201807130762003802018/C 268/472752018TC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180424383921Vec T-275/18: Žaloba podaná 24. apríla 2018 – Front Polisario/Rada
 ---documentbreak--- C2682018SK3810120180424SK0047381392Žaloba podaná 24. apríla 2018 – Front Polisario/Rada
   (Vec T-275/18)2018/C 268/47Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobca:: Front populaire pour la libération de la Saguia-el-Hamra et du Rio de Oro (Front Polisario) (v zastúpení: G. Devers, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            vyhlásil jeho žalobu za prípustnú,

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie,

            —

            zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby proti rozhodnutiu Rady (EÚ) 2018/146 z 22. januára 2018 o uzavretí Euro-stredomorskej leteckej dohody medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Marockým kráľovstvom na strane druhej v mene Únie (Ú. v. EÚ L 26, 2018, s. 4) žalobca uvádza desať žalobných dôvodov.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na nedostatku právomoci Rady na prijatie napadnutého rozhodnutia, pretože Únia a marocké kráľovstvo nemajú právomoc uzatvárať medzinárodné dohody vzťahujúce sa aj na Západnú Saharu namiesto ľudu tohto územia zastúpeného Front Polisario.

            2.

            Druhý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti preskúmať všetky relevantné skutočnosti prejednávaného prípadu, keďže Rada nezohľadnila skutočnosť, že medzinárodná dohoda uzatvorená napadnutým rozhodnutím bola po dobu 12 rokov provizórne uplatňovaná na územie Západnej Sahary v rozpore s jej osobitným a odlišným statusom.

            3.

            Tretí žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti preskúmať otázku dodržiavania základných práv, pretože Rada sa pri prijímaní napadnutého rozhodnutia nezaoberala otázkou dodržiavania ľudských práv na okupovanom sahrawskom území.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení práv na obranu, pretože Rada pred prijatím napadnutého rozhodnutia nezahájila diskusiu s jediným zástupcom ľudu Západnej Sahary, a to s Front Polisario.

            5.

            Piaty žalobný dôvod je založený na porušení základných práv a hodnôt, ktorými sa riadi činnosť Únie na medzinárodnej scéne, keďže medzinárodná dohoda uzatvorená napadnutým rozhodnutím sa uplatňuje na územie Západnej Sahary v rámci politiky anexie Marockého kráľovstva a systematického porušovania základných práv spolu so zachovávaním tejto politiky.

            6.

            Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení práva na sebaurčenie, keďže medzinárodná dohoda uzatvorená napadnutým rozhodnutím sa uplatňuje na územie Západnej Sahary v rozporu s osobitným a odlišným statusom tohto územia a s právom ľudu Sahrawi na zachovanie územnej celistvosti ich územia.

            7.

            Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení zásady relatívneho účinku zmlúv, keďže ľud Západnej Sahary zastúpený Front Polisario nesúhlasí s medzinárodnou dohodou uzatvorenou napadnutým rozhodnutím.

            8.

            Ôsmy žalobný dôvod je založený na porušení vzdušného priestoru Západnej Sahary, pretože napadnutým rozhodnutím sa ratifikovala protiprávna prax vychádzajúca z provizórneho uplatňovania medzinárodnej dohody uzatvorenej napadnutým rozhodnutím, čo má za následok zahrnutie vzdušného priestoru Západnej Sahary do pôsobnosti uvedenej dohody.

            9.

            Deviaty žalobný dôvod je založený na porušení právnej úpravy medzinárodnej zodpovednosti, pretože Únia napadnutým rozhodnutím porušuje jednak svoju povinnosť neuznávania protiprávnej okupácie Západnej Sahary a jednak poskytuje pomoc a podporu na účely zachovania tohto stavu.

            10.

            Desiaty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti zabezpečiť dodržiavanie medzinárodného práva v oblasti ľudských práv a medzinárodného humanitárneho práva, keďže dodržiavanie medzinárodných záväzkov Únie voči ľudu Západnej Sahary minimálne vyžaduje, aby sa Rada zdržala prijatia napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom dané rozhodnutie umožňuje nadobudnutie účinnosti medzinárodnej dohody, ktorá sa uplatňuje na časť Západnej Sahary okupovanej Marokom.


201807130582003622018/C 268/583642018TC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180611484811Vec T-364/18: Žaloba podaná 11. júna 2018 – Arçelik/EUIPO (MicroGarden)
 ---documentbreak--- C2682018SK4810120180611SK0058481481Žaloba podaná 11. júna 2018 – Arçelik/EUIPO (MicroGarden)
   (Vec T-364/18)2018/C 268/58Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Arçelik AS (Istanbul, Turecko) (v zastúpení: A. Franke, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie MicroGarden – prihláška č. 16 971 988

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. apríla 2018 vo veci R 163/2018-2

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie,

            —

            uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

            —

            porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie,

            —

            porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001.


201807130392004532018/C 268/363752018CJC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180607303121Vec C-375/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Írsko) 7. júna 2018 – Hampshire County Council/C.E., N.E.
 ---documentbreak--- C2682018SK3010120180607SK0036301312Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Írsko) 7. júna 2018 – Hampshire County Council/C.E., N.E.
   (Vec C-375/18)2018/C 268/36Jazyk konania: angličtina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Court of Appeal

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Hampshire County Council

      Žalovaní: C.E., N.E.

      Prejudiciálna otázka

   Je v súlade s právom Únie a najmä s ustanoveniami Nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003 (
         1
      ) ak súdy jedného členského štátu vydajú predbežné opatrenie (ochranné opatrenia) povahy in personam týkajúce sa orgánu verejnej moci iného členského štátu, ktoré zabráni danému orgánu uskutočniť adopciu detí na súdoch daného iného členského štátu v prípade, keď in personam opatrenie vyplýva z potreby chrániť práva účastníkov konania o výkone vyplývajúce z kapitoly III nariadenia z roku 2003?
   (
         1
      )	Nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000 (Ú. v. EÚ L 338, 2003, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 243)


201807130612003652018/C 268/593732018TC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180619484922Vec T-373/18: Žaloba podaná 19. júna 2018 – ABB/EUIPO (FLEXLOADER)
 ---documentbreak--- C2682018SK4820120180619SK0059482492Žaloba podaná 19. júna 2018 – ABB/EUIPO (FLEXLOADER)
   (Vec T-373/18)2018/C 268/59Jazyk konania: nemčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ABB AB (Västerås, Švédsko) (v zastúpení: M. Hartmann a S. Fröhlich, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie FLEXLOADER – prihláška č. 17 099 474

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 29. marca 2018 vo veci R 93/2018-1

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie,

            —

            rozhodol, že EUIPO znáša trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania žalobkyne.

      Uvádzaný žalobný dôvod

            —

            porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


201807130722004362018/C 268/483062018TC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180516394021Vec T-306/18: Žaloba podaná 16. mája 2018 – Maďarsko/Komisia
 ---documentbreak--- C2682018SK3910120180516SK0048391402Žaloba podaná 16. mája 2018 – Maďarsko/Komisia
   (Vec T-306/18)2018/C 268/48Jazyk konania: maďarčina
      Účastníci konania

      Žalobca: Maďarsko (v zastúpení: M. Z. Fehér, G. Koós a G. Tornyai, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/262 zo 14. februára 2018 o navrhovanej iniciatíve občanov s názvom „We are a welcoming Europe, let us help!“ (
                  1
               )

            —

            uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 2 písm. b), c) a d) a článku 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 211/2011 zo 16. februára 2011 o iniciatíve občanov (
                  2
               )
            Prvá a druhá časť európskej občianskej iniciatívy zaregistrovanej napadnutým rozhodnutím je zjavne mimo rámca právomocí Komisie predložiť návrh právneho aktu Únie na účely vykonávania zmlúv. Registrácia iniciatívy je preto v rozpore s článkom 4 ods. 2 písm. b) a článkom 3 nariadenia (EÚ) č. 211/2011. Prvá časť iniciatívy navyše predstavuje zjavné zneužitie práva a v dôsledku toho je tiež v rozpore s článkom 4 ods. 2 písm. c) nariadenia (EU) č. 211/2011, kým v súvislosti s druhou časťou treba uviesť, že môže viesť k výsledku nezlučiteľnému s hodnotami Únie zakotvenými v článku 2 ZEÚ, takže je tiež v rozpore s článkom 4 ods. 2 písm. d) nariadenia (EÚ) č. 211/2011.

            2.

            Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 296 ZFEÚ a článku 41 Charty základných práv Európskej únie
            Napadnuté rozhodnutie nespĺňa požiadavky vyplývajúce z povinnosti odôvodnenia, takže je v rozpore s povinnosťou uviesť odôvodnenie stanovenou v článku 296 ZFEÚ a s právom na riadnu správu vecí verejných zakotveným v článku 41 Charty základných práv. V napadnutom rozhodnutí v podstate vôbec nie sú uvedené dôvody, na základe ktorých Komisia dospela pri tretej časti iniciatívy k záveru, že existuje vhodný právny základ aj legislatívna právomoc Únie, to znamená, že v súvislosti s registráciou je splnená požiadavka uvedená v článku 4 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 211/2011.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ L 49, 2018, s. 64.
   (
         2
      )	Ú. v. EÚ L 65, 2011 s. 1.


201807130352003532018/C 268/22622018CJC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180130171711Vec C-62/18 P: Odvolanie podané 30. januára 2018: Merck KGaA proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 17. novembra 2017 vo veci T-802/16, Endoceutics/EUIPO – Merck
 ---documentbreak--- C2682018SK1710120180130SK0022171171Odvolanie podané 30. januára 2018: Merck KGaA proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 17. novembra 2017 vo veci T-802/16, Endoceutics/EUIPO – Merck
   (Vec C-62/18 P)2018/C 268/22Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Odvolateľka: Merck KGaA (v zastúpení: M. Best, U. Pfleghar, S. Schäffner, Rechtsanwälte, M. Giannakoulis, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Endoceutics, Inc.
   Súdny dvor (ôsma komora) svojím uznesením z 31. mája 2018 rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


201807130742004382018/C 268/604252017TC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180612494911Vec T-425/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 12. júna 2018 – Capo d’Anzio/Komisia
 ---documentbreak--- C2682018SK4910120180612SK0060491491Uznesenie Všeobecného súdu z 12. júna 2018 – Capo d’Anzio/Komisia
   (Vec T-425/17) (
         1
      )2018/C 268/60Jazyk konania: taliančinaPredseda deviatej komory nariadil výmaz veci.
   (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 277, 21.8.2017.


