title: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 22. septembra 2016.#Kawasaki Motors Europe NV proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Gerechtshof Amsterdam.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Posúdenie platnosti – Nariadenie (ES) č. 1051/2009 – Spoločný colný sadzobník – Colné zaradenie – Kombinovaná nomenklatúra – Položka 8701 – Traktory a ťahače – Podpoložky 8701 90 11 až 8701 90 39 – Nové poľnohospodárske kolesové traktory (okrem traktorov riadených chodcom) a lesné kolesové traktory a ťahače – Ľahké štvorkolesové vozidlá vhodné do všetkých druhov terénu, ktoré sú konštrukčne riešené na používanie ako traktory.#Vec C-91/15.

text:
         ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (ôsma komora)
      z 22. septembra 2016 (
            *1
         )
      „Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Posúdenie platnosti — Nariadenie (ES) č. 1051/2009 — Spoločný colný sadzobník — Colné zaradenie — Kombinovaná nomenklatúra — Položka 8701 — Traktory a ťahače — Podpoložky 8701 90 11 až 8701 90 39 — Nové poľnohospodárske kolesové traktory (okrem traktorov riadených chodcom) a lesné kolesové traktory a ťahače — Ľahké štvorkolesové vozidlá vhodné do všetkých druhov terénu, ktoré sú konštrukčne riešené na používanie ako traktory“
      Vo veci C‑91/15,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Gerechtshof Amsterdam (Odvolací súd v Amsterdame, Holandsko) z 12. februára 2015 a doručený Súdnemu dvoru 25. februára 2015, ktorý súvisí s konaním:

         Kawasaki Motors Europe NV

      proti

         Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      SÚDNY DVOR (ôsma komora),
      v zložení: predseda ôsmej komory D. Šváby (spravodajca), sudcovia J. Malenovský a M. Safjan,
      generálny advokát: M. Szpunar,
      tajomník: A. Calot Escobar,
      so zreteľom na písomnú časť konania,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:

               —

               Kawasaki Motors Europe NV, v zastúpení: J. A. H. Hollebeek, M. van der Knaap a E. van Doornik, advocaten,

               —

               holandská vláda, v zastúpení: M. Bulterman a B. Koopman, splnomocnené zástupkyne,

               —

               Európska komisia, v zastúpení: J.‑F. Brakeland a A. Caeiros, splnomocnení zástupcovia,

         so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

               1

               Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka platnosti nariadenia Komisie (ES) č. 1051/2009 z 3. novembra 2009 o zatrieďovaní určitého tovaru do kombinovanej nomenklatúry (Ú. v. ES L 290, 2009, s. 56; Mim. vyd. 02/012, s. 271).

               2

               Tento návrh bol predložený v rámci sporu medzi Kawasaki Motors Europe NV (ďalej len „KME“) a Inspecteur van de Belastingdienst/Douane (Inšpektorát daňovej a colnej správy, Holandsko, ďalej len „Inšpektorát“) vo veci troch záväzných informácií o nomenklatúrnom zaradení tovaru, ktoré tento Inšpektorát vydal v súvislosti s ľahkými štvorkolesovými vozidlami vhodnými do všetkých druhov terénu, ktoré sú konštrukčne riešené na používanie ako traktory.

         Právny rámec

         Právo Únie

      Nariadenie č. 2658/87

               3

               Podľa článku 9 ods. 1 písm. a) prvej zarážky a článku 10 nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o tarifnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. ES L 256, 1987, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382), zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 254/2000 z 31. januára 2000 (Ú. v. ES L 28, 2000, s. 16; Mim. vyd. 02/009, s. 357) (ďalej len „nariadenie č. 2658/87“), Európska komisia za pomoci výboru pre colný sadzobník prijíma opatrenia týkajúce sa uplatnenia kombinovanej nomenklatúry, ktorá predstavuje prílohu I nariadenia č. 2658/87, pokiaľ ide o zaradenie tovaru. Na základe prvého z týchto ustanovení bolo prijaté nariadenie č. 1051/2009.

               4

               Táto kombinovaná nomenklatúra, zmenená a doplnená nariadením Komisie (EÚ) č. 948/2009 z 30. septembra 2009 (Ú. v. EÚ L 287, 2009, s. 1, ďalej len „KN“), obsahuje vo svojej prvej časti v oddiele I bode A súbor všeobecných pravidiel pre interpretáciu kombinovanej nomenklatúry (ďalej len „všeobecné pravidlá“). Tento bod stanovuje:
               „Zatrieďovanie tovaru do kombinovanej nomenklatúry sa riadi nasledujúcimi zásadami:

                        1.

