title: Vec C-364/08: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z  24. októbra 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance d'Arlon – Belgicko) – Marc Vandermeir/Belgicko – SPF Finances (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Sloboda usadiť sa — Článok 43 ES — Slobodné poskytovanie služieb — Článok 49 ES — Motorové vozidlá — Používanie vozidla osobou s bydliskom v členskom štáte, pričom vozidlo je zaregistrované v inom členskom štáte — Zdanenie tohto vozidla v prvom členskom štáte)

text:
               24.1.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/10

         Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 24. októbra 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance d'Arlon – Belgicko) – Marc Vandermeir/Belgicko – SPF Finances
   (Vec C-364/08) (1)

   (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Sloboda usadiť sa - Článok 43 ES - Slobodné poskytovanie služieb - Článok 49 ES - Motorové vozidlá - Používanie vozidla osobou s bydliskom v členskom štáte, pričom vozidlo je zaregistrované v inom členskom štáte - Zdanenie tohto vozidla v prvom členskom štáte)
   (2009/C 19/17)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunal de première instance d'Arlon
   Účastníci konania

      Žalobca: Marc Vandermeir

      Žalovaný: Belgicko – SPF Finances
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Tribunal de première instance d'Arlon Výklad článkov 43 ES a/alebo 49 ES – Vnútroštátne ustanovenie členského štátu, ktoré ukladá samostatne zárobkovo činnej osobe s bydliskom v tomto štáte povinnosť registrovať v ňom svoje motorové vozidlo, ktoré je už zaregistrované v inom členskom štáte, kde táto osoba vykonáva samostatnú zárobkovú činnosť – Prekážka slobody usadiť sa a/alebo poskytovať služby
   Výrok uznesenia
   Články 43 ES a 49 ES sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave členského štátu, o akú ide v spore vo veci samej, podľa ktorej samostatne zárobkovo činná osoba s bydliskom v tomto členskom štáte má povinnosť zaregistrovať v ňom vozidlo kúpené na leasing u spoločnosti usadenej v inom členskom štáte, pokiaľ toto vozidlo nie je ani určené na hlavné trvalé používanie na území prvého členského štátu, ani nie je takto používané.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 11.10.2008.


title: Vec T-603/15: Žaloba podaná 23. októbra 2015 – Frank/Komisia

text:
               8.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/52

         Žaloba podaná 23. októbra 2015 – Frank/Komisia
   (Vec T-603/15)
   (2016/C 048/60)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Regine Frank (Bonn, Nemecko) (v zastúpení: W. Trautner, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie oznámené listom z 5. júna 2015 o pozitívnom neposúdení návrhu žalobkyne číslo 680151 – QUASIMODO vo fáze 1 a nepripustení k preskúmaniu vo fáze 2,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa svojou žalobou napáda konkludentné zamietavé rozhodnutie Komisie o administratívnej sťažnosti podanej proti rozhodnutiu ERCEA z 5. júna 2015 o pozitívnom neposúdení a nepripustení k preskúmaniu vo fáze 2 návrhu žalobkyne č. 680151 – QUASIMODO v rámci výzvy na predloženie návrhov a súvisiacich činností podľa pracovného programu Európskej rady pre výskum na rok 2015 Rámcového program pre výskum a inováciu (2014 – 2020) – „Horizont 2020“.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod: Porušenie zásady transparentnosti
               Žalobkyňa uvádza, že postup ERCEA viacerými spôsobmi porušuje zásadu transparentnosti. Vymeriavacie základy neboli uvedené ani v „Guidelines for Applicants“ a ani neboli príslušne vysvetlené v rozhodnutí z 5. júna 2015.

               2.

               Druhý žalobný dôvod: Porušenie zásady rovnosti
               Ďalej sa namieta, že Komisia svojimi nediferencovanými hodnoteniami a útokmi na vedeckú reputáciu žalobkyne porušila aj zásadu rovnosti.


title: Vec T-370/08: Žaloba podaná 5. septembra 2008 – Csepeli Áramtermelő/Komisia

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/45

         Žaloba podaná 5. septembra 2008 – Csepeli Áramtermelő/Komisia
   (Vec T-370/08)
   (2008/C 301/76)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Csepeli Áramtermelő Kft. (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: Á. Máttyus, K. Ferenczi, B. van de Walle de Ghelcke, T. Franchoo a D. Fessenko, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie v rozsahu, v ktorom označuje Csepeli Áramtermelő Kft. za príjemcu štátnej pomoci, ktorá sa považuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom, a v ktorom nariaďuje Maďarsku, aby vymohlo túto údajnú štátnu pomoc spolu s úrokmi od Csepeli Áramtermelő Kft.,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa žiada zrušiť rozhodnutie Komisie K(2008) 2223 konečné znenie zo 4. júna 2008 (vec C 41/2005 – Maďarské uviaznuté náklady) v rozsahu, v ktorom označuje žalobkyňu za príjemcu štátnej pomoci, ktorá sa považuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom, a v ktorom nariaďuje Maďarsku, aby vymohlo túto údajnú štátnu pomoc spolu s úrokmi od žalobkyne.
   Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nepreukázala a neodôvodnila svoj záver, že dlhodobá dohoda o nákupe elektrickej energie (Power Purchase Agreement, ďalej len „PPA“) uzatvorená medzi žalobkyňou, majiteľkou elektrárne v Maďarsku, ktorú teraz vlastní Atel AG, a medzi štátom vlastneným veľkopredajcom elektrickej energie, Magyar Villamos Művek Rt. (ďalej len „MVM“) je nezlučiteľnou štátnou pomocou. Žalobkyňa na podporu svojich tvrdení uvádza tieto žalobné dôvody:
   Po prvé žalobkyňa tvrdí, že Komisia porušila článok 253 ES a článok 87 ods. 1 ES tým, že neuviedla odôvodnenie a dopustila sa zjavne nesprávneho posúdenia, keď zistila, že PPA uzatvorená so žalobkyňou poskytla žalobkyni hospodárske zvýhodnenie.
   Po druhé žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že PPA uzatvorená so žalobkyňou narušuje hospodársku súťaž.
   Žalobkyňa po tretie uvádza, že Komisia porušila zásady proporcionality a rovnosti zaobchádzania, pretože vzhľadom na zvláštne okolnosti prípadu nie je povinnosť vrátiť pomoc späť odôvodnená všeobecnými zásadami práva Spoločenstva. Navyše žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o metódu, ktorú použila pre výpočet čiastok, ktoré sa majú vrátiť späť.


title: Vec C-571/08: Žaloba podaná 22. decembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               7.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/13

         Žaloba podaná 22. decembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-571/08)
   (2009/C 55/21)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: W. Mölls a L. Pignataro, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Talianska republika si tým, že stanovila minimálnu cenu za cigarety a tiež lehotu 120 dní na dosiahnutie schválenia zmeny ceny vyrobeného tabaku, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 9 ods. 1 smernice 95/59/ES (1),

               —

               zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   O minimálnej cene
   Komisia tvrdí, že Talianska republika si tým, že stanovila minimálnu cenu za cigarety, porušila článok 9 ods. 1 smernice 95/59/ES (ako aj článok 5 smernice 72/464/EHS (2), ktorý bol nahradený a ktorého obsah je v podstate zhodný). Uvedená norma zakotvuje zásadu, že výrobcovia a dovozcovia voľne stanovujú maximálne maloobchodné predajné ceny vyrobeného tabaku. Na základe takejto zásady členské štáty nemôžu odôvodniť diskrečnú právomoc pri stanovení maximálnych predajných cien tak, že odkážu na „kontrolu úrovne cien“, na „dodržiavanie určených cien“ alebo tiež na stanovenie tabuľky maloobchodných cien v súlade s článkom 9 ods. 2 smernice 95/59/ES.
   Minimálnu cenu nemožno odôvodniť ochranou verejného zdravia. Totižto sledovaný cieľ, ktorý berie do úvahy zákonodarca Spoločenstva, možno dosiahnuť zvýšeným zdanením cigariet, s tým, že sa použijú daňové parametre prispôsobené situácii každého členského štátu.
   Tvrdenie talianskej vlády založené na predpokladanom nebezpečenstve zvýšenia nezákonného obchodu s výrobkami, ktoré sú pašované alebo falšované, ktorých výrobou boli porušené priemyselné práva tretej osoby, v dôsledku príliš vysokých a neprimeraných cien na trhu je rovnako nedôvodné. Uvedený záver založený na tvrdení talianskej vlády však nemá oporu v dôkazoch, keďže nevysvetlil, ako by cenový rozdiel, vyplývajúci zo zvýšenia dane, mal prispieť k podstatne vyššiemu zvýšeniu podvodov oproti výsledkom, ktoré by bolo možné odvodiť od politiky minimálnych cien. Komisia zastáva názor, že je v právomoci každého členského štátu uskutočňovať v rámci práva Spoločenstva kontroly, ktoré sú nevyhnutné na zabezpečenie výberu splatných daní. Táto nevyhnutnosť nemôže v žiadnom prípade byť v rozpore s povinnosťou členských štátov dodržiavať ustanovenia smernice 95/59/ES vrátane článku 9.
   O lehote 120 dní na dosiahnutie schválenia zmeny ceny vyrobeného tabaku
   Na účely obchodovania v Taliansku musia byť ceny výrobkov z vyrobeného tabaku zapísané v oficiálnej tabuľke cien. Žiadosť o zápis sa zašle na Ministero dell'Economia e delle Finanze (Ministerstvo hospodárstva a financií) – Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (Autonómna správa štátnych monopolov) (ASŠM). ASŠM nedisponuje diskrečnou právomocou na účely potvrdenia zápisu. Podľa názoru Komisie lehota, nadmerne dlhá, 120 dní, ktorú stanovil taliansky úrad pre rozhodnutie o žiadosti o zmenu ceny spôsobuje, že zásada voľného stanovenia maximálnych cien hospodárskymi subjektami, zakotvená v článku 9 ods. 1 smernice 95/59, je v praxi čiastočne znemožnená.

      (1)  Smernica Rady 95/59/ES z 27. novembra 1995 o iných daniach, ktoré ovplyvňujú spotrebu vyrobeného tabaku, ako je daň z obratu (Ú. v. ES L 291, s. 40; Mim. vyd. 09/001, s. 283).

