title: Vec T-352/08: Žaloba podaná 25. augusta 2008 – Pannon Hőerőmű Zrt./Komisia

text:
               8.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 285/46

         Žaloba podaná 25. augusta 2008 – Pannon Hőerőmű Zrt./Komisia
   (Vec T-352/08)
   (2008/C 285/85)
   Jazyk konania: maďarčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Pannon Hőerőmű Energiatermelő, Kereskedelmi és Szolgáltató Zrt. (Pécs, Maďarsko) (v zastúpení: M. Kohlrusz, P. Simon a G. Ormai, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie zo 4. júna 2008 o pomoci poskytnutej Maďarskom v rámci dlhodobých zmlúv o nákupe elektriny [C 41/2005 (ex NN 49/005) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“)],

               —

               oslobodiť žalobkyňu od povinnosti uloženej v napadnutom rozhodnutí vo vzťahu k Maďarsku, spočívajúcej vo vrátení pomoci,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa je uzavretou akciovou spoločnosťou, ktorá sa zaoberá predovšetkým výrobou elektrickej energie. Pred vstupom Maďarska do Európskej únie uzatvárali niektorí výrobcovia elektriny, ako predávajúci, s MVM Trade Villamosenergia-kereskedelmi Zrt. (ďalej len „MVM“), ako kupujúcim, dlhodobé zmluvy o nákupe elektriny (ďalej len „DZNE“). Na základe uvedených zmlúv má MVM povinnosť kúpiť od výrobcov pôsobiacich v rámci DZNE stanovené minimálne množstvo elektriny. Podľa napadnutého rozhodnutia je táto povinnosť štátnou pomocou nezlučiteľnou so spoločným trhom, ktorá sa musí vyžiadať späť od jej príjemcov.
   Žalobkyňa uvádza na podporu svojho hlavného návrhu žiadajúceho zrušiť napadnuté rozhodnutie predovšetkým to, že boli porušené podstatné formálne náležitosti, že došlo k nesprávnemu použitiu právnych noriem a že existuje povinnosť zabezpečovať zásobovanie vo všeobecnom hospodárskom záujme.
   Pokiaľ ide o porušenie podstatných formálnych náležitostí, žalobkyňa kritizuje po prvé to, že Komisia nepreskúmala každú DZNE jednotlivo, ale došla k všeobecnému záveru týkajúcemu sa všetkých zmlúv. Žalobkyňa tvrdí po druhé, že Komisia nevzala do úvahy dlhodobú platnosť DZNE, ale len ich platnosť od 1. mája 2004, teda od vstupu Maďarska do Európskej únie do prijatia napadnutého rozhodnutia. Žalobkyňa tvrdí po tretie, že Komisia preskúmala len to, ako by na mieste MVM konal iný hospodársky subjekt a neanalyzovala to, ako by tento subjekt konal na mieste výrobcu elektriny. Po štvrté tvrdí, že Komisia nesprávne kvalifikovala mechanizmus stanovenia cien uvedený v DZNE ako „záruku“. Konečne po piate dodáva, že Komisia urobila len všeobecné konštatovania o existencii narušenia hospodárskej súťaže a nepreskúmala skutočné okolnosti.
   Žalobkyňa uplatňuje žalobný dôvod týkajúci sa nesprávneho použitia právneho predpisu v prejednávanej veci pre prípad, že by právny dôvod založený na porušení podstatných procedurálnych pravidiel bol nedôvodný. Podľa žalobkyne v prípade DZNE, ktoré uzatvorila, nie sú splnené kritériá pre to, aby tieto mohli byť kvalifikované ako štátna pomoc. Po prvé Komisia nesprávne posúdila pojem súkromný investor, keďže situáciu MVM nemožno porovnávať so situáciou typického súkromného investora. Po druhé nemožno konštatovať ani selektívny charakter opatrení, keďže uzatvorenie DZNE je výslovnou povinnosťou vyplývajúcou z právneho predpisu. Po tretie zvýhodnenie nepochádzalo zo štátnych zdrojov, keďže MVM je obchodnou spoločnosťou pôsobiacou v podmienkach trhovej ekonomiky. Po štvrté nedošlo k narušeniu hospodárskej súťaže, keďže nemožno preukázať, že DZNE majú dopad na hospodársku súťaž.
   Žalobkyňa, pre prípad, že by Súd prvého stupňa konštatoval existenciu kritérií štátnej pomoci, tvrdí, že služba, ktorú poskytuje, má charakter služby všeobecného hospodárskeho záujmu, a preto DZNE uzatvorené žalobkyňou nepredstavujú štátnu pomoc nezlučiteľnú sa spoločným trhom.
   Na podporu alternatívneho návrhu smerujúceho k oslobodeniu od povinnosti vrátiť pomoc, sa žalobkyňa odvoláva na zásadu proporcionality, ochrany legitímneho očakávania a právnej istoty, ako aj na právo na obhajobu.


title: Vec T-312/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  2. októbra 2012 — ELE.SI.A/Komisia [ „Arbitrážna doložka — Šiesty viacročný rámcový program Európskeho spoločenstva v oblasti výskumu, technologického rozvoja a demonštračných programov prispievajúci k realizácia európskeho výskumu a inovácii (2002-2006) — Zmluva týkajúca sa projektu ‚I-Way, Intelligent co-operative system in cars for road safety‘ — Vypovedanie zmluvy — Návrh na vrátenie vyplateného príspevku — Úroky z omeškania — Žaloba smerujúca k zaplateniu celého žiadaného finančného príspevku a spochybnenie návrhu na vrátenie príspevku — Protinávrh“ ]

text:
               17.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 355/25

         Rozsudok Všeobecného súdu z 2. októbra 2012 — ELE.SI.A/Komisia
   (Vec T-312/10) (1)

   (Arbitrážna doložka - Šiesty viacročný rámcový program Európskeho spoločenstva v oblasti výskumu, technologického rozvoja a demonštračných programov prispievajúci k realizácia európskeho výskumu a inovácii (2002-2006) - Zmluva týkajúca sa projektu ‚I-Way, Intelligent co-operative system in cars for road safety‘ - Vypovedanie zmluvy - Návrh na vrátenie vyplateného príspevku - Úroky z omeškania - Žaloba smerujúca k zaplateniu celého žiadaného finančného príspevku a spochybnenie návrhu na vrátenie príspevku - Protinávrh)
   2012/C 355/54
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Elettronica e sistemi per automazione (ELE.SI.A) SpA (Guidonia Montecelio, Taliansko) (v zastúpení: P. Tomassi, S. Baratti a P. Caprile, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Aresu a A. Sauka, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zaplatenie peňažnej sumy, na ktorú má žalobkyňa údajne nárok na základe zmluvy č. 27195 uzatvorenej 13. decembra 2005 medzi Komisiou a žalobkyňou a týkajúcej sa projektu nazvaného „I-Way, Intelligent co-operative system in cars for road safety“, ako aj protinávrh na vrátenie časti vyplatenej peňažnej sumy, ako aj zaplatenie úrokov z omeškania

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba, ktorú podala Elettronica e sistemi per automazione (ELE.SI.A) SpA sa zamieta.

               2.

               ELE.SI.A je povinná zaplatiť Európskej komisii čiastku 184 129,74 eura s úrokmi z omeškania od 18. mája 2010, ako aj čiastku 7 344,46 eura s úrokmi z omeškania od 18. júna 2010.

               3.

               ELE.SI.A je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 25.9.2010.


title: Spojené veci C-23/03, C-52/03, C-133/03, C-337/03 a C-473/03: Uznesenie Súdneho dvora (druhá komora) zo  4. mája 2006  (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali Tribunale di Milano, Tribunale ordinario di Torino – Taliansko) – trestné konania proti Michel Mulliez a i. a Giuseppe Momblano (spojené veci C-23/03 a C-52/03), Alessandro Nizza a Giacomo Pizzi (C-133/03), Fabrizio Barra (C-337/03), Adelio Agio a i. (C-473/03) (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Právo obchodných spoločností — Prvá smernica 68/151/EHS, štvrtá smernica 78/660/EHS a siedma smernica 83/349/EHS — Ročné účtovné závierky — Zásada vierohodného obrazu — Sankcie stanovené v prípade nepravdivých informácií o obchodných spoločnostiach (nepravdivé údaje v účtovných zápisoch) — Článok 6 prvej smernice 68/151/EHS — Požiadavka vhodného charakteru sankcií ukladaných za porušenie práva Spoločenstva)

text:
               29.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/11

         Uznesenie Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. mája 2006 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali Tribunale di Milano, Tribunale ordinario di Torino – Taliansko) – trestné konania proti Michel Mulliez a i. a Giuseppe Momblano (spojené veci C-23/03 a C-52/03), Alessandro Nizza a Giacomo Pizzi (C-133/03), Fabrizio Barra (C-337/03), Adelio Agio a i. (C-473/03)
   (Spojené veci C-23/03, C-52/03, C-133/03, C-337/03 a C-473/03) (1)

   (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Právo obchodných spoločností - Prvá smernica 68/151/EHS, štvrtá smernica 78/660/EHS a siedma smernica 83/349/EHS - Ročné účtovné závierky - Zásada vierohodného obrazu - Sankcie stanovené v prípade nepravdivých informácií o obchodných spoločnostiach (nepravdivé údaje v účtovných zápisoch) - Článok 6 prvej smernice 68/151/EHS - Požiadavka vhodného charakteru sankcií ukladaných za porušenie práva Spoločenstva)
   (2006/C 178/17)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátne súdy, ktoré podali návrhy na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunale di Milano, Tribunale ordinario di Torino
   Účastníci trestného konania na vnútroštátnych súdoch
   Michel Mulliez, Patrick Lesaffre, Peter Hordjk, Michel Hoste, Christophe Dubrulle, Benoit Lheureux, Guy Geffroy, Gregory Sartorius a Giuseppe Momblano (spojené veci C-23/03 a C-52/03), Alessandro Nizza a Giacomo Pizzi (C-133/03), Fabrizio Barra (C-337/03), Adelio Aggio a i. (C-473/03)
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Tribunale ordinario di Torino – Výklad článku 6 smernice 68/151/EHS: Prvá smernica Rady z 9. marca 1968 o koordinácii ochranných opatrení, ktoré členské štáty vyžadujú od obchodných spoločností na ochranu záujmov spoločníkov a tretích osôb v zmysle druhého odseku článku 58 Zmluvy s cieľom zabezpečiť rovnocennosť týchto ochranných opatrení v rámci celého Spoločenstva (Ú. v. ES L 65, s. 8; Mim. vyd. 17/001, s. 3) – Ročné účtovné závierky – Trestné činy neoznámenia alebo oznámenia nepravdivých informácií – Vhodné sankcie
   Výrok
   V situáciách, o aké ide v predmetnej veci, sa orgány členského štátu nemôžu odvolávať na prvú smernicu 68/151/EHS Rady z 9. marca 1968 o koordinácii ochranných opatrení, ktoré členské štáty vyžadujú od obchodných spoločností na ochranu záujmov spoločníkov a tretích osôb v zmysle druhého odseku článku 58 Zmluvy s cieľom zabezpečiť rovnocennosť týchto ochranných opatrení v rámci celého Spoločenstva ako takú voči obvineným v rámci trestných konaní, keďže smernica sama osebe a nezávisle od vnútroštátneho zákona členského štátu prijatého s cieľom jej uplatenia, nemôže mať za účinok určenie alebo rozšírenie trestnej zodpovednosti obvinených.