                        Názvy tried, kapitol a podkapitol majú len orientačný charakter; na právne účely sa zatriedenie určuje podľa znenia položiek a príslušných poznámok k triedam alebo kapitolám, a ak tieto položky alebo poznámky nevyžadujú inak, podľa nasledujúcich ustanovení.

                  ...

                        3.

                        Ak má byť tovar podľa pravidla 2 písm. b) alebo z nejakých iných dôvodov prima facie zatriedený do dvoch alebo viacerých položiek, zatriedenie sa vykoná takto:

                                 a)

                                 položka s najšpecifickejším opisom musí mať prednosť pred položkami so všeobecnejším opisom...

                  ...

                        6.

                        Na právne účely sa zatriedenie tovaru do podpoložiek položky určuje podľa znenia týchto podpoložiek a príslušných poznámok k podpoložkám a mutatis mutandis podľa vyššie uvedených pravidiel pod podmienkou, že porovnateľné sú len podpoložky rovnakej úrovne. Na účely tohto pravidla sa tiež používajú poznámky k triedam a kapitolám, ak kontext nevyžaduje inak.“

               5

               V druhej časti KN s názvom „Zoznam colných sadzieb“ sa kapitola 87 vzťahuje na „vozidlá, iné ako železničné alebo električkové koľajové vozidlá, a ich časti a súčasti a príslušenstvo“. Podľa znenia poznámky 2 k tejto kapitole „‚traktory a ťahače‘ znamen[ajú] vozidlá konštruované predovšetkým na ťahanie alebo tlačenie iného vozidla, zariadenia alebo nákladu, tiež vybavené vedľajším zariadením na prepravu nástrojov, osiva, hnojív alebo ostatného tovaru v súvislosti s ich hlavným použitím“.

               6

               V tejto kapitole je znenie položky 8701 takéto:

                           „8701

                           Traktory a ťahače (iné ako ťahače položky 8709):

                           8701 10 00

                           ? Traktory riadené chodcom

                           8701 20

                           – Cestné návesové ťahače

                           ...

                           8701 30 00

                           – Pásové traktory

                           8701 90

                           – Ostatné:
                           – – Poľnohospodárske kolesové traktory (okrem traktorov riadených chodcom) a lesné kolesové traktory:
                           – – – Nové, s výkonom motora:

                           8701 90 11
                           8701 90 20
                           8701 90 25
                           8701 90 31
                           8701 90 35
                           8701 90 39
                           8701 90 50

                           – – – – Nepresahujúcim 18 kW
                           – – – – Presahujúcim 18 kW, ale nepresahujúcim 37 kW
                           – – – – Presahujúcim 37 kW, ale nepresahujúcim 59 kW
                           – – – – Presahujúcim 59 kW, ale nepresahujúcim 75 kW
                           – – – – Presahujúcim 75 kW, ale nepresahujúcim 90 kW
                           – – – – Presahujúcim 90 kW
                           – – – Použité

                           8701 90 90

                           – – Ostatné“

               7

               Sadzba dovozného cla uplatniteľná na colnú podpoložku 8701 90 90 je 7 %, zatiaľ čo stroje patriace do podpoložiek 8701 90 11 až 8701 90 50 sú oslobodené od cla.

         Nariadenie č. 1051/2009

               8

               Nariadenie č. 1051/2009 nadobudlo účinnosť 26. novembra 2009. Toto nariadenie zaraďuje obidva stroje v súlade s údajmi uvedenými v jeho prílohe.

               9

               Tieto stroje, z ktorých každý je opísaný ako „nové štvorkolesové vozidlo (tzv. ‚terénne vozidlo‘) so zážihovým spaľovacím piestovým motorom s výkonom približne 15 kW a čistou hmotnosťou približne 310 kg“, sú zaradené do podpoložiek KN 8701 90 11 v prípade prvého stroja a 8701 90 90 v prípade druhého stroja.

               10

               Podľa spresnení uvedených pri ich opise majú tieto dve vozidlá spoločné tieto vlastnosti:

                        —

                        jedno sedadlo s dĺžkou približne 600 mm výhradne iba pre vodiča,

                        —

                        automobilový riadiaci systém založený na Ackermanovom princípe, ovládaný riadidlami,

                        —

                        brzdy na predných a zadných kolesách,

                        —

                        automatická spojka a spiatočka,

                        —

                        motor je špeciálne konštrukčne riešený na používanie v ťažkých terénoch a je schopný pri nízkych otáčkach vyvinúť dostatočnú silu,

                        —

                        prenos náhonu hriadeľom na zadné kolesá,

                        —

                        pneumatiky s vhodným profilom na použitie v teréne,

                        —

                        otvor s príslušenstvom na pripájanie rôznych spojovacích zariadení a

                        —

                        ťažná sila približne 1170 kg (nebrzdená).