      (2)  Smernica Rady 72/464/EHS z 19. decembra 1972 o iných daniach, ktoré ovplyvňujú spotrebu vyrobeného tabaku, ako je daň z obratu [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 303, s. 1).


title: Vec C-95/06 P: Odvolanie podané  15. februára 2006 : Bausch & Lomb Inc. proti rozsudku Súdu prvého stupňa zo  17. novembra 2005  vo veci T-154/03, Biofarma SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               6.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/4

         Odvolanie podané 15. februára 2006: Bausch & Lomb Inc. proti rozsudku Súdu prvého stupňa zo 17. novembra 2005 vo veci T-154/03, Biofarma SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-95/06 P)
   (2006/C 108/06)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Bausch & Lomb Inc. (v zastúpení: M. Silverleaf QC, R. Black, B. Gerber a E. Kohner, solicitors)

      Ďalší účastník konania: 1. Biofarma SA; 2. Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť sporný rozsudok,

               —

               potvrdiť rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu ÚHVT z 5. februára 2003,

               —

               nariadiť ÚHVT vykonať zápis požadovanej ochrannej známky v prospech odvolateľa,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov prvostupňového ako aj odvolacieho konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ uvádza, že rozsudok Súdu prvého stupňa musí byť zrušený z týchto dôvodov:
   Súd prvého stupňa sa domnieva, že existuje nebezpečenstvo zámeny medzi dvomi spornými ochrannými známkami. Odvolateľ tvrdí, že prijatím tohto záveru sa Súd prvého stupňa dopustil nesprávneho právneho posúdenia a/alebo porušil procesné pravidlá. Podľa odvolateľa namietané nesprávne posúdenie spočíva v tomto:
   Súd prvého stupňa tým, že nepreskúmal alebo nesprávne preskúmal, či výrobky, ktorých sporné ochranné známky sú zapísané alebo ktorých zápis sa žiada sú podobné, sa dopustil vo svojich predpokladoch nesprávneho právneho posúdenia.
   Súd prvého stupňa mal preskúmať, či výrobky, pre ktoré sa požaduje zápis sú podobné tým, pre ktorých používanie sporných ochranných známok bolo preukázané. Ak by Súd prvého stupňa k tomu pristúpil, zistil by, že nie sú podobné a neexistoval by žiadny dôvod na použitie článku 8 ods. 1 písm. b). Prípadne by zistil, že existuje zanedbateľná druhová podobnosť a pri porovnaní so všetkými relevantnými skutočnosťami umožňujúcimi určiť, či existuje nebezpečenstvo zámeny, vyžaduje takáto malá podobnosť veľmi vysoký stupeň podobnosti medzi spornými ochrannými známkami a uvedenie dôvodov, na základe ktorých môže dotknutá verejnosť dospieť k záveru, že pochádzajú zo vzájomne obchodne prepojených zdrojov.
   Súd prvého stupňa pri preskúmaní, či medzi spornými ochrannými známkami existuje vzájomná podobnosť nesprávne právne posúdil použitie článku 8 ods. 1 písm. b). Neoprel sa o všeobecné posúdenie celkového dojmu, ktorým ochranné známky pôsobia na zrak alebo sluch priemerného spotrebiteľa, ale o všeobecný podrobný rozbor lingvistických a slovesných vlastností slov, z ktorých sa skladajú tieto ochranné známky.
   Pri určení, či existuje podobnosť mal Súd prvého stupňa zohľadniť ochranné známky ako celok vo vzťahu ku vonkajšej podobe a sluchovému dojmu, ktorý sporné ochranné známky vyvolávajú u priemerného spotrebiteľa. Navyše Súd prvého stupňa nezval do úvahy skutočnosť, že dotknuté výrobky sú výrobkami, o ktorých účastníci konania zhodne uznávajú, že dotknutá verejnosť môže pri ich výbere a užívaní vynakladať osobitnú starostlivosť. Ak by Súd prvého stupňa zaujal správny prístup, došiel by k záveru, že obe ochranné známky sa zvukovo a výzorom odlišujú.
   Súd prvého stupňa nevymedzil dotknutú verejnosť a teda sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia. Taktiež sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď použil článok 8 ods. 1 písm. b), pretože sa domnieval, že pacienti tvoria časť dotknutej verejnosti. V súlade s platným právom mal dôjsť k záveru, že cieľovou verejnosťou sú lekári.
   Súd prvého stupňa pri posúdení podobnosti konal mechanicky. Neposúdil podobnosti, ktoré zistil a nepreskúmal, či vedú k nebezpečenstvu zámeny. Uspokojil sa len s tým, že ide o takýto prípad. V dôsledku toho poprel rozdiely medzi ochrannými známkami a výrobkami a dospel k záveru, že nemôžu zabrániť takémuto nebezpečenstvu. Súd prvého stupňa tento prístup neodôvodnil. Dopustil sa nesprávneho právneho posúdenia, pretože použil článok 8 ods. 1 písm. b), tak ako ho vyložil Súdny dvor alebo porušil pravidlá konania, najmä článok 81 rokovacieho poriadku, lebo neuviedol dôvody svojho rozhodnutia, eventuálne sa dopustil oboch nesprávnych posúdení.
   Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, pretože nezohľadnil stupeň pozornosti, ktorý priemerný spotrebiteľ venuje dotknutým výrobkom a nepreskúmal, či táto pozornosť môže znížiť nebezpečenstvo zámeny. Do úvahy mal zobrať osobitne vysoký stupeň pozornosti, ktorý vynakladá priemerný spotrebiteľ pri príprave a voľbe medzi dotknutými výrobkami a účinok, ktorý tento osobitne vysoký stupeň pozornosti môže mať na nebezpečenstvo zámeny. V dôsledku toho Súd prvého stupňa nesprávne použil článok 8 ods. 1 písm. b), tak ako ho vyložil Súdny dvor.


title: Vec T-166/13: Žaloba podaná 20. marca 2013 — Ben Ali/Rada

text:
               1.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/45

         Žaloba podaná 20. marca 2013 — Ben Ali/Rada
   (Vec T-166/13)
   2013/C 156/84
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francúzsko) (v zastúpení: A. de Saint Remy, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               prijal opatrenie na zabezpečenie priebehu konania podľa článku 64 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, ktorým sa Komisii uloží povinnosť predložiť „všetky dokumenty týkajúce sa prijatia“ napadnutého právneho aktu,

               —

               zrušil rozhodnutie č. 2012/50/SZBP z 27. januára 2012 predlžujúce účinky rozhodnutia č. 2011/72/SZBP z 31. januára 2011 a vykonávacie rozhodnutie č. 2011/79/SZBP zo 4. februára 2011, v zmysle ktorých sa prijal na ujmu pána Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen BEN ALI súbor reštriktívnych opatrení o zmrazení všetkých jeho finančných prostriedkov, aktív a ostatných finančných zdrojov,

               —

               uložil Rade Európskej únie povinnosť zaplatiť žalobcovi celkovú sumu 50 000 eur z dôvodu náhrady celkovej spôsobenej ujmy,

               —

               uložil Rade Európskej únie povinnosť zaplatiť žalobcovi v súlade s článkom 91 rokovacieho poriadku z dôvodu výdavkov na obranu, ktoré sa nahrádzajú, sumu 10 500 eur na výdavky na obranu vynaložené na podporu tejto žaloby,

               —

               zaviazal Radu Európskej únie na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov, ktoré sú v podstate zhodné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými vo veci T-301/11, Ben Ali/Rada. (1)

      (1)  Ú. v. EÚ C 226, 2011, s. 29.


title: Vec T-299/02: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  25. októbra 2005  – Dedeu i Fontcuberta/Komisia ( Úradníci — Odmena — Príspevok na expatriáciu — Článok 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku — Práca vykonávaná pre iný štát — Pojem zvyčajné bydlisko )

text:
               24.12.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 330/17

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 25. októbra 2005 – Dedeu i Fontcuberta/Komisia
   (Vec T-299/02) (1)

   („Úradníci - Odmena - Príspevok na expatriáciu - Článok 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku - Práca vykonávaná pre iný štát - Pojem zvyčajné bydlisko“)
   (2005/C 330/43)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Carles Dedeu i Fontcuberta (Brusel, Belgicko) (v zastúpení J. García-Gallardo Gil-Fournier, J. Guillem Carrau, D. Domínguez Pérez a A. Sayagués Torres, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiv (v zastúpení: J. Currall, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci J. Rivas Andrés a J. Gutiérrez Gisbert, advokáti)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutí Komisie z 23. septembra 2002 o implicitnom zamietnutí sťažnosti žalobcu a zo 14. novembra 2002 o výslovnom zamietnutí, ktorými sa žalobcovi zamieta nárok na príspevok na expatriáciu upravený článkom 4 prílohy VII Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev, ako aj na príspevky s ním spojené
   Výrok rozsudku

               1.

               Oznámenie Komisie z 25. februára 2002 a rozhodnutie Komisie zo 14. novembra 2002 sa zrušujú v rozsahu, v ktorom žalobcovi odmietajú priznanie nároku na príspevok na expatriáciu upravený článkom 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev, ako aj na príspevok na usídlenie upravený v článku 5 ods. 1 tej istej prílohy.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Komisia znáša všetky trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 289, 23.11.2002.


title: Vec C-153/15 P: Odvolanie podané 30. marca 2015: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 20. januára 2015 vo veci T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Rada Európskej únie

text:
               8.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/6

         Odvolanie podané 30. marca 2015: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 20. januára 2015 vo veci T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Rada Európskej únie
   (Vec C-153/15 P)
   (2015/C 190/06)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (v zastúpení: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, advokat, G. Pandey, advocaat, D. Rovetta, avocat, M. Gambardella, avvocato)

      Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               zrušil uznesenie Všeobecného súdu z 20. januára 2015 vo veci T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Rada Európskej únie a vyhlásil žalobu o neplatnosť za prípustnú,

               —

               vrátil vec Všeobecnému súdu,

               —

               uložil Rade Európskej únie povinnosť nahradiť trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka uvádza dva odvolacie dôvody, z ktorých vyplýva, že Všeobecný súd založil napadnuté rozhodnutie na zjavne nesprávnom posúdení a nesprávnom právnom posúdení.
   Odvolateľka sa domnieva, že Všeobecný súd sa dopustil zjavne nesprávneho posúdenia tým, že po prvé rozhodol, že úplné individuálne oznámenie sa uskutočnilo 19. októbra 2012 a po druhé, že toto oznámenie sa uskutočnilo pred uverejnením všeobecného oznámenia v sérii C Úradného vestníka Európskej únie dňa 16. októbra 2012.
   Ďalej sa odvolateľka domnieva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že po prvé nevzal do úvahy požiadavku, že oznámenie musí obsahovať odôvodnenie, po druhé tým, že rozhodol, že individuálne oznámenie mohlo viesť k skráteniu lehoty pre súdne preskúmanie právneho aktu Európskej únie, po tretie tým, že neprihliadol na právne následky výberov uskutočnených Radou, pokiaľ ide o oznamovací postup, a po štvrté tým, že nevzal do úvahy legitímne chápanie práva v čase podania prihlášky.


title: Vec C-44/16 P: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 11. mája 2017 – Dyson Ltd/Európska komisia (Odvolanie — Smernica 2010/30/EÚ — Udávanie spotreby energie a štandardných informácií o výrobkoch na energetických štítkoch výrobkov — Delegované nariadenie (EÚ) č. 665/2013 — Označovanie vysávačov energetickými štítkami — Energetická efektívnosť — Metóda merania — Rámec delegovanej právomoci — Skreslenie dôkazov — Povinnosť odôvodnenia, ktorá prináleží Všeobecnému súdu)

text:
               24.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/10

         Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 11. mája 2017 – Dyson Ltd/Európska komisia
   (Vec C-44/16 P) (1)

   ((Odvolanie - Smernica 2010/30/EÚ - Udávanie spotreby energie a štandardných informácií o výrobkoch na energetických štítkoch výrobkov - Delegované nariadenie (EÚ) č. 665/2013 - Označovanie vysávačov energetickými štítkami - Energetická efektívnosť - Metóda merania - Rámec delegovanej právomoci - Skreslenie dôkazov - Povinnosť odôvodnenia, ktorá prináleží Všeobecnému súdu))
   (2017/C 239/13)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Dyson Ltd (v zastúpení: E. Batchelor a M. Healy, solicitors, F. Carlin, barrister, A. Patsa, advocate)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: K. Herrmann a E. White, agents)

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 11. novembra 2015, Dyson/Komisia (T-544/13, EU:T:2015:836), sa zrušuje v rozsahu, v akom ním bola zamietnutá prvá časť prvého žalobného dôvodu a tretí žalobný dôvod.

