title: Vec C-396/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Satakunnan käräjäoikeus (Fínsko) 12. júla 2013 — Sähköalojen ammattiliitto ry/Elektrobudowa Spolka Akcyjna

text:
               7.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/37

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Satakunnan käräjäoikeus (Fínsko) 12. júla 2013 — Sähköalojen ammattiliitto ry/Elektrobudowa Spolka Akcyjna
   (Vec C-396/13)
   2013/C 260/67
   Jazyk konania: fínčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Satakunnan käräjäoikeus

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Sähköalojen ammattiliitto ry

      Žalovaná: Elektrobudowa Spolka Akcyjna

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Môžu sa odbory, ktoré konajú v záujme zamestnancov, odvolávať priamo na článok 47 Charty základných práv Európskej únie ako na priamy prameň práva vo vzťahu k poskytovateľovi služieb z iného členského štátu, keď ustanovenie (článok 84 poľského Zákonníka práce), v prípade ktorého sa namieta rozpor s článkom 47 Charty, predstavuje výlučne vnútroštátny predpis?

               2.

               Vyplýva v súdnom konaní vo veci splatných pohľadávok v zmysle smernice 96/71/ES (1) v štáte vykonávania práce z práva Únie, predovšetkým zo zásady účinnej právnej ochrany vyplývajúcej z článku 47 Charty základných práv Európskej únie, ako aj z článku 5 ods. 2 a článku 6 uvedenej smernice, vykladaných v spojení so slobodou združovania v odboroch (sloboda združovania) upravenou v článku 12 Charty základných práv, že vnútroštátny súd musí ponechať neuplatnené také ustanovenie zákonníka práce štátu pôvodu pracovníka, ktoré bráni postúpeniu mzdovej pohľadávky na odbory štátu vykonávania práce na účely vymáhania, keď relevantný predpis štátu vykonávania práce dovoľuje, aby sa splatná mzdová pohľadávka na účely vymáhania, a teda postavenie žalobcu, postúpila na odbory, do ktorých patria všetci pracovníci, ktorí postúpili svoju pohľadávku na účely vymáhania?

               3.

               Majú sa ustanovenia Protokolu č. 30 k Lisabonskej zmluve vykladať v tom zmysle, že ich musí zohľadniť aj iný vnútroštátny súd než súd nachádzajúci sa v Poľsku alebo v Spojenom kráľovstve, pokiaľ sa daný spor vyznačuje úzkou väzbou s Poľskom, a predovšetkým vtedy, keď uplatniteľným právom na pracovné zmluvy je poľské právo? Inými slovami: Bráni poľsko-britský protokol fínskemu súdu v určení, že právne alebo správne predpisy, správna prax alebo správne opatrenia Poľska sú v rozpore so základnými právami, slobodami a zásadami deklarovanými v Charte základných práv Európskej únie?

               4.

               Má sa článok 14 ods. 2 nariadenia [č. 593/2008] (2) s ohľadom na článok 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že bráni uplatneniu vnútroštátnej právnej úpravy členského štátu, podľa ktorej je zakázané postupovať pohľadávky a nároky z pracovného pomeru?

               5.

               Má sa článok 14 ods. 2 nariadenia [č. 593/2008] vykladať v tom zmysle, že v prípade práva uplatniteľného na postúpenie pohľadávok z pracovnej zmluvy ide o právo, ktoré podľa nariadenia [č. 593/2008] platí pre spornú pracovnú zmluvu, pričom nie je relevantné, či na obsah konkrétneho nároku majú vplyv aj predpisy iného právneho poriadku?

               6.

               Má sa článok 3 smernice 96/71 vzhľadom na články 56 ZFEÚ a 57 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že pojem minimálne mzdové tarify zahŕňa základnú hodinovú mzdu podľa platovej triedy, zaručenú úkolovú mzdu, náhradu mzdy za dovolenku, pevné denné diéty a náhradu za dennú cestu do práce (kompenzáciu za čas strávený cestovaním) v súlade so stanovením týchto pracovných podmienok, na ktoré sa vzťahuje príloha smernice, v kolektívnej zmluve vyhlásenej za všeobecne záväznú?

                           6.1

                           Majú sa článok 56 ZFEÚ [a článok 57] ZFEÚ a/alebo článok 3 smernice 96/71/ES vykladať v tom zmysle, že členským štátom bránia v tom, aby ako hostiteľský štát vo svojich vnútroštátnych právnych predpisoch (vo všeobecne záväznej kolektívnej zmluve) uložili poskytovateľom služieb z iných členských štátov povinnosť zaplatiť pracovníkom vyslaným na ich územie kompenzáciu času stráveného cestovaním a denné diéty, ak sa zohľadní, že podľa uplatnených vnútroštátnych právnych predpisov sa vyslaný pracovník počas celého obdobia vyslania považuje za osobu činnú v rámci služobnej cesty, takže má nárok na kompenzáciu času stráveného cestovaním a denné diéty?

                           6.2

                           Majú sa články 56 ZFEÚ a 57 ZFEÚ a/alebo článok 3 smernice 96/71/ES vykladať v tom zmysle, že vnútroštátnemu súdu bránia v tom, aby odmietol uznať prípadné platové zaradenie uskutočnené a uplatňované podnikom z iného členského štátu v jeho domácom štáte?

                           6.3

                           Majú sa články 56 ZFEÚ a 57 ZFEÚ a/alebo článok 3 smernice 96/71/ES vykladať v tom zmysle, že zamestnávateľovi z iného členského štátu dovoľujú, aby účinne a z hľadiska súdu štátu vykonávania práce záväzne stanovil zaradenie zamestnancov do platových tried, keď je vo všeobecne záväznej kolektívnej zmluve štátu vykonávania práce stanovené odlišné zaradenie do platových tried, pokiaľ ide o výsledok, alebo môže hostiteľský členský štát, do ktorého boli vyslaní zamestnanci poskytovateľa služieb pochádzajúceho z iného členského štátu, poskytovateľovi služieb nariadiť, ktoré ustanovenia musí dodržať pri zaradení zamestnancov do platových tried?

                           6.4

                           Majú sa pri výklade článku 3 smernice 96/71/ES vzhľadom na články 56 ZFEÚ a 57 ZFEÚ ubytovanie, pri ktorom musí náklady hradiť zamestnávateľ na základe kolektívnej zmluvy uvedenej v šiestej otázke, a poukážky na stravovanie, ktoré poskytuje na základe pracovnej zmluvy poskytovateľ služieb pochádzajúci z iného členského štátu, považovať za náhradu nákladov, ktoré vznikli na základe vyslania, alebo spadajú pod pojem minimálne mzdové tarify v zmysle článku 3 ods. 1?

                           6.5

                           Má sa článok 3 smernice 96/71/ES v spojení s článkami 56 ZFEÚ a 57 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že všeobecne záväznú kolektívnu zmluvu štátu vykonávania práce treba pri výklade otázky o úkolovej mzde, kompenzácii času stráveného cestovaním a denných diétach považovať za odôvodnenú na základe požiadaviek verejného poriadku?

      (1)  Smernica 96/71/ES Európskeho Parlamentu a Rady zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb (Ú. v. ES L 18, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 431).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I) (Ú. v. EÚ L 177, s. 6).


title: Vec C-492/13: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  9. októbra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd – Varna – Bulharsko) – Traum EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — DPH — Smernica 2006/112/ES — Článok 138 ods. 1 — Oslobodenia od dane pri transakciách v rámci Spoločenstva — Nadobúdateľ, ktorý nie je identifikovaný pre DPH — Povinnosť predávajúceho preukázať pravosť podpisu nadobúdateľa alebo jeho zástupcu — Zásady proporcionality, právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery — Priamy účinok)

text:
               8.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 439/11

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 9. októbra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd – Varna – Bulharsko) – Traum EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
   (Vec C-492/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - DPH - Smernica 2006/112/ES - Článok 138 ods. 1 - Oslobodenia od dane pri transakciách v rámci Spoločenstva - Nadobúdateľ, ktorý nie je identifikovaný pre DPH - Povinnosť predávajúceho preukázať pravosť podpisu nadobúdateľa alebo jeho zástupcu - Zásady proporcionality, právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery - Priamy účinok))
   (2014/C 439/15)
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen săd – Varna

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Traum EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 138 ods. 1 a článok 139 ods. 1 druhý pododsek smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2010/88/EÚ zo 7. decembra 2010, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby za okolností, o aké ide vo veci samej, daňový orgán členského štátu zamietol priznanie práva na oslobodenie od dane z pridanej hodnoty na základe dodania v rámci Spoločenstva z dôvodu, že nadobúdateľ nebol identifikovaný pre túto daň v inom členskom štáte a dodávateľ nepreukázal ani pravosť podpisu uvedeného na dokumentoch predložených na podporu svojho vyhlásenia o údajne oslobodenom dodaní, ani oprávnenie osoby, ktorá podpísala tieto dokumenty v mene nadobúdateľa, na zastupovanie, hoci dôkazy odôvodňujúce právo na oslobodenie predložené dodávateľom na podporu jeho vyhlásenia boli v súlade so zoznamom dokumentov, ktoré sa mali predložiť uvedenému orgánu, upraveným vo vnútroštátnom práve, a tento orgán ich najprv akceptoval ako odôvodňujúce dôkazy, čo preveriť prináleží vnútroštátnemu súdu.

               2.

               Článok 138 ods. 1 smernice 2006/112, zmenenej a doplnenej smernicou 2010/88, sa má vykladať v tom zmysle, že má priamy účinok, a teda sa ho zdaniteľné osoby môžu dovolávať pred vnútroštátnymi súdmi voči štátu s cieľom dosiahnuť oslobodenie od dane z pridanej hodnoty na základe dodania v rámci Spoločenstva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 344, 23.11.2013.


title: Vec F-59/08: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z  24. októbra 2008 – Klug/EMEA

text:
               6.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/60

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 24. októbra 2008 – Klug/EMEA
   (Vec F-59/08) (1)

   (2008/C 313/112)

      Jazyk konania: nemčina

   Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 223, 30.8.2008, s. 62.


title: Vec T-395/05: Uznesenie Súdu prvého stupňa z 13. júna 2007 – Multikauf Warenhandelsgesellschaft/ÚHVT – DEMO Holding (webmulti)

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/44

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 13. júna 2007 – Multikauf Warenhandelsgesellschaft/ÚHVT – DEMO Holding (webmulti)
   (Vec T-395/05) (1)

   (2007/C 199/85)

      Jazyk konania: nemčina

   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 48, 25.2.2006.


title: Vec C-416/14: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 17. septembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia – Taliansko) – Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Telekomunikačné siete a služby — Smernice 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/21/ES, 2002/22/ES — Voľný obeh telekomunikačných koncových zariadení pozemnej mobilnej telekomunikácie — Smernica 1999/5/ES — Daň za používanie zariadení — Všeobecné povolenie alebo licencia za používanie — Zmluva o predplatnom nahrádzajúca všeobecné povolenie alebo licenciu — Odlišné zaobchádzanie s užívateľmi v závislosti od skutočnosti, či uzatvorili zmluvu o predplatnom)

text:
               9.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 371/13

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 17. septembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia – Taliansko) – Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza
   (Vec C-416/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Telekomunikačné siete a služby - Smernice 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/21/ES, 2002/22/ES - Voľný obeh telekomunikačných koncových zariadení pozemnej mobilnej telekomunikácie - Smernica 1999/5/ES - Daň za používanie zariadení - Všeobecné povolenie alebo licencia za používanie - Zmluva o predplatnom nahrádzajúca všeobecné povolenie alebo licenciu - Odlišné zaobchádzanie s užívateľmi v závislosti od skutočnosti, či uzatvorili zmluvu o predplatnom))
   (2015/C 371/16)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA

      Žalovaní: Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

      Výrok rozsudku

               1.

