title: Vec T-462/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júna 2019 — TO/AEE („Verejná služba — Zmluvní zamestnanci — Zmluva na dobu určitú — Prepustenie v čase voľna z dôvodu choroby — Článok 16 PZOZ — Článok 48 písm. b) PZOZ — Článok 26 služobného poriadku — Spracovanie osobných údajov — Článok 84 PZOZ — Psychické obťažovanie“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/40

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júna 2019 — TO/AEE
      (Vec T-462/17) (1)

      („Verejná služba - Zmluvní zamestnanci - Zmluva na dobu určitú - Prepustenie v čase voľna z dôvodu choroby - Článok 16 PZOZ - Článok 48 písm. b) PZOZ - Článok 26 služobného poriadku - Spracovanie osobných údajov - Článok 84 PZOZ - Psychické obťažovanie“)
      (2019/C 263/45)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: TO (v zastúpení: N. Lhoëst, avocat)

         Žalovaná: Európska environmentálna agentúra (v zastúpení: O. Cornu, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci B. Wägenbaur, avocat)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európsky parlament (v zastúpení: pôvodne D. Nessaf a J. Van Pottelberge, neskôr J. Van Pottelberge a J. Steele, splnomocnení zástupcovia) a Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie po prvé rozhodnutia z 22. septembra 2016, ktorým výkonný riaditeľ agentúry EEA ukončil pracovný pomer žalobcu ako zmluvného zamestnanca, a po druhé rozhodnutia z 20. apríla 2017, ktorým uvedený riaditeľ zamietol sťažnosť žalobcu proti rozhodnutiu z 22. septembra 2016, a jednak na náhradu ujmy, ktorá žalobcovi údajne vznikla

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie z 22. septembra 2016, ktorým výkonný riaditeľ Európskej environmentálnej agentúry (EEA) ukončil pracovný pomer TO ako zmluvného zamestnanca, sa zrušuje.

                  2.

                  EEA je povinná vyplatiť TO sumu zodpovedajúcu mesačnej odmene vo výpovednej dobe a jednej tretine jej základného mesačného platu za každý ukončený mesiac skúšobnej doby, po odpočítaní odstupného, ktoré už dostala.

                  3.

                  EEA je povinná vyplatiť TO sumu vo výške 6 000 eur.

                  4.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  5.

                  EEA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené TO.

                  6.

                  Európsky parlament a Rada Európskej únie znášajú vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec T-583/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júna 2019 — EOS Deutscher Inkasso-Dienst/EUIPO — IOS Finance EFC (IOS FINANCE) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie IOS FINANCE — Skoršia národná obrazová ochranná známka EOS — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/41

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júna 2019 — EOS Deutscher Inkasso-Dienst/EUIPO — IOS Finance EFC (IOS FINANCE)
      (Vec T-583/17) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie IOS FINANCE - Skoršia národná obrazová ochranná známka EOS - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2019/C 263/46)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: EOS Deutscher Inkasso-Dienst GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: B. Sorg, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Söder, splnomocnená zástupkyňa)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: IOS Finance EFC, SA (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: J. L. Rivas Zurdo, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 6. júna 2017 (vec R 2262/2016-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami EOS Deutscher Inkasso-Dienst a IOS Finance EFC

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  EOS Deutscher Inkasso-Dienst GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 338, 9.10.2017.


title: Vec T-74/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — Visi/one/EUIPO — EasyFix (Držiak informačných letákov pre vozidlá) („Dizajn Spoločenstva — Konanie o výmaze — Zapísaný dizajn Spoločenstva zobrazujúci držiak informačných letákov pre vozidlá — Skorší dizajn — Dôkaz o sprístupnení — Článok 7 nariadenia (ES) č. 6/2002 — Dôvod výmazu — Nedostatok osobitého charakteru — Informovaný užívateľ — Miera tvorivej voľnosti pôvodcu — Neexistencia odlišného celkového dojmu — Článok 6 a článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/42

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — Visi/one/EUIPO — EasyFix (Držiak informačných letákov pre vozidlá)
      (Vec T-74/18) (1)

      („Dizajn Spoločenstva - Konanie o výmaze - Zapísaný dizajn Spoločenstva zobrazujúci držiak informačných letákov pre vozidlá - Skorší dizajn - Dôkaz o sprístupnení - Článok 7 nariadenia (ES) č. 6/2002 - Dôvod výmazu - Nedostatok osobitého charakteru - Informovaný užívateľ - Miera tvorivej voľnosti pôvodcu - Neexistencia odlišného celkového dojmu - Článok 6 a článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002“)
      (2019/C 263/47)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Visi/one GmbH (Remscheid, Nemecko) (v zastúpení: H. Bourree a M. Bartz, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Hanne a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: EasyFix GmbH (Viedeň, Rakúsko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu EUIPO zo 4. decembra 2017 (vec R 1424/2016-3) týkajúcemu sa konania o výmaze medzi spoločnosťami EasyFix a Visi/one

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Visi/one GmbH a Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) znášajú každý svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.3.2018.


title: Vec T-75/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — MPM-Quality/EUIPO — Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie vo veci zrušenia — Obrazová ochranná známka Európskej únie MANUFACTURE PRIM 1949 — Riadne používanie ochrannej známky — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/43

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — MPM-Quality/EUIPO — Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
      (Vec T-75/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie vo veci zrušenia - Obrazová ochranná známka Európskej únie MANUFACTURE PRIM 1949 - Riadne používanie ochrannej známky - Povinnosť odôvodnenia“)
      (2019/C 263/48)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: MPM-Quality v.o.s. (Frýdek-Místek, Česká republika) (v zastúpení: M. Kyjovský, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Elton Hodinářská, a.s. (Nové Město nad Metují, Česká republika) (v zastúpení: T. Matoušek, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 5. decembra 2017 (vec R 556/2017-4) týkajúcemu sa konania vo veci zrušenia medzi spoločnosťami MPM-Quality a Elton Hodinářská

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  MPM Quality v.o.s. znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

                  3.

                  Elton Hodinářská, a.s. znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 122, 26.3.2018.


title: Vec T-138/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júna 2019 — De Esteban Alonso/Komisia („Verejná služba — Bývalí úradníci — Vyšetrovanie OLAF-om — Vec ‚Eurostat‘ — Postúpenie informácií o skutkoch, ktoré môžu viesť k trestnému stíhaniu, vnútroštátnym súdnym orgánom — Absencia predchádzajúceho informovania potenciálne dotknutých úradníkov — Ujmy, ktoré údajne vznikli z dôvodu správania OLAF-u a Komisie v priebehu konania — Nemajetková ujma, ujma na zdraví a majetková ujma — Príčinná súvislosť“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/44

      Rozsudok Všeobecného súdu z 11. júna 2019 — De Esteban Alonso/Komisia
      (Vec T-138/18) (1)

      („Verejná služba - Bývalí úradníci - Vyšetrovanie OLAF-om - Vec ‚Eurostat‘ - Postúpenie informácií o skutkoch, ktoré môžu viesť k trestnému stíhaniu, vnútroštátnym súdnym orgánom - Absencia predchádzajúceho informovania potenciálne dotknutých úradníkov - Ujmy, ktoré údajne vznikli z dôvodu správania OLAF-u a Komisie v priebehu konania - Nemajetková ujma, ujma na zdraví a majetková ujma - Príčinná súvislosť“)
      (2019/C 263/49)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francúzsko) (v zastúpení: C. Huglo, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: R. Striani a J. Baquero Cruz, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na získanie náhrady nemajetkovej a majetkovej ujmy, ako aj ujmy na zdraví, ktoré žalobca údajne utrpel

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Európska komisia je povinná zaplatiť pánovi Fernando De Esteban Alonso sumu 62 000 eur z dôvodu náhrady nemajetkovej ujmy, ktorú utrpel.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Komisia znáša svoje vlastné trovy konania ako aj trovy konania, ktoré vynaložil pán De Esteban Alonso.

         (1)  Ú. v. EÚ C 190, 4.6.2018.


title: Vec T-291/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júna 2019 — Biedermann Technologies/EUIPO (Compliant Constructs) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Compliant Constructs — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/44

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júna 2019 — Biedermann Technologies/EUIPO (Compliant Constructs)
      (Vec T-291/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Compliant Constructs - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 263/50)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Biedermann Technologies GmbH & Co. KG (Donaueschingen, Nemecko) (v zastúpení: A. Jacob, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: W. Schramek a M. Fischer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 5. marca 2018 (vec R 1626/2017-4) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia Compliant Constructs ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Biedermann Technologies GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 2.7.2018.


title: Vec T-346/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júna 2019 — Advance Magazine Publishers/EUIPO — Enovation Brands (VOGUE) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie VOGUE — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie VOGA — Prerušenie správneho konania — Pravidlo 20 ods. 7 písm. c) nariadenia (ES) č. 2868/95 [teraz článok 71 ods. 1 delegovaného nariadenia (EÚ) 2018/625] — Pravidlo 50 ods. 1 nariadenia č. 2868/95“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/45

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júna 2019 — Advance Magazine Publishers/EUIPO — Enovation Brands (VOGUE)
      (Vec T-346/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie VOGUE - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie VOGA - Prerušenie správneho konania - Pravidlo 20 ods. 7 písm. c) nariadenia (ES) č. 2868/95 [teraz článok 71 ods. 1 delegovaného nariadenia (EÚ) 2018/625] - Pravidlo 50 ods. 1 nariadenia č. 2868/95“)
      (2019/C 263/51)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: T. Alkin, barrister a N. Hine, solicitor)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Enovation Brands, Inc. (Aventura, Florida, Spojené štáty) (v zastúpení: R. Almaraz Palmero, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 27. marca 2018 (vec R 259/2017-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Enovation Brands a Advance Magazine Publishers

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 27. marca 2018 (vec R 259/2017-4) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Advance Magazine Publishers, Inc.

