title: Vec C-95/20: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 28. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad – Varna – Bulharsko) – „VARCHEV FINANS“ EOOD/Komisia za finansov nadzor (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2014/65/EÚ – Trhy s finančnými nástrojmi – Delegované nariadenie (EÚ) 2017/565 – Investičné spoločnosti – Článok 56 – Posúdenie primeranosti a súvisiace povinnosti v oblasti vedenia záznamov – Článok 72 – Uchovávanie záznamov – Spôsoby uchovávania – Informácie týkajúce sa kategorizácie klientov – Informácie o nákladoch a poplatkoch spojených s investičnými službami)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/6

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 28. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad – Varna – Bulharsko) – „VARCHEV FINANS“ EOOD/Komisia za finansov nadzor
      (Vec C-95/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2014/65/EÚ - Trhy s finančnými nástrojmi - Delegované nariadenie (EÚ) 2017/565 - Investičné spoločnosti - Článok 56 - Posúdenie primeranosti a súvisiace povinnosti v oblasti vedenia záznamov - Článok 72 - Uchovávanie záznamov - Spôsoby uchovávania - Informácie týkajúce sa kategorizácie klientov - Informácie o nákladoch a poplatkoch spojených s investičnými službami)
      (2022/C 2/07)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administrativen sad – Varna

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa:„VARCHEV FINANS“ EOOD

         Žalovaná: Komisia za finansov nadzor

         za účasti: Okrazhna prokuratura – Varna

         Výrok rozsudku

      Článok 56 ods. 2 a článok 72 ods. 2 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2017/565 z 25. apríla 2016, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/65/EÚ, pokiaľ ide o organizačné požiadavky a podmienky výkonu činnosti investičných spoločností, ako aj o vymedzené pojmy na účely uvedenej smernice v spojení s prílohou I k tomuto delegovanému nariadeniu sa majú vykladať v tom zmysle, že investičné spoločnosti nie sú povinné uchovávať záznamy týkajúce sa posúdenia vhodnosti a primeranosti investičných produktov alebo služieb pre každého klienta a informácie poskytované každému klientovi o nákladoch a poplatkoch spojených s investičnými službami v samostatných nezávislých registroch, najmä v podobe počítačovej databázy, pričom spôsob uchovávania takýchto záznamov si môžu zvoliť ľubovoľne za predpokladu, že spĺňa všetky požiadavky stanovené v článku 72 ods. 1 uvedeného delegovaného nariadenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 175, 25.5.2020.


title: Vec C-109/20: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen – Švédsko) – Republiken Polen/PL Holdings Sàrl (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dohoda medzi vládou Belgického kráľovstva a vládou Luxemburského veľkovojvodstva na jednej strane a vládou Poľskej ľudovej republiky na strane druhej o podpore a vzájomnej ochrane investícií, podpísaná 19. mája 1987 – Rozhodcovské konanie – Spor medzi investorom z jedného členského štátu a iným členským štátom – V tejto dohode upravená rozhodcovská doložka, ktorá je v rozpore s právom Únie – Neplatnosť – Rozhodcovská dohoda ad hoc medzi účastníkmi tohto sporu – Účasť na rozhodcovskom konaní – Konkludentný prejav vôle tohto druhého členského štátu uzavrieť túto rozhodcovskú dohodu – Protiprávnosť)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/6

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen – Švédsko) – Republiken Polen/PL Holdings Sàrl
      (Vec C-109/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dohoda medzi vládou Belgického kráľovstva a vládou Luxemburského veľkovojvodstva na jednej strane a vládou Poľskej ľudovej republiky na strane druhej o podpore a vzájomnej ochrane investícií, podpísaná 19. mája 1987 - Rozhodcovské konanie - Spor medzi investorom z jedného členského štátu a iným členským štátom - V tejto dohode upravená rozhodcovská doložka, ktorá je v rozpore s právom Únie - Neplatnosť - Rozhodcovská dohoda ad hoc medzi účastníkmi tohto sporu - Účasť na rozhodcovskom konaní - Konkludentný prejav vôle tohto druhého členského štátu uzavrieť túto rozhodcovskú dohodu - Protiprávnosť)
      (2022/C 2/08)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Högsta domstolen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Republiken Polen

         Žalovaná: PL Holdings Sàrl

         Výrok rozsudku

      Články 267 a 344 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje členskému štátu uzavrieť s investorom z iného členského štátu rozhodcovskú dohodu ad hoc, na základe ktorej možno pokračovať v rozhodcovskom konaní začatom na základe rozhodcovskej doložky, ktorá je obsahovo totožná s touto dohodou, nachádza sa v medzinárodnej dohode uzavretej medzi týmito dvoma členskými štátmi a je neplatná z dôvodu jej rozporu s týmito článkami.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 11.5.2020.


title: Vec C-123/20: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 28. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Nariadenie (ES) č. 6/2002 – Dizajny Spoločenstva – Články 4, 6 a 11 – Žaloba pre porušenie práv – Nezapísaný dizajn Spoločenstva – Vonkajšia úprava časti výrobku – Podmienky ochrany – Súčasť zloženého výrobku – Osobitý charakter – Úkon sprístupnenia verejnosti)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/7

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 28. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH
      (Vec C-123/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (ES) č. 6/2002 - Dizajny Spoločenstva - Články 4, 6 a 11 - Žaloba pre porušenie práv - Nezapísaný dizajn Spoločenstva - Vonkajšia úprava časti výrobku - Podmienky ochrany - Súčasť zloženého výrobku - Osobitý charakter - Úkon sprístupnenia verejnosti)
      (2022/C 2/09)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Ferrari SpA

         Žalovaní: Mansory Design & Holding GmbH, WH

         Výrok rozsudku

      Článok 11 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva sa má vykladať v tom zmysle, že sprístupnenie vyobrazení výrobku verejnosti, akým je zverejnenie fotografií automobilu, má za následok sprístupnenie dizajnu určitej časti tohto výrobku verejnosti v zmysle článku 3 písm. a) daného nariadenia alebo časti, resp. súčasti uvedeného výrobku ako zloženého výrobku v zmysle článku 3 písm. c) a článku 4 ods. 2 tohto nariadenia, pokiaľ vonkajšia úprava tejto časti alebo súčasti je pri tomto sprístupnení verejnosti jasne identifikovateľná.
      Aby bolo možné preskúmať, či táto vonkajšia úprava spĺňa podmienku osobitého charakteru uvedenú v článku 6 ods. 1 toho istého nariadenia, je potrebné, aby predmetná časť alebo súčasť predstavovala viditeľný výsek výrobku alebo zloženého výrobku, ktorý je jasne vymedzený líniami, obrysmi, farbami, tvarmi alebo osobitou textúrou.

         (1)  Ú. v. EÚ C 215, 29.6.2020.


title: Spojené veci C-197/20 a C-216/20: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 28. októbra 2021 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Finanzgericht Hamburg – Nemecko) – KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) a C. E. Roeper GmbH (C-216/20)/Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Colná únia – Spoločný colný sadzobník – Colné zaradenie – Kombinovaná nomenklatúra – Colné podpoložky 1521 90 91 a 1521 90 99 – Výklad vysvetliviek k podpoložke 1521 90 99 – Tavený včelí vosk, ktorý opätovne stuhol pred jeho dovozom)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/8

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 28. októbra 2021 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Finanzgericht Hamburg – Nemecko) – KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) a C. E. Roeper GmbH (C-216/20)/Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)
      (Spojené veci C-197/20 a C-216/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Colná únia - Spoločný colný sadzobník - Colné zaradenie - Kombinovaná nomenklatúra - Colné podpoložky 1521 90 91 a 1521 90 99 - Výklad vysvetliviek k podpoložke 1521 90 99 - Tavený včelí vosk, ktorý opätovne stuhol pred jeho dovozom)
      (2022/C 2/10)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Hamburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) a C. E. Roeper GmbH (C-216/20)

         Žalovaní: Hauptzollamt Hannover (C-197/20) a Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)

         Výrok rozsudku

      Kombinovaná nomenklatúra uvedená v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, v znení vyplývajúcom z vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 1101/2014 zo 16. októbra 2014 a vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2015/1754 zo 6. októbra 2015, sa má vykladať v tom zmysle, že včelí vosk, ktorý bol roztavený a z ktorého boli v roztavenom stave čiastočne mechanicky separované cudzie telesá a ktorý následne stuhol do formy blokov alebo platní, patrí do podpoložky 1521 90 99 tejto nomenklatúry, ktorá sa vzťahuje na „ostatné“ vosky, a nie do podpoložky 1521 90 91 uvedenej nomenklatúry, ktorá sa vzťahuje na „surové“ vosky.