               Smernice:

                           —

                           Európskeho parlamentu a Rady 1999/5/ES z 9. marca 1999 o rádiovom zariadení a koncových telekomunikačných zariadeniach a o vzájomnom uznávaní ich zhody, najmä jej článok 8,

                           —

                           Európskeho parlamentu a Rady 2002/19/ES zo 7. marca 2002 o prístupe a prepojení elektronických komunikačných sietí a pridružené prostriedky („prístupová“ smernica),

                           —

                           Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné sieťové systémy a služby (smernica o „povolení“), zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/140/ES z 25. novembra 2009,

                           —

                           Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby („rámcová“ smernica), a

                           —

                           Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica „univerzálnej služby“), zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/136/ES z 25. novembra 2009,

                     nebránia vnútroštátnej právnej úprave týkajúcej sa uplatnenia dane, akou je správny poplatok za koncesie, v zmysle ktorej je používanie koncových zariadení pozemnej mobilnej rádiovej komunikácie v rámci zmluvy o predplatnom podriadené všeobecnému povoleniu alebo licencii, ako aj uhradeniu tejto dane, ak samotná zmluva o predplatnom platí ako licencia alebo všeobecné povolenie a ak sa v tejto súvislosti nevyžaduje žiadny zásah úradov.

               2.

               Článok 20 smernice 2002/22, zmenenej a doplnenej smernicou 2009/136, a článok 8 smernice 1999/5 sa majú vykladať v tom zmysle, že na účely uplatnenia dane, akou je správny poplatok za koncesie, nebránia nahradeniu všeobecného povolenia alebo licencie na prevádzku rádiovej stanice zmluvou o predplatnom na služby mobilných operátorov, ktorá musí navyše obsahovať druh dotknutého koncového prístroja a jeho príslušné typové schválenie.

               3.

               V prípadoch, ako sú tie vo veciach samých, sa má právo Únie, ako vyplýva zo smerníc 1999/5, 2002/19, 2002/20, zmenenej a doplnenej smernicou 2009/140, smerníc 2002/21 a 2002/22, zmenenej a doplnenej smernicou 2009/136, ako aj článku 20 Charty základných práv Európskej únie, vykladať v tom zmysle, že nebráni odlišnému zaobchádzaniu s užívateľmi koncových zariadení pozemnej mobilnej rádiovej komunikácie v závislosti od skutočnosti, či uzatvorili zmluvu o predplatnom na služby mobilných operátorov alebo si kúpili tieto služby vo forme predplatených, prípadne dobíjateľných kariet, pričom iba prví z užívateľov sú zaviazaní právnou úpravou, ako je tá stanovujúca správny poplatok za koncesie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 431, 1.2.2014.


title: Vec T-136/04: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  22. júna 2006 – Freiherr von Cramer-Klett a Rechtlerverband Pfronten/Komisia ( Smernica Rady 92/43/EHS — Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín — Rozhodnutie Komisie 2004/69/ES — Zoznam lokalít európskeho významu pre alpský biogeografický región — Žaloba o neplatnosť — Neprípustnosť )

text:
               16.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 224/43

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 22. júna 2006 – Freiherr von Cramer-Klett a Rechtlerverband Pfronten/Komisia
   (Vec T-136/04) (1)

   („Smernica Rady 92/43/EHS - Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín - Rozhodnutie Komisie 2004/69/ES - Zoznam lokalít európskeho významu pre alpský biogeografický región - Žaloba o neplatnosť - Neprípustnosť“)
   (2006/C 224/93)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Rasso Freiherr von Cramer-Klett (Aschau im Chiemgau, Nemecko) a Rechtlerverband Pfronten (Pfronten, Nemecko) (v zastúpení: T. Schönfeld a L. Thum, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. van Beek a B. Schima, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Fínska republika (v zastúpení: T. Pynnä a A. Guimaraes-Purokoski, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2004/69/ES z 22. decembra 2003, ktorým sa prijíma podľa smernice 92/43/EHS zoznam lokalít Spoločenstva pre alpský biogeografický región (Ú. v. ES L 14, s. 21)
   Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Žalobcovia znášajú svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania Komisie.

               3.

               Fínska republika znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 190, 24.7.2004.


title: Vec C-620/13 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  22. októbra 2014 – British Telecommunications plc/Európska komisia, BT Pension Scheme Trustees Ltd (Odvolanie — Štátna pomoc — Oslobodenie dôchodkového fondu od povinnosti platby príspevku do dôchodkového ochranného fondu za niektorých zamestnancov — Selektívna povaha opatrenia)

text:
               8.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 439/13

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 22. októbra 2014 – British Telecommunications plc/Európska komisia, BT Pension Scheme Trustees Ltd
   (Vec C-620/13 P) (1)

   ((Odvolanie - Štátna pomoc - Oslobodenie dôchodkového fondu od povinnosti platby príspevku do dôchodkového ochranného fondu za niektorých zamestnancov - Selektívna povaha opatrenia))
   (2014/C 439/19)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: British Telecommunications plc (v zastúpení: J. Holmes, barrister, H. Legge, QC)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn a N. Khan, splnomocnení zástupcovia), BT Pension Scheme Trustees Ltd (v zastúpení: J. Derenne a A. Müller-Rappard, avocats, ktorých splnomocnil M. Farley, solicitor)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               British Telecommunications plc a BT Pension Scheme Trustees Ltd sú povinní nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 61, 1.3.2014.


title: Vec T-557/13: Žaloba podaná 24. októbra 2013 — Nemecko/Komisia

text:
               11.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/25

         Žaloba podaná 24. októbra 2013 — Nemecko/Komisia
   (Vec T-557/13)
   2014/C 9/41
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: T. Henze a J. Möller, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil článok 1 a prílohu vykonávacieho rozhodnutia Európskej komisie 2013/433/EÚ z 13. augusta 2013, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) v rozsahu, v akom sa v ňom vylúčilo financovanie platieb v celkovej výške 6 192 951,34 eura realizovaných príslušnými platobnými agentúrami v Spolkovej republike Nemecko v rámci vykonávania predpisov týkajúcich sa pomoci na výrobu zemiakového škrobu pre roky 2003 až 2005 Európskou úniou,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na neuznaní predpokladov pre poskytnutie prémie a pomoci — platba minimálnej ceny.
               Žalobkyňa tvrdí porušenie článku 7 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1258/1999 (1) a článku 31 nariadenia (ES) č. 1290/2005 (2) v spojení s článkom 5 nariadenia (ES) č. 1868/94 (3), článkom 11 nariadenia (ES) č. 97/95 (4), článkom 10 nariadenia (ES) č. 2236/2003 (5) a článkom 26 nariadenia (ES) č. 2237/2003 (6) tým, že došlo k vylúčeniu financovania výdavkov, hoci boli splnené podmienky pre poskytnutie prémie a pomoci, lebo bola zaplatená minimálna cena pre požadované množstvo.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na nedostatku odôvodnenia.
               V rámci tohto žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí porušenie článku 296 ods. 2 ZFEÚ, keďže Komisia nedostatočne a nejednoznačne odôvodnila, prečo má z článku 11 nariadenia č. 97/95, článku 10 nariadenia č. 2236/2003 a článku 26 nariadenia č. 2237/2003 pri zohľadnení všetkých jazykových verzií ako podmienky pre platbu prémie alebo pomoci vyplývať, že podnik vyrábajúci škrob už zaplatil minimálnu cenu pre celkové množstvo dodaných zemiakov v jednom hospodárskom roku.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti oznámiť zistenia v lehote 24 mesiacov.
               Žalobkyňa namieta porušenie článku 7 ods. 4 prvého pododseku v spojení s piatym pododsekom písm. a) nariadenia č. 1258/1999 ako aj článku 8 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1663/95 (7) a článku 31 ods. 3 prvého pododseku v spojení s ods. 4 písm. a) nariadenia č. 1290/2005 ako aj článku 11 ods. 1 nariadenia (ES) č. 885/2006 (8), keďže Komisia zistenia (nevykonanie kľúčových kontrol), o ktoré oprela vylúčenie nákladov, neoznámila písomne Spolkovej republike Nemecko v lehote 24 mesiacov po uskutočnení výdavkov.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na neprimeranej dĺžke konania.
               Žalobkyňa tvrdí porušenie článku 7 ods. 4 nariadenia č. 1258/1999, článku 8 nariadenia č. 1663/95, článku 31 nariadenia č. 1290/2005 a článku 11 nariadenia č. 885/2006 v spojení so všeobecnou právnou zásadou uskutočnenia administratívneho konania v primeranej lehote a porušenie práv na obhajobu, keďže konanie pred Komisiou trvalo neprimerane dlho.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 7 ods. 4 štvrtého pododseku nariadenia č. 1258/1999, článku 31 ods. 2 nariadenia č. 1290/2005 a zásady proporcionality.
               Žalobkyňa v rámci tohto žalobného dôvodu uvádza, že Komisia paušálnou opravou vo výške 10 % neprimerane posúdila spôsob a v každom prípade malý dosah prípadného porušenia ako aj nezohľadnila okolnosť, že Únii skutočne nevznikla žiadna finančná škoda a ani neexistovalo žiadne riziko pre vznik ujmy.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1258/1999 zo 17. mája 1999 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. ES L 160, s. 103; Mim. vyd. 03/025, s. 414).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 209, s. 1).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 1868/94 z 27. júla 1994, ktorým sa zavádza systém kvót pre výrobu zemiakového škrobu (Ú. v. ES L 197, s. 4; Mim. vyd. 03/016, s. 331).