201807130122003822018/C 268/231282018CJC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180216171822Vec C-128/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Nemecko) 16. februára 2018 – Trestné konanie proti Dumitru-Tudor Dorobantu
 ---documentbreak--- C2682018SK1720120180216SK0023172182Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Nemecko) 16. februára 2018 – Trestné konanie proti Dumitru-Tudor Dorobantu
   (Vec C-128/18)2018/C 268/23Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

   Generalstaatsanwaltschaft Hamburg
   proti
   Dumitru-Tudor Dorobantu

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Aké minimálne požiadavky na podmienky väzby podľa článku 4 Charty sa majú vyžadovať v kontexte rámcového rozhodnutia o európskom zatykači (
                  1
               )?

                     a)

                     Existuje z hľadiska práva Únie nejaká „absolútna“ spodná hranica vzťahujúca sa na veľkosť väzobnej cely, pod ktorou ide vždy o porušenie článku 4 Charty?

                              i)

                              Záleží pri určovaní individuálneho podielu na väzobnom priestore na tom, či ide o celu pre jednu osobu alebo spoločnú celu?

                              ii)

                              Má sa pri výpočte veľkosti väzobnej cely odrátať plocha zaberaná nábytkom (posteľ, skriňa atď.)?

                              iii)

                              Aké stavebné predpoklady sú prípadne relevantné pre otázku väzobných podmienok podľa práva Únie? Aký význam má prípadný bezprostredný (alebo iba sprostredkovaný) prístup z väzobnej cely k sanitárnym alebo iným priestorom, ako aj jej vybavenosť studenou a teplou vodou, vykurovaním, osvetlením atď.?

                     b)

                     Do akej miery majú význam pre hodnotenie rozličné „väzobné režimy“, menovite rozličné časy vychádzok a rozličné stupne slobody pohybu v rámci ústavu na výkon väzby?

                     c)

                     Je dovolené – ako to urobil senát vo svojich rozhodnutiach o prípustnosti – zohľadniť aj právne a organizačné vylepšenia v členskom štáte vydávajúcom zatykač (zavedenie systému ombudsmana, etablovanie súdneho dohľadu nad výkonom trestu atď.)?

            2.

            Podľa akých meradiel sa majú vyhodnocovať podmienky väzby z hľadiska základných práv Únie? Do akej miery ovplyvňujú tieto meradlá výklad pojmu „skutočného nebezpečenstva“ v zmysle judikatúry Súdneho dvora vo veci Aranyosi a Căldăraru?

                     a)

                     Sú justičné orgány vykonávajúceho členského štátu v tomto smere oprávnené na úplnú kontrolu podmienok väzby v členskom štáte vydávajúcom zatykač alebo sa musia obmedziť na „evidenčnú kontrolu“?

                     b)

                     Ak Súdny dvor v rámci odpovede na prvú prejudiciálnu otázku dospeje k záveru, že existuje „absolútny“ normatív práva Únie pre podmienky väzby: nesplnenie týchto minimálnych podmienok by „nepodliehalo akémukoľvek posúdeniu“ v tom zmysle, že zároveň by vždy existovalo aj „skutočné nebezpečenstvo“ zakazujúce odovzdanie osoby, alebo smie vykonávajúci členský štát vec posúdiť? Je dovolené pritom zohľadniť aspekty ako zachovanie vnútroeurópskeho systému právnej pomoci, funkčnosť európskeho trestného súdnictva alebo zásad vzájomnej dôvery a vzájomného uznávania?

      (
         1
      )	Rámcové rozhodnutie Rady 2002/584 z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 34).


201807130092003812018/C 268/241372018CJC26820180730SK01SKINFO_JUDICIAL20180222181811Vec C-137/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Dresden (Nemecko) 22. februára 2018 – hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
 ---documentbreak--- C2682018SK1810120180222SK0024181181Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Dresden (Nemecko) 22. februára 2018 – hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
   (Vec C-137/18)2018/C 268/24Jazyk konania: nemčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Dresden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: hapeg dresden gmbh

      Žalovaná: Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG

      Prejudiciálna otázka

   Má sa právo Únie, najmä článok 15 ods. 3 písm. b) a c), ako aj článok 16 ods. 1 prvá, druhá a tretia veta písm. b) a c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES (
         1
      ) z 12. decembra 2006 (smernica o službách) vykladať v tom zmysle, že odporuje vnútroštátnej právnej úprave, ako je uplatniteľná v konaní vo veci samej, ak v zmluvách s architektmi a/alebo inžiniermi nie je dovolené dohodnúť si honorár, ktorý nedosahuje minimálne sadzby odmeny vypočítanej podľa Honorarordnung für Architekten und Ingenieure (Honorárový poriadok pre architektov a inžinierov)?
   (
         1
      )	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu, Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 36.


title: Vec T-621/17: Žaloba podaná 14. septembra 2017 – Taminco a Arysta LifeScience Great Britain/EFSA

text:
               6.11.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 374/46

         Žaloba podaná 14. septembra 2017 – Taminco a Arysta LifeScience Great Britain/EFSA
   (Vec T-621/17)
   (2017/C 374/69)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Taminco BVBA (Gent, Belgicko), Arysta LifeScience Great Britain Ltd (Edinburgh, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: C. Mereu a M. Grunchard, advokáti)

      Žalovaný: Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (EFSA)

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín z 18. júla 2017, oznámené žalobkyniam 20. júla 2017 o hodnotení žiadostí o dôverné zaobchádzanie predložených v rámci žiadosti o obnovenie konania o schválení látky tirám ako účinnej látky;

               —

               uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že pre zverejnenie chýba právny základ.

                           —

                           Žalobkyne tvrdia, že zverejnenie bolo ultra vires, pretože neexistuje právny základ, ktorým by žalovaný mohol zverejnenie zdôvodniť, či už sa jedná o nariadenie č. 1107/2009, nariadenie č. 178/2002 alebo vykonávacie nariadenie Komisie č. 844/2012.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že v rámci navrhovanej klasifikácie látky tirám jednal žalovaný ultra viresi, pretože jediným orgánom, ktorý je v súlade s právom príslušný na klasifikovanie alebo preklasifikovanie látok, je Európska chemická agentúra, ako stanovuje nariadenie č. 1272/2008 a žalovaný v tejto súvislosti nemá právomoc.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že žalovaný porušil základné právo na obhajobu tým, že žalobkyniam nezaručil, aby sa mohli plne, skutočne a účinne vyjadriť k navrhovanému preklasifikovaniu látky.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že žalovaný porušil článok 63 nariadenia č. 1107/2009, keď sa rozhodol zverejniť informácie, v prípade ktorých žalobkyne chceli, aby sa s nimi nakladalo ako s dôvernými informáciami, čím by mohli byť poškodené ich obchodné záujmy.


title: Vec T-23/18: Žaloba podaná 19. januára 2018 – Nova Brands/EUIPO – Natamil (Natamil)

text:
               12.3.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 94/31

         Žaloba podaná 19. januára 2018 – Nova Brands/EUIPO – Natamil (Natamil)
   (Vec T-23/18)
   (2018/C 094/42)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Nova Brands SA (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: V. Wellens, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Natamil GmbH (Mníchov, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis ochrannej známky označujúci Európsku úniu v súvislosti so slovnou ochrannou známkou „natamil“ –medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 235 069.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 25. októbra 2017 vo veci R 1910/2016-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 75 nariadenia č. 207/2009 a článku 296 ZFEÚ v súvislosti s povinnosťou odôvodnenia.


201806080101931272018/C 221/284632017TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180503232422Vec T-463/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Raise Conseil/EUIPO – Raizers (RAISE) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie RAISE — Absolútny dôvod zamietnutia — Rozlišovacia spôsobilosť — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Rozlišovacia spôsobilosť nadobudnutá používaním — Článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 7 ods. 3 nariadenia 2017/1001) — Článok 52 ods. 1 a 2 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 59 ods. 1 a 2 nariadenia 2017/1001)“)
 ---documentbreak--- C2212018SK2320120180503SK0028232242Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Raise Conseil/EUIPO – Raizers (RAISE)
   (Vec T-463/17) (
         1
      )
   „(„Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie RAISE — Absolútny dôvod zamietnutia — Rozlišovacia spôsobilosť — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Rozlišovacia spôsobilosť nadobudnutá používaním — Článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 7 ods. 3 nariadenia 2017/1001) — Článok 52 ods. 1 a 2 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 59 ods. 1 a 2 nariadenia 2017/1001)“)“2018/C 221/28Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Raise Conseil (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: F. Fajgenbaum a T. Lachacinski, avocats)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Hanf, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Raizers (Paríž) (v zastúpení: E. Fortunet, avocat)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 24. mája 2017 (vec R 1606/2016-5) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Raizers a Raise Conseil

      Výrok rozsudku

            1.

            Žaloba sa zamieta.

            2.

            Raise Conseil je povinná nahradiť trovy konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 330, 2.10.2017.


201806080091931262018/C 221/196532016TC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL20180503171821Vec T-653/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Malta/Komisia („Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty, ktoré má Komisia k dispozícii — Dokumenty pochádzajúce od členského štátu — Dokumenty vymenené v rámci kontroly zameranej na dodržiavanie pravidiel spoločnej politiky rybolovu — Článok 113 nariadenia (ES) č. 1224/2009 — Prístup verejnosti k dokumentom v nadväznosti na žiadosť, ktorú podala mimovládna organizácia — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Povinnosť odôvodnenia — Lojálna spolupráca — Voľba právneho základu“)
 ---documentbreak--- C2212018SK1710120180503SK0019171182Rozsudok Všeobecného súdu z 3. mája 2018 – Malta/Komisia
   (Vec T-653/16) (
         1
      )
   „(„Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty, ktoré má Komisia k dispozícii — Dokumenty pochádzajúce od členského štátu — Dokumenty vymenené v rámci kontroly zameranej na dodržiavanie pravidiel spoločnej politiky rybolovu — Článok 113 nariadenia (ES) č. 1224/2009 — Prístup verejnosti k dokumentom v nadväznosti na žiadosť, ktorú podala mimovládna organizácia — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Povinnosť odôvodnenia — Lojálna spolupráca — Voľba právneho základu“)“2018/C 221/19Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Maltská republika (v zastúpení: A. Buhagiar, splnomocnená zástupkyňa)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Baquero Cruz a F. Clotuche-Duvieusart, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia generálneho tajomníka Komisie z 13. júla 2016 o opakovanej žiadosti organizácie Greenpeace o prístup k dokumentom týkajúcim sa údajne nelegálnej zásielky živého tuniaka modroplutvého pochádzajúcej z Tuniska a smerujúcej na farmu na chov tuniaka nachádzajúcu sa na Malte, v rozsahu, v akom sa ním poskytuje organizácii Greenpeace prístup k dokumentom pochádzajúcim od maltských orgánov

      Výrok rozsudku

            1.

