title: Vec T-729/15: Žaloba podaná 17. decembra 2015 – MSD Animal Health Innovation a Intervet international/EMA

text:
               15.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 59/41

         Žaloba podaná 17. decembra 2015 – MSD Animal Health Innovation a Intervet international/EMA
   (Vec T-729/15)
   (2016/C 059/48)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: MSD Animal Health Innovation GmbH (Schwabenheim, Nemecko) a Intervet international BV (Boxmeer, Holandsko) (v zastúpení: J. Stratford, QC, C. Thomas, Barrister, P. Bogaert, advokát, B. Kelly a H. Billson, solicitors)

      Žalovaná: Európska agentúra pre lieky (EMA)

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie EMA z 25. novembra 2015, oznámené žalobkyniam 3. decembra 2015, sprístupniť tretím osobám v súlade s nariadením (ES) č. 1049/2001 (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331), informácie o veterinárnom liečive v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie týka obchodných dôverných informácií, ktorých sprístupnenie by porušilo práva žalobkýň, a v ktorom je rozhodnutie v rozpore s právnymi predpismi Únie,

               —

               zaviazal EMA na náhradu trov tohto konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že dotknuté dokumenty sú chránené na základe článku 4 ods. 2 a článku 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1049/2001 podľa všeobecnej domnienky dôvernosti.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že dotknuté dokumenty predstavujú ako celok dôverné obchodné informácie, ktoré sú chránené podľa článku 4 ods. 2 uvedeného nariadenia.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že sprístupnenie dokumentov by ohrozilo rozhodovací proces agentúry EMA.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že agentúra EMA nevykonala posúdenie vyváženosti, ako to vyžadujú právne predpisy.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tom, že výsledkom riadneho posúdenia vyváženosti, ako to vyžadujú právne prepisy, by bolo rozhodnutie neposkytnúť prístup k žiadnej časti dokumentov, alebo prinajmenšom rozhodnutie o sprístupnení len častí navrhnutých žalobkyňami.


title: Vec T-575/08: Žaloba podaná 22. decembra 2008 – 4care AG/ÚHVT – Laboratorios Diafarm (Acumed)

text:
               7.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/43

         Žaloba podaná 22. decembra 2008 – 4care AG/ÚHVT – Laboratorios Diafarm (Acumed)
   (Vec T-575/08)
   (2009/C 55/76)
   Jazyk žaloby: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: 4care AG (Kiel, Nemecko) (v zastúpení: S. Redeker, advokátka)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Laboratorios Diafarm, SA (Barbera del Valles, Španielsko)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 7. októbra 2008 vo veci R 16636/2007-2 a zamietnuť námietku ďalšieho účastníka konania,

               —

               zaviazať žalovaného a ďalšieho účastníka konania na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „Acumed“ pre tovary zaradené do tried 3, 5 a 9 (prihláška č. 4493136).

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Laboratorios Diafarm, SA.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: španielska slovná ochranná známka „AQUAMED ACTIVE“ (prihláška č. 2506452) pre tovary zaradené do triedy 5 a slovná ochranná známka Spoločenstva „AQUAMED ACTIVE“ (č. 2882272) pre tovary zaradené do triedy 5.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 (1), keďže neexistuje pravdepodobnosť zámeny kolidujúcich ochranných známok.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec C-19/05: Rozsudok Súdneho dvora (komora) z  18. októbra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Dánske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Vlastné zdroje Spoločenstiev — Clo dlžné na základe právnych predpisov, ktoré nebolo vybrané v nadväznosti na chybu colných orgánov — Finančná zodpovednosť členských štátov)

text:
               22.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/4

         Rozsudok Súdneho dvora (komora) z 18. októbra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Dánske kráľovstvo
   (Vec C-19/05) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Vlastné zdroje Spoločenstiev - Clo dlžné na základe právnych predpisov, ktoré nebolo vybrané v nadväznosti na chybu colných orgánov - Finančná zodpovednosť členských štátov)
   (2007/C 315/05)
   Jazyk konania: dánčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: N. B. Rasmussen, G. Wilms a H.-P. Hartvig, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: J. Molde, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Článok 10 ES, článok 2 a článok 8 rozhodnutia Rady 94/728/ES, Euratom z 31. októbra 1994 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 293, s. 9) – Finančná zodpovednosť členských štátov za vlastné zdroje – Nesprístupnenie sumy 18 687 475 DKK Komisii, ktorú colné orgány v dôsledku chyby nevybrali ako clo od podniku
   Výrok rozsudku

               1.

               Dánske kráľovstvo si tým, že nesprístupnilo Komisii sumu 18 687 475 DKK vlastných zdrojov a príslušné úroky z omeškania počítané od 27. júla 2000 nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva Spoločenstva, a predovšetkým z článku 2 a článku 8 rozhodnutia Rady 94/728/ES, Euratom z 31. októbra 1994 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev.

               2.

               Dánske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 93, 16.4.2005.


title: Vec T-168/15: Žaloba podaná 1. apríla 2015 – Helénska republika/Komisia

text:
               27.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 245/29

         Žaloba podaná 1. apríla 2015 – Helénska republika/Komisia
   (Vec T-168/15)
   (2015/C 245/35)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Helénska republika (v zastúpení: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou a Α. Ε. Vasilopoulou)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie z 26. januára 2015 oznámené pod číslom C(2015) 252 final „o znížení priebežných platieb týkajúcich sa gréckeho programu rozvoja vidieka na roky 2007 – 2013 a výdavkov za obdobia od 1. januára 2014 do 31. marca 2014 a od 1. apríla 2014 do 30. júna 2014, CCI 2007 GR 06 RPO 001“ vo výške 2 75  118,75 eura a 2 9 40  050 eur.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že prijatím napadnutého rozhodnutia bol nesprávne vyložený a uplatnený článok 16 ods. 4 nariadenia Komisie č. 883/2006 z 21. júna 2006 (1), bola porušená právomoc Komisie ratione temporis, ako aj podstatné náležitosti konania stanovené v uvedenom ustanovení.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté na základe nesprávneho výkladu a uplatnenia článku 41 ods. 1 nariadenia č. 1306/2013 (2).

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na skutočnosti, že Komisia nesprávne vyložila a uplatnila článok 26 ods. 5 a článok 27 ods. 3 a 4 nariadenia č. 1290/2005 (3) a článok 36 ods. 5 a článok 41 ods. 3 nariadenia č. 1306/2013, ako aj na porušení zásady ne bis in idem, zásady legitímnych očakávaní, zásady kontradiktórnosti a práva Helénskej republiky na obhajobu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že rozhodnutie Komisie bolo prijaté na základe nesprávneho výkladu a uplatnenia článku 27 ods. 4 nariadenia č. 1290/2005 a článku 41 ods. 3 nariadenia č. 1306/2013 a porušenia zásady proporcionality.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na skutočnosti, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté na základe nesprávneho výkladu a uplatnenia článku 27 ods. 4 nariadenia č. 1290/2005 a článku 41 ods. 3 nariadenia č. 1306/2013 a porušenia pojmu vyššia moc a výnimočných okolností.

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 883/2006 z 21. júna 2006 o podrobných podmienkach uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005, pokiaľ ide o vedenie účtov platobných agentúr, vyhlásenia o výdavkoch a príjmoch a podmienky úhrady výdavkov z fondov EPZF a EPFRV (Ú. v. EÚ L 171, s. 1).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, s. 549).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 209, s. 1).


title: Vec C-222/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Pécsi Törvényszék (Maďarsko) 15. mája 2015 – Hőszig Kft./Alstom Power Thermal Services

text:
               27.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 245/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Pécsi Törvényszék (Maďarsko) 15. mája 2015 – Hőszig Kft./Alstom Power Thermal Services
   (Vec C-222/15)
   (2015/C 245/12)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Pécsi Törvényszék

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Hőszig Kft.

      Žalovaná: Alstom Power Thermal Services

      Prejudiciálne otázky

               I.

               V súvislosti s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I) (1) [ďalej len „nariadenie č. 593/2008“]:

                           1.

                           Môže súd členského štátu vyložiť slovné spojenie „z okolností vyplýva“, uvedené v článku 10 ods. 2 nariadenia č. 593/2008, v tom zmysle, že skúmanie „okolností, ktoré treba vziať do úvahy“ pri rozhodovaní o tom, či je odôvodnené, že strana nesúhlasila s uzavretím zmluvy, v súlade s právnym poriadkom krajiny obvyklého pobytu zmluvnej strany, sa má týkať okolností uzavretia zmluvy, predmetu zmluvy a plnenia zmluvy?

                                       1.1

                                       Majú sa účinky v zmysle článku 10 ods. 2, vyplývajúce zo situácie opísanej v predchádzajúcom bode 1, vykladať v tom zmysle, že ak na základe odvolania sa ktorejkoľvek zo strán [na právny poriadok krajiny obvyklého pobytu] z okolností, ktoré treba vziať do úvahy, vyplýva, že udelenie súhlasu s právnym poriadkom uplatniteľným podľa odseku 1 nebolo odôvodneným účinkom jej správania, súd musí posúdiť existenciu a platnosť zmluvnej podmienky podľa právneho poriadku krajiny obvyklého pobytu strany, ktorá sa odvolala na tento právny poriadok?

                           2.

                           Môže súd tohto členského štátu vyložiť článok 10 ods. 2 nariadenia č. 593/2008 v tom zmysle, že súd môže na základe voľnej úvahy – s prihliadnutím na všetky okolnosti daného prípadu – posúdiť, či vzhľadom na okolnosti, ktoré treba vziať do úvahy, udelenie súhlasu s rozhodným právom podľa článku 10 ods. 1 nebolo odôvodneným účinkom správania zmluvnej strany?

                           3.

                           V prípade, ak sa – podľa článku 10 ods. 2 nariadenia č. 593/2008 – ktorákoľvek zo strán odvolá na právny poriadok krajiny svojho obvyklého pobytu, aby preukázala, že s uzavretím zmluvy nesúhlasila, má súd členského štátu vziať do úvahy právny poriadok krajiny obvyklého pobytu tejto strany v tom zmysle, že podľa právneho poriadku tejto krajiny z dôvodu spomenutých „okolností“ súhlas tejto strany s právnym poriadkom zvoleným v zmluve nepredstavoval odôvodnené správanie?

                                       3.1

                                       Je v tomto prípade výklad súdu členského štátu, podľa ktorého sa skúmanie „okolností“ pri rozhodovaní o tom, či je odôvodnené, že strana s uzavretím zmluvy nesúhlasila, týka okolností uzavretia zmluvy, predmetu zmluvy a plnenia zmluvy, v rozpore s právom Spoločenstva?

               II.

               V súvislosti s nariadením Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Brusel I) (2) [ďalej len „nariadenie č. 44/2001“]:

                           1.

                           Je výklad súdu členského štátu, podľa ktorého je potrebné zvoliť si konkrétny súd, v rozpore s článkom 23 ods. 1 nariadenia č. 44/2001, alebo – vzhľadom na odôvodnenie 14 uvedeného nariadenia – stačí, ak z formulácie jednoznačne vyplýva vôľa alebo zámer účastníkov zmluvy?