      (4)  Nariadenie Komisie (ES) č. 97/95 zo 17. januára 1995, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na uplatňovanie nariadenia Rady (EHS) č. 1766/92 o minimálnej cene a kompenzačnej platbe vyplácanej pestovateľom zemiakov a nariadenia Rady (ES) č. 1868/94, ktorým sa zavádza systém kvót vzťahujúcich sa na výrobu zemiakového škrobu (Ú. v. ES L 16, s. 3; Mim. vyd. 03/017, s. 131).

      (5)  Nariadenie Komisie (ES) 2236/2003 z 23. decembra 2003, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 1868/94 ustanovujúceho systém kvót, pokiaľ ide výrobu zemiakového škrobu (Ú. v. ES L 339, s. 45; Mim. vyd. 03/041, s. 515).

      (6)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2237/2003 z 23. decembra 2003, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na uplatňovanie určitých podporných programov uvedených v hlave IV nariadenia Rady (ES) 1782/2003, ktorým sa vytvárajú spoločné pravidlá na programy priamej podpory na základe Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa vytvárajú určité programy podpory pre farmárov (Ú. v. ES L 339, s. 52; Mim. vyd. 03/041, s. 522).

      (7)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1663/95 zo 7. júla 1995 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 729/70 týkajúceho sa postupu pri zúčtovaní výkazov záručnej sekcie EPUZF (Ú. v. ES L 158, s. 6; Mim. vyd. 03/018, s. 31).

      (8)  Nariadenie Komisie (ES) č. 885/2006 z 21. júna 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005, pokiaľ ide o akreditáciu platobných agentúr a iných orgánov a zúčtovania EPZF a EPFRV (Ú. v. EÚ L 171, s. 90).


title: Vec C-212/13: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  11. decembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) – František Ryneš/Úřad pro ochranu osobních údajů (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 95/46/ES — Ochrana fyzických osôb — Spracovanie osobných údajov — Pojem „výkon výlučne osobných alebo domácich činností“ )

text:
               9.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/6

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 11. decembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) – František Ryneš/Úřad pro ochranu osobních údajů
   (Vec C-212/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 95/46/ES - Ochrana fyzických osôb - Spracovanie osobných údajov - Pojem „výkon výlučne osobných alebo domácich činností“))
   (2015/C 046/07)
   Jazyk konania: čeština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: František Ryneš

      Žalovaný: Úřad pro ochranu osobních údajů

      Výrok rozsudku

   Článok 3 ods. 2 druhá zarážka smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov sa má vykladať v tom zmysle, že prevádzkovanie kamerového systému umiestneného fyzickou osobou na jej rodinnom dome na účely ochrany majetku, zdravia a života majiteľov domu, ktorý umožňuje obrazový záznam osôb ukladaný do nahrávacieho zariadenia, na ktorom sa záznam priebežne nahráva na harddisk, pričom tento systém sníma tiež verejné priestranstvo, nepredstavuje spracovanie údajov na výkon výlučne osobných alebo domácich činností v zmysle tohto ustanovenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013.


title: Vec F-20/09: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z  10. novembra 2011 — Juvyns/Rada (Verejná služba — Úradníci — Povýšenie — Povyšovanie v roku 2008 — Porovnávacie hodnotenie zásluh — Konanie založené na hodnotiacej správe za obdobie 2005/2006 — Kritérium úrovne prebratej zodpovednosti)

text:
               12.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/22

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 10. novembra 2011 — Juvyns/Rada
   (Vec F-20/09) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Povýšenie - Povyšovanie v roku 2008 - Porovnávacie hodnotenie zásluh - Konanie založené na hodnotiacej správe za obdobie 2005/2006 - Kritérium úrovne prebratej zodpovednosti)
   2012/C 138/42
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Marc Juvyns (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne K. Zieleśkiewicz a G. Kimberley, neskôr K. Zieleśkiewicz a M. Bauer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Zrušenie rozhodnutia o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AST 7 v rámci povyšovania v roku 2008 a v prípade potreby aj rozhodnutí o povýšení do tejto triedy úradníkov, ktorí si to zaslúžili menej

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               M. Juvyns znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Rady Európskej únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113, 16.5.2009, s. 46.


title: Vec T-511/09: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. mája 2015 – Niki Luftfahrt/Komisia („Štátna pomoc — Pomoc na reštrukturalizáciu poskytnutá Rakúskom v prospech skupiny Austrian Airlines — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom s výhradou dodržania určitých podmienok — Privatizácia skupiny Austrian Airlines — Určenie príjemcu pomoci — Usmernenia pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach“)

text:
               29.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 213/24

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. mája 2015 – Niki Luftfahrt/Komisia
   (Vec T-511/09) (1)

   ((„Štátna pomoc - Pomoc na reštrukturalizáciu poskytnutá Rakúskom v prospech skupiny Austrian Airlines - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom s výhradou dodržania určitých podmienok - Privatizácia skupiny Austrian Airlines - Určenie príjemcu pomoci - Usmernenia pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach“))
   (2015/C 213/43)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Niki Luftfahrt GmbH (Viedeň, Rakúsko) (v zastúpení: H. Asenbauer a A. Habeler, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne B. Martenczuk a K. Gross, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Quardt, advokát, neskôr B. Martenczuk a R. Sauer, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Quardt a J. Lipinsky, advokáti)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Rakúska republika (v zastúpení: C. Pesendorfer a M. Klamert, splnomocnení zástupcovia), Deutsche Lufthansa AG (Kolín nad Rýnom, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne H.-J. Niemeyer, H. Ehlers a M. Rosenberg, neskôr H.-J. Niemeyer, H. Ehlers, C. Kovács a S. Völcker, advokáti), Austrian Airlines AG (Viedeň) (v zastúpení: pôvodne H.-J. Niemeyer, H. Ehlers a M. Rosenberg, neskôr H.-J. Niemeyer, H. Ehlers a C. Kovács, advokáti), Österreichische Industrieholding AG (Viedeň) (v zastúpení: T. Zivny, P. Lewisch a H. Kristoferitsch, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2010/137/ES z 28. augusta 2009 o štátnej pomoci C 6/09 (ex N 663/08) poskytnutej Rakúskou republikou v prospech Austrian Airlines – plán na reštrukturalizáciu (Ú. v. EÚ L 59, 2010, s. 1), v ktorom Komisia konštatuje, že pomoc na reštrukturalizáciu poskytnutá Rakúskou republikou v prospech skupiny Austrian Airlines v rámci jej prevzatia skupinou Lufthansa je za určitých podmienok zlučiteľná so spoločným trhom

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Niki Luftfahrt GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, spoločnostiam Österreichische Industrieholding AG a Deutsche Lufthansa AG a skupine Austrian Airlines AG.

               3.

               Rakúska republika znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 80, 27.3.2010.


title: Vec C-66/15: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) zo 14. januára 2016 – Európska komisia/Helénska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Slobodné poskytovanie služieb — Motorové vozidlá — Prenájom alebo kúpa na lízing motorového vozidla rezidentom členského štátu od poskytovateľa so sídlom v inom členskom štáte — Zdanenie tohto vozidla pri jeho prihlásení v prvom členskom štáte — Výber dane z prihlásenia vozidla v plnej výške)

text:
               14.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/15

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) zo 14. januára 2016 – Európska komisia/Helénska republika
   (Vec C-66/15) (1)

   ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Slobodné poskytovanie služieb - Motorové vozidlá - Prenájom alebo kúpa na lízing motorového vozidla rezidentom členského štátu od poskytovateľa so sídlom v inom členskom štáte - Zdanenie tohto vozidla pri jeho prihlásení v prvom členskom štáte - Výber dane z prihlásenia vozidla v plnej výške))
   (2016/C 098/19)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Wasmeier a D. Triantafyllou, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Helénska republika (v zastúpení: K. Boskovits a V. Karrá, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Helénska republika si tým, že v plnej výške vyberá daň z prihlásenia vozidla stanovenú v jej právnej úprave pri prihlásení prenajatého vozidla alebo vozidla kúpeného na lízing klientom, ktorý má bydlisko na jej území, od poskytovateľa, ktorý má sídlo v inom členskom štáte, bez zohľadnenia doby platnosti zmluvy o prenájme alebo lízingovej zmluvy a doby používania uvedeného vozidla na gréckom území, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 56 ZFEÚ až 62 ZFEÚ.

               2.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 138, 27.4.2015.


title: Vec T-324/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 10. mája 2016 – Volkswagen/EUIPO – Andrã (BAG PAX) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o zrušenie — Slovná ochranná známka Únie BAG PAX — Riadne používanie ochrannej známky — Článok 15 ods. 1 písm. a) a článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Žaloba zjavne bez právneho základu“)

text:
               18.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/40

         Uznesenie Všeobecného súdu z 10. mája 2016 – Volkswagen/EUIPO – Andrã (BAG PAX)
   (Vec T-324/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o zrušenie - Slovná ochranná známka Únie BAG PAX - Riadne používanie ochrannej známky - Článok 15 ods. 1 písm. a) a článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Žaloba zjavne bez právneho základu“))
   (2016/C 260/50)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Volkswagen AG (Wolfsburg, Nemecko) (v zastúpení: U. Sander, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: H. Kunz, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom, predtým BAGPAX Cargo Systems e.K.: Marvin Dominic Andrã (Saarlouis, Nemecko) (v zastúpení: T. Dohmen, avocat)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 23. apríla 2015 (vec R 1971/2014-4), ktoré sa týka konania o zrušenie medzi Volkswagen a BAGPAX Cargo Systems

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Volkswagen AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 270, 17.8.2015.


title: Vec T-417/05: Žaloba podaná  29. novembra 2005  – Endesa/Komisia

text:
               28.1.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/20