      (1)  Ú. v. EÚ C 70, 22.3.2003.


title: Vec T-824/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 18. októbra 2016 – Eveready Battery Company/EUIPO – Hussain a i. (POWER EDGE) (Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie POWER EDGE — Skoršia slovná ochranná známka EDGE — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Riadne používanie skoršej ochrannej známky — Článok 15 ods. 1 a článok 42 ods. 2 nariadenia č. 207/2009“)

text:
               28.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 441/17

      Rozsudok Všeobecného súdu z 18. októbra 2016 – Eveready Battery Company/EUIPO – Hussain a i. (POWER EDGE)
      (Vec T-824/14) (1)

      ((Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie POWER EDGE - Skoršia slovná ochranná známka EDGE - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Riadne používanie skoršej ochrannej známky - Článok 15 ods. 1 a článok 42 ods. 2 nariadenia č. 207/2009“))
      (2016/C 441/21)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Eveready Battery Company, Inc. (Saint-Louis, Missouri, Spojené štáty) (v zastúpení: N. Hebeis, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Garrido Otaola a M. Fischer, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastníci v konaní pred Všeobecným súdom: Imran Hussain, Rizwana Hussain, Maariah Hussain, Danyaal Hussain a Zahra Hussain (Leeds, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Malynicz, QC)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 6. októbra 2014 (vec R 38/2014-2) týkajúcemu sa námietkového konania, ktorého účastníkmi boli Eveready Battery Company, Inc. na jednej strane a Imran Hussain, Rizwana Hussain, Maariah Hussain, Danyaal Hussain a Zahra Hussain na strane druhej

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Eveready Battery Company, Inc., je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 65, 23.2.2015.


title: Rozsudok súdu z 28. januára 2015 vo veci E-14/14 – Dozorný úrad EZVO/Islandská republika (Nesplnenie záväzkov zmluvnej strany – Nevykonanie transpozície – Smernica 2009/48/ES o bezpečnosti hračiek)

text:
               18.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/8

         ROZSUDOK SÚDU
   z 28. januára 2015
   vo veci E-14/14
   Dozorný úrad EZVO/Islandská republika
   (Nesplnenie záväzkov zmluvnej strany – Nevykonanie transpozície – Smernica 2009/48/ES o bezpečnosti hračiek)
   (2015/C 201/08)
   Vo veci E-14/14 Dozorný úrad EZVO/Islandská republika – ŽIADOSŤ o vyhlásenie, že Islandská republika tým, že v stanovenej lehote neprijala ani/alebo Dozornému úradu EZVO bezodkladne neoznámila opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v kapitole XXIII bode 1a prílohy II k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/48/ES z 18. júna 2009 o bezpečnosti hračiek) v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode a rozhodnutia Spoločného výboru EHP č. 127/2012 z 13. júla 2012, si nesplnila povinnosti vyplývajúce z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP, súd v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (sudca spravodajca), sudcovia, vyniesol 28. januára 2015 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
   Súd EZVO týmto:

               1.

               vyhlasuje, že Islandská republika tým, že v stanovenej lehote neprijala opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v kapitole XXIII bode 1a prílohy II k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/48/ES z 18. júna 2009 o bezpečnosti hračiek) v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode a rozhodnutia Spoločného výboru EHP č. 127/2012 z 13. júla 2012, si nesplnila svoje záväzky vyplývajúce z uvedeného aktu a článku 7 Dohody o EHP,

               2.

               nariaďuje Islandskej republike uhradiť trovy tohto konania.


title: Vec C-230/15: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. júla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag – Holandsko) – Brite Strike Technologies Inc./Brite Strike Technologies SA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Článok 22 bod 4 — Súdna právomoc pre spory z oblasti duševného vlastníctva — Článok 71 — Dohovory uzavreté členskými štátmi v špecifických veciach — Dohovor štátov Beneluxu v oblasti duševného vlastníctva — Súdna právomoc pre spory týkajúce sa ochrannej známky a vzorov Beneluxu — Článok 350 ZFEÚ)

text:
               12.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 335/21

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. júla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag – Holandsko) – Brite Strike Technologies Inc./Brite Strike Technologies SA
   (Vec C-230/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Článok 22 bod 4 - Súdna právomoc pre spory z oblasti duševného vlastníctva - Článok 71 - Dohovory uzavreté členskými štátmi v špecifických veciach - Dohovor štátov Beneluxu v oblasti duševného vlastníctva - Súdna právomoc pre spory týkajúce sa ochrannej známky a vzorov Beneluxu - Článok 350 ZFEÚ))
   (2016/C 335/28)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Den Haag

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Brite Strike Technologies Inc.

      Žalovaná: Brite Strike Technologies SA

      Výrok rozsudku

   Článok 71 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach s prihliadnutím na článok 350 ZFEÚ nebráni tomu, aby sa pravidlo určenia právomoci súdov pri sporoch týkajúcich sa ochranných známok a vzorov Beneluxu, uvedené v článku 4.6 Dohovoru štátov Beneluxu v oblasti duševného vlastníctva (ochranné známky a vzory) z 25. februára 2005, ktorý podpísali v Haagu Belgické kráľovstvo, Luxemburské Veľkovojvodstvo a Holandské kráľovstvo, uplatňovalo na tieto spory.

      (1)  Ú. v. EÚ C 254, 3.8.2015.


title: Vec C-586/12 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z  19. decembra 2013 — Koninklijke Wegenbouw Stevin BV/Európska komisia (Odvolanie — Kartely — Holandský trh s bitúmenom určeným na stavbu ciest — Určovanie brutto ceny bitúmenu určeného na výstavbu ciest — Určovanie zliav pre cestných staviteľov — Dôkaz — Zásada rovnosti zaobchádzania — Neobmedzená právomoc — Primeranosť pokuty — Preskúmanie Súdnym dvorom)

text:
               22.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 52/21

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 19. decembra 2013 — Koninklijke Wegenbouw Stevin BV/Európska komisia
   (Vec C-586/12 P) (1)

   (Odvolanie - Kartely - Holandský trh s bitúmenom určeným na stavbu ciest - Určovanie brutto ceny bitúmenu určeného na výstavbu ciest - Určovanie zliav pre cestných staviteľov - Dôkaz - Zásada rovnosti zaobchádzania - Neobmedzená právomoc - Primeranosť pokuty - Preskúmanie Súdnym dvorom)
   2014/C 52/36
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (v zastúpení: E. Pijnacker Hordijk, advocaat)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: F. Ronkes Agerbeek, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 27. septembra 2012, Koninklijke Wegenbouw Stevin/Komisia (T-357/06), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu, ktorej predmetom je predovšetkým návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 4090 v konečnom znení o konaní podľa článku 81 [ES] [vec COMP/F/38.456 — Bitúmen (Holandsko)] v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, a subsidiárne návrh na zníženie pokuty, ktorá jej bola uvedeným rozhodnutím uložená

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Koninklijke Wegenbouw Stevin BV je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 71, 9.3.2013.


title: Vec F-116/11: Žaloba podaná 7. novembra 2011 — ZZ/Komisia

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/69

      Žaloba podaná 7. novembra 2011 — ZZ/Komisia
      (Vec F-116/11)
      (2012/C 25/135)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ZZ (v zastúpení: A. Salerno, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Predmet a opis sporu

      Zrušenie rozhodnutia, ktorým bola žalobkyni zamietnutá účasť na hodnotiacich skúškach v rámci výberového konania EPSO/AD/207/11

         Návrhy žalobcu

                  —

                  zrušiť napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložiť Komisii povinnosť zaplatiť žalobkyni 10 000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy spôsobenej napadnutým rozhodnutím,

                  —

                  zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec C-544/09 P: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  15. septembra 2011 — Spolková republika Nemecko/Európska komisia (Odvolanie — Štátna pomoc — Zavádzanie digitálnej terestriálnej televízie v oblasti Berlín-Brandenbursko — Článok 87 ods. 3 písm. c) ES — Nedostatok trhu — Proporcionalita — Neutralita z technologického hľadiska — Stimulačný účinok)

text:
               29.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/5

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. septembra 2011 — Spolková republika Nemecko/Európska komisia
   (Vec C-544/09 P) (1)

   (Odvolanie - Štátna pomoc - Zavádzanie digitálnej terestriálnej televízie v oblasti Berlín-Brandenbursko - Článok 87 ods. 3 písm. c) ES - Nedostatok trhu - Proporcionalita - Neutralita z technologického hľadiska - Stimulačný účinok)
   2011/C 319/07
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: M. Lumma, J. Möller a B. Klein, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: H. van Vliet a K. Gross, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (siedma komora) zo 6. októbra 2009, Nemecko/Komisia (T-21/06), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu o neplatnosť rozhodnutia Komisie 2006/513/ES z 9. novembra 2003 o štátnej pomoci, ktorú poskytla Spolková republika Nemecko na zavedenie digitálneho terestriálneho televízneho vysielania v oblasti Berlín-Brandenbursko (Ú. v. EÚ L 200, s. 14) — Porušenie článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 51, 27.2.2010.


title: Vec C-141/11: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  5. júla 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Södertörns tingsrätt — Švédsko) — Torsten Hörnfeldt/Posten Meddelande AB (Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní a povolaní — Zákaz diskriminácií na základe veku — Vnútroštátna právna úprava priznávajúca bezpodmienečné právo pracovať až do veku 67 rokov a umožňujúca automatický zánik pracovnej zmluvy ku koncu mesiaca, v ktorom pracovník dovŕšil tento vek — Nezohľadnenie výšky starobného dôchodku)

text:
               22.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 287/11

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 5. júla 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Södertörns tingsrätt — Švédsko) — Torsten Hörnfeldt/Posten Meddelande AB
   (Vec C-141/11) (1)

   (Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní a povolaní - Zákaz diskriminácií na základe veku - Vnútroštátna právna úprava priznávajúca bezpodmienečné právo pracovať až do veku 67 rokov a umožňujúca automatický zánik pracovnej zmluvy ku koncu mesiaca, v ktorom pracovník dovŕšil tento vek - Nezohľadnenie výšky starobného dôchodku)
   2012/C 287/18
   Jazyk konania: švédčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Södertörns tingsrätt