         (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2020.


title: Spojené veci C-221/20 a C-223/20: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 28. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus – Fínsko) – Konania začaté na návrh A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Smernica 92/83/EHS – Spotrebné dane – Pivo – Článok 4 ods. 2 – Možnosť uplatniť znížené sadzby spotrebnej dane na pivo vyrábané nezávislými malými pivovarmi – Zaobchádzanie s dvomi alebo viacerými malými pivovarmi ako s jediným nezávislým malým pivovarom – Povinnosť prebratia)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/8

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 28. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus – Fínsko) – Konania začaté na návrh A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20)
      (Spojené veci C-221/20 a C-223/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Smernica 92/83/EHS - Spotrebné dane - Pivo - Článok 4 ods. 2 - Možnosť uplatniť znížené sadzby spotrebnej dane na pivo vyrábané nezávislými malými pivovarmi - Zaobchádzanie s dvomi alebo viacerými malými pivovarmi ako s jediným nezávislým malým pivovarom - Povinnosť prebratia)
      (2022/C 2/11)
      Jazyk konania: fínčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20)

         Žalovaný: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Výrok rozsudku

      Článok 4 ods. 2 druhá veta smernice Rady 92/83/EHS z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje sa má vykladať v tom zmysle, že členský štát, ktorý využije možnosť stanovenú v článku 4 ods. 1 tejto smernice uplatniť znížené sadzby spotrebnej dane na pivo vyrábané nezávislými malými pivovarmi, nie je povinný považovať za jediný nezávislý malý pivovar dva alebo viac malých pivovarov, ktoré spolupracujú a ktorých celková ročná výroba neprekračuje 200 000 hektolitrov.

         (1)  Ú. v. EÚ C 262, 10.8.2020.


title: Vec C-324/20: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 28.októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Finanzamt B/X-Beteiligungsgesellschaft mbH (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2006/112/ES – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Poskytovanie služieb – Článok 63 – Splatnosť DPH – Článok 64 ods. 1 – Pojem „poskytnutie služieb, ktoré sa platí postupne“ – Jednorazové plnenie zaplatené v splátkach – Článok 90 ods. 1 – Zníženie základu dane – Pojem „nezaplatenie ceny“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/9

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 28.októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Finanzamt B/X-Beteiligungsgesellschaft mbH
      (Vec C-324/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2006/112/ES - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Poskytovanie služieb - Článok 63 - Splatnosť DPH - Článok 64 ods. 1 - Pojem „poskytnutie služieb, ktoré sa platí postupne“ - Jednorazové plnenie zaplatené v splátkach - Článok 90 ods. 1 - Zníženie základu dane - Pojem „nezaplatenie ceny“)
      (2022/C 2/12)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Finanzamt B

         Žalovaná: X-Beteiligungsgesellschaft mbH

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 64 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že jednorazové poskytnutie služieb, na ktoré sa vzťahuje odmena vyplatená v splátkach, nepatrí do pôsobnosti tohto ustanovenia.

                  2.

                  Článok 90 ods. 1 smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že ak existuje dohoda o platbe v splátkach, nemožno nezaplatenie časti odmeny pred jej splatnosťou kvalifikovať ako nezaplatenie ceny v zmysle tohto ustanovenia a v dôsledku toho nemôže viesť k zníženiu základu dane.

         (1)  Ú. v. EÚ C 313, 21.9.2020.


title: Vec C-357/20: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 28. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wien – Rakúsko) – IE/Magistrat der Stadt Wien (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín – Smernica 92/43/EHS – Článok 12 ods. 1 – Systém prísnej ochrany živočíšnych druhov – Príloha IV písm. a) – Cricetus cricetus (škrečok poľný) – Miesta na oddych a miesta na párenie – Poškodzovanie alebo ničenie)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/10

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 28. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wien – Rakúsko) – IE/Magistrat der Stadt Wien
      (Vec C-357/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín - Smernica 92/43/EHS - Článok 12 ods. 1 - Systém prísnej ochrany živočíšnych druhov - Príloha IV písm. a) - Cricetus cricetus (škrečok poľný) - Miesta na oddych a miesta na párenie - Poškodzovanie alebo ničenie)
      (2022/C 2/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Wien

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: IE

         Žalovaná: Magistrat der Stadt Wien

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 12 ods. 1 písm. d) smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „miesto na párenie“ uvedený v tomto ustanovení zahŕňa aj okolie tohto miesta, pokiaľ sa ukáže, že toto okolie je potrebné na to, aby sa chránené živočíšne druhy uvedené v prílohe IV písm. a) tejto smernice, ako je Cricetus cricetus (škrečok poľný), mohli úspešne páriť.

                  2.

                  Článok 12 ods. 1 písm. d) smernice 92/43 sa má vykladať v tom zmysle, že miesta na párenie chráneného živočíšneho druhu musia byť chránené tak dlho, pokiaľ je to nevyhnutné na to, aby sa tento živočíšny druh mohol úspešne páriť, takže táto ochrana sa vzťahuje aj na miesta na párenie, ktoré už nie sú obývané, pokiaľ existuje dostatočne vysoká pravdepodobnosť, že sa uvedený živočíšny druh na tieto miesta vráti.

                  3.

                  Článok 12 ods. 1 písm. d) smernice 92/43 sa má vykladať v tom zmysle, že pojmy „poškodzovanie“ a „ničenie“ uvedené v tomto ustanovení sa majú vykladať v tom zmysle, že označujú postupné znižovanie ekologickej funkčnosti miesta na párenie alebo miesta na oddych chráneného živočíšneho druhu a úplnú stratu tejto funkčnosti, nezávisle od úmyselnej alebo neúmyselnej povahy takýchto zásahov.

         (1)  Ú. v. EÚ C 359, 26.10.2020.


title: Vec C-462/20: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 28. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Milano – Taliansko) – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti/Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2003/109/ES – Postavenie štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú osobami s dlhodobým pobytom – Článok 11 – Smernica 2011/98/EÚ – Práva pracovníkov z tretích krajín, ktorí sú držiteľmi jednotného povolenia – Článok 12 – Smernica 2009/50/ES – Práva štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú držiteľmi modrej karty EÚ – Článok 14 – Smernica 2011/95/EÚ – Práva osôb s postavením medzinárodnej ochrany – Článok 29 – Rovnosť zaobchádzania – Sociálne zabezpečenie – Nariadenie (ES) č. 883/2004 – Koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia – Článok 3 – Rodinné dávky – Sociálna pomoc – Sociálna ochrana – Prístup k tovaru a službám – Právna úprava členského štátu vylučujúca štátnych príslušníkov tretích krajín z nároku na „rodinnú kartu“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/11

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 28. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Milano – Taliansko) – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti/Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Vec C-462/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2003/109/ES - Postavenie štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú osobami s dlhodobým pobytom - Článok 11 - Smernica 2011/98/EÚ - Práva pracovníkov z tretích krajín, ktorí sú držiteľmi jednotného povolenia - Článok 12 - Smernica 2009/50/ES - Práva štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú držiteľmi modrej karty EÚ - Článok 14 - Smernica 2011/95/EÚ - Práva osôb s postavením medzinárodnej ochrany - Článok 29 - Rovnosť zaobchádzania - Sociálne zabezpečenie - Nariadenie (ES) č. 883/2004 - Koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia - Článok 3 - Rodinné dávky - Sociálna pomoc - Sociálna ochrana - Prístup k tovaru a službám - Právna úprava členského štátu vylučujúca štátnych príslušníkov tretích krajín z nároku na „rodinnú kartu“)
      (2022/C 2/14)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale di Milano

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti

         Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Výrok rozsudku

      Článok 12 ods. 1 písm. e) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/98/EÚ z 13. decembra 2011 o jednotnom postupe vybavovania žiadostí o jednotné povolenie na pobyt a zamestnanie na území členského štátu pre štátnych príslušníkov tretích krajín a o spoločnom súbore práv pracovníkov z tretích krajín s oprávneným pobytom v členskom štáte a článok 14 ods. 1 písm. e) smernice Rady 2009/50/ES z 25. mája 2009 o podmienkach vstupu a pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín na účely vysokokvalifikovaného zamestnania sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia právnej úprave členského štátu, ktorá vylučuje štátnych príslušníkov tretích krajín, na ktorých sa vzťahujú tieto smernice, z výhod karty poskytovanej rodinám a umožňujúcej získať zľavy alebo zníženia poplatkov pri nákupe tovaru a služieb poskytovaných verejnými alebo súkromnými subjektmi, ktoré uzavreli dohodu s vládou tohto členského štátu.
      Článok 11 ods. 1 písm. d) smernice Rady 2003/109/ES z 25. novembra 2003 o právnom postavení štátnych príslušníkov tretích krajín, ktoré sú osobami s dlhodobým pobytom, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takejto právnej úprave, pokiaľ takáto karta nepatrí podľa vnútroštátnej právnej úpravy tohto členského štátu pod pojmy „sociálne zabezpečenie“, „sociálna pomoc“ alebo „sociálna ochrana“.
      Článok 29 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011 o normách na oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takejto právnej úprave, ak sa na uvedenú kartu vzťahuje systém pomoci zavedený verejnými orgánmi, ktorý využíva jednotlivec, ktorý nemá dostatočné prostriedky na pokrytie svojich základných potrieb, ako aj potrieb svojej rodiny.
      Článok 11 ods. 1 písm. f) smernice 2003/109, článok 12 ods. 1 písm. g) smernice 2011/98 a článok 14 ods. 1 písm. g) smernice 2009/50 sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia takejto právnej úprave.