         Žaloba podaná 29. novembra 2005 – Endesa/Komisia
   (Vec T-417/05)
   (2006/C 22/38)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Endesa, S.A. (v zastúpení: M. Merola, M. Odriozola, S. Baxter a M. Muñoz de Juan, advokáti, J. Flynn, QC, barrister)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne
   Zrušiť rozhodnutie Komisie z 15. novembra 2005 v prípade COMP/M.3986 Gas Natural/Endesa
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Predmetom žaloby je zrušenie rozhodnutia Komisie z 15. novembra 2005, v ktorom sa konštatovalo, že verejná ponuka na nadobudnutie 100 % akcií Endesa, S.A, ktorú 5. septembra 2005 vyhlásil Gas Natural SDG, S.A, nevytvára koncentráciu s významom pre celé Spoločenstvo.
   Žaloba o zrušenie smerujúca proti Komisii nastoľuje ako predbežnú otázku existenciu viacerých vád konania. V tejto súvislosti žalobkyňa v prvom rade tvrdí, že napadnuté rozhodnutie malo byť prijaté pred rozhodnutím o žiadosti o postúpenie podľa článku 22 nariadenia o fúziách, keďže zo samotného znenia tohto ustanovenia vyplýva, že rozhodnutia týkajúce sa žiadostí o postúpenie sa musia týkať koncentrácií, ktoré spĺňajú limity jednej alebo viacerých vnútroštátnych noriem a nemajú význam pre celé Spoločenstvo.
   Po druhé žalobkyňa Komisii pripisuje nedostatok transparentnosti v konaní a z toho vyplývajúce porušenie jej práv na obhajobu.
   Napokon tvrdí, že Komisia mala žiadať o prerušenie vnútroštátneho konania, ktoré prebiehalo paralelne na vnútroštátnych orgánoch. Žalobkyňa sa domnieva, že už samotná skutočnosť, že nebolo požiadané o prerušenie konania, predstavuje závažnú vadu konania vo svetle základných zásad, ktorými sa spravuje systém kontroly koncentrácii.
   Pokiaľ ide o tvrdenia týkajúce sa veci samej, žaloba nastoľuje otázku porušenia niektorých článkov nariadenia (ES) č. 139/2004 (1) a existenciu zjavných omylov v posúdení. Na jednej strane toto rozhodnutie podľa názoru žalobkyne porušuje pravidlá o príslušnosti stanovené v nariadení o fúziách tým, že sa na Endesu snaží preniesť dôkazné bremeno o vymedzení pojmu „význam pre celé Spoločenstvo“, čo je zjavne v rozpore s kogentnou povahou noriem, ktoré stanovujú výlučnú právomoc Komisie.
   Žalobkyňa tiež tvrdí, že nezohľadnením konsolidovaných účtov Endesy za posledný účtovný rok, ktorá bola riadne zostavená v súlade s pravidlami účtovníctva Spoločenstva (NIC/NIIF) platnými v čase vzniku koncentrácie, porušuje rozhodnutie článok 5 nariadenia o fúziách tým, že sa odkláňa od praxe Komisie a dostáva sa do konfliktu so zásadami vyjadrenými v oznámení o výpočte obratu.
   Žalobkyňa dodáva, že pokiaľ ide o úpravy, ktoré rozhodnutie analyzuje vo svetle oznámenie o výpočte obratu, viaceré z nich podliehajú striktnému uplatneniu platných účtovných pravidiel Spoločenstva a nemožno si ich zamieňať s úpravami podľa článku 5 nariadenia o fúziách. Každopádne mali byť všetky úpravy, ktoré sa analyzujú v rozhodnutí, uznané, keďže zodpovedajú cieľu, ktorým je určenie skutočnej ekonomickej hodnoty podnikov zúčastňujúcich sa koncentrácie.
   Napokon žalobkyňa uvádza, že rozhodnutie tým, že nesprávne vymedzuje výlučnú príslušnosť Komisie, porušuje zásadu právnej istoty a je v rozpore s jednotným uplatňovaním nariadenia o fúziách.

      (1)  Ú. v. EÚ L 24, 29.1.2004, s. 1.


title: Spojené veci C-358/13 a C-181/14: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  10. júla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – trestné konania proti Markusovi D. (C-358/13) a G. (C-181/14) (Humánne lieky — Smernica 2001/83/ES — Pôsobnosť — Výklad pojmu „liek“  — Dosah kritéria vychádzajúceho zo schopnosti zmeniť fyziologické funkcie — Výrobok na báze aromatických bylín a kanabinoidov — Vylúčenie)

text:
               15.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/19

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 10. júla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – trestné konania proti Markusovi D. (C-358/13) a G. (C-181/14)
   (Spojené veci C-358/13 a C-181/14) (1)

   ((Humánne lieky - Smernica 2001/83/ES - Pôsobnosť - Výklad pojmu „liek“ - Dosah kritéria vychádzajúceho zo schopnosti zmeniť fyziologické funkcie - Výrobok na báze aromatických bylín a kanabinoidov - Vylúčenie))
   2014/C 315/27
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Markus D. (C-358/13) a G. (C-181/14)

      Výrok rozsudku

   Článok 1 bod 2 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorou sa stanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/27/ES z 31. marca 2004, sa má vykladať v tom zmysle, že vylučuje látky, akými sú predmetné látky v konaniach vo veci samej, ktorých účinky sa obmedzujú len na zmenu fyziologických funkcií bez toho, aby mali priamy alebo nepriamy prínos pre ľudské zdravie, pričom sú konzumované výlučne z dôvodu vyvolania stavu opojenosti a sú pre ľudské zdravie škodlivé.

      (1)  Ú. v. EÚ C 325, 9.11.2013.

      Ú. v. EÚ C 212, 7.7.2014.


title: Vec C-265/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Taliansko) 19. júna 2008 – Federutility a i./Autorità per l'energia elettrica e il gas

text:
               13.9.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 236/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Taliansko) 19. júna 2008 – Federutility a i./Autorità per l'energia elettrica e il gas
   (Vec C-265/08)
   (2008/C 236/09)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa

      Žalovaný: Autorità per l'energia elettrica e il gas
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 23 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/55/ES (1) z 26. júna 2003, ktorá upravuje otvorenie trhu s plynom, vykladať v tom zmysle, v súlade so zásadami vyplývajúcimi zo Zmluvy ES, že týmto ustanoveniam a zásadám práva Spoločenstva odporuje vnútroštátna právna norma (a následné akty, ktorými je uplatňovaná), ktorá po 1. júli 2007 ponecháva vnútroštátnemu regulačnému úradu právomoc stanoviť referenčné ceny dodávok zemného plynu domácnostiam (ide o neurčitú kategóriu, nedefinovanú v referenčných pásmach, ktorá sama osebe neznamená posúdenie osobitných situácií sociálno-ekonomického znevýhodnenia, ktoré by mohli odôvodniť stanovenie týchto referenčných cien), ktoré sú podniky distribúcie alebo predaja povinné zahrnúť, v rámci povinnosti verejnej služby, do svojich obchodných ponúk, alebo

               2.

               má sa toto ustanovenie (citovaný článok 23) vykladať v spojení s článkom 3 smernice 2003/55/ES [ktorý stanovuje, že členské štáty môžu vo všeobecnom ekonomickom záujme uložiť podnikom pôsobiacim v plynárenskom sektore povinnosti služby vo verejnom záujme, ktoré sa môžu týkať (v súvislosti s tým, čo je relevantné v tomto konaní) ceny dodávok] v tom zmysle, že uvedeným ustanoveniam Spoločenstva neodporuje vnútroštátna právna norma, ktorá pri zohľadnení osobitnej situácie trhu charakterizovaného absenciou podmienok „účinnej hospodárskej súťaže“ pripúšťa, prinajmenšom v rámci veľkoobchodného trhu, stanovenie referenčnej ceny zemného plynu správnym orgánom, ktorú musí každý predajca povinne uviesť v obchodných ponukách predložených jeho odberateľom – domácnostiam v rámci koncepcie univerzálnej služby, hoci všetci odberatelia majú byť považovaní za „slobodných“ vo výbere dodávateľa?

      (1)  Ú. v. EÚ L 176, s. 57; Mim. vyd. 012/02, s. 230.


title: Vec T-4/17: Žaloba podaná 4. januára 2017 – Coedo Suárez/Rada

text:
               13.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/35

         Žaloba podaná 4. januára 2017 – Coedo Suárez/Rada
   (Vec T-4/17)
   (2017/C 078/48)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Ángel Coedo Suárez (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil túto žalobu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               zrušil rozhodnutie, ktoré prijal generálny tajomník Rady 4. marca 2016, a v prípade potreby aj rozhodnutie, ktoré prijal generálny tajomník Rady 27. septembra 2016, o zamietnutí sťažnosti,

               —

               zaviazal žalovanú na zaplatenie sumy určenej predbežne a ex aequo et bono na 5 000 eur, alebo akejkoľvek inej sumy, ktorú Všeobecnú súd pokladá za spravodlivú ako náhradu nemajetkovej ujmy, ktorá bude odo dňa rozsudku zvýšená o úroky z omeškania vo výške určenej podľa právnych predpisov,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 78 ods. 5 Služobného poriadku tým, že Rada nesprávne vyhodnotila list z 20. novembra 2015 ako sťažnosť a v dôsledku toho dospela k záveru o jej neprijateľnosti. Navyše, žiadosť o uznanie pracovného pôvodu invalidity z 20. novembra 2015 nemôže byť považovaná za neprijateľnú ani z dôvodu uplynutia primeranej lehoty.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení zásady riadnej správy vecí verejných a povinnosti starostlivosti tým, že keď Rada zamietla žiadosť žalobcu o uznanie pracovného pôvodu invalidity na základe dôvodov, ktoré sú nesprávne a odporujú zásadám vyplývajúcim z judikatúry, predĺžila tým trvanie konania, čím porušila zásadu primeranej lehoty, a vo všeobecnejšom zmysle zásadu riadnej správy vecí verejných.


title: Vec C-119/10: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  15. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — Frisdranken Industrie Winters BV/Red Bull GmbH (Ochranné známky — Smernica 89/104/EHS — Článok 5 ods. 1 písm. b) — Plnenie plechoviek už opatrených označením podobným označeniu ochrannej známky — Poskytovanie služieb na objednávku a podľa pokynov tretej osoby — Žaloba majiteľa ochrannej známky proti poskytovateľovi služieb)

text:
               11.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/3

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 15. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — Frisdranken Industrie Winters BV/Red Bull GmbH
   (Vec C-119/10) (1)

   (Ochranné známky - Smernica 89/104/EHS - Článok 5 ods. 1 písm. b) - Plnenie plechoviek už opatrených označením podobným označeniu ochrannej známky - Poskytovanie služieb na objednávku a podľa pokynov tretej osoby - Žaloba majiteľa ochrannej známky proti poskytovateľovi služieb)
   2012/C 39/03
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Frisdranken Industrie Winters BV

      Žalovaná: Red Bull GmbH

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článku 5 Prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92) — Právo majiteľa zapísanej ochrannej známky namietať proti protiprávnemu používaniu jeho ochrannej známky — Používanie označenia — Plnenie plechoviek už opatrených označením ako služba pre tretiu osobu a na jej žiadosť — Výrobky výlučne určené na vývoz mimo Beneluxu alebo mimo Európskej únie — Relevantná verejnosť

      Výrok rozsudku

   Článok 5 ods. 1 písm. b) prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok sa má vykladať v tom zmysle, že poskytovateľ služby, ktorý na objednávku a podľa pokynov tretej osoby plní obaly, ktoré mu dodala táto tretia osoba, ktorá na ne predtým umiestnila označenie podobné alebo zhodné s označením chráneným ochrannou známkou, toto označenie sám nepoužíva, pričom používanie označenia je možné zakázať na základe tohto ustanovenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 134, 22.5.2010.


title: Spojené veci T-40/07 P-REV a T-62/07 P-REV: Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. apríla 2012 — de Brito Sequeira Carvalho/Komisia ( „Konanie — Žiadosť o opravu — Nová skutočnosť — Neexistencia — Neprípustnosť“ )

text:
               16.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 174/21

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. apríla 2012 — de Brito Sequeira Carvalho/Komisia
   (Spojené veci T-40/07 P-REV a T-62/07 P-REV) (1)

   (Konanie - Žiadosť o opravu - Nová skutočnosť - Neexistencia - Neprípustnosť)
   2012/C 174/34
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: José António de Brito Sequeira Carvalho (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: M. Boury, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a D. Martin, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žiadosť o opravu rozsudku Súdu prvého stupňa z 5. októbra 2009, de Brito Sequiera Carvalho a Komisia/Komisia a de Brito Sequiera Carvalho (T-40/07 P a T-62/07 P, zatiaľ neuverejnený v Zbierke)

      Výrok

               1.

