title: Vec T-834/16: Žaloba podaná 29. novembra 2016 – QC/Európska rada

text:
               6.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/36

         Žaloba podaná 29. novembra 2016 – QC/Európska rada
   (Vec T-834/16)
   (2017/C 038/49)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobca: QC (Isola di Lesbo, Grécko) (v zastúpení: Ch. Ladis, advokát)

      Žalovaná: Európska rada

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil „vyhlásenie EÚ a Turecka“ z 18. marca 2016, uverejnené v ten istý deň v tlačovej správe 144/16,

               —

               vyhlásil neplatnosť všetkých jeho účinkov,

               —

               rozhodol v skrátenom súdnom konaní,

               —

               nariadil okamžité pozastavenie výkonu dohody.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že pri tejto dohode došlo k porušeniu podstatnej formálnej záležitosti, k podstatnému porušeniu práva a k zneužitiu právomoci.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na relevantných a podložených správach Amnesty International, ktoré potvrdzujú uvedené porušenia, ako aj humanitárnu krízu vyplývajúcu z dohody.

                           —

                           Uplatnenie dohody, ktorú žalobca považuje v skutočnosti za medzinárodný dohovor, viedlo k systematickému neuplatňovaniu azylového systému a k priamemu porušeniu Ženevského dohovoru.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na informačnom bulletine poslancov Európskeho parlamentu z Konfederatívnej skupiny Európskej zjednotenej ľavice.

                           —

                           Dohoda predstavuje „vážne a sústavné porušovanie“ hodnôt Únie.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na judikatúre Európskeho súdu pre ľudské práva.

                           —

                           Žaloba ďalej uvádza medzinárodne preukázané tvrdenie, podľa ktorého Turecko nie je „bezpečná krajina“, vzhľadom na používanie mučenia a mnohé odsúdenia za porušenie ľudských práv.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na ZFEÚ.

                           —

                           Žaloba napáda skutočnosť, že vo vyhlásení, ktoré je takto označené zneužívajúcim spôsobom, došlo k zjavnému porušeniu piatej časti hlavy V ZFEÚ týkajúcej sa medzinárodných dohôd

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na Charte základných práv Európskej únie.

                           —

                           Dohoda porušuje tiež medzinárodné ľudské práva, vrátane ustanovení Charty základných práv Európskej únie, či už ide o ľudskú dôstojnosť alebo výslovne zakázané „kolektívne návraty“. Osobitne žaloba zdôrazňuje nevedomé porušenie alebo vedomé neuplatnenie výslovne uvedených smerníc týkajúcich sa reakcie požadovanej od Únie na „hromadný prílev“ osôb na jej hranice, najmä keď sú zraniteľné, ako aj smerníc upravujúcich konanie v oblasti medzinárodnej ochrany a azylového práva.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod založený na dokumentoch dôveryhodných profesijných organizácií

                           —

                           Žaloba ďalej uvádza, že Európska únia spôsobila tak v Grécku, ako aj v Turecku obrovskú koncentráciu osôb, ktoré žijú v hrozných podmienkach a bez akýchkoľvek práv, pokiaľ neboli obeťami zlého zaobchádzania zo strany poriadkových síl.

                           —

                           Nakoniec sa žaloba opiera o konštatovanie, že vo vzťahu k takejto ľudskej a sociálnej katastrofe Európska únia zjavne porušila svoje povinnosti vyplývajúce z práva Únie a medzinárodného práva.


title: Vec C-534/11: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  30. mája 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud — Česká republika) — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie (Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Smernica 2008/115/ES — Spoločné normy a postupy pri návrate štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území — Uplatniteľnosť na žiadateľov o azyl — Možnosť ponechať štátneho príslušníka tretej krajiny v zaistení po podaní žiadosti o azyl)

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/13

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 30. mája 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud — Česká republika) — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
   (Vec C-534/11) (1)

   (Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Smernica 2008/115/ES - Spoločné normy a postupy pri návrate štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území - Uplatniteľnosť na žiadateľov o azyl - Možnosť ponechať štátneho príslušníka tretej krajiny v zaistení po podaní žiadosti o azyl)
   2013/C 225/21
   Jazyk konania: čeština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Mehmet Arslan

      Žalovaná: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nejvyšší správní soud (Česká republika) — Výklad článku 2 ods. 1 v spojení s bodom 9 odôvodnenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (Ú. v. EÚ L 348, s. 98) — Pôsobnosť — Zaistenie neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny na území členského štátu na účel jeho vyhostenia v situácii, že tento štátny príslušník podal žiadosť o azyl v zmysle smernice Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca (Ú. v. EÚ L 326, s. 13)

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 2 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, v spojení s jej odôvodnením 9 sa má vykladať v tom zmysle, že táto smernica sa nevzťahuje na štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý podal žiadosť o medzinárodnú ochranu v zmysle smernice Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca, a to v období od podania uvedenej žiadosti do prijatia rozhodnutia o tejto žiadosti na prvom stupni, alebo prípadne do rozhodnutia o opravnom prostriedku podanom proti uvedenému rozhodnutiu.

               2.

               Smernica Rady 2003/9/ES z 27. januára 2003, ktorou sa ustanovujú minimálne normy pre prijímanie žiadateľov o azyl, a smernica 2005/85 nebránia tomu, aby bol štátny príslušník tretej krajiny, ktorý po svojom zaistení na základe článku 15 smernice 2008/115 podal žiadosť o medzinárodnú ochranu v zmysle smernice 2005/85, ponechaný v zaistení na základe ustanovenia vnútroštátneho práva, ak sa po individuálnom posúdení všetkých relevantných okolností ukáže, že táto žiadosť bola podaná iba s cieľom oddialiť alebo zmariť výkon rozhodnutia o návrate a že pokračovanie zaistenia je objektívne nevyhnutné na to, aby sa dotknutá osoba nemohla definitívne vyhnúť svojmu návratu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 65, 3.3.2012.


title: Vec C-520/14: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 12. mája 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Gemeente Borsele/Staatssecretaris van Financiën, Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Borsele (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Daň z pridanej hodnoty — Smernica 2006/112/ES — Článok 2 ods. 1 písm. c) a článok 9 ods. 1 — Zdaniteľné osoby — Ekonomická činnosť — Pojem — Preprava žiakov)

text:
               4.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/10

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 12. mája 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Gemeente Borsele/Staatssecretaris van Financiën, Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Borsele
   (Vec C-520/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Daň z pridanej hodnoty - Smernica 2006/112/ES - Článok 2 ods. 1 písm. c) a článok 9 ods. 1 - Zdaniteľné osoby - Ekonomická činnosť - Pojem - Preprava žiakov))
   (2016/C 243/08)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaní: Staatssecretaris van Financiën, Gemeente Borsele

      Výrok rozsudku

   Článok 9 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že orgán územnej samosprávy, ktorý poskytuje službu prepravy žiakov za podmienok, akými sú podmienky v konaní vo veci samej, nevykonáva ekonomickú činnosť, a teda nemá postavenie zdaniteľnej osoby.

      (1)  Ú. v. EÚ C 56, 16.2.2015.


title: Vec T-250/04: Žaloba podaná dňa 21. júna 2004: Philippe Combescot proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/33

         Žaloba podaná dňa 21. júna 2004: Philippe Combescot proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-250/04)
   (2004/C 217/60)
   Jazyk konania: taliančina
   Philippe Combescot, v zastúpení: advokáti Alberto Maritati a Viola Messa, podal 21. júna 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               potvrdil nezákonnosť rozhodnutia o vylúčení prihlášky na výberové konanie na miesto vedúceho Zastúpenia v Kolumbii uverejneného v oznámení z 28. mája 2003 COM/091/03 o uvoľnení pracovného miesta; vyhlásil celé výberové konanie a následné rozhodnutie o pridelení tohto miesta za neplatné; uznal, že pán Philipe Combescot utrpel vo vzťahu ku svojej dobrej povesti a profesionálnemu postaveniu vážnu psychickú ujmu spôsobenú nezákonným rozhodnutím o vylúčení z konkurzu; rozhodol o povinnosti zaplatiť pánovi Combescot sumu vo výške 100 000 eúr z titulu náhrady škody. zaviazal Komisii Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca v tejto právnej veci napáda zamietnutie, zo strany Komisie, jeho kandidatúry na miesto vedúceho Zastúpenia v Kolumbii.
   Na podporu svojich tvrdení žalobca poukazuje na:

               —

               porušenie oznámenia o uvoľnení miesta v zmysle, že dôvody, z ktorých bola jeho kandidatúra zamietnutá (skutočnosť, že nemal dvojročnú prax vo vedúcej funkcii) neboli uvedené v oznámení;

               —

               porušenie zásady nediskriminácie, keďže kandidatúry iných zamestnancov s podobným postavením ako žalobca boli prijaté;

               —

               absenciu odôvodnenia a chybu v hodnotení tým, že sa neprihliadlo na postavenie a úlohy, ktoré plnil žalobca, ako aj na jeho funkčné zaradenie ako Stáleho poradcu v Guatemale, čo všetko zodpovedá požiadavkám kladeným na výkon funkcie vedúceho pracovníka, ktorý je poverený riadením zastúpenia v Guatemale a má nezávislé postavenie z hľadiska riadenia a hospodárenia.


title: Vec C-512/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 25. septembra 2013 — X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               14.12.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 367/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 25. septembra 2013 — X/Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-512/13)
   2013/C 367/40
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: X

      Účastník konania: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Ide o nepriame rozlišovanie na základe štátnej príslušnosti alebo o obmedzenie voľného pohybu pracovníkov, ktoré si vyžaduje odôvodnenie, keď zákonná úprava členského štátu umožňuje pracovníkom, ktorí tam pricestovali, získať v režime oslobodenia od dane náhradu za extrateritoriálne výdavky na vyššie životné náklady a pracovníkovi, ktorý v čase pred výkonom činností v tomto členskom štáte býval v zahraničí vo vzdialenosti viac ako 150 km od hranice tohto členského štátu, možno v režime oslobodenia od dane bez preukázania priznať paušálnu náhradu nákladov, a to aj v prípade, že suma náhrady prevyšuje skutočnú výšku extrateritoriálnych výdavkov, pričom v prípade pracovníka, ktorý v uvedenom období býval v menšej vzdialenosti od tohto členského štátu, je náhrada obmedzená na výšku preukázateľných skutočných extrateritoriálnych výdavkov?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: zakladá sa predmetná holandská úprava vo vykonávacom nariadení o dani z príjmov z roku 1965 v tomto prípade na naliehavých dôvodoch všeobecného záujmu?