            Rozhodnutie generálneho tajomníka Európskej komisie z 13. júla 2016 o opakovanej žiadosti organizácie Greenpeace o prístup k dokumentom týkajúcim sa údajne nelegálnej zásielky živého tuniaka modroplutvého z Tuniska na Maltu sa zrušuje v rozsahu, v akom sa ním poskytuje organizácii Greenpeace prístup k dokumentom uvedeným v jeho prílohe B pod číslami 112 až 230.

            2.

            V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

            3.

            Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania, a to vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 428, 21.11.2016.


201806080461931632018/C 221/03752018CJC22120180625SK01SKINFO_JUDICIAL201802062322Vec C-75/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 6. februára 2018 – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018SK220120180206SK00032232Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 6. februára 2018 – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Vec C-75/18)2018/C 221/03Jazyk konania: maďarčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt.

      Odporca: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Majú sa ustanovenia článkov 49, 54, 107 a 108 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia opatreniu členského štátu, v rámci ktorého má právna úprava členského štátu (zákon, ktorým sa zavádza osobitné zdanenie telekomunikácií) za následok to, že skutočné daňové zaťaženie budú znášať daňovníci, ktorých vlastníkmi sú zahraničné subjekty? Je uvedený následok nepriamo diskriminačný?

            2.

            Bránia články 107 a 108 ZFEÚ právnej úprave členského štátu, ktorá stanovuje daňovú povinnosť s progresívnou sadzbou dane zaťažujúcou obrat? Je táto povinnosť nepriamo diskriminačná, ak má za následok, že skutočné daňové zaťaženie vo svojom najvyššom rozpätí znášajú predovšetkým daňovníci, ktorých vlastníkmi sú zahraničné subjekty? Predstavuje tento následok nedovolenú štátnu pomoc?

            3.

            Má sa článok 401 smernice o DPH (
                  1
               ) vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá vedie k rozlišovaniu medzi tuzemskými a zahraničnými daňovníkmi? Možno usúdiť, že osobitná daň má charakter dane z obratu? To znamená, ide o daň, ktorá je alebo nie je zlučiteľná so smernicou o DPH?

      (
         1
      )	Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


201806150411954962018/C 231/152272018CJC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180403121321Vec C-227/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) 3. apríla 2018 – VE/WD
 ---documentbreak--- C2312018SK1210120180403SK0015121132Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) 3. apríla 2018 – VE/WD
   (Vec C-227/18)2018/C 231/15Jazyk konania: maďarčina
      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: VE

      Žalovaná: WD

      Prejudiciálne otázky

            1.

            Má sa vychádzať z toho, že zmluvná podmienka, na základe ktorej nesie spotrebiteľ devízové riziko, sformulovaná (ako všeobecná zmluvná podmienka, ktorú používa podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, a ktorá nebola individuálne dohodnutá) na základe informačnej povinnosti, ktorá je nevyhnutne všeobecne stanovená v zákone, ale v ktorej nie je výslovne uvedené, že suma splátok úveru, ktoré sa majú uhrádzať podľa zmluvy o úvere, môže byť vyššia než suma príjmov spotrebiteľa zistených v rámci posudzovania úverovej bonity uskutočneného podnikateľom, ktorý je zmluvnou stranou, alebo môže dosiahnuť oveľa vyššiu časť takýchto príjmov [než je predpokladaná výška], nie je nekalá, teda že je jasná a zrozumiteľná so zreteľom na ekonomické následky, a to aj s prihliadnutím na to, že príslušný vnútroštátny predpis vyžaduje, aby bolo riziko vymedzené písomne, pričom nestačí samotné vyhlásenie o existencii rizika a jeho rozdelení, ako aj vzhľadom na to, že Súdny dvor Európskej únie v bode 74 svojho rozsudku vydaného vo veci C-26/13 určil, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, má nielen oboznámiť spotrebiteľa s rizikom, ale je tiež potrebné, aby spotrebiteľ mohol na základe tejto informácie posúdiť potenciálne významné hospodárske dôsledky pre svoju osobu vyplývajúce z devízového rizika, ktoré preberá, a teda aj celkové náklady svojho úveru?

            2.

            Má sa vychádzať z toho, že zmluvná podmienka, na základe ktorej nesie spotrebiteľ devízové riziko, sformulovaná (ako všeobecná zmluvná podmienka, ktorú používa podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, a ktorá nebola individuálne dohodnutá) na základe informačnej povinnosti, ktorá je nevyhnutne všeobecne stanovená v zákone, ale v ktorej nie je výslovne uvedené, že zmluva o úvere nestanovuje žiadnu hornú hranicu pre zmeny výmenného kurzu, a to aj s prihliadnutím na to, že Súdny dvor Európskej únie v bode 74 svojho rozsudku vydaného vo veci C-26/13 určil, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, má nielen oboznámiť spotrebiteľa s rizikom, ale je tiež potrebné, aby spotrebiteľ mohol na základe tejto informácie posúdiť potenciálne významné hospodárske dôsledky pre svoju osobu vyplývajúce z devízového rizika, ktoré preberá, a teda aj celkové náklady svojho úveru?

            3.

            Má sa smernica 93/13 (
                  1
               ), a najmä jej posledné odôvodnenie, bod 1 písm. o) jej prílohy a jej článok 3 ods. 3 a článok 6 ods. 1 vykladať v tom zmysle, že osobitne s prihliadnutím na požiadavku stanovenú okrem iného v rozsudku C-42/15, podľa ktorej sú potrebné účinné, primerané a odrádzajúce sankcie na ochranu spotrebiteľov, je v rozpore s právom Únie judikatúra, právny výklad alebo ustanovenie právneho predpisu členského štátu, podľa ktorých právny následok (úplná neplatnosť z dôvodu porušenia právnej normy alebo dokonca náhrada škody alebo iný následok na základe akéhokoľvek právneho titulu), ktorý v tomto členskom štáte vyplýva z posúdenia úveru, ktoré nebude dôkladné a podrobné, nechráni dlžníka a nie je obozretné (napríklad, keď neskúma vplyv devízového rizika spočívajúci vo výraznom zvýšení splátok úveru a dlžnej istiny), je menej výhodný pre spotrebiteľa než uvedenie do pôvodného stavu (restitutio in integrum), prostredníctvom ktorého sa spotrebiteľ, ktorý je dlžníkom, zbavuje devízového rizika, to znamená zvýšenia splátok úveru v dôsledku zmien výmenného kurzu a prípadne sa mu umožní splácanie istiny úveru formou splátok?

            4.

            Má sa v súvislosti s výkladom „príležitosti preskúmať všetky podmienky“ uvedenej v dvadsiatom odôvodnení smernice 93/13 a požiadavky jasnosti a zrozumiteľnosti stanovenej v článku 4 ods. 2 a článku 5 tejto smernice vychádzať z toho, že príslušné zmluvné podmienky nie sú nekalé v prípade, ak je v zmluve o úvere niektorá podstatná náležitosť (napríklad predmet zmluvy, teda výška úveru, splátky a úroky z úveru) uvedená len pre informáciu, pričom v nej nie je vysvetlené, či je alebo nie je časť znenia zmluvy, ktorá je uvedená pre informáciu, právne záväzná pre zmluvné strany?

      (
         1
      )	Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


201806150881955092018/C 231/402442018TC23120180702SK01SKINFO_JUDICIAL20180420313222Vec T-244/18: Žaloba podaná 20. apríla 2018 – Synergy Hellas/Komisia
 ---documentbreak--- C2312018SK3120120180420SK0040312322Žaloba podaná 20. apríla 2018 – Synergy Hellas/Komisia
   (Vec T-244/18)2018/C 231/40Jazyk konania: gréčtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Αtény, Grécko) (v zastúpení: K. Damis, avvocato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            prijal žalobu,

            —

            zrušil rozhodnutie Komisie C(2018) 1115 final z 19. februára 2018, týkajúce sa vymáhania sumy 76282,08 eura zvýšenej o úroky od „d.d.Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etairia Parochis Ypiresion Pliroforikis“,

            —

            zaviazal Komisiu na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 85 nariadenia Komisie (ES, Euratom) č. 2345/2002 (
                  1
               ):

                     —

                     zamietnutie Komisie vyhovieť legitímnej žiadosti o poskytnutie dodatočnej lehoty na zaplatenie, hoci 73 % predmetnej sumy bolo vrátenej, žalobkyňa súhlasila so zaplatením všetkých úrokov a osobná záruka požadovaná Komisiu na celú pôvodne dlžnú sumu vrátane úrokov bola poskytnutá, je v rozpore s ustanoveniami uvedeného článku,

                     —

                     odôvodnenie Komisie v súvislosti s vecnou zákonnosťou napadnutého aktu je nedôvodné,

                     —

                     Komisia si nesplnila svoju povinnosť odôvodniť napadnuté rozhodnutie.

            2.

            Druhý žalobný dôvod je založený na porušení a/alebo prekročení hraníc voľnej úvahy a porušení zásady „riadnej správy vecí verejných“:

                     —

                     Komisia prekročila hranice svojej voľnej úvahy tým, že prijala napadnuté rozhodnutie bez toho, aby zohľadnila zásadné skutočnosti, ktoré jej oznámila žalobkyňa, a prijala riešenia, ktoré môžu viesť k likvidácii žalobkyne.

            3.

            Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality:

                     —

                     Napadnuté rozhodnutie nepredstavuje opatrenie nevyhnutné na dosiahnutie sledovaného cieľa, keďže žalobkyňa pokračuje v platbách, toto opatrenie neprimerane zaťažuje žalobkyňu a dokonca ohrozuje jej existenciu.

      (
         1
      )	Nariadenie Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 357, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 145).


201808030832050912018/C 294/663512018TC29420180820SK01SKINFO_JUDICIAL20180605515222Vec T-351/18: Žaloba podaná 5. júna 2018 – Ukrselhosprom PCF a Versobank/ECB
 ---documentbreak--- C2942018SK5120120180605SK0066512522Žaloba podaná 5. júna 2018 – Ukrselhosprom PCF a Versobank/ECB
   (Vec T-351/18)2018/C 294/66Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyne: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ukrajina) a Versobank AS (Talinn, Estónsko) (v zastúpení: O. Behrends, L. Feddern a M. Kirchner, lawyers)

      Žalovaná: Európska centrálna banka (ECB)

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil rozhodnutie Európskej centrálnej banky ECB/SSM/2018-EE-1 VHD-2017-0012 z 26. marca 2018 o odňatí bankovej licencie Versobank AS,

            —

            zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú jedenásť žalobných dôvodov.