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Torsten Hörnfeldt

      Žalovaná: Posten Meddelande AB

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Södertörns tingsrätt — Výklad všeobecnej zásady zákazu diskriminácie na základe veku a článku 6 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79) — Vnútroštátna právna úprava a kolektívna zmluva priznávajúce zamestnancovi nijako nepodmienené právo pracovať až do dosiahnutia veku 67 a stanovujúce, že pracovný pomer zamestnanca sa automaticky a bez rozviazania pracovného pomeru skončí na konci mesiaca, v ktorom dosiahol vek 67 rokov, pričom sa nezohľadňuje, aká bude skutočná výška starobného dôchodku vyplácaného dotknutej osobe

      Výrok rozsudku

   Článok 6 ods. 1 druhý pododsek smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnemu opatreniu, akým je opatrenie dotknuté vo veci samej, ktoré zamestnávateľovi umožňuje ukončiť pracovnú zmluvu zamestnanca výlučne z dôvodu, že tento zamestnanec dovŕšil vek 67 rokov, a ktoré nezohľadňuje výšku starobného dôchodku, ktorý bude dotknutá osoba poberať, pokiaľ je objektívne a primerane odôvodnené legitímnym cieľom politiky zamestnanosti a pracovného trhu a predstavuje prostriedok, ktorý je primeraný a nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

      (1)  Ú. v. EÚ C 152, 21.5.2011.


title: Vec T-870/16: Žaloba podaná 7. decembra 2016 – Miserini Johansson/EIB

text:
               20.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/28

         Žaloba podaná 7. decembra 2016 – Miserini Johansson/EIB
   (Vec T-870/16)
   (2017/C 086/38)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Virna Miserini Johansson (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: A. Senes, advokát)

      Žalovaná: Európska investičná banka (EIB)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
   V prvom rade:

               —

               zrušil rozhodnutie EIB z 25. januára 2016,

               —

               uložil EIB povinnosť, aby obnovila všetky platové nároky žalobkyne vrátane doplnkových nárokov a nárokov na dôchodok a príspevkov do systému dobrovoľného dôchodkového doplnkového poistenia (DDDP),

               —

               uložil EIB povinnosť nahradiť čiastku zodpovedajúcu ušlému platu (predbežne vyčíslená na 24 000 eur k 31. decembru 2016,

               —

               uložil EIB povinnosť, aby spätne započítala všetky nároky žalobkyne na dôchodok a príspevky do systému DDDP s účinnosťou od 1. februára 2016,

               —

               uložil EIB povinnosť, aby žalobkyni zaplatila náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú utrpela, predbežne vyčíslenú na 5 000 eur,

               —

               uložil EIB povinnosť nahradiť trovy tohto konania vrátane (prípadných) trov právneho zastupovania a znaleckých trov.

         Subsidiárne:

               —

               uložil EIB povinnosť, aby zaplatila žalobkyni čiastku zodpovedajúcu škode vo výške predbežne 24 000 eur k 31. decembru 2016 ako náhradu ujmy, ktorú žalobkyňa utrpela v dôsledku straty platu,

               —

               určil znalca, ktorý by stanovil konečnú výšku týkajúcu sa predchádzajúceho bodu v súvislosti s nárokmi žalobkyne na dôchodok a príspevky do systému DDDP s účinnosťou od 1. februára 2016,

               —

               uložil EIB povinnosť, aby nahradila náklady na liečbu a psychologickú starostlivosť súvisiacu so zdravotnými komplikáciami, ktoré sú dôsledkom veľkého stresu žalobkyne a ktoré nie sú nahrádzané zo systému zdravotného poistenia EIB,

               —

               uložil EIB povinnosť, aby žalobkyni nahradila nemajetkovú ujmu, ktorú utrpela, vo výške 5 000 eur, a ak to považuje za nevyhnutné Všeobecný súd, vymenoval znalca s cieľom určiť presnú čiastku,

               —

               uložil EIB povinnosť nahradiť trovy tohto konania vrátane (prípadných) trov právneho zastupovania a znaleckých trov.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod, ktorý vychádza z toho, že EIB porušila jej základné práva, ktoré sú zaručené Chartou základných práv Európskej únie a judikatúrou Súdneho dvora týkajúcou sa ochrany základných práv (okrem iného rozsudok z 13. decembra 1979, Hauer/Rheinland-Pfalz, C-44/79, EU:C:1979:290).
   Žalobkyňa tvrdí, že EIB vo vzťahu k nej porušila svoju všeobecnú povinnosť konať s náležitou starostlivosťou, pokiaľ ide o jej zdravotné ťažkosti a riziká, ktorým bola v dôsledku týchto ťažkostí vystavená. Žalobkyňa navyše nebola riadne informovaná o krokoch, podľa ktorých treba postupovať pri preukazovaní choroby z povolania. Žalobkyňa každopádne tvrdí, že na základe lekárskeho posudku sa stanovilo, že choroba, ktorou trpí, je chorobou z povolania, a že poskytla EIB všetky relevantné dokumenty, ktoré umožňovali toto stanovenie. Žalobkyňa nemusí urobiť žiadne ďalšie procesné kroky a EIB by okamžite mala vyhovieť jej žiadostiam.


title: Vec C-84/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 19. februára 2015 – Sonos Europe BV, ďalší účastník konania: Staatssecretaris van Financiën

text:
               4.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 146/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 19. februára 2015 – Sonos Europe BV, ďalší účastník konania: Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-84/15)
   (2015/C 146/26)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka kasačného opravného prostriedku: Sonos Europe BV

      Ďalší účastník konania: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa položky 8517, 8518, 8519 a 8527 KN vykladať tak, že pri výrobku v zmysle uvedeného rozsudku (zoneplayer), ktorý prijíma digitálne informácie a bez uchovávania („streamovanie“) ich reprodukuje vo forme zosilneného zvuku prostredníctvom piatich (integrovaných) reproduktorov a/alebo odovzdáva iným prístrojom v lokálnej sieti, je potrebné zohľadniť jeho zatriedenie do jednej alebo viacerých položiek, a ak áno, do ktorej? Alebo sa má položka 8543 KN vykladať tak, že prístroj, akým je zoneplayer, sa má zatriediť do tejto položky ako elektronický prístroj s vlastnou individuálnou funkciou?


title: Vec C-408/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Karlsruhe (Nemecko) 18. júla 2013 — Barbara Huber/Manfred Huber

text:
               21.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Karlsruhe (Nemecko) 18. júla 2013 — Barbara Huber/Manfred Huber
   (Vec C-408/13)
   2013/C 274/26
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Karlsruhe

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Barbara Huber

      Žalovaný: Manfred Huber

      Prejudiciálna otázka

   Je zlučiteľné s článkom 3 písm. a) a b) nariadenia Rady (ES) č. 4/2009 z 18. decembra 2008 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a o spolupráci vo veciach vyživovacej povinnosti (1),
   keď § 28 ods. 1 prvá veta nemeckého Gesetz zur Geltendmachung von Unterhaltsansprüchen im Verkehr mit ausländischen Staaten [zákon o vymáhaní výživného v styku s cudzími štátmi (Auslandsunterhaltsgesetz — AUG)] stanovuje,
   že keď účastník konania nemá obvyklý pobyt v tuzemsku, rozhoduje o návrhoch vo veciach vyživovacej povinnosti v prípadoch podľa článku 3 písm. a) a b) nariadenia (ES) č. 4/2009 výlučne príslušný Amtsgericht v sídle Oberlandesgericht, v ktorého obvode má odporca alebo oprávnený obvyklý pobyt?

      (1)  Ú. v. EÚ L 7, s. 1.


title: Vec T-83/15: Žaloba podaná 20. februára 2015 – Swatch/ÚHVT – L’atelier Wysiwyg (wysiwatch WhatYouSeeIsTheWatchYouGet)

text:
               20.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 127/34

         Žaloba podaná 20. februára 2015 – Swatch/ÚHVT – L’atelier Wysiwyg (wysiwatch WhatYouSeeIsTheWatchYouGet)
   (Vec T-83/15)
   (2015/C 127/46)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Swatch AG (Biel, Švajčiarsko) (v zastúpení: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: L’atelier Wysiwyg (Besançon, Francúzsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Spoločenstva obsahujúca slovné prvky „wysiwatch“ a „WhatYouSeeIsTheWatchYouGet“ – prihláška č. 1 1 0 41  597.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 4. decembra 2014 vo veci R 1873/2014-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil ÚHVT a L’atelier Wysiwyg povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-463/12: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 5. marca 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret – Dánsko) – Copydan Båndkopi/Nokia Danmark A/S (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Autorské práva a s nimi súvisiace práva — Smernica 2001/29/ES — Článok 5 ods. 2 písm. b) a článok 6 — Právo na vyhotovenie rozmnoženiny — Výnimka — Rozmnoženiny na súkromné použitie — Rozmnoženiny vyhotovované pomocou pamäťových kariet mobilných telefónov — Primeraná kompenzácia — Poplatok z nosičov — Rovnosť zaobchádzania — Vrátenie poplatku — Minimálna ujma)

text:
               27.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/2

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 5. marca 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret – Dánsko) – Copydan Båndkopi/Nokia Danmark A/S
   (Vec C-463/12) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Autorské práva a s nimi súvisiace práva - Smernica 2001/29/ES - Článok 5 ods. 2 písm. b) a článok 6 - Právo na vyhotovenie rozmnoženiny - Výnimka - Rozmnoženiny na súkromné použitie - Rozmnoženiny vyhotovované pomocou pamäťových kariet mobilných telefónov - Primeraná kompenzácia - Poplatok z nosičov - Rovnosť zaobchádzania - Vrátenie poplatku - Minimálna ujma))
   (2015/C 138/02)
   Jazyk konania: dánčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Østre Landsret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Copydan Båndkopi

      Žalovaná: Nokia Danmark A/S

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 5 ods. 2 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje primeranú kompenzáciu na základe výnimky z práva na vyhotovenie rozmnoženiny pre rozmnoženiny na súkromné použitie v prípade multifunkčných nosičov, ako sú pamäťové karty mobilných telefónov, bez ohľadu na to, či hlavnou funkciou týchto nosičov je alebo nie je vyhotovovanie takýchto rozmnoženín, a to pod podmienkou, že niektorá, hoci len druhotná funkcia uvedených nosičov umožňuje, aby ich na tento účel používali ich majitelia. Skutočnosť, či ide o hlavnú alebo druhotnú funkciu, a relatívna miera schopnosti nosiča vyhotovovať rozmnoženiny však môžu mať vplyv na výšku primeranej kompenzácie, ktorú je nutné zaplatiť. Pokiaľ by sa ujma spôsobená nositeľom práv považovala za minimálnu, nemusela by z dôvodu poskytnutia uvedenej funkcie vzniknúť nijaká povinnosť platiť túto kompenzáciu.