               Žiadosť o opravu sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 14.4.2007.


title: Plénum

text:
               23.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/4

      Plénum
      (2010/C 288/05)
      Dňa 20. septembra 2010 Všeobecný súd v súlade s článkom 32 ods. 1 druhým pododsekom rokovacieho poriadku rozhodol, že ak je po určení generálneho advokáta podľa článku 17 rokovacieho poriadku počet sudcov Všeobecného súdu zasadajúceho v pléne párny, vopred vytvoreným rozpisom uplatňovaným počas obdobia troch rokov, na ktoré boli zvolení predsedovia komôr v zložení piatich sudcov, podľa ktorého predseda Všeobecného súdu určí sudcu, ktorý sa nezúčastní na rozhodovaní o veci, je opačné poradie, než je poradie sudcov podľa odslúžených rokov v zmysle článku 6 rokovacieho poriadku, ibaže by takto určený sudca bol sudcom spravodajcom. V takomto prípade sa určí, že sa na rozhodovaní nezúčastní sudca, ktorý ho v poradí podľa odslúžených rokov bezprostredne predchádza.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. júla 2004 v spojených veciach T-180/02 a T-113/03, Georgios Gouvras proti Komisii Európskych spoločenstiev (Úradníci — Miesto pôsobenia — Dočasné preloženie v záujme služby — Zmena miesta pôsobenia so spätnou účinnosťou a s tým súvisiace finančné nároky — Vymáhanie preplatkov — Príspevok na usídlenie a diéty — Prevedenie časti príjmov mimo miesta pôsobenia)

text:
               25.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/18

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 15. júla 2004
   v spojených veciach T-180/02 a T-113/03, Georgios Gouvras proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Úradníci - Miesto pôsobenia - Dočasné preloženie v záujme služby - Zmena miesta pôsobenia so spätnou účinnosťou a s tým súvisiace finančné nároky - Vymáhanie preplatkov - Príspevok na usídlenie a diéty - Prevedenie časti príjmov mimo miesta pôsobenia)
   (2004/C 239/37)
   Jazyk konania: francúzština
   V spojených veciach T-180/02 a T-113/03, Georgios Gouvras, úradník Komisie Európskych spoločenstiev, bytom v Bereldange (Luxembursko), v zastúpení: J.-N. Louis, É. Marchal a A. Coolen, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: J. Curral a L. Lozano Palacios, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu), predmetom ktorej je
   vo veci T-180/02 návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým bolo stanovené ako miesto pôsobenia žalobcu Atény, so spätnou účinnosťou k 1. novembru 2000 a na celé obdobie dočasného preloženia žalobcu v záujme služby, a ktorým bolo odoprené žalobcovi právo na príspevok na expatriáciu a cestovné výdavky, a ktoré upravilo výšku jeho platu o opravný koeficient platný pre Grécko, ako i rozhodnutia o vymáhaní preplatku a
   vo veci T-113/03, návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým sa žalobcovi odmieta priznanie príspevku na usídlenie a diét za obdobie jeho dočasného preloženia v Aténach v záujme služby a priznanie príspevku usídlenie pri jeho opätovnom preložení do Luxemburgu, a ktorým sa obmedzuje výška časti jeho odmeny, ktorá je prevoditeľná v priebehu jeho dočasného preloženia, do miesta pôsobenia v Luxemburgu, na 35 %, Súd prvého stupňa (tretia komora) v zložení: predseda komory M. Azizi, sudcovia M. Jaeger a F. Dehousse; tajomník: I. Natsinas, referent, vyhlásil dňa 15. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Rozhodnutie Komisie zo dňa 30. apríla 2002 sa ruší v časti, v ktorej žalobcovi odmieta priznanie príspevku na usídlenie z dôvodu jeho dočasného preloženia v Aténách.

               2.

               V zostávajúcich častiach sa návrhy na zrušenie predložené vo veciach T-180/02 a T-113/03 zamietajú.

               3.

               Komisia nemá nárok na náhradu trov a nahradí tretinu trov žalobcu v obidvoch veciach.

               4.

               Žalobca nemá nárok na náhradu dvoch tretín svojich trov v týchto veciach.

      (1)  Ú. v. ES C 191 z 10.8.2002


title: Vec C-509/12: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 6. februára 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Central Administrativo Norte — Portugalsko) — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos/Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Články 52 ZFEÚ a 56 ZFEÚ — Slobodné poskytovanie služieb — Udelenie oprávnenia viesť rekreačné plavidlo — Podmienka bydliska v krajine vydania — Obmedzenie pre nerezidentov — Ochrana bezpečnosti na mori — Verejný poriadok)

text:
               29.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/13

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 6. februára 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Central Administrativo Norte — Portugalsko) — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos/Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda
   (Vec C-509/12) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Články 52 ZFEÚ a 56 ZFEÚ - Slobodné poskytovanie služieb - Udelenie oprávnenia viesť rekreačné plavidlo - Podmienka bydliska v krajine vydania - Obmedzenie pre nerezidentov - Ochrana bezpečnosti na mori - Verejný poriadok)
   2014/C 93/20
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos

      Žalované: Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal Central Administrativo Norte — Portugalsko — Výklad článkov 18, 20, 45, 52 a 62 ZFEÚ — Diskriminácia na základe štátnej príslušnosti — Voľný pohyb osôb a slobodné poskytovanie služieb — Obmedzenia — Ustanovenie, ktoré na udelenie oprávnenia viesť rekreačné plavidlo stanovuje podmienku bydliska na vnútroštátnom území

      Výrok rozsudku

   Články 52 ZFEÚ a 56 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava dotknutá vo veci samej, ktorá občanom Európskej únie, ktorí si želajú, aby im uvedený členský štát vydal oprávnenie viesť námorné rekreačné plavidlo, ukladá podmienku bydliska na vnútroštátnom území.

      (1)  Ú. v. EÚ C 32, 2.2.2013.


title: Rozsudok súdu z 2. októbra 2015 vo veci E-7/15 – Dozorný úrad EZVO/Nórske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti štátom EZVO – Smernica 2008/50/ES o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe – Limitné hodnoty určitých znečisťujúcich látok v okolitom ovzduší – Plán kvality ovzdušia)

text:
               15.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 467/22

         ROZSUDOK SÚDU
   z 2. októbra 2015
   vo veci E-7/15
   Dozorný úrad EZVO/Nórske kráľovstvo
   (Nesplnenie povinnosti štátom EZVO – Smernica 2008/50/ES o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe – Limitné hodnoty určitých znečisťujúcich látok v okolitom ovzduší – Plán kvality ovzdušia)
   (2016/C 467/09)
   Vo veci E-7/15 Dozorný úrad EZVO/Nórske kráľovstvo — ŽIADOSŤ o vyhlásenie, že si Nórske kráľovstvo nesplnilo povinnosti vyplývajúce z aktu uvedeného v bode 14c prílohy XX k Dohode o EHP (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe) tým, že v rozličnej miere prekročilo limitné hodnoty oxidu siričitého (SO2), tuhých častíc (PM10) a oxidu dusičitého (NO2) v okolitom ovzduší v určitých zónach v Nórsku v období od 2008 do 2012 a tým, že si nesplnilo povinnosť týkajúcu sa plánu kvality ovzdušia stanovenú v tomto akte, Súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda (sudca – spravodajca), Per Christiansen a Páll Hreinsson, sudcovia, vyniesol 2. októbra 2015 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
   Súd EZVO týmto:

               1.

               vyhlasuje, že:

                           i)

                           tým, že v rozličnej miere prekročilo limitné hodnoty oxidu siričitého (SO2) a tuhých častíc (PM10) v okolitom ovzduší v období od 2009 do 2012 v zónach NO3, NO4 a NO6 uvedených v článkoch 3 až 5 smernice 1999/30, teraz v článku 13 smernice 2008/50;

                           ii)

                           tým, že v rozličnej miere prekročilo limitné hodnoty oxidu dusičitého (NO2) v okolitom ovzduší v období od 2010 do 2012 v zónach NO1, NO3 a NO5 uvedených v článku 4 smernice 1999/30, teraz v článku 13 smernice 2008/50; ako aj

                           iii)

                           tým, že si v rozličnej miere nesplnilo povinnosť týkajúcu sa plánu kvality ovzdušia, stanovenú v článku 8 ods. 3 smernice 96/62/ES, teraz v článku 23 smernice 2008/50, pokiaľ ide o zóny NO1, NO2, NO3, NO4 a NO5,
                           si Nórske kráľovstvo nesplnilo svoje povinnosti vyplývajúce z aktu uvedeného v bode 14c prílohy XX k Dohode o EHP (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe);

               2.

               nariaďuje Nórskemu kráľovstvu uhradiť trovy tohto konania.


title: Vec C-299/08: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  10. decembra 2009 — Európska komisia/Francúzska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2004/18/ES — Zadávacie konanie — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca jediné konanie pre zadanie marché de définition určujúcej potreby a následnej marché d’exécution — Zlučiteľnosť s uvedenou smernicou)

text:
               30.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/9

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 10. decembra 2009 — Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-299/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2004/18/ES - Zadávacie konanie - Vnútroštátna právna úprava stanovujúca jediné konanie pre zadanie „marché de définition“ určujúcej potreby a následnej „marché d’exécution“ - Zlučiteľnosť s uvedenou smernicou)
   2010/C 24/13
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: D. Kukovec, G. Rozet a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues, J.-C. Gracia a J.-S. Pilczer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článkov 2, 28 a 31 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132) — Použitie dohodnutého postupu bez uverejnenia oznámenia o vyhlásení zadávacieho konania za okolností, s ktorými smernica 2004/18 nepočíta — Rozdiel medzi „marchés de définition“ (zákazky na vypracovanie projektu), ktoré sú podriadené pravidlám smernice, a „marché d’exécution“, na ktoré sa tieto pravidlá nevzťahujú — Porušenie zásady transparentnosti a rovnosti zaobchádzania

      Výrok rozsudku

               1.