            1.

            Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB nemala právomoc na prijatie rozhodnutia o likvidácii Versobank AS.

            2.

            Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB nevykonala vlastné posúdenie v súvislosti so záležitosťami týkajúcimi sa finančného systému na boj proti praniu špinavých peňazí (AML)/financovanie terorizmu (CFT).

            3.

            Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB riadne nevyšetrila a správne a nezávisle neposúdila všetky relevantné aspekty veci, predovšetkým v súvislosti s rizikami AML/CFT a dodržiavaním predpisov.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB protiprávne nezohľadnila iné možnosti, predovšetkým možnosť predať Versobank alebo umožniť Versobank zvoliť si samolikvidáciu.

            5.

            Piaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB porušila zásadu rovnosti zaobchádzania.

            6.

            Šiesty žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB porušila zásadu proporcionality.

            7.

            Siedmy žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB porušila zásadu legitímnej dôvery a zásadu právnej istoty.

            8.

            Ôsmy žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB sa dopustila zneužitia právomoci.

            9.

            Deviaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB porušila právo byť vypočutý.

            10.

            Desiaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB porušila právo na obhajobu.

            11.

            Jedenásty žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB svoje rozhodnutie náležite neodôvodnila.


201808030302049812018/C 294/177312017CJC29420180820SK01SKINFO_JUDICIAL20171223131311Vec C-731/17 P: Odvolanie podané 23. decembra 2017: Nap Innova Hoteles, S.L. proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 4. decembra 2017 vo veci T-522/17, Nap Innova Hoteles/SRB
 ---documentbreak--- C2942018SK1310120171223SK0017131131Odvolanie podané 23. decembra 2017: Nap Innova Hoteles, S.L. proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 4. decembra 2017 vo veci T-522/17, Nap Innova Hoteles/SRB
   (Vec C-731/17 P)2018/C 294/17Jazyk konania: španielčina
      Účastníci konania

      Odvolateľka: Nap Innova Hoteles, S.L. (v zastúpení: L. Hernández Cabeza, advokát)

      Ďalší účastník konania: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií
   Uznesením z 5. júla 2018 Súdny dvor (deviata komora) zamietol odvolanie a rozhodol, že Nap Innova Hoteles, S.L. je povinná znášať svoje vlastné trovy konania.


201808030122050382018/C 294/504032018CJC29420180820SK01SKINFO_JUDICIAL20180614373711Vec C-403/18 P: Odvolanie podané 14. júna 2018: Alcogroup a Alcodis proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 10. apríla 2018 vo veci T-274/15, Alcogroup a Alcodis/Komisia
 ---documentbreak--- C2942018SK3710120180614SK0050371371Odvolanie podané 14. júna 2018: Alcogroup a Alcodis proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 10. apríla 2018 vo veci T-274/15, Alcogroup a Alcodis/Komisia
   (Vec C-403/18 P)2018/C 294/50Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Odvolateľka: Alcogroup, Alcodis (v zastúpení: P. de Bandt, J. Dewispelaere, J. Probst, avocats)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles

      Návrhy odvolateľky

            —

            Zrušiť rozsudok vyhlásený Všeobecným súdom 10. apríla 2018 vo veci T-274/15,

            —

            Vyhlásiť žalobu proti dvom napadnutým rozhodnutiam za prípustnú,

            —

            Vrátiť vec na nové konanie pred Všeobecným súdom, aby ten rozhodol o návrhoch na zrušenie,

            —

            Zaviazať Komisiu na náhradu všetkých trov tohto konania

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

            —

            Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia a porušil povinnosť odôvodnenia,

            —

            Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd porušil právo odvolateliek na účinnú súdnu ochranu.


201808030222050122018/C 294/022032016CJC29420180820SK01SKINFO_JUDICIAL201806282321Vec C-203/16 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 28. júna 2018 – Dirk Andres, konajúci ako správca konkurznej podstaty spoločnosti Heitkamp BauHolding GmbH)/Európska komisia, Spolková republika Nemecko (Odvolanie — Štátna pomoc — Nemecká právna úprava týkajúca sa možnosti previesť straty do budúcich daňových rokov (tzv. „Sanierungsklausel“) — Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ — Individuálne dotknutá osoba — Článok 107 ods. 1 ZFEÚ — Pojem „štátna pomoc“ — Podmienka týkajúca sa selektivity — Stanovenie referenčného rámca — Právna kvalifikácia skutkového stavu)
 ---documentbreak--- C2942018SK210120180628SK00022132Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 28. júna 2018 – Dirk Andres, konajúci ako správca konkurznej podstaty spoločnosti Heitkamp BauHolding GmbH)/Európska komisia, Spolková republika Nemecko
   (Vec C-203/16 P) (
         1
      )
   „(Odvolanie — Štátna pomoc — Nemecká právna úprava týkajúca sa možnosti previesť straty do budúcich daňových rokov (tzv. „Sanierungsklausel“) — Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ — Individuálne dotknutá osoba — Článok 107 ods. 1 ZFEÚ — Pojem „štátna pomoc“ — Podmienka týkajúca sa selektivity — Stanovenie referenčného rámca — Právna kvalifikácia skutkového stavu)“2018/C 294/02Jazyk konania: nemčina
      Účastníci konania

      Odvolateľ: Dirk Andres, konajúci ako správca konkurznej podstaty spoločnosti Heitkamp BauHolding GmbH (v zastúpení: W. Niemann, S. Geringhoff a P. Dodos, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal, T. Maxian Rusche a K. Blanck Putz, splnomocnení zástupcovia), Spolková republika Nemecko, (v zastúpení: T. Henze a R. Kanitz, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

            1.

            Vzájomné odvolanie sa zamieta.

            2.

            Body 2 a 3 rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie zo 4. februára 2016, Heitkamp BauHolding/Komisia (T-287/11, EU:T:2016:60), sa zrušujú.

            3.

            Rozhodnutie Komisie 2011/527/EÚ z 26. januára 2011 o štátnej pomoci Nemecka C-7/10 (ex CP 250/09 a NN 5/10) v rámci schémy o prevode daňových strát podľa zákona o dani z príjmu právnických osôb („KStG, Sanierungsklausel“) sa zrušuje.

            4.

            Európska komisia znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli pánovi Dirkovi Andresovi, konajúcemu ako správca konkurznej podstaty spoločnosti Heitkamp BauHolding GmbH, tak v prvostupňovom, ako aj v odvolacom konaní.

            5.

            Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy odvolacieho konania.

      (
         1
      )	Ú. v. EÚ C 211, 13.6.2016.


201808030722050972018/C 294/673632018TC29420180820SK01SKINFO_JUDICIAL20180605525431Vec T-363/18: Žaloba podaná 5. júna 2018 – Nippon Chemi-Con Corporation/Komisia
 ---documentbreak--- C2942018SK5210120180605SK0067521543Žaloba podaná 5. júna 2018 – Nippon Chemi-Con Corporation/Komisia
   (Vec T-363/18)2018/C 294/67Jazyk konania: angličtina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Nippon Chemi-Con Corporation (Tokio, Japonsko) (v zastúpení: H. Niemeyer, M. Röhrig, D. Schlichting a I. Stoicescu, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil v celom rozsahu alebo čiastočne rozhodnutie Európskej komisie z 21. marca 2018 týkajúce sa konania podľa článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP (Vec AT.40136 – Capacitors),

            —

            subsidiárne zrušil článok 2 písm. g) rozhodnutia Európskej komisie z 21. marca 2018,

            —

            subsidiárne znížil pokutu, ktorá bola žalobkyni uložená podľa článku 2 písm. g) rozhodnutia Európskej komisie z 21. marca 2018, na základe svojej neobmedzenej právomoci podľa článku 261 ZFEÚ a článku 31 nariadenia č. 1/2003 (
                  1
               ),

            —

            uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.

            1.

            Prvý žalobný dôvod založený na porušení práva byť vypočutá a článku 41 Charty základných práv
            Žalobkyňa tvrdí, že Komisia porušila jej právo byť vypočutá, lebo jej neumožnila prístup k celému spisovému materiálu, na ktorý odkazovala v napadnutom rozhodnutí, neposkytla jej všetky relevantné dôkazy, ktoré mohli byť v jej prospech, nevydala namiesto listu s opisom skutkových okolností dodatočné oznámenie o námietkach, ktorým by sa napravili nedostatky pôvodného oznámenia o námietkach, a neposkytla jej primeraný prístup k zápisnici z rokovaní s ostatnými účastníkmi.

            2.

            Druhý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nepredložila presné a koherentné dôkazy o porušení, ktoré malo vplyv na EHP po celú dobu trvania údajného porušenia
            Komisia nepredložila presné a koherentné dôkazy o porušení, ktoré malo vplyv na EHP po celú dobu trvania údajného porušenia, najmä pokiaľ ide o stretnutia ECC (1998 – 2003) a trojstranné a viacstranné stretnutia a ich vplyv na EHP v rokoch 2009 až 2012.

            3.

            Tretí žalobný dôvod založený na neexistencii dostatočného dôkazu o jedinom a trvajúcom porušení
            Podľa žalobkyne Komisia nepredložila dôkaz o existencii jediného a trvajúceho porušenia, ktoré zahŕňa všetky typy údajných stretnutí v súvislosti so všetkými hliníkovými elektrolytickými kondenzátormi a všetkými tantalovými elektrolytickými kondenzátormi počas obdobia štrnástich rokov s vplyvom na EHP, lebo na požadovanej úrovni nedefinovala celkový plán sledujúci jediný protisúťažný hospodársky cieľ, ani nepreukázala existenciu väzby medzi jednotlivými stretnutiami.

            4.

            Štvrtý žalobný dôvod založený na neexistencii porušenia z hľadiska cieľa
            Komisia rovnako údajne nepreukázala, že protisúťažné konanie bolo porušením z hľadiska cieľa, lebo k údajnej výmene informácií o budúcich cenách a ponuke počas stretnutí a ku kontaktom s významom pre predaj v EHP dochádzalo sporadicky a vo veľmi obmedzenom rozsahu.

            5.