               2.

               Článok 5 ods. 2 písm. b) smernice 2001/29 nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje poplatok určený na financovanie primeranej kompenzácie na základe výnimky z práva na vyhotovenie rozmnoženiny pre rozmnoženiny na súkromné použitie v prípade dodania nosičov, ktoré možno použiť na vyhotovenie rozmnoženiny na súkromné použitie, ako sú pamäťové karty mobilných telefónov, no tento poplatok nestanoví v prípade dodania súčastí, ktoré sú určené hlavne na ukladanie rozmnoženín na súkromné použitie, ako sú vnútorné pamäte MP3 prehrávačov, a to za predpokladu, že jednotlivé kategórie nosičov a súčastí nie sú porovnateľné alebo že je rozdielne zaobchádzanie s nimi odôvodnené, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu.

               3.

               Článok 5 ods. 2 písm. b) smernice 2001/29 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje poplatok určený na financovanie primeranej kompenzácie na základe výnimky z práva na vyhotovenie rozmnoženiny pre rozmnoženiny na súkromné použitie výrobcom a dovozcom, ktorí predávajú pamäťové karty mobilných telefónov podnikateľom, pričom vedia, že tieto karty sú určené k ďalšiemu predaju, no nevedia, či koncovými nadobúdateľmi týchto kariet sú súkromné osoby alebo podnikatelia, a to pod podmienkou, že

                           —

                           zavedenie takéhoto systému je odôvodnené praktickými ťažkosťami,

                           —

                           osoby povinné platiť poplatok sú oslobodené od povinnosti platiť uvedený poplatok, ak preukážu, že pamäťové karty mobilných telefónov dodali iným než fyzickým osobám na zjavne odlišné účely, než je rozmnožovanie na súkromné použitie, pričom toto oslobodenie nemôže byť obmedzené len sa prípady dodania podnikateľom, ktorí sú zaregistrovaní v organizácii poverenej správou týchto poplatkov,

                           —

                           uvedený systém upravuje nárok na vrátenie poplatku za rozmnoženinu na súkromné použitie, ktorý je účinný a nadmerne nesťažuje vrátenie zaplateného poplatku, pričom tento poplatok možno vrátiť len koncovému nadobúdateľovi takejto pamäťovej karty, ktorý musí na tento účel podať žiadosť uvedenej organizácii.

               4.

               Článok 5 ods. 2 písm. b) smernice 2001/29 sa má s prihliadnutím na jej odôvodnenie 35 vykladať v tom zmysle, že umožňuje členským štátom stanoviť v určitých situáciách, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti výnimky z práva na vyhotovenie rozmnoženiny v prípade rozmnoženín na súkromné použitie, oslobodenie od platenia primeranej kompenzácie na základe tejto výnimky, pokiaľ je ujma spôsobená nositeľom práv v týchto situáciách minimálna. Stanoviť hranicu takejto ujmy patrí do právomoci týchto štátov, pričom táto hranica sa musí uplatňovať najmä v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania.

               5.

               Smernica 2001/29 sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ sa členský štát rozhodol podľa článku 5 ods. 2 tejto smernice vylúčiť v rámci vecnej pôsobnosti tohto ustanovenia akékoľvek právo nositeľov práv udeliť povolenie na vyhotovenie rozmnoženiny svojich diel na súkromné použitie, nemôže mať povolenie udelené nositeľom práv na používanie súborov obsahujúcich jeho diela vplyv na povinnosť platiť primeranú kompenzáciu na základe výnimky z práva na vyhotovenie rozmnoženiny v prípade rozmnoženín vyhotovených s pomocou takýchto súborov s súlade s článkom 5 ods. 2 písm. b) uvedenej smernice a nemôže samo osebe zakladať povinnosť používateľa dotknutých súborov platiť tomuto nositeľovi práv akúkoľvek platbu.

               6.

               Použitie technologických prostriedkov uvedených v článku 6 smernice 2001/29 v prípade zariadení používaných na vyhotovenie rozmnoženiny chránených diel, ako sú DVD, CD-ROM, MP3 prehrávače alebo počítače, nemôže mať vplyv na povinnosť platiť primeranú kompenzáciu na základe výnimky z práva na vyhotovenie rozmnoženiny v prípade rozmnoženín na súkromné použitie, ktoré boli vyhotovené z takýchto zariadení. Ich použitie pritom môže mať vplyv na konkrétnu výšku tejto kompenzácie.

               7.

               Smernica 2001/29 bráni vnútroštátne právnej úprave, ktorá stanovuje primeranú kompenzáciu na základe výnimky z práva na vyhotovenie rozmnoženiny v prípade rozmnoženín vyhotovených z nelegálnych zdrojov, konkrétne z chránených diel sprístupnených verejnosti bez povolenia nositeľov práv.

               8.

               Smernica 2001/29 nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje primeranú kompenzáciu na základe výnimky z práva na vyhotovenie rozmnoženiny v prípade rozmnoženín chránených diel, ktoré vyhotovila fyzická osoba zo zariadenia alebo pomocou zariadenia, ktoré patrí tretej osobe.

      (1)  Ú. v. EÚ C 399, 22.12.2012.


title: Vec T-17/15: Žaloba podaná 15. januára 2015 – Taliansko/Komisia

text:
               9.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 81/27

         Žaloba podaná 15. januára 2015 – Taliansko/Komisia
   (Vec T-17/15)
   (2015/C 081/35)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil oznámenie o verejnom výberovom konaní EPSO/AD/294/14 – Administrátori (AD 6) v oblasti ochrany údajov,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na poručení článkov 263, 264, 266 ZFEÚ.

                           —

                           Komisia nerešpektovala záväznosť rozsudku Súdneho dvora vo veci C-566/10 P, ktorý vyhlásil za nezákonné oznámenia o výberových konaniach, ktoré obmedzujú jazyky, ktoré môžu uchádzači verejných výberových konaní Únie uviesť ako druhý jazyk, len na angličtinu, francúzštinu a nemčinu.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 342 ZFEÚ, článkov 1 a 6 nariadenia č. 1/58.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že obmedzením počtu jazykov na tri, ktoré si uchádzači v rámci verejných výberových konaní Únie môžu vybrať ako druhý jazyk, Komisia prakticky zaviedla nové pravidlo týkajúce sa jazykov inštitúcií, zasahujúc tak do výlučnej právomoci Rady v tejto oblasti.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článkov 12 ES, teraz článok 18 ZFEÚ, článku 22 Charty základných práv Európskej únie, článku 6 ods. 3 ZEÚ, článku 1 ods. 2 a 3 prílohy III Služobného poriadku úradníkov, článkov 1 a 6 nariadenia č. 1/58, článku 1d ods. 1 a ods. 6, článku 27 ods. 2 a článku 28 písm. f) Služobného poriadku úradníkov.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že jazykové obmedzenie zavedené Komisiou je diskriminačné, pretože uvedené ustanovenia zakazujú ukladať občanom Európskej Únie a úradníkom inštitúcií jazykové obmedzenia, ktoré nie sú stanovené všeobecným a objektívnym spôsobom vnútornými predpismi inštitúcií uvedených v článku 6 vyššie uvedeného nariadenia č. 1/58, zatiaľ neprijatého a zakazujú zaviesť zavedenie takýchto obmedzení v prípade neexistencie osobitného a odôvodneného záujmu služby.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení článku 6 ods. 3 ZEÚ v rozsahu, v akom zakotvuje zásadu ochrany legitímnych očakávaní ako základné právo vyplývajúce z ústavných tradícií spoločných členským štátom.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že Komisia porušila očakávania občanov pokiaľ ide o možnosť voľby akéhokoľvek jazyka Únie ako druhého jazyka, čo bolo možné až do roku 2007 a ako Súdny dvor opätovne potvrdil v rámci svojej právomoci vo svojom rozsudku vo veci C-566/10 P.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na zneužití právomoci a porušení hmotnoprávnych noriem súvisiacich s povahou a účelov výberových konaní, najmä článku 1d ods. 1 a ods. 6, článku, článku 28 písm. f), článku 27 ods.2, článku 34 ods. 3 a článku 45 ods. 1 Služobného poriadku úradníkov ako aj na porušení zásady proporcionality.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že predbežným a všeobecným obmedzením jazykov, ktoré si možno vybrať ako druhý jazyk, na tri, Komisia v skutočnosti predčasne pristúpila k overovaniu jazykových znalostí uchádzačov v štádiu oznámenia a podmienok prijatia, čo sa malo uskutočniť až v rámci výberového konania. Z toho vyplýva, že jazykové znalosti sa tak stali rozhodujúcimi v porovnaní s odbornými znalosťami.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na porušení článkov 18 a 24 ods. 4 ZFEÚ, článku 22 Charty základných práv Európskej Únie, článku 2 nariadenia č. 1/58 a článku 1d ods. 1 a 6 Služobného poriadku úradníkov.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že stanovením podmienky, že žiadosti o pracovné miesto musia byť povinne zaslané v angličtine, francúzštine alebo nemčine a že Epso zasiela uchádzačom v tom istom jazyku oznámenia týkajúce sa priebehu výberového konania, bolo porušené právo občanov Európskej únie komunikovať v ich vlastnom jazyku s inštitúciami a došlo k ďalšej diskriminácii osôb, ktoré nemajú dostatočnú znalosť týchto troch jazykov.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod založený na porušení článkov 1 a 6 nariadenia č. 1/58, článku 1d ods. 1 a 6 a čl. 28 písm. f) Služobného poriadku úradníkov, článku 1 ods. 1 písm. f) prílohy III Služobného poriadku úradníkov a článku 296 ods. 2 ZFEÚ (nedostatok odôvodnenia) ako aj na porušení zásady proporcionality a na skreslení skutkových okolností.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že Komisia odôvodnila toto obmedzenie na tri jazyky požiadavkou, aby novo zamestnané osoby boli ihneď schopné komunikovať v rámci inštitúcií. Toto odôvodnenie skresľuje skutkové okolnosti, keďže sa nezdá, že by tieto tri dotknuté jazyky boli najpoužívanejšie, toto odôvodnenie je okrem toho neproporčné vo vzťahu k obmedzeniu základného práva, akým je zákaz jazykovej diskriminácie, ak existujú menej obmedzujúce možnosti na zabezpečenie rýchlej komunikácie v rámci inštitúcií.


title: Vec C-493/06 P: Odvolanie podané 30. novembra 2006 : Tesco Stores Ltd proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia komora) z  13. septembra 2006 vo veci T-191/04, MIP Group Intellectual Property GmbH & Co. KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

text:
               10.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 56/13

         Odvolanie podané 30. novembra 2006: Tesco Stores Ltd proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 13. septembra 2006 vo veci T-191/04, MIP Group Intellectual Property GmbH & Co. KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
   (Vec C-493/06 P)
   (2007/C 56/22)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Tesco Stores Ltd (v zastúpení: E. Kelly, solicitor, S. Malynicz, barrister)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), MIP Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
   Návrhy odvolateľa
   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               zrušil rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. septembra 2006 vo veci T-191/04,

               —

               zaviazal odporcu na náhradu trov tohto odvolacieho konania a konania na Súde prvého stupňa.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ tvrdí, že napadnutý rozsudok by mal byť zrušený z dôvodu, že Súd prvého stupňa porušil na ujmu odvolateľa procesné pravidlá a porušil právo Spoločenstva. Odvolateľ uvádza hlavne, že:

               1.

