade osobných spoločností – väčšina spoločníkov a osoba poverená riadením alebo väčšina osôb poverených riadením sú optici majúci licenciu na výkon tohto povolania; 2. v prípade s.r.o. – viac ako polovica spoločníkov predstavujúcich viac ako polovicu základného imania sú optici majúci licenciu na výkon tohto povolania; 3. v prípade a.s. – aspoň 51 % základného imania patrí optikom občanom krajín Európskej únie, ktorí majú schopnosti stanovené ustanoveniami zákona č. 971/1979, prezidentského dekrétu č. 231/1998 a prezidentského dekrétu 165/2000, zmeneného a doplneného dekrétom 373/2001.

               6.

               Podľa žalobkyne nový odsek 1 článku 7 zákona 971/1979 nie je primeranou odpoveďou na druhý dôvod. Tento článok totižto naďalej vyhradzuje vlastníctvo očných optík schváleným očným optikom, pretože títo musia byť buď väčšinovými vlastníkmi alebo vlastniť väčšinu základného imania spoločnosti.

               7.

               Takto naďalej pretrváva obmedzenie slobody usadiť sa spoločností z iných členských štátov v Grécku, pretože tieto nemôžu byť nikdy len jedinými vlastníkmi očnej optiky. Takéto obmedzenie nemožno odôvodniť nevyhnutnosťou zabezpečenia vysokej úrovne ochrany verejného zdravia. Ako uviedol Súdny dvor vo svojom rozsudku C-140/03 z 21. apríla 2005, tento „cieľ ochrany verejného zdravia uvádzaný gréckou vládou sa dá dosiahnuť prostredníctvom opatrení, ktoré obmedzujú slobodu usadiť sa tak fyzických osôb, ako aj právnických osôb v menšej miere, napríklad požadovaním prítomnosti vysokoškolsky vzdelaného optika – zamestnanca alebo spoločníka – v každej očnej optike, alebo pomocou predpisov o občianskoprávnej zodpovednosti za škodu spôsobenú použitou osobou, ako aj pomocou predpisov ukladajúcich povinné poistenie pre osoby vykonávajúce určité povolanie“ (bod 35).

               8.

               Preto sa Komisia domnieva, že prostredníctvom odseku 1 článku 7 zákona č. 971/1979 Helénska republika pokračuje v neplnení povinností, ktoré jej vyplývajú z článkov 43 ES a 48 ES. Ustanovenia, ktoré prijala Helénska republika teda vykonávajú len čiastočne rozsudok uvedený v bode 1.

               9.

               Preto Komisia musí konštatovať, že Helénska republika ešte neprijala všetky opatrenia, ktoré sú potrebné pre vykonanie rozsudku vyhláseného Súdnym dvorom 21. apríla 2005 vo veci C-140/03, Komisia/Helénska republika, ktorá sa týkala obmedzení uložených, v rozpore s článkami 43 ES a 48 ES, zriadeniu a prevádzkovaniu očnej optiky.


title: Vec C-166/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) 3. apríla 2017 – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd/Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga – Futebol, SAD

text:
               26.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 202/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) 3. apríla 2017 – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd/Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga – Futebol, SAD
   (Vec C-166/17)
   (2017/C 202/17)
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľky v konaní o kasačnom opravnom prostriedku a žalované: Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd

      Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku a ďalší žalovaní: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga – Futebol, SAD

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje koncesia, ktorú Lei do Jogo (zákon o hrách) priznáva kasínam, porušenie zásad a ekonomických slobôd zakotvených v Zmluve?

               2.

               Predstavuje výhradné právo, ktoré má Santa Casa da Misericórdia de Lisboa na základe zákonného dekrétu č. 322/91 z 26. augusta, v znení zmenenom a doplnenom zákonným dekrétom č. 469/99 zo 6. novembra, dekrétu č. 12790 z 30. novembra 1926, zákonného dekrétu č. 40397 z 24. novembra 1955, zákonného dekrétu č. 84/85 z 28. marca, zmeneného, doplneného a [opäť uverejneného] zákonným dekrétom č. 317/2002 zo 17. decembra, a zákonného dekrétu č. 282/2003 z 8. novembra, porušenie zásad a ekonomických slobôd zakotvených v Zmluve?