               Francúzska republika si tým, že prijala a ponechala v platnosti články 73 a 74-IV Code des marchés publics prijatého dekrétom č. 2006-975 z 1. augusta 2006 v rozsahu, v akom tieto ustanovenia upravujú zadávacie konanie na „marchés de définition“, ktoré umožňuje verejnému obstarávateľovi zadať neskoršiu „marché d’exécution“ (na služby, dodávku tovaru a práce) jednému z držiteľov pôvodných „marchés de définition“, pričom otvorenie postupu zadania zákazky hospodárskej súťaže je obmedzené na týchto držiteľov, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 2 a 28 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 272, 25.10.2008.


title: Vec C-271/07: Žaloba podaná 7. júna 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo

text:
               8.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/13

         Žaloba podaná 7. júna 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-271/07)
   (2007/C 211/24)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: A. Alcover San Pedro a J.-B. Laignelot, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Belgické kráľovstvo si tým, že prebralo len čiastočne alebo nesprávne článok 2 ods. 2 až 7, 9, 10, 11, články 3, 5, 6 ods. 1, články 8, 9 ods. 3 až 6, články 10, 12 ods. 2, článok 13 ods. 1 a 2, články 14, 17 ods. 2, prílohu I a prílohu IV smernice Rady 96/61/ES z 24. septembra 1996 (1) o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Komisia v žalobe vytýka žalovanému, že do vnútroštátneho poriadku prebral iba čiastočne alebo nesprávne, prípadne vôbec neprebral viaceré zásadné ustanovenia smernice 96/61. Žaloba sa zameriava na opatrenia prijaté (alebo neprijaté) regiónom Valónsko (Région Wallonne) a regiónom Brusel – hlavné mesto (Bruxelles – Capitale) a týka sa najmä nezhody medzi vecnou pôsobnosťou uvedených opatrení a vecnou pôsobnosťou smernice, a tiež príliš širokého rámca voľnej úvahy, ktorý sa priznáva regionálnym orgánom, pokiaľ ide o povolenia na prevádzku a okolnosti, za ktorých sa musia preskúmať a/alebo aktualizovať podmienky povolenia.

      (1)  Ú. v. ES L 257, s. 26; Mim. vyd. 15/003, s. 80.


title: Vec F-29/12: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 18. apríla 2016 – Hill a i./Komisia

text:
               30.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/53

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 18. apríla 2016 – Hill a i./Komisia
   (Vec F-29/12) (1)

   (2016/C 191/78)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda prvej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 133, 5.5.2012, s. 31.


title: Vec C-281/14 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 21. januára 2016 – Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA/Európska komisia, Výkonná agentúra pre inovácie a siete (INEA) (Odvolanie — Transeurópska dopravná sieť — Finančná pomoc — Zastavenie — Rozhodnutie, ktorým sa určité náklady vyhlasujú za neoprávnené a stanovuje konečné zúčtovanie — Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ — Žaloba o neplatnosť — Napadnuteľný akt — Aktívna legitimácia — Osoba, ktorá nie je príjemcom pomoci)

text:
               14.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/6

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 21. januára 2016 – Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA/Európska komisia, Výkonná agentúra pre inovácie a siete (INEA)
   (Vec C-281/14 P) (1)

   ((Odvolanie - Transeurópska dopravná sieť - Finančná pomoc - Zastavenie - Rozhodnutie, ktorým sa určité náklady vyhlasujú za neoprávnené a stanovuje konečné zúčtovanie - Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ - Žaloba o neplatnosť - Napadnuteľný akt - Aktívna legitimácia - Osoba, ktorá nie je príjemcom pomoci))
   (2016/C 098/07)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA (v zastúpení: G. Greco, M. Muscardini a G. Carullo, avvocati)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: J. Hottiaux a E. Montaguti, splnomocnení zástupcovia, D. Gullo, avvocato), Výkonná agentúra pre inovácie a siete (INEA) (v zastúpení: I. Ramallo, D. Silhol a Z. Szilvássy, splnomocnení zástupcovia, A. Lanzi a M. Bozzo, avvocati)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio (SACBO) SpA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 292, 1.9.2014.


title: Spojené veci C-106/09 P a C-107/09 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  15. novembra 2011 — Európska komisia/Government of Gibraltar, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, Španielske kráľovstvo (C-106/09), Španielske kráľovstvo/Európska komisia, Government of Gibraltar, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (Odvolanie — Štátna pomoc — Materiálna selektivita — Daňový systém — Gibraltár —  „Offshore“ spoločnosti)

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/2

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. novembra 2011 — Európska komisia/Government of Gibraltar, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, Španielske kráľovstvo (C-106/09), Španielske kráľovstvo/Európska komisia, Government of Gibraltar, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska
      (Spojené veci C-106/09 P a C-107/09 P) (1)

      (Odvolanie - Štátna pomoc - Materiálna selektivita - Daňový systém - Gibraltár - „Offshore“ spoločnosti)
      (2012/C 25/02)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         C-106/09 P

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal, V. Di Bucci a N. Khan, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Government of Gibraltar (v zastúpení: J. Temple Lang, solicitor, M. Llamas, barrister, a A. Petersen, advokat), Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: I. Rao, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci D. Anderson, QC, a M. Gray, barrister), Španielske kráľovstvo (v zastúpení: N. Díaz Abad a J. M. Rodríguez Cárcamo, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje Government of Gibraltar a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska: Írsko (v zastúpení: D. O’Hagan, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci B. Doherty, barrister)

         C-107/09 P

         Odvolateľ: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: N. Díaz Abad a J. M. Rodríguez Cárcamo, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal, V. Di Bucci a N. Khan, splnomocnení zástupcovia), Government of Gibraltar (v zastúpení: J. Temple Lang, solicitor, M. Llamas, barrister, a A. Petersen, advokat), Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: I. Rao, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci D. Anderson, QC, a M. Gray, barrister)

         Predmet veci

      Odvolania podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia rozšírená komora) z 18. decembra 2008, Government of Gibraltar/Komisia (T-211/04 a T-215/04), ktorým Súd prvého stupňa zrušil rozhodnutie Komisie 2005/261/ES z 30. marca 2004 týkajúce sa systému pomoci, ktorý vláda Spojeného kráľovstva plánuje zaviesť v súvislosti s reformou dane z príjmov právnických osôb vládou Gibraltáru [Štátna pomoc č. C 66/2002 ex (N 534/2002) — Spojené kráľovstvo]

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 18. decembra 2008, Government of Gibraltar a Spojené kráľovstvo/Komisia (T-211/04 a T-215/04), sa zrušuje.

                  2.

                  Žaloby Government of Gibraltar a Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska sa zamietajú.

                  3.

                  Government of Gibraltar a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy Európskej komisie a Španielskeho kráľovstva v odvolacom konaní a trovy Európskej komisie v prvostupňovom konaní.

                  4.

                  Španielske kráľovstvo ako vedľajší účastník konania na Súde prvého stupňa Európskych spoločenstiev a Írsko ako vedľajší účastník konania na Súdnom dvore Európskej únie znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 141, 20.6.2009.


title: Vec T-141/17 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 23. marca 2017 – Amisi Kumba/Rada („Predbežné opatrenie — Reštriktívne opatrenia — Konžská demokratická republika — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“)

text:
               6.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/24

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 23. marca 2017 – Amisi Kumba/Rada
   (Vec T-141/17 R)
   ((„Predbežné opatrenie - Reštriktívne opatrenia - Konžská demokratická republika - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“))
   (2017/C 178/34)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Gabriel Amisi Kumba (Kasa-Vubu, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: O. Okito a A. Ouannès, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Predmet veci

   Návrh založený na článkoch 278 a 279 ZFEÚ na odklad výkonu nariadenia Rady (EÚ) 2016/2230 z 12. decembra 2016, ktorým sa mení nariadenie Rady (ES) č. 1183/2005, ktorým sa zavádzajú určité osobitné reštriktívne opatrenia namierené proti osobám, ktoré porušujú zbrojné embargo voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 336 I, 2016, s. 1)

      Výrok

               1.

               Návrh na odklad výkonu sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec C-215/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Poľská republika) 9. mája 2011 — Iwona Szyrocka/Siger Technologie GmbH

text:
               23.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 219/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Poľská republika) 9. mája 2011 — Iwona Szyrocka/Siger Technologie GmbH
   (Vec C-215/11)
   2011/C 219/08
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Sąd Okręgowy we Wrocławiu

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Iwona Szyrocka

      Žalovaná: Siger Technologie GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 7 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 z 12. decembra 2006, ktorým sa zavádza európske konanie o platobnom rozkaze (1), vykladať tak, že

                           a)

                           vyčerpávajúcim spôsobom upravuje všetky požiadavky, ktoré musí spĺňať návrh na vydanie európskeho platobného rozkazu,
                           alebo tak, že

                           b)

                           pre takýto návrh stanovuje iba minimálne požiadavky a na otázky, ktoré tento predpis neupravuje, sa použijú ustanovenia vnútroštátneho práva?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na otázku 1 b), ak návrh nespĺňa formálne požiadavky podľa vnútroštátneho práva členského štátu (napríklad nebol priložený rovnopis návrhu pre protistranu alebo nebola uvedená hodnota predmetu sporu), má vnútroštátny súd navrhovateľa vyzvať na doplnenie návrhu podľa ustanovení vnútroštátneho práva v zmysle článku 26 nariadenia alebo článku 9 nariadenia?

               3.

               Má sa článok 4 nariadenia č. 1896/2006 vykladať tak, že požiadavky na peňažnú pohľadávku uvedené v tomto predpise, t. j. vyčíslená výška, ako aj splatnosť pohľadávky v čase podania návrhu na vydanie európskeho platobného rozkazu sa vzťahujú výlučne na istinu, alebo tak, že sa vzťahujú aj na pohľadávku na úroky z omeškania?