         (1)  Ú. v. EÚ C 433, 14.10.2020.


title: Spojené veci C-428/21 PPU a C-429/21 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 26. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam – Holandsko) – Vykonanie európskych zatykačov vydaných na HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Naliehavé prejudiciálne konanie – Justičná spolupráca v trestných veciach – Európsky zatykač – Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV – Článok 27 ods. 3 písm. g) a článok 27 ods. 4 – Žiadosť o súhlas s trestným stíhaním za iné trestné činy ako tie, pre ktoré došlo k odovzdaniu – Článok 28 ods. 3 – Žiadosť o súhlas s následným odovzdaním dotknutej osoby do iného členského štátu – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie – Právo na účinnú súdnu ochranu – Právo dotknutej osoby byť vypočutá vykonávajúcim súdnym orgánom – Podmienky)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/12

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 26. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam – Holandsko) – Vykonanie európskych zatykačov vydaných na HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU)
      (Spojené veci C-428/21 PPU a C-429/21 PPU) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Naliehavé prejudiciálne konanie - Justičná spolupráca v trestných veciach - Európsky zatykač - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Článok 27 ods. 3 písm. g) a článok 27 ods. 4 - Žiadosť o súhlas s trestným stíhaním za iné trestné činy ako tie, pre ktoré došlo k odovzdaniu - Článok 28 ods. 3 - Žiadosť o súhlas s následným odovzdaním dotknutej osoby do iného členského štátu - Článok 47 Charty základných práv Európskej únie - Právo na účinnú súdnu ochranu - Právo dotknutej osoby byť vypočutá vykonávajúcim súdnym orgánom - Podmienky)
      (2022/C 2/15)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU)

         Žalovaný: Openbaar Ministerie

         Výrok rozsudku

      Článok 27 ods. 3 písm. g), článok 27 ods. 4, ako aj článok 28 ods. 3 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, s prihliadnutím na právo na účinnú súdnu ochranu zaručené v článku 47 Charty základných práv Európskej únie, sa majú vykladať v tom zmysle, že osoba odovzdaná súdnemu orgánu vydávajúcemu zatykač v rámci výkonu európskeho zatykača má právo byť vypočutá vykonávajúcim súdnym orgánom, pokiaľ súdny orgán vydávajúci zatykač predloží vykonávajúcemu súdnemu orgánu žiadosť o súhlas podľa týchto ustanovení uvedeného rámcového rozhodnutia; toto vypočutie sa môže uskutočniť v členskom štáte vydávajúcom zatykač, pričom v takomto prípade sú súdne orgány členského štátu vydávajúceho zatykač povinné zabezpečiť, aby sa právo dotknutej osoby byť vypočutá vykonalo účelne a efektívne bez priamej účasti vykonávajúceho súdneho orgánu. Vykonávajúci súdny orgán však musí zabezpečiť, aby mal dostatok informácií, najmä pokiaľ ide o stanovisko dotknutej osoby, na to, aby mohol s úplnou znalosťou veci a pri plnom rešpektovaní práva tejto osoby na obhajobu rozhodnúť o žiadosti o súhlas podanej podľa článku 27 ods. 4 rámcového rozhodnutia 2002/584 alebo článku 28 ods. 3 tohto rozhodnutia, a prípadne vyzvať súdny orgán vydávajúci zatykač, aby mu urýchlene poskytol doplňujúce informácie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 368, 13.9.2021.


title: Vec C-84/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 11. februára 2021 – Iveco Orecchia SpA/Brescia Trasporti SpA

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 11. februára 2021 – Iveco Orecchia SpA/Brescia Trasporti SpA
      (Vec C-84/21)
      (2022/C 2/16)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Sťažovateľka: Iveco Orecchia SpA

         Odporkyňa: Brescia Trasporti SpA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je v súlade s právom Únie – najmä s ustanoveniami smernice 2007/46/ES (1) (uvedenými v článkoch 10, 19 a 28 tejto smernice Spoločenstva), ako aj so zásadami rovnosti zaobchádzania a nestrannosti, plnej konkurencieschopnosti a riadnej správy vecí verejných – postup, v rámci ktorého sa v konkrétnej súvislosti s verejným obstarávaním na dodávku náhradných dielov pre autobusy určené na používanie vo verejnej službe verejnému obstarávateľovi umožňuje akceptovať náhradné diely určené pre konkrétne vozidlo, ktoré vyrobil iný výrobca než výrobca vozidla a ktoré z tohto dôvodu neboli typovo schválené spolu s vozidlom, patriace k jednej z kategórií náhradných dielov upravených technickými požiadavkami podľa prílohy IV vyššie uvedenej smernice (Zoznam požiadaviek na účely typového schválenia ES vozidiel), pričom úspešný uchádzač ich ponúkol do verejného obstarávania bez osvedčenia o typovom schválení a bez akejkoľvek informácie o tom, či boli reálne schválené, naopak, konal na základe predpokladu, že ich typové schválenie nie je potrebné, keďže postačuje iba vyhlásenie uchádzača o rovnocennosti so schváleným pôvodným výrobkom?

                  2.

                  Je v súlade s právom Únie – najmä s článkom 3 bodom 27 smernice 2007/46/ES – postup, v rámci ktorého sa v súvislosti s verejným obstarávaním na dodávku náhradných dielov pre autobusy určené na používané vo verejnej službe jednotlivému uchádzačovi umožňuje, aby sa sám označil za „výrobcu“ konkrétneho, nepôvodného náhradného dielu určeného pre konkrétne vozidlo, najmä ak patrí k jednej z kategórií náhradných dielov upravených technickými požiadavkami uvedenými v prílohe IV (Zoznam požiadaviek na účely typového schválenia ES vozidiel) smernice 2007/46/ES, alebo je dotknutý uchádzač naopak povinný preukázať – vo vzťahu ku každému takto ponúkanému náhradnému dielu a na účely potvrdenia ich rovnocennosti s technickými špecifikáciami verejného obstarávania –, že je osobou, ktorá zodpovedá schvaľovaciemu orgánu za všetky aspekty procesu typového schválenia, ako aj za zhodu výroby a príslušnú úroveň kvality, a že priamo vykonáva aspoň niektoré fázy výroby náhradného dielu podliehajúceho typovému schváleniu, pričom v prípade kladnej odpovede je tiež potrebné objasniť, akým spôsobom je potrebné uvedené skutočnosti preukázať?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (Rámcová smernica) (Ú. v. EÚ L 263, 2007, s. 1).


title: Vec C-415/21 P: Odvolanie podané 7. júla 2021: Comercializadora Eloro S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 28. apríla 2021 vo veci T-310/20, Comercializadora Eloro/EUIPO – Zumex Group (JUMEX)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/13

      Odvolanie podané 7. júla 2021: Comercializadora Eloro S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 28. apríla 2021 vo veci T-310/20, Comercializadora Eloro/EUIPO – Zumex Group (JUMEX)
      (Vec C-415/21 P)
      (2022/C 2/17)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Comercializadora Eloro S.A. (v zastúpení: J. L. Gracia Albero, P. Merino Baylos a E. Cebollero González, abogados)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a Zumex Group, S.A.
      Súdny dvor (komora príslušná prijímať odvolania) uznesením z 10. novembra 2021 rozhodol, že odvolanie je neprípustné a rozhodol, že Comercializadora Eloro S.A. znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-508/21 P: Odvolanie podané 18. augusta 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá rozšírená komora) z 9. júna 2021 vo veci T-47/19, Dansk Erhverv/Komisia

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/14

      Odvolanie podané 18. augusta 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá rozšírená komora) z 9. júna 2021 vo veci T-47/19, Dansk Erhverv/Komisia
      (Vec C-508/21 P)
      (2022/C 2/18)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: B. Stromsky, T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Dansk Erhverv, Danmarks Naturfredningsforening, Spolková republika Nemecko, Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG)

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil výrok napadnutého rozsudku;

                  —

                  rozhodol vo veci T-47/19, Danske Erhverv/Komisia, tak, že zruší bod 3.3 napadnutého rozhodnutia (1);

                  —

                  rozhodol, že žalobkyňa v konaní na prvom stupni znáša trovy odvolacieho konania;

                  —

                  rozhodol, že účastníci konania a vedľajší účastníci konania znášajú vlastné trovy konania na prvom stupni.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že úspech tretej časti jediného žalobného dôvodu vedie k zrušeniu napadnutého rozhodnutia v plnom rozsahu. Toto konštatovanie je v rozpore s článkom 264 ZFEÚ, tak ako ho Súdny dvor vyložil vo veci Komisia/Department de Loiret, a so zásadou proporcionality.
      V rozsudku Komisia/Department de Loiret Súdny dvor vyložil článok 264 ZFEÚ takto: (2)

      „samotná skutočnosť, že [Všeobecný súd] považuje dôvod uvedený žalobcom na podporu jeho žaloby o neplatnosť za dôvodný, mu neumožňuje automaticky zrušiť napadnutý akt v celom rozsahu. Celkové zrušenie totiž nemôže byť prijaté, ak sa zdá úplne zjavné, že tento dôvod, ktorý sa týka výlučne osobitného aspektu spochybneného aktu, môže odôvodniť iba čiastočné zrušenie“.
      V prejednávanej veci smerovala tretia časť jediného žalobného dôvodu uplatňovaného žalobcom v konaní na prvom stupni len proti jednému z troch rozhodnutí zlúčených v napadnutom rozhodnutí do jedného aktu. Išlo o rozhodnutie, ktoré konštatovalo, že neuloženie pokuty za nevybratie zálohy na plechovky v pohraničných obchodoch so sebou nenesie použitie štátnych prostriedkov, a teda nie je štátnou pomocou. Tretia časť jediného žalobného dôvodu nesmerovala proti ostatným rozhodnutiam, v ktorých sa konštatovalo, že nevybratie zálohy a nevybratie DPH z nevybratej zálohy so sebou nenieslo použitie štátnych prostriedkov, a teda nepredstavovalo štátnu pomoc.
      Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd nepodal odôvodnenie a poskytol rozporuplné odôvodnenie, keď rozhodol, že tri predmetné rozhodnutia sú navzájom neoddeliteľné.
      Tretí odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že tri predmetné rozhodnutia sú neoddeliteľné. Tri predmetné opatrenia posudzované v týchto troch rozhodnutiach totiž nie sú vzájomne spojené. Najmä neuloženie pokuty nie je priamo a automaticky spojené s nevybratím zálohy a nevybratím DPH. Uloženie pokuty môže, ale nemusí zmeniť chovanie pohraničných obchodov. Pohraničné obchody môžu uloženie pokuty napadnúť na príslušných súdoch a zálohu naďalej nevyberať (a z nevybratej zálohy nevyberať DPH). Nevybratie zálohy v každom prípade nevedie k strate štátnych prostriedkov, pretože peniaze chýbajú v systéme zálohovania, ktorý funguje úplne na súkromnej báze, bez akejkoľvek kontroly zo strany štátu.