               3.

               V prípade kladnej odpovede aj na druhú otázku: presahuje kritérium 150 kilometrov v uvedenej úprave v tomto prípade mieru, ktorá je potrebná na dosiahnutie cieľa sledovaného úpravou?


title: Vec T-214/07: Rozsudok Všeobecného súdu z  31. marca 2011 — Grécko/Komisia ( „EPUZF — Záručná sekcia — Výdavky vylúčené z financovania Spoločenstvom — Plodiny pestované na ornej pôde — Osobitné opatrenia týkajúce sa poľnohospodárskych produktov v prospech menších ostrovov v Egejskom mori“ )

text:
               14.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 31. marca 2011 — Grécko/Komisia
   (Vec T-214/07) (1)

   (EPUZF - Záručná sekcia - Výdavky vylúčené z financovania Spoločenstvom - Plodiny pestované na ornej pôde - Osobitné opatrenia týkajúce sa poľnohospodárskych produktov v prospech menších ostrovov v Egejskom mori)
   2011/C 145/36
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Helénska republika (v zastúpení: V. Kontolaimos a I. Chalkias, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: H. Tserepa-Lacombe, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci N. Korogiannakis, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2007/243/ES z 18. apríla 2007, ktorým sa z financovania Spoločenstvom vylučujú niektoré výdavky uskutočnené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) (Ú. v. EÚ L 106, s. 55)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 199, 25.8.2007.


title: Vec C-208/08 P: Odvolanie podané 20. mája 2008 : Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z  28. februára 2008 vo veci T-215/06, American Clothing Associates SA/ÚHVT

text:
               15.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/22

         Odvolanie podané 20. mája 2008: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z 28. februára 2008 vo veci T-215/06, American Clothing Associates SA/ÚHVT
   (Vec C-208/08 P)
   (2008/C 209/32)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: M. A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania: American Clothing Associates SA
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa z 28. februára 2008 vo veci T-215/06 v rozsahu, v akom sa v ňom dochádza k záveru, že článok 7 ods. 1 písm. h) nariadenia o ochrannej známke spoločenstva (1) sa neuplatňuje na ochranné známky pre služby,

               —

               zaviazať American Clothing Associates SA na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ na podporu svojho odvolania uvádza jediný odvolací dôvod založený na porušení článku 7 ods. 1 písm. h) nariadenia o ochrannej známke spoločenstva v spojení s článkom 6ter Parížskeho dohovoru na ochranu priemyslového vlastníctva z 20. marca 1883 (2) v znení zmien a doplnení. Tento posledný uvedený článok, na ktorý odkazuje článok 7 ods. 1 písm. h) nariadenia o ochrannej známke spoločenstva, sa totiž v rozpore s tým, ako rozhodol Súd prvého stupňa, uplatní bez rozdielu na ochranné známky pre výrobky a na ochranné známky pre služby.
   V tejto súvislosti odvolateľ po prvé uvádza, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď vyložil článok 6ter Parížskeho dohovoru doslovným spôsobom a mimo kontextu, pričom nezohľadnil duch tohto ustanovenia a všeobecnejšie duch dohovoru, ktorý od svojej revízie vykonanej Lisabonským aktom z 31. októbra 1958 nariaďuje rozšírenie pôsobnosti všetkých ustanovení týkajúcich sa továrenských alebo obchodných ochranných známok na ochranné známky pre služby, s výnimkou niektorých ustanovení, ktoré sa v prejednávanej veci neuplatnia.
   Odvolateľ po druhé poukazuje na to, že samotný normotvorca Spoločenstva spochybňuje, že by bolo potrebné rozlišovať ochranné známky pre výrobky a ochranné známky pre služby, pretože článok 29 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva, ktorý vykonáva článok 4A Parížskeho dohovoru týkajúci sa práva prednosti, výslovne uvádza služby, na ktoré sa vzťahuje prihláška ochrannej známky.
   Po tretie uvádza, že na rozdiel od toho, ako rozhodol Súd prvého stupňa v napadnutom rozsudku, musí byť článok 16 Zmluvy o známkovom práve prijatej v Ženeve 27. októbra 1994 vykladaný v tom zmysle, že objasňuje pôsobnosť Parížskeho dohovoru bez toho, aby došlo k rozšíreniu jeho pôsobnosti na situácie, ktoré Parížsky dohovor vo svojom súčasnom znení vylučuje.
   Napokon odvolateľ zdôrazňuje, že v skoršom rozsudku samotný Súdny dvor pripustil, a to prinajmenšom implicitne, že Parížsky dohovor stanovuje rovnaké zaobchádzanie s ochrannými známkami pre výrobky a s ochrannými známkami pre služby.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).

      (2)  Zbierka zmlúv Spojených národov, zväzok 828, č. 11847, s. 108.


title: Vec C-578/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 6. decembra 2010 — Staatssecretaris van Financiën/L.A.C. van Putten

text:
               5.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 72/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 6. decembra 2010 — Staatssecretaris van Financiën/L.A.C. van Putten
   (Vec C-578/10)
   2011/C 72/11
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaná: L.A.C. van Putten

      Prejudiciálna otázka

   Ide, ak sa zohľadní článok 18 ES (teraz článok 21 ZFEÚ), o situáciu podliehajúcu právu Spoločenstva, keď členský štát zdaní používanie motorového vozidla na cestných komunikáciách na svojom území, v prípade, že toto vozidlo je prihlásené v inom členskom štáte, bolo požičané od obyvateľa tohto iného členského štátu a obyvateľ prvého uvedeného členského štátu ho používa na jazdu na území tohto členského štátu?


title: Vec C-248/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 2. mája 2016 – Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt

text:
               18.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 2. mája 2016 – Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt
   (Vec C-248/16)
   (2016/C 260/34)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Rekurs“: Austria Asphalt GmbH & Co OG

      Odporca v konaní o opravnom prostriedku „Rekurs“: Bundeskartellanwalt

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 3 ods. 1 písm. b) a ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 (1) z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (ďalej len „nariadenie o fúziách“) vykladať tak, že zmena zo samostatnej kontroly na spoločnú kontrolu v existujúcom podniku, pričom predtým samostatne kontrolujúci podnik sa naďalej podieľa na spoločnej kontrole, predstavuje koncentráciu len vtedy, ak tento podnik natrvalo vykazuje všetky vlastnosti samostatnej jednotky?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Nariadenie ES o fúziách), Ú. v. EÚ L 24, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 40.


title: Vec C-675/15 P: Odvolanie podané 15. decembra 2015: The Tea Board proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 2. októbra 2015 vo veci T-626/13, The Tea Board/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               21.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 106/15

         Odvolanie podané 15. decembra 2015: The Tea Board proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 2. októbra 2015 vo veci T-626/13, The Tea Board/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
   (Vec C-675/15 P)
   (2016/C 106/17)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: The Tea Board (v zastúpení: M. C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Delta Lingerie

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok Všeobecného súdu z 2. októbra 2015 vo veci T-626/13 v rozsahu v akom Všeobecný súd zamietol žalobu vo vzťahu k týmto službám označovaným prihlasovanou ochrannou známkou, ktoré patria do tried 35 a 38:
               Služby v oblasti obchodného poradenstva pri vytváraní a prevádzkovaní maloobchodných predajní a nákupných stredísk zameraných na maloobchodný predaj a reklamu; Služby spojené s propagáciou predaja (pre tretie osoby), reklama, obchodný manažment, obchodná administratíva, on-line reklama na počítačovej sieti, distribúcia reklamných materiálov (letáky, prospekty, bezplatné noviny, vzorky), služby spojené s predplatením novín pre tretie osoby; Podnikateľské informácie alebo dopyty; organizovanie podujatí, výstav na obchodné alebo reklamné účely, reklamná réžia, prenájom reklamných plôch, rozhlasová a televízna reklama, reklamné sponzorstvo (trieda 35)
               Telekomunikácie, prenos správ a obrazových informácií pomocou počítača, interaktívne televízne vysielanie týkajúce sa prezentácie výrobkov, počítačová komunikácia, komunikácia (prenos) na otvorenej alebo uzavretej svetovej počítačovej sieti (trieda 38)

               —

               ak to bude potrebné, vrátiť vec na konanie pred Všeobecným súdom,

               —

               zaviazať odporcu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Odvolanie smeruje k čiastočnému zrušeniu rozsudku Všeobecného súdu vo veci T-626/13 z 2. októbra 2015 v rozsahu v akom Všeobecný súd zamietol žalobu vo vzťahu k službám označovaným spornou ochrannou známkou, ktoré patria do tried 35 a 38.

               2.

               Odvolanie je založené na dvoch odvolacích dôvodoch: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia o ochrannej známke Európskej únie (1) a porušenie článku 8 ods. 5 toho istého nariadenia.

               3.

               Odvolateľka zastáva názor, že základná funkcia kolektívnej ochrannej známky Európskej únie podľa článku 66 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke, ktorá spočíva v označení zemepisného pôvodu tovarov, nemá slúžiť ako označenie obchodného pôvodu, ale iba ako záruka kolektívneho pôvodu tovarov alebo služieb ponúkaných a predávaných pod touto ochrannou známkou, t. j. že výrobky pochádzajú od podniku, ktorý sa nachádza v zemepisnom regióne prijatom ako kolektívna ochranná známka Európskej únie a ktorý je oprávnený používať kolektívnu ochrannú známku Európskej únie.

               4.

               V dôsledku toho podľa názoru odvolateľky treba prijať záver, že v rámci článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia o ochrannej známke, zemepisný pôvod treba zohľadniť ako relevantný faktor či už pri posúdení podobnosti príslušných tovarov a/alebo služieb a/alebo pri vykonaní celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny.

               5.

               Preto pri porovnaní tovarov a/alebo služieb označovaných skoršou kolektívnou ochrannou známkou Európskej únie podľa článku 66 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke, ktorú predstavuje zemepisný názov, s tovarmi a/alebo službami označovanými individuálnou ochrannou známkou Európskej únie, podľa názoru odvolateľky nie je rozhodujúce, či predmetné tovary a služby sú podobné vo vzťahu k ich povahe, účelu a užívateľom a/alebo distribučným kanálom. Skôr treba skúmať, či predmetné tovary a/alebo služby môžu mať rovnaký zemepisný pôvod.