               3.

               Porušuje článok 21 Código da Publicidade (zákon o reklame) zásady slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb, pričom tiež spôsobuje diskrimináciu štátnych príslušníkov rôznych členských štátov, keďže ide o neodôvodnené zákazy, obmedzenia a výhradné práva?

               4.

               Ide o prípad svojvoľnej diskriminácie a skrytého obmedzenia obchodu medzi členskými štátmi, keďže nebola preukázaná existencia nijakého všeobecného záujmu?

               5.

               Je výhradné postavenie…, ktoré má Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, pokiaľ ide o reklamu, prípadom zneužitia dominantného postavenia podľa práva Spoločenstva?

               6.

               Sú články 3 a 9 zákonného dekrétu č. [442]/89 z 2. decembra (zákon o hrách) v súlade s právom Spoločenstva?

               7.

               Sú články 2 a 3 zákonného dekrétu č. 282/2003 z 8. novembra v súlade so slobodou usadiť sa a so slobodným poskytovaním služieb na území Spoločenstva v rozsahu, v akom stanovujú výhradné právo spoločnosti Santa Casa da Misericórdia de Lisboa na prevádzkovanie hier prostredníctvom internetu?

               8.

               Portugalsko neinformovalo Európsku komisiu o technických normách, ktoré sa nachádzajú v zákonnom dekréte č. 422/89 z 2. decembra. Znamená to, že také normy sa nemôžu uplatniť a jednotlivci sa môžu domáhať ich neuplatnenia?

               9.

               Portugalsko neinformovalo Európsku komisiu o technických normách, ktoré sa nachádzajú v zákonnom dekréte č. 282/2003 z 8. novembra. Znamená to, že také normy sa nemôžu uplatniť na poskytovateľov služieb v Portugalsku?


title: Vec C-277/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 9. júna 2015 – Servoprax GmbH/Roche Diagnostics Deutschland GmbH

text:
               7.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/28

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 9. júna 2015 – Servoprax GmbH/Roche Diagnostics Deutschland GmbH
   (Vec C-277/15)
   (2015/C 294/34)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Servoprax GmbH

      Odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Roche Diagnostics Deutschland GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Musí tretia osoba podrobiť diagnostickú zdravotnú pomôcku in vitro určenú na samokontrolu krvného cukru, ktorá bola výrobcom v členskom štáte A podrobená postupu posudzovania zhody podľa článku 9 smernice 98/79/ES (1) (tu: Spojené kráľovstvo), a ktorá má označenie CE podľa článku 16 smernice a spĺňa základné požiadavky podľa článku 3 a prílohy I smernice, novému alebo dodatočnému posudzovaniu zhody podľa článku 9 smernice predtým, ako uvedie pomôcku na trh v členskom štáte B (tu: Spolková republika Nemecko) v balení, na ktorom sú údaje uvedené v úradnom jazyku členského štátu B, odlišnom od úradného jazyka členského štátu A (tu: v nemčine namiesto v angličtine) a s návodom na použitie v úradnom jazyku B namiesto v úradnom jazyku A?

               2.

               Je pritom rozdiel, či návod na použitie pripojený treťou osobou doslovne zodpovedá informáciám, ktoré výrobca pomôcky používa v rámci predaja v členskom štáte B?