               články 8 a 42 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva (1) nepožadujú, aby namietateľ preukázal splnenie podmienok podania námietok po lehote na podanie námietok. Správny výklad predpisov zodpovedajúci zásade právnej istoty vyžaduje, aby namietateľ preukázal podmienky, ako sú vlastnícke právo a existencia staršieho práva, len raz a to v dobe podania námietok;

               2.

               pravidlá 15, 16 a 20 nariadenia Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke Spoločenstva (2), nevyžadujú, aby namietateľ preukázal existenciu staršej ochrannej známky iným spôsobom než ako to už urobil, a hlavne mu neukladajú povinnosť preukázať obnovenie staršej ochrannej známky po uplynutí lehoty pre podanie námietok;

               3.

               Tesco mohol legitímne očakávať, že sa nevyžaduje, aby predložil ďalšie dôkazy o existencii svojich starších práv okrem tých ktoré už predložil;

               4.

               zaviazať Tesco, aby preukázal obnovenie od 28. januára 2000, 24. februára 2000, 13. júna 2000 alebo dokonca od 23. októbra 2000 by znamenalo požadovať, aby Tesco spätne preukázal niečo, čo vtedy preukázať nemohol alebo čo vnútroštátne právo vtedy nevyžadovalo;

               5.

               v konaní na Súde prvého stupňa došlo k porušeniu pravidiel konania na ujmu Tesco pretože: a) ÚHVT sa opieral o znenie svojich pravidiel pre konanie o námietkach, ktoré v danej dobe neboli používané; b) ÚHVT predložil argumenty idúce nad rámec sporu, vymedzeného účastníkmi konania.

      (1)  Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146.

      (2)  Ú. v. ES L 303, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 189.


title: Vec T-642/11 P: Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. septembra 2012 — Mische/Parlament ( „Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Vymenovanie — Zaradenie do platovej triedy — Výberové konanie uverejnené pred nadobudnutím účinnosti nového Služobného poriadku úradníkov — Skreslenie skutkových okolností — Zjavne nedôvodné odvolanie“ )

text:
               27.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/25

      Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. septembra 2012 — Mische/Parlament
      (Vec T-642/11 P) (1)

      (Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Vymenovanie - Zaradenie do platovej triedy - Výberové konanie uverejnené pred nadobudnutím účinnosti nového Služobného poriadku úradníkov - Skreslenie skutkových okolností - Zjavne nedôvodné odvolanie)
      (2012/C 331/48)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Harald Mische (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: R. Holland, J. Mische a M. Velardo, avocats)

         Ďalší účastníci konania: Európsky parlament (v zastúpení: S. Seyr a S. Alves, splnomocnení zástupcovia) a Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Jensen a J. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) z 29. septembra 2011, Mische/Parlament (F-93/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), a týkajúce sa zrušenia tohto rozsudku

         Výrok

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Harald Mische znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskemu parlamentu v rámci tohto konania.

                  3.

                  Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 49, 18.2.2012.


title: Vec C-239/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 10. mája 2017 – Gert Teglgaar, Fløjstrupgård I/S/Fødevareministeriets Klagecenter

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 10. mája 2017 – Gert Teglgaar, Fløjstrupgård I/S/Fødevareministeriets Klagecenter
   (Vec C-239/17)
   (2017/C 221/17)
   Jazyk konania: dánčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Østre Landsret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S

      Žalovaný: Fødevareministeriets Klagecenter

      Prejudiciálne otázky

               1.

               V situácii, kedy poľnohospodár nedodrží zákonom stanovené požiadavky týkajúce sa správy alebo správne poľnohospodárske a ekologické podmienky v kalendárnom roku a v dôsledku toho sa poľnohospodárovi zníži výška priamych platieb: pozri článok 6 ods. 1 nariadenia Rady č. 1782/2003 (1) v spojení s článkom 66 ods. 1 nariadenia Komisie č. 796/2004, (2) má sa zníženie pomoci vypočítať na základe priamych platieb poskytnutých poľnohospodárovi:

                           a)

                           v kalendárnom roku, v ktorom k nesúladu došlo, alebo

                           b)

                           v (nasledujúcom) kalendárnom roku, v ktorom bol nesúlad zistený?

               2.

               Je výsledok rovnaký podľa neskorších pravidiel stanovených v článku 23 ods. 1 nariadenia Rady č. 73/2009 (3) v spojení s článkom 70 ods. 4 a článku 70 ods. 8 písm. a) nariadenia Komisie č. 1122/2009? (4)

               3.

               V situácii, kedy poľnohospodár nedodrží zákonom stanovené požiadavky týkajúce sa správy alebo správne poľnohospodárske a ekologické podmienky v rokoch 2007 a 2008, avšak k zisteniu nesúladu dôjde najskôr v roku 2011, uplatní sa nariadenie Rady č. 1782/2003 v spojení s nariadením Komisie č. 796/2004, ktoré sa uplatňuje pri výpočte zníženia pomoci, alebo sa uplatní nariadenie Rady č. 73/2009 v spojení s nariadením Komisie č. 1122/2009?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Ú. v. EÚ L 270, 2003, s. 1; Mim. vyd. 03/040, s. 269).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 796/2004 z 21. apríla 2004, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie krížového plnenia, modulácie a integrovaného správneho a kontrolného systému uvedeného v nariadení Rady (ES) č. 1782/2003, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá pre režimy priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov (Ú. v. EÚ L 141, 2004, s. 18; Mim. vyd. 03/044, s. 243).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003 (Ú. v. EÚ L 30, 2009, s. 16).

      (4)  Nariadenie komisie (ES) č. 1122/2009 z 30. novembra 2009 , ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 73/2009, pokiaľ ide o krížové plnenie, moduláciu a integrovaný správny a kontrolný systém v rámci schém priamej podpory pre poľnohospodárov ustanovených uvedeným nariadením, ako aj podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007, pokiaľ ide o krížové plnenie v rámci schémy podpory ustanovenej pre odvetvie vinohradníctva a vinárstva (Ú. v. EÚ L 316, 2009, s. 65).


title: Vec T-489/11: Žaloba podaná 20. septembra 2011 — Ruse Indăstri/Európska komisia

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/36

         Žaloba podaná 20. septembra 2011 — Ruse Indăstri/Európska komisia
   (Vec T-489/11)
   2011/C 347/66
   Jazyk konania: bulharčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ruse Indăstri AD (Ruse, Bulharsko) (v zastúpení: A. Angelov, S. Panov, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet

   Návrh na zrušenie článkov 2, 3, 4 a 5 rozhodnutia Komisie z 13. júla 2011 týkajúceho sa štátnej pomoci K 12/2010 a N 389/2009 poskytnutej Bulharskom v prospech Ruse Indăstri

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil články 2, 3, 4 a 5 rozhodnutia Komisie z 13. júla 2011 týkajúceho sa štátnej pomoci K 12/2010 a N 389/2009 poskytnutej Bulharskom v prospech Ruse Indăstri,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, v rozsahu, v akom to, čo Komisia podľa tohto ustanovenia považuje za nepodniknutie krokov zo strany štátu na vymáhanie súm, na ktoré má nárok, nie je ani nová pomoc v zmysle článku 1 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (1), ani zmena existujúcej štátnej pomoci. Žalobkyňa ďalej uvádza, že neexistuje zvýšené celkové riziko, a ani keby existovalo, nemohlo by to byť podkladom na to, aby sa sporné okolnosti kvalifikovali ako nová pomoc.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 263 ods. 2 tretieho dôvodu ZFEÚ, v rozsahu, v akom Komisia, bez uvedenia dôkazov a bez odôvodnenia neprávom predpokladala, že okolnosť, že štát nevymáhal dlžné sumy, je pre uvedenú spoločnosť zvýhodnením narúšajúcim hospodársku súťaž a je preto nezlučiteľná s vnútorným trhom.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na chybe konania, pretože rozhodnutie Komisie neobsahuje odôvodnenie, ktoré by viedlo k formulovaniu prijatých záverov.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 14 nariadenia (ES) č. 659/1999, pretože v napadnutom rozhodnutí nie je uvedená ani výška sumy, ktorej vrátenie má žalobkyňa vymáhať, ani príslušné úroky vo výške primeranej sadzby stanovenej Komisiou.

      (1)  Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339.


title: Vec C-396/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) z  27. júla 2011 — trestné konanie proti Ciprianovi Vasileovi Raduovi

text:
               24.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) z 27. júla 2011 — trestné konanie proti Ciprianovi Vasileovi Raduovi
   (Vec C-396/11)
   2011/C 282/29
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Constanța

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Ciprian Vasile Radu

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Sú ustanovenia článku 5 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článku 6 v spojení s ustanoveniami článkov 48 a 52 Charty základných práv Európskej únie s odkazom aj na ustanovenia článku 5 ods. 3 a 4 a článku 6 ods. 2 a 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd ustanoveniami primárneho práva Spoločenstva, ktoré sú obsiahnuté v zakladajúcich zmluvách?

               2.

               Predstavuje postup príslušného súdneho orgánu štátu vykonávajúceho európsky zatykač spočívajúci v pozbavení slobody a v nútenom vydaní osoby, na ktorú bol vydaný európsky zatykač (vyžiadaná osoba, ktorá má byť zatknutá a vydaná), bez jej súhlasu zásah štátu vykonávajúceho zatykač do práva osobnej slobody vyžiadanej osoby, ktorá má byť zatknutá a vydaná, zakotveného v práve Únie podľa článku 6 ZEÚ v spojení s článkom 5 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a podľa článku 6 v spojení s článkami 48 a 52 Charty základných práv Európskej únie s odkazom aj na článok 5 ods. 3 a 4 a článok 6 ods. 2 a 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd?

               3.

               Musí zásah štátu vykonávajúceho európsky zatykač do práv a záruk upravených v článku 5 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a v článku 6 v spojení s článkami 48 a 52 Charty základných práv Európskej únie s odkazom aj na článok 5 ods. 3 a 4 a článok 6 ods. 2 a 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd spĺňať podmienku jeho nevyhnutnosti v demokratickej spoločnosti a podmienku jeho proporcionality vo vzťahu ku konkrétne sledovanému cieľu?

