title: Vec C-259/04: Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením High Court of Justice, The Person Appointed by the Lord Chancellor under Section 76 of The Trade marks Act 1984, on Appeal from the Registrar of Trade Marks zo dňa 26. mája 2004 vo veci Elizabeth Emanuel a Continental Shelf 128 Ltd

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/13

         Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením High Court of Justice, The Person Appointed by the Lord Chancellor under Section 76 of The Trade marks Act 1984, on Appeal from the Registrar of Trade Marks zo dňa 26. mája 2004 vo veci Elizabeth Emanuel a Continental Shelf 128 Ltd
   (Vec C-259/04)
   (2004/C 217/26)
   High Court of justice, The Person Appointed by the Lord Chancellor under Section 76 of The Trade Marks Act 1984, on Appeal from the Registrar of Trade Marks uznesením z 26. mája 2004 podal na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke vo veci Elizabeth Emanuel a Continental Shelf 128 Ltd, ktorý bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 16. júna 2004.
   High Court of Justice, The Person Appointed by the Lord Chancellor under Section 76 of The Trade Marks Act 1984, on Appeal from the Registrar of Trade Marks žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:
   Článok 3 ods. 1, písm. g) smernice 89/104 (1)

               1)

               Môže za nasledujúcich okolností ochranná známka klamať verejnosť a môže byť jej zápis zakázaný podľa článku 3 ods. 1 písm. g) smernice 89/104, ak:

                           a)

                           dobrá povesť, ktorá je spájaná s ochrannou známkou, bola prevedená spolu s podnikom, ktorý vyrába výrobky, na ktoré sa ochranná známka vzťahuje;

                           b)

                           pred prevodom z tejto ochrannej známky pre podstatnú časť dotknutej verejnosti vyplývalo, že na tvorbe alebo výrobe výrobkov, v súvislosti s ktorými bola ochranná známka používaná, sa podieľala určitá osoba;

                           c)

                           po prevode podal nový majiteľ prihlášku ochrannej známky; a

                           d)

                           v čase podania prihlášky mala podstatná časť dotknutej verejnosti nesprávny dojem, že používanie ochrannej známky znamenalo, že uvedená určitá osoba sa stále podieľala na tvorbe alebo výrobe výrobkov, v súvislosti s ktorými bola ochranná známka používaná a že bolo pravdepodobné, že tento dojem ovplyvnil nákupné správanie tejto časti verejnosti?

               2)

               Ak nie je odpoveď na otázku 1 bez výhrad pozitívna, aké ďalšie okolnosti sa musia vziať do úvahy pri posúdení, či môže ochranná známka klamať verejnosť a jej zápis má byť zakázaný podľa článku 3 ods. 1 písm. g) smernice a najmä má význam skutočnosť, že je pravdepodobné, že sa nebezpečenstvo omylu pravdepodobne časom zníži?

         Článok 12 ods. 2 písm. b) smernice 89/104

               3)

               Môže prihlásená ochranná známka zavádzať verejnosť, ak ju používa majiteľ alebo ak je používaná s jeho súhlasom spôsobom, na základe ktorého možno odňať majiteľovi práva podľa článku 12 ods. 2 písm. b) smernice 89/104, ak:

                           a)

                           prihlásená ochranná známka a dobrá povesť, ktorá je s ňou spájaná, boli prevedené spolu s podnikom, ktorý vyrába výrobky, na ktoré sa ochranná známka vzťahuje;

                           b)

                           pred prevodom z tejto ochrannej známky pre podstatnú časť dotknutej verejnosti vyplývalo, že na tvorbe alebo výrobe výrobkov, v súvislosti s ktorými bola ochranná známka používaná, sa podieľala určitá osoba;

                           c)

                           po prevode bol podaný návrh na výmaz zapísanej ochrannej známky; a

                           d)

                           v čase podania návrhu mala podstatná časť dotknutej verejnosti nesprávny dojem, že používanie ochrannej známky znamenalo, že uvedená určitá osoba sa stále zúčastňovala na tvorbe a výrobe výrobkov, v súvislosti s ktorými bola ochranná známka používaná a bolo pravdepodobné, že tento dojem ovplyvnil nákupné správanie tejto časti verejnosti?

               4)

               Ak nie je odpoveď na otázku 1 bez výhrad pozitívna, aké ďalšie okolnosti sa musia vziať do úvahy pri posúdení, či môže ochranná známka zavádzať verejnosť, ak je používaná jej majiteľom alebo s jeho súhlasom spôsobom, na základe ktorého môže byť vymazaná podľa článku 12 ods. 2, písm. b) smernice a najmä má význam skutočnosť, že je pravdepodobné, že sa nebezpečenstvo omylu časom zníži?

      (1)  Prvá smernica Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 11. 02. 1989, s. 1-7)


title: Vec C-601/16 P: Odvolanie podané 24. novembra 2016: Arrow Group Aps, Arrow Generics Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 8. septembra 2016 vo veci T-467/13, Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd/Európska komisia

text:
               30.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/29

         Odvolanie podané 24. novembra 2016: Arrow Group Aps, Arrow Generics Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 8. septembra 2016 vo veci T-467/13, Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd/Európska komisia
   (Vec C-601/16 P)
   (2017/C 030/34)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Arrow Group Aps, Arrow Generics Ltd (v zastúpení: C. Firth, S. Kon, C. Humpe, Solicitors)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateliek

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2016 vo veci T-467/13 a/alebo zrušiť články 1, 2 a 3 rozhodnutia Komisie K(2013) 3803 final z 19. júna 2013 vo veci AT.39226 – Lundbeck v rozsahu, v akom sa vzťahuje na spoločnosť Arrow, alebo

               —

               subsidiárne zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2016 vo veci T-467/13 a vrátiť vec na Všeobecný súd, alebo

               —

               ďalej subsidiárne zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 8. septembra 2016 vo veci T-467/13 v rozsahu, v akom sa v rozsudku rozhodlo o pokute uloženej spoločnosti Arrow na základe článku 2 rozhodnutia Komisie K(2013) 3803 final v súvislosti s dohodami so Spojeným kráľovstvom a Dánskom, alebo znížiť výšku tejto pokuty, a

               —

               nariadiť Komisii nahradiť spoločnosti Arrow trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne uplatnil relevantný test potenciálnej hospodárskej súťaže:

               1.

               Prvá námietka: Všeobecný súd preniesol dôkazné bremeno na spoločnosť Arrow a oslobodil Komisiu od jej povinnosti preukázať existenciu potenciálnej hospodárskej súťaže.

               2.

               Druhá námietka: Všeobecný súd nesprávne odvodil existenciu potenciálnej hospodárskej súťaže zo série predpokladov, a to v rozpore so zásadou, že potenciálna hospodárska súťaž nevyhnutne potrebuje existenciu skutočnej a konkrétnej možnosti vstupu.

               3.

               Všeobecný súd pripísal neodôvodnenú váhu zámeru spoločnosti Lundbeck a nesprávne posúdil preukázanú dôležitosť skutočnostiam, ktoré nastali po podpise dohôd.

               4.

               Všeobecný súd nesprávne posúdil relevantnosť a dopad rozsudku anglického súdu vo veci Paroxetine.

               5.

               Všeobecný súd nesprávne odvodil existenciu potenciálnej hospodárskej súťaže od skutočnosti, že spoločnosť Arrow prijala kroky na prípravu vstupu na trh.

               6.

               Všeobecný súd nesprávne uplatnil prezumpciu dočasnej neplatnosti a neporušenia patentov spoločnosti Lundbeck.

         Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že predmetom dohôd o vyriešení patentových sporov bolo obmedzenie hospodárskej súťaže:

               1.

               Prvá námietka: Všeobecný súd nezohľadnil skutočnosť, že dohoda, ktorá je „iba schopná“ obmedziť hospodársku súťaž, nie je obmedzením.

               2.

               Druhá námietka: Všeobecný súd nesprávne kategorizoval tieto dohody ako v podstate dohody o vylúčení z trhu.

               3.

               Tretia námietka: Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že Komisia mohla zistiť protisúťažný cieľ dohôd bez toho, aby zisťovala situáciu, ktorá by nastala v prípade neexistencie týchto dohôd.

         Tretí odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne akceptoval závery Komisie, že spoločnosť Arrow konala úmyselne alebo z nedbanlivosti, keď sa dopustila údajného porušenia a nemala by byť uložená žiadna pokuta.


title: Vec C-335/09 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  26. júna 2012 — Poľská republika/Európska komisia [Odvolanie — Spoločná organizácia trhov — Prechodné opatrenia prijaté vzhľadom na pristúpenie nových členských štátov — Nariadenie (ES) č. 1972/2003, ktoré stanovuje opatrenia s ohľadom na obchod s poľnohospodárskymi výrobkami — Žaloba o neplatnosť — Lehota — Začiatok plynutia — Omeškanie — Neprípustnosť — Zmena ustanovenia uvedeného nariadenia — Nové plynutie lehoty — Čiastočná prípustnosť — Dôvody — Porušenie základných zásad spoločenstva práva a zásady účinnej súdnej ochrany — Porušenie zásad voľného pohybu tovaru a zákazu diskriminácie založenej na štátnej príslušnosti — Porušenie zásad proporcionality a ochrany legitímnej dôvery — Porušenie hierarchie noriem — Porušenie článku 41 aktu o pristúpení z roku 2003 — Nesprávny výklad článku 3 nariadenia (ES) č. 1972/2003 — Porušenie povinnosti odôvodnenia]

text:
               25.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 258/2

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. júna 2012 — Poľská republika/Európska komisia
   (Vec C-335/09 P) (1)