               2.

               Vec sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie, aby rozhodol o prvej časti prvého žalobného dôvodu a treťom žalobnom dôvode.

               3.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.

      (1)  Ú. v. EÚ C 145, 25.4.2016.


title: Vec C-248/05: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  25. októbra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Ochrana podzemných vôd pred znečistením nebezpečnými látkami — Smernica 80/68/EHS)

text:
               22.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/6

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 25. októbra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko
   (Vec C-248/05) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Ochrana podzemných vôd pred znečistením nebezpečnými látkami - Smernica 80/68/EHS)
   (2007/C 315/10)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Írsko (v zastúpení: D. O'Hagan, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článkov 4, 5, 7, 8, 9, 10, 12 a 13 smernice Rady 80/68/EHS zo 17. decembra 1979 o ochrane podzemných vôd pred znečistením niektorými nebezpečnými látkami (Ú. v. ES L 20, 1980, s. 43; Mim. vyd. 15/001, s. 134) – Činnosť skládky odpadov bez formálneho povolenia v Ballymurtagh, grófstvo Wicklow – Znečistenie podzemných vôd v grófstve Wexford a v Killarney, grófstvo Kerry, nepriamymi vypúšťaniami fosforu pochádzajúceho zo septikov
   Výrok rozsudku

               1.

               Írsko si tým, že neprijalo všetky opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkami 4, 5, 7 a 10 smernice Rady 80/68/EHS zo 17. decembra 1979 o ochrane podzemných vôd pred znečistením niektorými nebezpečnými látkami, pokiaľ ide o mestskú skládku v Ballymurtagh (grófstvo Wicklow), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z uvedenej smernice.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Írsko je povinné nahradiť dve tretiny všetkých trov konania. Komisia Európskych spoločenstiev je povinná nahradiť zostávajúcu tretinu trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 205, 20.8.2005.


title: Vec T-449/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  18. októbra 2011 — SLV Elektronik/ÚHVT — Jiménez Muñoz (LINE) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva LINE — Skoršie národné slovné a obrazové ochranné známky — Čiastočné zamietnutie zápisu — Relatívne dôvody zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]“ ]

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/27

         Rozsudok Všeobecného súdu z 18. októbra 2011 — SLV Elektronik/ÚHVT — Jiménez Muñoz (LINE)
   (Vec T-449/08) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva LINE - Skoršie národné slovné a obrazové ochranné známky - Čiastočné zamietnutie zápisu - Relatívne dôvody zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009])
   2011/C 347/41
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: SLV Elektronik GmbH (Übach-Palenberg, Nemecko) (v zastúpení: C. König, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: R. Manea, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Angel Jiménez Muñoz (Gelida, Španielsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 18. júla 2008 (vec R 759/2007-4), ktoré sa týka námietkového konania medzi Angelom Jiménezom Muñozom a spoločnosťou SLV Elektronik GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 18. júla 2008 (vec R 759/2007-4) sa ruší v rozsahu, v akom sa týka výrobkov „sieťové lampy, osvetľovacie prístroje a zariadenia, svetelné prístroje pre efekty na javisku, elektrické lampy a jednotlivé časti uvedených výrobkov“ zaradených do triedy 11.

               2.

               ÚHVT je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 327, 20.12.2008.


title: Uznesenie Súdu prvého stupňa z 10. mája 2004 vo veci T-391/02: Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, Josef Kloh proti Európskemu parlamentu a Rade Európskej únie (Žaloba o zrušenie — Nariadenie (ES) č. 1774/2002 — Zdravotné predpisy týkajúce sa živočíšnych vedľajších produktov neurčených pre ľudskú spotrebu — Zjavná neprípustnosť)

text:
               20.11.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/17

      UZNESENIE SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 10. mája 2004
   vo veci T-391/02: Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, Josef Kloh proti Európskemu parlamentu a Rade Európskej únie (1)

   (Žaloba o zrušenie - Nariadenie (ES) č. 1774/2002 - Zdravotné predpisy týkajúce sa živočíšnych vedľajších produktov neurčených pre ľudskú spotrebu - Zjavná neprípustnosť)
   (2004/C 284/36)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, so sídlom v Bochum (Nemecko), Josef Kloh, bytom v Eichenried (Nemecko),v zastúpení: R. Steiling a S. Wienhues, advokáti, proti Európskemu parlamentu (splnomocnení zástupcovia H. Duintjer Tebbens a U. Rösslein, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxembursku), Rade Európskej únie (splnomocnení zástupcovia J.-P. Hix a F. Ruggeri Laderchi), ktorých v konaní podporuje Komisia Európskych spoločenstiev (splnomocnený zástupca G. Braun, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxembursku), predmetom ktorej je návrh na čiastočné zrušenie nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 z 3. októbra 2002, ktorým sa stanovujú zdravotné predpisy týkajúce sa živočíšnych vedľajších produktov neurčených pre ľudskú spotrebu (Ú. v. ES L 273, s. 1), Súd prvého stupňa (druhá komora), v zložení: predseda J. Pirrung, sudcovia A. W. H. Meij a N. J. Forwood, tajomník: H. Jung, vydal dňa 10. mája 2004 uznesenie, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

               2.

               Nie je potrebné rozhodnúť o návrhoch na vstup vedľajších účastníkov do konania, ktoré podali Landwirtschaftskammer Vorarlberg a páni Wohlgenannt a Taferner.

               3.

               Žalobcovia znáša svoje vlastné trovy konania ako aj trovy Európskeho parlamentu a Rady.

               4.

               Komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

               5.

               Landwirtschaftskammer Vorarlberg ako aj páni Wohlgenannt a Taferner, ktorí podali návrh na vstup vedľajších účastníkov do konania, znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 44 z 22.2.2003


title: Vec C-96/13: Uznesenie predsedu Súdneho dvora desiatej z  10. februára 2014 – Európska komisia/Helénska republika

text:
               16.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 184/23

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora desiatej z 10. februára 2014 – Európska komisia/Helénska republika
   (Vec C-96/13) (1)

   2014/C 184/36
   Jazyk konania: gréčtina
   Predseda desiatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 129, 4.5.2013.


               29.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/45

         (2006/C 178/82)
   Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie

         Ú. v. EÚ C 165, 15.7.2006

   Predchádzajúce publikácie

      Ú. v. EÚ C 154, 1.7.2006

      Ú. v. EÚ C 143, 17.6.2006

      Ú. v. EÚ C 131, 3.6.2006

      Ú. v. EÚ C 121, 20.5.2006

      Ú. v. EÚ C 108, 6.5.2006

      Ú. v. EÚ C 96, 22.4.2006

   Tieto texty sú dostupné na adresách:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Vec C-160/11: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  19. júla 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny — Poľsko) — Bawaria Motors Sp. z o.o./Minister Finansów (Smernica 2006/112/ES — DPH — Článok 136 — Oslobodenia od dane — Články 313 až 315 — Osobitná úprava zdaňovania ziskovej prirážky — Dodávka ojazdených motorových vozidiel zdaniteľným obchodníkom — Motorové vozidlá, ktoré predtým zdaniteľnému obchodníkovi dodala ako oslobodené od DPH iná zdaniteľná osoba, ktorá vykonala čiastočný odpočet dane zaplatenej na vstupe)

text:
               29.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/11

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 19. júla 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny — Poľsko) — Bawaria Motors Sp. z o.o./Minister Finansów
   (Vec C-160/11) (1)

   (Smernica 2006/112/ES - DPH - Článok 136 - Oslobodenia od dane - Články 313 až 315 - Osobitná úprava zdaňovania ziskovej prirážky - Dodávka ojazdených motorových vozidiel zdaniteľným obchodníkom - Motorové vozidlá, ktoré predtým zdaniteľnému obchodníkovi dodala ako oslobodené od DPH iná zdaniteľná osoba, ktorá vykonala čiastočný odpočet dane zaplatenej na vstupe)
   2012/C 295/18
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalokyňa: Bawaria Motors Sp. z o.o.

      Žalovaný: Minister Finansów

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Naczelny Sąd Administracyjny — Výklad článku 136, článku 313 ods. 1 a článkov 314 a 315 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1) — Osobitná úprava platná pre zdaniteľných obchodníkov — Predaj ojazdených vozidiel konečnému spotrebiteľovi — Uplatnenie úpravy ziskovej prirážky v prípade, keď obchodník kúpil vozidlo ako oslobodené od dane od osoby, ktorá sama využila čiastočný odpočet dane zaplatenej na vstupe

      Výrok rozsudku

   Článok 313 ods. 1 a článok 314 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, v spojení s článkami 136 a 315 tejto smernice, sa majú vykladať v tom zmysle, že zdaniteľný obchodník nie je oprávnený uplatniť úpravu zdaňovania ziskovej prirážky, ak dodá motorové vozidlá považované za použitý tovar v zmysle článku 311 ods. 1 bodu 1) uvedenej smernice, ktoré predtým nadobudol oslobodené od DPH od inej zdaniteľnej osoby, ktorá mala právo na čiastočný odpočet uvedenej dane zaplatenej na vstupe z kúpnej ceny týchto vozidiel.