         (1)  Rozhodnutie Komisie C(2018) 6315 final zo 4. októbra 2018 o štátnej pomoci SA.44865 (2016/FC) – Nemecko – Údajná pomoc v prospech nemeckých pohraničných obchodov s nápojmi.

         (2)  Rozsudok vo veci Komisia/Départment de Loiret, C-295/07 P, EU:C:2008:707, bod 104


title: Vec C-509/21 P: Odvolanie podané 18. augusta 2021: Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá rozšírená komora) z 9. júna 2021 vo veci T-47/19, Dansk Erhverv/Komisia

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/15

      Odvolanie podané 18. augusta 2021: Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá rozšírená komora) z 9. júna 2021 vo veci T-47/19, Dansk Erhverv/Komisia
      (Vec C-509/21 P)
      (2022/C 2/19)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) (v zastúpení: M. Bauer, F. von Hammerstein, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Dansk Erhverv, Európska komisia, Dánsko Naturfredningsforening, Spolková republika Nemecko

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok v plnom rozsahu,

                  —

                  zamietol žalobu,

                  —

                  uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      V napadnutom rozsudku došlo k viacerým nesprávnym právnym posúdeniam. Obsahuje nesprávny výklad rôznych právnych pojmov z oblasti právnych konceptov štátnej pomoci, vrátane pojmu „vážne ťažkosti“ týkajúceho sa potreby začať konanie vo veci formálneho zisťovania, pojmu „dostatočne priama súvislosť“ medzi výhodou a štátnym rozpočtom na preukázanie splnenia kritéria „štátnych prostriedkov“ a pojmu „oddelitelnosť“ týkajúceho sa rôznych častí toho istého rozsudku. V napadnutom rozsudku sa nezohľadnilo niekoľko uvádzaných tvrdení, a takisto v ňom došlo ku skresleniu či nesprávnemu výkladu rozhodnutia Komisie C(2018) 6315 final zo 4. októbra 2018 o štátnej pomoci SA.44865 (2016/FC) – Nemecko – Údajná pomoc v prospech nemeckých pohraničných obchodov s nápojmi – a takisto rôznych podaní odvolateľky, pričom mu chýba aj odôvodnenie.
      Odvolateľka uvádza na podporu svojho odvolania tieto odvolacie dôvody:

                  1.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia a nesprávne uplatnil článok 107 ods. 1 ZFEÚ, keď pri posudzovaní kritéria „štátnych prostriedkov“ nesprávne vyložil potrebu „dostatočne priamej súvislosti“ medzi výhodou a štátnym rozpočtom.

                  2.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia a nesprávne uplatnil článok 107 ods. 1 ZFEÚ, keď použil nesprávny štandard na posudzovanie kritéria „štátnych prostriedkov“ zo strany Komisie v prípade ťažkostí s výkladom uplatniteľných noriem, za ktorých porušenie by mohla byť uložená pokuta.

                              —

                              Časť 1: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 159 až 164, keď odmietol uplatnenie kritéria „rozumných a vážnych dôvodov“ zavedeného Komisiou.

                              —

                              Časť 2: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 140 až 158, keď okrem kritéria „rozumných a vážnych dôvodov“ zavedeného Komisiou požadoval dodatočné kritérium („potreba postupného objasňovania noriem“).

                  3.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 166 až 203, keď uplatnil štandard na posúdenie Komisie týkajúci sa kritéria štátnych prostriedkov nad rámec kritéria „rozumných dôvodov“.

                  4.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 166 až 203 pri všetkých šiestich dodatočných úvahách, na ktorých základe konštatoval, Komisia čelila „vážnym ťažkostiam“.

                              —

                              Časť 1: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bode 166, pokiaľ ide o súvislosť medzi neuložením pokút a nevybratím zálohy.

                              —

                              Časť 2: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 169 až 175, pokiaľ ide nedostatok právneho základu v nemeckom práve.

                              —

                              Časť 3: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 175 až 177, pokiaľ ide o rozchádzajúce sa právne názory v Nemecku.

                              —

                              Časť 4: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 178 až 182, pokiaľ ide o uplatnenie odchýlky v Nemecku.

                              —

                              Časť 5: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 183 až 190, pokiaľ ide o dôvody na strane príslušných orgánov.

                              —

                              Časť 6: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 191 až 195, pokiaľ ide o potrebu preskúmať príslušný právny rámec.

                              —

                              Časť 7: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 196 až 202, pokiaľ ide o právny výklad uplatňovaný príslušnými nemeckými orgánmi založený na „závere na analógii“.

                  5.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď zamietol dodatočné tvrdenia odvolateľky na podporu konštatovania, že Komisia nečelila „vážnym ťažkostiam“.

                              —

                              Časť 1: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 222 až 229, keď zamietol tvrdenie odvolateľky týkajúce sa toho, že vnútroštátne právo nevyžaduje, aby orgány ukladali pokuty.

                              —

                              Časť 2: Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 231 až 234, keď nezohľadnil tvrdenie odvolateľky týkajúce sa rozsudku Súdneho dvora vo veci Radlberger a porušenia článku 34 ZFEÚ.

                  6.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bode 238, keď zrušil rozhodnutie Komisie v plnom rozsahu, vrátane časti týkajúcej sa DPH.


title: Vec C-511/21 P: Odvolanie podané 19. augusta 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 9. júna 2021 vo veci T-202/17, Calhau Correia de Paiva/Komisia

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/16

      Odvolanie podané 19. augusta 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 9. júna 2021 vo veci T-202/17, Calhau Correia de Paiva/Komisia
      (Vec C-511/21 P)
      (2022/C 2/20)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: B. Schima, I. Melo Sampaio, L. Vernier, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Ana Calhau Correia de Paiva

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok;

                  —

                  zamietol druhý, tretí a štvrtý dôvod žaloby podanej žalobkyňou na prvom stupni;

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o prvom a piatom odvolacom dôvode žaloby podanej žalobkyňou na prvom stupni, a

                  —

                  určil, že o trovách konania sa rozhodne neskôr.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Toto odvolanie smeruje proti bodom 54 až 58 napadnutého rozsudku, t. j. proti časti rozsudku týkajúcej sa prípustnosti námietky nezákonnosti vznesenej žalobkyňou proti jazykovému režimu predmetného výberového konania.
      Komisia uvádza jediný odvolací dôvod, ktorý spočíva v tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že medzi odôvodnením napadnutého rozhodnutia a jazykovým režimom uvedeným v oznámení o výberovom konaní existuje úzka súvislosť, čím uznal prípustnosť námietky nezákonnosti tohto jazykového režimu.
      Tento jediný odvolací dôvod je rozdelený na tri časti:

                  (1)

                  Po prvé, Všeobecný súd v bode 54 napadnutého rozsudku nesprávne právne kvalifikoval skutkový stav, keď zo známky získanej žalobkyňou pre všeobecnú spôsobilosť „komunikácie“ vyvodil úzku súvislosť medzi jazykovým režimom sporného výberového konania a odôvodnením napadnutého rozhodnutia.

                  (2)

                  Po druhé, v bodoch 55 až 57 napadnutého rozsudku Všeobecný súd nesprávne právne kvalifikoval skutkový stav, keď pripustil úzku súvislosť na základe skutočnosti, že pre uchádzača je ťažšie vykonať skúšky z jeho druhého jazyka ako z jeho materinského jazyka. Všeobecný súd tiež skreslil dôkazy tým, že opomenul skutočnosť, že v prejednávanej veci boli ďalšie dva jazyky, ktoré žalobkyňa ovládala najlepšie, angličtina a francúzština. Obmedzenie výberu druhého jazyka na angličtinu, francúzštinu a nemčinu jej teda nemohlo spôsobiť žiadne znevýhodnenie.