            Piaty žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci Komisie
            Komisia ďalej nesprávne tvrdí, že má právomoc vo veci údajného porušenia, keďže nepredložila dostatočné dôkazy o spojitosti údajného porušenia s EHP. Komisia neprihliadla k dôkazu, že žiaden z dvoch alebo trojstranných kontaktov nemal nijaký vplyv na EHP, lebo tieto kontakty boli zamerané na zákazníkov mimo Európu. Komisia nepreukázala svoje tvrdenia, že japonskí výrobcovia kondenzátorov sa zúčastnili na stretnutiach s cieľom obmedziť hospodársku súťaž v EHP.

            6.

            Šiesty žalobný dôvod založený na porušení článku 23 ods. 2 a 3 nariadenia Komisie č. 1/2003 (
                  2
               ), usmernení Komisie k metóde stanovenia pokút (
                  3
               ) a základných zásad stanovenia pokút, najmä zásad rovnakého zaobchádzania a proporcionality
            Žalobkyňa napokon tvrdí, že Komisia porušila článok 23 ods. 2 a 3 nariadenia č. 1/2003, usmernenia Komisie k metóde stanovovania pokút a základné zásady stanovenia pokút, najmä zásady rovnakého zaobchádzania a proporcionality, keďže zohľadnila neprimeranú hodnotu predaja a nezohľadnila obmedzenú väzbu údajného porušenia s EHP.

      (
         1
      )	Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).
   (
         2
      )	Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).
   (
         3
      )	Usmernenia k metóde stanovenia pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 (Ú. v. EÚ C 210, 2006, s. 2).


title: Vec C-405/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 19. júna 2018 – AURES Holdings a.s./Odvolací finanční ředitelství

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 19. júna 2018 – AURES Holdings a.s./Odvolací finanční ředitelství
      (Vec C-405/18)
      (2018/C 301/25)
      Jazyk konania: čeština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Nejvyšší správní soud

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa (sťažovateľka): AURES Holdings a.s.

         Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Možno pod pojem sloboda usadiť sa v zmysle článku 49 [ZFEÚ] (1) zaradiť bez ďalšieho iba presun miesta vedenia spoločnosti z jedného členského štátu do iného členského štátu?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, je vnútroštátna právna úprava, ktorá neumožňuje subjektu z iného členského štátu pri presune miesta výkonu podnikateľskej činnosti, resp. presune miesta vedenia do Českej republiky, uplatniť daňovú stratu vzniknutú v tomto inom členskom štáte, v rozpore s článkom 49, článkom 52 a článkom 54 [ZFEÚ]?

         (1)  Ú. v. EÚ C 326, 2012, s. 47


title: Vec T-29/18 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 4. júla 2018 – Planet/Komisia („Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkajúce sa zmluvy‚Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)‘ — Implicitné odmietnutie prístupu — Výslovné rozhodnutie prijaté po podaní žaloby — Späťvzatie napadnutého aktu — Zánik predmetu sporu — Zastavenie konania“)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/37

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 4. júla 2018 – Planet/Komisia
      (Vec T-29/18 R) (1)

      ((„Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkajúce sa zmluvy‚Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)‘ - Implicitné odmietnutie prístupu - Výslovné rozhodnutie prijaté po podaní žaloby - Späťvzatie napadnutého aktu - Zánik predmetu sporu - Zastavenie konania“))
      (2018/C 301/49)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Planet AE Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atény, Grécko) (v zastúpení: V. Christianos, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Ehrbar a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh, založený na článku 263 ZFEÚ, na zrušenie implicitného rozhodnutia Komisie, ktorým sa zamieta opakovaná žiadosť žalobkyne zo 6. novembra 2017 na získanie prístupu k niektorým dokumentom týkajúcim sa zmluvy „Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)“

         Výrok

                  1.

                  Konanie sa zastavuje.

                  2.

                  Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.3.2018.


title: Vec C-325/17 P: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) z 26. júna 2018 – Windrush Aka LLP/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), Jerry Dammers (Odvolanie — Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Ochranná známka Európskej únie — Konanie o zrušení — Slovná ochranná známka The Specials — Riadne používanie — Súhlas majiteľa ochrannej známky)

text:
               27.8.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/11

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) z 26. júna 2018 – Windrush Aka LLP/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), Jerry Dammers
      (Vec C-325/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Ochranná známka Európskej únie - Konanie o zrušení - Slovná ochranná známka The Specials - Riadne používanie - Súhlas majiteľa ochrannej známky))
      (2018/C 301/13)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Windrush Aka LLP (v zastúpení: S. Malynicz, QC, ktorého splnomocnili S. Britton a S. Tregear, solicitors)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (v zastúpení: D. Botis a J. Crespo Carrillo, splnomocnení zástupcovia), Jerry Dammers (v zastúpení: B. Brandreth, barrister, ktorého splnomocnil C. Fehler, solicitor)

         Výrok

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta ako zjavne nedôvodné.

                  2.

                  Windrush Aka LLP je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec T-446/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2018 – Taihan Electric Wire/Komisia („Hospodárska súťaž — Kartely — Európsky trh elektrických káblov — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ — Jediné a nepretržité porušenie — Neprekonateľné prekážky — Neuplatniteľnosť článku 101 ZFEÚ — Dĺžka trvania účasti — Rovnosť zaobchádzania — Výpočet výšky pokuty — Hodnota predaja — Závažnosť porušenia — Poľahčujúce okolnosti — Neobmedzená súdna právomoc“)

text:
               17.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/36

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2018 – Taihan Electric Wire/Komisia
      (Vec T-446/14) (1)

      ((„Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh elektrických káblov - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ - Jediné a nepretržité porušenie - Neprekonateľné prekážky - Neuplatniteľnosť článku 101 ZFEÚ - Dĺžka trvania účasti - Rovnosť zaobchádzania - Výpočet výšky pokuty - Hodnota predaja - Závažnosť porušenia - Poľahčujúce okolnosti - Neobmedzená súdna právomoc“))
      (2018/C 328/48)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Taihan Electric Wire Co. Ltd (Anyang-si, Južná Kórea) (v zastúpení: R. Antonini a E. Monard, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Biolan, C. Giolito a H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2014) 2139 final z 2. apríla 2014 týkajúceho sa konania podľa článku 101 [ZFEÚ] a článku 53 Dohody o [EHP] (vec AT.39610 – Elektrické káble), v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, a jednak na zníženie pokuty, ktorá jej bola uložená

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Taihan Electric Wire Co. Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 282, 25.8.2014.


title: Vec C-164/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 25. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – Edel Grace, Peter Sweetman/An Bord Pleanala (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Životné prostredie — Smernica 92/43/ES — Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín — Článok 6 ods. 3 a 4 — Posúdenie vplyvov plánu alebo projektu na chránenú lokalitu — Plán alebo projekt, ktorý priamo nesúvisí so správou lokality alebo pre ňu nie je potrebný — Projekt veternej farmy — Smernica 2009/147/ES — Ochrana voľne žijúceho vtáctva — Článok 4 — Osobitne chránené územie (OCHÚ) — Príloha I — Kaňa sivá (Circus cyaneus) — Vhodný biotop, ktorý sa v priebehu času mení — Dočasné alebo trvalé zníženie rozlohy potrebných území — Opatrenia, ktoré sú súčasťou projektu a ktorých cieľom je zabezpečiť, aby sa počas trvania projektu rozloha, ktorá je skutočne vhodná na výskyt prirodzeného biotopu daného druhu, nezmenšila, či dokonca sa mohla zväčšiť)

text:
               17.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/16

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 25. júla 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court – Írsko) – Edel Grace, Peter Sweetman/An Bord Pleanala
      (Vec C-164/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Smernica 92/43/ES - Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín - Článok 6 ods. 3 a 4 - Posúdenie vplyvov plánu alebo projektu na chránenú lokalitu - Plán alebo projekt, ktorý priamo nesúvisí so správou lokality alebo pre ňu nie je potrebný - Projekt veternej farmy - Smernica 2009/147/ES - Ochrana voľne žijúceho vtáctva - Článok 4 - Osobitne chránené územie (OCHÚ) - Príloha I - Kaňa sivá (Circus cyaneus) - Vhodný biotop, ktorý sa v priebehu času mení - Dočasné alebo trvalé zníženie rozlohy potrebných území - Opatrenia, ktoré sú súčasťou projektu a ktorých cieľom je zabezpečiť, aby sa počas trvania projektu rozloha, ktorá je skutočne vhodná na výskyt prirodzeného biotopu daného druhu, nezmenšila, či dokonca sa mohla zväčšiť))
      (2018/C 328/19)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Supreme Court

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Edel Grace, Peter Sweetman

         Žalovaný: An Bord Pleanala

         Výrok rozsudku

      Článok 6 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ sa má projekt realizovať v lokalite určenej na ochranu a zachovanie druhov, ktorej rozloha vhodná na uspokojenie potrieb chráneného druhu sa v priebehu času mení, a pokiaľ takýto projekt bude mať za následok to, že niektoré časti tejto lokality už nebudú môcť dočasne alebo trvalo ponúknuť vhodný biotop pre príslušný druh, nemožno okolnosť, že tento projekt zahŕňa opatrenia, ktorých cieľom je zabezpečiť – po vykonaní primeraného posúdenia vplyvov uvedeného projektu a počas trvania uvedeného projektu –, aby sa časť uvedenej lokality, ktorá skutočne môže ponúknuť vhodný biotop, nezmenšila, či dokonca sa mohla zväčšiť, zohľadniť na účely posúdenia, ktoré treba vykonať na základe odseku 3 tohto článku a ktorého cieľom je zaistiť, aby predmetný projekt nemal nepriaznivý vplyv na integritu príslušnej lokality, ale že táto okolnosť sa prípadne posúdi podľa odseku 4 toho istého článku.