   (Odvolanie - Spoločná organizácia trhov - Prechodné opatrenia prijaté vzhľadom na pristúpenie nových členských štátov - Nariadenie (ES) č. 1972/2003, ktoré stanovuje opatrenia s ohľadom na obchod s poľnohospodárskymi výrobkami - Žaloba o neplatnosť - Lehota - Začiatok plynutia - Omeškanie - Neprípustnosť - Zmena ustanovenia uvedeného nariadenia - Nové plynutie lehoty - Čiastočná prípustnosť - Dôvody - Porušenie základných zásad spoločenstva práva a zásady účinnej súdnej ochrany - Porušenie zásad voľného pohybu tovaru a zákazu diskriminácie založenej na štátnej príslušnosti - Porušenie zásad proporcionality a ochrany legitímnej dôvery - Porušenie hierarchie noriem - Porušenie článku 41 aktu o pristúpení z roku 2003 - Nesprávny výklad článku 3 nariadenia (ES) č. 1972/2003 - Porušenie povinnosti odôvodnenia)
   2012/C 258/02
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Poľská republika (v zastúpení: M. Dowgielewicz, a M. Szpunar, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: H. Tserepa-Lacombe, A. Stobiecka-Kuik, A. Szmytkowska a T. van Rijn, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá rozšírená komora) z 10. júna 2009, Poľsko/Komisia (T-257/04), ktorým Súd zamietol žalobu o čiastočné zrušenie nariadenia Komisie (ES) č. 1972/2003 z 10. novembra 2003 o prechodných opatrenia prijatých v súvislosti s pristúpením Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska s ohľadom na obchod s poľnohospodárskymi výrobkami (Ú. v. EÚ L 293, s. 3; Mim. vyd. 03/040, s. 474), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 230/2004 z 10. februára 2004 (Ú. v. EÚ L 39, s. 13; Mim. vyd. 03/042, s. 443), ako aj nariadením Komisie (ES) č. 735/2004 z 20. apríla 2004 (Ú. v. EÚ L 114, s. 13; Mim. vyd. 03/044, s. 111) — Nesprávny výklad článku 230 štvrtého odseku ES, článku 3 nariadenie (ES) č. 1972/2003, ako aj nariadenia č. 1 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve (Ú. v. ES L 17, s. 385; Mim. vyd. 01/001, s. 3) — Porušenie článku 253 ES a článku 41 Zmluvy o pristúpení, práva na účinnú súdnu ochranu, ako aj zásad solidarity, proporcionality, zákazu diskriminácie, dobrej viery a legitímnej dôvery — Nedostatky konania vyplývajúce z odmietnutia Súdu prijať žalobné dôvody spojené s porušením zásad solidarity a dobrej viery

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Poľská republika znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 282, 21.11.2009.


               21.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 170/1

         (2007/C 170/01)
   Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie

         Ú. v. EÚ C 155, 7.7.2007

   Predchádzajúce publikácie

      Ú. v. EÚ C 140, 23.6.2007

      Ú. v. EÚ C 129, 9.6.2007

      Ú. v. EÚ C 117, 26.5.2007

      Ú. v. EÚ C 96, 28.4.2007

      Ú. v. EÚ C 95, 28.4.2007

      Ú. v. EÚ C 82, 14.4.2007

   Tieto texty sú dostupné na adresách:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Vec T-569/13: Uznesenie Všeobecného súdu z 28. augusta 2015 – ÚHVT – Kimbo (Caffè KIMBO Espresso Napoletano)

text:
               16.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/57

         Uznesenie Všeobecného súdu z 28. augusta 2015 – ÚHVT – Kimbo (Caffè KIMBO Espresso Napoletano)
   (Vec T-569/13) (1)

   (2015/C 381/68)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda šiestej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 25.1.2014.


title: Vec T-167/07: Žaloba podaná 18. mája 2007 – Far Eastern Textile/Rada

text:
               21.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 170/27

         Žaloba podaná 18. mája 2007 – Far Eastern Textile/Rada
   (Vec T-167/07)
   (2007/C 170/54)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Far Eastern Textile Ltd (Taipei, Taiwan) (v zastúpení: P. De Baere, lawyer)

      Žalovaná: Rada Európskej únie
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť nariadenie Rady (ES) č. 192/2007 z 22. februára 2007, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz polyetyléntereftalátu (PET), s pôvodom, medzi iným, na Taiwane, v rozsahu v akom sa týka žalobcu, a

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca je taiwanský výrobca a vývozca polyetyléntereftalátu (PET) a žiada o zrušenie Nariadenia Rady (ES) č. 192/2007 z 22. februára 2007, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitého polyetyléntereftalátu, s pôvodom v Indii, Indonézii, Malajzii, Kórejskej republike, Thajsku a na Taiwane, po preskúmaní uplynutia platnosti a čiastočnom predbežnom preskúmaní podľa článku 11 ods. 2 a článku 11 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 384/96 (1).
   Na podporu svojho návrhu žalobca predovšetkým uvádza, že Rada porušila článok 2 ods. 1 základného nariadenia (2) tým, že na výpočet dumpingového rozpätia žalobcu použila asymetrickú metódu.
   Po druhé žalobca tvrdí, že Rada porušila článok 253 ES tým, že neuviedla dostatočné dôvody, pre ktoré symetrická metóda porovnania nezodpovedala celému rozsahu dumpingu.
   Po tretie žalobca uvádza, že Rada porušila článok 2 ods. 10, 11 a 12 základného nariadenia tým, že pri výpočte váženého priemeru dumpingového rozpätia podľa článku 2 ods. 12, uplatnila na výpočet dumpingového rozpätia žalobcu zníženie na nulu, ktorým sa akákoľvek negatívna dumpingová marža znižuje na nulu.
   Napokon žalobca tvrdí, že Rada porušila článok 253 ES tým, že dostatočne neodôvodnila potrebu výpočtu dumpingového rozpätia žalobcu uplatnením zníženia na nulu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 59, 27.2.2007, s. 1.

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 56, s. 1; Mim. vyd. 11/010 s. 45).


title: Výmaz veci C-370/04

text:
               3.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/32

         Výmaz veci C-370/04 (1)

   (2005/C 217/69)

      (Jazyk konania: nemčina)

   Uznesením zo 6. júna 2005 predseda Súdneho dvora Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci C-370/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spolkovej republike Nemecko.

      (1)  Ú. v. EÚ C 262, 23.10.2004


title: Vec T-384/14: Žaloba podaná 3. júna 2014 – Taliansko/Komisia

text:
               21.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 235/32

         Žaloba podaná 3. júna 2014 – Taliansko/Komisia
   (Vec T-384/14)
   2014/C 235/43
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Taliansko (v zastúpení: B. Tidore, avvocato dello Stato, G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie K(2014) 2008 zo 4. apríla 2014, oznámené 7. apríla 2014, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú niektoré výdavky uskutočnené členskými štátmi, konkrétne Talianskom, v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV).

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri dôvody:

               1.

               Prvý dôvod založený na porušení zásad Spoločenstva a nedostatku šetrenia.

                           —

                           V tejto súvislosti sa tvrdí, že v napadnutom rozhodnutí Komisia vykonala finančnú opravu na základe viacerých nedostatkov konštatovaných počas inšpekcie na mieste, ktorá sa uskutočnila iba v regiónoch Latium a Abruzzes. Žalobkyňa spochybňuje, že výsledky tejto inšpekcie sa môžu použiť mimo sledovaných regiónov a že oprava sa môže kvantifikovať v pomere 5 %, pretože realita rôznych talianskych regiónov je veľmi odlišná a v každom prípade iba bola dotknutá jedna platiaca organizácie (AGEA).

               2.

               Druhý dôvod založený na porušení článkov 43 a 48 nariadenia č. 1782/2003 (1),

                           —

                           Komisia vo svojom rozhodnutí vytýka Taliansku, že nesprávne uplatnilo právnu úpravu v oblasti osobitných práv tvrdiac, že pre fond by vzniklo riziko. Žalobca tvrdí, že články 43 a 48 nariadenia č. 1782/2003 neupravujú osobitný postup redistribúcie osobitných práv pre prípady skúmané Komisiou a že metodológia prijatá v Taliansku je nielen úplne v súlade s touto právnou úpravou, ale sama osebe nepredstavuje osobitné riziko pre fond.

               3.

               Tretí dôvod založený na porušení všeobecných zásad v oblasti finančných opráv a dodržania kritérií uznania, ako aj nedostatok odôvodnenia.

                           —

                           La Komisia vo svojom rozhodnutí vykonala opravu týkajúcu sa nedostatkov v spôsobe práce pričítateľných ARBEA, platiacej organizácii, ktorej oprávnenie bolo odobraté rozhodnutím správy z 12. mája 2010 s účinkom 16. októbra 2010, keď úlohy ARBEA prevzala AGEA. Žalobca kritizuje konanie Komisie, ktorá odložila na rok 2010 opravu už vykonanú pre roky 2007-2009, predpokladajúc trvanie už konštatovaného rizika a prijmúc rovnakú percentuálnu mieru, ako aj uplatnenie opravy na obdobie medzi odňatím oprávnenia a prevzatím úloh AGEA.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001.


title: Vec T-142/04: Žaloba podaná 14. apríla 2004 Cargill B.V. proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               26.6.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 168/8

         Žaloba podaná 14. apríla 2004 Cargill B.V. proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-142/04)
   (2004/C 168/14)
   Jazyk konania: holandský
   Cargill B.V. so sídlom v Haagu (Holandsko) zastúpený H.J. Bronkhorst a J.F. van Nouhuys, podal 14.apríla 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1.

               zrušil rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev z 5. januára 2004, ktoré mu bolo adresované;

               2.

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné argumenty
   Žalobca nesúhlasí s rozhodnutím Komisie, ktorá určila, že odpustenie dovozného cla v určitom prípade nie odôvodnené. Uvedené rozhodnutie bolo prijaté po zrušení konečného rozhodnutia C/2000/485 Komisie Súdnym dvorom vo veci Holandské kráľovstvo/Komisia C-156/00 (1).
   Žalobca dovážal kukuricu do ES v režime aktívneho zušľachťovacieho styku. Kukurica mala byť najprv spracovaná na glukózu a potom vyvážaná. Z tohto dôvodu žalobca vlastnil potrebné povolenia na náhradu rovnakého tovaru. V napadnutom rozhodnutí Komisia uviedla, že vyvážaná glukóza neobsahovala len kukuricu ale aj pšenicu z trhu ES. Preto Holandské orgány vymerali dlžné dovozné clo. V napadnutom rozhodnutí Komisia zamietla žiadosť o odpustenie tohto cla.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza, že došlo k porušeniu jeho práva na obhajobu. Osobitne, žalobca tvrdí, že bolo porušené jeho právo na vypočutie a právo na prístup k spisu.
   Okrem toho žalobca uvádza, že bolo porušené nariadenie č. 1430/79 (2) o vrátení alebo odpustení dovozných alebo vývozných ciel o ako aj článok 239 nariadenia č.2913/92 (3), ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva a články 905 až 909 nariadenia č. 2454/93 (4), zavadzajúce ustanovenia pre vykonávanie nariadenie Rady č. 2913/92. Žalobca tiež tvrdí, že bola porušená povinnosť uviesť odôvodnenie podľa článku 253 ES.
   Žalobca tvrdí, že záver Komisie o zjavnom nesplnení stanovených podmienok v povolení pre žalobcu pri rovnocennom aktívnom zušľachťovacom styku nie je správny. Podľa žalobcu, vyvážaná glukóza, ktorá bola spracovaná z obilia a kukurice, mala tie isté vlastnosti ako glukóza získaná len z kukurice. Žalobca ďalej uvádza, že oba výrobky spadajú pod rovnaký kód KN. Žalobca má zato, že jediná skutočnosť, ktorú mu možno vytknúť, je čiastočný vývoz kukurice po lehote šiestich mesiacov, ktorá bola stanovená v povolení.
   Na záver, žalobca tvrdí, že bol porušený princíp primeranosti.