                  (3)

                  Napokon po tretie, v bode 58 napadnutého rozsudku Všeobecný súd nesprávne kvalifikoval skutkový stav, keď úzku súvislosť odôvodnil aj tým, že žalobkyňa musela písomný test absolvovať s inou konfiguráciou klávesnice, než je QWERTY-PT, na ktorú je zvyknutá. Po prvé, táto skutočnosť nesúvisí s odôvodnením napadnutého rozhodnutia. Po druhé, aj keď má EPSO k dispozícii obmedzený výber konfigurácií klávesnice (AZERTY, QWERTY-EN a QWERTZ-DE), ide o odlišnú otázku od jazykového režimu výberového konania.


title: Vec C-544/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Mainz (Nemecko) 31. augusta 2021 – ID/Stadt Mainz

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Mainz (Nemecko) 31. augusta 2021 – ID/Stadt Mainz
      (Vec C-544/21)
      (2022/C 2/21)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Mainz

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: ID

         Žalovaný: Stadt Mainz

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vyplýva z práva Únie, predovšetkým z článku 4 ods. 3 ZEÚ, článku 288 ods. 3 a článku 260 ods. 1 ZFEÚ, že článok 15 ods. 1, článok 15 ods. 2 písm. g) a článok 15 ods. 3 smernice 2006/123/ES (1) (ďalej len „smernica o službách“) má v rámci prebiehajúceho súdneho konania medzi súkromnými osobami priamy účinok v tom zmysle, že sa už neuplatní vnútroštátna právna úprava § 4 nemeckého Verordnung über die Honorare für Architekten und Ingenieurleistungen (vyhláška o odmenách za služby architektov a inžinierov) z roku 1996 v znení z roku 2002 (ďalej len „HOAI 2002“), ktorá odporuje tejto smernici a podľa ktorej minimálne sadzby za plánovacie a dozorné služby architektov a inžinierov stanovené v tomto sadzobníku odmien sú – odhliadnuc od určitých výnimočných prípadov – záväzné a dojednanie odmeny v zmluve s architektom alebo inžinierom vo výške nižšej, ako je minimálna sadzba, je neúčinné, ani keď ide o nároky vyplývajúce zo zmluvy s architektom, ktorá bola uzavretá v roku 2004, teda pred vydaním smernice o službách?

                  2.

               V prípade zápornej odpovede na otázku a):
                              a)

                              Má sa článok 49 ZFEÚ (predtým článok 43 ZES) vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, akým je § 4 HOAI 2002, podľa ktorej minimálne sadzby za plánovacie a dozorné služby architektov a inžinierov stanovené v tomto sadzobníku odmien sú – odhliadnuc od určitých výnimočných prípadov – záväzné a dojednanie odmeny v zmluve s architektom alebo inžinierom vo výške nižšej, ako je minimálna sadzba, je neúčinné, resp. že taká vnútroštátna právna úprava predstavuje porušenie článku 49 ZFEÚ (predtým článku 43 ZES)?

                              b)

                              V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku: Vyplýva z takého porušenia, že v prebiehajúcom súdnom konaní medzi súkromnými osobami sa už nemá uplatniť vnútroštátna právna úprava záväzných minimálnych sadzieb (v tomto prípade § 4 HOAI 2002)?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 36).


title: Vec C-552/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wiesbaden (Nemecko) 7. septembra 2021 – FT/Land Hessen

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wiesbaden (Nemecko) 7. septembra 2021 – FT/Land Hessen
      (Vec C-552/21)
      (2022/C 2/22)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: FT

         Žalovaná: Land Hessen

         Za účasti: SCHUFA Holding AG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

               Má sa článok 77 ods. 1 v spojení s článkom 78 ods. 1 všeobecného nariadenia o ochrane údajov (1) chápať v tom zmysle, že záver dozorného orgánu, ktorý dozorný orgán oznámi dotknutej osobe,
                              a)

                              má povahu rozhodnutia o petícii, v dôsledku čoho je súdne preskúmanie rozhodnutia dozorného orgánu o sťažnosti podľa článku 78 ods. 1 všeobecného nariadenia o ochrane údajov v zásade obmedzené na to, či sa tento orgán zaoberal sťažnosťou, či primerane preskúmal predmet sťažnosti a informoval sťažovateľa o výsledku tohto preskúmania,
                              alebo

                              b)

                              sa má chápať ako rozhodnutie správneho orgánu vo veci samej, v dôsledku čoho súdne preskúmanie rozhodnutia dozorného orgánu o sťažnosti podľa článku 78 ods. 1 všeobecného nariadenia o ochrane údajov má za následok, že súd musí preskúmať toto rozhodnutie vo veci samej v plnom rozsahu z obsahového hľadiska, pričom v konkrétnom prípade – napríklad ak je miera voľnej úvahy obmedzená do takej miery, že je vylúčená – súd môže tiež uložiť dozornému orgánu povinnosť prijať konkrétne opatrenie v zmysle článku 58 všeobecného nariadenia o ochrane údajov?

                  2.

                  Je uchovávanie údajov v súkromnej ekonomickej informačnej kancelárii, v prípade ktorej sa osobné údaje z verejného registra, ako sú „národné databázy“ v zmysle článku 79 ods. 4 a 5 nariadenia (EÚ) 2015/848 (2), uchovávajú bez konkrétneho podnetu, aby bolo v prípade žiadosti možné poskytnúť informácie, v súlade s článkami 7 a 8 Charty základných práv Európskej únie?

                  3.

               Sú súkromné paralelné databázy (najmä databázy informačnej kancelárie), ktoré sa zriaďujú popri štátnych databázach a v ktorých sa údaje zo štátnych databáz (v tomto prípade oznámenia o začatí insolvenčného konania) uchovávajú dlhšie, než je to stanovené v úzkom rámci nariadenia 2015/848 v spojení s vnútroštátnym právom, v zásade prípustné, alebo vyplýva z práva na zabudnutie podľa článku 17 ods. 1 písm. d) všeobecného nariadenia o ochrane údajov, že tieto údaje sa majú vymazať, ak
                              a)

                              je stanovená doba spracúvania, ktorá je totožná s verejným registrom,
                              alebo

                              b)

                              je stanovená doba spracúvania, ktorá prekračuje rámec lehoty spracúvania stanovenej pre verejné registre?

                  4.

                  Pokiaľ článok 6 ods. 1 prvý pododsek písm. f) všeobecného nariadenia o ochrane údajov prichádza do úvahy ako jediný právny základ pre uchovávanie údajov v súkromných ekonomických informačných kanceláriách, pokiaľ ide o údaje, ktoré sa uchovávajú aj vo verejných registroch, má sa v takom prípade konštatovať, že ekonomická informačná kancelária má oprávnený záujem, už vtedy, keď táto kancelária preberá údaje z verejného zoznamu bez konkrétneho podnetu, aby tieto údaje potom boli k dispozícii v prípade žiadosti?

                  5.

                  Môžu kódexy správania, ktoré dozorné orgány schválili podľa článku 40 všeobecného nariadenia o ochrane údajov a ktoré stanovujú lehoty na preskúmanie a vymazanie, ktoré idú nad rámec lehôt na uchovávanie údajov vo verejných registroch, vylúčiť zváženie stanovené v článku 6 ods. 1 prvom pododseku písm. f) všeobecného nariadenia o ochrane údajov?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/848 z 20. mája 2015 o insolvenčnom konaní (Ú. v. EÚ L 141, 2015, s. 19).


title: Vec C-562/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 14. septembra 2021 – Európsky zatykač vydaný proti X; ďalší účastník konania: Openbaar Ministerie

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 14. septembra 2021 – Európsky zatykač vydaný proti X; ďalší účastník konania: Openbaar Ministerie
      (Vec C-562/21)
      (2022/C 2/23)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Európsky zatykač vydaný proti: X

         Ďalší účastník konania: Openbaar Ministerie

         Prejudiciálna otázka

      Aké kritérium má uplatniť súd, ktorý rozhoduje o vykonaní EZ na účely výkonu trestu odňatia slobody alebo opatrenia zahŕňajúceho pozbavenie osobnej slobody stanoveného právoplatným rozsudkom, keď skúma, či v členskom štáte, ktorý vydal EZ, bolo v rámci konania vedúceho k odsudzujúcemu rozsudku porušené právo na prístup k súdu zriadenému zákonom, pričom v tomto členskom štáte nie je voči prípadnému porušeniu tohto práva možný žiaden účinný prostriedok nápravy?


title: Vec C-563/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 14. septembra 2021 – Európsky zatykač vydaný proti Y; ďalší účastník konania: Openbaar Ministerie

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 14. septembra 2021 – Európsky zatykač vydaný proti Y; ďalší účastník konania: Openbaar Ministerie
      (Vec C-563/21)
      (2022/C 2/24)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Európsky zatykač vydaný proti: Y

         Ďalší účastník konania: Openbaar Ministerie

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je potrebné uplatniť kritérium uvedené v rozsudku z 25. júla 2018, Minister for Justice and Equality (Nedostatky súdneho systému) (1) a potvrdené rozsudkom zo 17. decembra 2020, Openbaar Ministerie (Nezávislosť súdneho orgánu vydávajúceho zatykač) (2), ak existuje skutočné riziko, že o dotknutej osobe bude rozhodovať súd, ktorý nebol vopred zriadený zákonom?

                  2.

                  Je potrebné uplatniť kritérium uvedené v rozsudku z 25. júla 2018, Minister for Justice and Equality (Nedostatky súdneho systému) (C-216/18 PPU, EU:C:2018:586) a potvrdené rozsudkom zo 17. decembra 2020, Openbaar Ministerie (Nezávislosť súdneho orgánu vydávajúceho zatykač) (C-354/20 PPU a C-412/20 PPU, EU:C:2020:1033), ak vyžiadaná osoba, ktorá chce napadnúť svoje odovzdanie, nemôže splniť toto kritérium z dôvodu, že v danom okamihu nie je možné stanoviť zloženie súdov, pred ktorými bude súdená, z dôvodu spôsobu náhodného prideľovania vecí?