         (1)  Ú. v. EÚ C 178, 6.6.2017.


title: Vec C-128/16 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 25. júla 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (Odvolanie — Štátna pomoc — Článok 107 ods. 1 ZFEÚ — Daňový režim uplatniteľný na určité dohody o finančnom lízingu na nákup plavidiel (španielsky systém zdanenia lízingu) — Identifikácia príjemcov pomoci — Podmienka týkajúca sa selektivity — Ovplyvnenie obchodu medzi členskými štátmi — Povinnosť odôvodnenia)

text:
               17.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/3

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 25. júla 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA
      (Vec C-128/16 P) (1)

      ((Odvolanie - Štátna pomoc - Článok 107 ods. 1 ZFEÚ - Daňový režim uplatniteľný na určité dohody o finančnom lízingu na nákup plavidiel (španielsky systém zdanenia lízingu) - Identifikácia príjemcov pomoci - Podmienka týkajúca sa selektivity - Ovplyvnenie obchodu medzi členskými štátmi - Povinnosť odôvodnenia))
      (2018/C 328/03)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci, É. Gippini Fournier a P. Němečková, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Španielske kráľovstvo, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (v zastúpení: M. Merola, avvocato, M. Sánchez, abogado)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobcov: Bankia SA, Asociación Española de Banca, Unicaja Banco SA, Liberbank SA, Banco de Sabadell SA, Banco Gallego SA, Catalunya Banc SA, Caixabank SA, Banco de Santander SA, Santander Investment SA, Naviera Séneca AIE, Industria de Diseño Textil SA, Naviera Nebulosa de Omega AIE, Banco Mare Nostrum SA, Abanca Corporación Bancaria SA, Ibercaja Banco SA, Banco Grupo Cajatres SAU, Naviera Bósforo AIE, Joyería Tous SA, Corporación Alimentaria Guissona SA, Naviera Muriola AIE, Poal Investments XXI SL, Poal Investments XXII SL, Naviera Cabo Vilaboa C-1658 AIE, Naviera Cabo Domaio C-1659 AIE, Caamaño Sistemas Metálicos SL, Blumaq SA, Grupo Ibérica de Congelados SA, RNB SL, Inversiones Antaviana SL, Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU, Banco de Albacete SA, Bodegas Muga SL (v zastúpení: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, abogados), Aluminios Cortizo SAU (v zastúpení: A. Beiras Cal, abogado)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie zo 17. decembra 2015, Španielsko a i./Komisia (T-515/13 a T-719/13, EU:T:2015:1004), sa zrušuje.

                  2.

                  Vec sa vracia na konanie pred Všeobecným súdom Európskej únie.

                  3.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.

                  4.

                  Bankia SA, Asociación Española de Banca, Unicaja Banco SA, Liberbank SA, Banco de Sabadell SA, Banco Gallego SA, Catalunya Banc SA, Caixabank SA, Banco de Santander SA, Santander Investment SA, Naviera Séneca AIE, Industria de Diseño Textil SA, Naviera Nebulosa de Omega AIE, Banco Mare Nostrum SA, Abanca Corporación Bancaria SA, Ibercaja Banco SA, Banco Grupo Cajatres SAU, Naviera Bósforo AIE, Joyería Tous SA, Corporación Alimentaria Guissona SA, Naviera Muriola AIE, Poal Investments XXI SL, Poal Investments XXII SL, Naviera Cabo Vilaboa C-1658 AIE, Naviera Cabo Domaio C-1659 AIE, Caamaño Sistemas Metálicos SL, Blumaq SA, Grupo Ibérica de Congelados SA, RNB SL, Inversiones Antaviana SL, Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU, Banco de Albacete SA, Bodegas Muga SL a Aluminios Cortizo SAU znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 156, 2.5.2016.


title: Vec T-447/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2018 – NKT Verwaltungs a NKT/Komisia („Hospodárska súťaž — Kartely — Európsky trh elektrických káblov — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ — Jediné a pokračujúce porušenie — Dôkaz o porušení — Dĺžka trvania účasti — Verejné dištancovanie sa — Výpočet výšky pokuty — Závažnosť porušenia — Neobmedzená súdna právomoc“)

text:
               17.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/37

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2018 – NKT Verwaltungs a NKT/Komisia
      (Vec T-447/14) (1)

      ((„Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh elektrických káblov - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ - Jediné a pokračujúce porušenie - Dôkaz o porušení - Dĺžka trvania účasti - Verejné dištancovanie sa - Výpočet výšky pokuty - Závažnosť porušenia - Neobmedzená súdna právomoc“))
      (2018/C 328/49)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: NKT Verwaltungs GmbH, predtým nkt cables GmbH (Kolín, Nemecko) a NKT A/S, predtým NKT Holding A/S (Brøndby, Dánsko) (v zastúpení: M. Kofmann a B. Creve, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Giolito, H. van Vliet a C. Vollrath, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Doherty, barrister)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2014) 2139 final z 2. apríla 2014 týkajúceho sa konania podľa článku 101 [ZFEÚ] a článku 53 Dohody o EHP (vec AT.39610 – Elektrické káble) v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň a subsidiárne na zníženie pokuty, ktorá im bola uložená

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  NKT Verwaltungs GmbH a NKT A/S sú povinné nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 282, 25.8.2014.


title: Vec C-374/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 7. júna 2018 – UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG

text:
               17.9.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/26

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln (Nemecko) 7. júna 2018 – UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG
      (Vec C-374/18)
      (2018/C 328/34)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V.

         Žalovaná: Deutsche Post AG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 13. ods. 1 nariadenia (ES) č. 561/2006 (1) vykladať v tom zmysle, že predpis pripúšťa odchýlky od článkov 5 až 9 nariadenia (ES) č. 561/2006 iba v prípade, že vozidlo poskytovateľa univerzálnych služieb v zmysle článku 2 ods. 13 smernice 97/67/ES (2) podľa článku 13 ods. 1 písm. d) nariadenia (ES) č. 561/2006 prepravuje iba a výlučne zásielky v rámci univerzálnych služieb alebo sú odchýlky od článkov 5 až 9 nariadenia (ES) č. 561/2006 prípustné aj vtedy, ak dotknuté vozidlá popri zásielkach, ktoré sa prepravujú v rámci univerzálnych služieb, prepravujú navyše aj ďalšie zásielky, ktoré nespadajú pod univerzálne služby?

                  2.

                  V prípade, ak Súdny dvor na prvú otázku odpovie tak, že odchýlky od článkov 5 až 9 nariadenia (ES) č. 561/2006 sú prípustné aj vtedy, ak dotknuté vozidlá popri zásielkach, ktoré sa prepravujú v rámci univerzálnych služieb, prepravujú navyše aj ďalšie zásielky, ktoré nespadajú pod univerzálne služby:

                              a)

                              Aký pomer musí v tomto prípade predstavovať podiel zásielok, ktoré vozidlo prepravuje v rámci univerzálnych služieb?

                              b)

                              Aký pomer smie v tomto prípade najviac predstavovať podiel zásielok, ktoré nespadajú pod univerzálne služby a ktoré vozidlo prepravuje súčasne s poskytovaním univerzálnych služieb?

                              c)

                              Ako sa má zakaždým určiť primeraný pomer, ako je to popísané v písm. a) a b)?

                              d)

                              Musí byť primeraný pomer, ako je to popísané v písm. a) a b), daný pri každej jednotlivej jazde dotknutého vozidla alebo postačuje priemerná hodnota vzťahujúca sa na všetky jazdy aktuálneho vozidla?

                  3.

                              a)

                              Má sa vnútroštátne ustanovenie štátu Únie týkajúce sa času jazdy a doby odpočinku pre vozidlá a jazdné súpravy na prepravu tovaru s maximálnou prípustnou hmotnosťou viac ako 2,81 a nie viac ako 3,51 tony, ktoré doslovne preberá ustanovenia článku 13 ods. 1 nariadenia (ES) č. 561/2006, vykladať výlučne na základe práva Únie?

                              b)

                              Môže vnútroštátny súd aj napriek doslovnému prebratiu práva Únie uplatniť odchylné kritéria pre výklad predpisov prebratých z práva Únie?

                  4.

                  Odporuje zaradeniu zásielky ako zásielka v rámci univerzálnych služieb podľa smernice 97/67/ES, ak v súvislosti s touto sú ponúknuté dodatočné služby ako:

                              —

                              vyzdvihnutie (bez časového rozpätia),

                              —

                              vyzdvihnutie (s časovým rozpätím),

                              —

                              overenie veku,

                              —

                              dobierka;

                              —

                              doručenie na náklady adresáta do 31,5 kg,

                              —

                              zmena zásielky,

                              —

                              zaslanie späť na adresu odosielateľa, ak sa zásielku nepodarí doručiť,

                              —

                              deň doručenia podľa vlastného výberu,

                              —

                              doručenie v časovom rozpätí podľa vlastného výberu?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85 (Ú. v. EÚ L 102, 2006, s. 1), naposledy zmenené článkom 45 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) zo 4. februára 2014 o tachografoch v cestnej doprave (Ú. v. EÚ L 60, 2014, s. 1).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1997 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb (Ú. v. ES L 15, 1998, s. 14; Mim. vyd. 06/003, s. 71).


title: Vec C-478/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Holandsko) 23. júla 2018 – Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               15.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 373/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Holandsko) 23. júla 2018 – Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Vec C-478/18)
      (2018/C 373/10)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV

         Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa výraz „personálu zúčastneného na úradných kontrolách“ podľa prílohy VI bodu 1 nariadenia (ES) Európskeho parlamentu a Rady č. 882/2004 (1) z 29. apríla 2004 o úradných kontrolách uskutočňovaných s cieľom zabezpečiť overenie dodržiavania potravinového a krmivového práva a predpisov o zdraví zvierat a o starostlivosti o zvieratá (nariadenie č. 882/2004) a výraz „personál zúčastnený na úradných kontrolách“ podľa prílohy VI bodu 2 nariadenia č. 882/2004 vykladať v tom zmysle, že v prípade nákladov (na mzdy), ktoré možno zohľadniť na účely stanovenia výšky poplatkov za úradné kontroly, môže ísť výlučne o (mzdové) náklady na úradných veterinárnych lekárov a úradných asistentov vykonávajúcich úradné kontroly alebo že možno pod tieto výrazy podradiť aj náklady (na mzdy) iného personálu Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit (Holandský orgán pre bezpečnosť potravín a spotrebiteľských výrobkov, ďalej len „NVWA“) alebo Besloten vennootschap Kwaliteitskeuring Dierlijke Sector (spoločnosť s ručením obmedzeným vykonávajúca kontroly kvality v oblasti živočíšnej výroby, ďalej len „KDS“)?

                  2.

                  V prípade, ak odpoveď na prvú otázku znie, že pod výraz „personálu zúčastneného na úradných kontrolách“ podľa prílohy VI bodu 1 nariadenia č. 882/2004 a pod výraz „personál zúčastnený na úradných kontrolách“ podľa prílohy VI bodu 2 nariadenia č. 882/2004 možno zahrnúť aj náklady (na mzdy) iného personálu NVWA alebo KDS, za akých okolností a v rámci akých hraníc existuje v takomto prípade medzi nákladmi na takýto iný personál a úradnými kontrolami ešte natoľko úzka súvislosť, aby bolo možné poplatky vyberané s ohľadom na takéto náklady (na mzdy) odôvodniť článkom 27 ods. 4 a prílohou VI bodmi 1 a 2 nariadenia č. 882/2004?