                                       1.1

                                       Je výklad súdu členského štátu, podľa ktorého je doložka o voľbe právomoci, ktorá je súčasťou všeobecných zmluvných podmienok jedného z účastníkov zmluvy a podľa ktorej sa účastníci zmluvy dohodli, že spory, ktoré vzniknú alebo súvisia s platnosťou, vykonaním alebo ukončením objednávky a ktoré nemožno urovnať zmierne medzi účastníkmi zmluvy, sa predložia súdom mesta určitého členského štátu – konkrétne parížskym súdom –, ktoré majú výlučnú a konečnú právomoc, dostatočne presná, lebo z jej formulácie – vzhľadom na odôvodnenie 14 uvedeného nariadenia – jednoznačne vyplýva vôľa alebo zámer účastníkov zmluvy v súvislosti so zvoleným členským štátom, zlučiteľný s článkom 23 ods. 1 nariadenia č. 44/2001?

      (1)  Ú. v. EÚ L 177, s. 6.

      (2)  Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42.


title: Vec T-248/10: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. októbra 2013 — Taliansko/Komisia ( „Jazykový režim — Oznámenie o verejnom výberovom konaní na prijímanie administrátorov — Výber druhého jazyka spomedzi troch jazykov — Nariadenie č. 1 — Článok 1d ods. 1, článok27 prvý odsek a článok 28 písm. f) služobného poriadku — Článok 1 ods. 1 písm. f) prílohy III služobného poriadku — Povinnosť odôvodnenia — Zásada zákazu diskriminácie“ )

text:
               30.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/11

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. októbra 2013 — Taliansko/Komisia
   (Vec T-248/10) (1)

   (Jazykový režim - Oznámenie o verejnom výberovom konaní na prijímanie administrátorov - Výber druhého jazyka spomedzi troch jazykov - Nariadenie č. 1 - Článok 1d ods. 1, článok27 prvý odsek a článok 28 písm. f) služobného poriadku - Článok 1 ods. 1 písm. f) prílohy III služobného poriadku - Povinnosť odôvodnenia - Zásada zákazu diskriminácie)
   2013/C 352/19
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne J. Currall, J. Baquero Cruz a B. Eggers, neskôr J. Currall a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie oznámenia o verejnom výberovom konaní EPSO/AD/177/10 na vytvorenie rezervného zoznamu s cieľom prijať do služobného pomeru administrátorov (AD 5) v oblastiach „Európska verejná správa“, „Právo“, „Ekonómia“, „Audit“ a „Informačné a komunikačné technológie (IKT)“ (Ú. v. EÚ C 64 A, 2010, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Oznámenie o verejnom výberovom konaní EPSO/AD/177/10 na vytvorenie rezervného zoznamu s cieľom prijať do služobného pomeru administrátorov (AD 5) v oblastiach „Európska verejná správa“, „Právo“, „Ekonómia“, „Audit“ a „Informačné a komunikačné technológie (IKT)“ sa zrušuje.

               2.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Talianskej republiky.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 31.7.2010.


title: Rozsudok súdu z  25. apríla 2012 vo veci E-13/11 – Granville Establishment proti Volker Anhalt, Melanie Anhalt a Jasmin Barbaro, rodená Anhalt (Dohody o súdnej príslušnosti – sloboda poskytovať a prijímať služby – diskriminácia na základe štátnej príslušnosti – odôvodnenie – nápravné opatrenia v prípade porušenia práva EHP)

text:
               29.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 369/12

         ROZSUDOK SÚDU
   z 25. apríla 2012
   vo veci E-13/11
   Granville Establishment proti Volker Anhalt, Melanie Anhalt a Jasmin Barbaro, rodená Anhalt
   (Dohody o súdnej príslušnosti – sloboda poskytovať a prijímať služby – diskriminácia na základe štátnej príslušnosti – odôvodnenie – nápravné opatrenia v prípade porušenia práva EHP)
   2012/C 369/10
   Vo veci E-13/11 Granville Establishment proti Volker Anhalt, Melanie Anhalt a Jasmin Barbaro, rodená Anhalt – ŽIADOSŤ podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdneho dvora o výklad článkov 4 a 36 Dohody o EHP, pokiaľ ide o lichtenštajnský zákon o súdnej príslušnosti, na Súd EZVO podanej Fürstliches Landgericht (kniežacím súdnym dvorom), Lichtenštajnsko, Súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (sudca – spravodajca), sudcovia, vyniesol 25. apríla 2012 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:

               —

               Článok 36 Dohody o EHP nepripúšťa také ustanovenie vnútroštátneho práva, akým je oddiel 53a ods. 1 zákona o súdnej príslušnosti, podľa ktorého je právo nebyť žalovaný v zahraničí na základe dohody o súdnej príslušnosti – ak táto dohoda nebola úradne zaznamenaná– priznané iba štátnym príslušníkom.

               —

               Je vecou vnútroštátneho súdu, aby v rámci možností vyložil a uplatnil príslušné ustanovenia vnútroštátneho práva takým spôsobom, aby bolo možné náležite napraviť dôsledky porušenia práva EHP. V tejto súvislosti prináleží vnútroštátnemu súdu, aby určil, či je možné uplatniť ustanovenia zákona o súdnej príslušnosti alebo akékoľvek iné ustanovenia vnútroštátnych právnych predpisov na účely výkladu v súlade s právom EHP.


title: Vec T-47/02: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  21. júna 2006 – Danzer/Rada ( Právo obchodných spoločností — Smernice 68/151/EHS a 78/660/EHS — Zverejnenie ročných účtovných závierok — Ochrana obchodného tajomstva — Porušenie základných práv — Právny základ — Žaloba o náhradu škody — Neprípustnosť )

text:
               12.8.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/17

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 21. júna 2006 – Danzer/Rada
   (Vec T-47/02) (1)

   („Právo obchodných spoločností - Smernice 68/151/EHS a 78/660/EHS - Zverejnenie ročných účtovných závierok - Ochrana obchodného tajomstva - Porušenie základných práv - Právny základ - Žaloba o náhradu škody - Neprípustnosť“)
   (2006/C 190/28)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Manfred Danzer a Hannelore Danzer (Linz, Rakúsko) (v zastúpení: pôvodne J. Hintermayr, M. Krüger, F. Haunschmidt, G. Minichmayr a P. Burgstaller, neskôr J. Hintermayr, F. Haunschmidt, G. Minichmayr, P. Burgstaller, G. Tusek, T. Riedler a C. Hadeyer, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Giorgi Fort a M. Bauer, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Jednak návrh na náhradu škody podľa článku 288 ES, ktorá žalobcom údajne vznikla z dôvodu povinnosti zverejňovať určité údaje v ročných účtovných závierkach spoločností, ktorých sú konateľmi, vyplývajúcej z článku 2 ods. 1 písm. f) prvej smernice Rady 68/151/EHS z 9. marca 1968 o koordinácii ochranných opatrení, ktoré členské štáty vyžadujú od obchodných spoločností na ochranu záujmov spoločníkov a tretích osôb, v zmysle druhého odseku článku 58 zmluvy (neskôr článok 58 druhý odsek Zmluvy ES, teraz článok 48 druhý odsek ES) s cieľom zabezpečiť rovnocennosť týchto ochranných opatrení v rámci celého spoločenstva (Ú. v. ES L 65, s. 8; Mim. vyd. 17/001, s. 3), a z článku 47 štvrtej smernice Rady 78/660/EHS z 25. júla 1978 o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností, vychádzajúcej z článku 54 ods. 3 písm. g) zmluvy [neskôr článok 54 ods. 3 písm. g) Zmluvy ES, zmenený, teraz článok 44 ods. 2 písm. g) ES] (Ú. v. ES L 222, s. 11; Mim. vyd. 17/001, s. 21), a jednak návrh na určenie neplatnosti uvedených ustanovení
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobcovia znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade.

      (1)  Ú. v. ES C 109, 4.5.2002.


title: Rozsudok Súdu z 10. novembra 2014 vo veci E-9/14 – Otto Kaufmann AG (Prípustnosť – Výmena informácií o odsúdeniach právnických osôb – Sloboda poskytovania služieb – Sloboda usadiť sa – Smernica 2004/18/ES – Smernica 2006/123/ES)

text:
               4.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/6

         ROZSUDOK SÚDU
   z 10. novembra 2014
   vo veci E-9/14
   Otto Kaufmann AG
   (Prípustnosť – Výmena informácií o odsúdeniach právnických osôb – Sloboda poskytovania služieb – Sloboda usadiť sa – Smernica 2004/18/ES – Smernica 2006/123/ES)
   (2015/C 183/07)
   Vo veci E-9/14, Otto Kaufmann AG – ŽIADOSŤ podaná na Súde EZVO podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu kniežacím krajinským súdom Lichtenštajnského kniežactva (Fürstliches Landgericht des Fürstentums Liechtenstein), o výklad práva EHP, pokiaľ ide o zaznamenávanie trestnoprávnych odsúdení právnických osôb, súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen (sudca spravodajca) a Páll Hreinsson, sudcovia, vyniesol 10. novembra 2014 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
   Články 31 a 36 Dohody o EHP neustanovujú povinnosť, aby sa trestnoprávne odsúdenia právnických osôb jasne zaznamenávali. Z ustanovení ako napr. článok 45 smernice 2004/18/ES a článok 33 smernice 2006/123/ES môže členským štátom EHP vyplývať povinnosť, aby na požiadanie iného členského štátu poskytli informácie o odsúdeniach, ktoré sú relevantné z pohľadu odborných schopností a profesijnej spoľahlivosti právnických osôb. Tieto smernice však ponechávajú problematiku uchovávania príslušných informácií a nakladania s nimi na vnútroštátnom práve.


title: Vec C-118/07: Žaloba podaná 27. februára 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Fínska republika

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 95/30

         Žaloba podaná 27. februára 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Fínska republika
   (Vec C-118/07)
   (2007/C 95/57)
   Jazyk konania: fínčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Huttunen, H. Støvlbæk a B. Martenczuk)

      Žalovaná: Fínska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Fínska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 307 ES tým, že v súlade s článkom 307 ods. 2 neprijala vhodné opatrenia na odstránenie nezlučiteľností ustanovení o prevode s právom Spoločenstva, obsiahnuté v medzištátnych investičných dohodách, ktoré Fínska republika uzatvorila s Ruskou federáciou (predtým Sovietsky zväz), Bieloruskom, Čínou, Malajziou, Srí Lankou a Uzbekistanom,