      (1)  Ú. v. EÚ C 204, 9.7.2011.


title: Vec T-669/15: Žaloba podaná 9. októbra 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann a i./ECHA

text:
               8.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/80

         Žaloba podaná 9. októbra 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann a i./ECHA
   (Vec T-669/15)
   (2016/C 048/88)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlín, Nemecko), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Nemecko), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Nemecko), Diversey Europe Operations BV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, M. Grunchard, advokáti, a P. Sellar, solicitor)

      Žalovaná: Európska chemická agentúra (ECHA)

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej chemickej agentúry týkajúce sa zapísania spoločnosti BASF do zoznamu účinných látok a dodávateľov stanoveného článkom 95 nariadenia (EÚ) č. 528/2012 (1), a

               —

               zaviazal ECHA na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyne tvrdia, že ECHA postupovala v rozpore s platným právom tým, že umožnila uvedenej spoločnosti figurovať na zozname stanovenom v článku 95 nariadenia (EÚ) č. 528/2012 v súvislosti s určitou látkou. Žalobkyne na tieto účely uvádzajú tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že ECHA nesprávne uplatnila pravidlá týkajúce sa povinnosti spoločností predložiť v súlade s článkom 95 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 528/2012 úplnú dokumentáciu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že ECHA zaobchádzala rozdielne so spoločnosťami, ktoré sú v rovnakej situácii.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že na rozdiel od požiadaviek nariadenia č. 528/2012 ECHA nezabezpečila, aby medzi spoločnosťami, ktoré sa zúčastnili programu preskúmania určitých látok, a spoločnosťami, ktoré boli „čiernymi pasažiermi“, panovali rovnaké podmienky hospodárskej súťaže.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 528/2012 z 22. mája 2012 o sprístupňovaní biocídnych výrobkov na trhu a ich používaní (Ú. v. EÚ L 167, s. 1).


title: Vec F-12/12: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  26. júna 2013 — Di Prospero/Komisia (Verejná služba — Vymenovanie — Úspech v výberovom konaní v nadväznosti na výzvu, aby sa žalobkyňa zúčastnila výberového konania na účely vykonania rozsudku — Vymenovanie do platovej triedy so spätným účinkom)

text:
               31.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/45

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 26. júna 2013 — Di Prospero/Komisia
   (Vec F-12/12) (1)

   (Verejná služba - Vymenovanie - Úspech v výberovom konaní v nadväznosti na výzvu, aby sa žalobkyňa zúčastnila výberového konania na účely vykonania rozsudku - Vymenovanie do platovej triedy so spätným účinkom)
   2013/C 252/78
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Rita Di Prospero (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a B. Eggers, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie implicitného rozhodnutia Komisie, ktorým bol zamietnutý návrh žalobkyne týkajúci sa jej zaradenia do platovej triedy AD 11 retroaktívne k 1. januáru 2010 a návrh na náhradu údajne utrpenej ujmy

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Európskej komisie z 8.októbra 2011, ktorým odmietla zaradiť pani Di Prospero do platovej triedy AD 11 od 1. januára 2010, sa zrušuje.

               2.

               Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli pani Di Prospero.

      (1)  Ú. v. EÚ C 138, 12.5.2012, s. 32.


title: Vec C-378/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Taliansko) 21. augusta 2008 – ERG Raffinerie Mediterranee SpA a i./Ministero dello Sviluppo Economico a i.

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Taliansko) 21. augusta 2008 – ERG Raffinerie Mediterranee SpA a i./Ministero dello Sviluppo Economico a i.
   (Vec C-378/08)
   (2008/C 301/26)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: ERG Raffinerie Mediterranee SpA a i.

      Odporcovia: Ministero dello Sviluppo Economico a i.
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni zásada „znečisťovateľ platí“ (článok 130r ods. 2 ES, po zmene článok 174), ako aj ustanovenia smernice č. 2004/35/ES z 21. apríla 2004, uvedené v opise skutkového stavu, vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje orgánu verejnej správy, aby subjektu, ktorý je držiteľom vecných práv a/alebo subjektu, ktorý podniká na znečistenom území pripísal zodpovednosť za náhradu škody na životnom prostredí formou naturálneho plnenia bez toho, aby potreboval vopred zistiť, či existuje príčinná súvislosť medzi správaním subjektu a udalosťou týkajúcou sa znečistenia, iba na základe vzťahu „postavenia“, v ktorom sa tento subjekt ocitá?

               2.

               Bráni právna úprava Spoločenstva podľa článku 130r ods. 2 ES, po zmene článok 174, ako aj podľa ustanovení smernice č. 2004/35/ES (1) z 21. apríla 2004, vnútroštátnej právnej úprave, ktorá prekročením zásady „znečisťovateľ platí“ umožňuje orgánu verejnej správy, aby subjektu, ktorý je držiteľom vecných práv a/alebo ktorý podniká na znečistenom území pripísal zodpovednosť za náhradu škody na životnom prostredí formou naturálneho plnenia bez toho, aby potreboval vopred zistiť, či, okrem príčinnej súvislosti medzi správaním subjektu a udalosťou týkajúcou sa znečistenia, existuje aj subjektívny predpoklad nedbanlivosti alebo úmyslu?

               3.

               Bránia zásady Spoločenstva týkajúce sa ochrany hospodárskej súťaže podľa Zmluvy o ES a citované smernice č. 2004/18/ES (2), č. 93/97/EHS (3), č. 89/655/EHS (4) vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje orgánu verejnej správy, aby súkromným osobám (spoločnostiam Sviluppo S.p.A. a Sviluppo Italia Aree Produttive S.p.A.) zveril činnosti týkajúce sa popisu, vypracovania projektu a vykonania sanačných opatrení – teda: realizáciu verejných prác – na území vo vlastníctve štátu, priamym zadaním zákazky bez predchádzajúceho vyhlásenia potrebného verejného obstarávania?

      (1)  Ú. v. EÚ L 143, s. 56; Mim. vyd. 15/008, s. 357.

      (2)  Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132.

      (3)  Ú. v. ES L 290, s. 1.

      (4)  Ú. v. ES L 395, s. 33; Mim. vyd. 05/001, s. 370.


title: Vec C-442/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het bedrijfsleven (Holandsko) 24. septembra 2014 – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               22.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het bedrijfsleven (Holandsko) 24. septembra 2014 – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
   (Vec C-442/14)
   (2014/C 462/23)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting

      Žalovaný: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vedú ustanovenia uvedené v článku 14 smernice 91/414 (1), článku 63 v spojení s článkom 59 nariadenia (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (2) a článku 19 smernice 98/8/ES (3) k tomu, že v prípade žiadosti o dôverné zaobchádzanie v zmysle uvedených článkov 14, 63 a 19, ktorú predložil žiadateľ uvedený v týchto článkoch, sa o každom zdroji informácií musí uskutočniť rozhodnutie známe tretím stranám pred udelením povolenia alebo počas udelenia povolenia, resp. pred zmenou povolenia alebo počas nej?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku: Treba článok 4 ods. 2 smernice o informáciách o životnom prostredí (4) vykladať v tom zmysle, že v prípade absencie takého rozhodnutia, o aké ide predchádzajúcej otázke, musí žalovaný ako vnútroštátny orgán sprístupniť požadované informácie o životnom prostredí, keď sa taká žiadosť predloží po udelení povolenia alebo po jeho zmene?

               3.

               Ako treba vykladať pojem „emisie do životného prostredia“ uvedený v článku 4 ods. 2 smernice o informáciách o životnom prostredí, keď sa na základe obsahu dokumentov, ktorý je uvedený v bode 5.2, v tejto súvislosti zohľadnia tvrdenia účastníkov, ktoré sú uvedené v bode 5.5 tohto medzitýmneho rozhodnutia?

               4.

                           a)

                           Treba údaje, ktorými sa hodnotí uvoľňovanie prostriedku, jeho účinnej látky alebo jeho účinných látok a iných zložiek do životného prostredia po použití prostriedku klasifikovať ako „informácie o emisiách do životného prostredia“?

                           b)

                           V prípade kladnej odpovede: Je v tejto súvislosti relevantné, či sa uvedené údaje získali prostredníctvom štúdie v (polo)terénnych podmienkach alebo štúdiami iného druhu (ako napríklad laboratórne testovanie a translokačné štúdie)?

               5.

               Treba informácie o laboratórnom testovaní, pri ktorom je štruktúra pokusu zameraná na analýzu izolovaných aspektov pri štandardizovaných podmienkach, považovať za „informácie o emisiách do životného prostredia“, ak sú v rámci tohto testovania vylúčené mnohé faktory (ako napríklad klimatologické vplyvy) a pokusy sa často uskutočňujú – v porovnaní so skutočným používaním – s vysokými dávkami?

               6.

               Treba v tejto súvislosti pod pojmom „emisie do životného prostredia“ rozumieť aj rezíduá, ktoré sa po použití prostriedku v schéme pokusu nachádzajú napríklad vo vzduchu alebo na pôde, listoch, v peli alebo nektári rastliny (ktorá vyrástla z ošetreného osiva), v mede a v necieľových organizmoch?

               7.

               Platí to aj pre rozsah (látkovej) odchýlky pri použití prostriedku v rámci schémy pokusu?

               8.

               Vedie pojem „informácie o emisiách do životného prostredia“ v zmysle článku 4 ods. 2 druhého pododseku druhej vety smernice o informáciách o životnom prostredí k tomu, že ak ide o emisie do životného prostredia, musí sa sprístupniť celý informačný zdroj a nielen údaje (o meraniach), ktoré z neho prípadne treba odvodiť?

               9.

               Treba na účely uplatnenia výnimky týkajúcej sa obchodných alebo priemyselných tajomstiev v zmysle uvedeného článku 4 ods. 2 písm. d) rozlišovať medzi „emisiami“ na jednej strane a „vypúšťaním alebo iným uvoľňovaním do životného prostredia“ v zmysle článku 2 ods. 1 písm. b) smernice o informáciách o životnom prostredí na druhej strane?

      (1)  Smernica Rady 91/414//EHS z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (Ú. v. ES L 230, s. 1; Mim. vyd. 03/011, s. 332).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, s. 1).

      (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES zo 16. februára 1998 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (Ú. v. ES L 123, s. 1; Mim. vyd. 03/023, s. 3).