                  3.

                  Má absencia účinného prostriedku nápravy na účely spochybnenia platnosti vymenovania sudcov v Poľsku, za okolností, keď je zrejmé, že vyžiadaná osoba nevie v danom okamihu stanoviť, že súdy, pred ktorými bude súdená, budú zložené zo sudcov, ktorí nie sú platne vymenovaní, za následok porušenie podstaty práva na spravodlivý proces, ktoré vyžaduje, aby vykonávajúci členský štát odmietol odovzdanie vyžiadanej osoby?

         (1)  C-216/18 PPU, EU:C:2018:586

         (2)  C-354/20 PPU a C-412/20 PPU, EU:C:2020:1033


title: Vec C-566/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) 14. septembra 2021 – AA/Banca S

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) 14. septembra 2021 – AA/Banca S
      (Vec C-566/21)
      (2022/C 2/25)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Dovolateľka-odporkyňa v prvom stupni: S

         Odporkyňa-navrhovateľka v prvom stupni: AA

         Prejudiciálna otázka

      Umožňuje článok 6 ods. 1 smernice 93/13 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1), tak, ako ho vykladá Súdny dvor v rámci svojej judikatúry, zmeniť zmluvnú podmienku v tom zmysle, že výlučne potestatívne právo predajcu alebo dodávateľa zmeniť menu úverovej zmluvy predstavuje v skutočnosti povinnosť tohto predajcu alebo dodávateľa v prípade, že takáto úprava by bola úplne v prospech spotrebiteľa a samotné vylúčenie nekalej podmienky zo zmluvy neprinesie pre spotrebiteľa nijakú výhodu?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-568/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 16. septembra 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid; Ďalší účastníci konania: E. a S., aj za svoje maloleté deti

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 16. septembra 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid; Ďalší účastníci konania: E. a S., aj za svoje maloleté deti
      (Vec C-568/21)
      (2022/C 2/26)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Raad van State

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Ďalší účastníci konania: E. a S., aj za svoje maloleté deti

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 2 písm. l) nariadenia Dublin (1) vykladať v tom zmysle, že diplomatický preukaz vystavený členským štátom na základe Viedenského dohovoru o diplomatických stykoch je povolením na pobyt v zmysle tohto ustanovenia?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 31).


title: Vec C-575/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wien (Rakúsko) 20. septembra 2021 – WertInvest Hotelbetriebs GmbH

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Wien (Rakúsko) 20. septembra 2021 – WertInvest Hotelbetriebs GmbH
      (Vec C-575/21)
      (2022/C 2/27)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Wien

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: WertInvest Hotelbetriebs GmbH

         Stavebný úrad: Magistrat der Stadt Wien

         Prejudiciálne otázky

                  I.

                  Bráni smernica 2011/92/EÚ (1), zmenená smernicou 2014/52/EÚ (2), vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej uskutočnenie posudzovania vplyvov na životné prostredie v prípade „projektov na rozvoj miest“ závisí tak od dosiahnutia prahových hodnôt v rozsahu využitia plochy, ktorej výmera je aspoň 15 ha, a brutto zastavanej plochy, ktorá je väčšia než 150 000 m2, ako aj od toho, že ide o stavebné projekty, ktoré zabezpečujú prístup k celej multifunkčnej výstavbe, v každom prípade s obytnými a obchodnými budovami vrátane prístupových komunikácií a zásobovacích zariadení, ktoré sú pre ne určené, so spádovou oblasťou, ktorá presahuje územie projektu? Je pritom relevantné, že vo vnútroštátnom práve sú osobitne upravené

                              —

                              rekreačné alebo zábavné parky, športové štadióny alebo golfové ihriská (od určitej výmery využitej plochy, resp. od určitého počtu parkovacích miest),

                              —

                              priemyselné alebo obchodné parky (od určitej výmery využitej plochy),

                              —

                              nákupné strediská (od určitej výmery využitej plochy, resp. od určitého počtu parkovacích miest),

                              —

                              ubytovacie zariadenia, ako sú hotely alebo dovolenkové areály, spolu s vedľajšími zariadeniami (od určitého počtu lôžok, resp. od určitej výmery využitej plochy, ktoré sú obmedzené na oblasť mimo uzavretých osídlených oblastí) a

                              —

                              verejne prístupné parkoviská alebo garáže (od určitého počtu parkovacích miest)?

                  II.

                  Vyžaduje smernica 2011/92/EÚ – najmä s prihliadnutím na požiadavku stanovenú v prílohe III bode 2 písm. c) bode viii), aby sa pri určení toho, či by projekty uvedené v prílohe II mali podliehať posúdeniu vplyvov na životné prostredie, vzali do úvahy aj „historicky, kultúrne alebo archeologicky významné krajiny a miesta“ –, aby sa v prípade oblastí s osobitným historickým, kultúrnym, urbanistickým alebo architektonickým významom, ako sú napríklad lokality svetového dedičstva UNESCO, stanovili nižšie prahové hodnoty alebo menej prísne kritériá (než aké sú uvedené v prvej otázke)?

                  III.

                  Bráni smernica 2011/92/EÚ vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej je pri posudzovaní „projektu na rozvoj miest“ v zmysle prvej otázky sčítanie (kumulácia) s inými projektmi rovnakého druhu, ktoré spolu s priestorového hľadiska súvisia, obmedzené na to, že sa na tento účel má použiť len súčet kapacít, ktoré boli povolené za posledných päť rokov, vrátane požadovanej kapacity, resp. požadovaného rozšírenia kapacity, pričom projekty na rozvoj miest, resp. ich časti sa po ich realizácii z pojmového hľadiska už nemajú považovať za projekty na rozvoj miest a v konkrétnom prípade sa neurčí, či na základe kumulácie vplyvov pravdepodobne vzniknú významné škodlivé, obmedzujúce alebo zaťažujúce vplyvy na životné prostredie, a preto sa má v prípade plánovaného projektu uskutočniť posudzovanie vplyvov na životné prostredie, ak má plánovaný projekt kapacitu, ktorá je menšia než 25 % prahovej hodnoty?

                  IV.

                  V prípade kladnej odpovede na otázky I a/alebo II: Môže byť preskúmanie, ktoré majú v konkrétnom prípade vykonať vnútroštátne orgány, pokiaľ dôjde k prekročeniu diskrečnej právomoci členských štátov (v súlade s ustanoveniami článku 2 ods. 1, ako aj článku 4 ods. 2 a 3 smernice 2011/92/EÚ, ktoré sa v tomto prípade priamo uplatnia), či projekt môže mať pravdepodobne významný vplyv na životné prostredie, a preto sa v prípade projektu musí vykonať posudzovanie vplyvov na životné prostredie, obmedzené na určité aspekty ochrany, ako napríklad ochranný účel určitého územia, alebo sa majú v tomto prípade zohľadniť všetky kritériá a aspekty uvedené v prílohe III smernice 2011/92/EÚ?

                  V.

                  Dovoľuje smernica 2011/92/EÚ, najmä s prihliadnutím na požiadavky týkajúce sa súdnej ochrany, ktoré sú uvedené v článku 11, aby preskúmanie uvedené v otázke IV po prvý raz vykonal vnútroštátny súd (v konaní o vydanie stavebného povolenia a v rámci skúmania vlastnej príslušnosti), pričom v konaní na tomto súde má „verejnosť“ podľa požiadaviek, ktoré stanovuje vnútroštátne právo, postavenie účastníka konania len v mimoriadne obmedzenom rámci a súdna ochrana členov „dotknutej verejnosti“ v zmysle článku 1 ods. 2 písm. d) a e) smernice 2011/92/EÚ vo vzťahu k rozhodnutiu tohto súdu je mimoriadne obmedzená? Je pre odpoveď na túto otázku relevantné, že podľa vnútroštátneho práva – odhliadnuc od možnosti rozhodnutia ex offo – len navrhovateľ, spolupracujúci orgán alebo Umweltanwalt (splnomocnenec pre životné prostredie) môžu navrhnúť, aby súd samostatne rozhodol, či pre projekt platí povinnosť uskutočniť posudzovanie vplyvov na životné prostredie?

                  VI.