               6.

               Výklad článku 66 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke, ktorý uvádza odvolateľka vyplýva z

                           1)

                           vnútornej logiky nariadenia č. 207/2009, najmä zo skutočnosti, že

                                       i)

                                       článok 66 ods. 2 predstavuje výnimku v rámci nariadenia č. 207/2009, keďže podľa článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia o ochrannej známke, ochranné známky, ktoré tvoria výlučne označenia alebo znaky, ktoré môžu slúžiť v obchode na označenie zemepisného pôvodu tovarov alebo poskytovania služieb sa do registra nezapíšu,

                                       ii)

                                       podľa článku 67 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke, stanovy upravujúce používanie kolektívnej ochrannej známky Európskej únie predstavujúcej zemepisný názov musia oprávňovať každú osobu, ktorej tovary alebo služby majú svoj pôvod v príslušnej zemepisnej oblasti, stať sa členom združenia, ktoré je majiteľom ochrannej známky a v dôsledku toho kolektívna ochranná známka Európskej únie predstavujúca zemepisný názov nikdy nemôže odlišovať tovary alebo služby členov združenia, ktoré je majiteľom ochrannej známky od tovarov a služieb iných podnikov.

                           2)

                           výkladu tohto ustanovenia vzhľadom na nariadenie č. 1151/2012 (2) a vzhľadom na Dohodu TRIPS podľa ktorej by mali mať zemepisné označenia vysokú úroveň ochrany a podľa ktorej prezentácia tovaru, ktorý uvádza alebo naznačuje, že príslušný tovar pochádza z inej zemepisnej oblasti, ako je skutočné miesto jeho pôvodu, spôsobom, ktorý uvádza verejnosť do omylu, pokiaľ ide o zemepisný pôvod tovaru, by mala byť zakázaná.

               7.

               Odvolateľka zastáva názor, že vlastnosti, ktoré Všeobecný súd konštatoval vo vzťahu k DARJEELING možno tiež prebrať na služby, ako je obchodné poradenstvo alebo telekomunikačné služby a v tejto súvislosti môžu posilniť príťažlivosť spornej ochrannej známky. Ďalej odvolateľka zdôrazňuje, že Všeobecný súd neposkytol vo svojom rozsudku žiadne odôvodnenie, ktoré by sa týkalo toho, prečo by vlastnosti spájané s ochrannou známkou DARJEELING nebolo možné prebrať na služby tried 35 a 38, čo samo osebe predstavuje nesprávne právne posúdenie.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (Ú. v. EÚ L 343, s. 1)


title: Vec T-434/13: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. januára 2016 – Doux/Komisia („Poľnohospodárstvo — Vývozné náhrady — Hydinové mäso — Vykonávacie nariadenie stanovujúce náhradu na 0 eur — Žaloba o neplatnosť — Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia — Priama dotknutosť — Prípustnosť — Článok 3 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 — Povinnosť odôvodnenia — Článok 164 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1234/2007 — Legitímna dôvera“)

text:
               29.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/16

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. januára 2016 – Doux/Komisia
   (Vec T-434/13) (1)

   ((„Poľnohospodárstvo - Vývozné náhrady - Hydinové mäso - Vykonávacie nariadenie stanovujúce náhradu na 0 eur - Žaloba o neplatnosť - Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia - Priama dotknutosť - Prípustnosť - Článok 3 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 - Povinnosť odôvodnenia - Článok 164 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1234/2007 - Legitímna dôvera“))
   (2016/C 078/24)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Doux SA (Châteaulin, Francúzsko) (v zastúpení: J. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Bianchi a K. Skelly, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Francúzsko) (v zastúpení: R. Milchior, F. Le Roquais a S. Charbonnel, advokáti)

      Predmet veci

   Zrušenie vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 689/2013 z 18. júla 2013, ktorým sa stanovujú vývozné náhrady za hydinové mäso (Ú. v. EÚ L 196, s. 13)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Doux SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou Komisiou.

               3.

               Tilly Sabco znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 291, 5.10.2013.


title: Vec C-583/14: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 29. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Benjámin Dávid Nagy/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Zásada zákazu diskriminácie — Článok 18 ZFEÚ — Občianstvo Únie — Článok 20 ZFEÚ — Voľný pohyb osôb — Článok 63 ZFEÚ — Voľný pohyb kapitálu — Premávka na pozemných komunikáciách — Vodiči s bydliskom v dotknutom členskom štáte — Povinnosť okamžite pri policajnej kontrole predložiť dôkaz o používaní vozidla registrovaného v inom členskom štáte)

text:
               21.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 429/6

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 29. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Benjámin Dávid Nagy/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
   (Vec C-583/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Zásada zákazu diskriminácie - Článok 18 ZFEÚ - Občianstvo Únie - Článok 20 ZFEÚ - Voľný pohyb osôb - Článok 63 ZFEÚ - Voľný pohyb kapitálu - Premávka na pozemných komunikáciách - Vodiči s bydliskom v dotknutom členskom štáte - Povinnosť okamžite pri policajnej kontrole predložiť dôkaz o používaní vozidla registrovaného v inom členskom štáte))
   (2015/C 429/07)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Benjámin Dávid Nagy

      Žalovaný: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

      Výrok rozsudku

   Článok 63 ods. 1 ZFEÚ bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v zásade stanovuje, že na pozemných komunikáciách dotknutého členského štátu sa môžu v podstate používať len vozidlá, ktoré majú administratívne povolenie a evidenčné číslo vydané týmto členským štátom, a pokiaľ sa osoba s bydliskom v tomto členskom štáte dovoláva výnimky z tohto pravidla na základe skutočnosti, že používa vozidlo, ktoré jej poskytol prevádzkovateľ uvedeného vozidla so sídlom v inom členskom štáte, táto osoba musí byť schopná počas policajnej kontroly na mieste preukázať, že spĺňa požiadavky pre uplatnenie tejto výnimky stanovené v dotknutej právnej úprave, pretože inak jej hrozí okamžité uloženie pokuty bez možnosti upustenia od potrestania, pričom výška pokuty sa rovná výške, ktorá sa ukladá v prípade nesplnenia povinnosti prihlásiť vozidlo do evidencie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 96, 23.3.2015.


title: Vec C-433/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 1. októbra 2008 – Yaesu Europe BV/Bundeszentralamt für Steuern

text:
               6.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 1. októbra 2008 – Yaesu Europe BV/Bundeszentralamt für Steuern
   (Vec C-433/08)
   (2008/C 313/26)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesfinanzhof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Yaesu Europe BV

      Žalovaný: Bundeszentralamt für Steuern
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Je pojem „podpis“, ktorý sa vo vzore prílohy A ôsmej smernice Rady 79/1072/EHS zo 6. decembra 1979 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – Úpravy o vrátení dane z pridanej hodnoty platiteľom dane (1), ktorí nemajú sídlo na území štátu, používa na podanie žiadosti o vrátenie dane z obratu podľa článku 3 písm. a) tejto smernice, pojmom práva Spoločenstva, ktorý treba vykladať jednotne?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na otázku 1:
               Má sa pojem „podpis“ chápať v tom zmysle, že žiadosť o vrátenie musí byť podpísaná platiteľom dane osobne alebo v prípade právnickej osoby zákonným zástupcom, alebo stačí podpis splnomocnenca (napríklad daňového zástupcu alebo zamestnanca platiteľa dane)?

      (1)  Ú.v ES L 331, s. 11; Mim. vyd. 09/001, s. 79.


20150731011616632015/C 270/10582014CJC27020150817SK01SKINFO_JUDICIAL201506119911Vec C-58/14: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 11. júna 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Hauptzollamt Hannover/Amazon EU Sàrl (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nariadenie (EHS) č. 2658/87 — Colná únia a spoločný colný sadzobník — Kombinovaná nomenklatúra — Položka 8543 70 — Elektrické stroje, prístroje a zariadenia s vlastnou funkciou, ktoré nie sú vymenované ani obsiahnuté inde v kapitole 85 kombinovanej nomenklatúry — Podpoložky 8543 70 10 a 8543 70 90 — Čítačka elektronických kníh s prekladateľskými alebo slovníkovými funkciami)
 ---documentbreak--- C2702015SK910120150611SK00109191Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 11. júna 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Hauptzollamt Hannover/Amazon EU Sàrl
   (Vec C-58/14) (
         1
      )
   „(Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nariadenie (EHS) č. 2658/87 — Colná únia a spoločný colný sadzobník — Kombinovaná nomenklatúra — Položka 8543 70 — Elektrické stroje, prístroje a zariadenia s vlastnou funkciou, ktoré nie sú vymenované ani obsiahnuté inde v kapitole 85 kombinovanej nomenklatúry — Podpoložky 8543 70 10 a 8543 70 90 — Čítačka elektronických kníh s prekladateľskými alebo slovníkovými funkciami)“2015/C 270/10Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Hauptzollamt Hannover

      Žalovaná: Amazon EU Sàrl

      Výrok rozsudku

   Kombinovaná nomenklatúra obsiahnutá v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (EÚ) č. 861/2010 z 5. októbra 2010, sa má vykladať v tom zmysle, že čítačku elektronických kníh vybavenú prekladateľskou alebo slovníkovou funkciou, pokiaľ táto funkcia nepredstavuje jej hlavnú funkciu, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu, treba zaradiť do podpoložky 8543 70 90, a nie do podpoložky 8543 70 10.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 142, 12.5.2014.


title: Vec C-113/06: Žaloba podaná  27. februára 2006  Komisiou Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/23

         Žaloba podaná 27. februára 2006 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu
   (Vec C-113/06)
   (2006/C 86/45)
   Jazyk konania: francúzština
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Joanna Hottiaux a Florence Simonetti, splnomocnené zástupkyne, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 27. februára 2006 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Luxemburskému veľkovojvodstvu.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               vyslovil, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že neprijalo v stanovenej lehote všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2004/57/ES (1); z 23. apríla 2004 o určovaní pyrotechnických výrobkov a určitých druhov munície na účely smernice Rady 93/15/EHS o zosúladení ustanovení vzťahujúcich sa na uvádzanie výbušnín určených na civilné účely na trh a na dohľad nad nimi nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice;

               2.

               zaviazal Luxemburské veľkovojvodstvo nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prijatie opatrení na prebratie smernice uplynula 31. decembra 2004.