      (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/4/ES z 28. januára 2003 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí, ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/313/EHS (Ú. v. ES L 41, s. 26; Mim. vyd. 15/007, s. 375).


title: Vec C-262/11: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  29. novembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Kremikovtzi AD/Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma [Pristúpenie Bulharskej republiky k Európskej únii — Dohoda o pridružení medzi ES a Bulharskom — Oceliarske odvetvie — Štátna pomoc na reštrukturalizáciu poskytnutá pred pristúpením — Podmienky — Životaschopnosť príjemcov na konci obdobia reštrukturalizácie — Vyhlásenie konkurzu na príjemcu po pristúpení — Právomoci vnútroštátnych orgánov a Európskej komisie — Vnútroštátne rozhodnutie konštatujúce existenciu pohľadávky štátu spočívajúcej v pomoci, ktorá sa stala protiprávnou — Rozhodnutie EÚ-BG č. 3/2006 — Príloha V aktu o pristúpení — Pomoc uplatňujúca sa po pristúpení — Nariadenie (ES) č. 659/1999 — Existujúca pomoc]

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/8

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 29. novembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Kremikovtzi AD/Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma
   (Vec C-262/11) (1)

   (Pristúpenie Bulharskej republiky k Európskej únii - Dohoda o pridružení medzi ES a Bulharskom - Oceliarske odvetvie - Štátna pomoc na reštrukturalizáciu poskytnutá pred pristúpením - Podmienky - Životaschopnosť príjemcov na konci obdobia reštrukturalizácie - Vyhlásenie konkurzu na príjemcu po pristúpení - Právomoci vnútroštátnych orgánov a Európskej komisie - Vnútroštátne rozhodnutie konštatujúce existenciu pohľadávky štátu spočívajúcej v pomoci, ktorá sa stala protiprávnou - Rozhodnutie EÚ-BG č. 3/2006 - Príloha V aktu o pristúpení - Pomoc uplatňujúca sa po pristúpení - Nariadenie (ES) č. 659/1999 - Existujúca pomoc)
   2013/C 26/15
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Kremikovtzi AD

      Žalovaní: Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Administrativen săd Sofia-grad — Výklad Európskej dohody o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Bulharskou republikou na strane druhej (Ú. v. ES L 358, s. 3; Mim. vyd. 11/059, s. 201) a prílohy V ods. 1 Aktu o podmienkach pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia (Ú. v. EÚ L 157, 2005, s. 203), ako aj článku 9 ods. 4 Protokolu č. 2 o výrobkoch, na ktoré sa vzťahuje Zmluva o založení Európskeho spoločenstva uhlia a ocele (ESUO), článku 3 Dodatkového protokolu k Európskej dohode, ktorou sa zakladá pridruženie medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Bulharskou republikou na strane druhej (Ú. v. EÚ L 155, 2005, s. 5), a článku 14 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339) — Štátna pomoc na reštrukturalizáciu poskytnutá pred pristúpením Bulharska k Európskej únii oceliarskym podnikom v rámci programu reštrukturalizácie — Rozhodnutie, ktoré konštatuje existenciu štátnej pohľadávky spočívajúcej v štátnej pomoci, ktorá sa stala protiprávnou po tom, ako bol na príjemcu vyhlásený konkurz — Jednotlivé právomoci vnútroštátnych orgánov a Európskej komisie rozhodnúť o nezlučiteľnosti štátnej pomoci so spoločným trhom a žiadať o jej vrátenie ako protiprávnej pomoci

      Výrok rozsudku

   Konanie týkajúce sa vymáhania štátnej pomoci poskytnutej spoločnosti Kremikovtzi pred pristúpením Bulharskej republiky k Európskej únii, teda opatrení pomoci, ktoré sa po tomto pristúpení už „neuplatňujú“ v zmysle prílohy V aktu o podmienkach pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia, sa v prípade porušenia podmienok stanovených v článku 9 ods. 4 protokolu č. 2 k európskej dohode o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Bulharskou republikou na druhej strane, uzavretej a schválenej v mene Spoločenstva rozhodnutím Komisie a Rady 94/908/ESUO, ES, Euratom z 19. decembra 1994, musí zakladať na článku 3 dodatkového protokolu k tejto európskej dohode, zmeneného a doplneného rozhodnutím asociačnej rady EÚ — Bulharsko č. 3/2006 z 29. decembra 2006. V tomto kontexte príslušné vnútroštátne orgány Bulharskej republiky môžu v súlade s tretím odsekom tohto článku prijať rozhodnutie o vymáhaní štátnej pomoci, ktorá nespĺňa tieto podmienky. Rozhodnutie prijaté Európskou komisiou na základe článku 3 druhého odseku tohto dodatkového protokolu nepredstavuje predbežnú podmienku vymáhania takejto pomoci týmito orgánmi.

      (1)  Ú. v. EÚ C 232, 6.8.2011.


title: Vec C-83/11: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  5. septembra 2012 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) — Spojené kráľovstvo] — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman (Smernica 2004/38/ES — Právo občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov — Článok 3 ods. 2 — Povinnosť umožniť v súlade s vnútroštátnou legislatívou vstup a pobyt „akýchkoľvek iných rodinných príslušníkov“ závislých od občana Únie)

text:
               27.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/6

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. septembra 2012 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) — Spojené kráľovstvo] — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman
      (Vec C-83/11) (1)

      (Smernica 2004/38/ES - Právo občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov - Článok 3 ods. 2 - Povinnosť umožniť v súlade s vnútroštátnou legislatívou vstup a pobyt „akýchkoľvek iných rodinných príslušníkov“ závislých od občana Únie)
      (2012/C 331/09)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Secretary of State for the Home Department

         Odporcovia: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

         Predmet veci

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Upper Tribunal — Výklad článku 3 ods. 2 a článku 10 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46) — Pojem „akíkoľvek iní rodinní príslušníci“ občana Únie v zmysle článku 3 ods. 2 smernice — Rodinní príslušníci závislí od manželského páru, v ktorom jeden z manželov je štátnym príslušníkom tretej krajiny — Rodinní príslušníci, ktorí nie sú priami príbuzní manželského páru po vzostupnej línii

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, sa má vykladať v tom zmysle:

                              —

                              že členské štáty nemajú povinnosť vyhovieť každej žiadosti o vstup alebo pobyt podanej rodinnými príslušníkmi občana Únie, ktorí nie sú zahrnutí v definícii uvedenej v článku 2 bode 2 danej smernice, aj keď v súlade s článkom 10 ods. 2 tejto smernice preukážu, že sú osobami závislými od uvedeného občana,

                              —

                              že členské štáty musia v každom prípade dohliadať na to, aby ich právne predpisy obsahovali kritériá, ktoré uvedeným osobám umožnia získať rozhodnutie o ich žiadosti o vstup a pobyt, ktoré bude vydané na základe podrobného preskúmania ich osobnej situácie a v prípade zamietnutia bude odôvodnené,

                              —

                              že členské štáty majú širokú mieru voľnej úvahy pri výbere uvedených kritérií, ktoré však musia byť v súlade s obvyklým zmyslom slova „umožní“, ako aj výrazov týkajúcich sa závislosti použitých v uvedenom článku 3 ods. 2 a nesmú toto ustanovenie zbavovať jeho potrebného účinku, a

                              —

                              že každý žiadateľ je oprávnený požadovať súdne preskúmanie toho, či vnútroštátna legislatíva a jej uplatňovanie spĺňajú tieto podmienky.

                  2.

                  Na to, aby určitá osoba spadala do kategórie rodinných príslušníkov „závislých“ od občana Únie, ktorá je uvedená v článku 3 ods. 2 smernice 2004/38, musí vzťah závislosti existovať v krajine, z ktorej dotknutý rodinný príslušník prišiel, a to aspoň v momente, keď žiada o pripojenie sa k občanovi Únie, od ktorého je závislý.

                  3.

                  Článok 3 ods. 2 smernice 2004/38 sa má vykladať v tom zmysle, že členské štáty môžu pri výkone svojej voľnej úvahy stanoviť osobitné požiadavky týkajúce sa povahy a trvania závislosti, pokiaľ budú tieto požiadavky v súlade s obvyklým významom výrazov súvisiacich so závislosťou uvedenou v článku 3 ods. 2 prvom pododseku písm. a) smernice 2004/38 a nezbavia toto ustanovenie jeho potrebného účinku.

                  4.

                  Otázka, či vydanie pobytového preukazu uvedeného v článku 10 smernice 2004/38 môže podliehať požiadavke, aby vzťah závislosti žiadateľa v zmysle článku 3 ods. 2 prvého pododseku písm. a) tejto smernice pretrvával v hostiteľskom členskom štáte, nespadá do pôsobnosti uvedenej smernice.

         (1)  Ú. v. EÚ C 145, 14.5.2011.


title: Vec T-132/05: Žaloba podaná dňa 16. marca 2005: Nicola Falcione proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               11.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/38

         Žaloba podaná dňa 16. marca 2005: Nicola Falcione proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-132/05)
   (2005/C 143/73)
   Jazyk konania: francúzština
   Nicola Falcione, bydliskom v Bruseli, v zastúpení: Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis a Etienne Marchal, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 16. marca 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie z 24. marca 2004 stanovujúce konečné zaradenie do platovej triedy A5/4 pri prijímaní do zamestnania,

               —

               zaviazal Komisiu nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Rozhodnutím zo dňa 14. marca 2004 bol žalobca vymenovaný za úradníka v triede A5/4. Vo svojej žalobe namieta svoje konečné zaradenie pri prijímaní do zamestnania. Žalobca sa na podporu svojej žaloby dovoláva porušenia článku 31 služobného pomeru a zjavne nesprávneho posúdenia. Tvrdí, že Komisia mala taktiež zohľadniť jeho náležitú odbornú prax a univerzitné vzdelanie od 16. júla 1974 do 28. februára 1982. Komisia nezohľadnila túto prax z dôvodu, že žalobca získal univerzitný diplom z ekonómie až 1. marca 1982.


title: Vec C-502/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 30. septembra 2011 — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 30. septembra 2011 — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
   (Vec C-502/11)
   2011/C 347/30
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss

      Žalovaný: Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni v zásade právo Spoločenstva, osobitne článok 6 smernice 93/37/EHS (1) (súčasný článok 4 smernice 2004/18/ES (2)), ustanoveniu vnútroštátneho práva [ako je článok 10 ods. 1 písm. a) zákona 109 z roku 1994 — súčasný článok 34 ods. 1 písm. a) legislatívneho dekrétu 163 z roku 2006], ktoré obmedzuje možnosť zúčastniť sa na zadávacom konaní verejných zákaziek iba na spoločnosti, ktoré vykonávajú obchodnú činnosť, a tým vylučuje niektoré podnikateľské subjekty (ako občianskoprávne spoločnosti a asimilovaný subjekt), ktoré bežným spôsobom a v prevažnej miere uvedený druh činnosti nevykonávajú, inými slovami, je predmetný zákaz s ohľadom na osobitnú právnu úpravu a špecifický majetkový režim právnej formy občianskoprávna spoločnosť a asimilovaný subjekt primeraný a nediskriminujúci?

         V prípade zápornej odpovede na prvú otázku sa Súdnemu dvoru predkladá táto otázka:

               2.