      (1)  Rozsudok Súdneho dvora (z 13. marca 2003), Holandsko/Komisia, C-156/00, Zb., s.I-2527

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 1430/79 z 2. júla 1979 o vrátení alebo odpustení dovozných alebo vývozných ciel (Ú. v. ES L 175, s. 1.)

      (3)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1.)

      (4)  Nariadenie Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, zavadzajúce ustanovenia pre vykonávanie nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ustanovujúceho Colný kódex Spoločenstva (Ú. v. ES L 253, s. 1.)


title: Vec F-81/06: Uznesenie Súdu pre verejnú službu zo 4. septembra 2008 – Duyster/Komisia

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/68

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu zo 4. septembra 2008 – Duyster/Komisia
   (Vec F-81/06) (1)

   (2008/C 301/136)

      Jazyk konania: holandčina

   V nadväznosti na urovnanie sporu zmierom predseda prvej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 261, 28.10.2006, s. 34.


title: Vec C-62/16: Žaloba podaná 3. februára 2016 – Európska komisia/Rumunsko

text:
               25.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/20

         Žaloba podaná 3. februára 2016 – Európska komisia/Rumunsko
   (Vec C-62/16)
   (2016/C 145/26)
   Jazyk konania: rumunčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: S. Petrova, M. Heller a A. Biolan, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Rumunsko

      Návrhy

               —

               Konštatovať, že Rumunsko si tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na to, aby zabezpečilo súlad s ustanoveniami smernice 2012/33/EÚ (1), alebo v každom prípade neoznámilo tieto opatrenia Komisii, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 2 ods. 1 uvedenej smernice;

               —

               uložiť Rumunsku v súlade s ustanoveniami článku 260 ods. 3 ZFEÚ penále vo výške 38 042,6 eur za každý deň omeškania odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci pre nesplnenie povinnosti oznámiť opatrenia na úplné prevzatie smernice 2012/33/EÚ;

               —

               zaviazať Rumunsko na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice uplynula 18. júna 2014.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/33/EÚ z 21. novembra 2012, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 1999/32/ES, pokiaľ ide o obsah síry v lodných palivách (Ú. v. ES L 327, s. 1).


title: Vec C-373/17 P: Odvolanie podané 20. júna 2017: Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH, Agria Beteiligungsgesellschaft mbH proti rozsudku Všeobecného súdu zo 16. mája 2017 vo veci T-480/15, Agria Polska a i./Komisia

text:
               16.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/4

         Odvolanie podané 20. júna 2017: Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH, Agria Beteiligungsgesellschaft mbH proti rozsudku Všeobecného súdu zo 16. mája 2017 vo veci T-480/15, Agria Polska a i./Komisia
   (Vec C-373/17 P)
   (2017/C 347/04)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH, Agria Beteiligungsgesellschaft mbH (v zastúpení: P. Graczyk a W. Rocławski, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateliek

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu zo 16. mája 2017 vo veci T-480/15,

               —

               rozhodnúť s konečnou platnosťou o veci, t. j. zrušiť rozhodnutie Komisie,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Prvý odvolací dôvod sa týka porušenia článkov 101 a 102 ZFEÚ v spojení s článkom 17 ods. 1 druhou vetou a článkom 7 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 773/2004, ako aj v spojení s článkom 7 ods. 1 a 2 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003, pretože Všeobecný súd nevzal do úvahy očividné chyby, ktorých sa Komisia dopustila v posúdení pravdepodobnosti porušenia článku 101 alebo článku 102 ZFEÚ, existencie záujmu Únie na začatí vyšetrovania, ako aj rozsahu potrebných dôkazov.
   V rámci prvého odvolacieho dôvodu odvolateľky uviedli nasledovné pochybenia Všeobecného súdu, ktoré okrem iného spočívali v (i) odôvodnení zosúladených postupov konkurentov odvolateliek (upovedomení vnútroštátnych orgánov) len a výlučne na základe ich vyjadrení; (ii) nezohľadnení skutočnosti zrušenia väčšiny správnych rozhodnutí vydaných na základe sťažností konkurentov a zrušenia sankcií uložených odvolateľkám; (iii) opomenutí skutočnosti, že sťažnosti boli predložené aj orgánom, ktoré neboli príslušné, a obmedzenie sa na konštatovanie, že vzhľadom na nebezpečenstvo porušenia dobrej povesti alebo pôvodného stavu predávaných výrobkov mohlo byť odôvodnené informovanie príslušných orgánov; (iv) uznaní, že Komisia vychádzala z toho, že neexistoval dostatočný záujem Únie na začatí vyšetrovania, hoci činnosti uvedené v sťažnosti odvolateliek sa týkali územia viacerých členských štátov a nadnárodných podnikov; nesprávne uznanie, že sťažnosť odvolateliek podaná vnútroštátnemu orgánu pre hospodársku súťaž založila jeho výlučnú právomoc (v) nezohľadnení skutočnosti, že rozsah potrebných dôkazov a nevyhnutnosť vynaloženia značných prostriedkov hovorí v prospech právomoci Komisie; (vi) uznaní, že vo veci neboli splnené podmienky „šikanujúceho správania“.
   Druhý odvolací dôvod sa týka zásady porušenia plnej účinnosti práva Únie (effet utile) a chybného výkladu tejto zásady v súvislosti s uplatnením článkov 101 a 102 ZFEÚ v spojení s článkom 105 ZFEÚ a článkom 17 ods. 1 ZEÚ v praxi, pretože Všeobecný súd (i) nezohľadnil úlohu, akú plní Komisia v systéme ochrany konkurencie v rámci Únie, a uznal, že Komisia nemá povinnosť preveriť, či vnútroštátne orgány majú k dispozícii príslušné prostriedky na realizáciu úloh, ktoré im vyplývajú z nariadenia č. 1/2003, (ii) nezohľadnil tvrdenia odvolateliek, že chýbajú účinné prostriedky uplatňovania nárokov pred vnútroštátnymi súdmi prostredníctvom private enforcement pravidiel hospodárskej súťaže, keďže chýbajú príslušné postupy a už uplynuli premlčacie lehoty v poľskom práve, (iii) Všeobecný súd konštatoval, že odvolateľky nepreukázali, že poľské orgány pre hospodársku súťaž (Predseda Úradu na ochranu hospodárskej súťaže a spotrebiteľov, ďalej len „UOKiK“) nemal v úmysle stíhať a účinne potrestať porušenia, hoci nebolo pochýb, že predseda UOKiK zamietol začatie konania vzhľadom na uplynutie vtedy platnej ročnej premlčacej lehoty.
   Tretí odvolací dôvod sa týka porušenia zásady účinnej právnej ochrany (článok 13 Dohovoru o ľudských právach a základných slobodách), práva na účinné súdne preskúmanie (článok 47 ods. 1 Charty základných práv) a práva na riadnu správu vecí verejných (článok 41 ods. 1 Charty základných práv) tým, že Všeobecný súd (i) ponechal v platnosti rozhodnutie Komisie o zamietnutí sťažnosti odvolateliek bez posúdenia, či došlo k porušeniu, hoci vnútroštátny orgán pre hospodársku súťaž predtým zamietol začatie vyšetrovania vzhľadom na formálne požiadavky a hoci neexistuje možnosť účinnej právnej ochrany, (ii) chybne konštatoval, že nedošlo k porušeniu zásady účinnej právnej ochrany, keďže odvolateľky mali možnosť napadnúť rozhodnutie Komisie o zamietnutí sťažnosti; (iii) nezohľadnil, že právo na účinnú súdnu ochranu, na účinné súdne preskúmanie a riadnu správu vecí verejných zahŕňa aj právo na rozhodnutie vo veci v primeranej lehote, ktorá vo veci samej nebola zachovaná, pretože Komisia vydala rozhodnutie o zamietnutí začatia konania po 4,5 roku od podania sťažnosti odvolateľkami.


title: Vec C-22/06: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 27. apríla 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo

text:
               14.10.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 249/8

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 27. apríla 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-22/06) (1)

   (2006/C 249/21)

      Jazyk konania: francúzština

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 60, 11.3.2006.


title: Vec C-69/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Napoli – Sezione Lavoro (Taliansko) 20. februára 2008 – Raffaello Visciano/I.N.P.S.

text:
               26.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 107/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Napoli – Sezione Lavoro (Taliansko) 20. februára 2008 – Raffaello Visciano/I.N.P.S.
   (Vec C-69/08)
   (2008/C 107/30)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunale di Napoli – Sezione Lavoro
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Raffaello Visciano

      Žalovaný: I.N.P.S.
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Umožňujú články 3 a 4 smernice č. 80/987 (1) z 20. októbra 1980 v časti, v ktorej upravujú výplatu neuspokojených nárokov zamestnancov, týkajúcich sa odmeny, aby sa týmto pohľadávkam od okamihu ich uplatnenia voči záručnej inštitúcii odňala ich pôvodná povaha odmeny a nadobudli odlišnú kvalifikáciu ako dávky sociálneho zabezpečenia len z dôvodu, že ich vyplatenie členský štát zveril inštitúcii sociálneho zabezpečenia, a teda že vo vnútroštátnom právnom predpise sa pojem „odmena“ nahrádza pojmom „dávka sociálneho zabezpečenia“?

               2.