                  Dovoľuje smernica 2011/92/EÚ v prípade „projektov na rozvoj miest“ podľa prílohy II bodu 10 písm. b) tejto smernice vydať pred uskutočnením potrebného posudzovania vplyvov na životné prostredie alebo popri ňom, resp. pred ukončením posúdenia vplyvov na životné prostredie v konkrétnom prípade, ktorého cieľom je objasniť, či je potrebné posudzovanie vplyvov na životné prostredie, stavebné povolenia pre jednotlivé stavebné opatrenia, ktoré tvoria časť projektu na rozvoj miest ako celku, pričom v rámci stavebného konania sa neuskutočňuje komplexné posudzovanie vplyvov na životné prostredie v zmysle smernice 2011/92/EÚ a verejnosť má iba obmedzené postavenie účastníka konania?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. EÚ L 26, 2012, s. 1).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/52/EÚ zo 16. apríla 2014, ktorou sa mení smernica 2011/92/EÚ o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. EÚ L 124, 2014, s. 1).


title: Vec C-614/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ‘s-Hertogenbosch (Holandsko) 4. októbra 2021 – G/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ‘s-Hertogenbosch (Holandsko) 4. októbra 2021 – G/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Vec C-614/21)
      (2022/C 2/28)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ‘s-Hertogenbosch

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: G

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa nariadenie Dublin (1) so zreteľom na odôvodnenia 3, 32 a 39 v spojení s článkami 1, 4, 6, 18, 19 a 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať a uplatňovať v tom zmysle, že zásada medzištátnej dôvery je nedeliteľná, takže závažné a systematické porušovanie práva Únie, ktorého sa pred odovzdaním dopúšťa prípadne zodpovedný členský štát voči príslušníkom tretích krajín, ktorí (ešte) nie sú navrátilcami podľa nariadenia Dublin, je absolútnou prekážkou ich odovzdania tomuto členskému štátu?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na prejudiciálnu otázku uvedenú vyššie: Má sa článok 3 ods. 2 nariadenia Dublin v spojení s článkami 1, 4, 6, 18, 19 a 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že v prípade, keď zodpovedný členský štát závažným a systematickým spôsobom porušuje právo Únie, odovzdávajúci členský štát nesmie uplatňovať zásadu vzájomnej dôvery, ale musí odstrániť všetky pochybnosti o tom, že žiadateľ sa po jeho odovzdaní dostane do situácie, ktorá odporuje článku 4 Charty základných práv Európskej únie, resp. musí osvedčiť, že sa tak nestane?

                  3.

                  Akými dôkazmi môže žiadateľ podložiť svoje tvrdenia o tom, že článok 3 ods. 2 nariadenia Dublin bráni jeho odovzdaniu, a aká miera dokazovania sa pri tom má uplatniť? Má vydávajúci členský štát vzhľadom na odkazy na acquis práva Únie uvedené v odôvodneniach nariadenia Dublin povinnosť spolupracovať alebo povinnosť ubezpečiť sa, resp. musí v prípade závažného a systematického porušovania základných práv voči príslušníkom tretích krajín zo strany zodpovedného členského štátu vyžadovať individuálne záruky toho, že základné práva žiadateľa budú po jeho odovzdaní (veľmi dôsledne) dodržiavané? Bude odpoveď na túto otázku iná, keď sa žiadateľ nachádza v dôkaznej núdzi, pokiaľ svoje konzistentné a podrobné tvrdenia nemôže doložiť dokumentmi, zatiaľ čo to vzhľadom na druh tvrdení nemožno očakávať?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013 , ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (
         Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 31).


title: Vec C-636/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 15. októbra 2021 – NN/Regione Lombardia

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 15. októbra 2021 – NN/Regione Lombardia
      (Vec C-636/21)
      (2022/C 2/29)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca a sťažovateľ: NN

         Žalovaný a odporca: Regione Lombardia

         Prejudiciálna otázka

      Bránia článok 220 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013 (1) a vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/1323 (2) z 2. augusta 2019 vnútroštátnej právnej úprave [aká sa stanovuje v dekréte Ministro delle politiche agricole alimentari e forestali (minister pôdohospodárstva, Taliansko) z 15. januára 2020], ktorá sa vykladá a uplatňuje v tom zmysle, že obmedzuje prístup ku kompenzačným opatreniam za škodu spôsobenú aviárnou influenzou iba na podnikateľov, ktorí ku dňu podania príslušnej žiadosti neukončili svoju činnosť?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa vytvára spoločná organizácia trhov s poľnohospodárskymi výrobkami, a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 671).

         (2)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/1323 z 2. augusta 2019 o výnimočných opatreniach na podporu trhu v sektoroch vajec a hydinového mäsa v Taliansku (Ú. v. EÚ L 206, 2019, s. 12).


title: Vec C-639/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 19. októbra 2021 – PB/Geos SAS, Geos International Consulting Limited

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 19. októbra 2021 – PB/Geos SAS, Geos International Consulting Limited
      (Vec C-639/21)
      (2022/C 2/30)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour de cassation

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: PB

         Odporca: Geos SAS, Geos International Consulting Limited

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 4 ods. 1 a článok 20 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (1) vykladať v tom zmysle, že v prípade, že sa vo vzťahu k spoločnosti so sídlom na území členského štátu žalovanej pracovníkom na súde tohto štátu uplatňuje situácia spoločného zamestnávania tohto pracovníka zamestnaného inou spoločnosťou, nie je tento súd pri určovaní svojej právomoci rozhodovať o nárokoch uplatňovaných voči týmto dvom spoločnostiam povinný najprv posúdiť existenciu situácie spoločného zamestnávania?

                  2.

                  Majú sa tie isté články vykladať v tom zmysle, že v takom prípade autonómia osobitných pravidiel právomoci vo veciach individuálnych pracovných zmlúv nebráni uplatneniu všeobecného pravidla právomoci súdov členského štátu podľa bydliska žalovaného, stanoveného v článku 4 ods. 1 nariadenia č. 1215/2012?

         (1)  Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1.


title: Vec C-314/20: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 13. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – LU/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/25

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 13. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – LU/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Vec C-314/20) (1)

      (2022/C 2/31)
      Jazyk konania: portugalčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Dátum podania: 9.7.2020.


title: Vec T-268/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Arbitrážna doložka – Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a demonštračné činnosti (2007 – 2013) – Nevykonanie dohody – Vrátenie preddavkov – Úroky z omeškania – Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/26

      Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Vec T-268/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a demonštračné činnosti (2007 – 2013) - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2022/C 2/32)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Spoločný podnik Čisté nebo 2 (v zastúpení: B. Mastantuono, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Velardo, advokátka)

         Žalovaná: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Rím, Taliansko)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti spoločnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu vrátiť preddavok vyplatený v rámci partnerskej dohody o subvenciách č. 632462 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Spoločnosť Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas je povinná zaplatiť spoločnému podniku Čisté nebo 2 sumu 101 370,94 eura spolu s úrokmi z omeškania vo výške 3,5 % ročne od 7. februára 2017 do úplného zaplatenia dlhu.

                  2.

                  Spoločnosť Revoind Industriale di Pindaru Gelu je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec T-269/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Arbitrážna doložka – Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a demonštračné činnosti (2007 – 2013) – Nevykonanie dohody – Vrátenie preddavkov – Úroky z omeškania – Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/26

      Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Vec T-269/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a demonštračné činnosti (2007 – 2013) - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2022/C 2/33)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Spoločný podnik Čisté nebo 2 (v zastúpení: B. Mastantuono, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Velardo, advokátka)

         Žalovaná: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Rím, Taliansko)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti spoločnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu vrátiť preddavok vyplatený v rámci partnerskej dohody o subvenciách č. 325954 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Spoločnosť Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas je povinná zaplatiť spoločnému podniku Čisté nebo 2 sumu 433 485,93 eura spolu s úrokmi z omeškania vo výške 3,5 % ročne od 7. februára 2017 do úplného zaplatenia dlhu.

                  2.

                  Spoločnosť Revoind Industriale di Pindaru Gelu je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec T-270/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Arbitrážna doložka – Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a demonštračné činnosti (2007 – 2013) – Nevykonanie dohody – Vrátenie preddavkov – Úroky z omeškania – Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/27

      Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Vec T-270/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a demonštračné činnosti (2007 – 2013) - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2022/C 2/34)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Spoločný podnik Čisté nebo 2 (v zastúpení: B. Mastantuono, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Velardo, advokátka)

         Žalovaná: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Rím, Taliansko)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti spoločnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu vrátiť preddavok vyplatený v rámci partnerskej dohody o subvenciách č. 620108 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Spoločnosť Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas je povinná zaplatiť spoločnému podniku Čisté nebo 2 sumu 625 793,42 eura spolu s úrokmi z omeškania vo výške 3,5 % ročne od 7. februára 2017 do úplného zaplatenia dlhu.

                  2.

                  Spoločnosť Revoind Industriale di Pindaru Gelu je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec T-271/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Arbitrážna doložka – Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a demonštračné činnosti (2007–2013) – Nevykonanie dohody – Vrátenie preddavkov – Úroky z omeškania – Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/27

      Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Vec T-271/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a demonštračné činnosti (2007–2013) - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2022/C 2/35)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Spoločný podnik Čisté nebo 2 (v zastúpení: B. Mastantuono, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Velardo, advokátka)

         Žalovaná: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Rím, Taliansko)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti spoločnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu vrátiť preddavok vyplatený v rámci partnerskej dohody o subvenciách č. 632456 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Spoločnosť Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas je povinná zaplatiť spoločnému podniku Čisté nebo 2 sumu 189 128,26 eura spolu s úrokmi z omeškania vo výške 3,5 % ročne od 7. februára 2017 do úplného zaplatenia dlhu.

                  2.

                  Spoločnosť Revoind Industriale di Pindaru Gelu je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec T-318/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Arbitrážna doložka – Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a demonštračné činnosti (2007 – 2013) – Nevykonanie dohody – Vrátenie preddavkov – Úroky z omeškania – Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/28

      Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Vec T-318/17) (1)

      („Arbitrážna doložka - Dohoda o grante uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technologický rozvoj a demonštračné činnosti (2007 – 2013) - Nevykonanie dohody - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“)
      (2022/C 2/36)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Spoločný podnik Čisté nebo 2 (v zastúpení: B. Mastantuono, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Velardo, advokátka)

         Žalovaná: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Rím, Taliansko)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 272 ZFEÚ na uloženie povinnosti spoločnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu vrátiť preddavok vyplatený v rámci partnerskej dohody o subvenciách č. 325940 spolu s úrokmi z omeškania

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Spoločnosť Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas je povinná zaplatiť spoločnému podniku Čisté nebo 2 sumu 359 913,75 eura spolu s úrokmi z omeškania vo výške 3,5 % ročne od 31. januára 2017 do úplného zaplatenia dlhu.