      (1)  Ú. v. EÚ L 127, s. 73.


title: Spojené veci T-98/13 a T-99/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. júla 2015 – CMT/ÚHVT – Camomilla (Camomilla) („Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazové ochranné známky Spoločenstva Camomilla — Skoršia obrazová národná ochranná známka CAMOMILLA — Absolútny dôvod zamietnutia — Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Nedostatok neexistencie dobrej viery majiteľa ochrannej známky Spoločenstva — Relatívny dôvod zamietnutia — Nedostatok podobnosti tovarov — Neexistencia poškodenia dobrého mena — Článok 8 ods. 1 písm. b) a ods. 5 nariadenia č. 207/2009 — Článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009“)

text:
               24.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/32

         Rozsudok Všeobecného súdu z 9. júla 2015 – CMT/ÚHVT – Camomilla (Camomilla)
   (Spojené veci T-98/13 a T-99/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazové ochranné známky Spoločenstva Camomilla - Skoršia obrazová národná ochranná známka CAMOMILLA - Absolútny dôvod zamietnutia - Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Nedostatok neexistencie dobrej viery majiteľa ochrannej známky Spoločenstva - Relatívny dôvod zamietnutia - Nedostatok podobnosti tovarov - Neexistencia poškodenia dobrého mena - Článok 8 ods. 1 písm. b) a ods. 5 nariadenia č. 207/2009 - Článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009“))
   (2015/C 279/39)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Naples, Taliansko) (v zastúpení: G. Floridia, R. Floridia, M. Franzoni a G. Rubino, avocats)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Camomilla SpA (Buccinasco, Taliansko) (v zastúpení: A. Tornato a M. Mussi, avocats)

      Predmet veci

   Žaloby podané proti rozhodnutiam prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 29. novembra 2012 (veci R 1615/2011-1 a R 1617/2011-1) týkajúce sa konaní o vyhlásenie neplatnosti medzi CMT – Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) a Camomilla SpA

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloby sa zamietajú.

               2.

               CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) je povinná nahradiť rovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 141, 18.5.2013.


title: Vec C-260/04: Žaloba podaná dňa 17. júna 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/14

         Žaloba podaná dňa 17. júna 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike
   (Vec C-260/04)
   (2004/C 217/27)
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: K. Wiedner, C. Cattabriga a L. Visaggio, podala dňa 17. júna 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Talianskej republike.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               vyslovil, že Talianska republika tým, že jej Ministerstvo financií obnovilo 329 koncesií na zhromažďovanie a prijímanie dostihových stávok, bez toho aby predtým vyhlásilo verejné obstarávanie služieb, porušila všeobecnú zásadu transparentnosti a povinnosti vyhlasovania v zmysle ustanovení zmlúv o slobode usadiť sa (články 43 a nasledujúce) ako aj o voľnom pohybe služieb (články 49 a nasledujúce);

               —

               zaviazal Taliansku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Koncesie na služby zhromažďovania a prijímania dostihových stávok síce nepatria do pôsobnosti Smernice Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb (1), avšak z rozsudku C-324/98, Telaustria (2) vyplýva, že vnútroštátne správne orgány, ktoré tieto koncesie vydávajú, sú povinné dodržiavať základné zásady Zmluvy a najmä zásadu zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti, ktorá je zakotvená v ustanoveniach Zmluvy o ES v súvislosti so slobodou usadenia sa a voľného pohybu služieb (resp. články 43 a nasledujúce a 49 a nasledujúce).
   V dôsledku toho sa tieto zásady musia dodržovať aj pri vydávaní uvedených koncesií ako aj pri predlžovaní ich platnosti a obnovovaní. Podľa práva spoločenstva predĺženie a obnova takejto koncesie je ekvivalentné novej koncesii, pri vydaní ktorej sa toto právo musí dodržať.
   Ako však Súdny dvor uviedol vo svojom rozsudku zo dňa 18. novembra 1999 vo veci C – 275/98 (3), Unitron Skandinavia a 3-S, zásada zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti „predpokladá najmä povinnosť transparentnosti, aby obstarávateľ mohol overiť jej dodržanie“.
   Táto povinnosť transparentnosti znamená pre obstarávateľa zabezpečiť každému prípadnému záujemcovi zodpovedajúcu úroveň vyhlásenia, ktoré umožňuje otvorenie verejného obstarávania služieb hospodárskej súťaže a zároveň kontrolu nestrannosti konania.
   Podľa názoru Komisie je celkom zrejmé, že zásadu transparentnosti, na ktorú sa vyššie odkazuje, talianske orgány nedodržali so zreteľom k tomu, že do 1. januára 2006 obnovili, bez toho aby bolo vyhlásené verejné obstarávanie, 329 horeuvedených koncesií pre zhromažďovanie a prijímanie dostihových stávok tým osobám, ktoré už boli predtým majiteľmi týchto koncesií.

      (1)  Ú.v. L 209, z 24.7.1992, s.1.

      (2)  Rozsudok Súdneho dvora zo 7. decembra 2000, vo veci C-324/98, Telaustria Verlags GmbH a Telefonadress GmbH, Zb.s. I-0745

      (3)  Rozsudok Súdneho dvora z 18. novembra 1999, Unitron Scandinavia A/S a 3-S A/S, Danske Svineproducenters Serviceselskab, Zb.s. I-8291, 31. bod odôvodnenia


title: Vec C-320/04: Žaloba podaná dňa 27. júla 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/33

         Žaloba podaná dňa 27. júla 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu
   (Vec C-320/04)
   (2004/C 228/69)
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: D. Martin splnomocnený zástupca, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala dňa 27. júla 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Luxemburskému veľkovojvodstvu.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               Vyslovil, že Luxemburské veľkovojvodstvo, si tým, že neprijalo všetky potrebné zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 2000/43/ES z 29. júna 2000, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod (1), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

               —

               zaviazal Luxemburské veľkovojvodstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prijatie opatrení na prebratie smernice uplynula 19. júla 2003.

      (1)  Ú. v. ES L 180 z 19.7.2000, s. 22


title: Vec C-551/09: Uznesenie predsedu druhej komory Súdneho dvora zo 17. októbra 2011 — Európska komisia/Rakúska republika

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/45

      Uznesenie predsedu druhej komory Súdneho dvora zo 17. októbra 2011 — Európska komisia/Rakúska republika
      (Vec C-551/09) (1)

      (2012/C 25/84)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 63, 13.3.2010.


title: Vec C-528/14: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 27. apríla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – X/Staatssecretaris van Financiën (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný colný sadzobník — Nariadenie (ES) č. 1186/2009 — Článok 3 — Oslobodenie od dovozného cla — Osobný majetok — Presťahovanie bydliska z tretej krajiny do členského štátu — Pojem „bydlisko“ — Vylúčenie možnosti zriadiť si bydlisko súbežne v členskom štáte a v tretej krajine — Kritériá na určenie miesta bydliska)

text:
               4.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/10

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 27. apríla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – X/Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-528/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný colný sadzobník - Nariadenie (ES) č. 1186/2009 - Článok 3 - Oslobodenie od dovozného cla - Osobný majetok - Presťahovanie bydliska z tretej krajiny do členského štátu - Pojem „bydlisko“ - Vylúčenie možnosti zriadiť si bydlisko súbežne v členskom štáte a v tretej krajine - Kritériá na určenie miesta bydliska))
   (2016/C 243/09)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: X

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 3 nariadenia Rady (ES) č. 1186/2009 zo 16. novembra 2009 ustanovujúceho systém Spoločenstva pre oslobodenie od cla sa má vykladať v tom zmysle, že na účely uplatňovania tohto článku fyzická osoba nemôže mať súbežne bydlisko v členskom štáte aj v tretej krajine.

               2.

               Za okolností ako vo veci samej, keď má dotknutá osoba v tretej krajine tak osobné, ako aj pracovné väzby a v členskom štáte má osobné väzby, na účely určenia, či sa bydlisko dotknutej osoby podľa článku 3 nariadenia č. 1186/2009 nachádza v tretej krajine, sa má prikladať pri celkovom posúdení relevantných skutkových okolností osobitná dôležitosť dĺžke pobytu dotknutej osoby v tejto tretej krajine.

      (1)  Ú. v. EÚ C 56, 16.2.2015.


title: Vec T-96/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  10. septembra 2008 – Tsakiris-Mallas/ÚHVT – Late Editions (exē) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva exē — Skoršia národná slovná ochranná známka EXE — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť výrobkov a označení — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               25.10.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 272/20

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. septembra 2008 – Tsakiris-Mallas/ÚHVT – Late Editions (exē)
   (Vec T-96/06) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva exē - Skoršia národná slovná ochranná známka EXE - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť výrobkov a označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 272/36)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Tsakiris-Mallas AE (Atény, Grécko) (v zastúpení: C. Samaras, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: D. Botis, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Late Editions Ltd (Leighton Buzzard, Bedfordshire, Spojené kráľovstvo)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu R 1127/2004-2 druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. januára 2006, ktoré sa týkalo námietkového konania medzi Late Editions Ltd a Tsakiris-Mallas EPE (neskôr Tsakiris-Mallas AE)
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Tsakiris-Mallas AE je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 108, 6.5.2006.


title: Vec T-289/13: Žaloba podaná 24. mája 2013 — Ledra Advertising/Komisia a ECB

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 226/13

         Žaloba podaná 24. mája 2013 — Ledra Advertising/Komisia a ECB
   (Vec T-289/13)
   (2013/C 226/21)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Ledra Advertising Ltd (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: C. Paschalides, solicitor, a A. Paschalides, advokát)

      Žalované: Európska centrálna banka a Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               uložil povinnosť nahradiť škodu vo výške 958 920,00 EUR z dôvodu, že podmienky vyžadované podľa memoranda o porozumení z 26. apríla 2013 medzi Cyprom a žalovanými v bodoch 1.23 až 1.27 obsahujú požiadavky, ktoré sú v zjavnom rozpore s normami vyššej právnej sily na ochranu jednotlivcov, konkrétne s článkom 17 Charty základných práv Európskej únie a článkom 1 Protokolu č. 1 k Európskemu dohovoru o ľudských právach,