                  3.

                  Má sa právna úprava uvedená v článku 27 ods. 4 písm. a) a v prílohe VI bodoch 1 a 2 nariadenia č. 882/2004 vykladať v tom zmysle, že článok 27 ods. 4 a príloha VI body 1 a 2 bránia tomu, aby sa bitúnkom vyúčtovali poplatky za úradné kontroly na základe štvrťhodín, ktoré tieto bitúnky nahlásili zodpovednému orgánu, ale v skutočnosti sa nevyužili na účely úradnej kontroly?

         (1)  Ú. v. EÚ L 165, 2004, s. 1; Mim. vyd. 03/045, s. 200.


title: Vec T-508/18: Žaloba podaná 24. augusta 2018 – OLX/EUIPO – Stra (STRADIA)

text:
               15.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 373/18

      Žaloba podaná 24. augusta 2018 – OLX/EUIPO – Stra (STRADIA)
      (Vec T-508/18)
      (2018/C 373/20)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: OLX BV (Hoofddorp, Holandsko) (v zastúpení: G. Lodge, K. Gilbert, solicitors a V. Jones, barrister)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Stra Lda (Coimbra, Portugalsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie STRADIA – prihláška č. 14 841 985

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 12. júna 2018 v spojených veciach R 2228/2017-4 a R 2229/2017-4.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  subsidiárne, zmenil napadnuté rozhodnutie tak, aby uviedol, že námietka musí byť vrátená námietkovému oddeleniu, aby ju opätovne posúdilo,

                  —

                  zaviazal EUIPO na náhradu trov konania žalobkyne vynaložených v tomto konaní a v konaní pred odvolacím senátom. Subsidiárne, ak ďalší účastník konania pred odvolacím senátom podá návrh na vstup do konania ako vedľajší účastník, aby Všeobecný súd rozhodol, že trovy konania žalobkyne vynaložené v tomto konaní a v konaní pred odvolacím senátom znášajú spoločne a nerozdielne EUIPO a vedľajší účastník konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-510/18: Žaloba podaná 22. augusta 2018 – Kaddour/Rada

text:
               15.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 373/19

      Žaloba podaná 22. augusta 2018 – Kaddour/Rada
      (Vec T-510/18)
      (2018/C 373/21)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Khaled Kaddour (Damask, Sýria) (v zastúpení: V. Davies a V. Wilkinson, solicitors)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil akty z roku 2018 v rozsahu, v akom sa vzťahujú na pána Kaddoura a

                  —

                  zaviazal Radu na náhradu trov konania, ktoré vynaložil pán Kaddour v tomto konaní.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žaloba smeruje proti rozhodnutiu Rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/778 z 28. mája 2018, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP (1) o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 131, 2018, s. 16) a vykonávaciemu nariadeniu Rady (EÚ) 2018/774 z 28. mája 2018, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 (2) o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 131, 2018, s. 1) v rozsahu, v akom sa tieto akty vzťahujú na žalobcu (ďalej len „akty z roku 2018“).
      Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tom, že v aktoch z 2018 došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tom, že žalobca má právo využiť článok 27 a článok 28 ods. 2 rozhodnutia Rady 2013/255/SZBP zmeneného rozhodnutím Rady (SZBP) 2015/1836 (3) a článok 15 ods. 1a nariadenie Rady (EÚ) č. 36/2012 zmeneného nariadením Rady (EÚ) 2015/1828 (4).

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tom, že akty z roku 2018 predstavujú porušenie jednak základných práv žalobcu, ktoré sú chránené Chartou základných práv Európskej únie a/alebo Európskym dohovorom o ľudských právach, pokiaľ ide o práva žalobcu na rešpektovanie jeho dobrého mena a pokojného užívania jeho majetku, a jednak zásady proporcionality.

         (1)  Rozhodnutie Rady 2013/255/SZBP z 31. mája 2013 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 147, 2013, s. 14).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 36/2012 z 18. januára 2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 442/2011 (Ú. v. EÚ L 16, 2012, s. 1).

         (3)  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/1836 z 12. októbra 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 266, 2015, s. 75).

         (4)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1828 z 12. októbra 2015, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 266, 2015, s. 1).


title: Rozsudok Súdu zo 14. júna 2018 vo veci E-14/17 – Dozorný úrad EZVO/Island [Nesplnenie záväzkov štátu EZVO – Nevykonanie transpozície – nariadenie (EÚ) č. 447/2013]

text:
               15.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 414/9

      ROZSUDOK SÚDU
      zo 14. júna 2018
      vo veci E-14/17
      Dozorný úrad EZVO/Island

         [Nesplnenie záväzkov štátu EZVO – Nevykonanie transpozície – nariadenie (EÚ) č. 447/2013]

      (2018/C 414/11)
      Vo veci E-14/17 Dozorný úrad EZVO/Island – ŽIADOSŤ o vyhlásenie, že Island si nesplnil svoje záväzky podľa článku 7 Dohody o Európskom hospodárskom priestore tým, že nezačlenil akt uvedený v bode 31bbb prílohy IX k uvedenej dohode [vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 447/2013 z 15. mája 2013, ktorým sa stanovuje postup pre správcov AIF, ktorí si zvolia možnosť, aby sa na nich vzťahovala smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ], v znení po úprave protokolom 1 k dohode, do svojho vnútorného právneho poriadku, súd v zložení: Páll Hreinsson, predseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (sudca spravodajca), sudcovia, vyniesol 14. júna 2018 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
      Súd EZVO týmto:

                  1.

                  rozhodol, že Island si nesplnil záväzky podľa článku 7 Dohody o Európskom hospodárskom priestore tým, že nezačlenil akt uvedený v bode 31bbb prílohy IX k uvedenej dohode [vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 447/2013 z 15. mája 2013, ktorým sa stanovuje postup pre správcov AIF, ktorí si zvolia možnosť, aby sa na nich vzťahovala smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ], v znení upravenom podľa dohody podľa jej protokolu 1 do svojho vnútorného právneho poriadku.

                  2.

                  nariaďuje Islandu uhradiť trovy tohto konania.


title: Vec T-582/18: Žaloba podaná 28. septembra 2018 – Boxer Barcelona/EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER)

text:
               26.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 427/94

      Žaloba podaná 28. septembra 2018 – Boxer Barcelona/EUIPO – X-Technology Swiss (XBOXER)
      (Vec T-582/18)
      (2018/C 427/124)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Boxer Barcelona, SL (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: A. Canela Giménez, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: X-Technology Swiss GmbH (Wollerau, Švajčiarsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie XBOXER – prihláška č. 11 673 068.

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 12. júla 2018 vo veci R 2186/2017-5.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  Nepredloženie dostatočných dôvodov namietajúcim.

                  —

                  Neexistencia zámeny, pokiaľ ide o podobnosť medzi prihlasovanou a kolidujúcou ochrannou známkou.


title: Spojené veci T-339/16, T-352/16 a T-391/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Ville de Paris, Ville de Bruxelles a Ayuntamiento de Madrid/Komisia („Životné prostredie — Nariadenie (EÚ) 2016/646 — Emisie znečisťujúcich látok z osobných automobilov a z ľahkých úžitkových vozidiel (Euro 6) — Stanovenie hodnôt emisií oxidov dusíka, ktoré sa nesmú prekročiť(NTE) pre skúšky za skutočných jazdných podmienok (RDE) — Žaloba o neplatnosť — Právomoc obecného orgánu v oblasti ochrany životného prostredia obmedziť prevádzku určitých vozidiel — Priama dotknutosť — Prípustnosť — Nedostatok právomoci Komisie — Dodržiavanie noriem vyššej právnej sily — Úprava časových účinkov zrušenia — Mimozmluvná zodpovednosť — Náprava ujmy, ktorú údajne utrpeli imidž a dobrá povesť“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/42

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Ville de Paris, Ville de Bruxelles a Ayuntamiento de Madrid/Komisia
      (Spojené veci T-339/16, T-352/16 a T-391/16) (1)

      ((„Životné prostredie - Nariadenie (EÚ) 2016/646 - Emisie znečisťujúcich látok z osobných automobilov a z ľahkých úžitkových vozidiel (Euro 6) - Stanovenie hodnôt emisií oxidov dusíka, ktoré sa nesmú prekročiť(NTE) pre skúšky za skutočných jazdných podmienok (RDE) - Žaloba o neplatnosť - Právomoc obecného orgánu v oblasti ochrany životného prostredia obmedziť prevádzku určitých vozidiel - Priama dotknutosť - Prípustnosť - Nedostatok právomoci Komisie - Dodržiavanie noriem vyššej právnej sily - Úprava časových účinkov zrušenia - Mimozmluvná zodpovednosť - Náprava ujmy, ktorú údajne utrpeli imidž a dobrá povesť“))
      (2019/C 82/48)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca vo veci T-339/16: Ville de Paris (Francúzsko) (v zastúpení: J. Assous, avocat)

         Žalobca vo veci T-352/16: Ville de Bruxelles (Belgicko) (v zastúpení: M. Uyttendaele a S. Kaisergruber, avocats)

         Žalobca vo veci T-391/16: Ayuntamiento de Madrid (Španielsko) (v zastúpení: F. Zunzunegui Pastor, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. C. Becker, E. Sanfrutos Cano a J.-F. Brakeland, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrhy podané na základe článku 263 ZFEÚ a smerujúce k zrušeniu nariadenia Komisie (EÚ) 2016/646 z 20. apríla 2016, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 692/2008, pokiaľ ide o emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 6) (Ú. v. EÚ L 109, 2016, s. 1), ako aj návrh podaný na základe článku 268 ZFEÚ a smerujúci k náhrade ujmy, ktorá údajne vznikla mestu Paríž z dôvodu prijatia tohto nariadenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Bod 2 prílohy II nariadenia Komisie (EÚ) 2016/646 z 20. apríla 2016, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 692/2008, pokiaľ ide o emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 6) sa zrušuje v rozsahu, v akom v bodoch 2.1.1 a 2.1.2 prílohy III A nariadenia Komisie č. 692/2008 z 18. júla 2018, ktorým sa vykonáva, mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 715/2007, stanovuje hodnotu konečného faktoru zhody CF znečisťujúcej látky a hodnotu faktoru zhody CF dočasnej znečisťujúcej látky pre hmotnosť oxidov dusíka.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloby zamietajú.

                  3.