               —

               zaviazať Fínsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Predmetná žaloba sa týka medzištátnych investičných dohôd, ktoré Fínska republika pred svojím vstupom do Európskej únie uzatvorila s Ruskou federáciou, Bieloruskom, Čínou, Malajziou, Srí Lankou a Uzbekistanom. Tieto dohody obsahovali ustanovenia o prevode kapitálu a platieb v súvislosti s investovaním. Tieto ustanovenia nie sú zlúčiteľné s právom Spoločenstva, keďže bránia, aby Fínsko vykonalo opatrenia vydané orgánmi Európskych spoločenstiev na základe článkov 57 ods. 2 ES, 59 ES a 60 ods. 1 ES. Keďže dotknuté dohody boli uzatvorené pred vstupom Fínskej republiky do Európskej únie, je Fínsko v súlade s článkom 307 ods. 2 povinné prijať všetky vhodné opatrenia na odstránenie nezlučiteľností týchto dohôd s právom Spoločenstva.


title: Vec T-425/04: Žaloba podaná dňa 13. októbra 2004: Francúzska republika proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               22.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/30

         Žaloba podaná dňa 13. októbra 2004: Francúzska republika proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-425/04)
   (2005/C 19/64)
   Jazyk konania: francúzština
   Francúzska republika, v zastúpení: Ronny Abraham, Géraud de Bergues a Stéphanie Ramet, splnomocnení zástupcovia, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala 13. októbra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil v celom rozsahu rozhodnutie Komisie č. C(2004) 3060 z 2. augusta 2004 o štátnej pomoci poskytnutej Francúzskou republikou v prospech France Télécom;

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojej žaloby sa žalobca na prvom mieste dovoláva porušenia formálnych náležitostí a práva žalovaného. Podľa názoru žalobcu Komisiu založila svoje rozhodnutie na skutočnostiach, konkrétne ministerských rozhodnutí z 12. júla 2002, ktoré sú mimo rozsahu postupu vymedzeného rozhodnutím o začatí konania. Žalobca tvrdí, že Komisia mala predĺžiť konanie prijatím nového rozhodnutia o začatí konania.
   Žalobca sa ďalej opiera o právny omyl v pojme štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 ES. Podľa názoru žalobcu Komisia chybne použila zásadu avizovaného súkromného investora v režime trhového hospodárstva. Keďže podľa názoru žalobcu ministerské rozhodnutia štát nezaväzujú a nemôžu byť považované za štátnu pomoc, zásada avizovaného súkromného investora v režime trhového hospodárstva nemohla byť použitá. Žalobca sa ďalej domnieva, že Komisia nesprávne usúdila, že ide o pomoc, a to na základe dvoch odlišných udalostí, z ktorých by, posudzovaných jednotlivo, usúdila, že ani jeden z nich nespĺňal podstatné náležitosti štátnej pomoci. Týmito udalosťami sú vyhlásenia z júla 2002 a „projekt výhod akcionárov“ z decembra 2002.
   Potretie žalobca tvrdí, že sa Komisia dopustila zásadného omylu, keď usúdila, že analýza obsahu rozhovoru, ktorý sa konal 12. júla 2002, dovoľuje dôjsť k tomu záveru, že išlo o záväzok štátu ako akcionára a ovplyvnila situáciu na trhu v mesiaci decembri.
   Na záver žalobca uvádza, že použité odôvodnenie vykazuje protirečenia a nedostatky, ktoré spôsobujú, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore s povinnosťou odôvodnenia aktov.


title: Vec T-289/14: Žaloba podaná 2. mája 2014 – H-O-T Servicecenter Nürnberg a i./Komisia

text:
               14.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/41

         Žaloba podaná 2. mája 2014 – H-O-T Servicecenter Nürnberg a i./Komisia
   (Vec T-289/14)
   2014/C 223/44
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH (Nürnberg, Nemecko), H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG (Schmölln), H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG (Memmingerberg), EB Härtetechnik GmbH & Co. KG (Nürnberg) (v zastúpení: A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F.-A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler a T. Woltering, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie žalovanej z 18. decembra 2013 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania vo veci štátnej pomoci SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Podpora elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie a nižší príplatok EEG pre energeticky náročných odberateľov (Ú. v. EÚ C 37, 2014, s. 73),

               —

               spojil toto konanie s konaním o žalobe Nemecka o zrušenie sporného rozhodnutia na Všeobecnom súde (žaloba bola podaná 21. marca 2014),
               subsidiárne: preskúmal dokumenty uvedeného konania o žalobe Nemecka,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádzajú žalobkyne desať žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na neexistencii zvýhodnenia

                           —

                           Žalobkyne tvrdia, že osobitný systém náhrad upravený v zákone o uprednostňovaní energií z obnoviteľných zdrojov (ďalej len „EEG“) nepredstavuje zvýhodnenie pre energeticky náročných odberateľov kaliarní a priemyslu povrchových úprav vo všeobecnosti a osobitne pre žalobkyne.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na neexistencii selektívneho zvýhodnenia

                           —

                           Žalobkyne okrem toho tvrdia, že osobitný systém náhrad už vôbec nepredstavuje selektívne zvýhodnenie žalobkýň v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na neprítomnosti štátnych prostriedkov

                           —

                           Žalobkyne ďalej uvádzajú, že osobitný systém náhrad nepredstavuje „štátnu alebo zo štátnych prostriedkov poskytnutú“ podporu v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na nenarušení hospodárskej súťaže

                           —

                           Žalobkyne tvrdia, že osobitný systém náhrad nenarúša hospodársku súťaž v Európskej únii.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na neovplyvnení obchodu medzi členskými štátmi

                           —

                           Žalobkyne ďalej uvádzajú, že osobitný systém náhrad neovplyvňuje ani obchod medzi členskými štátmi.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že zrušenie alebo značné zníženie osobitného systému náhrad porušuje základné práva žalobkýň

                           —

                           Žalobkyne uvádzajú, že klasifikácia osobitného systému náhrad za pomoc alebo značné zníženie osobitného systému náhrad by nie len prekročila hranice článku 107 ZFEÚ, ktoré sú jasne stanovené Súdnym dvorom Európskej únie, ale by aj porušila základnú požiadavku hmotnej spravodlivosti zaťaženia. Odstránenie alebo značné zníženie osobitného systému náhrad by tak porušovalo aj základné práva žalobkýň, predovšetkým ich práva zaručené Chartou základných práv Európskej únie.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že osobitný systém náhrad spadá pod rozhodnutie Komisie z 22. mája 2002

                           —

                           Žalobkyne ďalej tvrdia, že Komisia svojím rozhodnutím z 22. mája 2002 výslovne rozhodla, že EEG a jeho „systémy náhrad“ nespĺňajú znaky skutkovej podstaty pomoci (1). Toto rozhodnutie sa vzťahuje aj na osobitný systém náhrad.

               8.

               Ôsmy žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení a nedostatočnom predbežnom preskúmaní

                           —

                           Žalobkyne navyše uvádzajú, že Komisia nedostatočne preskúmala a preto si ani neuvedomila, že systém náhrad pre energeticky náročných odberateľov je odôvodnený cieľom, povahou, resp. vnútornou štruktúrou EEG a preto nepredstavuje selektívne zvýhodnenie.

               9.

               Deviaty žalobný dôvod je založený na porušení práva byť vypočutý

                           —

                           Žalobkyne okrem toho namietajú, že Komisia ich mala v každom prípade pred vydaním rozhodnutia s tak závažnými právnymi následkami vypočuť.

               10.

               Desiaty žalobný dôvod je založený na nedostatočnom odôvodnení

                           —

                           Žalobkyne napokon tvrdia, že rozhodnutie o začatí konania je na dôležitých miestach nedostatočne odôvodnené.

      (1)  Oznámenie Komisie z 22. mája 2002, C(2002) 1887 fin./štátna pomoc NN 27/2000-Nemecko.


title: Vec C-353/04: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. septembra 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Nowaco Germany GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Nariadenia (EHS) č. 1538/91 a č. 3665/87 — Colný kódex Spoločenstva — Vývozné náhrady — Podmienky priznania — Primeraná a prijateľná obchodná kvalita — Colný režim — Vývozné vyhlásenie — Fyzická kontrola — Vzorka — Tolerovaný počet nevyhovujúcich kusov — Jednotná kvalita — Práva a povinnosti vývozcu a colného orgánu — Hydinové mäso)

text:
               18.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/7

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. septembra 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Nowaco Germany GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Vec C-353/04) (1)

   (Nariadenia (EHS) č. 1538/91 a č. 3665/87 - Colný kódex Spoločenstva - Vývozné náhrady - Podmienky priznania - Primeraná a prijateľná obchodná kvalita - Colný režim - Vývozné vyhlásenie - Fyzická kontrola - Vzorka - Tolerovaný počet nevyhovujúcich kusov - Jednotná kvalita - Práva a povinnosti vývozcu a colného orgánu - Hydinové mäso)
   (2006/C 281/11)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesfinanzhof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Nowaco Germany GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Bundesfinanzhof – Výklad nariadenia Komisie (EHS) č. 1538/91 z 5. júna 1991, ktorým sa zavádzajú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 1906/90 z 26. júna 1990 o niektorých normách pre uvádzanie hydiny na trh (Ú. v. ES L 143, s. 11; Mim. vyd. 03/010, s. 92), ako aj článku 70 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307) – Žiadosť o vývozné náhrady za mrazené kurčatá – Podmienky primeranej a prijateľnej obchodnej kvality, ak kontrola vzoriek odhalila u časti kurčiat nedostatočné splnenie požiadaviek stanovených v článku 6 nariadenia (EHS) č. 1538/91
   Výrok rozsudku

               1.

               Pre určenie „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“ výrobku, na ktorý sa žiada vývozná náhrada, sa uplatnia ustanovenia nariadenia Komisie (EHS) č. 1538/91 z 5. júna 1991, ktorým sa zavádzajú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia č. 1906/90 zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1000/96 zo 4. júna 1996, ktoré stanovujú minimálne požiadavky na kvalitu a hranice tolerancie, najmä ich články 6 a 7.

               2.

                           a)

                           Za okolností ako vo veci samej sa článok 70 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 z 19. decembra 1996, uplatňuje bez toho, aby bola dotknutá zákonnosť kontroly, ktorú predpisuje v súvislosti s otázkou určenia, či tovar, na ktorý sa žiada vývozná náhrada, je „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“.

                           b)

                           Domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods. 1 prvom pododseku nariadenia č. 2913/92 zmeneného a doplneného nariadením č. 82/97 sa neuplatňuje, ak veľkosť odobratej vzorky nie je podľa článku 7 nariadenia č. 1538/91 dostatočná.

               3.