               4.

               Má sa článok 7 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1896/2006 vykladať tak, že ak sa podľa práva členského štátu pôvodu k istine automaticky nepripisuje úrok, možno v európskom konaní o platobnom rozkaze okrem istiny uplatniť:

                           a)

                           aj všetky úroky vrátane takzvaných neohraničených úrokov (počítané od konkrétneho dátumu splatnosti do neurčitého dátumu zaplatenia, napr. „od 20. marca 2011 až do zaplatenia“);

                           b)

                           iba úroky počítané od konkrétneho dátumu splatnosti do podania návrhu alebo do vydania platobného rozkazu;

                           c)

                           výlučne úroky počítané od konkrétneho dátumu splatnosti do podania návrhu?

               5.

               V prípade kladnej odpovede na otázku 4 a): Ako má súd v platobnom rozkaze podľa nariadenia č. 1896/2006 formulovať rozhodnutie o úrokoch?

               6.

               V prípade kladnej odpovede na otázku 4 b): Kto je povinný uviesť výšku úrokov — navrhovateľ alebo súd ex offo?

               7.

               V prípade kladnej odpovede na otázku 4 c): Je navrhovateľ povinný uviesť v návrhu výšku vyčíslených úrokov?

               8.

               Ak navrhovateľ nevyčísli úroky, ktoré žiada do podania návrhu, je súd povinný tieto úroky vyčísliť ex offo, alebo má požiadať navrhovateľa o doplnenie návrhu podľa článku 9 nariadenia č. 1896/2006?

      (1)  Ú. v. L 399 s. 1.


title: Vec T-629/15: Žaloba podaná 12. novembra 2015 – Hako/ÚHVT (SCRUBMASTER)

text:
               18.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/47

         Žaloba podaná 12. novembra 2015 – Hako/ÚHVT (SCRUBMASTER)
   (Vec T-629/15)
   (2016/C 016/56)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Hako GmbH (Bad Oldesloe, Nemecko) (v zastúpení: A. Marx, advokátka)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „SCRUBMASTER“ – prihláška č. 12 492 617.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 1. septembra 2015 vo veci R 2197/2014-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania vrátane odvolacieho konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) v spojení s článkom 7 ods. 2 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) v spojení s článkom 7 ods. 2 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 75 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-173/17: Žaloba podaná 16. marca 2017 – TestBioTech/Komisia

text:
               22.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/31

         Žaloba podaná 16. marca 2017 – TestBioTech/Komisia
   (Vec T-173/17)
   (2017/C 161/44)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: TestBioTech eV (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: K. Smith, QC, a J. Stevenson, barrister)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 9. januára 2017 zamietajúce žiadosť žalobkyne o vnútorný prieskum vykonávacích rozhodnutí Komisie (EÚ) 2016/1215, (1) (EÚ) 2016/1216, (2) a (EÚ) 2016/1217 (3) z 22. júla 2016, ktoré podľa nariadenia (ES) č. 1829/2003 (4) (ďalej len „nariadenie GM“) povolili umiestniť geneticky modifikovanú sóju FG 72, MON 87708 × MON 89788 a MON 87705 × MON 89788 na trh,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza v podstate jeden žalobný dôvod, v ktorom tvrdí, že Komisia nesplnila povinnosti, ktoré jej uložilo nariadenie GM, najmä články 14 a 16 tohto nariadenia, a to tým, že predtým, ako udelila povolania na umiestnenia na trh, neurobila všetky vhodné bezpečnostné posúdenia alebo že po udelení povolení nezabezpečila účinný dohľad.
   Komisia nesprávne vychádzala z relevantného práva EÚ týkajúceho sa kontroly pesticídov, keďže toto právo osobitne neupravuje geneticky modifikované organizmy.

      (1)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/1215 z 22. júla 2016, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje umiestniť na trh výrobky, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú sóju FG72 (MST-FGØ72-2), sú z nej zložené alebo vyrobené (Ú. v. EÚ L 199, 2016, s. 16).

      (2)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/1216 z 22. júla 2016, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje umiestniť na trh výrobky, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú sóju MON 87708 × MON 89788 (MON-877Ø8-9 × MON-89788-1), sú z nej zložené alebo vyrobené (Ú. v. EÚ L 199, 2016, s. 22).

      (3)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/1217 z 22. júla 2016, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje umiestniť na trh výrobky, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú sóju MON 87705 × MON 89788 (MON-877Ø5-6 × MON-89788-1), sú z nej zložené alebo vyrobené (Ú. v. EÚ L 199, 2016, s. 28).

      (4)  Nariadenie (ES) č. 1829/2003 Európskeho parlamentu a Rady z 22. septembra 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivách (Ú. v. EÚ L 268, 2003, s. 1; Mim. vyd. 13/032, s. 432).


title: Vec T-406/09: Žaloba podaná 5. októbra 2009 — Donau Chemie/Komisia

text:
               19.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/32

         Žaloba podaná 5. októbra 2009 — Donau Chemie/Komisia
   (Vec T-406/09)
   2009/C 312/53
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Donau Chemie AG (Viedeň, Rakúsko) (v zastúpení: S. Polster, W. Brugger a M. Brodey, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť článok 2 napadnutého Komisie K(2009) 5791 v konečnom znení z 22. júla 2009 vo veci COMP/39.396 — Činidlá na báze acetylidu vápenatého a horčíka pre oceliarsky a plynárenský priemysel v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

               —

               subsidiárne, výrazne a primerane znížiť pokutu uloženú žalobkyni Komisiou v napadnutom rozhodnutí,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa napáda rozhodnutie Komisie K(2009) 5791 v konečnom znení z 22. júla 2009 vo veci COMP/39.396 — Činidlá na báze acetylidu vápenatého a horčíka pre oceliarsky a plynárenský priemysel. V napadnutom rozhodnutí bola žalobkyni a ďalším podnikom uložená pokuta pre porušenie článku 81 ES, ako aj článku 53 Dohovoru o EHP. Podľa názoru Komisie sa žalobkyňa zúčastnila na jedinom a nepretržitom porušení v odvetví acetylidu vápenatého a horčíka v celom EHP s výnimkou Španielska, Portugalska, Írska a Spojeného kráľovstva, ktoré malo spočívať v rozdelení trhu, dohodách o kvótach, rozdelení zákazníkov, určovaní cien a vo výmene dôverných obchodných informácií o cenách, zákazníkoch a objemoch predaja.
   Žalobkyňa na odôvodnenie svojej žaloby uvádza porušenie Zmluvy ES a právnych noriem, ktoré treba použiť pri jej vykonávaní a konkrétne uplatňuje najmä toto:

               —

               protiprávne stanovenie východiskovej sumy pokuty, ako aj dodatočnej sumy, ktorá sa má stanoviť podľa bodu 25 usmernení k metóde stanovovania pokút (1),

               —

               protiprávne nezohľadnenie poľahčujúcich okolností pri stanovení pokuty,

               —

               protiprávne použitie úpravy „korunného svedectva“ (2), pretože zníženie pokuty poskytnuté žalobkyni na jej základe žiadosti o oslobodenie ako korunného svedka bolo príliš nízke,

               —

               porušenie zásady rovnosti zaobchádzania a zásady proporcionality pri stanovovaní pokuty,

               —

               protiprávne nezohľadnenie zníženia pokuty z dôvodu platobnej neschopnosti podľa bodu 35 usmernení k metóde stanovovania pokút a/alebo zvláštnych okolnosti podľa bodu 37 tých istých usmernení,

               —

               porušenie článku 253 ES z dôvodu nedostatočného odôvodnenia napadnutého rozhodnutia.

      (1)  Usmernenia k metóde stanovenia pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 (Ú. v. EÚ C 210, s. 2).

      (2)  Oznámenie Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (Ú. v. ES, C 45, s. 3; Mim. vyd. 08/002, s. 155).


title: Vec T-51/14: Žaloba podaná 22. januára 2014 — Česká republika/Komisia

text:
               29.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/27

         Žaloba podaná 22. januára 2014 — Česká republika/Komisia
   (Vec T-51/14)
   2014/C 93/47
   Jazyk konania: čeština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, J. Vláčil, J. Vitáková, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Európskej komisie K(2013) 7615 z 13. novembra 2013 o zamietnutí žiadosti o zápis do registra zaručených tradičných špecialít podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 (1) [Pomazánkové máslo (ZTS)] a

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod, ktorý vychádza z porušenia článku 50 a článku 52 v spojení s článkom 18 nariadenia č. 1151/2012. Žalobkyňa uvádza, že Komisia nevykonala preskúmanie splnenia podmienok pre zápis názvu „Pomazánkové máslo“ ako zaručenej tradičnej špeciality a predmetnú žiadosť zamietla z iného dôvodu než pre nesplnenie týchto podmienok.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (Ú. v. EÚ L 343, s. 1).


title: Vec F-36/06: Žaloba podaná  5. apríla 2006  – Martin Magone/Komisia

text:
               3.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 131/52

         Žaloba podaná 5. apríla 2006 – Martin Magone/Komisia
   (Vec F-36/06)
   (2006/C 131/95)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Alejandro Martin Magone (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie generálneho riaditeľa ECHO, ktoré prijal 7. júna 2005 ako hodnotiteľ odvolania a ktorým bol žalobca ukrátený vo svojich právach tým, že sa ním potvrdzuje a s konečnou platnosťou schvaľuje správa o hodnotení jeho služobného postupu (SHSP) za obdobie od 1. januára 2004 do 15. septembra 2004,

               —

               zrušiť uvedenú spornú SHSP,

               —

               zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu (MO) z 22. decembra 2005, doručené 5. januára 2006, ktorým sa zamieta sťažnosť podaná na základe článku 90 ods. 2 služobného poriadku zo 6. septembra 2005 a smerujúca k zrušeniu napadnutého rozhodnutia,

               —

               určiť, že žalobca je obeťou psychického a profesionálneho obťažovania,

               —

               priznať náhradu škody za nemajetkovú a majetkovú ujmu a dopad na služobný postup, pričom náhrada škody bola vyčíslená podľa zásady ex aequo et bono na 29 000 eur s výhradou zvýšenia alebo zníženia v priebehu konania,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojej žaloby žalobca uplatňuje žalobný dôvod vychádzajúci z porušenia článku 12a, článku 25 druhého odseku, článku 26 a článku 43 služobného poriadku, rovnako ako všeobecných vykonávacích ustanovení týkajúcich sa použitia článku 43, tak ako boli prijaté Komisiou 3. marca 2004, z porušenia rozhodnutia Komisie z 28. apríla 2004 týkajúceho sa zachovania úrovne dávok, správneho sprievodcu a usmernení v tomto ohľade, rovnako ako zo zneužitia právomoci a nerešpektovania základných právnych zásad, akými je dodržiavanie práva obhajoby, zásada správneho úradného postupu a povinnosť starostlivosti, zásada rovnosti zaobchádzania a zásady ukladajúce MO prijímať rozhodnutia iba na základe právom dovolených dôvodov, teda relevantných a nepostihnutých zjavne nesprávnym skutkovým alebo právnym posúdením.
   Žalobca ďalej uplatňuje, že prijatím spornej správy za hodnotiace obdobie 2004 za týchto podmienok došlo zjavne zo strany MO k nesprávnemu uplatneniu a výkladu ustanovení služobného poriadku a vyššie uvedených zásad. Jeho rozhodnutie je tak založené na nepresných skutkových a právnych odôvodneniach. V dôsledku toho sa žalobca nachádza v diskriminujúcej správnej situácii vyplývajúcej z psychického a profesionálneho obťažovania, ktorá nezodpovedá jeho očakávaniam a oprávneným záujmom.


title: Výmaz veci C-498/04

text:
               3.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/33

         Výmaz veci C-498/04 (1)

   (2005/C 217/74)

      (Jazyk konania: gréčtina)

   Uznesením z 13. júna 2005 predseda Súdneho dvora Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci C-498/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike.