               Umožňuje právo Spoločenstva, osobitne článok 6 smernice 93/37/EHS (súčasný článok 4 smernice 2004/18/ES), ako aj zásada slobodnej voľby právnej formy subjektov oprávnených zúčastňovať sa na verejnom obstarávaní vnútroštátnemu zákonodarcovi obmedziť právnu spôsobilosť dodávateľa (alebo v súlade s definíciou smernice 2004/18/ES hospodárskeho subjektu), a to s ohľadom na osobitosti, ktoré charakterizujú vnútroštátnu právnu úpravu týchto podnikateľských subjektov, čím sa vylúčia z možnosti zúčastňovať sa na verejnom obstarávaní, inými slovami, porušuje uvedené obmedzenie zásady proporcionality a zákazu diskriminácie?

      (1)  Ú. v. EÚ L 199, s. 54.

      (2)  Ú. v. EÚ L 134, s. 114.


title: Vec C-561/13: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z  15. októbra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Obvodní soud pro Prahu 1 – Česká republika) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané/Česká republika – Ministerstvo zemědělství (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločná poľnohospodárska politika — Režimy podpory — Zavedenie režimov podpory v nových členských štátoch — Nariadenie (ES) č. 1782/2003 — Článok 143ba — Nariadenie (ES) č. 73/2009 — Článok 126 — Osobitná platba na cukor — Oddelenie tejto platby od výroby — Pojem „kritériá, ktoré prijali príslušné členské štáty v roku 2006 a 2007“  — Reprezentatívne obdobie)

text:
               22.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/10

         Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 15. októbra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Obvodní soud pro Prahu 1 – Česká republika) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané/Česká republika – Ministerstvo zemědělství
   (Vec C-561/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločná poľnohospodárska politika - Režimy podpory - Zavedenie režimov podpory v nových členských štátoch - Nariadenie (ES) č. 1782/2003 - Článok 143ba - Nariadenie (ES) č. 73/2009 - Článok 126 - Osobitná platba na cukor - Oddelenie tejto platby od výroby - Pojem „kritériá, ktoré prijali príslušné členské štáty v roku 2006 a 2007“ - Reprezentatívne obdobie))
   (2014/C 462/16)
   Jazyk konania: čeština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Obvodní soud pro Prahu 1

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Žalovaná: Česká republika – Ministerstvo zemědělství

      Výrok rozsudku

   Článok 126 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003, sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „kritériá, ktoré prijali príslušné členské štáty v roku 2006 a 2007“ zahŕňa hospodársky rok, ktorý si mali tieto členské štáty zvoliť pred 30. aprílom 2006 ako reprezentatívne obdobie na poskytnutie osobitnej platby na cukor podľa článku 143ba ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 319/2006 z 20. februára 2006, nariadením Rady (ES) č. 2011/2006 z 19. decembra 2006 a nariadením Rady (ES) č. 2012/2006 z 19. decembra 2006.

      (1)  Ú. v. EÚ C 45, 15.2.2014.


title: Vec C-232/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) 4. mája 2017 – VE/WD

text:
               7.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 256/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) 4. mája 2017 – VE/WD
   (Vec C-232/17)
   (2017/C 256/03)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: VE

      Žalovaná: WD

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa v súvislosti s výkladom „príležitosti preskúmať všetky podmienky“, ktorá je spomenutá v dvadsiatom odôvodnení smernice 93/13 (1), a požiadavky jasnosti a zrozumiteľnosti stanovenej v článku 4 ods. 2 a článku 5 tejto smernice vychádzať z toho, že príslušné zmluvné podmienky nie sú nekalé v prípade, ak sa spotrebiteľ môže dozvedieť o číselnom vyjadrení niektorej podstatnej náležitosti zmluvy o úvere (predmet zmluvy, teda výška úveru, splátky a úroky z úveru) až po uzatvorení zmluvy (nie preto, lebo je to objektívne nevyhnutné, ale v dôsledku toho, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, to stanovil v ustanovení všeobecných zmluvných podmienok, ktoré nebolo individuálne dohodnuté) na základe jednostranného prejavu vôle (aj keď sa uvedie, že je súčasťou zmluvy) podnikateľa, ktorý je zmluvnou stranou, ktorým je spotrebiteľ právne viazaný?

               2.

               Má sa v súvislosti s výkladom „príležitosti preskúmať všetky podmienky“, ktorá je spomenutá v dvadsiatom odôvodnení smernice 93/13, a požiadavky jasnosti a zrozumiteľnosti stanovenej v článku 4 ods. 2 a článku 5 tejto smernice vychádzať z toho, že príslušné zmluvné podmienky nie sú nekalé v prípade, ak je v zmluve o úvere niektorá podstatná náležitosť (predmet zmluvy, teda výška úveru, splátky a úroky z úveru) uvedená len pomocou výrazu „pre informáciu“, pričom v nej nie je vysvetlené, či je časť zmluvy, ktorá je uvedená pre informáciu, právne záväzná a či z nej môžu vyplývať práva a povinnosti?

               3.

               Má sa v súvislosti s výkladom príležitosti preskúmať všetky podmienky, ktorá je spomenutá v dvadsiatom odôvodnení smernice 93/13, a požiadavky jasnosti a zrozumiteľnosti stanovenej v článku 4 ods. 2 a článku 5 tejto smernice vychádzať z toho, že príslušné zmluvné podmienky nie sú nekalé v prípade, ak je v zmluve o úvere niektorá podstatná náležitosť vymedzená pomocou nesprávnej terminológie, najmä ak sa v zmluve o úvere v cudzej mene (v ktorej sa pohľadávky vyplývajúce zo zmluvy o úvere určujú a zaznamenávajú v cudzej mene – ďalej len „mena pohľadávky“ – a povinnosť uhrádzať tieto pohľadávky sa plní v domácej mene – ďalej len „mena plnenia“)

                           1)

                           označí ako výška úveru

                                       —

                                       výška úverového rámca uvedená v mene pohľadávky alebo

                                       —

                                       horná hranica výšky úveru určená v mene pohľadávky alebo

                                       —

                                       finančné prostriedky, o ktoré žiada spotrebiteľ, určené v mene plnenia alebo

                                       —

                                       limit splácania určený v mene plnenia?

                           2)

                           označí ako splátky predpokladaná horná hranica splátok uvedená v mene pohľadávky a/alebo v mene plnenia?

               4.

               Má sa v súvislosti s výkladom príležitosti preskúmať všetky podmienky, ktorá je spomenutá v dvadsiatom odôvodnení smernice 93/13, a požiadavky jasnosti a zrozumiteľnosti stanovenej v článku 4 ods. 2 a článku 5 tejto smernice vychádzať z toho, že príslušné zmluvné podmienky nie sú nekalé v prípade, ak sa v zmluve o úvere v cudzej mene (nie preto, lebo je to objektívne nevyhnutné, ale v dôsledku toho, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, to stanovil v ustanovení všeobecných zmluvných podmienok, ktoré nebolo individuálne dohodnuté) predmet zmluvy, teda výška úveru a splátky,

                           1)

                           určia v mene pohľadávky pomocou konkrétnej sumy (ktorá sa skladá výlučne zo súboru znakov tvoreného číslami od 0 do 9) a v mene plnenia nanajvýš pomocou jednoznačného spôsobu výpočtu,

                           2)

                           určia v mene plnenia pomocou konkrétnej sumy a v mene pohľadávky nanajvýš pomocou jednoznačného spôsobu výpočtu,

                           3)

                           určia tak v mene pohľadávky, ako aj v mene plnenia nanajvýš pomocou jednoznačného spôsobu výpočtu,

                           4)

                           vôbec neurčia v mene pohľadávky a určia sa v mene plnenia nanajvýš pomocou jednoznačného spôsobu výpočtu,

                           5)

                           vôbec neurčia v mene plnenia a určia sa v mene pohľadávky nanajvýš pomocou jednoznačného spôsobu výpočtu?

                           4.1.

                           V súvislosti s otázkou 4 bodom 5 vyššie, v prípade, ak nie je potrebné určiť žiadnu konkrétnu sumu a uviesť ju v zmluve o úvere v čase jej uzatvorenia, je zaručená možnosť jednoznačne vypočítať výšku úveru v čase uzatvorenia zmluvy, ak (nie preto, lebo je to objektívne nevyhnutné, ale v dôsledku toho, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, to stanovil v ustanovení všeobecných zmluvných podmienok, ktoré nebolo individuálne dohodnuté)

                                       1)

                                       v zmluve o úvere nie je uvedená konkrétna výška úveru ani v jednej mene,

                                       2)

                                       v zmluve o úvere sú uvedené konkrétne finančné prostriedky, o ktoré požiadal spotrebiteľ, alebo konkrétny limit splácania, a to v mene plnenia,

                                       3)

                                       v zmluve o úvere nie je uvedená výška úveru pomocou jednoznačného spôsobu výpočtu v mene plnenia, ako aj

                                       4)

                                       pokiaľ ide o jednoznačný výpočet výšky úveru v mene pohľadávky, výpočtový prvok uvedený v zmluve o úvere nie je presný, ale predstavuje len hornú hranicu (konkrétne finančné prostriedky, o ktoré požiadal spotrebiteľ, alebo konkrétny limit splácania, ktoré sú uvedené v mene plnenia)?

                           4.2.

                                       4.2.1.

                                       V prípade, ak nie je potrebné stanoviť konkrétne sumy a uviesť ich v zmluve o úvere v čase jej uzatvorenia, pokiaľ ide o jednoznačný výpočet:

                                                   1)

                                                   je právnou požiadavkou, aby bola v zmluve o úvere určená suma predmetu zmluvy, teda výšky úveru a splátok – v prípade produktov s pohyblivou úrokovou sadzbou suma splátok pripadajúcich na prvé obdobie, za ktoré sa platia úroky – spôsobom, ktorý umožní jednoznačne uskutočniť výpočet v čase uzatvorenia zmluvy, alebo

                                                   2)

                                                   stačí, aby zmluva o úvere v čase jej uzatvorenia obsahovala objektívne identifikovateľné kritériá, ktoré umožnia vypočítať tieto sumy (predmet zmluvy a splátky) v budúcnosti (teda aby v zmluve o úvere v čase jej uzatvorenia boli určené len kritériá, ktoré umožnia jednoznačný výpočet v budúcnosti)?

                                       4.2.2.

                                       V prípade, ak stačí, aby bolo možné vypočítať sumu predmetu zmluvy, teda výšky úveru a splátok – v prípade produktov s pohyblivou úrokovou sadzbou sumu splátok pripadajúcich na prvé obdobie, za ktoré sa platia úroky – v mene pohľadávky v určitom okamihu v budúcnosti, je potrebné, aby bol tento okamih v budúcnosti (ktorý sa logicky bude zhodovať s okamihom určenia sumy zmluvných pohľadávok v mene pohľadávky) objektívne určený v zmluve o úvere v čase jej uzatvorenia, alebo určenie tohto okamihu v budúcnosti môže patriť k výlučným diskrečným oprávneniam podnikateľa, ktorý je zmluvnou stranou?