               Za takých okolností, aké nastali vo veci samej, je úlohou vnútroštátnych správnych a súdnych orgánov zistiť skutkový stav posúdením všetkých dôkazov. Ako dôkazy môžu slúžiť disponibilné vzorky, ale aj iné skutočnosti, predovšetkým správy o kontrole vypracované podľa právnej úpravy Spoločenstva príslušným colníkom, ktorý vykonal fyzickú kontrolu. V prípade, že skutkový stav potrebný pre určenie práva na náhradu nemožno zistiť, musí vnútroštátny súd posúdiť konanie vývozcu a konanie colného orgánu s cieľom zistiť, do akej miery každý z nich uplatnil alebo neuplatnil svoje práva a splnil alebo nesplnil svoje povinnosti a vyvodiť z toho príslušné dôsledky v súvislosti s právom na vývoznú náhradu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 262, 23.10.2004.


title: Vec T-23/07: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  29. apríla 2009 — Borco-Marken-Import Matthiesen/ÚHVT (α) [ Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva α — Absolútny dôvod zamietnutia — Rozlišovacia spôsobilosť — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 ]

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/38

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 29. apríla 2009 — Borco-Marken-Import Matthiesen/ÚHVT (α)
   (Vec T-23/07) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva α - Absolútny dôvod zamietnutia - Rozlišovacia spôsobilosť - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   2009/C 141/78
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Borco-Marken-Import Matthiesen (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: M. Wolter, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: M. Kicia, splnomocnený agent)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu R 808/2006-4 štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) z 30. novembra 2006 týkajúceho sa zápisu obrazového označenia „α“ ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 30. novembra 2006 (vec R 808/2006-4) sa zrušuje.

               2.

               Nie je potrebné rozhodnúť o druhej časti návrhov spoločnosti BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG.

               3.

               ÚHVT je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 24.3.2007.


title: Vec C-385/10: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  18. októbra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato — Taliansko) — Elenca Srl/Ministero dell’Interno (Voľný pohyb tovaru — Množstevné obmedzenia a opatrenia s rovnakým účinkom — Vložky komínov a vzostupné trubice — Chýbajúce označenie zhody ES — Vylúčenie uvádzania na trh)

text:
               8.12.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 379/3

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 18. októbra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato — Taliansko) — Elenca Srl/Ministero dell’Interno
   (Vec C-385/10) (1)

   (Voľný pohyb tovaru - Množstevné obmedzenia a opatrenia s rovnakým účinkom - Vložky komínov a vzostupné trubice - Chýbajúce označenie zhody ES - Vylúčenie uvádzania na trh)
   2012/C 379/04
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Elenca Srl

      Žalovaný: Ministero dell’Interno

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Consiglio di Stato — Výklad článku 2, článku 4 ods. 2 a článkov 5 a 6 smernice Rady 89/106/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov vzťahujúcich sa na stavebné výrobky (Ú. v. ES L 40, s.12; Mim. vyd. 13/009, s. 296) — Výrobky, na ktoré sa nevzťahujú harmonizované normy upravené smernicou — Vnútroštátna právna úprava vylučujúca uvádzanie na trh komínových stúpacích rúr z plastu, ktoré nemajú označenie C

      Výrok rozsudku

               1.

               Smernica Rady 89/106/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov vzťahujúcich sa na stavebné výrobky, zmenená a doplnená nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 z 29. septembra 2003, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá z úradnej moci podmieňuje uvádzanie stavebných výrobkov, ako sú tie vo veci samej, pochádzajúcich z iného členského štátu na trh získaním označenia ES.

               2.

               Články 34 ZFEÚ až 37 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá z úradnej moci podmieňuje uvádzanie stavebných výrobkov, ako sú tie vo veci samej, pochádzajúcich z iného členského štátu na trh získaním označenia ES.

      (1)  Ú. v. EÚ C 274, 9.10.2010.


title: Vec C-184/11: Žaloba podaná 18. apríla 2011 — Európska komisia/Španielske kráľovstvo

text:
               25.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 186/14

         Žaloba podaná 18. apríla 2011 — Európska komisia/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-184/11)
   2011/C 186/25
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Španielske kráľovstvo si tým, že neprijalo všetky opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku Súdneho dvora zo 14. decembra 2006 vo veci Komisia/Španielsko (spojené veci C-485/03 až C-490/03, Zb. s. I-11887, ďalej len „rozsudok 2006“) týkajúceho sa nesplnenia povinností vyplývajúcich Španielskemu kráľovstvu z rozhodnutí Komisie 2002/820/ES z 11. júla 2001 o schéme štátnej pomoci, ktorú Španielsko poskytlo podnikom z Álava vo forme daňovej úľavy vo výške 45 % z investícií (Ú. v. ES L 296, 2002, s. 1), 2002/892/ES z 11. júla 2001 o schéme štátnej pomoci, ktorú Španielsko poskytlo niektorým novozaloženým podnikom v Álava (Ú. v. ES L 314, 2002, s. 1), 2003/27/ES z 11. júla 2001 o schéme štátnej pomoci, ktorú Španielsko poskytlo podnikom z Vizcaya vo forme daňovej úľavy vo výške 45 % z investícií (Ú. v. ES L 17, 2003, s. 1), 2002/806/ES z 11. júla 2001 o schéme štátnej pomoci, ktorú Španielsko poskytlo niektorým novozaloženým podnikom vo Vizcaya (Ú. v. ES L 279, 2002, s. 35), 2002/894/ES z 11. júla 2001 o schéme štátnej pomoci, ktorú Španielsko poskytlo podnikom z Guipúzcoa vo forme daňovej úľavy vo výške 45 % z investícií (Ú. v. ES L 314, 2002, s. 26) a 2002/540/ES z 11. júla 2001 o schéme štátnej pomoci, ktorú Španielsko poskytlo niektorým novozaloženým podnikom v Guipúzcoa (Ú. v. ES L 174, 2002, s. 31) (ďalej len „rozhodnutia 2001“), ako aj z článku 260 ZFEÚ, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z týchto rozhodnutí,

               —

               uložiť Španielskemu kráľovstvu povinnosť zaplatiť Komisii penále vo výške 236 044,8 eura za každý deň omeškania s výkonom rozsudku odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci až do dňa vykonania rozsudku 2006,

               —

               uložiť Španielskemu kráľovstvu povinnosť zaplatiť Komisii paušálnu pokutu vo výške, ktorá sa rovná násobku dennej sumy 25 817,4 eura a počtu dní, počas ktorých pretrváva porušenie, odo dňa vyhlásenia rozsudku 2006 až do okamihu:

                           —

                           keď Španielske kráľovstvo získa späť štátne pomoci, ktoré boli rozhodnutiami 2001 vyhlásené za protiprávne, ak Súdny dvor konštatuje, že k vráteniu pomoci skutočne došlo pred vyhlásením rozsudku v tejto veci,

                           —

                           vydania rozsudku v tejto veci za predpokladu, že rozsudok 2006 nebol v celom rozsahu vykonaný pred týmto dátumom,

               —

               zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia sa domnieva, že španielske orgány neprijali všetky opatrenia na vykonanie rozsudku 2006, keďže nezabezpečili vrátenie všetkých štátnych pomocí, ktoré boli rozhodnutiami 2001 vyhlásené za protiprávne a nezlučiteľné so spoločným trhom. Po prvé španielske orgány sa domnievali, že niektoré individuálne štátne pomoci boli zlučiteľné so spoločným trhom napriek tomu, že tieto pomoci nespĺňali podmienky vnútroštátneho systému regionálnych pomocí schváleného Komisiou a že v každom prípade nespĺňali podmienky oznámené v usmerneniach o regionálnej štátnej pomoci (Ú. v. ES C 74, s. 9). Po druhé španielske orgány uplatnili na niektorých príjemcov úľavu do výšky 100 000 eur na príjemcu počas obdobia troch rokov bez toho, aby boli rešpektované pravidlá o pomoci de minimis. Po tretie španielske orgány v niektorých prípadoch retroaktívne uplatnili daňové odpočty stanovené španielskymi daňovými predpismi napriek tomu, že neboli splnené všetky podmienky vyžadované španielskou právnou úpravou na účely uplatnenia týchto odpočtov. Napokon, po štvrté, príjemcovia protiprávnej štátnej pomoci nevyrovnali všetky príkazy na úhradu vydané španielskymi orgánmi. Podľa výpočtov Komisie zostávajúce sumy zodpovedajú približne hodnote 87 % z celkovej sumy protiprávnej štátnej pomoci, ktorá má byť vrátená.


title: Vec F-105/09: Žaloba podaná 23. decembra 2009 — Scheefer/Parlament

text:
               13.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/52

         Žaloba podaná 23. decembra 2009 — Scheefer/Parlament
   (Vec F-105/09)
   2010/C 37/82
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Séverine Scheefer (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: R. Adam, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutí žalovaného, odmietajúcich prekvalifikovať zmluvu žalobkyne ako dočasného zamestnanca na zamestnanie na neurčitý čas v súlade s článkom 8 ods. 1 PZOZ. Okrem toho aj náhrada škody spôsobenej žalobkyni

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Parlamentu z 12. februára 2009,

               —

               zrušiť rozhodnutie Parlamentu z 12. októbra 2009,

               —

               zrušiť právnu kvalifikáciu pôvodnej zmluvy, ako aj dátum ukončenia jej platnosti stanovený na 31. marca 2009,

               —

               následne prekvalifikovať zamestnanie žalobkyne na služobný pomer na neurčitý čas,

               —

               nahradiť škodu spôsobenú žalobkyni postupom Parlamentu,

               —

               subsidiárne, ak by súd došiel k záveru, hoci je to nemožné, že napriek zamestnaniu na neurčitý čas bol služobný pomer ukončený, priznať náhradu škody z titulu ujmy spôsobenej žalobkyni v dôsledku protiprávnej výpovede zmluvy,

               —

               subsidiárne k predchádzajúcim návrhom, ak by súd došiel k záveru, hoci je to nepravdepodobné, že prekvalifikovanie nie je možné, priznať náhradu škody za ujmu, ktorú žalobkyňa utrpela v dôsledku nesprávneho postupu Európskeho parlamentu,

               —

               vyhradiť žalobkyni všetky ostatné práva, postupy, prostriedky a žaloby, a najmä uloženie povinnosti Parlamentu nahradiť škodu za spôsobenú ujmu,

               —

               zaviazať Európsky parlament na náhradu trov konania.


title: Vec T-267/15: Žaloba podaná 27. mája 2015 – db Technologies Deutschland/ÚHVT – MIP Metro (Sigma)

text:
               27.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 245/40

         Žaloba podaná 27. mája 2015 – db Technologies Deutschland/ÚHVT – MIP Metro (Sigma)
   (Vec T-267/15)
   (2015/C 245/48)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: db Technologies Deutschland GmbH (Kolín, Nemecko) (v zastúpení: K. Zingsheim, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „Sigma“ – prihláška č. 10 779 734.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. marca 2015 vo veci R 1444/2014-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie ÚHVT z 28. apríla 2014 a zamietol námietku namietateľky/odporkyne v odvolacom konaní,

               —

               uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-604/11: Žaloba podaná 28. novembra 2011 — Mega Brands/ÚHVT — Diset (MAGNEXT)

text:
               4.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/31

         Žaloba podaná 28. novembra 2011 — Mega Brands/ÚHVT — Diset (MAGNEXT)
   (Vec T-604/11)
   2012/C 32/64
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Švajčiarsko) (v zastúpení: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Diset, SA (Barcelona, Španielsko)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 27. septembra 2011 vo veci R 1695/2010-4 a zamietol námietku č. B 1383639 a