               Považuje sa pre sociálny cieľ smernice za dostatočné, ak vnútroštátna právna úprava používa pôvodnú pohľadávku z odmeny zamestnanca len čisto ako vzor pre porovnanie, podľa ktorého sa určuje per relationemplnenie, ktoré sa má zaručiť zásahom záručnej inštitúcie, alebo sa vyžaduje, aby sa pohľadávka z odmeny zamestnanca vo vzťahu k zamestnávateľovi, ktorý je platobne neschopný, ochraňovala, vďaka zásahu záručnej inštitúcie, pričom by sa jej zabezpečil rovnaký obsah, záruky a čas a spôsob výkonu, aké sa priznávajú akýmkoľvek ďalším pohľadávkam vyplývajúcim z pracovnoprávneho vzťahu v tom istom právnom poriadku?

               3.

               Umožňujú zásady, vyplývajúce z právnej úpravy Spoločenstva a najmä zásady ekvivalencie a efektivity, aby sa na výplatu neuspokojených nárokov zamestnancov, týkajúcich sa odmeny za obdobie zistené podľa článku 4 smernice č. 80/987 uplatnil menej výhodný režim premlčania než je režim, ktorý sa uplatňuje na pohľadávky obdobnej povahy?

      (1)  Ú. v. ES L 283, s. 23.


title: Spojené veci C-39/13 až C-41/13: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  12. júna 2014 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Gerechtshof te Amsterdam – Holandsko) – Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen/SCA Group Holding BV (C-39/13), X AG a i./Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam/MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13) (Sloboda usadiť sa — Daň z príjmov právnických osôb — Jediná daňová jednotka medzi spoločnosťami rovnakej skupiny — Žiadosť — Dôvody zamietnutia — Umiestnenie sídla jednej alebo viacerých sprostredkujúcich spoločností alebo materskej spoločnosti v inom členskom štáte — Neexistencia stálej prevádzkarne v štáte zdanenia)

text:
               25.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/9

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 12. júna 2014 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Gerechtshof te Amsterdam – Holandsko) – Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen/SCA Group Holding BV (C-39/13), X AG a i./Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam/MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13)
   (Spojené veci C-39/13 až C-41/13) (1)

   ((Sloboda usadiť sa - Daň z príjmov právnických osôb - Jediná daňová jednotka medzi spoločnosťami rovnakej skupiny - Žiadosť - Dôvody zamietnutia - Umiestnenie sídla jednej alebo viacerých sprostredkujúcich spoločností alebo materskej spoločnosti v inom členskom štáte - Neexistencia stálej prevádzkarne v štáte zdanenia))
   2014/C 282/12
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Gerechtshof te Amsterdam

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen (C-39/13), X AG, X1 Holding GmbH, X2 Holding GmbH, X3 Holding GmbH, D1 BV, D2 BV, D3 BV (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam (C-41/13)

      Žalovaní: SCA Group Holding BV (C-39/13), Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13)

      Výrok rozsudku

               1.

               Vo veciach C-39/13 a C-41/13 sa články 49 ZFEÚ a 54 ZFEÚ majú vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, na základe ktorej materská spoločnosť rezident, môže vytvoriť jedinú daňovú jednotku so svojou dcérskou spoločnosťou druhého stupňa rezidentom, ak túto spoločnosť vlastní prostredníctvom jednej alebo viacerých spoločností rezidentov, ale takúto jednotku nemôže vytvoriť, ak svoju dcérsku spoločnosť druhého stupňa vlastní prostredníctvom spoločností nerezidentov, ktoré v tomto členskom štáte nemajú stálu prevádzkareň.

               2.

               Vo veci C-40/13 sa články 49 ZFEÚ a 54 ZFEÚ majú vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, na základe ktorej sa režim jedinej daňovej jednotky priznáva materskej spoločnosti rezidentovi, ktorá vlastní dcérske spoločnosti rezidentov, ale je vylúčený pre sesterské spoločnosti rezidentov, ktorých spoločná materská spoločnosť nemá v tomto členskom štáte sídlo ani stálu prevádzkareň.

      (1)  Ú. v. EÚ C 123, 27.4.2013.


title: Vec T-641/11 P: Uznesenie Všeobecného súdu z  13. decembra 2012 — Mische/Komisia ( „Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Vymenovanie — Zaradenie do platovej triedy a platového stupňa — Výberové konanie uverejnené pred nadobudnutím účinnosti nového Služobného poriadku — Prijímanie Parlamentom a simultánny prevod do Komisie — Čiastočné zastavenie konania — Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne nedôvodné“ )

text:
               9.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/24

         Uznesenie Všeobecného súdu z 13. decembra 2012 — Mische/Komisia
   (Vec T-641/11 P) (1)

   (Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Vymenovanie - Zaradenie do platovej triedy a platového stupňa - Výberové konanie uverejnené pred nadobudnutím účinnosti nového Služobného poriadku - Prijímanie Parlamentom a simultánny prevod do Komisie - Čiastočné zastavenie konania - Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne nedôvodné)
   2013/C 38/43
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Harald Mische (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: R. Holland, J. Mische a M. Velardo, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall, splnomocnený zástupca) a Rada Európskej únie (v zastúpení: A. F. Jensen a J. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) z 29. septembra 2011, Mische/Komisia (F-70/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) a smerujúce k zrušeniu tohto rozsudku

      Výrok

               1.

               Konanie o odvolaní sa zastavuje v rozsahu, v akom smeruje proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) z 29. septembra 2011, Mische/Komisia (F-70/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), z dôvodu, že tento rozsudok odmietol návrhy smerujúce k zrušeniu rozhodnutia Komisie Európskych spoločenstiev z 11. novembra 2004 v rozsahu, v akom bol Harald Mische zaradený do platovej triedy A *6.

               2.

               V zostávajúcej časti sa odvolanie zamieta.

               3.

               Harald Mische znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii v rámci konania na tomto stupni.

               4.

               Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 49, 18.2.2012.


title: Vec C-275/06: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  29. januára 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantill n°  5 de Madrid – Španielsko) – Productores de Música de España (Promusicae)/Telefónica de España SAU (Informačná spoločnosť — Povinnosti poskytovateľov služieb — Uchovávanie a zverejnenie určitých údajov o prenose dát — Povinnosť zverejnenia — Obmedzenia — Ochrana dôverného charakteru elektronických komunikácií — Zlučiteľnosť s ochranou autorských práv a s nimi súvisiacich práv — Právo na účinnú ochranu duševného vlastníctva)

text:
               8.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 64/9

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 29. januára 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantill no 5 de Madrid – Španielsko) – Productores de Música de España (Promusicae)/Telefónica de España SAU
   (Vec C-275/06) (1)

   (Informačná spoločnosť - Povinnosti poskytovateľov služieb - Uchovávanie a zverejnenie určitých údajov o prenose dát - Povinnosť zverejnenia - Obmedzenia - Ochrana dôverného charakteru elektronických komunikácií - Zlučiteľnosť s ochranou autorských práv a s nimi súvisiacich práv - Právo na účinnú ochranu duševného vlastníctva)
   (2008/C 64/12)
   Jazyk konania: španielčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Juzgado de lo Mercantill no 5 de Madrid
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Productores de Música de España (Promusicae)

      Žalovaný: Telefónica de España SAU
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Juzgado de lo Mercantill – Výklad článku 15 ods. 2 a článku 18 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/31/ES z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 13/025, s. 399), článku 8 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230) a článku 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva (Ú. v. EÚ L 157, s. 45, a oprava v Ú. v. EÚ L 195, 2004, s. 16; Mim. vyd. 17/002, s. 32) – Spracovanie údajov, ktoré vznikli pri komunikácii uskutočnenej v rámci poskytovania služby informačnej spoločnosti – Povinnosť prevádzkovateľov elektronických komunikačných sietí a služieb, poskytovateľov prístupu k telekomunikačným sieťam a poskytovateľov služieb uchovávania údajov, uchovávať a poskytnúť uvedené údaje – Vylúčenie občianskoprávnych konaní z tohto rámca
   Výrok rozsudku
   Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/31/ES z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica o elektronickom obchode), smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti, smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES z 12. júla 2002, týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií (smernica o súkromí a elektronických komunikáciách), neukladajú členským štátom, aby v takej situácii ako v konaní vo veci samej stanovili povinnosť oznámiť osobné údaje na účely zabezpečenia účinnej ochrany autorského práva v rámci občianskoprávneho konania. Právo Spoločenstva však od uvedených štátov pri preberaní týchto smerníc požaduje, aby vychádzali z ich výkladu, ktorý umožňuje zabezpečiť náležitú rovnováhu medzi rôznymi základnými právami chránenými právnym poriadkom Spoločenstva. Ďalej je potrebné, aby orgány a súdy členských štátov pri vykonávaní opatrení na prebratie uvedených smerníc nielen vykladali svoje vnútroštátne právo v súlade s týmito smernicami, ale takisto, aby nevychádzali z výkladu týchto smerníc, ktorý by kolidoval s uvedenými základnými právami alebo s inými všeobecnými zásadami práva Spoločenstva, ako je zásada proporcionality.

      (1)  Ú. v. EÚ C 212, 2.9.2006.


title: Vec T-555/08: Žaloba podaná 16. decembra 2008 – iPublish Ganske Interactive Publishing/ÚHVT (Zobrazenie navigačného prístroja)

text:
               7.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/35

         Žaloba podaná 16. decembra 2008 – iPublish Ganske Interactive Publishing/ÚHVT (Zobrazenie navigačného prístroja)
   (Vec T-555/08)
   (2009/C 55/63)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: iPublish Ganske Interactive Publishing GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: V. Knies, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu z 3. októbra 2008 vo veci odvolania R 709/2008-4 a

               —

               zaviazať Úrad na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: trojrozmerná ochranná známka, ktorá zobrazuje navigačný prístroj v čiernej a modrej farbe, o i. označený postranným modrým pruhom, pre tovary a služby tried 9, 39 a 42 (prihláška č. 6 092 639).