               4.

               Môže príslušný súdny orgán štátu vykonávajúceho európsky zatykač zamietnuť žiadosť o vydanie a neporušiť pritom povinnosti stanovené v zakladajúcich zmluvách a v iných právnych predpisoch Spoločenstva z dôvodu, že nie sú kumulatívne splnené nevyhnutné podmienky uvedené v článku 5 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a v článku 6 v spojení s článkami 48 a 52 Charty základných práv Európskej únie s odkazom aj na článok 5 ods. 3 a 4 a článok 6 ods. 2 a 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd?

               5.

               Môže príslušný súdny orgán štátu vykonávajúceho európsky zatykač zamietnuť žiadosť o vydanie a neporušiť pritom povinnosti stanovené v zakladajúcich zmluvách a v iných právnych predpisoch Spoločenstva z dôvodu, že štát vydávajúci európsky zatykač neprebral rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV (1), alebo že ho prebral neúplne alebo nesprávne (v tom zmysle, že nie je splnená podmienka vzájomnosti)?

               6.

               Je vnútroštátne právo členského štátu Európskej únie — Rumunska — najmä hlava III zákona č. 302/2004 v rozpore s ustanoveniami článku 5 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článku 6 v spojení s ustanoveniami článkov 48 a 52 Charty základných práv Európskej únie s odkazom aj na ustanovenia článku 5 ods. 3 a 4 a článku 6 ods. 2 a 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, na ktoré odkazuje článok 6 ZEÚ a bolo týmito ustanoveniami vnútroštátneho právneho predpisu správne prebraté rámcové rozhodnutie Rady Európskej únie 2002/584/SVV?

      (1)  Rámcové rozhodnutie Rady z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (2002/584/SVV) (Ú. v. ES L 190, s. 1).


title: Vec T-487/07: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  2. júla 2009 — Imperial Chemical Industries/ÚHVT (FACTORY FINISH)

text:
               29.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/47

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 2. júla 2009 — Imperial Chemical Industries/ÚHVT (FACTORY FINISH)
   (Vec T-487/07) (1)

   2009/C 205/87

      Jazyk konania: angličtina

   Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 51, 23.2.2008.


title: Vec C-503/11 P: Odvolanie podané 30. septembra 2011 : ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, predtým ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, a ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z  13. júla 2011 vo veciach T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 a T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs a i./Európska komisia

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/21

         Odvolanie podané 30. septembra 2011: ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, predtým ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, a ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. júla 2011 vo veciach T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 a T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs a i./Európska komisia
   (Vec C-503/11 P)
   2011/C 347/31
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, predtým ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, a ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH (v zastúpení: K. Blau-Hansen, Rechtsanwältin)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateliek

   Odvolateľky navrhujú

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. júla 2011 v spojených veciach T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-150/07 a T-154/07 (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs a i./Európska komisia) v rozsahu, v akom zamieta žalobu a v akom sa týka odvolateliek,

               —

               subsidiárne primerane ďalej znížiť pokutu uloženú odvolateľkám v článku 2 napadnutého rozhodnutia Európskej komisie z 21. februára 2007,

               —

               ďalej subsidiárne vrátiť vec Všeobecnému súdu na opätovné rozhodnutie,

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľky týmto odvolaním napádajú rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. júla 2011 vo veci T-148/07 a i. (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs a i./Európska komisia) v rozsahu, v akom tento súd zamietol žalobu zo 7. mája 2007 podanú proti rozhodnutiu Komisie K (2007) 512 v konečnom znení z 21. februára 2007 (vec COMP/E-1/38.823 — výťahy a eskalátory), a v akom sa týka odvolateliek.
   Odvolateľky namietajú nepríslušnosť Komisie, porušenie podstatných formálnych náležitostí, porušenie Zmluvy o ES, resp. ZEÚ a, v prípade vykonania týchto zmlúv, porušenie uplatniteľných právnych noriem, ako aj zneužitie právomoci a porušenie základných práv v celkovo štyroch odvolacích dôvodoch:

               Odvolateľky po prvé namietajú, že Všeobecný súd právne nesprávne potvrdil príslušnosť Komisie pre vykonanie konania. Zastávajú názor, že Všeobecný súd mal rozhodnutie Komisie z dôvodu neuplatniteľnosti článku 101 ZFEÚ (predtým článok 81 ES) na základe chýbajúceho medzištátneho významu vytýkaného lokálneho porušenia vyhlásiť za neplatné. Aj v prípade, že by Všeobecný súd vyhlásil článok 101 ZFEÚ za uplatniteľný, musel by zohľadniť, že príslušnosti Komisie v každom prípade bráni systém paralelných príslušností podľa oznámenia ESHS založený nariadením 1/2003 (1). Všeobecný súd napokon nezohľadnil, že dodatočné začatie konania Komisiou predstavuje porušenie zásady určitosti a zákonnosti v súvislosti s trestami, ktorá je chránená základnými právami.

               Odvolateľky po druhé namietajú, že Všeobecný súd právne nesprávne potvrdil rozhodnutie Komisie zaviazať odvolateľky na solidárnu zodpovednosť na základe obratu koncernu ThyssenKrupp AG. Rozsudok tým porušuje článok 23 nariadenia 1/2003, zásadu právneho štátu v podobe nulla poena sine lege, zásadu primeraného trestu, zásadu in dubio pro reo a zásadu viny. Rozsudok je právne nesprávny v rozsahu, v akom spočíva na domnienke, že dcérska spoločnosť spoločne s jej materskou spoločnosťou (a inými spoločnosťami koncernu) vytvára ekonomickú entitu odôvodňujúcu solidárnu zodpovednosť. Ďalej bez ohľadu na to porušuje zásadu viny, lebo sa odvolateľkám spoločne s ich materskými spoločnosťami ukladajú pokuty, za ktoré zodpovedajú solidárne. Subsidiárne sa namieta, že Všeobecný súd potvrdil solidárnu zodpovednosť napriek chýbajúcemu nariadeniu podielov na dlhu vo vnútornom vzťahu.

               Odvolateľky po tretie namietajú, že Všeobecný súd vo svojom rozsudku porušil svoju právom priznanú povinnosť rozsiahleho preskúmania tým, že iba nedostatočne preskúmal neprimeranosť stanovenia východiskovej sumy, násobného koeficientu na účely odstrašenia, ako aj chýbajúce posúdenie spolupráce odvolateliek Komisiou, a tým porušil základné právo na spravodlivý proces a v ňom spočívajúcu záruku súdnej ochrany.

               Po štvrté sa namieta porušenie zásady proporcionality a zásady rovnosti zaobchádzania v súvislosti so stanovením východiskovej sumy týkajúcej sa porušenia v Nemecku, keďže sa do stanovenia východiskovej sumy zahrnuli aj obraty nedotknuté týmto porušením, a to napriek tomu, že tomu bránia kogentné dôvody. Všeobecný súd naopak voči spoločnosti Schindler vykonal dostatočne diferencované odôvodnenie, protiprávne ale opomenul toto diferencovanie voči odvolateľkám vykonať.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Vec T-133/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  2. apríla 2014 – Ben Ali/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku — Zmrazenie finančných prostriedkov — Právny základ — Právo vlastniť majetok — Článok 17 ods. 1 Charty základných práv — Prispôsobenie účinkov zrušenia z hľadiska času — Mimozmluvná zodpovednosť — Neexistencia majetkovej ujmy“ )

text:
               19.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/18

         Rozsudok Všeobecného súdu z 2. apríla 2014 – Ben Ali/Rada
   (Vec T-133/12) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku - Zmrazenie finančných prostriedkov - Právny základ - Právo vlastniť majetok - Článok 17 ods. 1 Charty základných práv - Prispôsobenie účinkov zrušenia z hľadiska času - Mimozmluvná zodpovednosť - Neexistencia majetkovej ujmy“))
   2014/C 151/23
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francúzsko) (v zastúpení: A. de Saint Remy, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: G. Étienne a S. Kyriakopoulou, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: É. Cujo a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Jednak návrh na zrušenie rozhodnutia Rady 2012/50/SZBP z 27. januára 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2011/72/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku (Ú. v. EÚ L 27, s. 11), v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie týka žalobcu, a jednak návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1.

               Príloha k rozhodnutiu Rady 2011/72/SZBP z 31. januára 2011 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Tunisku, zmenená a doplnená vykonávacím rozhodnutím Rady 2011/79/SZBP zo 4. februára 2011, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2011/72/SZBP, sa zrušuje v rozsahu, v akom bola táto príloha predĺžená rozhodnutím Rady 2012/50/SZBP z 27. januára 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2011/72, a v akom sa v nej uvádza meno Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali.

               2.

               Účinky prílohy rozhodnutia 2011/72, zmenenej a doplnenej vykonávacím rozhodnutím 2011/79 a predĺženej rozhodnutím 2012/50 sa vo vzťahu k pánovi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali zachovajú do uplynutia lehoty na podanie odvolania proti tomuto rozsudku, alebo, ak bude odvolanie v tejto lehote podané, do jeho zamietnutia.

               3.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil pán Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali.

               5.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 165, 9.6.2012.


title: Výzva na podanie prihlášok na miesto tajomníka Súdneho dvora Európskej únie

text:
               26.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 168/6

         VÝZVA NA PODANIE PRIHLÁŠOK
   na miesto tajomníka Súdneho dvora Európskej únie
   2010/C 168/06
   V najbližšom období sa uvoľní miesto tajomníka Súdneho dvora Európskej únie. Tajomník sa určí podľa postupu stanoveného v článku 12 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.
   Tajomník sa vymenúva na funkčné obdobie šiestich rokov. Jeho štatút a podmienky zamestnania upravuje Štatút Súdneho dvora, Rokovací poriadok Súdneho dvora a nariadenie, ktorým sa určujú platové pomery predsedu a členov Komisie a predsedu, sudcov, generálnych advokátov a tajomníka Súdneho dvora (nariadenie Rady č. 422/67/EHS z 25. júla 1967).

      Náplň práce

   Tajomník pomáha Súdnemu dvoru pri výkone jeho súdnych funkcií. Z tohto dôvodu zabezpečuje úlohy opísané v článku 17 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.
   Tajomník ďalej zabezpečuje funkciu generálneho tajomníka inštitúcie zloženej z troch súdnych orgánov: Súdneho dvora Európskej únie, Všeobecného súdu a Súdu pre verejnú službu, pričom zabezpečuje správu inštitúcie a riadi jej zamestnancov a služby. Vo funkcii úradníka, ktorú mu deleguje Súdny dvor, schvaľuje finančné prostriedky stanovené v rozpočte inštitúcie.