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: čierno-biela obrazová ochranná známka „MAGNEXT“ pre tovary zaradené do triedy 28 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 6588991.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: španielska slovná ochranná známka „MAGNET 4“ č. 2550099 pre tovary zaradené do triedy 28; modro-biela obrazová ochranná známka Spoločenstva „Diset Magnetics“ č. 3840121 pre tovary a služby zaradené do tried 16, 28 a 41.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke a zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva v celom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát nesprávne posúdil pravdepodobnosť zámeny medzi ochrannou známkou, ktorá je základom námietky, a namietanou ochrannou známkou.


title: Spojené veci T-319/12 a T-321/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  3. júla 2014 – Španielsko/Komisia ( „Štátna pomoc — Kinematografia — Pomoc na vybudovanie a prevádzku filmových štúdií — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom — Kritérium súkromného investora v trhovom hospodárstve — Štátna pomoc na regionálne účely — Pomoc určená na podporu kultúry — Povinnosť odôvodnenia“ )

text:
               25.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/29

         Rozsudok Všeobecného súdu z 3. júla 2014 – Španielsko/Komisia
   (Spojené veci T-319/12 a T-321/12) (1)

   ((„Štátna pomoc - Kinematografia - Pomoc na vybudovanie a prevádzku filmových štúdií - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom - Kritérium súkromného investora v trhovom hospodárstve - Štátna pomoc na regionálne účely - Pomoc určená na podporu kultúry - Povinnosť odôvodnenia“))
   2014/C 282/37
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: A. Rubio González, abogado del Estado), Ciudad de la Luz, SAU (Alicante, Španielsko) a Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, SAU (Alicante) (v zastúpení: pôvodne J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, J. Belenguer Mula a M. Muñoz de Juan, neskôr J. Buendía Sierra a J. Belenguer Mula, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: É. Gippini Fournier, P. Němečková a B. Stromsky, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Európskej komisie C (2012) 3025 final z 8. mája 2012 týkajúceho sa štátnej pomoci SA.22668 [C 8/2008 (NN 4/2008)], ktorú Španielsko priznalo spoločnosti Ciudad de la Luz, SA.

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloby sa zamietajú.

               2.

               Ciudad de la Luz, SA, Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, SA a Španielske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 287, 22.9.2012.


title: Vec T-105/07: Žaloba podaná 2. apríla 2007 – MarketTools/ÚHVT – Optimus-Telecomunicações (ZOOMERANG)

text:
               9.6.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/19

         Žaloba podaná 2. apríla 2007 – MarketTools/ÚHVT – Optimus-Telecomunicações (ZOOMERANG)
   (Vec T-105/07)
   (2007/C 129/33)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: MarketTools, Inc. (San Francisco, Spojené štáty) (v zastúpení: W. von der Osten-Sacken a A. González Hähnlein, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Optimus-Telecomunicações, SA (Maia, Portugalsko)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu z 25. januára 2007 (odvolanie č. R 253/2006-2),

               —

               zaviazať Optimus-Telecomunicações, SA na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Prihlasovaná ochranná známka: slovná ochranná známka „ZOOMERANG “pre tovary a služby zaradené do tried 9, 35 a 42 – prihláška č. 1 603 950.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Optimus-Telecomunicações, SA.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: národné slovné a obrazové ochranné známky „BOOMERANG “pre tovary a služby zaradené do tried 9, 16, 35, 37, 38 a 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke v celom jej rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94 v rozsahu, v akom odvolací senát nesprávne posúdil podobnosť tovarov a služieb a predmetných ochranných známok.


title: Vec C-310/11: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  19. decembra 2012 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené kráľovstvo] — Grattan plc/The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs (Dane — DPH — Druhá smernica 67/228/EHS — Článok 8 písm. a) — Šiesta smernica 77/388/EHS — Dodávka tovaru — Základ dane — Provízia, ktorú obchodnému zástupcovi platí spoločnosť zásielkového predaja — Nákupy tretích osôb — Zníženie ceny po zdaniteľnej udalosti — Priamy účinok)

text:
               16.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/6

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 19. decembra 2012 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené kráľovstvo] — Grattan plc/The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Vec C-310/11) (1)

   (Dane - DPH - Druhá smernica 67/228/EHS - Článok 8 písm. a) - Šiesta smernica 77/388/EHS - Dodávka tovaru - Základ dane - Provízia, ktorú obchodnému zástupcovi platí spoločnosť zásielkového predaja - Nákupy tretích osôb - Zníženie ceny po zdaniteľnej udalosti - Priamy účinok)
   2013/C 46/10
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Grattan plc

      Odporca: The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Výklad článku 8 písm. a) druhej smernice Rady 67/228/EHS z 11. apríla 1967 o harmonizácii právnych poriadkov členských štátov v oblasti daní z obratu — Štruktúra a podmienky uplatňovania spoločného systému dane z pridanej hodnoty [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES 71, s. 1303) — Základ dane — Dodávka tovaru — Provízia vyplácaná spoločnosťou zásielkového predaja jej obchodnému zástupcovi, ktorý ako sprostredkovateľ vstupuje do dodania tovaru konečnému spotrebiteľovi — Provízia, ktorá má formu buď platby v peniazoch alebo kreditu na sumy dlžné spoločnosti za tovar, ktorý obchodný zástupca kupuje pre svoju vlastnú potrebu — Zníženie základu dane so spätnou účinnosťou za dodávky tovaru uskutočnené pred 1. januárom 1978 na základe priameho účinku článku 8 písm. a) smernice a/alebo uplatnenia zásad daňovej neutrality alebo rovnosti zaobchádzania

      Výrok rozsudku

   Článok 8 písm. a) druhej smernice Rady 67/228/EHS z 11. apríla 1967 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — štruktúra a podmienky uplatňovania spoločného systému dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že nepriznáva zdaniteľnej osobe právo spätne znížiť základ dane za dodávky tovaru, ak po dodaní tovaru obchodný zástupca dostal dobropis od dodávateľa, ktorý sa neskôr rozhodol čerpať buď ako peňažnú platbu, alebo ako dobropis na sumy dlžné dodávateľovi za už uskutočnené dodávky tovaru.

      (1)  Ú. v. EÚ C 282, 24.9.2011.


title: Vec C-442/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Patent- und Markensenat (Rakúsko) 27. septembra 2007 – Verein Radetzky-Orden/Bundesvereinigung Kameradschaft Feldmarschall Radetzky

text:
               24.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Patent- und Markensenat (Rakúsko) 27. septembra 2007 – Verein Radetzky-Orden/Bundesvereinigung Kameradschaft „Feldmarschall Radetzky“
   (Vec C-442/07)
   (2007/C 283/40)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Oberster Patent- und Markensenat
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Verein Radetzky-Orden

      Žalovaný: Bundesvereinigung Kameradschaft „Feldmarschall Radetzky“
   Prejudiciálna otázka
   Treba článok 12 ods. 1 smernice Rady 89/104/EHS (1) vykladať v tom zmysle, že ochranná známka na rozlíšenie tovarov a služieb jedného podniku od tovarov a služieb iných podnikov je (skutočne) používaná, keď ochrannú známku používa neziskový spolok na oznamoch o podujatiach, na svojich písomnostiach a na reklamných materiáloch a jeho členovia používajú ochrannú známku pri zbieraní a rozdeľovaní darov takým spôsobom, že títo členovia nosia príslušné odznaky?

      (1)  Smernica Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92).


title: Vec C-133/07 P: Odvolanie podané 6. marca 2007 : Raiffeisen Zentralbank Österreich AG proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá komora) zo 14. decembra 2006 v spojených veciach T-259/02 až T-264/02 a T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG a i./Komisia Európskych spoločenstiev vo veci T-259/02

text:
               26.5.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 117/11

         Odvolanie podané 6. marca 2007: Raiffeisen Zentralbank Österreich AG proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá komora) zo 14. decembra 2006 v spojených veciach T-259/02 až T-264/02 a T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG a i./Komisia Európskych spoločenstiev vo veci T-259/02
   (Vec C-133/07 P)
   (2007/C 117/18)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Raiffeisen Zentralbank Österreich AG (v zastúpení: S. Völcker a G. Terhorst, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. decembra 2006, spojené veci T-259/02 až T-267/02 a T-271/02 (1) v rozsahu, v akom zamieta žalobu RZB,

               —

               vyhlásiť článok 3 rozhodnutia Komisie z 11. júna 2002 [K(2002)2091, konečné znenie] za neplatný v rozsahu, v akom sa týka RZB,

               —

               subsidiárne, podľa voľnej úvahy Súdneho dvora znížiť pokutu stanovenú v článku 3 napadnutého rozhodnutia,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Súd prvého stupňa porušil článok 81 ES uznaním, že Komisia mohla na základe skutočnosti, že okrúhle stoly pokrývali územie jedného členského štátu prijať záver, že bola daná možnosť ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.
   Súd prvého stupňa protiprávne klasifikoval okrúhle stoly ako „veľmi závažný priestupok “v zmysle usmernení o pokutách. Nesprávne uplatnil kritériá pre závažnosť porušenia uvedené v usmerneniach (povaha porušenia, konkrétne dopady, veľkosť relevantného zemepisného trhu), nezohľadnil selektivitu postihov zo strany Komisie a neuplatnil dôsledne ucelené posúdenie všetkých aspektov, za ktoré sa sám prihováral.
   Súd prvého stupňa právne nesprávnym spôsobom pripísal RZB trhové podielu celého sektoru Raiffeisen. Protiprávne pritom obmedzil kritérium svojho skúmania iba na „zjavne “nerovnaké zaobchádzanie s inými bankami. Chýbal potrebný právny základ pre plné pripísanie.
   Súd prvého stupňa právne nesprávne posúdil spoluprácu RZB. Pri použití kritéria „významnej pridanej hodnoty “porušil zákaz retroaktivity, nesprávne posúdil dobrovoľnosť rôznych podôb spolupráce zo strany RZB, pri určení hodnoty spolupráce nesprávne vychádzal z obrátenia dôkazného bremena, neprípustným spôsobom odmietol spoločné predstavenie skutkového stavu ako nevhodnú formu spolupráce, a nesprávne neuznal priznanie protisúťažného cieľa okrúhlych stolov zo strany RZB ako podobu spolupráce.