                  3.

                  Enovation Brands, Inc. znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 268, 30.7.2018.


title: Vec T-357/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — Luz Saúde/EUIPO — Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o námietke — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie HOSPITAL DA LUZ — Skoršia národná obrazová ochranná známka clínica LALUZ — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/46

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — Luz Saúde/EUIPO — Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
      (Vec T-357/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o námietke - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie HOSPITAL DA LUZ - Skoršia národná obrazová ochranná známka clínica LALUZ - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 263/52)
      Jazyk konania: portugalčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Luz Saúde, SA (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: G. Gentil Anastácio, P. Guerra e Andrade, M. Barros Silva a G. Moreira Rato, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, I. Ribeiro da Cunha a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Clínica La Luz, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: I. Temiño Ceniceros, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. apríla 2018 (vec R 2084/2017-4) týkajúcemu sa konania o námietke medzi Clínica La Luz a Luz Saúde

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Luz Saúde, SA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 268, 30.7.2018.


title: Vec T-392/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — Innocenti/EUIPO — Gemelli (Innocenti) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Innocenti — Staršia národná obrazová ochranná známka INNOCENTI — Relatívny dôvod zamietnutia zápisu — Nebezpečenstvo zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/47

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — Innocenti/EUIPO — Gemelli (Innocenti)
      (Vec T-392/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Innocenti - Staršia národná obrazová ochranná známka INNOCENTI - Relatívny dôvod zamietnutia zápisu - Nebezpečenstvo zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 263/53)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Innocenti SA (Lugano, Švajčiarsko) (v zastúpení: N. Ferretti, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Filippo Gemelli (Turín, Taliansko) (v zastúpení: pôvodne C. Renna, neskôr F. Canu, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 19. apríla 2018 (vec R 2336/2010-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi F. Gemellim a spoločnosťou Innocenti

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Spoločnosť Innocenti SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené v tomto konaní Úradom Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a Filippom Gemellim.

         (1)  Ú. v. EÚ C 285, 13.8.2018.


title: Vec T-359/19: Žaloba podaná 14. júna 2019 — Daimler/Komisia

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/58

      Žaloba podaná 14. júna 2019 — Daimler/Komisia
      (Vec T-359/19)
      (2019/C 263/65)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Daimler AG (Stuttgart, Nemecko) (v zastúpení: N. Wimmer, C. Arhold a G. Ollinger, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušiť rozhodnutie žalovanej z 3. apríla 2019 — C(2019) 2359 — („sporné rozhodnutie“) prijaté podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (1), najmä s ohľadom na článok 8 ods. 5 druhý pododsek tohto nariadenia, v rozsahu, v akom sú v článku 1 ods. 1 tohto rozhodnutia v spojení s prílohou I tabuľkou 1 a tabuľkou 2 v stĺpci D vylúčené priemerné špecifické emisie CO2 a v stĺpci I úspory CO2 z ekologických inovácií, a

                  —

                  zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza nasledujúce žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod: Porušenie článku 12 ods. 1 druhého pododseku vykonávacieho nariadenie (EÚ) č. 725/2011 (2) v spojení s článkom 1 ods. 3 vykonávacieho rozhodnutia (EÚ) 2015/158 (3).
                  V rámci prvého žalobného dôvodu sa žalovanej vytýka, že porušila článok 12 ods. 1 pododsek 2 vykonávacieho nariadenie (EÚ) č. 725/2011 v spojení s článkom 1 ods. 3 vykonávacieho rozhodnutia (EÚ) 2015/158, keď sa v rámci ad-hoc overení úspor C02 odchýlila od schváleného overovacieho postupu tým, že použila nesprávny Willansový koeficient.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod: Porušenie článku 12 ods. 1 druhého pododseku vykonávacieho nariadenie (EÚ) č. 725/2011 v spojení s článkom 1 ods. 3 vykonávacieho rozhodnutia (EÚ) 2015/158 v spojení s článkom 6 ods. 1 vykonávacieho nariadenie (EÚ) č. 725/2011
                  V rámci druhého žalobného dôvodu sa uvádza, že žalovaná porušila článok 12 ods. 1 druhý pododsek vykonávacieho nariadenie (EÚ) č. 725/2011 v spojení s článkom 1 ods. 3 vykonávacieho rozhodnutia (EÚ) 2015/158 a v spojení s článkom 6 ods. 1 vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 725/2011 tým, že v rámci testovacích metód, ktoré použila pri ad-hoc overeniach, nezohľadnila predkondiconovanie vozidiel.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod: Porušenie článku 12 ods. 2 vykonávacieho nariadenie (EÚ) č. 725/2011
                  V rámci tretieho žalobného dôvodu sa uvádza, že žalovaná porušila článok 12 ods. 2 vykonávacieho nariadenie (EÚ) č. 725/2011 tým, že nariadila nezohľadňovať ekologické inovácie za predchádzajúci rok 2017, hoci ustanovenie výslovne pripúšťa nezohľadnenie iba na ďalší kalendárny rok.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod: Porušenie práva byť vypočutý
                  V rámci štvrtého žalobného dôvodu sa vytýka, že bolo porušené právo žalobkyne byť vypočutá v zmysle požiadaviek vyplývajúcich zo všeobecnej zásady rešpektovania práva na obhajobu ako aj požiadaviek vyplývajúcich z článku 41 ods. 2 písm. a) Charty základných práv Európskej únie.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod: Porušenie práva byť vypočutý
                  V rámci piateho žalobného dôvodu sa uvádza, že rozhodnutie nezodpovedá požiadavkám článku 296 ods. 2 ZFEÚ a článku 41 ods. 2 písm. c) Charta základných práv Európskej únie. Žalovaná sa v napadnutom rozhodnutí odvoláva iba abstraktne na odchýlky v testovacích metódach, avšak nevyjadruje sa k relevantnej otázke, či a do akej miery testovacia metóda vyžaduje špecifické predkondiconovanie vozidiel, a či žalovaná takúto metódu vo vykonávacom rozhodnutí (EÚ) 2015/158 schválila.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 z 23. apríla 2009, ktorým sa stanovujú výkonové emisné normy nových osobných automobilov ako súčasť integrovaného prístupu Spoločenstva na zníženie emisií CO 2 z ľahkých úžitkových vozidiel (Ú. v. EÚ L 140, 5.6.2009, s. 1).

         (2)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 725/2011 z 25. júla 2011, ktorým sa ustanovuje proces schvaľovania a certifikácie inovačných technológií na znižovanie emisií CO 2 z osobných automobilov podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (Ú. v. EÚ L 194, 26.7.2011, s. 19).

         (3)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/158 z 30. januára 2015 o schválení dvoch vysokoúčinných alternátorov spoločnosti Robert Bosch GmbH ako inovačnej technológie na znižovanie emisií CO 2 z osobných automobilov podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (Ú. v. EÚ L 26, 31.1.2015, s. 31).


title: Vec T-374/19: Žaloba podaná 20. júna 2019 — Wuhrer/Parlament

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/71

      Žaloba podaná 20. júna 2019 — Wuhrer/Parlament
      (Vec T-374/19)
      (2019/C 263/76)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Lina Wuhrer (Brescia, Taliansko) (v zastúpení: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil oznámenie Generálneho riaditeľstva Európskeho parlamentu pre financie, ktorým sa vykonalo rozhodnutie Predsedníctva Poslaneckej snemovne č. 14/2018 z 12. júla 2018 a/alebo rozhodnutie Rady predsedníctva Senátu republiky č. 6/2018 a v každom prípade,

                  —

                  zrušil nový výmer a nový výpočet doživotného príspevku vyplácaného Európskym parlamentom,

                  —

                  v dôsledku toho rozhodol, že žalobkyňa má právo na zachovanie dotknutého doživotného príspevku vo výške podľa právnej úpravy platnej pred rozhodnutím Predsedníctva Poslaneckej snemovne č. 14/2018 a/alebo rozhodnutím Rady predsedníctva Senátu republiky č. 6/2018, a že Európsky parlament má povinnosť vyplatiť žalobkyni všetky neoprávnene zrazené sumy spolu s menovou infláciou a zákonnými úrokmi odo dňa zrážky až do zaplatenia, ako aj

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť vyhovieť rozsudku a bezodkladne obnoviť doživotný príspevok v pôvodnej výške, ako aj nahradiť všetku škodu, pokiaľ a v rozsahu, v akom prináleží žalobkyni,

                  —

                  v každom prípade: uložil povinnosť nahradiť trovy konania, odmenu advokáta, vrátane DPH, príspevkov na sociálne zabezpečenie pre advokátov a paušálne náhrady.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné žalobným dôvodom a hlavným tvrdeniam uvedeným vo veci T-345/19, Santini/Parlament.


title: Vec T-367/19: Žaloba podaná 19. júna 2019 — Camerin/Komisia

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/36

      Žaloba podaná 19. júna 2019 — Camerin/Komisia
      (Vec T-367/19)
      (2019/C 270/38)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Laure Camerin (Bastia, Francúzsko) (v zastúpení: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú a opodstatnenú,