                  2.

                  Spoločnosť Revoind Industriale di Pindaru Gelu je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec T-411/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – WM/Komisia („Verejná služba – Úradníci – Prijímanie do zamestnania – Oznámenie o výberovom konaní – Verejné výberové konanie EPSO/AD/338/17 – Rozhodnutie výberovej komisie o nepripustení žalobcu do ďalšej fázy výberového konania – Články 21 a 26 Charty základných práv – Článok 1d ods. 1, 4 a 5 služobného poriadku – Primerané úpravy – Zásada zákazu diskriminácie na základe zdravotného postihnutia – Smernica 2000/78/ES – Zodpovednosť – Majetková a nemajetková ujma“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/29

      Rozsudok Všeobecného súdu z 27. októbra 2021 – WM/Komisia
      (Vec T-411/18) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Prijímanie do zamestnania - Oznámenie o výberovom konaní - Verejné výberové konanie EPSO/AD/338/17 - Rozhodnutie výberovej komisie o nepripustení žalobcu do ďalšej fázy výberového konania - Články 21 a 26 Charty základných práv - Článok 1d ods. 1, 4 a 5 služobného poriadku - Primerané úpravy - Zásada zákazu diskriminácie na základe zdravotného postihnutia - Smernica 2000/78/ES - Zodpovednosť - Majetková a nemajetková ujma“)
      (2022/C 2/37)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: WM (v zastúpení: B. Entringer, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. S. Bohr a D. Milanowska, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia výberovej komisie vo všeobecnom výberovom konaní EPSO/AD/338/17 z 27. septembra 2017 o nepripustení žalobcu do ďalšej fázy výberového konania, ako aj rozhodnutia menovacieho orgánu z 19. apríla 2018, ktorým sa zamieta jeho sťažnosť, a jednak na náhradu škody, ktorá bola údajne spôsobená žalobcovi v dôsledku týchto rozhodnutí

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 61, 24.2.2020.


title: Vec T-220/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 20. októbra 2021 – Kerstens/Komisia („Verejná služba – Úradníci – Disciplinárne konanie – Článok 266 ZFEÚ – Administratívne vyšetrovanie – Zásada riadnej správy vecí verejných – Zásada nestrannosti – Žaloba o neplatnosť a o náhradu škody“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/29

      Rozsudok Všeobecného súdu z 20. októbra 2021 – Kerstens/Komisia
      (Vec T-220/20) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Disciplinárne konanie - Článok 266 ZFEÚ - Administratívne vyšetrovanie - Zásada riadnej správy vecí verejných - Zásada nestrannosti - Žaloba o neplatnosť a o náhradu škody“)
      (2022/C 2/38)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Petrus Kerstens (La Forclaz, Švajčiarsko) (v zastúpení: C. Mourato, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Monguin a A.-C. Simon, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 270 ZFEÚ na zrušenie oznámenia Komisie z 27. marca 2017, ktorým bolo žalobcovi oznámené, že sa pokračuje v začatom disciplinárnom konaní z 11. júla 2019 a že sa mu udeľuje napomenutie, a jednak na náhradu ujmy, ktorá mu vznikla v dôsledku konania a dĺžky trvania troch disciplinárnych konaní

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej komisie z 11. júla 2019, ktorým sa pánovi Petrusovi Kerstensovi udeľuje napomenutie, sa zrušuje.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť dve tretiny trov konania, ktoré vznikli pánovi Kerstensovi.

         (1)  Ú. v. EÚ C 247, 27.7.2020.


title: Vec T-239/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2021 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie RUXXIMLA – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie RUXIMERA – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Podobnosť označení – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/30

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2021 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)
      (Vec T-239/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie RUXXIMLA - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie RUXIMERA - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2022/C 2/39)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Nemecko) (v zastúpení: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Pfizer Inc. (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: V. von Bombard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 13. februára 2020 (vec R 1879/2019-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Pfizer a Stada Arzneimittel

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Stada Arzneimittel AG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 209, 20.6.2020.


title: Vec T-248/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2021 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXYMLA) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie RUXYMLA – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie RUXIMERA – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Podobnosť označení – Článok 8 ods. 1 písm. b), nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/30

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2021 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXYMLA)
      (Vec T-248/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie RUXYMLA - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie RUXIMERA - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b), nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2022/C 2/40)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Nemecko) (v zastúpení: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Pfizer Inc. (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: V. von Bombard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 13. februára 2020 (vec R 1878/2019-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Pfizer a Stada Arzneimittel

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Stada Arzneimittel AG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 209, 22.6.2020.


title: Vec T-353/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2021 – AC Milan/EUIPO – InterES (ACM 1899 AC MILAN) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu – Obrazová ochranná známka ACM 1899 AC MILAN – Staršie národné slovné ochranné známky Milan – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] – Dôkaz o riadnom používaní staršej ochrannej známky – Článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 47 ods. 2 a 3 nariadenia 2017/1001) – Neexistencia zmeny rozlišovacej spôsobilosti“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/31

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2021 – AC Milan/EUIPO – InterES (ACM 1899 AC MILAN)
      (Vec T-353/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu - Obrazová ochranná známka ACM 1899 AC MILAN - Staršie národné slovné ochranné známky Milan - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Dôkaz o riadnom používaní staršej ochrannej známky - Článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 47 ods. 2 a 3 nariadenia 2017/1001) - Neexistencia zmeny rozlišovacej spôsobilosti“)
      (2022/C 2/41)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Associazone Calcio Milan SpA (AC Milan) (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: A. Perani a G. Ghisletti, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Söder, V. Ruzek a D. Hanf, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: InterES Handels-und Dienstleistungs Gesellschaft mbH & Co. KG (Norimberg, Nemecko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 14. februára 2020 (vec R 161/2019-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami InterES Handels- und Dienstleistungs Gesellschaft a AC Milan

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Associazione Calcio Milan SpA (AC Milan) je povinná nahradiť trovy konania, s výnimkou cestovných nákladov, ktoré jej vznikli.

                  3.

                  Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) je povinný nahradiť cestovné náklady, ktoré vynaložila AC Milan.

         (1)  Ú. v. EÚ C 262, 10.8.2020.


title: Vec T-443/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2021 – Sanford/EUIPO – Avery Zweckform (Etikety) („Dizajn Spoločenstva – Konanie o výmaze – Zapísaný dizajn Spoločenstva vyobrazujúci etiketu – Skorší dizajn – Dôkaz o sprístupnení – Článok 7 ods. 1 nariadenia (ES) č. 6/2002 – Dôkazy predložené po uplynutí stanovenej lehoty – Voľná úvaha odvolacieho senátu – Článok 63 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 – Dôvod výmazu – Nedostatok osobitého charakteru – Článok 6 a článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/32

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2021 – Sanford/EUIPO – Avery Zweckform (Etikety)
      (Vec T-443/20) (1)

      („Dizajn Spoločenstva - Konanie o výmaze - Zapísaný dizajn Spoločenstva vyobrazujúci etiketu - Skorší dizajn - Dôkaz o sprístupnení - Článok 7 ods. 1 nariadenia (ES) č. 6/2002 - Dôkazy predložené po uplynutí stanovenej lehoty - Voľná úvaha odvolacieho senátu - Článok 63 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 - Dôvod výmazu - Nedostatok osobitého charakteru - Článok 6 a článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002“)
      (2022/C 2/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sanford LP (Atlanta, Georgia, Spojené štáty) (v zastúpení: J. Zecher, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a V. Ruzek, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Avery Zweckform GmbH (Oberlaindern/Valley, Nemecko) (v zastúpení: H. Förster, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 15. mája 2020 (vec R 2413/2018-3) týkajúcemu sa konania o výmaze medzi spoločnosťami Avery Zweckform a Sanford

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Sanford LP je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 297, 7.9.2020.


title: Vec T-500/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2021 – Selmikeit & Giczella/EUIPO – Boehmert & Boehmert (HALLOWIENER) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie vo veci zrušenia – Slovná ochranná známka Európskej únie HALLOWIENER – Neexistencia riadneho používania – Článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               3.1.2022

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 2/32

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. novembra 2021 – Selmikeit & Giczella/EUIPO – Boehmert & Boehmert (HALLOWIENER)
      (Vec T-500/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie vo veci zrušenia - Slovná ochranná známka Európskej únie HALLOWIENER - Neexistencia riadneho používania - Článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2022/C 2/43)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Selmikeit & Giczella GmbH (Osterode, Nemecko) (v zastúpení: S. Keute, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Söder, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Boehmert & Boehmert Anwaltspartnerschaft mbB – Patentanwälte Rechtsanwälte (Brémy, Nemecko) (v zastúpení: U. Ulrich, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 27. mája 2020 (vec R 1893/2019-1) týkajúcemu sa konania vo veci zrušenia medzi spoločnosťou Boehmert & Boehmert Anwaltspartnerschaft mbB – Patentanwälte Rechtsanwälte a Selmikeit & Giczella

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Selmikeit & Giczella GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 329, 5.10.2020.