      (1)  Ú. v. EÚ C 331, s. 29.


title: Vec C-369/13: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  12. februára 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Oost-Brabant, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch – Holandsko) – trestné konanie proti N. F. Gielenovi, M. M. J. Geeringsovi, F. A. C. Pruijmboomovi, A. A. Pruijmboomovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Prekurzory drog — Sledovanie obchodu medzi členskými štátmi — Nariadenie (ES) č. 273/2004 — Sledovanie obchodu medzi Európskou úniou a tretími krajinami — Nariadenie (ES) č. 111/2005 — Pojem „určená látka“  — Látka „alfa-fenylacetoacetonitril“ (APAAN) — Určená látka „1-Fenylpropán-2-ón“ (BMK))

text:
               13.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/5

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 12. februára 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Oost-Brabant, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch – Holandsko) – trestné konanie proti N. F. Gielenovi, M. M. J. Geeringsovi, F. A. C. Pruijmboomovi, A. A. Pruijmboomovi
   (Vec C-369/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Prekurzory drog - Sledovanie obchodu medzi členskými štátmi - Nariadenie (ES) č. 273/2004 - Sledovanie obchodu medzi Európskou úniou a tretími krajinami - Nariadenie (ES) č. 111/2005 - Pojem „určená látka“ - Látka „alfa-fenylacetoacetonitril“ (APAAN) - Určená látka „1-Fenylpropán-2-ón“ (BMK)))
   (2015/C 118/07)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Oost-Brabant, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch

      Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   N. F. Gielen, M. M. J. Geerings, F. A. C. Pruijmboom, A. A. Pruijmboom

      Výrok rozsudku

   Článok 2 písm. a) nariadenia (ES) č. 273/2004 Európskeho parlamentu a Rady z 11. februára 2004 o prekurzoroch drog a článok 2 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 111/2005 z 22. decembra 2004, ktorým sa stanovujú pravidlá sledovania obchodu s drogovými prekurzormi medzi Spoločenstvom a tretími krajinami, sa majú vykladať v tom zmysle, že posúdenie ako „určenej látky“ v zmysle týchto ustanovení sa neuplatní na takú látku, akou je alfa-fenylacetoacetonitril, ktorá nie je uvedená v prílohe I nariadenia č. 273/2004 alebo v prílohe nariadenia č. 111/2005, a to aj za predpokladu, že môže byť ľahko dostupnými či ekonomicky výhodnými prostriedkami v zmysle týchto nariadení spracovaná na látku, na ktorú sa vzťahujú uvedené prílohy.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 7.9.2013.


title: Vec T-306/08 P: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  15. januára 2009 – Braun-Neumann/Parlament ( Odvolanie — Verejná služba — Dôchodky — Pozostalostný dôchodok — Vyplatenie vo výške 50 % z dôvodu existencie druhého pozostalého manžela — Akt spôsobujúci ujmu — Oneskorená sťažnosť )

text:
               18.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 90/27

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 15. januára 2009 – Braun-Neumann/Parlament
   (Vec T-306/08 P) (1)

   („Odvolanie - Verejná služba - Dôchodky - Pozostalostný dôchodok - Vyplatenie vo výške 50 % z dôvodu existencie druhého pozostalého manžela - Akt spôsobujúci ujmu - Oneskorená sťažnosť“)
   2009/C 90/43
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann (Lohr-sur-le-Main, Nemecko) (v zastúpení: P. Ames, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európsky parlament (v zastúpení: K. Zejdová a S. Seyr, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu Európskej únie (prvá komora) z 23. mája 2008, Braun-Neumann/Parlament (F–79/07, zatiaľ neuverejnené v Zbierke), a smerujúce k zrušeniu tohto uznesenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Každý účastník konania znáša trovy konania, ktoré mu vnikli v rámci predmetného konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 27.9.2008.


title: Vec C-298/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof 22. júna 2007 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./deutsche internet versicherung AG

text:
               22.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof 22. júna 2007 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./deutsche internet versicherung AG
   (Vec C-298/07)
   (2007/C 223/03)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesgerichtshof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Žalovaná: deutsche internet versicherung AG
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Je poskytovateľ služieb podľa článku 5 ods. 1 písm. c) smernice 2000/31/ES Európskeho parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (1) povinný pred uzatvorením zmluvy s príjemcom služby uviesť telefónne číslo, aby bolo možné sa s ním rýchlo spojiť a aby s ním bolo možné komunikovať priamo a efektívne?

               2.

                           a)

                           V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Musí poskytovateľ služieb okrem uvedenia svojej adresy elektronickej pošty pred uzatvorením zmluvy s príjemcom služby podľa článku 5 ods. 1 písm. c) smernice umožniť aj druhý spôsob komunikovania?

                           b)

                           V prípade kladnej odpovede: Postačuje pre takýto iný spôsob komunikovania to, že poskytovateľ služieb zriadi elektronický dotazník, prostredníctvom ktorého sa príjemca služby môže cez internet obrátiť na poskytovateľa služieb, a odpoveď na otázku príjemcu služby dá poskytovateľ služieb prostredníctvom elektronickej pošty?

      (1)  Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 13/025, s. 399.


title: Vec C-638/11 P: Odvolanie podané 12. decembra 2011 : Rada Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z  27. septembra 2011 vo veci T-199/04, Gul Ahmed/Rada Európskej únie, podporovaná Európskou komisiou

text:
               3.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/5

         Odvolanie podané 12. decembra 2011: Rada Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 27. septembra 2011 vo veci T-199/04, Gul Ahmed/Rada Európskej únie, podporovaná Európskou komisiou
   (Vec C-638/11 P)
   2012/C 65/10
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix, splnomocnený zástupca, G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnutý rozsudok Všeobecného súdu [rozsudok Všeobecného súdu z 27. septembra 2011 vo veci T-199/04 v rozsahu, v akom Všeobecný súd i) zrušil nariadenie (ES) č. 397/2004 (1) ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz bavlnenej posteľnej bielizne s pôvodom v Pakistane („sporné nariadenie“) a ii) rozhodol, že Rada znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené žalobkyňou],

               —

               zamietol tretiu časť piateho žalobného dôvodu,

               —

               vrátil vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o zvyšnej časti žaloby,

               —

               zaviazal žalobkyňu na náhradu trov odvolacieho konania,

               —

               rozhodol, že o trovách konania sa rozhodne neskôr.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Rada tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne uviedol, že zrušenie predchádzajúceho antidumpingového cla na dovoz bavlnenej posteľnej bielizne s pôvodom v Pakistane a uplatňovanie systému všeobecných colných preferencií v prospech Pakistanu od roku 2002 predstavovalo „iné faktory“ v zmysle článku 3 ods. 7 základného nariadenia. V dôsledku toho Všeobecný súd nesprávne uviedol, že v predmetnej veci sa inštitúcie dopustili porušenia článku 3 ods. 7 základného nariadenia, lebo neoddelili a neodlíšili údajné škodlivé účinky týchto faktorov.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 397/2004 z 2. marca 2004, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz bavlnenej posteľnej bielizne s pôvodom v Pakistane (Ú. v. EÚ L 66, s. 1; Mim. vyd. 11/050, s. 26).


title: Vec T-646/14: Žaloba podaná 2. septembra 2014 – Micula a i./Komisia

text:
               8.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 439/29

         Žaloba podaná 2. septembra 2014 – Micula a i./Komisia
   (Vec T-646/14)
   (2014/C 439/40)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Ioan Micula (Oradea, Rumunsko), S.C. European Food SA (Drăgăneşti, Rumunsko), S.C. Starmill Srl (Drăgăneşti), S.C. Multipack Srl (Drăgăneşti), Viorel Micula (Oradea) (v zastúpení: K. Hobér, J. Ragnwaldh, T. Pettersson, E. Gaillard a Y. Banifatemi, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie C(2014) 3192 final z 26. mája 2014 vydané v prípade štátnej pomoci SA.38517 (2014/NN) – Micula/Rumunsko (rozhodcovský rozsudok ICSID), ktorým bolo Rumunsku uložené zdržať sa akéhokoľvek konania, ktoré by mohlo viesť k vykonaniu rozsudku z 11. decembra 2013, ktorý vydalo Medzinárodné centrum pre riešenie investičných sporov v sporoch, účastníkmi ktorých boli Ioan Micula, Viorel Micula a i./Rumunsko (ICSID vec č. ARB/05/20), keďže Komisia zastáva názor, že vykonanie rozsudku predstavuje nezákonnú štátnu pomoc, kým Komisia neprijme konečné rozhodnutie o zlučiteľnosti tejto štátnej pomoci s vnútorným trhom,

               —

               priznal žalobcom trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci:

                           —

                           právo EÚ sa na vec neuplatňuje a Komisia nemá právomoc vydať rozhodnutie podľa článku 11 ods. 1 nariadenia č. 659/1999. Rozhodnutie Komisie nezohľadňuje skutočnosť, že Rumunsko je medzinárodným právom viazané vykonať rozsudok ICSID bez odkladu a že medzinárodnoprávne záväzky Rumunska majú prednosť pred právom EÚ. Rozhodnutie Komisie porušuje článok 351 ods. 1 ZFEÚ a článok 4 ods. 3 ZEÚ, ktoré uznávajú a chránia povinnosti Rumunska podľa Dohovoru o ICSID a podľa Švédsko-Rumunskej bilaterálnej investičnej zmluvy.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom právnom posúdení:

                           —

                           Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď vykonanie rozsudku ICSID mylne kvalifikovala ako opatrenie novej štátnej pomoci a porušila legitímnu dôveru žalobcov. Celé rozhodnutie Komisie vychádza z nesprávneho predpokladu, že vykonanie rozsudku ICSID predstavuje štátnu pomoc podľa práva EÚ. Rozsudok ICSID žalobcom neposkytuje ekonomickú výhodu, nepredstavuje selektívne opatrenie a ani zámerné opatrenie, ktoré by bolo možné pripisovať Rumunsku a tiež neskresľuje alebo z neho nehrozí skreslenie hospodárskej súťaže.


title: Vec C-288/16: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 29. júna 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „L.Č.“ IK/Valsts ieņēmumu dienests [Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2006/112/ES — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Článok 146 ods. 1 písm. e) — Oslobodenia vývozu — Poskytnutie služieb priamo spojených s vývozom alebo dovozom tovaru — Pojem]

text:
               28.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/9

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 29. júna 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „L.Č.“ IK/Valsts ieņēmumu dienests
   (Vec C-288/16) (1)

   ([Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2006/112/ES - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Článok 146 ods. 1 písm. e) - Oslobodenia vývozu - Poskytnutie služieb priamo spojených s vývozom alebo dovozom tovaru - Pojem])
   (2017/C 283/12)
   Jazyk konania: lotyština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Augstākā tiesa

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa:„L.Č.“ IK

      Žalovaná: Valsts ieņēmumu dienests

      Výrok rozsudku

   Článok 146 ods. 1 písm. e) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že oslobodenie upravené v tomto ustanovení sa neuplatňuje na poskytnutie služieb, o aké ide vo veci samej, týkajúce sa činnosti prepravy tovaru do tretej krajiny, keď tieto služby nie sú priamo poskytnuté odosielateľovi alebo príjemcovi tohto tovaru.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 18.7.2016.


title: Vec C-168/04: Žaloba podaná dňa 5. apríla 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Rakúskej republike

text:
               29.5.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 146/2