                  —

                  v dôsledku toho čiastočne zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  nariadil náhradu nemajetkovej ujmy, ktorá bola spôsobená súborom aktov a konaní Úradu pre správu a úhradu individuálnych nárokov (ďalej len „PMO“), ktoré musia byť predmetom celkového posúdenia, pričom žalobkyňa túto ujmu odhaduje ex aequo et bono na čiastku 50 000 eur,

                  —

                  uložil Európskej komisii náhradu všetkých trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby proti rozhodnutiu PMO vzhľadom na výkon exekúcie nariadenej belgickým súdom v rozsahu, v akom si PMO vyhradzuje právo opätovne odpočítať čiastku 3 839,60 eura zo splatných dôchodkov žalobkyne, uvádza žalobkyňa štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 1 a 25 Charty základných práv Európskej únie, na porušení článku 6 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“) a na existencii nesprávneho posúdenia. Žalobkyňa sa v tomto ohľade domnieva, že neexistuje žiadne odôvodnenie ani právny základ, ktoré by odôvodnili rozhodnutie PMO pokračovať v zabavení viac ako dvoch tretín jej dôchodku.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady zákonnosti a právnej istoty. Žalobkyňa zastáva názor, že služobný poriadok je „lex specialis“, ktorý má prednosť pred akýmkoľvek vnútroštátnym právom: v oblasti životného minima tak existujú podstatné ustanovenia služobného poriadku, ktoré sú odlišné od všeobecného pracovného práva Únie aj od vnútroštátneho pracovného práva.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady riadnej správy a povinnosti náležitej starostlivosti v rozsahu, v akom nebolo poskytnuté žiadne odôvodnenie skutočností alebo dôkazov, ktoré by mohli odôvodniť prijatie rozhodnutia PMO vyhradiť si právo opätovne odpočítať čiastku 3 839,60 eura zo splatných dôchodkov žalobkyne.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnosti a zákazu diskriminácie najmä v rozsahu, v akom — ak vychádzame z výkladu poskytnutého PMO — životné minimum závisí od krajiny, v ktorej mal úradník bydlisko.
                  Žalobkyňa sa takisto domáha náhrady nemajetkovej ujmy, ktorá jej bola spôsobená pochybeniami, ktorých sa PMO dopustil a ktoré jej neumožňujú žiť dôstojne.


title: Vec T-590/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria („Arbitrážna doložka — Dohoda o pôžičke ‚Water Supply Sweida Region‘ č. 80212 — Nevykonanie dohody — Vrátenie preddavkov — Úroky z omeškania — Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/38

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria
      (Vec T-590/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o pôžičke ‚Water Supply Sweida Region‘ č. 80212 - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2019/C 280/53)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska investičná banka (v zastúpení: pôvodne P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, neskôr F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Arts, advokát a T. Cusworth, solicitor)

         Žalovaná: Sýrska arabská republika

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti Sýrskej arabskej republike vrátiť splatné sumy v rámci dohody o pôžičke „Water Supply Sweida Region“ č. 80212 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Sýrska arabská republika je povinná vrátiť Európskej únii, ktorú zastupuje Európska investičná banka (EIB), sumu 726 942,81 eura.

                  2.

                  Uvedená suma zahŕňa úroky z omeškania z istiny a zmluvných úrokov v ročnej sadzbe 3,5 % od 25. augusta 2017 do dátumu zaplatenia.

                  3.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                  Sýrska arabská republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 369, 30.10.2017.


title: Vec T-591/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria („Arbitrážna doložka — Dohoda o pôžičke ‚Water Supply Deir Ez Zor Region‘ č. 80310 — Nevykonanie dohody — Vrátenie preddavkov — Úroky z omeškania — Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/39

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2019 — EIB/Sýria
      (Vec T-591/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o pôžičke ‚Water Supply Deir Ez Zor Region‘ č. 80310 - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2019/C 280/54)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska investičná banka (v zastúpení: pôvodne P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, neskôr F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Arts, advokát, a T. Cusworth, solicitor)

         Žalovaná: Sýrska arabská republika

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti Sýrskej arabskej republike vrátiť splatné sumy v rámci dohody o pôžičke „Water Supply Sweida Region“ č. 80310 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Sýrska arabská republika je povinná vrátiť Európskej únii, ktorú zastupuje Európska investičná banka (EIB), sumu 404 425,58 eura.

                  2.

                  Uvedená suma zahŕňa úroky z omeškania z istiny a zmluvných úrokov v ročnej sadzbe 3,5 % od 25. augusta 2017 do dátumu zaplatenia.

                  3.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                  Sýrska arabská republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 369, 30.10.2017.


title: Vec C-78/19 P: Odvolanie podané 31. januára 2019: WL proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 29. novembra 2018 vo veci T-493/17, WL/ERCEA

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/11

      Odvolanie podané 31. januára 2019: WL proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 29. novembra 2018 vo veci T-493/17, WL/ERCEA
      (Vec C-78/19 P)
      (2019/C 288/14)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: WL (v zastúpení: F. Elia, advokát)

         Ďalší účastník konania: Výkonná agentúra Európskej rady pre výskum (ERCEA)
      Uznesením z 11. júla 2019 Súdny dvor (šiesta komora) zamietol odvolanie ako čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné a rozhodol, že WL znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-121/19 P: Odvolanie podané 15. februára 2019: Edison SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 7. decembra 2018 vo veci T-471/17, Edison/EUIPO (EDISON)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/12

      Odvolanie podané 15. februára 2019: Edison SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 7. decembra 2018 vo veci T-471/17, Edison/EUIPO (EDISON)
      (Vec C-121/19 P)
      (2019/C 288/15)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Edison SpA (v zastúpení: D. Martucci, F. Boscariol de Roberto, avvocati)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  v prvom rade zrušiť rozhodnutie napadnuté odvolaním a s konečnou platnosťou rozhodnúť spor a vyhovieť žalobe, pričom sa stanoví, že „elektrina“ patrí do triedy 4 ôsmej edície Niceskej klasifikácie, a v nadväznosti na to rozhodnúť, že ochranná známka č. 3 315 991, ktorej majiteľom je Edison S.p.A., sa týka, okrem iného aj „elektriny“,

                  —

                  subsidiárne zrušiť rozhodnutie napadnuté odvolaním a vrátiť vec späť Všeobecnému súdu,

                  —

                  v každom prípade nariadiť EUIPO, aby nahradil trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

                  1.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia tým, že usúdil, že uvedenie tovaru „elektrina“ v netaxatívnom zozname, ktorý vyhotovil EUIPO na účely predkladania vyhlásení v zmysle článku 28 ods. 8 nariadenia o ochrannej známke Európskej únie (odseky 41, 46 a 54) preukazuje, že elektrina v rámci jej každodenného a bežného používania nie je zahrnutá do triedy 4 ôsmej edície Niceskej klasifikácie. V prvom rade nesprávne právne posúdenie spočíva v skutočnosti, že návrh odvolateľky na obmedzenie zoznamu označených tovarov bol predložený 15. júna 2015, kým dokument, na ktorý odkazuje EUIPO, bol vyhotovený v oznámení č. 1/2016 z 8. februára 2016.V druhom rade nesprávne právne posúdenie spočíva tiež domnienke, že vylúčenie určitého pojmu zo zoznamu predstavuje dôkaz, hoci nejde o viac než súbor nezáväzných výkladov.

                  2.

                  Všeobecný súd nesprávne usúdil, že za „illuminants (svietidlá)“ možno považovať len hmotný tovar, ktorý spontánne vytvára svetlo. Nesprávne právne posúdenie spočíva v skutočnosti, že keďže práve príslušné orgány a hospodárske subjekty klasifikujú tovary v závislosti od ich schopnosti osvetľovať, klasifikácia elektriny ako komodity, ktorá vytvára svetlo a zisk a tiež hmotná povaha tejto komodity z výlučne fyzikálneho hľadiska sú irelevantné.

                  3.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia z dôvodu, že vzhľadom na to, že sa uznáva, že pojem „fuel (palivo)“ zahŕňa motorové palivá, je zjavné, že pojem „fuel (palivo)“ sa má chápať v širšom zmysle tak, že zahŕňa také tovary, akým je elektrina, ktoré na základe svojej povahy nevedú k fungovaniu motorov prostredníctvom spaľovania.

                  4.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia pri výklade tým, že usúdil, že elektrina nespadá pod pojem „motor fuel (motorové palivo)“, pričom úplne opomenul jej funkčné vlastnosti.

                  5.

                  Všeobecný súd sa dopustil zjavne nesprávneho právneho posúdenia tým, že usúdil, že dôkaz predložený odvolateľkou bol nedostatočný na účely preukázania skutočnosti, že elektrina patrí do triedy 4.

                  6.

                  Všeobecný súd navyše založil svoje rozhodnutie na Dokumente 1, ktorý mu predložil EUIPO, pričom usúdil, že tento dokument bol z augusta 2003, hoci bol jasne datovaný z júna 2003.

                  7.