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 (1), keďže prihlasovaná ochranná známka má potrebnú rozlišovaciu spôsobilosť.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec T-201/17: Žaloba podaná 31. marca 2017 – Printeos/Komisia

text:
               29.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 168/30

         Žaloba podaná 31. marca 2017 – Printeos/Komisia
   (Vec T-201/17)
   (2017/C 168/39)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Španielsko) (v zastúpení: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               v súlade s článkom 266 prvým odsekom ZFEÚ alebo alternatívne s článkom 266 prvým odsekom, článkom 268 a článkom 340 druhým odsekom ZFEÚ, ako aj s článkom 41 ods. 3 Charty základných práv Európskej únie, uložil Komisii povinnosť zaplatiť:

                           a)

                           peňažnú náhradu vo výške zodpovedajúcej vyrovnávacím úrokom zo sumy 4 729 000 eur v sadzbe Európskej centrálnej banky pre jej refinančné operácie, zvýšenej o dva percentuálne body, za obdobie od 9. marca 2015 do 1. februára 2017, teda vo výške 184 592,95 eura, alebo v takej úrokovej sadzbe, ktorú Všeobecný súd bude považovať za primeranú, a

                           b)

                           úroky z omeškania zo sumy vyrovnávacích úrokov vypočítanej podľa predchádzajúceho pododseku označeného písm. a) za obdobie od 1. februára 2017 do dátumu skutočného zaplatenia sumy požadovanej v predchádzajúcom pododseku v rámci výkonu prípadného rozsudku, ktorým sa vyhovie tejto žalobe, v sadzbe Európskej centrálnej banky pre jej refinančné operácie, zvýšenej o tri a pol percentuálneho bodu, alebo v takej úrokovej sadzbe, ktorú Všeobecný súd bude považovať za primeranú;

               —

               alternatívne v súlade s článkom 263 ZFEÚ zrušil rozhodnutie Komisie z 26. januára 2017 spočívajúce vo vrátení žalobkyni len istiny pokuty, ktorú neoprávnene zaplatila v rámci výkonu „rozhodnutia Obálky“, a to bez akýchkoľvek úrokov;

               —

               v každom prípade uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy tohto konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   V tejto veci predkladá žalobkyňa predovšetkým žalobu o náhradu škody, ktorej predmetom je priznanie peňažnej náhrady zodpovedajúcej úrokom, ktoré jej mala Komisia uhradiť spolu s istinou pokuty, ktorú žalobkyňa neoprávnene zaplatila v rámci výkonu rozhodnutia Komisie 10. decembra 2014 týkajúceho sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článku 53 Dohody o EHP (Vec AT.39780 – Obálky) (ďalej len „rozhodnutie Obálky“), v dôsledku zrušenia tohto rozhodnutia rozsudkom Všeobecného súdu z 13. decembra 2016 vo veci T-95/15, Printeos S.A. a i./Komisia (ďalej len „rozsudok Printeos“). Alternatívne sa žalobkyňa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie z 26. januára 2017, ktorým sa zamietla jej žiadosť o zaplatenie vyššie uvedených úrokov.

               1.

               Na podporu svojej žaloby na náhradu škody žalobkyne tvrdia, že základom ich žiadosti o peňažnú náhradu je článok 266 prvý odsek ZFEÚ, keďže Komisia tým, že žalobkyni neuhradila dotknuté úroky, nevykonala rozsudok Printeos v plnom rozsahu, alebo alternatívne článok 266 druhý odsek a článok 340 druhý odsek ZFEÚ, ako aj článok 41 ods. 3 Charty základných práv Európskej únie, a to z dôvodu škody spôsobenej „rozhodnutím Obálky“ a nevykonaním rozsudku Printeos v plnom rozsahu.
               Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že protiprávne konanie Komisie nemá právny základ, keďže nariadenie Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 357, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 145), na ktoré Komisia odkazovala vo svojom rozhodnutí z 26. januára 2017, bolo už zrušené, a keďže je potrebné sa domnievať, že delegované nariadenie Komisie (EÚ) č. 1268/2012 z 29. októbra 2012 o pravidlách uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie (Ú. v. EÚ, L 362, 2012, s. 1), je v rozpore s článkami 266 a 340 ZFEÚ, ako aj s článkom 41 ods. 3 a článkom 47 Charty základných práv Európskej únie.

               2.

               Na podporu svojej alternatívnej žaloby o neplatnosť žalobkyňa uvádza, že rozhodnutie Komisie z 26. januára 2017 vychádza z právneho základu, ktorý už bol zrušený, nie je uplatniteľný a v každom prípade by sa mal považovať za protiprávny, v dôsledku čoho v tejto súvislosti predkladá zároveň námietku nezákonnosti.


title: Vec T-489/14: Žaloba podaná 26. júna 2014 – Espacio Activos Financieros/Komisia

text:
               25.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/51

         Žaloba podaná 26. júna 2014 – Espacio Activos Financieros/Komisia
   (Vec T-489/14)
   2014/C 282/66
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Espacio Activos Financieros, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: A. De Zunzunegui Ruano, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom kvalifikuje súbor opatrení, ktoré údajne predstavujú španielsky systém daňového leasingu (SEAF), ako novú štátnu pomoc, ktorá je nezlučiteľná so spoločným trhom,

               —

               subsidiárne zrušil články 1 a 4 napadnutého rozhodnutia, ktoré ako príjemcov údajnej pomoci a ako jediných príjemcov povinných vrátiť pomoc určujú investorov AIE (hospodárskych záujmových združení),

               —

               subsidiárne zrušil článok 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom tento článok v rozpore so zásadou právnej istoty nariaďuje vrátenie údajnej pomoci a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné dôvodom a hlavným tvrdeniam už uvedeným vo veci T-700/13, Bankia/Komisia.
   Predovšetkým sa uvádza nesprávne kvalifikovanie súboru opatrení predstavujúcich uvedený španielsky systém daňového leasingu (SEAF), ako aj individuálnych opatrení ako štátna pomoc, nesprávne kvalifikovanie adresátov opatrení a porušenie zásady právnej istoty.


title: Vec F-22/06: Žaloba podaná  6. marca 2006  – Vienne a i./Európsky parlament

text:
               6.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/32

         Žaloba podaná 6. marca 2006 – Vienne a i./Európsky parlament
   (Vec F-22/06)
   (2006/C 108/59)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Philippe Vienne (Bascharage, Luxembursko) a iní (v zastúpení: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament
   Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť výslovné rozhodnutie zo 14. novembra 2005, ktorým Európsky parlament zamietol žalobcom pomoc podľa článku 24 služobného poriadku,

               —

               zaviazať Európsky parlament na náhradu škody spôsobenej žalobcom,

               —

               zaviazať Európsky parlament na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobcovia, ktorí sú všetci úradníkmi alebo inými zamestnancami Európskeho parlamentu, požiadali o prevod ich nárokov na dávky dôchodkového zabezpečenia, získané v Belgicku, do systému Spoločenstva v súlade s ustanoveniami belgického zákona prijatého v roku 1991. V roku 2003 Belgicko prijalo nový zákon, ktorý podľa žalobcov stanovuje výhodnejšie podmienky pre tento typ prevodu. Keďže však žalobcovia už previedli svoje nároky, nemohli požívať výhody ustanovení zákona z roku 2003.
   Žalobcovia teda podali novú žiadosť s cieľom obdržať pomoc podľa článku 24 Služobného poriadku. Európsky parlament, ktorý nezamýšľal pomôcť svojim úradníkom a ostatným zamestnancom realizovať tieto prevody nárokov, zamietol ich žiadosť rozhodnutím zo 14. novembra 2005.
   Žalobcovia napádajú žalobou toto rozhodnutie, o ktorom tvrdia, že je zamietnutím pomoci podľa článku 24 Služobného poriadku. Okrem tohto článku žalobcovia na podporu svojich tvrdení uvádzajú porušenie zásady riadnej starostlivosti, zásady zákazu diskriminácie, zásady zákazu svojvoľného postupu, zásady povinnosti odôvodnenia, zásady legitímnej dôvery, porušenie pravidla patere legem quam ipse fecisti ako aj zneužitie právomoci.


title: Vec C-427/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Commissione Tributaria Regionale di Genova z  31. januára 2005 , ktorý súvisí s konaním: Porto Antico di Genova SpA proti Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1

text:
               11.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 36/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Commissione Tributaria Regionale di Genova z 31. januára 2005, ktorý súvisí s konaním: Porto Antico di Genova SpA proti Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1
   (Vec C-427/05)
   (2006/C 36/43)
   Jazyk konania: taliančina
   Commissione Tributaria Regionale di Genova podal uznesením z 31. januára 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Porto Antico di Genova SpA proti Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1 a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 1. decembra 2005.
   Commissione Tributaria Regionale di Genova žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Je článok 55 DPR (dekrétu prezidenta Talianskej republiky) č. 917 z 22. decembra 1986 (v jeho znení platnom pre rok 2000), podľa ktorého sa na účely určenia zdaniteľného príjmu zohľadňujú príspevky EHS, zlučiteľný s ustanovením článku 21 ods. 3 nariadenia č. 2082/93 (1), ktorý stanovuje, že „platby konečným príjemcom sa uskutočnia bez akéhokoľvek odpočítania alebo zrážky, ktoré by mohli znížiť sumu finančnej pomoci, na ktorú majú nárok“ [neoficiálny preklad]?

               2.

               V prípade rozhodnutia o nezlučiteľnosti, bude sa táto týkať len priznaných príspevkov vyplácaných orgánmi Spoločenstva, alebo tiež príspevkov uvedených v DOCUP (Jednotný programový dokument) vyplácaných vnútroštátnymi orgánmi?

      (1)  Ú. v. ES L 193, 31.7.1993, s. 20.


title: Vec C-363/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d'instance du VII ème arrondissement de Paris (Francúzsko) 2. augusta 2007 – Hewlett Packard International SARL/Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris (Francúzsko) 2. augusta 2007 – Hewlett Packard International SARL/Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
   (Vec C-363/07)
   (2007/C 269/43)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Hewlett Packard International SARL

      Žalovaný: Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje funkcia kopírovania takého multifunkčného prístroja, aký je opísaný v tomto konaní, ktorý môže fungovať v priamom spojení s počítačom, alebo v sieti s jedným alebo viacerými počítačmi, avšak môže fungovať samostatne len pre funkciu kopírovania, „špeciálnu funkciu, inú ako spracovanie údajov“ v zmysle poznámky 5 E ku kapitole 84 kombinovanej nomenklatúry?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, je existencia tejto špeciálnej funkcie, o ktorej je výslovne uznané, že nedáva výrobku podstatný charakter, spôsobilá vylúčiť možnosť zatriedenia výrobku do kapitoly 84 uplatením poznámky 5 E, napriek existencii funkcií tlače a skenovania, patriacich do spracovania údajov?