               —

               vyhlásil, že relevantné podmienky sú neplatné, a nariadil bezodkladné prehodnotenie nástrojov finančnej pomoci podľa článkov 14 až 18 Zmluvy, ktorou sa zriaďuje Európsky mechanizmus pre stabilitu (ďalej len „Zmluva EMS“), na základe jej článku 19, aby došlo ku zmenám v zmysle rozsudku tohto súdu,

               —

               v rozsahu, v akom náhrada podľa prvej časti návrhu nezodpovedá skutočnosti, že relevantné podmienky budú zrušené, uložil povinnosť nahradiť škodu za porušenie článku 263 ZFEÚ.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že relevantné podmienky v memorande o porozumení obsahujú požiadavky, ktoré sú „v zjavnom rozpore s normami vyššej právnej sily na ochranu jednotlivcov“ (1), keďže:

                           —

                           uvedené normy majú vyššiu právnu silu, lebo sú obsiahnuté v Charte a EDĽP,

                           —

                           žalované sú podľa článku 51 ods. 1 Charty a článku 6 ods. 2 ZEÚ povinné rešpektovať a dodržiavať základné práva garantované Chartou a EDĽP a

                           —

                           bankové vklady sú majetkom v zmysle uvedeného článku 17 Charty a článku 1 Protokolu č. 1 k EDĽP.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že opísané porušenia práva boli natoľko intenzívne, že predstavujú zjavné porušenie noriem vyššej právnej sily, keďže:

                           —

                           v čase, keď bol žalobca zbavený svojich bankových vkladov, neexistovali v právnej úprave, ktorá sa zaoberá zbavením bankových vkladov, nijaké „podmienky, ktoré ustanovuje zákon“, a to v rozpore s Chartou a Protokolom,

                           —

                           žalobca bol zbavený svojich vkladov bez „včas vyplatenej spravodlivej náhrady“ v rozpore s článkom 17 Charty a článkom 1 Protokolu,

                           —

                           zbavenie vkladov je prima facie protiprávne, ibaže „za predpokladu dodržiavania zásady proporcionality… je to nevyhnutné a skutočne to zodpovedá cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú uznané Úniou, alebo… je to potrebné na ochranu práv a slobôd iných“ (2),

                           —

                           konkurujúci verejný záujem na zabránení panike a útoku na bankový systém z krátkodobého a strednodobého hľadiska nebol zvažovaný pri hodnotení verejného záujmu podľa článku 17 Charty a článku 1 Protokolu,

                           —

                           cieľom nebolo poškodiť alebo potrestať Cyprus, ale mu a eurozóne pomôcť poskytnutím podpory stability, a teda poskytnúť úľavu a nedestabilizovať ich finančné inštitúcie a hospodársku životaschopnosť, a

                           —

                           neexistuje vzťah proporcionality medzi zásahom a legitímnym cieľom, lebo podľa článku 3 Zmluvy EMS z roku 2012 je skutočným cieľom „mobilizovať financovanie a na základe prísnej podmienenosti… v prospech členov EMS, ktorí majú závažné finančné problémy, alebo im takéto problémy hrozia, ak je to nevyhnutné na ochranu finančnej stability eurozóny a jednotlivých členských štátov“ bez toho, aby bolo ich hospodárstvo paralyzované.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že zbavenie žalobcu vkladov nebolo nevyhnutné alebo proporcionálne.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že žalované v konečnom dôsledku spôsobili, že žalobca bol zbavený svojich bankových vkladov, lebo ak by nedošlo k zjavnému porušeniu, bankové vklady žalobcu by boli chránené na základe jeho práv podľa Charty a Protokolu, takže strata žalobcu bola dostatočne priama a predvídateľná.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tom, že ak sú vyššie uvedené tvrdenia dôvodné, relevantné podmienky musia byť vyhlásené za neplatné bez ohľadu na to, že boli určené Cypru, lebo žalobca je nimi priamo a osobne dotknutý z dôvodu, že relevantné podmienky a spôsob ich implementácie porušujú Zmluvu a/alebo právne normy, ktoré ich vykonávajú, a/alebo v rozsahu, v akom sa rozhodne, že zbavenie žalobcu bankových vkladov rozvracia právny štát v rozpore s článkom 6 ods. 1 ZEÚ, boli zneužitím právomoci.

      (1)  Pozri rozsudok z 2. decembra 1971, Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Rada, 5/71, Zb. s. 975.

      (2)  Článok 52 ods. 1 Charty.


title: Vec T-486/07: Žaloba podaná 21. decembra 2007 – Ford Motor/ÚHVT – Alkar Automotive (CA)

text:
               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/58

         Žaloba podaná 21. decembra 2007 – Ford Motor/ÚHVT – Alkar Automotive (CA)
   (Vec T-486/07)
   (2008/C 51/105)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Ford Motor Co. (Dearborn, Spojené štáty) (v zastúpení: R. Ingerl, lawyer)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Alkar Automotive SA (Derio, Španielsko)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 25. októbra 2007 (vec R 85/2006-4),

               —

               zrušiť rozhodnutie námietkového oddelenia Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 22. novembra 2005 (námietka č. B 684052),

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania, ktoré vznikli žalobcovi.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Alkar Automotive SA.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „CA“ pre, inter alia, výrobky zaradené do tried 9, 11 a 12 – prihláška č. 3 186 764.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobca.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: slovná ochranná známka Spoločenstva „KA“ a obrazová ochranná známka Spoločenstva „KA“ pre výrobky a služby zaradené do tried 9, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 27, 32 a 37.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky v celom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94, pretože existuje pravdepodobnosť zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami na základe vizuálnej a fonetickej podobnosti medzi „KA“ a „CA“, zhodnosti výrobkov a zvýšenej rozlišovacej spôsobilosti skorších ochranných známok.


title: Vec F-104/14: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 30. novembra 2015 – O'Riain/Komisia (Verejná služba — Výberové konanie — Oznámenie o vyhlásení výberového konania EPSO/AD/241/12 — Rozhodnutie nezapísať žalobcu do rezervného zoznamu — Zásada rovnosti zaobchádzania s uchádzačmi — Nestrannosť komisie — Zjavne nedôvodná žaloba)

text:
               25.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/77

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 30. novembra 2015 – O'Riain/Komisia
   (Vec F-104/14) (1)

   ((Verejná služba - Výberové konanie - Oznámenie o vyhlásení výberového konania EPSO/AD/241/12 - Rozhodnutie nezapísať žalobcu do rezervného zoznamu - Zásada rovnosti zaobchádzania s uchádzačmi - Nestrannosť komisie - Zjavne nedôvodná žaloba))
   (2016/C 027/98)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Donncha O'Riain (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: A. Salerno, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Ehrbar a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia nezapísať žalobcu do rezervného zoznamu výberového konania EPSO/AD/241/12 – GA

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako sčasti zjavne neprípustná a sčasti zjavne nedôvodná.

               2.

               Donncha O’Riain znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Európskej komisie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 7, 12.1.2015, s. 52.


title: Vec C-56/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Belgicko) 5. februára 2014 – Openbaar Ministerie/Marc Emiel Melanie De Beuckeleer, Michiel Martinus Zeews, Staalbeton NV/SA

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Belgicko) 5. februára 2014 – Openbaar Ministerie/Marc Emiel Melanie De Beuckeleer, Michiel Martinus Zeews, Staalbeton NV/SA
   (Vec C-56/14)
   2014/C 135/24
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyca: Openbaar Ministerie

      Žalovaní: Marc Emiel Melanie De Beuckeleer, Michiel Martinus Zeews, Staalbeton NV/SA

      Prejudiciálna otázka

   Je povinnosť predchádzajúceho vyhlásenia LIMOSA pre pracovníkov, tak ako je upravená v článkoch 137 až 152 programového zákona z 27. decembra 2006, v rozpore s voľným pohybom služieb zakotveným v článku 49 ES a článku 56 ZFEÚ?


title: Vec T-237/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  11. mája 2010 — Abadía Retuerta/ÚHVT (CUVÉE PALOMAR) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva CUVÉE PALOMAR — Absolútny dôvod zamietnutia — Ochranné známky vín obsahujúce zemepisné označenia — Dohoda TRIPS — Článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia (ES) č. 207/2009]“ ]

text:
               3.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/35

         Rozsudok Všeobecného súdu z 11. mája 2010 — Abadía Retuerta/ÚHVT (CUVÉE PALOMAR)
   (Vec T-237/08) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva CUVÉE PALOMAR - Absolútny dôvod zamietnutia - Ochranné známky vín obsahujúce zemepisné označenia - Dohoda TRIPS - Článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia (ES) č. 207/2009]“)
   2010/C 179/59
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Abadía Retuerta, SA (Sardón de Duero, Španielsko) (v zastúpení: X. Fàbrega Sabaté a M-l. Curell Aguilà, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 2. apríla 2008 (vec R 1185/2007-1), týkajúcemu sa zápisu slovného označenia CUVÉE PALOMAR ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Abadía Retuerta, SA, je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 272, 25.10.2008.


title: Vec C-503/10: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  21. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varchoven administrativen săd — Bulharsko) — Evroetil AD/Direktor na Agencija „Mitnici“ [Smernica 2003/30/ES — Článok 2 ods. 2 písm. a) — Pojem bioetanol — Výrobok získaný z biomasy, ktorý obsahuje viac než 98,5 % etylalkoholu a je nedenaturovaný — Relevantnosť skutočného používania ako biopaliva — Nariadenie (EHS) č. 2658/87 — Kombinovaná nomenklatúra — Colné zaradenie bioetanolu na účely vyberania spotrebných daní — Smernica 2003/96/ES — Energetické výrobky — Smernica 92/83/EHS — Článok 20 prvá zarážka a článok 27 ods. 1 písm. a) a b) — Pojem etylalkohol — Oslobodenie od zosúladenej spotrebnej dane — Denaturácia]

text:
               18.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 49/12

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 21. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varchoven administrativen săd — Bulharsko) — Evroetil AD/Direktor na Agencija „Mitnici“
   (Vec C-503/10) (1)

   (Smernica 2003/30/ES - Článok 2 ods. 2 písm. a) - Pojem bioetanol - Výrobok získaný z biomasy, ktorý obsahuje viac než 98,5 % etylalkoholu a je nedenaturovaný - Relevantnosť skutočného používania ako biopaliva - Nariadenie (EHS) č. 2658/87 - Kombinovaná nomenklatúra - Colné zaradenie bioetanolu na účely vyberania spotrebných daní - Smernica 2003/96/ES - Energetické výrobky - Smernica 92/83/EHS - Článok 20 prvá zarážka a článok 27 ods. 1 písm. a) a b) - Pojem etylalkohol - Oslobodenie od zosúladenej spotrebnej dane - Denaturácia)
   2012/C 49/19
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Varchoven administrativen săd