                           4.3.

                           Má sa v prípade produktov s úrokovou sadzbou, ktorá sa pravidelne mení, považovať za dostatočne, a teda za nie nekalé, ak sa v súvislosti so splátkami stanovia (a v čase jej uzatvorenia v zmluve o úvere uvedú) konkrétne sumy a/alebo jednoznačný spôsob výpočtu v mene pohľadávky a/alebo v mene plnenia na prvé obdobie, za ktoré sa platia úroky, v rámci doby platnosti zmluvy, alebo je právnou požiadavkou, aby sa stanovil (a v čase jej uzatvorenia v zmluve o úvere uviedol) jednoznačný spôsob výpočtu v mene pohľadávky a/alebo v mene plnenia na všetky obdobia, za ktoré sa platia úroky, v rámci doby platnosti zmluvy?

                           4.4.

                           Možno jednoznačný výpočet zabezpečiť spôsobom, ktorý nie je nekalý, len použitím príslušného matematického vzorca, alebo prichádza do úvahy aj iná metóda?

                                       4.4.1.

                                       V prípade, ak nie je nevyhnutné zabezpečiť jednoznačný výpočet použitím príslušného matematického vzorca, možno uviesť dostatočne presný slovný opis?

                                       4.4.2.

                                       V prípade, ak nie je nevyhnutné zabezpečiť jednoznačný výpočet použitím príslušného matematického vzorca, možno použiť aj technické termíny (napríklad anuita alebo lineárna amortizácia) bez uvedenia akéhokoľvek vysvetlenia?

      (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-474/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Salerno (Taliansko) 20. októbra 2014 – trestné konanie proti: Cristiano Pontillo

text:
               22.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Salerno (Taliansko) 20. októbra 2014 – trestné konanie proti: Cristiano Pontillo
   (Vec C-474/14)
   (2014/C 462/27)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Salerno

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Cristiano Pontillo

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa článok 49 a nasl. a 56 a nasl. ZFEÚ, aj s prihliadnutím na výklad, ktorý podal Súdny dvor Európskej únie v rozsudku zo 16. februára č. 72 [v spojených veciach C-72/10 a C-77/10], vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa vyhlásilo verejné obstarávanie týkajúce sa koncesií s kratšou platnosťou, ako bola platnosť koncesií vydávaných v minulosti, pričom uvedené verejné obstarávanie bolo vyhlásené údajne s cieľom napraviť dôsledky vyplývajúce z nezákonnosti vylúčenia určitého počtu subjektov z predchádzajúcich verejných obstarávaní?

               2.

               Majú sa článok 49 a nasl. a 56 a nasl. ZFEÚ, aj s prihliadnutím na výklad, ktorý podal Súdny dvor Európskej únie v citovanom rozsudku, vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby požiadavka časového zosúladenia uplynutia platnosti koncesií predstavovala primerané odôvodnenie skrátenej platnosti koncesií, ktoré boli predmetom verejného obstarávania, v porovnaní s platnosťou koncesií pridelených v minulosti?

               3.

               Majú sa článok 49 a nasl. a 56 a nasl. ZFEÚ, aj s prihliadnutím na výklad, ktorý podal Súdny dvor Európskej únie v citovanom rozsudku, vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby bola upravená požiadavka bezodplatného postúpenia používania hmotného a nehmotného majetku vo vlastníctve, ktorý predstavuje sieť správy a zberu stávok, v prípade ukončenia činnosti z dôvodu uplynutia platnosti koncesie alebo v dôsledku rozhodnutia o zániku alebo odňatí koncesie?


title: Vec T-143/06: Žaloba podaná  19. mája 2006  – MTY Polyfilms/Rada

text:
               29.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/34

         Žaloba podaná 19. mája 2006 – MTY Polyfilms/Rada
   (Vec T-143/06)
   (2006/C 178/63)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: MTZ Polyfilms Ltd.(Bombaj, India) (v zastúpení: P. De Baere, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie
   Návrhy žalobcu:

               —

               zrušiť nariadenie Rady (ES) č. 366/2006 z 27. februára 2006, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1676/2001, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz polyetyléntereftalátového (PET) filmu s pôvodom okrem iného v Indii,

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu všetkých trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca vyrába a vyváža polyetyléntereftalátový (PET) film do Európskeho spoločenstva.
   Na podporu žaloby v prvom rade žalobca tvrdí, že sporné nariadenie porušuje článok 2 ods. 8 a článok 2 ods. 9 základného nariadenia (1). Žalobca napáda skutočnosť, že napadnuté nariadenie určuje žalobcovu vývoznú cenu do Spoločenstva na základe jeho vývozných cien do tretích krajín, pretože skutočné vývozné ceny do Spoločenstva sú údajne nespoľahlivé z dôvodu existencie minimálnych dovozných cien.
   Podľa žalobcu jeho vývozné ceny nemožno považovať za nespoľahlivé v zmysle článku 2 ods. 9 základného nariadenia. Okrem toho žalobca tvrdí, že použitá metodológia nie je v súlade so základných nariadením, ktoré stanovuje metodológiu, ktorá môže byť použitá pre určenie vývoznej ceny. Žalobca tvrdí, že článok 2 ods. 8 a článok 2 ods. 9 základného nariadenia sa rovnako vzťahujú na preskúmania, akým je aj sporné konanie, bez ohľadu na to, či boli prijaté cenové záväzky.
   Po druhé, žalobca sa dovoláva porušenia dohody o uplatňovaní článku VI GATT z roku 1994 (2). Podľa žalobcu jeho vývoznú cenu nemožno považovať za nespoľahlivú v zmysle článkov 2 ods.1 a 2 ods. 3 tejto dohody. Okrem toho žalobca tvrdí, že použitá metodológia nie je v súlade s článkami 2 ods. 1, 2 ods. 3 a 11 tejto dohody. Na záver žalobca tvrdí, že články 2 ods. 1 a 2 ods. 3 tejto dohody sa rovnako vzťahujú na prekúmania vykonané podľa článku 11 dohody, ako v ňom uvedené čiastočné predbežné preskúmanie.
   Na záver, žalobca sa dovoláva neexistencie právneho základu pre metodológiu použitú za účelom určenia žalobcovej vývoznej ceny do Spoločenstva a porušenia zásady právnej istoty, ktoré spočíva v znemožnení vývozcom určiť ich správanie v kontexte cenového záväzku.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 56, 1996, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45).

      (2)  Dohoda o uplatňovaní článku VI Všeobecnej dohody o clách a obchode 1994 (Ú. v. ES L 336, 1994, s. 103; Mim. vyd. 11/021, s. 189).


title: Vec C-440/05: Žaloba podaná  8. decembra 2005 : Komisia Európskych spoločenstiev proti Rade Európskej únie

text:
               28.1.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/10

         Žaloba podaná 8. decembra 2005: Komisia Európskych spoločenstiev proti Rade Európskej únie
   (Vec C-440/05)
   (2006/C 22/18)
   Jazyk konania: francúzština
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: W. Bogensberger a R. Troosters, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 8. decembra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Rade Európskej únie.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               rozhodol, že rámcové rozhodnutie Rady 2005/667/SVV z 12. júla 2005 na posilnenie trestnoprávneho rámca pre vynútiteľnosť práva proti znečisťovaniu mora z lodí (1) je nezákonné,

               —

               zrušil toto rámcové rozhodnutie,

               —

               zaviazal Radu Európskej únie nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Vzhľadom na funkčný prístup Súdneho dvora v rozsudku z 13. septembra 2005 vo veci C-176/03 (Komisia/Rada, zatiaľ neuverejnený v Zb.) ako aj na skutočnosť, že opatrenia upravené v článkoch 1 až 10 rámcového rozhodnutia 2005/667/SVV predstavujú opatrenia trestnej povahy nevyhnutné na zabezpečenie efektívnosti spoločnej dopravnej politiky, tak ako je rozvinutá smernicou 2005/35 ES (2), sa Komisia domnieva, že rámcové rozhodnutie ako celok, z dôvodu jeho nedeliteľnosti, odporuje článku 47 EU a je preto nezákonné.

      (1)  Ú. v. EÚ L 255, 30.9.2005, s. 164.

      (2)  Smernica Parlamentu a Rady 2005/35/ES zo 7. septembra 2005 o znečisťovaní mora z lodí a o zavedení sankcií za porušenia, Ú. v. EÚ L 255, 30.9.2005, s. 11.


title: Vec F-89/11: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z  19. júna 2013 — Goetz/Výbor regiónov (Verejná služba — Úradníci — Mimozmluvná zodpovednosť — Žaloba o náhradu škody — Zodpovednosť — Začiatok lehoty na konanie — Vyšetrovanie OLAF-u — Správne prešetrovanie — Disciplinárne konanie pred disciplinárnou komisiou — Povinnosť správneho orgánu konať s náležitou starostlivosťou — Dĺžka disciplinárneho konania — Zodpovednosť za začatie disciplinárneho konania ukončeného bez uloženia sankcie)

text:
               31.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/43

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 19. júna 2013 — Goetz/Výbor regiónov
   (Vec F-89/11) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Mimozmluvná zodpovednosť - Žaloba o náhradu škody - Zodpovednosť - Začiatok lehoty na konanie - Vyšetrovanie OLAF-u - Správne prešetrovanie - Disciplinárne konanie pred disciplinárnou komisiou - Povinnosť správneho orgánu konať s náležitou starostlivosťou - Dĺžka disciplinárneho konania - Zodpovednosť za začatie disciplinárneho konania ukončeného bez uloženia sankcie)
   2013/C 252/73
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Charles Dieter Goetz (Linkebeek, Belgicko) (v zastúpení: N. Lhoëst a A.-A. Minet, avocats)

      Žalovaný: Výbor regiónov Európskej únie (v zastúpení: J. C. Cañoto Argüelles, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci B. Cambier, avocat)

      Predmet veci

   Žaloba o neplatnosť rozhodnutia Výboru regiónov, ktorým bola zamietnutá žiadosť žalobcu o náhradu majetkovej škody a nemajetkovej ujmy, ktorá mu vznikla v dôsledku správneho a disciplinárneho konania, podaná podľa článku 90 ods. 1 služobného poriadku

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Charles Dieter Goetz znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Výboru regiónov Európskej únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 347, 26.11.2011, s. 45.


title: Vec C-678/15: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 14. júna 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2004/39/ES — Trhy s finančnými nástrojmi — Článok 4 ods. 1 bod 2 — Pojem „investičné služby“ — Príloha I oddiel A bod 1 — Prijímanie a postupovanie pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov — Prípadné zahrnutie sprostredkovania s cieľom uzavrieť zmluvu o správe portfólia)

text:
               21.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 277/9