      Požiadavky

   Od kandidátov sa požaduje:

               —

               štátna príslušnosť jedného z členských štátov Európskej únie,

               —

               úplné právnické vzdelanie doložené vysokoškolským diplomom a dôkladná znalosť práva Európskej únie a fungovania jeho súdnych orgánov,

               —

               15-ročná odborná prax, pričom jej významná časť musí byť vo funkciách, ktoré so sebou nesú veľmi vysokú zodpovednosť,

               —

               veľmi dobrá znalosť francúzskeho jazyka a dobrá znalosť iného úradného jazyka Európskej únie. Znalosť ďalších cudzích jazykov sa pokladá za výhodu.

      Podávanie prihlášok

   Prihlášky musia byť zaslané Súdnemu dvoru výlučne elektronickou poštou na elektronickú adresu Greffier.CJUE@curia.europa.eu najneskôr do 18. júla 2010. K prihláške je potrebné pripojiť životopis s údajmi o veku, štátnej príslušnosti, ukončenom vysokoškolskom vzdelaní, jazykových znalostiach, súčasnom povolaní a predchádzajúcich povolaniach, ako aj o prípadných skúsenostiach kandidáta v súdnej a medzinárodnej oblasti.


title: Vec T-84/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 18. mája 2017 – Consorzio IB Innovation/Komisia

text:
               17.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 231/54

         Uznesenie Všeobecného súdu z 18. mája 2017 – Consorzio IB Innovation/Komisia
   (Vec T-84/17) (1)

   (2017/C 231/70)
   Jazyk konania: taliančina
   Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 95, 27.3.2017.


title: Vec C-395/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 27. júla 2011 — BLV Wohn- und Gewerbebau GmbH/Finanzamt Lüdenscheid

text:
               22.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 27. júla 2011 — BLV Wohn- und Gewerbebau GmbH/Finanzamt Lüdenscheid
   (Vec C-395/11)
   2011/C 311/29
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: BLV Wohn- und Gewerbebau GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Lüdenscheid

      Vedľajší účastník konania: Rolf &Co. OHG

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Zahŕňa pojem stavebné práce v zmysle článku 2 ods. 1 rozhodnutia Rady 2004/290/ES (1) okrem služieb aj dodávky?

               2.

               V prípade, že sa rozhodnutie Rady, ktorým sa stanovuje daňová povinnosť pre príjemcu plnenia, rozširuje aj na dodávky:
               Má členský štát, ktorému bolo priznané oprávnenie, právo vykonávať toto oprávnenie iba čiastočne na určité podskupiny ako jednotlivé druhy stavebných prác a služby pre určitého príjemcu?

               3.

               Ak má členský štát právo vytvárať podskupiny: Existujú pre členský štát pri vytváraní podskupín obmedzenia?

               4.

               Ak členský štát nemá právo vytvárať podskupiny všeobecne (pozri otázku č. 2 vyššie), alebo z dôvodu nedodržania obmedzení (pozri otázku č. 3 vyššie):

                           a)

                           Aké sú právne dôsledky neprípustného tvorenia podskupín?

                           b)

                           Vedie neprípustné tvorenie podskupín k tomu, že sa nepoužije ustanovenie vnútroštátneho práva, ktoré je iba v prospech jednej zdaniteľnej osoby, alebo všeobecne?

      (1)  Rozhodnutie Rady 2004/290/ES z 30. marca 2004, ktorým sa Nemecku povoľuje uplatňovať opatrenie odchyľujúce sa od článku 21 šiestej smernice 77/388/EHS o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ L 94, s. 59).


title: Vec T-301/08: Žaloba podaná 6. augusta 2008 – Laura Ashley/ÚHVT – Tiziana Bucci (LAURA ASHLEY)

text:
               27.9.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/21

         Žaloba podaná 6. augusta 2008 – Laura Ashley/ÚHVT – Tiziana Bucci (LAURA ASHLEY)
   (Vec T-301/08)
   (2008/C 247/42)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Laura Ashley Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Guise, solicitor)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Tiziana Bucci (Viareggio, Taliansko)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 28. mája vo veci R 1237/2007-1 a zamietnuť námietku a

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „LAURA ASHLEY“ pre rôzne výrobky zaradené do tried 3, 18, 24 a 25.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: zápis medzinárodnej obrazovej ochrannej známky č. 311 675 „Ashley's“ pre výrobky zaradené do triedy 25; zápis talianskej obrazovej ochrannej známky č. 517 151 „Ashley's“ pre výrobky zaradené do tried 3, 18, 24 a 25; zápis medzinárodnej obrazovej ochrannej známky č. 646 926 „Ashley's il primo Cashmere Italiano“ pre výrobky zaradené do triedy 25.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke v celom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: poručenie článku 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 40/94, keďže odvolací senát nepreukázal, že žalobkyňa používala prihlasovanú ochrannú známku bez náležitého dôvodu.


title: Vec C-551/09: Žaloba podaná 23. decembra 2009 — Európska komisia/Rakúska republika

text:
               13.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/32

         Žaloba podaná 23. decembra 2009 — Európska komisia/Rakúska republika
   (Vec C-551/09)
   2010/C 63/52
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: K. Gross a M. Adam, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Rakúska republika si tým, že nepodnikla všetky potrebné opatrenia na vymáhanie pomoci, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 288 ZFEÚ, ako aj z článkov 1 až 3 rozhodnutia Komisie z 30. apríla 2008 o štátnej pomoci C-56/06 (ex NN 77/06) Rakúska na privatizáciu spoločnosti Bank Burgenland (2008/719/ES),

               —

               určiť, že Rakúska republika si tým, že neoznámila Komisii v predpísanej lehote informácie potrebné na výpočet výšky poskytnutej pomoci, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 288 ZFEÚ, ako aj z článkov 1 až 3 rozhodnutia Komisie z 30. apríla 2008 o štátnej pomoci C-56/06 (ex NN 77/06) Rakúska na privatizáciu spoločnosti Bank Burgenland (2008/719/ES),

               —

               zaviazať Rakúsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa názoru Komisie lehota na oznámenie informácií potrebných na výpočet výšky poskytnutej pomoci stanovená Rakúskej republike v rozhodnutí Komisie z 30. apríla 2008 o štátnej pomoci C-56/06 (ex NN 77/06) Rakúska na privatizáciu spoločnosti Bank Burgenland (2008/719/ES) uplynula.
   Dohoda Komisie s Rakúskou republikou o výške čiastky, ktorá sa má vymáhať, ktorá bola dosiahnutá po uplynutí vyššie uvedenej lehoty, bola Rakúskou republikou odvolaná s poukazom na to, že spoločnosť, ktorej sa vymáhanie týka v prípade má v prípade zaviazania vrátiť pomoc v úmysle odstúpiť od kúpy Bank Burgenland. Toto by podľa tvrdení Rakúskej republiky malo za následok závažné následky pre hospodárstvo Spolkovej krajiny Burgenland. Podľa názoru Komisie to však neoprávňuje vzdanie sa vymáhania pomoci.
   Ani to, že uvedené rozhodnutie bolo napadnuté na súde, nemá vplyv na povinnosť vykonať ho.


title: Spojené veci C-585/08 a C-144/09: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 7. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof — Rakúsko) — Peter Pammer/Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG (C-585/08), Hotel Alpenhof GesmbH/Oliver Heller (C-144/09) [Súdna právomoc v občianskych a obchodných veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Článok 15 ods. 1 písm. c) a článok 15 ods. 3 — Právomoc vo veciach spotrebiteľských zmlúv — Zmluva o ceste nákladnou loďou — Pojem „balík cestovných služieb“ — Zmluva o ubytovaní v hoteli — Prezentácia cesty a hotela na internetovej stránke — Pojem činnosť „smerovaná do“ členského štátu, v ktorom má spotrebiteľ bydlisko — Kritériá — Dostupnosť internetovej stránky]

text:
               19.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/4

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 7. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof — Rakúsko) — Peter Pammer/Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG (C-585/08), Hotel Alpenhof GesmbH/Oliver Heller (C-144/09)
   (Spojené veci C-585/08 a C-144/09) (1)

   (Súdna právomoc v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Článok 15 ods. 1 písm. c) a článok 15 ods. 3 - Právomoc vo veciach spotrebiteľských zmlúv - Zmluva o ceste nákladnou loďou - Pojem „balík cestovných služieb“ - Zmluva o ubytovaní v hoteli - Prezentácia cesty a hotela na internetovej stránke - Pojem činnosť „smerovaná do“ členského štátu, v ktorom má spotrebiteľ bydlisko - Kritériá - Dostupnosť internetovej stránky)
   2011/C 55/06
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Peter Pammer (C-585/08), Hotel Alpenhof GesmbH (C-144/09)

      Žalovaní: Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG (C-585/08), Oliver Heller (C-144/09)

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Oberster Gerichtshof (Rakúsko) — Výklad článku 15 ods. 1 písm. c) a článku 15 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42) — Právomoc vo veciach spotrebiteľských zmlúv — Minimálne znaky internetovej stránky, ktoré sa vyžadujú na to, aby sa mohli činnosti uvedené na spornej stránke považovať za činnosti, ktoré „smerujú“ do členského štátu, v ktorom má spotrebiteľ svoje bydlisko

      Výrok rozsudku

               1.

               Zmluva, ktorej predmetom je cesta nákladnou loďou, akou je zmluva, o ktorú ide v konaní vo veci samej vo veci C-585/08, predstavuje zmluvu o preprave, ktorá za jednu cenu kombinuje dopravu a ubytovanie, v zmysle článku 15 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach.

               2.