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Evroetil AD

      Žalovaný: Direktor na Agencija „Mitnici“

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Varchoven administrativen săd — Výklad článku 2 ods. 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/30/ES z 8. mája 2003 o podpore používania biopalív alebo iných obnoviteľných palív v doprave (Ú. v. EÚ L 123, s. 42; Mim. vyd. 13/031, s. 188) a prílohy I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o tarifnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. ES L 256, s. 1; Mim. vyd. 02/002 s. 382) v znení nariadenia Komisie (EHS) č. 2587/91 z 26. júla 1991 (Ú. v. ES L 259, s. 1) — Výklad článku 2 ods. 1 smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (Ú. v. EÚ L 283, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405) a článku 20 ods. 1 prvej zarážky smernice Rady 92/83/EHS z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje (Ú. v. ES L 316, s. 21; Mim. vyd. 09/001 s. 206) — Výrobok vyrobený z biomasy, ktorý obsahuje ester, vyššie alkoholy a aldehydy a viac ako 98,5 % alkoholu a ktorý nebol denaturovaný — Pojem bioethanol — Zatriedenie do podpoložky 2207 20 00 (etylalkohol a ostatné destiláty, denaturované, s akýmkoľvek alkoholometrickým titrom) alebo do podpoložky 2207 10 00 (etylalkohol nedenaturovaný s objemovým alkoholometrickým titrom 80 % vol. alebo vyšší) na účel výberu spotrebných daní

      Výrok rozsudku

               1.

               Definícia bioetanolu uvedená v článku 2 ods. 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/30/ES z 8. mája 2003 o podpore používania biopalív alebo iných obnoviteľných palív v doprave sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje aj na výrobok, o aký ide vo veci samej, ktorý sa vyrába najmä z biomasy a obsahuje viac než 98,5 % etylalkoholu, pokiaľ je uvádzaný na trh ako biopalivo pre dopravu.

               2.

               Právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že na výrobok, o aký ide vo veci samej, ktorý má obsah etylalkoholu vyšší než 98,5 % a nebol denaturovaný podľa výslovne stanoveného postupu denaturácie, sa musí uplatniť spotrebná daň stanovená v článku 19 ods. 1 smernice Rady 92/83/EHS z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje, aj keď je vyrobený z biomasy podľa technológie odlišnej od technológie používanej na výrobu etylalkoholu poľnohospodárskeho pôvodu, obsahuje látky, ktoré ho robia nevhodným na ľudskú spotrebu, spĺňa požiadavky návrhu európskej normy pr EN 15376 pre bioetanol používaný ako palivo a prípadne zodpovedá definícii bioetanolu uvedenej v článku 2 ods. 2 písm. a) smernice 2003/30.

      (1)  Ú. v. EÚ C 346, 18.12.2010.


title: Vec T-33/07: Žaloba podaná 12. februára 2007 – Helénska republika/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               14.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/42

         Žaloba podaná 12. februára 2007 – Helénska republika/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-33/07)
   (2007/C 82/91)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Helénska republika (v zastúpení: I. Khalkias a G. Kanellopoulos)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie Komisie alebo zmeniť ho v súlade s návrhmi špecifikovanými podrobnejšie nižšie,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Vo svojej žalobe napádajúcej rozhodnutie Komisie K (2006) 5993, konečné znenie, zo 14. decembra 2006 (Ú. v. EÚ L 355, 2006, s. 96), ktorým Komisia vylúčila z financovania Spoločenstva niektoré výdavky uskutočnené členskými štátmi – v danom prípade Helénskou republikou – v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), Helénska republika uvádza nasledovné dôvody na zrušenie.
   Prvým všeobecným dôvodom na zrušenie, ktorý sa týka všetkých opráv, žalobkyňa uvádza, že žalovaná porušila základnú procesnú požiadavku, ktorá je uvedená v článku 8 ods. 1 písm. a) tretieho pododseku nariadenia (ES) č. 1663/95 (1), vo vzťahu k opomenutiu vedenia bilaterálnych rozhovorov s gréckymi orgánmi o posúdení závažnosti porušení im vytýkaných a škode utrpenej Európskym spoločenstvom, alternatívne má byť rozhodnutie zrušené z dôvodu nepríslušnosti ratione temporis Komisie na uloženie opráv.
   Konkrétnejšie, v odvetví olivového oleja žalobkyňa uvádza, že žalovaná prekročila hranice posúdenia priznaného jej, pretože zdvojnásobila opravu z 5 % na 10 %, hoci bolo poznamenané nie zhoršenie, ale naopak zlepšenie kontrolného systému. Tiež podľa podania žalobkyne, žalovaná pochybila vo svojom výklade ustanovení Spoločenstva a posúdení skutočností, porušiac zásadu proporcionality.
   Vo vzťahu k odvetviu bavlny žalobkyňa uvádza ako dôvod na zrušenie nesprávne posúdenie skutočností, nesprávne odôvodnenie, absenciu právneho základu na uloženie opravy, nesprávny výklad a uplatnenie článku 12 ods. 1 nariadenia (EHS) č. 1201/89 (2) a porušenie zásady právnej istoty, pretože trvanie konania o zaradení výdavkov presiahlo 10 rokov.
   Vo vzťahu k odvetviu hrozna žalobkyňa uvádza tvrdenie, že žalovaná nesprávne vykladá usmernenia pre opravy stanoviac sumu 10 % za neprimerané sekundárne kontroly a že žalovaná neuviedla primerané odôvodnenie rozhodnutia vo vzťahu k opravám na sušené hrozno.
   Vo vzťahu k citrusovému ovociu žalobkyňa uvádza, že žalovaná mylne odkázala a neuviedla dostatočné odôvodnenie, pokiaľ ide o konštatované nedostatky v administratívnych kontrolách, porušiac zásadu proporcionality; alternatívne pochybila vo svojom výklade a časovom uplatnení prílohy 16 dokumentu 17933/2000 s ohľadom na klasifikáciu predmetných kontrol ako základných.
   Nakoniec, vo vzťahu k neskorým platbám, žalobkyňa uvádza, že išlo o nesprávne posúdenie skutočností, kvôli zavedeniu dvojitej opravy za rešpektovania účtovnej položky B01-1210-160, nesprávny výklad a uplatnenie článku 4 ods. 2 nariadenia (ES) č. 296/96 (3) vo vzťahu k základom výpočtu 4 % rezervy a nesprávne posúdenie a nedostatočné odôvodnenie pokiaľ ide o mimoriadne okolnosti a osobitné podmienky riadenia, ktoré boli uvádzané.

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1663/95 zo 7. júla 1995 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 729/70 týkajúceho sa postupu pri zúčtovaní výkazov záručnej sekcie EPUZF (Ú. v. ES L 158, 8.7.1995, s. 6; Mim. vyd. 03/018, s. 31).

      (2)  Nariadenie Komisie (EHS) č. 1201/89 z 3. mája 1989 stanovujúce pravidlá pre systém pomoci pre bavlnu (Ú. v. ES L 123, s. 18).

      (3)  Nariadenie Komisie (ES) č. 296/96 zo 16. februára 1996 o údajoch, ktoré musia členské štáty zasielať a o mesačnom zaúčtovávaní výdavkov financovaných Záručnou sekciou Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), ktorým sa ruší nariadenie (EHS) č. 2776/88 Ú. v. ES L 39, 17.2.1996, s. 5; Mim. vyd. 03/018, s. 453).


title: Vec T-321/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2015 – GSA a SGI/Parlament („Verejné zákazky na služby — Verejné obstarávanie — Poskytovanie služieb požiarnej bezpečnosti, pomoci osobám a vonkajšieho dohľadu v priestoroch Parlamentu v Bruseli — Zamietnutie ponuky uchádzača — Povinnosť predložiť predchádzajúce povolenie vydané podľa vnútroštátneho práva — Proporcionalita — Rovnosť zaobchádzania — Zásada otvorenosti — Slobodné poskytovanie služieb“)

text:
               11.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/29

         Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2015 – GSA a SGI/Parlament
   (Vec T-321/15) (1)

   ((„Verejné zákazky na služby - Verejné obstarávanie - Poskytovanie služieb požiarnej bezpečnosti, pomoci osobám a vonkajšieho dohľadu v priestoroch Parlamentu v Bruseli - Zamietnutie ponuky uchádzača - Povinnosť predložiť predchádzajúce povolenie vydané podľa vnútroštátneho práva - Proporcionalita - Rovnosť zaobchádzania - Zásada otvorenosti - Slobodné poskytovanie služieb“))
   (2016/C 007/39)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) (Rím, Taliansko) a Security Guardian’s Institute (SGI) (Louvain-la-Neuve, Belgicko) (v zastúpení: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: P. López-Carceller a B. Simon, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutí Parlamentu, ktoré sú súčasťou listu z 12. júna 2015, ktorými informoval žalobcov jednak o odmietnutí ponuky, ktorú predložili v rámci vyhláseného verejného obstarávania EP/DGSAFE/UIB/SER/2014-014 týkajúceho sa poskytovania služieb požiarnej bezpečnosti, pomoci osobám (oblasť 1) a vonkajšieho dohľadu (oblasť 2) v priestoroch Parlamentu v Bruseli (Ú. v. EÚ 2014/S 246-433095), a jednak o pridelení zákazky, ktorá sa obstarávala, inému uchádzačovi

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) a Security Guardian’s Institute (SGI) sú povinné nahradiť trovy konania, vrátane trov konania o nariadenie predbežného opatrenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 262, 10.08.2015.


title: Vec C-190/13: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  13. marca 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social n °3 de Barcelona – Španielsko) – Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra (Sociálna politika  — Smernica 1999/70/ES  — Rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP  — Univerzity  — Externí profesori  — Opakovane uzatvárané pracovné zmluvy na dobu určitú  — Doložka 5 bod 1  — Opatrenia zamerané na predchádzanie zneužívaniu zmlúv na dobu určitú  — Pojem „objektívne dôvody“ odôvodňujúce uzatvorenie takýchto zmlúv  — Doložka 3  — Pojem „pracovná zmluva na dobu neurčitú“  — Sankcie  — Nárok na odstupné  — Rozdielne zaobchádzanie medzi stálymi pracovníkmi)