               3.

               V prípade, ak by šlo o prístroj vytvorený zložením dvoch modulov, ktoré sú hmotne samostatnými (tlačiareň, skener), nemusí sa zatriedenie vykonať na základe všeobecného pravidla 3 písm. b)?

               4.

               Ešte všeobecnejšie, má viesť správny výklad harmonizovaného systému a kombinovanej nomenklatúry k zatriedeniu takých tlačiarní, ako sú opísané v konaní, do položky 8471 60 alebo 9009 12 00?

               5.

               Je nariadenie Komisie (ES) č. 400/2006 z 8. marca 2006 (1) neplatné najmä z dôvodu, že je v rozpore s harmonizovaným systémom, kombinovanou nomenklatúrou a článkom 1 a 3 písm. b) všeobecných pravidiel pre interpretáciu harmonizovaného systému a kombinovanej nomenklatúry, v rozsahu v akom je odôvodnené odkazom na pojem „funkcia, ktorá dáva výrobku jeho podstatný charakter“ a vedie k zatriedeniu opísaných tlačiarní do položky 9009 12 00?

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 400/2006 z 8. marca 2006 týkajúce sa zatriedenia určitých druhovtovaru do kombinovanej nomenklatúry (Ú. v. EÚ L 70, s. 9).


title: Vec C-83/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Španielsko) 11. februára 2010 — Aurora Sousa Rodríguez a i./Air France S.A.

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Španielsko) 11. februára 2010 — Aurora Sousa Rodríguez a i./Air France S.A.
   (Vec C-83/10)
   2010/C 113/37
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Aurora Sousa Rodríguez, Yago López Sousa, Rodrigo Puga Lueiro, Luis Rodríguez González, María del Mar Pato Barreiro, Manuel López Alonso, Yaiza Pato Rodríguez

      Žalovaná: Air France S.A.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa pojem „zrušenie“ definovaný v článku 2 písm. l) [nariadenia 261/2004/ES] (1) vykladať výlučne v zmysle neuskutočnenia odletu, ktorý bol predtým plánovaný, alebo sa má vykladať tiež v zmysle akejkoľvek okolnosti, ktorá vedie k tomu, že aj keď lietadlo v rámci rezervovaného letu vzlietlo, nedosiahlo cieľové miesto, vrátane vynúteného návratu na východiskové letisko z technických dôvodov?

               2.

               Má sa pojem „ďalšia náhrada“ uvedený v článku 12 uvedeného nariadenia vykladať tak, že vnútroštátny súd môže v prípade zrušenia uložiť povinnosť nahradiť škodu vrátane náhrady nemajetkovej ujmy z dôvodu porušenia povinností vyplývajúcich zo zmluvy o leteckej preprave v súlade s kritériami stanovenými vnútroštátnymi predpismi a judikatúrou vo vzťahu k porušeniu zmluvy, alebo sa táto náhrada škody týka iba preukázaných výdavkov vynaložených cestujúcimi, ktoré podnik leteckého dopravcu neuhradil v celom rozsahu podľa článkov 8 a 9 nariadenia č. 261/2004/ES bez toho, aby sa na tieto ustanovenia účastníci konania odvolávali, a sú tieto dva pojmy ďalšej náhrady vzájomne zlučiteľné?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Text s významom pred EHP) (Ú. v. EÚ L 46, s. 1).


title: Vec F-146/12: Žaloba podaná 28. novembra 2012 — ZZ/Komisia

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/78

         Žaloba podaná 28. novembra 2012 — ZZ/Komisia
   (Vec F-146/12)
   2013/C 26/164
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ZZ (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia o prevode práv žalobkyne na dôchodok do dôchodkového systému Únie, ktoré bolo prijaté na základe nových VVU týkajúcich sa článkov 11 a 12 prílohy VIII služobného poriadku úradníkov

      Návrhy žalobkyne

               —

               konštatovať nezákonnosť článku 9 všeobecných vykonávacích ustanovení článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku,

               —

               zrušiť rozhodnutie z 3. februára 2012 o uplatnení parametrov uvedených vo všeobecných vykonávacích ustanoveniach článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku z 3. marca 2011 na prevod práv žalobkyne na dôchodok,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-366/12: Žaloba podaná 10. augusta 2012 — Katjes Fassin/ÚHVT (Youghurt-Gums)

text:
               20.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/12

         Žaloba podaná 10. augusta 2012 — Katjes Fassin/ÚHVT (Youghurt-Gums)
   (Vec T-366/12)
   2012/C 319/22
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Nemecko) (v zastúpení: T. Schmitz, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 11. júna 2012 vo veci R 523/2012-4 a zmenil ho v tom zmysle, že odvolanie v celom rozsahu zamietne,

               —

               žalovaný úrad zaviazal na náhradu trov konania

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „Yoghurt-Gums“ zapísaná pre tovary zaradené do tried 6, 24 a 3 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9 455 197.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: čiastočné zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby:

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-75/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di Pace di Revere (Taliansko) 13. februára 2012 — trestné konanie proti Majalimu Abdelovi

text:
               21.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Giudice di Pace di Revere (Taliansko) 13. februára 2012 — trestné konanie proti Majalimu Abdelovi
   (Vec C-75/12)
   2012/C 118/28
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Giudice di Pace di Revere

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Majali Abdel

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bránia s ohľadom na zásady lojálnej spolupráce a potrebného účinku smerníc články 2, 4, 6, 7, 8 smernice 2008/115/ES (1) tomu, aby štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorého pobyt na území členského štátu je neoprávnený, bol uložený len na základe jeho neoprávneného vstupu a pobytu peňažný trest, ktorý je ako trestnoprávna sankcia nahradený domácim väzením, ešte predtým, ako nedodržal rozhodnutie o vyhostení vydané správnym orgánom?

               2.

               Bránia s ohľadom na zásady lojálnej spolupráce a potrebného účinku smerníc články 2, 15 a 16 smernice 2008/115/ES tomu, aby po vydaní smernice členský štát prijal právny predpis, ktorý stanovuje, že štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorého pobyt na území členského štátu je neoprávnený, bude uložený peňažný trest, ktorý je nahradený okamžitým vyhostením vykonateľným ako trestnoprávna sankcia, bez toho, aby bol dodržaný postup a práva cudzinca stanovené smernicou?

               3.

               Bráni zásada lojálnej spolupráce podľa článku 4 ods. 3 ZEÚ vnútroštátnemu právnemu predpisu prijatému v dobe lehoty na prebratie smernice s cieľom obísť alebo v každom prípade obmedziť oblasť pôsobnosti tejto smernice a aké opatrenia má súd prijať v prípade, že zistí existenciu takého cieľa?

      (1)  Ú. v. EÚ L 348, s. 98.


title: Vec T-724/14: Žaloba podaná 7. októbra 2014 – ECFA a EIP/Komisia a EACEA

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/38

         Žaloba podaná 7. októbra 2014 – ECFA a EIP/Komisia a EACEA
   (Vec T-724/14)
   (2015/C 007/43)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: European Children Fashion Asociation (ECFA) (Valencia, Španielsko) a Instituto de Economía Pública, SL (EIP) (Valencia, Španielsko) (v zastúpení: A. Haegeman, advokát)

      Žalované: Európska komisia a Výkonná agentúra pre vzdelávanie, audiovizuálny sektor a kultúru (EACEA)

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil túto žalobu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               zrušil rozhodnutie – neformálny list – z 1. augusta 2014, ako aj oznámenie o dlhu č. 3241401420 z 5. augusta 2014,

               —

               uložil žalovaným povinnosť zrušiť svoje oznámenie o dlhu č. 3241401420 z 5. augusta 2014 z dôvodu, že je v rozpore so zmluvnými a zákonnými ustanoveniami a ustanoveniami iných právnych predpisov,

               —

               vyhlásil, že rozhodnutie – neformálny list z 1. augusta 2014, ako aj oznámenie o dlhu č. 3241401420 z 5. augusta 2014 sú v rozpore so zmluvnými povinnosťami žalovaných, a vyhlásil ich za neplatné a neúčinné,

               —

               prinajmenšom vyhlásil pohľadávku vyjadrenú oznámením o dlhu č. 3241401420 za nedôvodnú,

               —

               subsidiárne znížil sumu oznámenia o dlhu č. 3241401420,

               —

               v potrebnom rozsahu a pri zachovaní všetkých práv účastníkov konania určil znalca na základe článkov 63 a 64 rokovacieho poriadku,

               —

               zamietol všetky žiadosti žalovaných o zaplatenie sumy vyplývajúcej z oznámenia o dlhu č. 3241401420 a v potrebnom rozsahu im uložil povinnosť vrátiť žalobcom všetky sumy, ktoré boli Komisii zaplatené buď priamo alebo ako kompenzácia, a to ako istina, úroky a prípadné príslušenstvo,

               —

               v potrebnom rozsahu a vzhľadom na to, že porušenia zmluvných povinností, ktorých sa dopustili žalované, spôsobili žalobcom škodu, uložil žalovaným povinnosť nahradiť žalobcom škodu, okrem iného a v rozsahu, v akom boli získané platby alebo kompenzácie, ktoré sú na ťarchu žalobcov, tak, že žalovaným bude uložená povinnosť vrátiť príslušné sumy,

               —

               zaznamenal, že v súčasnosti je tento posledný žalobný návrh predbežne obmedzený na jedno euro zo sumy 82  378,81 € s výhradou zvýšenia alebo zníženia v priebehu konania a s výhradou zvýšenia o kompenzačné úroky, prinajmenšom o zmluvné úroky vo výške 3,65 % uplatnené na základe zmluvy;