                  Všeobecný súd sa len obmedzil na potvrdenie právneho stavu a rozhodnutí, ktoré boli nedostatočne odôvodnené, a to napriek tomu, že prijal dôkazy predložené odvolateľkou a EUIPO. Uznať, že existujú dostupné elektrické vozidlá, a následne tvrdiť, že hospodárske subjekty (tí istí výrobcovia uvedených vozidiel) nepovažujú elektrinu za palivo, či dokonca alternatívne palivo, protirečí akejkoľvek logike a znamená, že rozhodnutia EUIPO a Všeobecného súdu nie sú odôvodnené.


title: Vec C-304/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) 12. apríla 2019 — Ira Invest SRL/Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) 12. apríla 2019 — Ira Invest SRL/Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea
      (Vec C-304/19)
      (2019/C 288/19)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Constanța

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka –žalobkyňa v prvom stupni: Ira Invest SRL

         Odporkyňa-žalovaná v prvom stupni: Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa ustanovenia článku 4 ods. 1 písm. b), c), e) a f), článku 10, článku 21 ods. 1 a článku 32 ods. 1 až 5 nariadenia (EÚ) č. 1307/2013 (1) vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá za podmienok, aké nastali vo veci samej, vylučuje právo poľnohospodára na získanie príslušných príspevkov z dôvodu, že pôda v rámci akvakultúrnych zariadení, ktorú využíva ako ornú pôdu, nepredstavuje „poľnohospodársku plochu“ podľa článku 4 nariadenia?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1307/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa ustanovujú pravidlá priamych platieb pre poľnohospodárov na základe režimov podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 637/2008 a nariadenie Rady (ES) č. 73/2009 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 608).


title: Vec C-329/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Milano (Taliansko) 23. apríla 2019 — Condominio di Milano/Eurothermo SpA

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Milano (Taliansko) 23. apríla 2019 — Condominio di Milano/Eurothermo SpA
      (Vec C-329/19)
      (2019/C 288/21)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale di Milano

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Condominio di Milano

         Žalovaná: Eurothermo SpA

         Prejudiciálna otázka

      Bráni pojem spotrebiteľ použitý v smernici 93/13/EHS (1) tomu, aby subjekt (bytový dom podľa talianskeho právneho poriadku), ktorý nespadá pod pojem „fyzická osoba“ alebo „právnická osoba“, bol označený za spotrebiteľa, keď tento subjekt uzavrie zmluvu na účely, ktoré sa netýkajú predmetu jeho činnosti a nachádza sa v znevýhodnenom postavení v porovnaní s predajcom alebo dodávateľom, pokiaľ ide o vyjednávaciu silu, ako aj o úroveň informovanosti?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-334/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Stuttgart (Nemecko) 24. apríla 2019 — Eurowings GmbH/GD, HE, IF

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Stuttgart (Nemecko) 24. apríla 2019 — Eurowings GmbH/GD, HE, IF
      (Vec C-334/19)
      (2019/C 288/22)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Stuttgart

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: Eurowings GmbH

         Odporcovia: GD, HE, IF

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa ustanovenia — najmä článok 5 ods. 3 — nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (1) vykladať v tom zmysle, že spontánna neprítomnosť značnej časti leteckého personálu kvôli nahlásenej práceneschopnosti z dôvodu choroby (tzv. divý štrajk) u leteckého dopravcu, ktorý „prevádzkujúcemu leteckému dopravcovi“ v zmysle článku 2 písm. b) nariadenia v rámci zmluvy o prenájme lietadla s posádkou („wet lease“) prenajal lietadlo spolu s posádkou, nesie zodpovednosť za lety, ale nemá operačnú zodpovednosť, má za následok, že ani „prevádzkujúci letecký dopravca“ sa nemôže odvolávať na „mimoriadne okolnosti“ v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia podľa rozsudku Súdneho dvora zo 17. apríla 2018, Krüsemann a i., C-195/17 a ďalšie? (2)

         (1)  Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.

         (2)  EU:C:2018:258.


title: Vec C-355/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Pitești (Rumunsko) 6. mája 2019 — Asociația „Forumul Judecătorilor din România“, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor“, OL/Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Pitești (Rumunsko) 6. mája 2019 — Asociația „Forumul Judecătorilor din România“, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor“, OL/Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României
      (Vec C-355/19)
      (2019/C 288/23)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Pitești

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Asociația „Forumul Judecătorilor din România“, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor“, OL

         Žalovaný: Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa mechanizmus na zaistenie spolupráce a overovania (MSO) zriadený rozhodnutím Komisie 2006/928/ES z 13. decembra 2006 (1) považovať za akt prijatý inštitúciou Únie v zmysle článku 267 ZFEÚ, ktorý môže byť predmetom výkladu zo strany Súdneho dvora Európskej únie?

                  2.

                  Patrí obsah, povaha a trvanie mechanizmu na zaistenie spolupráce a overovania (MSO) zriadeného rozhodnutím Komisie 2006/928/ES z 13. decembra 2006 do pôsobnosti Zmluvy o pristúpení Bulharskej republiky a Rumunska k Európskej únii podpísanej Rumunskom v Luxemburgu 25. apríla 2005? Sú požiadavky uvedené v správach vypracovaných v rámci tohto mechanizmu pre Rumunsko záväzné?

                  3.

                  Má sa článok 2 ZEÚ vykladať v tom zmysle, že členské štáty majú povinnosť dodržiavať kritériá právneho štátu, ktoré sú uložené aj v správach vypracovaných v rámci mechanizmu na zaistenie spolupráce a overovania (MSO) zriadeného rozhodnutím Komisie 2006/928/ES z 13. decembra 2006, v prípade naliehavého zriadenia útvaru prokuratúry povereného vyšetrovaním výlučne protiprávnych činov, ktorých sa dopustili sudcovia alebo prokurátori, ktorý vyvoláva konkrétne obavy, pokiaľ ide o boj proti korupcii, a možno ho použiť ako ďalší nástroj pre nátlak a zastrašovanie sudcov alebo prokurátorov?

                  4.

                  Má sa článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ vykladať v tom zmysle, že členské štáty majú povinnosť prijať opatrenia nevyhnutné na zabezpečenie účinnej súdnej ochrany v oblastiach upravených právom Únie tým, že odstránia akékoľvek riziko politického vplyvu na trestné konanie proti sudcom alebo prokurátorom, v prípade naliehavého zriadenia útvaru prokuratúry povereného vyšetrovaním výlučne protiprávnych činov, ktorých sa dopustili sudcovia alebo prokurátori, ktorý vyvoláva konkrétne obavy, pokiaľ ide o boj proti korupcii, a možno ho použiť ako ďalší nástroj pre nátlak a zastrašovanie sudcov alebo prokurátorov?

         (1)  Rozhodnutie Komisie z 13. decembra 2006, ktorým sa zriaďuje mechanizmus na zaistenie spolupráce a overovania pokroku v Rumunsku na účely osobitných referenčných kritérií v oblastiach reformy súdnictva a boja proti korupcii (Ú. v. EÚ L 354, 2006, s. 56).


title: Vec C-357/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) 6. mája 2019 — Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ/QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) 6. mája 2019 — Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ/QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL
      (Vec C-357/19)
      (2019/C 288/24)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Dovolatelia: Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ

         Odporcovia: QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 19 ods. 1 Zmluvy o Európskej únii, článok 325 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, článok 1 ods. 1 písm. a) a b) a článok 2 ods. 1 Dohovoru vypracovaného na základe článku K.3 Zmluvy o Európskej únii o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev, ako aj zásada právnej istoty vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby orgán stojaci mimo súdnej moci, t. j. Curtea Constituțională a României (Ústavný súd Rumunska) prijal rozhodnutie vo veci zákonnosti zloženia súdnych senátov, čím by vytvoril predpoklady na to, aby sa vyhovelo dovolaniam proti právoplatným rozsudkom vyhláseným počas určitého obdobia?

                  2.

                  Má sa článok 47 druhý odsek Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby orgán stojaci mimo súdnej moci konštatoval, so záväzným účinkom v rámci vnútroštátneho práva, nedostatok nezávislosti a nestrannosti súdneho senátu, ktorého členom je sudca s riadiacimi funkciami, ktorý nebol vymenovaný náhodne, ale na základe transparentného pravidla, známeho účastníkom konania, ktorí ho nespochybnili, vzťahujúceho sa na všetky konania vedené dotknutým senátom?

                  3.