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/17

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 13. marca 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social no3 de Barcelona – Španielsko) – Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra
   (Vec C-190/13) (1)

   ((Sociálna politika - Smernica 1999/70/ES - Rámcová dohoda o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP - Univerzity - Externí profesori - Opakovane uzatvárané pracovné zmluvy na dobu určitú - Doložka 5 bod 1 - Opatrenia zamerané na predchádzanie zneužívaniu zmlúv na dobu určitú - Pojem „objektívne dôvody“ odôvodňujúce uzatvorenie takýchto zmlúv - Doložka 3 - Pojem „pracovná zmluva na dobu neurčitú“ - Sankcie - Nárok na odstupné - Rozdielne zaobchádzanie medzi stálymi pracovníkmi))
   2014/C 135/18
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado de lo Social no3 de Barcelona

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Antonio Márquez Samohano

      Žalovaná: Universitat Pompeu Fabra

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Juzgado de lo Social n. 3 de Barcelona – Výklad doložiek 3 a 5 prílohy smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368) – Pracovné zmluvy uzatvárané so správnym orgánom – Vysokoškolský učitelia – Absencia opatrení zameraných na predchádzanie zneužívania opakovaného uzatvárania zmlúv na dobu určitú

      Výrok rozsudku

   Doložka 5 rámcovej dohody o práci na dobu určitú uzavretej 18. marca 1999, ktorá sa nachádza v prílohe smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá univerzitám umožňuje obnovovať pracovné zmluvy na dobu určitú opakovane uzatvorené s externými profesormi bez akéhokoľvek obmedzenia, pokiaľ ide o maximálnu dĺžku a počet obnovení takýchto zmlúv, pokiaľ je uzavretie týchto zmlúv objektívne odôvodnené v zmysle bodu 1 písm. a) tejto doložky, čo prináleží preskúmať vnútroštátnemu súdu. Tomuto súdu však tiež prináleží konkrétne overiť, že v konaní vo veci samej má predmetné obnovovanie opakovane uzatvorených pracovných zmlúv na dobu určitú za cieľ pokryť dočasné potreby a že taká právna úprava, o akú ide vo veci samej, sa v skutočnosti nepoužila na uspokojenie trvalých a dlhodobých potrieb univerzít v oblasti zamestnávania pedagogických pracovníkov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 189, 29.6.2013.


title: Vec T-265/00: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  20. októbra 2005  – Comitato  Venezia Vuole Vivere /Komisia

text:
               24.12.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 330/25

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 20. októbra 2005 – Comitato „Venezia Vuole Vivere“/Komisia
   (Vec T-265/00) (1)

   (2005/C 330/61)

      Jazyk konania: taliančina

   Predseda druhej rozšírenej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. ES C 335, 25.11.2000.


title: Vec T-466/13: Žaloba podaná 28. augusta 2013 — Hermann Trollius/ECHA

text:
               9.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 325/44

         Žaloba podaná 28. augusta 2013 — Hermann Trollius/ECHA
   (Vec T-466/13)
   2013/C 325/72
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Hermann Trollius GmbH (Lauterhofen, Nemecko) (v zastúpení: M. Ahlhaus a J. Schrotz, advokáti)

      Žalovaná: Európska chemická agentúra (ECHA)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie ECHA č. SME (2013) 0191 z 31. januára 2013, ako aj faktúru ECHA č. 10035033 zo 4. februára 2013, a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu všetkých trov konania, vrátane trov žalobkyne.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na nedostatku právomoci žalovanej.

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná nemala právomoc na prijatie napadnutého rozhodnutia SME (2013) 0191, lebo ani nariadenie (ES) č. 1907/2006 (1), ani nariadenie (ES) č. 340/2008 (2) neoprávňujú žalovanú na vydanie samostatného rozhodnutia o tom, či žiadateľ spĺňa kritériá malého a stredného podniku.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 104 ods. 1 nariadenia REACH v spojení s nariadením č. 1 z 15. apríla 1958 (3).

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná v celej svojej komunikácii so žalobkyňou nedodržiavala svoju povinnosť obracať sa na osobu podliehajúcu zvrchovanosti členského štátu v úradnom jazyku tohto štátu a že toto porušenie práva bránilo žalobkyni v splnení požiadaviek, ktoré jej boli predložené v súvislosti s preukazovaním jej postavenia ako malého podniku.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založení na tvrdení, že žalobkyňa je skutočne malým podnikom v zmysle odporúčania Komisie č. 2003/361/ES (4) a napadnuté rozhodnutia sú teda vecne nesprávne.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, s. 1).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 340/2008 zo 16. apríla 2008 o poplatkoch Európskej chemickej agentúre podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) (Ú. v. EÚ L 107, s. 6).

      (3)  Nariadenie EHS č. 1 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve (Ú. v. ES 17, 1958, s. 385; Mim. vyd. 01/001, s. 3).

      (4)  Odporúčanie Komisie č. 2003/361/ES zo 6. mája 2003 o vymedzení mikropodnikov, malých podnikov a stredných podnikov [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ L 124, s. 36).


title: Spojené veci C-283/14 a C-284/14: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 28. januára 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg – Nemecko) – CM Eurologistik GmbH/Hauptzollamt Duisburg (C-238/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nariadenie (EÚ) č. 158/2013 — Platnosť — Antidumpingové clo uložené na dovoz určitých upravených alebo konzervovaných citrusových plodov s pôvodom v Číne — Výkon rozsudku, ktorým bola konštatovaná neplatnosť predchádzajúceho nariadenia — Opätovné otvorenie počiatočného prešetrovania týkajúceho sa určenia normálnej hodnoty — Opätovné uloženie antidumpingového cla na základe tých istých údajov — Obdobie prešetrovania, ktoré treba zohľadniť)

text:
               21.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 106/4

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 28. januára 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg – Nemecko) – CM Eurologistik GmbH/Hauptzollamt Duisburg (C-238/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14)
   (Spojené veci C-283/14 a C-284/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (EÚ) č. 158/2013 - Platnosť - Antidumpingové clo uložené na dovoz určitých upravených alebo konzervovaných citrusových plodov s pôvodom v Číne - Výkon rozsudku, ktorým bola konštatovaná neplatnosť predchádzajúceho nariadenia - Opätovné otvorenie počiatočného prešetrovania týkajúceho sa určenia normálnej hodnoty - Opätovné uloženie antidumpingového cla na základe tých istých údajov - Obdobie prešetrovania, ktoré treba zohľadniť))
   (2016/C 106/04)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: CM Eurologistik GmbH (C-238/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) (C-284/14)

      Žalovaní: Hauptzollamt Duisburg (C-238/14), Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14)

      Výrok rozsudku

   Skúmaním položených otázok sa nezistili žiadne skutočnosti, ktorých povahou by mohla byť dotknutá platnosť vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 158/2013 z 18. februára 2013, ktorým sa opätovne ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých upravených alebo konzervovaných citrusových plodov (najmä mandarínok atď.) s pôvodom v Čínskej ľudovej republike.

      (1)  Ú. v. EÚ C 315, 15.9.2014.


title: Vec T-6/12: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. septembra 2013 — Godrej Industries a VVF/Rada ( „Dumping — Dovoz určitých mastných alkoholov a ich zmesí s pôvodom v Indii, Indonézii a Malajzii — Úprava požadovaná z dôvodu prevodu meny — Dôkazné bremeno — Ujma — Konečné antidumpingové clo“ )

text:
               19.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/17

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. septembra 2013 — Godrej Industries a VVF/Rada
   (Vec T-6/12) (1)

   (Dumping - Dovoz určitých mastných alkoholov a ich zmesí s pôvodom v Indii, Indonézii a Malajzii - Úprava požadovaná z dôvodu prevodu meny - Dôkazné bremeno - Ujma - Konečné antidumpingové clo)
   2013/C 304/29
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Godrej Industries Ltd (Mumbai, India) a VVF Ltd (Mumbai) (v zastúpení: B. Servais, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci G. Berrisch a A. Polcyn, advokáti)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Hamburg, Nemecko), Sasol Germany GmbH (Hamburg) (v zastúpení: V. Akritidis, advokát, a J. Beck, solicitor) a Európska komisia (v zastúpení: M. França a A. Stobiecka-Kuik, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1138/2011 z 8. novembra 2011, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá dočasné clo uložené na dovoz určitých mastných alkoholov a ich zmesí s pôvodom v Indii, Indonézii a Malajzii (Ú. v. EÚ L 293, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Spoločnosti Godrej Industries Ltd a VVF Ltd znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania Rady Európskej únie, ako aj trovy konania spoločností Sasol Olefins & Surfactants GmbH a Sasol Germany GmbH.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 49, 18.2.2012.


title: Vec T-279/07: Žaloba podaná 23. júla 2007 – Francúzsko/Komisia

text:
               8.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/56

         Žaloba podaná 23. júla 2007 – Francúzsko/Komisia
   (Vec T-279/07)
   (2007/C 211/104)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel a S. Ramet, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Touto žalobou žalobkyňa navrhuje zrušiť rozhodnutie Komisie K(2007) 2110, konečné znenie, z 10. mája 2007, ktorým sa za nezlučiteľné s článkom 86 ods. 1 ES v spojitosti s článkami 43 a 49 ES považujú ustanovenia francúzskeho menového a finančného zákonníka, ktoré vyhradzujú trom úverovým inštitúciám, Banque Postale, Caisses d'Épargne et de Prévoyance a Crédit Mutuel, osobitné práva na vydávanie vkladných knižiek „A“ a „Bleu“.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť dôvodov.
   Prvý dôvod je založený na porušení práva na obhajobu a porušení zásady kontradiktórnosti.
   Po druhé žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnieva, že osobitné práva v tejto veci predstavujú prekážku slobody usadiť sa, v dôsledku čoho ich považuje za nezlučiteľné s článkom 43 ES, bez toho, aby preukázala, že tieto osobitné práva neboli nevyhnutné a neprimerané vzhľadom na naliehavé dôvody všeobecného záujmu, ako sú požiadavky prístupu k bývaniu a prístupnosti bankových služieb.
   Svojím tretím dôvodom žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia v uplatnení tretej podmienky článku 86 ods. 2 ES, keď sa domnieva, že služby všeobecného hospodárskeho záujmu bankovej prístupnosti sa týkajú len osôb, ktoré majú osobitné ťažkosti prístupu k základným bankovým službám. Žalobkyňa tvrdí, že Komisia prekročila svoje právomoci kontroly určenia všeobecného hospodárskeho záujmu a v každom prípade prijala príliš úzky výklad úlohy bankovej prístupnosti. Podľa žalobkyne sa Komisia tiež dopustila zjavne nesprávneho posúdenia v uplatnení druhej podmienky článku 86 ods. 2 ES o povinnosti zverenia služby na základe aktu verejnej moci, ako aj v uplatnení štvrtej a piatej podmienky tohto článku. Tvrdí, že Komisia nesprávne vypočítala dopad zrušenia týchto osobitných práv na verejné financie a dopustila sa zjavne nesprávneho posúdenia v uplatnení zásady proporcionality, keď sa domnieva, že existujú aj iné spôsoby menej obmedzujúce slobodu usadiť sa ako priznanie osobitných práv na zabezpečenie vyrovnaného financovania služieb všeobecného hospodárskeho záujmu prístupnosti bankových služieb a financovania sociálneho bývania.
   Svojím štvrtým dôvodom žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnieva, že tieto osobitné práva sú nezlučiteľné s článkom 49 ES.
   Piaty dôvod uvedený žalobkyňou je založený na nedostatku odôvodnenia napadnutého rozhodnutia.