                  Účinky ustanovení zrušených podľa bodu 1 tohto výroku zostávajú zachované dovtedy, pokiaľ nebude v primeranej lehote prijatá nová právna úprava nahradzujúca tieto ustanovenia, pričom táto lehota nesmie prekročiť dvanásť mesiacov odo dňa nadobudnutia právoplatnosti tohto rozsudku.

                  4.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania, ktoré vznikli ville de Paris, ville de Bruxelles a ayuntamiento de Madrid.

         (1)  Ú. v. EÚ C 314, 29.8.2016.


title: Vec C-168/17: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 17. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria – Maďarsko) – SH/TG (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia s ohľadom na situáciu v Líbyi — Séria zmlúv určených na zriadenie bankovej záruky v prospech subjektu uvedeného v zozname týkajúcom sa zmrazenia finančných prostriedkov — Uhradenie nákladov podľa zmluvy o zabezpečení — Nariadenie (EÚ) č. 204/2011 — Článok 5 — Pojem „finančné prostriedky sprístupnené subjektu uvedenému v prílohe III nariadenia č. 204/2011“ — Článok 12 ods. 1 písm. c) — Pojem „nárok na započítanie pohľadávky alebo pohľadávka so zárukou“ — Pojem „osoba alebo subjekt konajúce v mene osoby uvedenej v článku 12 ods. 1 písm. a) alebo b“)

text:
               11.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/4

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 17. januára 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria – Maďarsko) – SH/TG
      (Vec C-168/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia s ohľadom na situáciu v Líbyi - Séria zmlúv určených na zriadenie bankovej záruky v prospech subjektu uvedeného v zozname týkajúcom sa zmrazenia finančných prostriedkov - Uhradenie nákladov podľa zmluvy o zabezpečení - Nariadenie (EÚ) č. 204/2011 - Článok 5 - Pojem „finančné prostriedky sprístupnené subjektu uvedenému v prílohe III nariadenia č. 204/2011“ - Článok 12 ods. 1 písm. c) - Pojem „nárok na započítanie pohľadávky alebo pohľadávka so zárukou“ - Pojem „osoba alebo subjekt konajúce v mene osoby uvedenej v článku 12 ods. 1 písm. a) alebo b“))
      (2019/C 93/05)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Kúria

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: SH

         Žalovaná: TG

         za účasti: UF

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 5 ods. 2 nariadenia Rady (EÚ) č. 204/2011 z 2. marca 2011 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi sa má vykladať v tom zmysle, že sa:

                              —

                              uplatňuje na situáciu, o akú ide vo veci samej, v ktorej musia byť náklady, ktoré sa majú zaplatiť na základe zmluvy o zabezpečení, uhradené bankou Európskej únie líbyjskej banke, ktorej meno je zapísané do zoznamu uvedeného v prílohe III tohto nariadenia, a

                              —

                              v zásade neuplatňuje na situáciu, o akú ide vo veci samej, v ktorej musia byť náklady, ktoré sa majú zaplatiť na základe zmluvy o zabezpečení, uhradené bankou Únie líbyjskej banke, ktorej meno je zapísané do zoznamu uvedeného v prílohe III uvedeného nariadenia alebo bankou Únie inej banke Únie, pokiaľ banková záruka poskytnutá líbyjskou bankou je vystavená v prospech subjektu, ktorý je uvedený v tomto zozname, pokiaľ takáto platba nevedie z dôvodu existujúceho právneho a hospodárskeho prepojenia medzi bankou, ktorá je príjemcom tejto platby, a subjektom uvedeným v tomto zozname k nepriamemu sprístupneniu predmetných nákladov v prospech tohto subjektu.

                  2.

                  Článok 12 nariadenia č. 204/2011 sa má vykladať v tomto zmysle, že

                              —

                              sa vo svojom pôvodnom znení uplatňuje, pokiaľ náklady, ktoré sa majú uhradiť na základe zmluvy o zabezpečení, majú byť uhradené bankou Európskej únie líbyjskej banke zapísanej do zoznamu uvedeného v prílohe III tohto nariadenia, ako aj bankou Únie líbyjskej banke, ktorá nie je uvedená v tomto zozname, ak je banková záruka poskytnutá líbyjskou bankou v prospech subjektu, ktorý je uvedený v tomto zozname, pod podmienkou, že líbyjská banka je považovaná za subjekt konajúci v mene líbyjskej vlády, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu;

                              —

                              sa v znení vyplývajúcom z nariadenia Rady (EÚ) č. 45/2014 z 20. januára 2014 neuplatňuje, pokiaľ náklady, ktoré sa majú uhradiť na základe zmlúv o zabezpečení, majú byť uhradené bankou Únie líbyjskej banke zapísanej do zoznamu uvedeného v prílohe III tohto nariadenia, ako aj bankou Únie líbyjskej banke, ktorá nie je uvedená v tomto zozname, ak je banková záruka poskytnutá líbyjskou bankou v prospech subjektu, ktorý je uvedený v tomto zozname, ak tieto náklady boli uhradené pred nadobudnutím účinnosti uvedeného nariadenia, a

                              —

                              tak vo svojom pôvodnom znení, ako aj vo svojom znení vyplývajúcom z nariadenia č. 45/2014 sa neuplatňuje, ak sa náklady splatné na základe zmlúv o zabezpečení musia uhradiť bankou Únie inej banke Únie.

                  3.

                  Článok 9 nariadenia č. 204/2011 sa má vykladať v tom zmysle, že sa nemôže uplatňovať na úhradu nákladov, ako sú náklady, ktoré sa majú uhradiť na základe jednotlivých zmlúv, o ktoré ide vo veci samej.

                  4.

                  Článok 17 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) 2016/44 z 18. januára 2016 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 204/2011, sa má vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje na náklady na záruku, ktoré má zaplatiť banka Európskej únie inej banke Únie v situácii, o akú ide vo veci samej, keď ku konečnému vyčísleniu dôjde po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 221, 10.7.2017.


title: Vec C-626/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di Pace di Roma (Taliansko) 3. novembra 2017 – Alberto Rossi a i./Ministero della Giustizia

text:
               12.2.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 52/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di Pace di Roma (Taliansko) 3. novembra 2017 – Alberto Rossi a i./Ministero della Giustizia
   (Vec C-626/17)
   (2018/C 052/20)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Giudice di Pace di Roma

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Alberto Rossi a i.

      Žalovaný: Ministero della Giustizia

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Zahŕňa pojem „pracovník na dobu určitú“ podľa ustanovení článku 1 ods. 3 a článku 7 smernice 2003/88 (1) v spojení s doložkou 2 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorá sa prebrala smernicou 1999/70/ES (2), a článku 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie službu zmierovacieho sudcu, ktorý je žalobcom?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, možno na účely uplatnenia doložky 4 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, prebratú smernicou 1999/70/ES, považovať stáleho [riadneho] sudcu alebo riadneho sudcu „v talári“ za porovnateľného stáleho pracovníka vo vzťahu k pracovníkovi na určitý čas, ktorým je „zmierovací sudca“?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na druhú prejudiciálnu otázku, predstavuje odlišný postup trvalého náboru riadnych sudcov, v porovnaní so zákonom stanoveným postupom výberu na účely náboru dočasných zmierovacích sudcov, objektívne zdôvodnenie v zmysle doložky 4 bodu 1 a/alebo bodu 4 rámcovej dohody o práci na dobu určitú prebratej smernicou 1999/70/ES, pokiaľ ide o opodstatnenosť neuplatnenia – v rámci vnútroštátnej judikatúry, t. j. rozsudku Cassazione a Sezioni unite (plenárne zasadnutie Najvyššieho kasačného súdu, Taliansko) č. 13721/2017 a stanoviska Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) č. 464/201 z 8. apríla 2017 – rovnakých pracovných podmienok, vzťahujúcich sa na porovnateľných riadnych stálych sudcov, aj na zmierovacích sudcov, ako aj opodstatnenosť neuplatnenia preventívnych a sankčných opatrení zameraných proti nezákonnému používaniu zmlúv na dobu určitú, v zmysle doložky 5 uvedenej rámcovej dohody prebratej smernicou 1999/70/ES a vnútroštátneho predpisu, ktorým sa toto pravidlo prebralo, čiže článku 5 ods. 4 legislatívneho dekrétu č. 368/2001? Pri uvedených skutočnostiach treba zohľadniť, že vo vnútroštátnom práve neexistuje základná zásada ani ústavné pravidlo, ktoré by mohli odôvodniť jednak diskrimináciu týkajúcu sa pracovných podmienok, jednak úplný zákaz zmeniť dočasnú službu zmierovacích sudcov na stálu prácu, a to aj s ohľadom na predchádzajúcu vnútroštátnu právnu úpravu (článok 1 zákona č. 217/1974), v ktorej sa už predtým stanovilo zrovnoprávnenie pracovných podmienok a vymenovanie čestných sudcov, ktorí opakovane vykonávali svoje funkcie na dobu určitú, do stálej služby

               4.

               V každom prípade, je v situácii, akej sa týka prejednávaná vec, v rozpore s článkom 47 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie a s pojmom nezávislý a nestranný súd podľa práva Európskej únie taký postup zmierovacieho sudcu, ktorý má záujem na konkrétnom rozhodnutí sporu v prospech žalobcu, vykonávajúceho ako svoju jedinú prácu rovnakú sudcovskú funkciu, prostredníctvom ktorého nahradí zákonného sudcu z dôvodu, že najvyšší orgán talianskeho súdnictva – Cassazione a Sezioni unite (plenárne zasadnutie Najvyššieho kasačného súdu) odmietol zabezpečiť účinnú ochranu požadovaných práv, čím zákonnému sudcovi uložil povinnosť, aby v prípade podaného návrhu vyhlásil svoju nepríslušnosť priznať požadované právo, napriek tomu, že základom predmetného nároku – ktorým je v prejednávanej veci náhrada platu za dovolenku – je primárne a sekundárne právo Európskej únie, a to v situácii priameho vertikálneho uplatnenia práva „Spoločenstva“ voči štátu? V prípade, že Súdny dvor potvrdí rozpor s článkom 47 Charty, vnútroštátny súd zároveň žiada, aby Súdny dvor uviedol, aké sú vnútroštátne prostriedky nápravy, ktorými možno predísť tomu, aby porušenie ustanovenia primárneho práva Únie viedlo vo vnútroštátnom práve, pokiaľ ide o prejednávanú vec, aj k úplnému odopretiu ochrany základných práv zabezpečených právom Únie.

      (1)  Smernica 2003/88/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381).

      (2)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).