         Žaloba podaná dňa 5. apríla 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Rakúskej republike
   (Vec C-168/04)
   (2004/C 146/03)
   Komisia Európskych spoločenstiev, zastúpená pani Barbara Eggers a pánom Enrico Traversa splnomocneným zástupcom, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala dňa 5. apríla 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Rakúskej republike.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               Vyslovil, že Rakúska republika si nesplnila povinnosť vyplývajúcu z článku 49 zmluvy ES tým, že nezrušila článok 18, odseky 12 až 16 Ausländerbeschäftigungsgesetz a článok 10, odsek 1, bod 3 Fremdengesetz, ktoré neprimeraným spôsobom obmedzujú vysielanie pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín, v rámci poskytovania služieb;

               —

               zaviazal Rakúsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné argumenty
   Poskytovatelia služieb usadení v inom členskom štáte sú poškodení, ak vysielajú do Rakúska pracovníkov z tretích krajín, pretože títo sa musia podriadiť trom preverujúcim konaniam pred troma odlišným rakúskymi správnymi orgánmi. Okrem víza stanoveného Fremdengesetz (zákon o cudzincoch), ktoré vydávajú príslušné konzulárne úrady a oznamovacieho konania, ktorého cieľom je preskúmanie mzdových a pracovných podmienok v súlade s Arbeitsvertragsrechtsanpassungsgesetz (AVRAG) (zákon vykonávajúci právnu úpravu o pracovných zmluvách), Ausländerbeschäftigungsgesetz (AuslBG) vyžaduje obdržanie „potvrdenia o dodaní ES“ od regionálneho oddelenia pracovného trhu.
   I.   „Potvrdenie o dodaní ES“, článok 18, odseky 12 až 16 Ausländerbeschäftigungsgesetz.
   Dôsledkom povinnosti obdržať „potvrdenie o dodaní ES“ v súlade s článkom 18, odseky 12 až 16 Ausländerbeschäftigungsgesetz je obmedzenie voľného pohybu služieb v Spoločenstve.
   S ohľadom na cieľ Rakúskej republiky predísť podvodom a chrániť pracovníkov, je povinnosť obdržať „potvrdenie o dodaní ES“ popri vízu upravenom vo Fremdengesetz a oznamovaciemu konaniu podľa AVRAG, neprimeraná.
   1.   Prevencia podvodov
   Rakúska právna úprava je v rozpore so zásadou primeranosti, pretože účinné preskúmanie podmienok vysielania pracovníkov v rámci slobody poskytovania služieb môže byť zabezpečené prostriedkami, ktoré majú menej obmedzujúci charakter.
   Vízová povinnosť môže stačiť, aby bol zabezpečený oprávnený záujem členského štátu preskúmať podmienky vysielania pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín, a ktorí sú zamestnancami podnikov poskytujúcich služby. Akékoľvek ďalšie preskúmanie, ktoré má v tomto prípade podobu potvrdenia o dodaní ES vydaného iným správnym orgánom, je neodôvodnené.
   2.   Zabezpečenie mzdových a pracovných podmienok
   Dôsledkom podmienky upravenej v článku 18, odsek 13, bod 2 AuslBG, podľa ktorej potvrdenie o dodaní ES sa vydá iba vtedy, ak sú splnené mzdové a pracovné podmienky podľa AVRAG platné v Rakúsku, je tiež neprimerané opakované preskúmanie.
   Povinnosť obdržať potvrdenie o dodaní ES a konanie s ním súvisiace sú neprimerané s ohľadom na cieľ ochrany pracovníkov, uvedenom v tejto právnej norme, keďže Rakúska republika má k dispozícii menej obmedzujúce prostriedky.
   Rakúska republika implementovala smernicu o vysielaní pracovníkov zákonom AVRAG, ktorý upravuje možnosť kontroly a posteriori vyplácania požadovaných miezd.
   3.   Bežní pracovníci podniku
   Povinnosť byť zamestnaný aspoň jeden rok poskytovateľom služieb alebo mať s týmto poskytovateľom zmluvu na dobu neurčitú, ktorá je uvedená v článku 18, odsek 13, bod 1 Ausländerbeschäftigungsgesetz, ako podmienka na vydanie potvrdenia o dodaní ES, je obmedzením voľného poskytovania služieb a v žiadnom prípade nie je odôvodnená. Cieľ, ktorým je prevencia podvodu, môže byť dosiahnutý menej obmedzujúcimi opatreniami.
   II.   Zamietnutie vydania potvrdenia o pobyte, článok 10, odsek 1, bod 3 Fremdengesetz
   V súlade s článkom 10 Fremdengesetz, vydanie potvrdenia o pobyte bude v každom prípade zamietnuté, ak pracovník vstúpil na územie členského štátu bez víza. Toto ustanovenie je prekážkou vyslania, aj keď poskytovateľ môže preukázať zákonnosť vyslania, spočívajúcu v tom, že podal žiadosť, na základe ktorej členský štát môže vykonať nevyhnutné preskúmanie.
   Zásadné zamietnutie potvrdenia o pobyte, tak ako je upravené v článku 10, odsek 1, bod 3 Fremdengesetz nesúvisí s cieľom preskúmať podmienky, ktorým podlieha právo na pobyt a teda musí byť považované za nezákonné.
   Zásadné zamietnutie víza, tak ako je upravené v prípade vstupu na územie členského štátu, ktorý je nezákonný iba z formálnych dôvodov, závažným spôsobom obmedzuje voľné poskytovanie služieb a v niektorých oblastiach sa táto sloboda stáva zdanlivou. Za súčasného stavu práva spoločenstva, Rakúska republika má k dispozícii v podobe preskúmania uskutočneného v konaní o vydanie víza pred vstupom na jej územie rovnako účinný, ale menej obmedzujúci prostriedok ako preskúmať, či štátny príslušník tretej krajiny vstupuje na jej územie, aby poskytoval služby.


title: Vec C-396/13: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  12. februára 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Satakunnan käräjäoikeus – Fínsko) – Sähköalojen ammattiliitto ry/Elektrobudowa Spółka Akcyjna (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Články 56 ZFEÚ a 57 ZFEÚ — Smernica 96/71/ES — Články 3, 5 a 6 — Pracovníci spoločnosti so sídlom v členskom štáte A, vyslaní na vykonávanie prác v členskom štáte B — Minimálna mzda stanovená kolektívnymi zmluvami členského štátu B — Aktívna legitimácia odborovej organizácie so sídlom v členskom štáte B — Právna úprava členského štátu A, ktorá zakazuje prevod pohľadávok týkajúcich sa mzdy na tretiu osobu)

text:
               13.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/6

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 12. februára 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Satakunnan käräjäoikeus – Fínsko) – Sähköalojen ammattiliitto ry/Elektrobudowa Spółka Akcyjna
   (Vec C-396/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Články 56 ZFEÚ a 57 ZFEÚ - Smernica 96/71/ES - Články 3, 5 a 6 - Pracovníci spoločnosti so sídlom v členskom štáte A, vyslaní na vykonávanie prác v členskom štáte B - Minimálna mzda stanovená kolektívnymi zmluvami členského štátu B - Aktívna legitimácia odborovej organizácie so sídlom v členskom štáte B - Právna úprava členského štátu A, ktorá zakazuje prevod pohľadávok týkajúcich sa mzdy na tretiu osobu))
   (2015/C 118/08)
   Jazyk konania: fínčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Satakunnan käräjäoikeus

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Sähköalojen ammattiliitto ry

      Žalovaná: Elektrobudowa Spółka Akcyjna

      Výrok rozsudku

               1.

               Za okolností, akými sú okolnosti konania vo veci samej, smernica Európskeho Parlamentu a Rady 96/71/ES zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb, v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie bráni tomu, aby právna úprava členského štátu sídla podniku, ktorý vyslal pracovníkov na územie iného členského štátu, podľa ktorej je zakázané postúpenie pohľadávok vyplývajúcich z pracovnoprávnych vzťahov, mohla byť prekážkou na to, aby odbory, ako sú Sähköalojen ammattiliitto, podali žalobu pred súdom druhého z uvedených členských štátov, v ktorom sa vykonáva práca, s cieľom vymôcť v prospech vyslaných pracovníkov mzdové pohľadávky súvisiace s minimálnou mzdou v zmysle smernice 96/71, ktoré im boli postúpené, keďže toto postúpenie je v súlade s právom účinným v poslednom uvedenom členskom štáte.

               2.

               Článok 3 ods. 1 a ods. 7 smernice 96/71 v spojení s článkami 56 ZFEÚ a 57 ZFEÚ sa má vykladať tak, že:

                           —

                           neodporuje výpočtu minimálnej hodinovej a/alebo úkolovej mzdy na základe zaradenia pracovníkov do platových tried, ako je stanovené v relevantných kolektívnych zmluvách hostiteľského členského štátu, pod podmienkou, že tento výpočet a toto zaradenie sú vykonané podľa záväzných a transparentných pravidiel, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu,

                           —

                           denné diéty, o aké ide v konaní vo veci samej, treba považovať za súčasť minimálnej mzdy za podmienok zhodných s podmienkami, akým podlieha zahrnutie týchto prídavkov do minimálnej mzdy vyplácanej miestnym pracovníkom pri príležitosti ich vyslania v rámci dotknutého členského štátu,

                           —

                           náhradu za stratu času stráveného cestovaním, ktorá sa vypláca pracovníkom pod podmienkou, že každodenná cesta, ktorú vykonávajú, aby sa dostavili na ich pracovisko a vrátili sa z neho, trvá viac ako jednu hodinu, treba považovať za predstavujúcu súčasť minimálnej mzdy vyslaných pracovníkov, pokiaľ je táto podmienka splnená, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu,

                           —

                           náhrada nákladov na ubytovanie týchto pracovníkov sa nemá považovať za predstavujúcu súčasť ich minimálnej mzdy,

                           —

                           prídavky v podobe poukážok na stravovanie vydaných uvedeným pracovníkom sa nemajú považovať za súčasť minimálnej mzdy, a

                           —

                           náhrada mzdy za dovolenku, ktorú treba poskytnúť vyslaným pracovníkom za minimálnu ročnú dĺžku platenej dovolenky, zodpovedá minimálnej mzde, na ktorú majú títo pracovníci nárok počas referenčného obdobia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 7.9.2013.


title: Vec T-488/04: Žaloba podaná dňa 15. decembra 2004: Falcon Sporting Goods AG proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

text:
               5.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 57/33

         Žaloba podaná dňa 15. decembra 2004: Falcon Sporting Goods AG proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
   (Vec T-488/04)
   (2005/C 57/57)
   Jazyk konania: francúzština
   Falcon Sporting Goods AG, so sídlom v Zugu (Švajčiarsko), v zastúpení: Jörg Weigell, advokát, podal dňa 15. decembra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT).
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie R 177/2004-2 druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 29. septembra 2004,

               —

               zaviazal Úrad nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               Prihlasovaná ochranná známka:

               Obrazová ochranná známka „BIN LADIN“ zobrazená arabskými písmenami pre tovary a služby zaradené do tried 9, 12, 14, 18, 25, 28, 35 a 41 – prihláška č. 2 224 160

               Rozhodnutie prieskumového pracovníka:

               Zamietnutie zápisu.