title: Vec T-467/16: Žaloba podaná 19. augusta 2016 – Flir Systems Trading Belgium/Komisia

text:
               17.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 383/19

         Žaloba podaná 19. augusta 2016 – Flir Systems Trading Belgium/Komisia
   (Vec T-467/16)
   (2016/C 383/27)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Flir Systems Trading Belgium (Meer, Belgicko) (v zastúpení: N. Reypens, C. Docclo a T. Verstraeten, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               spojil túto vec s vecou T-131/16 na účely ústnej časti konania a rozhodnutia z dôvodu, že tieto veci spolu súvisia,

               —

               vyhlásil za prípustné žalobné dôvody týkajúce sa zrušenia uvedené v tejto žalobe a vyhovel im,

               —

               zrušil články 1 a 2 napadnutého rozhodnutia (1),

               —

               subsidiárne, zrušil článok 2 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom nestanovuje prechodné opatrenia,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení vymedzenia právnych aktov, ktoré sa týkajú poskytnutia údajnej štátnej pomoci, a na nesprávnom právnom posúdení pri výklade článku 1 písm. d) nariadenia č. 2015/1589 (2).

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na existencii skutkového pochybenia pri opise referenčného systému, zjavne nesprávnom posúdení pri jeho analýze a nesprávnom právnom posúdení pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a článku 1 písm. a) nariadenia č. 2015/1589.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení hospodárskeho zvýhodnenia a nesprávnom právnom posúdení pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a článku 1 písm. a) nariadenia č. 2015/1589.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení selektivity, ktorá je nevyhnutná k tomu, aby bolo možné sporný režim kvalifikovať ako štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ a článku 1 písm. a) nariadenia č. 2015/1589 a na nesprávnom posúdení pri analýze mechanizmu sporného režimu.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení analýzy odôvodnenia podmienok pre uplatnenie sporného režimu.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení pri hodnotení údajného zvýhodnenia, ktoré vyplýva zo sporného režimu, a z nepresného posúdenia sporného režimu.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení oprávnených očakávaní a právnej istoty osôb podliehajúcich dani.

      (1)  Rozhodnutie Komisie z 11. januára 2016 o režime štátnej pomoci obsahujúcom výnimku pre nadmerný zisk [režim štátnej pomoci SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN)], ktorú poskytlo Belgické kráľovstvo.

      (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-465/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  3. októbra 2012 — Jurašinović/Rada [ „Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Žiadosť o prístup k správam pozorovateľov Európskej únie prítomných v Chorvátsku od 1. do 31. augusta 1995 — Zamietnutie prístupu — Riziko narušenia ochrany medzinárodných vzťahov — Skoršie sprístupnenie verejnosti“ ]

text:
               17.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 355/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 3. októbra 2012 — Jurašinović/Rada
   (Vec T-465/09) (1)

   (Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Žiadosť o prístup k správam pozorovateľov Európskej únie prítomných v Chorvátsku od 1. do 31. augusta 1995 - Zamietnutie prístupu - Riziko narušenia ochrany medzinárodných vzťahov - Skoršie sprístupnenie verejnosti)
   2012/C 355/47
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Ivan Jurašinović (Angers, Francúzsko) (v zastúpení: M. Jarry a N. Amara-Lebret, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne C. Fekete a K. Zieleśkiewicz, neskôr C. Fekete a J. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Predovšetkým návrh na zrušenie rozhodnutia Rady z 21. septembra 2009 o poskytnutí prístupu k niektorým správam vypracovaným pozorovateľmi Európskej únie, prítomných v Chorvátsku oblasti Kninu medzi 1. a 31. augustom 1995

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Ivan Jurašinović znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Rady Európskej únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 30.1.2010.


title: Vec T-93/08: Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 16. júna 2008 – Cyprus/Komisia

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/59

         Uznesenie Súdu prvého stupňa zo 16. júna 2008 – Cyprus/Komisia
   (Vec T-93/08) (1)

   (2008/C 223/109)

      Jazyk konania: gréčtina

   Predsedníčka prvej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 142, 7.6.2008.


title: Vec T-585/14: Žaloba podaná 4. augusta 2014 – Slovinsko/Komisia

text:
               20.10.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 372/19

         Žaloba podaná 4. augusta 2014 – Slovinsko/Komisia
   (Vec T-585/14)
   2014/C 372/24
   Jazyk konania: slovinčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Slovinská republika (v zastúpení: L. Bembič, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie obsiahnuté v liste Európskej komisie, Generálne riaditeľstvo pre rozpočet, č. BUDG/B/03MV D (2014) 1782918, z 2. júna 2014, v ktorom sa na jednej strane konštatuje, že žalobkyňa je finančne zodpovedná za stratu tradičných vlastných zdrojov pre rozpočet Únie, pretože cukor bol dovezený mimo systému dovozných colných kvót a že zdroje pre tento dovoz neboli určené a v ktorom sa na druhej strane nariaďuje žalobkyni dať k dispozícii rozpočtu Únie sumu rovnajúcu sa strate tradičných vlastných zdrojov, ktorá predstavuje pre prípad, keď bol dovozný certifikát v celom rozsahu použitý, sumu 1 2 57  000,00 eura,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza šesť dôvodov.

               1.

               Prvý dôvod: zjavne nesprávne posúdenie

                           —

                           Komisia nesprávne konštatovala v napadnutom rozhodnutí obsiahnutom v liste, že strata tradičných vlastných zdrojov je spôsobená chybami dovozcu v jeho žiadosti o vydanie dovozného certifikátu a ktoré slovinské orgány neodhalili včas.

                           —

                           Dovozca totiž vyplnil a opravil včas svoju žiadosť, keďže chyby v skutočnosti nastali počas zaslania žiadostí o vydanie dovozných certifikátov agentúrou Slovinskej republiky pre poľnohospodárske trhy a rozvoj vidieka v aplikácii Komisie AMIS-Quota a to z dôvodu vážnych nedostatkov tohto systému.

               2.

               Druhý dôvod: porušenie pravidiel o rozhodovacom konaní Komisie

                           —

                           List obsahujúci napadnuté rozhodnutie je podpísaný riaditeľom generálneho riaditeľstva pre rozpočet, zatiaľ čo je to Komisia ako kolegiálny orgán, ktorý je príslušný rozhodnúť o finančnej zodpovednosti žalobkyne za straty tradičných vlastných zdrojov Únie.

               3.

               Tretí dôvod: nedostatok odôvodnenia rozhodnutia a nesprávny právny základ

                           —

                           Komisia dostatočne neodôvodnila napadnuté rozhodnutie týkajúce sa finančnej zodpovednosti žalobkyne, takže, nie je možné skontrolovať, či je správne a v súlade s materiálnym právom, čím došlo k porušeniu článku 296 ZFEÚ a ustanovení Rokovacieho poriadku Komisie.

                           —

                           Komisia okrem toho necitovala primerané právne základy, ktoré by odôvodňovali jej rozhodnutie, že v konkrétnom prípade došlo k strate tradičných vlastných zdrojov a že žalobkyňa je za ne finančne zodpovedná.

               4.

               Štvrtý dôvod: porušenie práva na obranu a práva byť vypočutý

                           —

                           Komisia neoznámila žalobkyni pred prijatím napadnutého rozhodnutia všetky skutkové a právne okolnosti, na ktorých spočíva jej rozhodnutie, čím došlo k porušeniu práva na obranu a práva byť vypočutý.

               5.

               Piaty dôvod: nedostatok kontroly Komisie

                           —

                           Chyba žalobkyne v oznámení o žiadosti o vydanie dovozného certifikátu je dôsledkom nedostatkov elektronického informačného systému AMIS-Quota, ktorý vytvorila a spravuje Komisia, dôvod, pre ktorý žalobkyňa nie je zodpovedná za spôsobenú chybu.

               6.

               Šiesty dôvod: porušenie zásad proporcionality, právnej istoty a prevencie bezdôvodného obohatenia

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že vzhľadom na skutočnosť, že nedošlo k strate tradičných vlastných zdrojov, uloženie finančnej zodpovednosti za chybu pri registrácii údajov v chybnom informačnom systéme Komisie znamená bezdôvodné obohatenie Únie.

                           —

                           Okrem toho došlo k porušeniu zásady právnej istoty, pretože nie je upravené konanie o náprave chýb pre situácie, v ktorých by mohlo dôjsť k bezdôvodnému obohateniu.

                           —

                           Žalobkyňa navyše tvrdí, že právna úprava, podľa ktorej administratívne chyby spôsobené v rámci konania o vydanie dovozného certifikátu nemôžu byť opravené, hoci nijaký subjekt na trhu neutrpí škodu z dôvodu opravy chyby a ktorá spôsobuje v dôsledku toho nevyhnutne finančnú zodpovednosť členského štátu, je tiež v rozpore so zásadou proporcionality.

                           —

                           Komisia tým, že neuzavrela v primeranej lehote konanie o konštatovaní finančnej zodpovednosti žalobkyne tiež porušila zásadu legitímnej dôvery.