               —

               uložiť žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení zmluvných povinností, povinnosti odôvodnenia, práva na obranu, všeobecnej zásady povinnosti starostlivosti a povinnosti proporcionality, zneužití právomoci, porušení povinnosti lojality a dobrej viery pri výkone zmlúv, porušení článku II.19.3 zmluvy „grant agreement“ a porušení všeobecnej zásady ochrany legitímnej dôvery a všeobecných pravidiel výkladu zmlúv, keďže rozhodnutie o vyžadovaní vrátenia časti sumy, ktorú zaplatila ECFA, je založené len na výsledkoch auditu bez iného odôvodnenia.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení zásady kontradiktórnosti a práva na obranu, článku 41 Charty základných práv Európskej únie, všeobecnej zásady ochrany legitímnej dôvery a všeobecných pravidiel výkladu zmlúv, keďže ECFA nebola opätovne vyzvaná na predloženie dokumentov s cieľom preukázať oprávnenosť spochybnených nákladov, hoci na základe poskytnutých informácií sa domnievala, že tak bude môcť urobiť v neskoršom štádiu konania.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení zmluvných povinností, povinnosti odôvodnenia, práva na obranu, všeobecnej zásady povinnosti starostlivosti a povinnosti proporcionality, zneužití právomoci, porušení povinnosti lojality a dobrej viery pri výkone zmlúv, ako aj zmluvných ustanovení upravujúcich uzatvorenú zmluvu o dotácii, konkrétnejšie porušení článku II.14 zmluvy „grant agreement“, porušení všeobecných zásad upravujúcich audit, zásady výkonu zmlúv v dobrej viere zákazu zneužívajúceho uplatnenia zmluvných ustanovení, ako aj všeobecnej zásady ochrany legitímnej dôvery a všeobecných pravidiel výkladu zmlúv.
               Žalobcovia tvrdia, že žalované si prisvojujú právo vykladať predmetnú zmluvu tak, ako chcú, bez dodržiavania výslovných ustanovení upravujúcich povinnosť dotácie plnení, ktoré sa skutočne vykonali, a oprávnených nákladov.


title: Vec T-465/04: Žaloba podaná dňa 25. novembra 2004: European Dynamics SA proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               5.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 57/26

         Žaloba podaná dňa 25. novembra 2004: European Dynamics SA proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-465/04)
   (2005/C 57/45)
   Jazyk konania: angličtina
   European Dynamics SA, so sídlom v Aténach, Grécko, v zastúpení: N. Korogiannakis, lawyer, podala 25. novembra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie (GR pre rybolov) z 15. septembra 2004, ktorým bola jej ponuka vyhodnotená ako neúspešná a ktorým sa Komisia rozhodla uzavrieť zmluvu s doterajším dodávateľom,

               —

               zaviazal Komisiu prehodnotiť ponuku predloženú žalobkyňou,

               —

               zaviazal Komisiu nahradiť trovy konania žalobkyne a iné trovy a náklady spojené so žalobou, a to aj v prípade, že bude žaloba zamietnutá.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa podala ponuku v súvislosti s výzvou na predloženie ponuky FISH/2004/02 (1) na dodanie počítačov a s tým spojených služieb pre informačné systémy Generálneho riaditeľstva pre rybárstvo. Napadnutým rozhodnutím sa táto ponuka zamietla a rozhodlo sa o uzavretí zmluvy s iným záujemcom, ktorým je takisto doterajší dodávateľ.
   Na podporu svojho návrhu na zrušenie toho rozhodnutia žalobkyňa predovšetkým uvádza, že Komisia porušila zásadu nediskriminácie a voľnej hospodárskej súťaže. Žalobkyňa sa domnieva, že rozhodnutie Komisie poskytnúť dvojmesačnú lehotu na oboznámenie sa diskriminujúcim spôsobom uprednostnilo doterajšieho dodávateľa, pre ktorého takáto lehotu zjavne nebola potrebná. V tej istej súvislosti žalobkyňa takisto napáda, že poskytnutie informácií uchádzačom o softwarových aplikáciách, ktoré boli predmetom výzvy na predloženie ponuky, bolo nedostatočné, pričom doterajší dodávateľ mal samozrejme neobmedzený prístup k takýmto informáciám.
   Žalobkyňa ďalej uvádza, že Komisia porušila Finančné nariadenie (2), ako aj smernicu 92/50 (3), keď použila hodnotiace kritériá, ktoré neboli uvedené vo výzve na predloženie ponuky, konkrétne veľkosť tímu, ktorý žalobkyňa navrhla a ktorý Komisia považovala za nadmerný a priemerný počet rokov skúseností tímu žalobkyne, ktorý bol nižší ako v prípade tímu navrhnutého úspešným uchádzačom.
   Žalobkyňa sa ďalej domnieva, že Komisia sa vo svojom hodnotení dopustila zjavných pochybení pri hodnotení ponuky žalobkyne a predovšetkým pri posúdení odbornej znalosti ňou navrhnutého tímu a finančnej ponuky žalobkyne, keď sa Komisie chybne domnievala, že všetkých šestnásť osôb navrhnutých žalobkyňou bude pracovať paralelne na celom projekte.
   Žalobkyňa takisto uvádza, že Komisia porušila svoju povinnosť odôvodnenia podľa článku 253 ES a neposkytla príslušné informácie o dôvodoch zamietnutia ponuky žalobkyne, ktoré táto požadovala. Žalobkyňa takisto uvádza, že Komisia porušila zásadu náležitej správy a starostlivosti značne oneskoreným konaním a neposkytnutím dostatočnej odpovede na žiadosť o informácie žalobkyne pred predložením ponúk.

      (1)  Ú. v. 2004/S 73-061407.

      (2)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev, Ú. v. ES L 248 zo 16.09.2002, s. 1.

      (3)  Smernica Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb, Ú. v. ES. L 209 z 24.07.1992, s. 1.


title: Vec C-366/10: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  21. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Spojené kráľovstvo) — The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc./The Secretary of State for Energy and Climate Change (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2003/87/ES — Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov — Smernica 2008/101/ES — Začlenenie činností leteckej dopravy do tohto systému — Platnosť — Chicagský dohovor — Kjótsky protokol — Dohoda o leteckej doprave medzi EÚ a Spojenými štátmi — Zásady medzinárodného obyčajového práva — Právne účinky — Možnosť odvolávať sa — Exterioralita práva Únie — Pojmy „poplatok“ a  „daň“ )

text:
               18.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 49/7

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 21. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Spojené kráľovstvo) — The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc./The Secretary of State for Energy and Climate Change
   (Vec C-366/10) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2003/87/ES - Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov - Smernica 2008/101/ES - Začlenenie činností leteckej dopravy do tohto systému - Platnosť - Chicagský dohovor - Kjótsky protokol - Dohoda o leteckej doprave medzi EÚ a Spojenými štátmi - Zásady medzinárodného obyčajového práva - Právne účinky - Možnosť odvolávať sa - Exterioralita práva Únie - Pojmy „poplatok“ a „daň“)
   2012/C 49/12
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc.

      Žalovaný: The Secretary of State for Energy and Climate Change

      za účasti: International Air Transport Association (IATA), National Airlines Council of Canada (NACC), Aviation Environment Federation, WWF-UK, European Federation for Transport and Environment, Environmental Defense Fund, Earthjustice

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Platnosť smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/101/ES z 19. novembra 2008, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2003/87/ES s cieľom začleniť činnosti leteckej dopravy do systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v rámci Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 8, 2009, s. 3) — Možnosť odvolať sa na niektoré zásady a/alebo ustanovenia medzinárodného práva

      Výrok rozsudku

               1.

               Zo zásad a ustanovení medzinárodného práva uvádzaných vnútroštátnym súdom sa možno za okolností, o aké ide vo veci samej, a na účely posúdenia platnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/101/ES z 19. novembra 2008, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2003/87/ES s cieľom začleniť činnosti leteckej dopravy do systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v rámci Spoločenstva, odvolávať len na:

                           —

                           na jednej strane v medziach preskúmania zjavne nesprávneho posúdenia pripísateľného Únii, pokiaľ ide o jej právomoc prijať túto smernicu z hľadiska týchto zásad:

                                       —

                                       zásadu, podľa ktorej má každý štát úplnú a výlučnú zvrchovanosť nad svojím vzdušným priestorom,

                                       —

                                       zásadu, podľa ktorej si nijaký štát nemôže robiť platné nároky na podrobenie ktorejkoľvek časti šíreho mora svojej zvrchovanosti,

                                       —

                                       zásadu, ktorá zaručuje slobodný prelet nad šírym morom,

                           —

                           na druhej strane,

                                       —

                                       článok 7, článok 11 ods. 1 a článok 11 ods. 2 písm. c) Dohody o leteckej doprave medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Spojenými štátmi americkými na strane druhej, uzatvorenej 25. a 30. apríla 2007, zmenenej a doplnenej protokolom,

                                       —

                                       článok 15 ods. 3 uvedenej dohody v spojení s jej článkom 2 a článkom 3 ods. 4.

               2.

               Preskúmanie smernice 2008/101 neodhalilo skutočnosti, ktorými by mohla byť dotknutá jej platnosť.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 25.9.2010.


title: Vec C-465/06: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  27. septembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2003/98/ES — Opakované použitie informácií verejného sektora — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               8.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/16

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 27. septembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-465/06) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2003/98/ES - Opakované použitie informácií verejného sektora - Neprebratie v stanovenej lehote)
   (2007/C 297/25)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Montaguti a R. Vidal Puig, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: M. Muñoz Pérez, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Neprijatie predpisov potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou 2003/98/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 17. novembra 2003 o opakovanom použití informácií verejného sektora (Ú. v. EÚ L 345, s. 90; Mim. vyd. 13/032, s. 701) v stanovenej lehote
   Výrok rozsudku

               1.