                  Má sa prednosť práva Únie vykladať v tom zmysle, že vnútroštátnemu súdu umožňuje neuplatniť rozhodnutie Ústavného súdu vyhlásené v konaní týkajúcom sa ústavného sporu, ktoré je v zmysle vnútroštátneho práva záväzné?


title: Vec T-698/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — MAN Truck & Bus/EUIPO — Halla Holdings (MANDO) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MANDO — Staršia medzinárodná obrazová ochranná známka a staršia národná obrazová ochranná známka MAN — Staršia národná slovná ochranná známka Man — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b] nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               9.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/41

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2019 — MAN Truck & Bus/EUIPO — Halla Holdings (MANDO)
      (Vec T-698/17) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MANDO - Staršia medzinárodná obrazová ochranná známka a staršia národná obrazová ochranná známka MAN - Staršia národná slovná ochranná známka Man - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b] nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2019/C 305/49)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: MAN Truck & Bus (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: C. Röhl, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: pôvodne J. Ivanauskas a D. Walicka, neskôr J Ivanauskas a H. O'Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Halla Holdings Corp. (Yongin-si, Južná Kórea) (v zastúpení: M.-R. Hirsch a C. de Haas, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 13. júla 2017 (vec R 1919/2016-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Man Truck & Bus a Halla Holdings

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 13. júla 2017 (vec R 1919/2016-1) sa zrušuje v rozsahu, v akom je konštatovaná neexistencia pravdepodobnosti zámeny medzi slovnou ochrannou známkou MANDO a starším medzinárodným zápisom č. 863 418 obrazovej ochrannej známky MAN.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 437, 18.12.2017.


title: Vec C-382/19 P: Odvolanie podané 15. mája 2019: Ralph Pethke proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 15. mája 2019 vo veci T-169/17, Ralph Pethke/Amt der Europäischen Union für geistiges Eigentum

text:
               7.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 337/2

      Odvolanie podané 15. mája 2019: Ralph Pethke proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 15. mája 2019 vo veci T-169/17, Ralph Pethke/Amt der Europäischen Union für geistiges Eigentum
      (Vec C-382/19 P)
      (2019/C 337/02)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Ralph Pethke (v zastúpení: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

         Návrhy odvolateľa

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 5. marca 2019 vo veci T-169/17,

                  —

                  zrušil rozhodnutie výkonného riaditeľa Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo PERS-AFFECT 16-134 a uložil povinnosť nahradiť majetkovú a nemajetkovú ujmu spôsobenú neoprávneným preradením do nižšej platovej triedy,

                  —

                  subsidiárne zrušil rozsudok a vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Toto odvolanie bolo podané proti rozsudku Všeobecného súdu, ktorým sa zamieta žaloba podaná odvolateľom proti rozhodnutiu výkonného riaditeľa Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo PERS-AFFECT 16-134 o preradení.
      Odvolateľ na podporu svojho odvolania uvádza tieto odvolacie dôvody:

                  1.

                  Porušenie článku 7 služobného poriadku (1) a článku 36 Štatútu Súdneho dvora
                  Žalobca uvádza, že Všeobecný súd z právneho hľadiska nesprávne uplatnil článok 7 Služobného poriadku. Preradenie do nižšej platovej triedy z miesta vedúceho sekcie oddelenia na pracovné miesto úradníka bez perspektívy služobného rastu, a to bez akéhokoľvek postupu hodnotenia alebo disciplinárneho konania, ktoré chránia žalobcove práva, nie je oprávneným preradením na iné pracovné miesto, ale neoprávneným preradením do nižšej platovej triedy. Zmena služobného poriadku z roku 2014 viedla len k zmene, ktorá pre vedúcich sekcie znamenala len lepšiu perspektívu prípadného povýšenia po dosiahnutí platovej triedy AD 12. Menovací orgán nemôže jednostranne odobrať toto virtuálne právo bez postupu hodnotenia alebo primeraného disciplinárneho konania. Od roku 2014 už nie je de lege možné pracovné miesta vedúceho sekcie a pracovné miesto bežného úradníka považovať bez možnosti povýšenia za rovnocenné.
                  Okrem toho Všeobecný súd cituje vydanú judikatúru týkajúcu sa preradenia na iné pracovné miesto podľa článku 7 služobného poriadku, ale vyvodil z nej nesprávne dôsledky.
                  Napokon Všeobecný súd sa údajne z právneho a procesného hľadiska dopustil nesprávneho posúdenia, keď v plnom rozsahu nerozhodol o druhom žalobnom dôvode založenom na neoprávnenom preradení do nižšej platovej triedy žalobcu, ku ktorému došlo 10. októbra 2016 bez súbežného zaradenia do novej funkcie. Nejde konkrétne o preradenie na nové pracovné miesto v zmysle článku 7 Služobného poriadku úradníkov (body 49 až 106 rozsudku).

                  2.

                  Skreslenie skutkového stavu
                  Všeobecný súd nezakladal napadnutý rozsudok len na skutkových okolnostiach, ktoré vyplývali iba z dokumentov v spise, ktoré mu boli predložené, ale aj na iných skutočnostiach, ktoré nevplývali z dokumentov v spise, ktoré mu boli predložené.
                  V prejednávanej veci Všeobecný súd zjavne vôbec neposúdil dôkazy. Pri posudzovaní dôkazov Všeobecný súd mal posúdil hodnovernosť vyhlásení odporcu v dovolacom konaní.
                  Navyše posúdenie, ktoré obhajuje Všeobecný súd, aktov odvolateľa v súvislosti s jeho povinnosťou oznámiť neoprávnené opatrenia, zbavuje článku 21a ods. 1 a článku 22 Služobného poriadku úradníkov akéhokoľvek praktického významu.

                  3.

                  Nezákonné posúdenie výhrady založenej na povinnosti starostlivosti a výhrady založenej na psychickom obťažovaní a článku 36 Služobného poriadku úradníkov
                  Všeobecný súd zamietol výhradu založenú na psychickom obťažovaní vznesenú voči opatreniam, ktoré výkonný riaditeľ prijal 10. októbra 2016 a 17. októbra 2016 v rozpore s platným právom. Porušenie povinnosti starostlivosti a obvinenie zo psychického obťažovania sa neoddeliteľné spája s neoprávneným rozhodnutím o preradení do nižšej platovej triedy a o preradení na iné pracovné miesto, ktoré bolo prijaté v období medzi 10. októbrom 2016 a 17. októbrom 2016. V rozpore s tým čo tvrdí Všeobecný súd, psychické obťažovanie nijakým spôsobom nepredpokladá podľa článku 12a ods. 3 Služobného poriadku úradníkov „stret postojov“. Všeobecný súd navyše nerozhodol o porušení povinnosti starostlivosti, čo viedlo k zneucteniu dosiahnutých pracovných úspechov odvolateľa pri jeho preradení.

         (1)  Služobný poriadok úradníkov Európskej únie stanovuje nariadenie Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 z 29. februára 1968, ktorým sa ustanovuje Služobný poriadok úradníkov a podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 56, 1968, s. 1; Mim. vyd. 01/002, s. 5), zmenené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 1023/2013 z 22. októbra 2013 (Ú. v. EÚ L 287, 2013, s. 15).


title: Vec C-446/19 P: Odvolanie podané 12. júna 2019: Stephan Fleig proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 2. apríla 2019 vo veci T-492/17, Stephan Fleig/Európska služba pre vonkajšiu činnosť

text:
               7.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 337/3

      Odvolanie podané 12. júna 2019: Stephan Fleig proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 2. apríla 2019 vo veci T-492/17, Stephan Fleig/Európska služba pre vonkajšiu činnosť
      (Vec C-446/19 P)
      (2019/C 337/03)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Stephan Fleig (v zastúpení: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ)

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor

                  —

                  v celom rozsahu zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie (prvá komora) z 2. apríla 2019 vo veci T-492/17,

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 19. septembra 2016, ktorým riaditeľ Riaditeľstva pre „ľudské zdroje“ Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) konajúci v postavení orgánu oprávneného uzatvárať pracovné zmluvy rozhodol o vypovedaní pracovnej zmluvy odvolateľa uzatvorenej na dobu neurčitú k 19. júnu 2017, a uložil ESVČ povinnosť nahradiť nemajetkovú ujmu v dôsledku nezákonnej výpovede,

                  —

                  subsidiárne zrušil rozsudok a vrátil vec Všeobecnému súdu,

                  —

                  uložil ESVČ povinnosť nahradiť trovy oboch konaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľ zakladá svoje odvolanie na týchto šiestich odvolacích dôvodoch.
      Po prvé odvolateľ namieta porušenie svojho práva na spravodlivé prejednanie svojej záležitosti podľa článku 47 druhého odseku Charty základných práv a porušenie zásady rovnosti zbraní. V rozpore s jeho žalobou Všeobecný súd nepožadoval, aby ESVČ predložila relevantné e-maily, čo výrazne obmedzilo jeho schopnosť brániť sa.
      Po druhé odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení zásady povinnosti administratívy prihliadať na blaho úradníkov. Všeobecný súd neprihliadol na to, že pred výpoveďou pracovnej zmluvy odvolateľa ESVČ už svojím konaním prispela k zhoršeniu duševného zdravia odvolateľa a v dôsledku toho aj k zníženiu jeho schopnosti pracovať spôsobom primeraným k jeho povinnostiam.
      Po tretie odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď zastával názor, že nepotreboval preskúmať, či a v akom rozsahu odvolateľovi bránil jeho zdravotný stav splniť si svoje povinnosti podľa služobného poriadku, a to uviesť miesto, kde sa zdržiava. Všeobecný súd sa ďalej dopustil nesprávneho právneho posúdenia v rozsahu, v akom neprihliadol na zdravotné posudky predložené odvolateľom napriek tomu, že sám nemá odborné poznatky ani nezískal posudok odborníka z oblasti medicíny. Všeobecný súd sa ďalej dopustil nesprávneho právneho posúdenia v rozsahu, v akom nerozhodol, že ESVČ prihliadla na účinky duševnej poruchy v jeho neprospech.
      Po štvrté odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď uviedol, že porušil povinnosť podľa článku 7 prílohy II služobného poriadku a základnú povinnosť lojálnosti a spolupráce v rozsahu, v akom „odmietol sám nominovať svojho doktora do posudkovej komisie pre otázky invalidity“. V dôsledku toho sa Všeobecný súd dopustil pochybenia pri odôvodnení svojho rozsudku, keď sa odvolal na okolnosť, ktorú samotná ESVČ proti odvolateľovi v odôvodnení svojho rozhodnutia vôbec neuviedla.
      Po piate odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd zo série neúspešných mimosúdnych návrhov a sťažností odvolateľa nesprávne vyvodil záver, že menovací orgán ESVČ bol oprávnený pripísať mu nedostatok spolupráce a lojálnosti. Z pohľadu Všeobecného súdu sa akýkoľvek návrh zamestnanca, ktorý administratíva zamietne, v konečnom dôsledku považuje za zneužitie práv.
      Po šieste odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil série skreslení skutočností, na ktorých je založený jeho rozsudok a ktoré súvisia najmä s jeho povinnosťou informovať administratívu o mieste, na ktorom sa zdržiava.