      (1)  Smernica 98/79/ES Európskeho parlamentu a Rady z 27. októbra 1998 o diagnostických zdravotných pomôckach in vitro (Ú. v. ES L 331, s. 1; Mim. vyd. 13/021, s. 319), zmenenej a doplnenej smernicou 2011/100/EÚ Komisie z 20. decembra 2011 (Ú. v. EÚ L 341, s. 50).


title: Vec T-439/07: Žaloba podaná 4. decembra 2007 – Coats Holdings/Komisia

text:
               9.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/26

         Žaloba podaná 4. decembra 2007 – Coats Holdings/Komisia
   (Vec T-439/07)
   (2008/C 37/42)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Coats Holdings Ltd (v zastúpení: W. Sibree a C. Jeffs, Solicitors)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť článok 1 ods. 4 a článok 2 ods. 4 rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka podniku Coats,

               —

               subsidiárne zrušiť alebo znížiť pokutu, ktorá bola uložená Coats článkom 2 ods. 4 tohto rozhodnutia,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca navrhuje zrušiť rozhodnutie Komisie K(2007) 4257 v konečnom znení z 19. septembra 2007 vo veci COMP/E-1/39.168 – PO/tvrdý galantérny tovar: uzávery, ktorým Komisia rozhodla, že žalobca spolu s inými podnikmi porušili článok 81 ES tým, že si okrem iného vymieňali informácie o cenách, určili minimálne ceny a rozdelili si trhy.
   Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza, že posúdenie dôkazov uskutočnené Komisiou je ako celok postihnuté zjavne nesprávnym posúdením. Žalobca tvrdí, že Komisia dostatočne nepreukázala, že žalobca bol spolu s podnikom Prym účastníkom dvojstrannej dohody o rozdelení trhu od januára 1977 do júla 1998.
   Subsidiárne žalobca tvrdí, že Komisia nepreukázala žiadne porušenie trvajúce aj po 19. septembri 1997 alebo nepreukázala jediné nepretržité porušenie až do 15. júla 1998, ktoré by ju oprávňovalo uložiť žalobcovi pokutu za porušenie trvajúce 21 a pol roka.
   Žalobca ďalej subsidiárne tvrdí, že Komisia porušila jeho základné procesné právo vyslúchať alebo dať vyslúchať svedkov proti sebe v konaní trestnej povahy podľa článku 6 ods. 3 písm. d) Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd.
   Nakoniec žalobca subsidiárne tvrdí, že Komisia nesprávne automaticky použila násobný koeficient 215 % na základnú čiastku pokuty z dôvodu obdobia trvajúceho 21 a pol roka, namiesto toho, aby vykonala svoju mieru voľnej úvahy podľa platných usmernení k metóde stanovovaniu pokút.


title: Vec C-608/14: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 7. mája 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Sibiu – Rumunsko) – Elena Delia Pondiche/Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Charta základných práv a slobôd Európskej únie — Priznanie príspevkov na nezaopatrené dieťa — Určenie uplatniteľného práva v závislosti od dátumu narodenia dieťaťa a nie od dátumu jeho počatia — Nevykonanie práva Únie — Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)

text:
               28.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/14

         Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 7. mája 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Sibiu – Rumunsko) – Elena Delia Pondiche/Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Vec C-608/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Charta základných práv a slobôd Európskej únie - Priznanie príspevkov na nezaopatrené dieťa - Určenie uplatniteľného práva v závislosti od dátumu narodenia dieťaťa a nie od dátumu jeho počatia - Nevykonanie práva Únie - Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora))
   (2015/C 320/19)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunalul Sibiu

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Elena Delia Pondiche

      Žalovaní: Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Výrok

   Súdny dvor Európskej únie zjavne nemá právomoc odpovedať na otázky položené rozhodnutím Tribunalul Sibiu (Rumunsko) z 20. novembra 2014.

      (1)  Ú. v. EÚ C 89, 16.3.2015.


title: Vec T-827/16: Žaloba podaná 24. novembra 2016 – QB/ECB

text:
               23.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/53

         Žaloba podaná 24. novembra 2016 – QB/ECB
   (Vec T-827/16)
   (2017/C 022/72)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: QB (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Európska centrálna banka

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil túto žalobu za prípustnú a dôvodnú,

         a v dôsledku toho

               —

               zrušil hodnotiacu správu za rok 2015 a rozhodnutie z 15. decembra 2015, oznámené 7. januára 2016, ktorým sa žalobcovi neschvaľuje platový postup,