               Španielske kráľovstvo si tým, že neprijalo zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie úplného súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/98/ES zo 17. novembra 2003 o opakovanom použití informácií verejného sektora, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 326, 30.12.2006.


title: Vec T-739/14: Žaloba podaná 24. októbra 2014 – PSC Prominvestbank/Rada

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/42

         Žaloba podaná 24. októbra 2014 – PSC Prominvestbank/Rada
   (Vec T-739/14)
   (2015/C 007/47)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: PSC Prominvestbank, Joint-Stock Commercial Industrial & Investment Bank (Kyjev, Ukrajina) (v zastúpení: J. Viñals Camallonga a J. Iriarte Ángel, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil článok 1 rozhodnutia Rady 2014/512/SZBP z 31. júla 2014 v rozsahu, v akom sa jej týka a určil, že sankcie uložené citovaným ustanovením sa na žalobkyňu nevzťahujú,

               —

               zrušil článok 5 nariadenia Rady (EÚ) č. 833/2014 z 31. júla 2014 v rozsahu, v akom sa jej týka a určil, že sankcie uložené citovaným ustanovením sa na žalobkyňu nevzťahujú,

               —

               zrušil nový článok 1 rozhodnutia Rady 2014/659/SZBP z 8. septembra 2014 v rozsahu, v akom sa jej týka a určil, že sankcie uložené citovaným ustanovením sa na žalobkyňu nevzťahujú,

               —

               zrušil nový článok 5 nariadenia Rady (EÚ) č. 960/2014 z 8. septembra 2014 v rozsahu, v akom sa jej týka, a určil, že sankcie uložené citovaným ustanovením sa na žalobkyňu nevzťahujú, a

               —

               uložil Rade Európskej únie náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Dôvody a hlavné tvrdenia sú rovnaké ako dôvody a hlavné tvrdenia už uvedené vo veci T-737/14 Vnesheconombank/Rada.


title: Vec T-96/16: Žaloba podaná 29. februára 2016 – Solenis Technologies/EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)

text:
               2.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/53

         Žaloba podaná 29. februára 2016 – Solenis Technologies/EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)
   (Vec T-96/16)
   (2016/C 156/71)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Solenis Technologies LP (Wilmington, Spojené štáty) (v zastúpení A. Sanz Cerralbo, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.“ – prihláška č. 13 355 508.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 3. decembra 2015 vo veci R 613/2015-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom zamieta prihlášku ochrannej známky Európskej únie č. 13 355 508 „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.“

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-110/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 23. februára 2016 – Lg Costruzioni Srl/Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia, Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

text:
               17.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 23. februára 2016 – Lg Costruzioni Srl/Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia, Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa
   (Vec C-110/16)
   (2016/C 175/10)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Lg Costruzioni Srl

      Žalovaný: Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia,
   Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

      Prejudiciálna otázka

   Je ustanovenie, akým je článok 53 ods. 3 legislatívneho dekrétu č. 163 zo 16. apríla 2006, ktorý pripúšťa účasť podniku s „uvedeným“ zhotoviteľom, ktorý v zmysle vnútroštátnej judikatúry nemôže využiť kapacity tretej osoby (avvalimento), lebo nie je uchádzačom, zlučiteľné s článkom 48 smernice ES [2004/]18 z 31. marca 2004 (1)?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132).


title: Vec T-341/13 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu z 8. júna 2017 – Groupe Léa Nature/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie SO’BiO ētic — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie a skoršia slovná národná ochranná známka SO…? — Relatívne dôvody zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Poškodenie dobrého mena — Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009“)

text:
               24.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/44

         Rozsudok Všeobecného súdu z 8. júna 2017 – Groupe Léa Nature/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic)
   (Vec T-341/13 RENV) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie SO’BiO ētic - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie a skoršia slovná národná ochranná známka SO…? - Relatívne dôvody zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Poškodenie dobrého mena - Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009“))
   (2017/C 239/54)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Groupe Léa Nature SA (Périgny, Francúzsko) (v zastúpení: S. Arnaud, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Debonair Trading Internacional Lda, (Funchal, Portugalsko) (v zastúpení: T. Alkin, Barrister)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 26. marca 2013 (vec R 203/2011-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Debonair Trading Internacional a Groupe Léa Nature

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Groupe Léa Nature SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a vedľajšieho účastníka konania pred Všeobecným súdom a Súdnym dvorom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 7.9.2013.


title: Vec T-265/09: Žaloba podaná 10. júla 2009 — Serrano Aranda/ÚHVT — Burg Groep (LE LANCIER)

text:
               29.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/46

         Žaloba podaná 10. júla 2009 — Serrano Aranda/ÚHVT — Burg Groep (LE LANCIER)
   (Vec T-265/09)
   2009/C 205/85
   Jazyk žaloby: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Enrique Serrano Aranda (Murcia, Španielsko) (v zastúpení: J. Calderón Chavero, abogado, a T. Villate Consonni, abogada)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Burg Groep BV (Bergen, Holandsko)

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT vydané 27. marca 2009 vo veci R-366/20081,

               —

               na základe uvedeného zrušenia vyhovieť námietke a vyvodiť z toho príslušné právne dôsledky spočívajúce v zamietnutí prihlášky ochrannej známky č. 3 343 365 ako celku,

               —

               zaviazať ÚHVT a ostatných vedľajších účastníkov konania na náhradu trov tohto konania a zamietnuť ich návrhy.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Burg Groep B.V.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „LE LANCIER“ (prihláška č. 3 343 365) pre výrobky tried 29 a 30.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobca.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: španielska slovná ochranná známka „EL LANCERO“ č. 838 740 pre výrobky triedy 30; španielska obrazová ochranná známka č. 941 979, ktorá obsahuje slovný prvok „EL LANCERO“, pre výrobky triedy 30; španielska slovná ochranná známka č. 943 767„EL LANCERO“ pre výrobky triedy 31 a španielska slovná ochranná známka č. 1 806 835„EL LANCERO“ pre výrobky triedy 29.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: nesprávne uplatnenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva.


title: Vec T-295/15: Žaloba podaná 26. mája 2015 – Zhang/ÚHVT – K & L Ruppert Stiftung (Anna Smith)

text:
               10.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/34

         Žaloba podaná 26. mája 2015 – Zhang/ÚHVT – K & L Ruppert Stiftung (Anna Smith)
   (Vec T-295/15)
   (2015/C 262/45)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Yongyu Zhang (Manchester, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Steinert, Rechtsanwältin)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (Weilheim, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ: žalobca.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „Anna Smith“ – prihláška č. 11 981 446.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu ÚHVT z 27. februára 2015 vo veci R 1559/2014-5.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie týkajúce sa námietkového konania č. B 2 264 227 o prihláške ochrannej známky Spoločenstva č. 11 981 446 z 12. júla 2013 a zároveň povolil zápis slovnej ochrannej známky Anna Smith v zmysle jej prihlášky ako ochrannej známky Spoločenstva pre triedy 18, 25.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-386/07: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 5. mája 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA/Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA (Rokovací poriadok — Články 92 ods. 1 a 104 ods. 3 — Pravidlá Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže — Vnútroštátna právna úprava sadzobníka odmien advokátov — Stanovenie minimálnych odmien — Čiastočná neprípustnosť — Otázky, na ktoré možno odpovedať na základe judikatúry Súdneho dvora)

text:
               15.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/17

         Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 5. mája 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA/Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA
   (Vec C-386/07) (1)

   (Rokovací poriadok - Články 92 ods. 1 a 104 ods. 3 - Pravidlá Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže - Vnútroštátna právna úprava sadzobníka odmien advokátov - Stanovenie minimálnych odmien - Čiastočná neprípustnosť - Otázky, na ktoré možno odpovedať na základe judikatúry Súdneho dvora)
   (2008/C 209/23)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Consiglio di Stato
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA

      Žalovaní: Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA

      Za účasti: Azienda Sanitaria locale ULSS no 15 (Alta Padovana, Regione Veneto)
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Consiglio di Stato – Výklad článku 10 ES, článku 81 ods. 1 ES a smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/5/ES zo 16. februára 1998 o uľahčení trvalého výkonu právnického povolania v inom členskom štáte ako v tom, kde bola získaná kvalifikácia (Ú. v. ES L 77, s. 36; Mim. vyd. 06/003, s. 83) – Stanovenie vnútroštátnou profesijnou komorou minimálnych odmien a poplatkov za služby poskytované advokátom podliehajúce súhlasu ministra – Vnútroštátna právna úprava zakazujúca sudcom znížiť pri určovaní výšky trov konania stanovené minimálne odmeny
   Výrok uznesenia

               1.

               Články 10 ES a 81 ES nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v zásade zakazuje odchýliť sa od minimálnych odmien schválených ministerským dekrétom na základe návrhu vypracovaného profesijnou komorou advokátov, akou je Consiglio nazionale forense a ktorá tiež zakazuje sudcovi, ak rozhoduje o výške trov konania, ktoré účastník konania, ktorý nemal úspech vo veci, musí zaplatiť v prospech druhého účastníka konania, odchýliť sa od týchto minimálnych odmien.

               2.

               Tretia otázka, ktorú položil Consiglio di Stato rozhodnutím z 13. januára 2006, je zjavne neprípustná.

      (1)  Ú. v. EÚ C 283, 24.11.2007.


title: Vec C-223/10: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  1. septembra 2010 — Európska komisia/Rakúska republika

text:
               18.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 346/38

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 1. septembra 2010 — Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-223/10) (1)

   ()
   2010/C 346/73
   Jazyk konania: nemčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 195, 17.7.2010.


title: Vec T-74/12: Rozsudok Všeobecného súdu z 18. novembra 2015 – Mecafer/Komisia („Dumping — Dovoz určitých kompresorov s pôvodom v Číne — Čiastočné zamietnutie vrátenia zaplateného antidumpingového cla — Stanovenie vývoznej ceny — Odpočítanie antidumpingového cla — Prispôsobenie účinkov zrušenia v čase“)

text:
               11.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/15

         Rozsudok Všeobecného súdu z 18. novembra 2015 – Mecafer/Komisia
   (Vec T-74/12) (1)

   ((„Dumping - Dovoz určitých kompresorov s pôvodom v Číne - Čiastočné zamietnutie vrátenia zaplateného antidumpingového cla - Stanovenie vývoznej ceny - Odpočítanie antidumpingového cla - Prispôsobenie účinkov zrušenia v čase“))
   (2016/C 007/20)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Mecafer (Valence, Francúzsko) (v zastúpení: R. MacLean, solicitor, a A. Bochon, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K (2011) 8804 v konečnom znení zo 6. decembra 2011 týkajúceho sa žiadostí o vrátenie zaplateného antidumpingového cla uloženého na dovoz určitých kompresorov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a v prípade, že Všeobecný súd zruší uvedené rozhodnutie, návrh na zachovanie účinkov uvedeného rozhodnutia, až kým Komisia neprijme nevyhnutné opatrenia na vykonanie rozsudku Všeobecného súdu v tejto veci

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 rozhodnutia Komisie K (2011) 8804 v konečnom znení zo 6. decembra 2011 týkajúceho sa žiadostí o vrátenie zaplateného antidumpingového cla uloženého na dovoz určitých kompresorov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike sa zrušuje v rozsahu, v akom nepriznáva spoločnosti Mecafer vrátenie bezdôvodne zaplateného antidumpingového cla nad rámec sumy, ktorá je v ňom uvedená.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Európska komisia ja povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 118, 21.4.2012.