title: Vec C-495/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Poznaniu (Poľsko) 26. júna 2019 – Kancelaria Medius SA z siedzibą w Krakowie/RN

text:
               7.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 337/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Poznaniu (Poľsko) 26. júna 2019 – Kancelaria Medius SA z siedzibą w Krakowie/RN
      (Vec C-495/19)
      (2019/C 337/06)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Kancelaria Medius SA so sídlom v Krakove

         Žalovaný: RN

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 7 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288) vykladať v tom zmysle, že bráni procesným predpisom, podľa ktorých súd môže vydať rozsudok pre zmeškanie založený výlučne na tvrdeniach žalobcu uvedených v písomnom vyhotovení žaloby, ktoré musí považovať za pravdivé, ak sa žalovaný – spotrebiteľ, ktorý bol riadne upovedomený o termíne pojednávania – nedostaví a ani nepodnikne nijaké kroky na svoju obranu?


title: Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 28. júna 2019 predložil Norges Høyesterett vo veci Melissa Colleen Campbell/nórska vláda (Vec E-4/19)2019/C 351/12

text:
               17.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 351/15

      Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 28. júna 2019 predložil Norges Høyesterett vo veci Melissa Colleen Campbell/nórska vláda
      (Vec E-4/19)
      (2019/C 351/12)
      Žiadosťou z 28. júna 2019, ktorá bola doručená na podateľňu Súdu EZVO 28. júna 2019, Norges Høyesterett (najvyšší nórsky súd) požiadal Súd EZVO vo veci Melissa Colleen Campbell/nórska vláda o poradné stanovisko k týmto otázkam:

                  1.

                  Je vzhľadom na nedávnu judikatúru Súdneho dvora EÚ, ktorá potvrdila stanovisko veľkej komory k odvodenému právu na pobyt vyjadrené v jej rozsudku z 12. marca 2014 vo veci C-456/12 O. proti B., a na základe zásady homogénnosti znenie článku 7 ods. 1 písm. b) smernice 2004/38/ES v spojení s jej článkom 7 ods. 2 analogicky uplatniteľné na prípad, keď sa občan EHP vracia do domovského štátu spolu s rodinným príslušníkom?

                  2.

                  Čo znamená požiadavka „nepretržitého“ pobytu v zmysle uvedenej smernice, ako je vyjadrená v bode 80 rozsudku Súdu EZVO z 26. júla 2016 vo veci Jabbi (E-28/15)? Bolo by obzvlášť užitočné, ak by Súd EZVO objasnil:

                              a)

                              či môže v priebehu pobytu dôjsť k prerušeniam, a ak áno, v akom rozsahu,

                              b)

                              či môže byť pre posúdenie nepretržitosti pobytu v zmysle smernice dôležitá príčina možného prerušenia – napríklad z pracovných dôvodov.

                  3.

                  Čo sa vyžaduje podmienkou, že pobyt občana EHP v hostiteľskom štáte musí byť „dostatočne stály na to, aby mu umožnil rodinný život v tomto štáte“, ako sa uvádza okrem iného v bode 80 rozsudku Súdu EZVO z 26. júla 2016 vo veci Jabbi (E-28/15), v bode 51 rozsudku Súdneho dvora EÚ z 12. marca 2014 vo veci C-456/12 O. proti B. v spojení s jeho bodmi 56 a 57 a v bodoch 24 a 26 rozsudku Súdneho dvora EÚ z 5. júna 2018 vo veci C-673/16 Coman, a ako sa vykladá aj s ohľadom na ustanovenie článku 35 danej smernice týkajúce sa zneužitia práv?


title: Vec C-230/19 P: Odvolanie podané 14. marca 2019: Petr Fryč proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 15. januára 2019 vo veci T-513/18, Fryč/Komisia

text:
               21.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/4

      Odvolanie podané 14. marca 2019: Petr Fryč proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 15. januára 2019 vo veci T-513/18, Fryč/Komisia
      (Vec C-230/19 P)
      (2019/C 357/05)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Petr Fryč (v zastúpení: Š. Oharková, advokátka)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Uznesením z 5. septembra 2019 Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol, že toto odvolanie je zjavne nedôvodné.


title: Vec C-433/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 6. júna 2019 – Ellmes Property Services Limited/SP

text:
               21.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/4

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 6. júna 2019 – Ellmes Property Services Limited/SP
      (Vec C-433/19)
      (2019/C 357/07)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku: Ellmes Property Services Limited

         Odporca v konaní o opravnom prostriedku: SP

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 24 bod 1 prvý pododsek prvý variant nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (1) (ďalej len „nariadenie Brusel I a“) vykladať v tom zmysle, že predmetom žalôb vlastníka bytu, ktoré majú inému vlastníkovi bytu zakázať, aby svojvoľne, bez súhlasu ostatných vlastníkov bytov, zmenil svoj bytový objekt, najmä jeho účel, je uplatnenie vecného práva?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na túto otázku:
                  Má sa článok 7 bod 1 písm. a) nariadenia Brusel I a vykladať v tom zmysle, že predmetom žalôb uvedených v bode 1 sú zmluvné plnenia, ktoré treba plniť na mieste, kde sa vec nachádza?

         (1)  Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1.


title: Vec C-442/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 12. júna 2019 – Stichting Brein/News-Service Europe BV

text:
               21.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/5

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 12. júna 2019 – Stichting Brein/News-Service Europe BV
      (Vec C-442/19)
      (2019/C 357/08)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Stichting Brein

         Žalovaná: News-Service Europe BV

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vykonáva prevádzkovateľ platformy pre služby Usenetu (akým bola aj spoločnosť NSE) za okolností opísaných v bodoch [1 až 7] a [16] tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania verejný prenos v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, 2001, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230) (ďalej len „smernica 2001/29/ES“)?

                  2.

                  Ak bude odpoveď na prvú otázku kladná (a teda ide o verejný prenos):
                  Bráni konštatovanie, že prevádzkovateľ platformy pre služby Usenetu vykonáva verejný prenos v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29/ES, uplatneniu článku 14 ods. 1 smernice 2000/31/ES Európskeho parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (Ú. v. ES L 178, 2000, s. 1; Mim. vyd. 13/025, s. 339) (ďalej len „smernica 2000/31/ES“)?

                  3.

                  Ak bude odpoveď na prvú alebo druhú otázku záporná (a teda je v zásade možné odvolávať sa na vylúčenie zodpovednosti podľa článku 14 ods. 1 smernice 2000/31/ES):
                  Zohráva prevádzkovateľ platformy pre služby Usenetu, ktorý v zmysle opisu v bodoch [1 až 7] a [16] tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania poskytuje služby, aktívnu rolu, ktorá bráni odvolaniu sa na článok 14 ods. 1 smernice 2000/31/ES odlišným spôsobom?

                  4.

                  Je možné prevádzkovateľovi platformy pre služby Usenetu, ktorý vykonáva verejný prenos a ktorý sa môže odvolať na článok 14 ods. 1 smernice 2000/31/ES, zakázať pokračovať v porušovaní práva, resp. je možné voči nemu vydať príkaz, ktorý presahuje rámec možností stanovených v článku 14 ods. 3 tejto smernice, alebo tomu bráni článok 15 ods. 1 smernice 2000/31?


title: Vec C-479/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 19. júna 2019 – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate

text:
               21.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 19. júna 2019 – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate
      (Vec C-479/19)
      (2019/C 357/13)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Sťažovateľka: UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH

         Odporca: Agenzia delle Entrate

         Prejudiciálna otázka

      Bráni právo Únie – najmä ustanovenia Zmluvy týkajúce sa slobody usadiť sa a voľného pohybu kapitálu, tak, ako ich vykladá Súdny dvor – uplatňovaniu ustanovenia vnútroštátneho práva, akým je ustanovenie článku 35 ods. 10b zákonného dekrétu č. 223/2006 (v časti, v ktorej sa úľava na katastrálnej dani a dani z prevodu vlastníckych práv k nehnuteľnostiam obmedzuje na uzavreté realitné investičné fondy)?


title: Vec C-561/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 23. júla 2019 – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA/Rete Ferroviaria Italiana SpA

text:
               21.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 23. júla 2019 – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA/Rete Ferroviaria Italiana SpA
      (Vec C-561/19)
      (2019/C 357/27)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľky: Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA

         Odporkyňa: Rete Ferroviaria Italiana SpA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je vnútroštátny súd, ktorého rozhodnutie nie je možné napadnúť opravným prostriedkom, v súlade s článkom 267 ZFEÚ v zásade povinný predložiť návrh na začatie prejudiciálneho konania vo veci otázky týkajúcej sa výkladu práva Európskej únie, a to aj v prípadoch, keď mu prejudiciálnu otázku jeden z účastníkov konania položí až po jej prvom úkone, ktorým sa začne konanie, resp. po tom, ako účastník vstúpi do konania, alebo po tom, ako súd prvýkrát začne samotnú rozhodovaciu fázu, alebo aj potom, ako dotknutý vnútroštátny súd už podal prvý návrh na začatie prejudiciálneho konania na Súdny dvor Európskej únie?