               Na určenie, či podnikateľa, ktorého činnosť sa prezentuje na jeho internetovej stránke alebo na internetovej stránke sprostredkovateľa, možno považovať za podnikateľa „smerujúceho“ svoju činnosť do členského štátu, na ktorého území má spotrebiteľ bydlisko, v zmysle článku 15 ods. 1 písm. c) smernice č. 44/2001, treba preskúmať, či pred prípadným uzavretím zmluvy so spotrebiteľom z týchto internetových stránok a celkovej činnosti podnikateľa vyplýva, že zamýšľal obchodovať so spotrebiteľmi s bydliskom v jednom alebo viacerých členských štátoch vrátane toho, v ktorom má bydlisko tento spotrebiteľ, v tom zmysle, že bol pripravený uzatvárať s nimi zmluvy.
               Nasledujúce skutočnosti, ktorých výpočet nie je vyčerpávajúci, sú spôsobilé vystupovať ako okolnosti umožňujúce usudzovať, že činnosť podnikateľa je smerovaná do členského štátu bydliska spotrebiteľa: medzinárodná povaha činnosti, uvedenie trasy cesty z ostatných členských štátov do miesta, kde má podnikateľ sídlo, používanie iného jazyka alebo inej meny, ako je jazyk alebo mena zvyčajne používaná v členskom štáte, v ktorom má podnikateľ sídlo, s možnosťou vykonať a potvrdiť rezerváciu v tomto inom jazyku, uvedenie telefonických kontaktných údajov s medzinárodnou predvoľbou, vynaloženie výdavkov na odkazové služby na internete, aby sa spotrebiteľom s bydliskom v ostatných členských štátoch uľahčil prístup na stránku podnikateľa alebo jeho sprostredkovateľa, používanie doménového mena prvej úrovne, ktorá je iná ako prvá úroveň členského štátu, v ktorom má podnikateľ sídlo, a zmienka o medzinárodnej klientele tvorenej klientmi s bydliskom v rôznych členských štátoch. Vnútroštátnemu súdu prislúcha preveriť, či takéto okolnosti existujú.
               Samotná dostupnosť internetovej stránky podnikateľa alebo jeho sprostredkovateľa v členskom štáte, v ktorom má spotrebiteľ bydlisko, naopak nepostačuje. To isté platí aj pre uvedenie adresy elektronickej pošty a ostatných kontaktných údajov alebo používanie jazyka alebo meny, ktoré sa bežne používajú v členskom štáte, v ktorom má podnikateľ sídlo.

      (1)  Ú. v. EÚ C 44, 21.2.2009.

      Ú. v. EÚ C 153, 4.7.2009.


title: Vec C-399/11: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  26. februára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Constitucional Madrid — Španielsko) — trestné konanie proti Stefanovi Mellonimu (Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Európsky zatykač — Postupy odovzdávania medzi členskými štátmi — Rozhodnutia vydané v konaní, na ktorom sa dotknutá osoba osobne nezúčastnila — Výkon trestu uloženého v neprítomnosti — Možnosť preskúmania rozsudku)

text:
               20.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 114/12

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. februára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Constitucional Madrid — Španielsko) — trestné konanie proti Stefanovi Mellonimu
   (Vec C-399/11) (1)

   (Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Európsky zatykač - Postupy odovzdávania medzi členskými štátmi - Rozhodnutia vydané v konaní, na ktorom sa dotknutá osoba osobne nezúčastnila - Výkon trestu uloženého v neprítomnosti - Možnosť preskúmania rozsudku)
   2013/C 114/16
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Constitucional Madrid

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Trestné konanie proti: Stefanovi Mellonimu

      Ďalší účastník konania: Ministerio Fiscal

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal Constitucional Madrid — Výklad článku 4a rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. EÚ L 190, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 34), zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009 o zmene a doplnení rámcových rozhodnutí 2002/584/SVV, 2005/214/SVV, 2006/783/SVV, 2008/909/SVV a 2008/947/SVV a o posilnení procesných práv osôb, podpore uplatňovania zásady vzájomného uznávania, pokiaľ ide o rozhodnutia vydané v neprítomnosti dotknutej osoby na konaní (Ú. v. EÚ L 81, s. 24), a článkov 47, 48 a 53 Charty základných práv Európskej únie — Rozhodnutia vydané v konaní, na ktorom sa dotknutá osoba osobne nezúčastnila — Výkon trestu uloženého v neprítomnosti — Možnosť preskúmania rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 4a ods. 1 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že vykonávajúcemu súdnemu orgánu v prípadoch uvedených v tomto ustanovení bráni podriadiť výkon európskeho zatykača vydaného na účely výkonu trestu podmienke možnosti preskúmania odsudzujúceho rozsudku vydaného v neprítomnosti v členskom štáte, ktorý vydal zatykač.

               2.

               Článok 4a ods. 1 rámcového rozhodnutia 2002/584, zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím 2009/299, je zlučiteľný s požiadavkami vyplývajúcimi z článku 47 a článku 48 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie.

               3.

               Článok 53 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že neumožňuje členskému štátu podriadiť odovzdanie osoby odsúdenej v neprítomnosti podmienke možnosti preskúmania odsudzujúceho rozsudku v štáte, ktorý vydal zatykač, aby sa predišlo porušeniu práva na spravodlivý proces a práva na obhajobu zaručených jeho ústavou.

      (1)  Ú. v. EÚ C 290, 1.10.2011.


title: Vec T-177/12: Žaloba podaná 20. apríla 2012 — Spraylat/ECHA

text:
               16.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 174/26

         Žaloba podaná 20. apríla 2012 — Spraylat/ECHA
   (Vec T-177/12)
   2012/C 174/44
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Spraylat GmbH (Aachen, Nemecko) (v zastúpení: K. Fischer, advokát)

      Žalovaná: Európska chemická agentúra (ECHA)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil stanovenie administratívneho poplatku žalovanou z 21. februára 2012 oznámené žalobkyni 21. februára 2012 (faktúra č. 10030371),

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Subsidiárne žalobkyňa navrhuje zrušenie rozhodnutia SME(2012)1445 z 15. februára 2012.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení nariadenia (ES) č. 1907/2006 (1) a nariadenia (ES) č. 340/2008 (2)

               Žalobkyňa tvrdí, že z obidvoch nariadení vyplýva, že za jediný platný základ pre výber administratívneho poplatku podľa článku 13 ods. 4 nariadenia č. 340/2008 je potrebné považovať skutočnosť, že má tento poplatok pokryť náklady ECHA na preskúmanie registrácie vzhľadom na veľkosť podniku, čo nebolo pri stanovení administratívneho poplatku podľa rozhodnutia správnej rady ECHA MB/D/29/2010 zohľadnené. Neprípustné je aj odstupňované zvýšenie administratívneho poplatku v závislosti od veľkosti podniku, keďže v dôsledku toho musia veľké podniky čiastočne znášať náklady na preskúmanie, ktoré sa týkajú malých podnikov.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality
               Zásada vyžaduje, aby bol administratívny poplatok vyberaný žalovanou v primeranom pomere k plneniu poskytnutému žalovanou. Tak tomu však podľa názoru žalobkyne nie je — ak porovnáme administratívny poplatok vo výške 20 700 eur s plnením, ktoré žalovaná skutočne poskytla.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania
               V tomto smere žalobkyňa uvádza, že odstupňovanie výšky administratívneho poplatku v závislosti od veľkosti podniku vedie taktiež k neprípustnému rozdielnemu zaobchádzaniu. Okrem toho žalovaná porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania tým, že zmenila svoju správnu prax, keďže so žalobkyňou zaobchádza inak než s inými žiadateľmi o registráciu, ktorým žalovaná poskytla možnosť uskutočniť opravy týkajúce sa veľkosti podniku aj po obdržaní registračného čísla, aby sa tak vyhli uloženiu administratívneho poplatku.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásady právnej istoty a zásady riadnej správy vecí verejných
               Hoci si žalovaná uvedomila, že správne určenie veľkosti podniku prináša v registračnej praxi ťažkosti, neposkytla žalobkyni — v rozpore so zásadou riadnej správy vecí verejných — možnosť, aby údaje opravila a vyhla sa tak uloženiu administratívneho poplatku.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na neprípustnom prenesení legislatívnych právomocí na žalovanú
               Článok 13 ods. 4 nariadenia č. 340/2008 splnomocňuje žalovanú na stanovenie administratívneho poplatku bez toho, aby boli v nariadení stanovené podrobnosti týkajúce sa takého výberu, či osobitne rámcová úprava samotného poplatku. To podľa žalobkyne predstavuje neprípustné prenesenie normatívnej právomoci na žalovanú.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ, L 396, s. 1).

      (2)  Nariadenie (ES) č. 340/2008 o poplatkoch Európskej chemickej agentúre podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) (Ú. v. EÚ, L 107, s. 6).


title: Vec T-255/11: Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. decembra 2011 — Fellah/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Obmedzujúce opatrenia prijaté v dôsledku situácie na Pobreží Slonoviny — Vyňatie zo zoznamu dotknutých osôb — Žaloba o neplatnosť — Zastavenie konania“ )

text:
               11.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/14

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. decembra 2011 — Fellah/Rada
   (Vec T-255/11) (1)

   (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Obmedzujúce opatrenia prijaté v dôsledku situácie na Pobreží Slonoviny - Vyňatie zo zoznamu dotknutých osôb - Žaloba o neplatnosť - Zastavenie konania)
   2012/C 39/27
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Zakaria Fellah (New York, Spojené štáty) (v zastúpení: G. Collard, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: B. Driessen a G. Étienne, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Rady 2011/221/SZBP zo 6. apríla 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/656/SZBP, ktorým sa obnovujú obmedzujúce opatrenia voči Pobrežiu Slonoviny (Ú. v. EÚ L 93, s. 20) a nariadenia Rady (EÚ) č. 330/2011 zo 6. apríla 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 560/2005, ktorým sa ukladajú určité osobitné obmedzujúce opatrenia namierené proti určitým osobám a subjektom v dôsledku situácie na Pobreží Slonoviny (Ú. v. EÚ L 93, s. 10)

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania.

               3.

               Konanie o návrhu na vstup Európskej komisie do konania sa zastavuje.

      (1)  Ú. v. EÚ C 211, 16.7.2011.


title: Vec F-118/15: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (samosudca) z 28. júna 2016 – Kotula/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Článok 45 služobného poriadku — Povyšovanie v roku 2014 — Všeobecné vykonávacie ustanovenia k článku 45 služobného poriadku — Zoznam úradníkov navrhnutých na povýšenie generálnymi riaditeľmi a vedúcimi útvarov — Opomenutie žalobcovho mena — Medziinštitucionálne preloženie — Zohľadnenie hodnotiacich správ vypracovaných predchádzajúcou inštitúciou — Možnosť napadnúť zoznam úradníkov navrhnutých na povýšenie pred spoločným výborom pre povýšenia — Porovnávacie hodnotenie zásluh úradníkov, ktorí majú byť povýšení)

text:
               8.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 287/35

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (samosudca) z 28. júna 2016 – Kotula/Komisia
   (Vec F-118/15) (1)

   ((Verejná služba - Úradníci - Článok 45 služobného poriadku - Povyšovanie v roku 2014 - Všeobecné vykonávacie ustanovenia k článku 45 služobného poriadku - Zoznam úradníkov navrhnutých na povýšenie generálnymi riaditeľmi a vedúcimi útvarov - Opomenutie žalobcovho mena - Medziinštitucionálne preloženie - Zohľadnenie hodnotiacich správ vypracovaných predchádzajúcou inštitúciou - Možnosť napadnúť zoznam úradníkov navrhnutých na povýšenie pred spoločným výborom pre povýšenia - Porovnávacie hodnotenie zásluh úradníkov, ktorí majú byť povýšení))
   (2016/C 287/43)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Marcin Kotula (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie o nepovýšení žalobcu v rámci povyšovania v roku 2014

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 320, 28.9.2015, s. 57.