               —

               ako je potrebné, zrušil rozhodnutia z 2. mája 2016, ktorým sa zamieta správne odvolanie, a z 15. septembra 2016, ktorým sa zamieta sťažnosť žalobcu,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť nemajetkovú ujmu ohodnotenú ex aequo et bono vo výške 15 000 eur,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení usmernení pre hodnotenie a postup pri hodnotení, práva na obranu a povinnosti starostlivosti, ktorého sa údajne dopustila žalovaná, keď vypracovala hodnotiacu správu za rok 2015 (ďalej len „sporná hodnotiaca správa“). Žalobkyňa konkrétne uvádza tieto výhrady:

                           —

                           neexistencia dialógu a porušenie práva na obranu,

                           —

                           sporná hodnotiaca správa údajne neuvádzala prostriedky na zlepšenie a nestanovovala ciele v zmysle, ako to požadujú usmernenia pre hodnotenie, čo je porušením povinnosti starostlivosti,

                           —

                           neexistencia zásahu zo strany tretej zodpovednej osoby.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení pravidiel objektívnosti a nestrannosti a článku 41 Charty základných práv Európskej únie („Charta“), ktorým je poznačená hodnotiaca správa.

                           —

                           Žalobca sa totiž domnieva, že osobitné okolnosti v prejednávanej veci dokazujú, že hodnotitelia a konkrétne druhí hodnotitelia v poradí, neboli schopní si splniť svoju úlohu objektívne a nestranne.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na zjavne nesprávnom posúdení. Žalobca totiž údajne predložil dôkazy, ktoré spochybňujú skutkové posúdenia v spornej hodnotiacej správe.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na skutočnosti, že rozhodnutie z 15. decembra 2015, ktorým sa žalobcovi neschvaľuje platový postup, sa opiera o hodnotiacu správu, ktorá je protiprávna.

               5.

               Piaty žalobný dôvod sa zakladá na porušení usmernení pre rok 2015 a postup pri hodnotení a porušení článku 41 Charty, pretože rozhodnutie z 15. decembra 2015 nie je odôvodnené a žalobca nebol predtým vypočutý.


title: Vec T-210/04: Žaloba podaná dňa 1. júna 2004: Andreas Mausolf proti Europolu

text:
               7.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/24

         Žaloba podaná dňa 1. júna 2004: Andreas Mausolf proti Europolu
   (Vec T-210/04)
   (2004/C 201/48)
   Jazyk konania: holandčina
   Andreas Mausolf, v zastúpení: M. F. Baltussen a P. de Casparis, advokáti, podal 1. júna 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Europolu.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie Europolu zo dňa 1. marca 2004 o zamietnutí sťažnosti/, ktorým zamietol sťažnosť žalobcu proti rozhodnutiu zo dňa 2. januára 2003 a súčasne zrušil napadnuté rozhodnutie zo dňa 2. januára 2003;

               —

               zaviazal Europol, aby zaradil žalobcu do vyššieho platového stupňa s účinnosťou od 1. júla 2002

               —

               zaviazal Europol, aby vyplatil žalobcovi túto zodpovedajúcu sumu v priebehu 48 hodín po vyhlásení rozsudku v tejto veci spolu s dlžnými/príslušnými zákonnými úrokmi podľa holandského práva;

               —

               zaviazal Europol nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza porušenie článku 29 Služobného poriadku Europolu ako aj prekročenie práva voľnej úvahy/rozhodovacej právomoci a porušenie zásady legitímnej dôvery.


title: Vec T-425/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 22. marca 2017 – Hoffmann/EUIPO (Genius) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Genius — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               8.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 144/40

         Rozsudok Všeobecného súdu z 22. marca 2017 – Hoffmann/EUIPO (Genius)
   (Vec T-425/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Genius - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2017/C 144/54)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Karl Hoffmann (Bad Schwalbach, Nemecko) (v zastúpení: C. Jonas, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Walicka, splnomocnená zástupkyňa)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 31. mája 2016 (vec R 1631/2015-5) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia Genius ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Karl Hoffman je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 343, 19.9.2016.