                  2.

                  … sú články 115, 206 a 217 legislatívneho dekrétu 163/2006, v súlade s ich výkladom v judikatúre talianskych správnych súdov, t. j. v zmysle, že vylučujú úpravu cien v zmluvách týkajúcich sa tzv. osobitných odvetví, najmä so zreteľom na zmluvy, ktorých predmet je odlišný od predmetu zmlúv uvedených v smernici 17/2004 (1), ale sú s týmito zmluvami spojené vzťahom účelnosti, zlučiteľné s právom Európskej únie (konkrétne s článkom 4 ods. 2, článkom 9, článkom 101 ods. 1 písm. e), článkami 106, 151 – a tiež s Európskou sociálnou chartou podpísanou v Turíne 18. októbra 1961 a Chartou základných sociálnych práv pracovníkov Spoločenstva z roku 1989, na ktoré sa tento článok odvoláva – ďalej článkami 152, 153 a 156 ZFEÚ, s článkami 2 a 3 ZEÚ, ako aj s článkom 28 Charty základných práv Európskej únie)?

                  3.

                  … sú články 115, 206 a 217 legislatívneho dekrétu 163/2006, v súlade s ich výkladom v judikatúre talianskych správnych súdov, t. j. v zmysle, že vylučujú úpravu cien v zmluvách týkajúcich sa tzv. osobitných odvetví, najmä so zreteľom na zmluvy, ktorých predmet je odlišný od predmetu zmlúv uvedených v smernici 17/2004, ale sú s týmito zmluvami spojené vzťahom účelnosti, zlučiteľné s právom Európskej únie (konkrétne s článkom 28 Charty základných práv Európskej únie, zásadou rovnosti zaobchádzania zakotvenou v článkoch 26 a 34 ZFEÚ, ako aj so zásadou slobody podnikania, stanovenou okrem iného v článku 16 Charty základných práv Európskej únie)?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov obstarávania subjektov pôsobiacich v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb (Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 19).


title: Vec C-624/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Watford Employment Tribunal (Spojené kráľovstvo) 22. augusta 2019 – K a iní/Tesco Stores Ltd

text:
               21.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Watford Employment Tribunal (Spojené kráľovstvo) 22. augusta 2019 – K a iní/Tesco Stores Ltd
      (Vec C-624/19)
      (2019/C 357/33)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Watford Employment Tribunal

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: K a iní

         Žalovaný: Tesco Stores Ltd

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je článok 157 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) priamo účinný pre nároky založené na tom, že žalobcovia vykonávajú prácu rovnakej hodnoty ako s nimi porovnávané osoby; a

                  2.

                  Ak je odpoveď na prvú otázku záporná, je kritérium porovnateľnosti jediného zdroja podľa článku 157 odlišné od otázky rovnakej hodnoty, a ak áno, má toto kritérium priamy účinok?


title: Vec T-603/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. septembra 2019 – Litva/Komisia („EPZF a EPFRV – Výdavky vylúčené z financovania – Nariadenie (ES) č. 1698/2005 – Os 4 ‚Leader‘- Nariadenie (EÚ) č. 65/2011 – Administratívne kontroly – Povinnosť zaviesť vhodný systém umožňujúci posúdenie primeranosti nákladov – Príspevok v naturáliách vo forme dobrovoľnej práce – Príspevok v naturáliách vo forme vkladu nehnuteľného majetku – Kontroly na mieste – Existencia dokladov odôvodňujúcich žiadosti o platbu – Vykonanie transakcií financovaných v súlade s pravidlami týkajúcimi sa verejného obstarávania“)

text:
               21.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/29

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. septembra 2019 – Litva/Komisia
      (Vec T-603/17) (1)

      („EPZF a EPFRV - Výdavky vylúčené z financovania - Nariadenie (ES) č. 1698/2005 - Os 4 ‚Leader‘- Nariadenie (EÚ) č. 65/2011 - Administratívne kontroly - Povinnosť zaviesť vhodný systém umožňujúci posúdenie primeranosti nákladov - Príspevok v naturáliách vo forme dobrovoľnej práce - Príspevok v naturáliách vo forme vkladu nehnuteľného majetku - Kontroly na mieste - Existencia dokladov odôvodňujúcich žiadosti o platbu - Vykonanie transakcií financovaných v súlade s pravidlami týkajúcimi sa verejného obstarávania“)
      (2019/C 357/35)
      Jazyk konania: litovčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Litovská republika (v zastúpení: pôvodne D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, R. Dzikovič a M. Palionis, neskôr R. Krasuckaitė, R. Dzikovič, M. Palionis, I. Javičienė a T. Lozoraitis a napokon R. Dzikovič, M. Palionis, I. Javičienė a T. Lozoraitis, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Aquilina et J. Jokubauskaitė, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, J. Pavliš a J. Vláčil, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba založená na článku 263 ZFEÚ o neplatnosť vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/1144 z 26. júna 2017, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 165, 2017, s. 37) v rozsahu, v akom vylučuje niektoré výdavky vynaložené Litovskou republikou

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Litovská republika znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

                  3.

                  Česká republika znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 357, 23.10.2017.


title: Vec T-576/19: Žaloba podaná 19. augusta 2019 – DV a i./Komisia

text:
               21.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/39

      Žaloba podaná 19. augusta 2019 – DV a i./Komisia
      (Vec T-576/19)
      (2019/C 357/48)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: DV a 10 ďalších žalobcov (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie, ktorým sa stanovuje počet dní platenej dovolenky za kalendárny rok žalobcov na rok 2019,

                  —

                  v každom prípade uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobcovia uvádzajú jediný žalobný dôvod založený na námietke nezákonnosti článku 6 prílohy X služobného poriadku úradníkov Európskej únie, a to z rovnakých dôvodov, ako Všeobecný súd uviedol v rozsudku zo 4. decembra 2018, Carreras Sequeros a i./Komisia, (T-518/16, EU:T:2018:873). Podľa žalobcov žalovaná inštitúcia odmietla uplatniť tento rozsudok, hoci jeho účinky neboli pozastavené, čo možno prirovnať k nezákonnému odkladu výkonu rozsudku Všeobecného súdu.


title: Vec T-580/19: Žaloba podaná 20. augusta 2019 – Borborudi/Rada

text:
               21.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/40

      Žaloba podaná 20. augusta 2019 – Borborudi/Rada
      (Vec T-580/19)
      (2019/C 357/49)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Sayed Shamsuddin Borborudi (Teherán, Irak) (v zastúpení: L. Vidal, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie prijaté Radou 27. mája 2019 podľa vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2019/855 o ponechaní žalobcu v prílohe IX k nariadeniu (EÚ) č. 267/2012,

                  —

                  uložil Rade povinnosť odstrániť žalobcu z prílohy IX k nariadeniu (EÚ) č. 267/2012,

                  —

                  uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Rada nedodržala úroveň dôkazov pre sankcionovanie osôb a subjektov, keď žalobcu zapísala a ponechala na sankčných zoznamoch EÚ, pretože napadnuté opatrenia nie sú podložené žiadnym legitímnym dôvodom.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Rada sa dopustila nesprávneho posúdenia, pretože pán Borborudi už nepracuje Iránsku organizáciu pre atómovú energiu („AEOI“), AEOI už nie je subjektom sankcionovaným zo strany OSN a plán AMAD bol zastavený v roku 2003.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že sa Rada dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď nešpecifikovala kvantitatívny alebo kvalitatívny význam údajnej podpory S. S. Borborudiho iránskemu jadrovému programu.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Rada porušila svoju povinnosť odôvodniť obmedzujúce opatrenia, ktoré prijala voči žalobcovi, pretože neoznámila skutočnosti, ktoré by dokazovali dôvod, na základe ktorého mu boli sankcie uložené.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že Rada porušila svoju povinnosť poskytnúť dokumenty na podporu odôvodnenia, a to ani potom, keď o ne žalobca požiadal.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že Rada porušila zásadu proporcionality, ktorá je jednou zo všeobecných zásad, ktoré musí Európska únia dodržiavať.


title: Vec T-720/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 23. júla 2019 – AMVAC Netherlands/EFSA

text:
               21.10.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/44

      Uznesenie Všeobecného súdu z 23. júla 2019 – AMVAC Netherlands/EFSA
      (Vec T-720/18) (1)

      (2019/C 357/53)
      Jazyk konania: angličtina
      Predseda štvrtej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 65, 18.2.2019.


title: Vec T-59/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 11. septembra 2019 – Makhlouf/Rada („Žaloba o náhradu škody – Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia voči Sýrii – Zmrazenie finančných prostriedkov – Nedostatok právomoci“)

text:
               25.11.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/65

      Uznesenie Všeobecného súdu z 11. septembra 2019 – Makhlouf/Rada
      (Vec T-59/19) (1)

      („Žaloba o náhradu škody - Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia voči Sýrii - Zmrazenie finančných prostriedkov - Nedostatok právomoci“)
      (2019/C 399/81)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Ehab Makhlouf (Damask, Sýria) (v zastúpení: E. Ruchat, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Jaume a V. Piessevaux, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorá bola údajne žalobcovi spôsobená v nadväznosti na prijatie rozhodnutia Rady (SZBP) 2018/778 z 28. mája 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 131, 2018, s. 16), a ďalších aktov na jeho vykonanie, a v nadväznosti na rozhodnutie Rady (SZBP) 2019/806 zo 17. mája 2019, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v EÚ L 132, 2019, s. 36), a to v rozsahu, v ako sa týkajú žalobcu