      (1)  Ú. v. EÚ C 31, 5.2.2005


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 12. októbra 2004 vo veci C-87/00 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Guidice di pace di Genova): Roberto Nicoli proti Eridania SpA (Cukor — Režim cien — Regionalizácia — Deficitné zóny — Klasifikácia Talianska — Obchodná kampaň 1998/1999 — Nariadenie (EHS) č. 1785/81 a nariadenie (ES) č. 1361/98 — Platnosť nariadenia č. 1361/98)

text:
               5.2.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 31/3

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   z 12. októbra 2004
   vo veci C-87/00 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Guidice di pace di Genova): Roberto Nicoli proti Eridania SpA (1)

   (Cukor - Režim cien - Regionalizácia - Deficitné zóny - Klasifikácia Talianska - Obchodná kampaň 1998/1999 - Nariadenie (EHS) č. 1785/81 a nariadenie (ES) č. 1361/98 - Platnosť nariadenia č. 1361/98)
   (2005/C 31/06)
   Jazyk konania: taliančina
   Vo veci C-87/00, predmetom ktorej je návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Súdnemu dvoru Guidice di pace di Genova (Taliansko) podľa článku 234 ES, rozhodnutím z 28. februára 2000, doručeným Súdnemu dvoru 7. marca 2000, vo vzťahu ku konaniu medzi Roberto Nicoli a Eridania SpA, Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia C. Gulmann, R. Schintgen, F. Macken a N. Colneric (spravodajkyňa), generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: L. Hewlett, hlavná referentka, vyhlásil dňa 12. októbra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Skúmanie položených otázok neodhalilo žiadny prvok, ktorý by mohol napadnúť platnosť nariadenia Rady (ES) č. 1361/98 z 26. júna 1998, ktoré stanovuje pre obchodnú kampaň 1998/1999 odvodené intervenčné ceny bieleho cukru, intervenčné ceny surového cukru, minimálne ceny repy A a repy B, ako aj výšku úhrady nákladov zásob.

      (1)  Ú. v. ES C 149 z 27.5.2000


title: Vec T-363/15: Žaloba podaná 6. júla 2015 – Työhönvalmennus Valma/ÚHVT (tvar krabice)

text:
               12.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 337/16

         Žaloba podaná 6. júla 2015 – Työhönvalmennus Valma/ÚHVT (tvar krabice)
   (Vec T-363/15)
   (2015/C 337/18)
   Jazyk konania: fínčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Työhönvalmennus Valma Oy (Lahti, Fínsko) (v zastúpení: Salonen a K. Parviainen, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Dotknutá sporná ochranná známka: trojrozmerná ochranná známka Spoločenstva (tvar krabice) – prihláška č. 12137337.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 4. mája 2015 vo veci R 1690/2014-2.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsah v akom potvrdzuje rozhodnutie prieskumového pracovníka podľa ktorého ochranná známka, ktorej zápis sa navrhuje, nemá rozlišovaciu spôsobilosť, pokiaľ ide o predmetné tovary,

               —

               povolil zápis ochrannej známky alebo subsidiárne vrátil prihlášku ÚHVT, aby vo veci nanovo rozhodol, a

               —

               uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 3, v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-168/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Kúria (Maďarsko) 3. apríla 2017 – SH/TG

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Kúria (Maďarsko) 3. apríla 2017 – SH/TG
   (Vec C-168/17)
   (2017/C 221/07)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Kúria

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: SH

      Žalovaná: TG

      Vedľajší účastník konania, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: UF

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Patria do pôsobnosti nariadenia č. 204/2011 (1) alebo prípadne nariadenia č. 2016/44 (2) nasledujúce povinnosti týkajúce sa úhrady nákladov na záruku vyplývajúce z viacerých zmlúv o zabezpečení uzavretých v rámci série zmlúv na účely vystavenia bankovej záruky v prospech Líbyjskej rady pre bytovú výstavbu a infraštruktúru (ďalej len „HIB“):

                           1.1.

                           ak má banka so sídlom v Európskej únii na základe zmluvy o zabezpečení povinnosť uhradiť náklady líbyjskej banke, ktorá je uvedená na zozname, ktorý stanovuje zákaz, v prílohe III nariadenia č. 204/2011,

                           1.2.

                           ak má banka so sídlom v Európskej únii na základe zmluvy o zabezpečení povinnosť uhradiť náklady líbyjskej banke, ktorá nie je uvedená na zozname, ktorý stanovuje zákaz, v prílohe III nariadenia č. 204/2011, ale banková záruka je vystavená v prospech HIB, ktorá je uvedená na tomto zozname,

                           1.3.

                           ak počas obdobia nasledujúceho po zmene a doplnení nariadenia č. 204/2011 nariadením č. 45/2014 nariadenie č. 204/2011 zakazuje priame alebo nepriame platby v prospech akéhokoľvek líbyjského subjektu,

                           1.4.

                           ak povinnosť uhradiť náklady na záruku vyplýva zo zmluvy o zabezpečení uzavretej v rámci vzťahu medzi dvoma bankami so sídlom v Európskej únii v rámci série zmlúv na účely vystavenia bankovej záruky v prospech HIB,

                           1.5.

                           ak k vyčísleniu nákladov na záruku dôjde po uplynutí doby platnosti záruky v súdnom konaní po nadobudnutí účinnosti nariadenia č. 2016/44?

               2.

               V prípade, ak povinnosť uhradiť náklady na záruku uvedená v bodoch 1.1 a 1.2 patrí do pôsobnosti nariadenia, má sa vychádzať z toho, že náklady na záruku uhradené líbyjskej banke – ktorá bola určitý čas tiež uvedená na zozname, ktorý stanovuje zákaz, v prílohe III – na účely vystavenia záruky vrátenia preddavku a záruky riadneho vykonania v prospech HIB predstavujú finančné prostriedky použité priamo alebo nepriamo v prospech právnických osôb, subjektov alebo orgánov vymenovaných v prílohe III nariadenia č. 204/2011?

               3.

               Má sa článok 12 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 204/2011 počas obdobia nasledujúceho po zmene a doplnení tohto nariadenia nariadením č. 45/2014 (bod 1.3) vykladať v tom zmysle, že treba vychádzať z toho, že náklady a výdavky, na ktoré uplatnila nárok líbyjská banka a ktoré na základe zmluvy o zabezpečení uhradila banka so sídlom v Európskej únii, predstavujú nároky priamo alebo nepriamo vyplývajúce zo záruky?

               4.

               Má sa za osobu alebo subjekt v zmysle článku 12 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 204/2011 v znení zmenenom a doplnenom nariadením č. 45/2014 – osoba alebo subjekt konajúci prostredníctvom, v mene alebo v prospech jednej z osôb, subjektov alebo orgánov uvedených v písmene a) alebo b) citovaného článku 12 ods. 1 – považovať banka so sídlom v Európskej únii, ktorá je na základe zmluvy o zabezpečení uzavretej v rámci série zmlúv na účely vystavenia bankovej záruky v prospech HIB povinná uhradiť náklady na záruku líbyjskému subjektu (bod 1.4)? Má sa vychádzať z toho, že náklady na záruku, na ktoré uvedená banka uplatnila nárok u inej banky so sídlom v Európskej únii, predstavujú nároky priamo alebo nepriamo vyplývajúce zo záruky?

               5.

               Vzťahuje sa ustanovenie o vylúčení obsiahnuté v článku 9 nariadenia č. 204/2011 na akúkoľvek platbu?

               6.

               Pokiaľ k vyčísleniu nákladov na záruku došlo po nadobudnutí účinnosti nariadenia Rady č. 2016/44, ktorým bolo nariadenie č. 204/2011 zrušené, ale ktoré obsahuje v podstate zhodné ustanovenia (bod 1.5), uplatní sa nariadenie č. 2016/44 pri rozhodovaní sporu medzi účastníkmi konania a má sa článok 17 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia vykladať v tom zmysle, že treba vychádzať z toho, že náklady a výdavky, na ktoré uplatnila nárok líbyjská banka a ktoré na základe zmluvy o zabezpečení uhradila banka so sídlom v Európskej únii, predstavujú nároky priamo alebo nepriamo vyplývajúce zo záruky? Má sa za osobu alebo subjekt v zmysle článku 17 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia – osoba alebo subjekt konajúci prostredníctvom, v mene alebo v prospech jednej z osôb, subjektov alebo orgánov uvedených v písmene a) alebo b) citovaného článku 17 ods. 1 – považovať banka so sídlom v Európskej únii, ktorá je na základe zmluvy o zabezpečení uzavretej v rámci série zmlúv na účely vystavenia bankovej záruky v prospech HIB povinná uhradiť náklady na záruku líbyjskému subjektu? Má sa vychádzať z toho, že náklady na záruku, na ktoré uvedená banka uplatnila nárok u inej banky so sídlom v Európskej únii, predstavujú nároky priamo alebo nepriamo vyplývajúce zo záruky?

      (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 204/2011 z 2. marca 2011 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi (Ú. v. EÚ L 58, 2011, s. 1).

      (2)  Nariadenie Rady (EÚ) 2016/44 z 18. januára 2016 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 204/2011 (Ú. v. EÚ L 12, 2016, s. 1).