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 14. júna 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz
   (Vec C-678/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2004/39/ES - Trhy s finančnými nástrojmi - Článok 4 ods. 1 bod 2 - Pojem „investičné služby“ - Príloha I oddiel A bod 1 - Prijímanie a postupovanie pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov - Prípadné zahrnutie sprostredkovania s cieľom uzavrieť zmluvu o správe portfólia))
   (2017/C 277/11)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Mohammad Zadeh Khorassani

      Žalovaná: Kathrin Pflanz

      Výrok rozsudku

   Článok 4 ods. 1 bod 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS, v spojení s prílohou I oddielom A bodom 1 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že investičná služba spočívajúca v prijímaní a postupovaní pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov nezahŕňa sprostredkovanie s cieľom uzavrieť zmluvu, ktorej predmetom je činnosť správy portfólia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 21.3.2016.


title: Vec C-72/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Spojené kráľovstvo) 10. februára 2016 – Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited/Her Majesty’s Treasury, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               18.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 136/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Spojené kráľovstvo) 10. februára 2016 – Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited/Her Majesty’s Treasury, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
   (Vec C-72/16)
   (2016/C 136/23)
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited

      Žalovaní: Her Majesty’s Treasury, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bránia články 49, 56 alebo 63 ZFEÚ právnemu predpisu, akým je časť 8ZA zákona o dani z príjmov právnických osôb z roku 2010, ktorá upravuje daňové úľavy pre výdavky uplatniteľné vo vzťahu k ziskom spoločnosti zdaniteľným v Spojenom kráľovstve, ktorá poskytuje služby v oblasti ťažby zemného plynu v ropnom priemysle (ďalej len „ropný zmluvný partner“) z činností (ďalej len „dotknutý obchod“), ktoré zahŕňajú použitie určitých typov majetku (ďalej len „relevantný majetok“) prenajatého od osoby „prepojenej“ s ropným zmluvným partnerom, tým že:

                           1.1.

                           na účely výpočtu ziskov z dotknutého obchodu ukladá vopred stanovenú hornú hranicu odpočítateľných platieb za prenájom relevantného majetku od osôb prepojených s ropným zmluvným partnerom, vypočítanú na základe pôvodnej obstarávacej ceny prenajatého majetku;

                           1.2.

                           uvádza, že výška platieb, ktoré boli takto zamietnuté na základe hornej hranice, môže byť odpočítaná zo zdaniteľných príjmov v Spojenom kráľovstve (ak nejaké existujú) ropného zmluvného partnera alebo iných spoločností v rámci tej istej skupiny, ktoré neplynú z dotknutého obchodu; a

                           1.3.

                           vyčleňuje zisky z dotknutého obchodu tým, že bráni, aby vynaložené náklady v Spojenom kráľovstve, alebo straty v Spojenom kráľovstve a mimo neho v skupine ropného zmluvného partnera boli započítané voči ziskom z dotknutého obchodu, ale umožňuje aby boli odpočítané od iných ziskov (ak nejaké existujú)?

               2.

               Konkrétne, bránia články 49, 56 alebo 63 ZFEÚ takejto právnej úprave, za podmienok, keď

                           2.1.

                           ropný zmluvný partner podliehajúci dani z príjmov právnických osôb v Spojenom kráľovstve si prenajíma majetok od prepojenej spoločnosti, ktorá nepodlieha dani z príjmov právnických osôb v Spojenom kráľovstve a ktorá je založená a má sídlo v inom členskom štáte; a/alebo

                           2.2.

                           platia okolnosti uvedené v bode 2.1 vyššie a konkrétne ropný zmluvný partner je tiež založený a má sídlo v inom členskom štáte; a/alebo

                           2.3.

                           ropný zmluvný partner podliehajúci dani z príjmov právnických osôb v Spojenom kráľovstve je dcérskou spoločnosťou materskej spoločnosti v Spojenom kráľovstve, ktorá má ďalšiu dcérsku spoločnosť, ktorá nepodlieha dani z príjmov právnických osôb, ktorá je založená a má sídlo v tretej krajine, a ropný zmluvný partner si prenajíma majetok od tejto dcérskej spoločnosti z tretej krajiny; a/alebo

                           2.4.

                           nastane akákoľvek ďalšia relevantná kombinácia miesto sídla a/alebo uplatniteľného režimu zdanenia pre ropného zmluvného partnera a/alebo prenajímateľa, ktorý vlastní majetok?

               3.

               Boli by odpovede na vyššie uvedené otázky iné, ak by vo všeobecnosti, a/alebo v tomto konkrétnom prípade [navrhovateľov] skupiny vlastniace ropné plošiny a poskytujúcej služby v oblasti ťažby zemného plynu v Spojenom kráľovstve nemali žiadny významný čistý zisk v Spojenom kráľovstve okrem vrtov?

               4.

               Boli by odpovede na vyššie uvedené otázky iné, ak by účelom napadnutých ustanovení bolo zabrániť vyhýbaniu sa plateniu dane zavedením umelo roztrieštenej korporátnej štruktúry, ktorá by nemala žiadne skutočné hospodárske opodstatnenie mimo skupiny?


title: Vec T-438/09: Žaloba podaná 22. októbra 2009 — SE.RI.FO./Komisia a Výkonná agentúra pre vzdelávanie, audiovizuálny sektor a kultúru

text:
               19.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/41

         Žaloba podaná 22. októbra 2009 — SE.RI.FO./Komisia a Výkonná agentúra pre vzdelávanie, audiovizuálny sektor a kultúru
   (Vec T-438/09)
   2009/C 312/68
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Serifo Srl (Neapol, Taliansko) (v zastúpení: R. de Lorenzo, P. Kivel Mazuy, G. Ruberto, advokáti)

      Žalované: Komisia Európskych spoločenstiev, Výkonná agentúra pre vzdelávanie, audiovizuálny sektor a kultúru

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť opatrenie, ktorého dátum a názov nie sú známe, ktorým EACEA schválila v rámci Lifelong Learning Programme zoznam projektov prierezového programu „KA3 ICT Multilateral Projects“ prijatých na spoločné financovanie Spoločenstvom a rezervný zoznam v časti, v ktorej projekt „V-3DAS“ č. 505690-2009-LLP-IT-KA3-KA3MP predložený spoločnosťou Se.Ri.Fo. srl bol zapísaný do tohto rezervného zoznamu, a nie do zoznamu financovaných projektov,

               —

               zrušiť oznámenie z 21. septembra 2009 obdržané 22. septembra 2009, ktorým EACEA oznámila spoločnosti Se.Ri.Fo srl vyhodnotenie projektu „V-3DAS“ externými poradcami agentúry a počet pridelených bodov.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa sa zúčastnila verejného obstarávania pre rok 2009 v rámci akčného programu v oblasti celoživotného vzdelávania („Lifelong Learning Programme“) a predložila Výkonnej agentúre pre vzdelávanie, audiovizuálny sektor a kultúru (ďalej len „EACEA“) projekt V-3DAS v rámci prierezového programu — kľúčová činnosť 3 „ICT“.
   Na základe praktických pokynov pre subdodávateľov 2009 vyhodnocovali ponuky externí poradcovia agentúry. Projekt predložený žalobkyňou, ktorý získal 30,5 bodu zo 40 (teda 76,3 % z maximálneho počtu bodov), pričom 31 bodov (teda 77,5 % z maximálneho počtu bodov) bolo nevyhnutných na zápis do zoznamu financovaných projektov, bol zapísaný do rezervného zoznamu, ktorý možno použiť na pridelenie dodatočných dotácií v prípade, že by sa uvolnili prostriedky v dôsledku späťvzatia schválených projektov alebo v dôsledku zvýšenia rozpočtu na tento program.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza, že pri vyhodnotení ňou predloženého projektu externými poradcami EACEA a pri pridelení bodov týmito poradcami došlo k pochybeniam v tom, že odôvodnenie je apodiktické, uplatnenie hodnotiacich kritérií je nesprávne a stanoviská obsahujú zjavné rozpory a sú nelogické. Tieto pochybenia možno považovať za rozhodujú pre vylúčenie projektu žalobkyne zo zoznamu financovaných projektov, pretože jej chýbalo len 0,5 bodu.
   V tomto ohľade treba zdôrazniť, že článok 109 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev, v súvislosti s poskytovaním dotácií stanovuje, že „udeľovanie grantov podlieha zásadám transparentnosti a rovnakého prístupu“.


title: Vec T-27/11 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z  2. marca 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Komisia ( „Predbežné opatrenie — Návrh na nariadenie predbežných opatrení — Zjavná neprípustnosť“ )

text:
               16.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 120/13

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 2. marca 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Komisia
   (Vec T-27/11 R)
   (Predbežné opatrenie - Návrh na nariadenie predbežných opatrení - Zjavná neprípustnosť)
   2011/C 120/32
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Rheinischer Sparkassen- und Giroverband (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: A. Rosenfeld a I. Liebach, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn, B. Martenczuk a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na odklad výkonu rozhodnutia Komisie K(2010) 9525 v konečnom znení z 21. decembra 2010 týkajúceho sa štátnej pomoci MC 8/2009 a C 43/2009 — Nemecko — WestLB postúpenia, v rozsahu, v akom z neho vyplýva, že má byť ukončené obchodovanie Westdeutsche ImmobilienBank AG po 15. februári 2011

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní vo veci samej.


title: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  12. januára 2006  vo veci C-179/05: Komisia Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Nariadenie (EHS) č. 2847/93 — Kontrolný systém v odvetví rybolovu — Informácie týkajúce sa úlovkov)

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/11

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (piata komora)
   z 12. januára 2006
   vo veci C-179/05: Komisia Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Nariadenie (EHS) č. 2847/93 - Kontrolný systém v odvetví rybolovu - Informácie týkajúce sa úlovkov)
   (2006/C 60/23)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci C-179/05, ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 21. apríla 2005, Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Nolin, splnomocnený zástupca) proti Francúzskej republike (v zastúpení: G. de Bergues a A. Colomb, splnomocnení zástupcovia), Súdny dvor (piata komora), v zložení: predseda piatej komory J. Makarczyk, sudcovia R. Silva de Lapuerta a P. Kūris (spravodajca), generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: R. Grass, vyhlásil 12. januára 2006 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Neoznámením údajov uvedených v článku 19i prvá a tretia zarážka nariadenia Rady (EHS) č. 2847/93 z 12. októbra 1993, ktorým sa zriaďuje kontrolný systém spoločnej politiky rybolovu, v znení zmenenom a doplnenom nariadením Rady (ES) č. 2635/97 z 18. decembra 1997, si Francúzska republika nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tohto nariadenia.

               2.

               Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 155, 25.6.2005.