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Ehab Makhlouf znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Rada Európskej únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 139, 15.4.2019.


title: Vec C-274/18: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeits-und Sozialgericht Wien – Rakúsko) – Minoo Schuch-Ghannadan/Medizinische Universität Wien (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálna politika – Rámcová dohoda o práci na kratší pracovný čas – Doložka 4 – Zásada zákazu diskriminácie – Menej priaznivé zaobchádzanie s pracovníkmi na kratší pracovný čas v porovnaní s pracovníkmi na plný úväzok, pokiaľ ide o ich pracovnoprávne podmienky – Zákaz – Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje dlhšie maximálne obdobie pracovných pomerov na dobu určitú pre pracovníkov na kratší pracovný čas než pre pracovníkov na plný úväzok – Zásada pro rata temporis – Smernica 2006/54/ES – Rovnosť zaobchádzania s mužmi a ženami v zamestnaní a povolaní – Článok 2 ods. 1 písm. b) – Pojem „nepriama diskriminácia“ na základe pohlavia – Článok 14 ods. 1 písm. c) – Pracovnoprávne podmienky a podmienky zamestnávania – Článok 19 – Dôkazné bremeno)

text:
               9.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 413/14

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeits-und Sozialgericht Wien – Rakúsko) – Minoo Schuch-Ghannadan/Medizinische Universität Wien
      (Vec C-274/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Rámcová dohoda o práci na kratší pracovný čas - Doložka 4 - Zásada zákazu diskriminácie - Menej priaznivé zaobchádzanie s pracovníkmi na kratší pracovný čas v porovnaní s pracovníkmi na plný úväzok, pokiaľ ide o ich pracovnoprávne podmienky - Zákaz - Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje dlhšie maximálne obdobie pracovných pomerov na dobu určitú pre pracovníkov na kratší pracovný čas než pre pracovníkov na plný úväzok - Zásada pro rata temporis - Smernica 2006/54/ES - Rovnosť zaobchádzania s mužmi a ženami v zamestnaní a povolaní - Článok 2 ods. 1 písm. b) - Pojem „nepriama diskriminácia“ na základe pohlavia - Článok 14 ods. 1 písm. c) - Pracovnoprávne podmienky a podmienky zamestnávania - Článok 19 - Dôkazné bremeno)
      (2019/C 413/15)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Arbeits- und Sozialgericht Wien

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Minoo Schuch-Ghannadan

         Žalovaná): Medizinische Universität Wien

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Doložka 4 bod 1 rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas uzavretej 6. júna 1997, ktorá je uvedená v prílohe smernice Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997 týkajúcej sa rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEP a ETUC, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá v prípade pracovníkov na dobu určitú, na ktorých sa vzťahuje, stanovuje dlhšiu maximálnu dobu pracovnoprávnych vzťahov pre pracovníkov na kratší pracovný čas než pre porovnateľných pracovníkov na plný úväzok, pokiaľ takéto rozdielne zaobchádzanie nie je odôvodnené objektívnymi dôvodmi a nie je primerané vo vzťahu k uvedeným dôvodom, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu. Doložka 4 bod 2 rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas sa má vykladať v tom zmysle, že zásada pro rata temporis, ktorá je v ňom uvedená, sa neuplatňuje na takúto právnu úpravu.

                  2.

                  Článok 2 ods. 1 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá v prípade pracovníkov na dobu určitú, na ktorých sa vzťahuje, stanovuje dlhšiu maximálnu dobu pracovnoprávnych vzťahov pre pracovníkov na kratší pracovný čas než pre porovnateľných pracovníkov na plný úväzok, ak sa preukáže, že táto právna úprava nepriaznivo ovplyvňuje značne vyššie percento pracovníkov ženského pohlavia než pracovníkov mužského pohlavia, a ak uvedená právna úprava nie je objektívne odôvodnená legitímnym cieľom a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa nie sú primerané a potrebné. Článok 19 ods. 1 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie nevyžaduje, aby účastník konania, ktorý sa cíti byť poškodený takouto diskrimináciou, musel na účely preukázania údajnej diskriminácie predložiť štatistické údaje alebo presné skutočnosti, ktoré sú zamerané na pracovníkov dotknutých predmetnou vnútroštátnou právnou úpravou, ak tento účastník konania k týmto štatistickým údajom alebo skutočnostiam nemá prístup alebo je tento prístup sťažený.

         (1)  Ú. v. EÚ C 285, 13.8.2018.


title: Vec C-285/18: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – konanie začaté na návrh Kauno miesto savivaldybė, Kauno miesto savivaldybės administracija (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Verejné obstarávanie – Smernica 2014/24/EÚ – Článok 12 ods. 1 – Pôsobnosť ratione temporis – Sloboda členských štátov pri výbere spôsobu poskytovania služieb – Obmedzenia – Verejné zákazky, ktoré sú predmetom tzv. „in house“ zadania zákazky – Interná transakcia – Prekrývanie sa verejnej zákazky a internej transakcie)

text:
               9.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 413/15

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – konanie začaté na návrh Kauno miesto savivaldybė, Kauno miesto savivaldybės administracija
      (Vec C-285/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Verejné obstarávanie - Smernica 2014/24/EÚ - Článok 12 ods. 1 - Pôsobnosť ratione temporis - Sloboda členských štátov pri výbere spôsobu poskytovania služieb - Obmedzenia - Verejné zákazky, ktoré sú predmetom tzv. „in house“ zadania zákazky - Interná transakcia - Prekrývanie sa verejnej zákazky a internej transakcie)
      (2019/C 413/16)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Kauno miesto savivaldybė, Kauno miesto savivaldybės administracija

         Žalované: UAB „Irgita“, UAB „Kauno švara“

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Situácia, o akú ide vo veci samej, v ktorej verejný obstarávateľ zadal verejnú zákazku právnickej osobe, nad ktorou vykonáva kontrolu podobnú kontrole, akú vykonáva nad svojimi organizačnými zložkami, v rámci konania, ktoré sa začalo v čase, keď ešte bola platná smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby, a ktoré viedlo k uzavretiu zmluvy po zrušení tejto smernice, a to po 18. apríli 2016, spadá do pôsobnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES, ak verejný obstarávateľ s konečnou platnosťou rozhodol o otázke, či bol pred zadaním dotknutej verejnej zákazky povinný vyhlásiť výberové konanie po tomto dátume.

                  2.

                  Článok 12 ods. 1 smernice 2014/24 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnemu pravidlu, ktorým členský štát podmieňuje uzatváranie interných transakcií najmä tým, že prostredníctvom procesov verejného obstarávania nemožno zaručiť kvalitu poskytovaných služieb, ich dostupnosť alebo kontinuitu, ak výber vyjadrený v prospech konkrétneho spôsobu poskytovania služieb vykonaný v štádiu pred zadaním verejnej zákazky rešpektuje zásady rovnosti zaobchádzania, zákazu diskriminácie, vzájomného uznávania, proporcionality a transparentnosti.

                  3.

                  Článok 12 ods. 1 smernice 2014/24 v spojení so zásadou transparentnosti sa má vykladať v tom zmysle, že podmienky, ktorými členské štáty podmieňujú uzavretie interných transakcií, musia byť stanovené prostredníctvom konkrétnych a jasných pozitívno-právnych ustanovení upravujúcich verejné obstarávanie, ktoré musia byť dostatočne dostupné a ktorých uplatňovanie je predvídateľné, s cieľom vyhnúť sa akémukoľvek riziku svojvôle, čo v prejednávanej veci musí overiť vnútroštátny súd.

                  4.

                  Uzavretie internej transakcie, ktorá spĺňa podmienky uvedené v článku 12 ods. 1 písm. a) až c) smernice 2014/24, nie je samo osebe v súlade s právom Únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 276, 6.8.2018.


title: Vec C-302/18: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgicko) – X/Belgische Staat (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Prisťahovalecká politika – Postavenie štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú osobami s dlhodobým pobytom – Smernica 2003/109/ES – Podmienky na získanie postavenia osoby s dlhodobým pobytom – Článok 5 ods. 1 písm. a) – Stabilné, pravidelné a dostatočné zdroje)

text:
               9.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 413/16

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 3. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgicko) – X/Belgische Staat
      (Vec C-302/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Prisťahovalecká politika - Postavenie štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú osobami s dlhodobým pobytom - Smernica 2003/109/ES - Podmienky na získanie postavenia osoby s dlhodobým pobytom - Článok 5 ods. 1 písm. a) - Stabilné, pravidelné a dostatočné zdroje)
      (2019/C 413/17)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: X

         Žalovaný: Belgische Staat

         Výrok rozsudku

      Článok 5 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2003/109/ES z 25. novembra 2003 o právnom postavení štátnych príslušníkov tretích krajín, ktor[í] sú osobami s dlhodobým pobytom, sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „zdroje“ uvedený v tomto ustanovení sa netýka len „vlastných zdrojov“ žiadateľa o postavenie osoby s dlhodobým pobytom, ale môže sa tiež vzťahovať aj na prostriedky poskytnuté tomuto žiadateľovi treťou osobou, pokiaľ sa vzhľadom na individuálnu situáciu dotknutého žiadateľa považujú za stabilné, pravidelné a dostatočné.

         (1)  Ú. v. EÚ C 276, 6.8.2018.