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               Zamietnutie odvolania.

               Dôvody žaloby:

               Porušenie článku 7, ods. 1, písm. f) nariadenia Rady č. 40/94. Žalobca tvrdí, že zápis predmetnej ochrannej známky neodporuje ani verejnému poriadku ani princípom morálky.


title: Vec T-240/10: Žaloba podaná 27. mája 2010 — Maďarská republika/Komisia

text:
               31.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/46

         Žaloba podaná 27. mája 2010 — Maďarská republika/Komisia
   (Vec T-240/10)
   ()
   2010/C 209/70
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Maďarská republika (v zastúpení: M. Fehér a K. Szíjjártó, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie 2010/135/EÚ z 2. marca 2010 o uvedení zemiaka (Solanum tuberosum L. línie EH92-527-1) geneticky modifikovaného na zvýšenie obsahu amylopektínu v škrobe na trh v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/18/ES [oznámené pod číslom K(2010) 1193],

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie 2010/136/EÚ z 2. marca 2010, ktorým sa povoľuje uvedenie krmív vyrobených z geneticky modifikovaných zemiakov EH92-527-1 (BPS-25271-9) na trh a náhodný alebo z technických príčin nezamedziteľný výskyt takýchto zemiakov v potravinárskych a ostatných krmivárskych výrobkoch podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 [oznámené pod číslom K(2010) 1196],

               —

               subsidiárne, v prípade zamietnutia návrhu na zrušenie rozhodnutia 2010/136/EÚ, zrušiť jeho článok 2 písm. b) a c),

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa napáda rozhodnutia Komisie 2010/135/EÚ (1) a 2010/136/EÚ (2).
   Žalobkyňa vo svojom prvom žalobnom dôvode uvádza, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušila zásadu obozretnosti, keď povolila uvedenie geneticky modifikovaných zemiakov nazvaných „Amflora“ (ďalej len „GM zemiaky“) na trh napriek tomu, že sa pri posudzovaní rizík objavili odôvodnené obavy v tom zmysle, že povolenie — so zreteľom na cieľ zabezpečenia vysokej úrovne ochrany zdravia a životného prostredia — môže mať škodlivé účinky na zdravie ľudí a zvierat a na životné prostredie. Podľa názoru žalobkyne je povolenie na uvedenie na trh založené na posúdení, ktoré je nepodložené či v mnohých ohľadoch nesprávne, čo má dopad na rozhodnutia Komisie.
   Pokiaľ ide o zdravotné riziká spojené s predmetnými GM zemiakmi, žalobkyňa tvrdí, že gén s rezistenciou voči antibiotikám v GM zemiakoch a prenos uvedeného génu z GM rastlín na baktérie predstavujú také riziko pre zdravie ľudí a zvierat a pre životné prostredie, ktoré je vzhľadom na požiadavku vysokej úrovne ochrany zdravia a životného prostredia neprípustné, a že prinajmenšom existuje vážna vedecká neistota v súvislosti s týmito rizikami, ktorú Komisia presvedčivým spôsobom nevyvrátila. Žalobkyňa z toho vyvodzuje, že povolenie uvedenia na trh porušuje zásadu obozretnosti a článok 4 ods. 2 smernice 2001/18/ES (3), ktorý je jej konkrétnym právnym vyjadrením. Okrem toho vedecké stanovisko vydané Európskym úradom pre bezpečnosť potravín (EFSA), ktoré bolo základom rozhodnutia Komisie, je v rozpore s posúdením Svetovej zdravotníckej organizácie, Svetovej organizácie pre zdravie zvierat a Európskej agentúry pre lieky.
   Podľa názoru žalobkyne je posúdenie rizík GM zemiakov pre životné prostredie nesprávne alebo nedostatočné v týchto ohľadoch:

               —

               neexistencia výskumu vo voľnom priestore ohľadom všetkých biogeografických oblastí Európskej únie,

               —

               neexistencia štúdie dopadov, prípadne kumulovaných dlhodobých dopadov na necieľové organizmy a dopadov na dynamiku populácií druhov a na genetickú diverzitu,

               —

               nedostatočné preskúmanie prípadných dopadov na zdravie zvierat a možných dôsledkov pre potravinový reťazec.

         V druhom žalobnom dôvode žalobkyňa tvrdí, že Komisia porušila nariadenie 1829/2003/ES (4). V tejto súvislosti uvádza, že článok 2 písm. b) a c) rozhodnutia 2010/136/EÚ, podľa ktorého je povolený náhodný alebo z technických príčin nezamedziteľný výskyt geneticky modifikovaného organizmu v potravinách a krmivách nepresahujúci 0,9 %, je protiprávny, pretože pokiaľ ide o povolenie, nariadenie 1829/2003/ES nestanovuje žiadne tolerančné rozpätie, ani neumožňuje, aby Komisia v prípade náhodného alebo z technických príčin nezamedziteľného výskytu GMO nejaké tolerančné rozpätie použila.

      (1)  Rozhodnutie Komisie 2010/135/EÚ z 2. marca 2010 o uvedení zemiaka (Solanum tuberosum L. línie EH92-527-1) geneticky modifikovaného na zvýšenie obsahu amylopektínu v škrobe na trh v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/18/ES [oznámené pod číslom K(2010) 1193] (Ú. v. EÚ L 53, s. 11).

      (2)  Rozhodnutie Komisie 2010/136/EÚ z 2. marca 2010, ktorým sa povoľuje uvedenie krmív vyrobených z geneticky modifikovaných zemiakov EH92-527-1 (BPS-25271-9) na trh a náhodný alebo z technických príčin nezamedziteľný výskyt takýchto zemiakov v potravinárskych a ostatných krmivárskych výrobkoch podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 [oznámené pod číslom K(2010) 1196] (Ú. v. EÚ L 53, s. 15).

      (3)  Smernica 2001/18/ES Európskeho parlamentu a Rady z 12. marca 2001 o zámernom uvoľnení geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia a o zrušení smernice Rady 90/220/EHS (Ú. v. ES L 106, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 77).

      (4)  Nariadenie (ES) č. 1829/2003 Európskeho parlamentu a Rady z 22. septembra 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivách (Ú. v. EÚ L 268, s. 1; Mim. vyd. 13/032, s. 432).


title: Vec C-405/08: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  11. februára 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret — Dánsko) — Ingeniørforeningen i Danmark, konajúca v mene Bertram Holst/Dansk Arbejdsgiverforening, konajúca v mene Babcock & Wilcox Vølund ApS (Sociálna politika — Informovanie a porady so zamestnancami — Smernica 2002/14/ES — Prebratie smernice zákonom, ako aj kolektívnou zmluvou — Účinky kolektívnej zmluvy na zamestnanca, ktorý nie je členom odborovej organizácie, ktorá je zmluvnou stranou kolektívnej zmluvy — Článok 7 — Ochrana zástupcov zamestnancov — Požiadavka posilnenej ochrany pred prepustením — Neexistencia)

text:
               27.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/2

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 11. februára 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vestre Landsret — Dánsko) — Ingeniørforeningen i Danmark, konajúca v mene Bertram Holst/Dansk Arbejdsgiverforening, konajúca v mene Babcock & Wilcox Vølund ApS
   (Vec C-405/08) (1)

   (Sociálna politika - Informovanie a porady so zamestnancami - Smernica 2002/14/ES - Prebratie smernice zákonom, ako aj kolektívnou zmluvou - Účinky kolektívnej zmluvy na zamestnanca, ktorý nie je členom odborovej organizácie, ktorá je zmluvnou stranou kolektívnej zmluvy - Článok 7 - Ochrana zástupcov zamestnancov - Požiadavka posilnenej ochrany pred prepustením - Neexistencia)
   2010/C 80/04
   Jazyk konania: dánčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Vestre Landsret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Ingeniørforeningen i Danmark, konajúca v mene Bertram Holst

      Žalovaná: Dansk Arbejdsgiverforening, konajúca v mene Babcock & Wilcox Vølund ApS

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania Vestre Landsret — Výklad článku 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/14/ES z 11. marca 2002, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre informovanie a porady so zamestnancami v Európskom spoločenstve — Prebratie smernice kolektívnou zmluvou — Účinky kolektívnej zmluvy na zamestnanca, ktorý nie je členom odborovej organizácie viazanej uvedenou zmluvou — Zákon preberajúci smernicu, ktorý neobsahuje, pre skupiny zamestnancov, na ktorých sa nevzťahuje kolektívna zmluva, zvýšenú úroveň ochrany proti prepusteniu oproti ochrane, ktorá už existovala

      Výrok rozsudku

               1.

               Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/14/ES z 11. marca 2002, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre informovanie a porady so zamestnancami v Európskom spoločenstve, sa má vykladať v tom zmysle, že jej neodporuje prebratie tejto smernice formou dohody, ktorá má za následok, že na skupinu zamestnancov sa vzťahuje predmetná kolektívna zmluva, aj keď zamestnanci spadajúci do tejto skupiny nie sú členmi odborovej organizácie, ktorá je zmluvnou stranou tejto zmluvy, a aj keď uvedená organizácia nezastupuje oblasť ich činnosti, pokiaľ kolektívna zmluva môže zaručiť zamestnancom, na ktorých sa vzťahuje, účinnú ochranu práv, ktorú im priznáva táto smernica.

               2.

               Článok 7 smernice 2002/14 sa má vykladať v tom zmysle, že nevyžaduje priznanie posilnenej ochrany pred prepustením pre zástupcov zamestnancov. Každé opatrenie prijaté na prebratie tejto smernice stanovené zákonom alebo kolektívnou zmluvou však musí dodržať minimálnu hranicu ochrany stanovenú uvedeným článkom 7.

      (1)  Ú. v. EÚ C 301, 22.11.2008.


title: Vec T-336/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  19. januára 2011 — Häfele/ÚHVT — Topcom Europe (Topcom) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Topcom — Skoršie slovné ochranné známky Spoločenstva a Beneluxu TOPCOM — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť tovarov — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               26.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/26

         Rozsudok Všeobecného súdu z 19. januára 2011 — Häfele/ÚHVT — Topcom Europe (Topcom)
   (Vec T-336/09) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Topcom - Skoršie slovné ochranné známky Spoločenstva a Beneluxu TOPCOM - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť tovarov - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2011/C 63/50
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Häfele GmbH Co. KG (Nagold, Nemecko) (v zastúpení: J. Dönch a M. Eck, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Topcom Europe NV (Heverlee, Belgicko) (v zastúpení: P. Maeyaert, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 5. júna 2009 (vec R 1500/2008-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Topcom Europe NV a Häfele GmbH Co. KG

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Häfele GmbH Co. KG je povinný nahradiť trovy konania, vrátane nevyhnutných nákladov vynaložených podnikom Topcom Europe NV v rámci konania pred odvolacím senátom Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT).

      (1)  Ú. v. EÚ C 256, 24.10.2009.