               11

               Naproti tomu podľa týchto spresnení má iba prvé vozidlo „trvalo pripojený naviják vhodný na ťahanie guľatiny“. Uvádza sa, že „vozidlo je skonštruované hlavne na vykonávanie lesníckych prác“.

               12

               Podľa odôvodnenia uvedeného v tejto prílohe sú tieto zaradenia určené všeobecnými pravidlami 1 a 6, poznámkou 2 ku kapitole 87 druhej časti KN a znením položky 8701, podpoložky 8701 90, ako aj osemčíselných podpoložiek zodpovedajúcich príslušnému zaradeniu každého z vozidiel.

               13

               V tomto odôvodnení sú pri obidvoch vozidlách tiež uvedené tieto konštatovania:

                        —

                        „Keďže vozidlo je vybavené otvorom s príslušenstvom na pripájanie rôznych spojovacích zariadení a hriadeľovým náhonom kolies, je určené na použitie pri výkone prác v ťažkom teréne a na ťahanie alebo tlačenie iných vozidiel, prístrojov alebo nákladov (poznámka 2 ku kapitole 87).“

                        —

                        „Zatriedenie do položky 8703 je vylúčené, pretože vozidlo spĺňa definíciu v poznámke 2 ku kapitole 87 a dokáže ťahať alebo tlačiť najmenej dvojnásobok svojej čistej hmotnosti (nebrzdenej) (pozri aj vysvetlivky k podpoložkám KN 8701 90 11 až 8701 90 90)“.

               14

               V predposlednom odseku odôvodnenia týkajúceho sa zaradenia každého z vozidiel je však uvedené toto rozlíšenie:

                        —

                        Pokiaľ ide o prvé vozidlo zaradené do podpoložky 8701 90 11 KN, uvádza sa, že „naviják dáva vozidlu povahu lesného traktora (pozri aj vysvetlivky k podpoložkám KN 8701 90 11 až 8701 90 50)“.

                        —

                        Naproti tomu, pokiaľ ide o druhé vozidlo zaradené do podpoložky 8701 90 90 KN, uvádza sa, že „zatriedenie ako poľnohospodársky traktor alebo lesný traktor je vylúčené, pretože vozidlo nemá ani vývodový hriadeľ, ani hydraulické zdvíhacie zariadenie, ani naviják (pozri aj vysvetlivky k podpoložkám KN 8701 90 11 až 8701 90 50)“.

               15

               Pokiaľ ide o relevantné podpoložky, ku dňu prijatia nariadenia č. 1051/2009, 3. novembra 2009, zneli vysvetlivky ku kombinovanej nomenklatúre Európskych spoločenstiev (Ú. v. EÚ C 133, 2008, s. 1) takto:

                        —

                        Pokiaľ ide o všetky podpoložky 8701 90 11 až 8701 90 90:
                        „Do týchto podpoložiek patria tzv. ‚terénne vozidlá‘ (all terrain vehicles – ATV), ktoré sú konštrukčne riešené [na používanie] ako traktory s týmito charakteristikami:

                                 —

                                 jedno sedadlo pre vodiča,

                                 —

                                 štandardné ťažné zariadenie,

                                 —

                                 riadené pomocou riadidla s dvoma držadlami s pripojenými ovládačmi,

                                 —

                                 riadenie sa zabezpečuje otáčaním dvoch predných kolies a je založené na automobilovom riadiacom systéme (Ackermanov princíp),

                                 —

                                 brzdy na všetkých kolesách,

                                 —

                                 automatická spojka a spiatočka,

                                 —

                                 motor je špeciálne konštrukčne riešený na používanie v ťažkých terénoch, schopný pri nízkych otáčkach vyvinúť dostatočnú silu na ťahanie pripojeného zariadenia,

                                 —

                                 náhon sa na kolesá prenáša hriadeľmi, a nie reťazou,

                                 —

                                 pneumatiky namontované na všetkých týchto vozidlách majú dezén s hlbokou vzorkou vhodnou do ťažkého terénu,

                                 —

                                 ťažná sila na nebrzdený príves je najmenej dvojnásobkom jeho vlastnej hmotnosti.

                           Ak tieto vozidlá spĺňajú všetky uvedené charakteristiky a sú v súlade s vysvetlivkami k podpoložkám 8701 90 11 až 8701 90 50, zatrieďujú sa ako poľnohospodárske alebo lesné traktory. V ostatných prípadoch patria do podpoložky 8701 90 90.
                        Ak nevyhovujú všetkým uvedeným charakteristikám, tzv. ‚terénne vozidlá‘ sa zatrieďujú do položky 8703.
                        Do týchto podpoložiek tiež nepatria takzvané ‚terénne štvorkolky‘ (‚quads‘) [položka 8703 alebo podpoložka 9503 00 10 (pozri vysvetlivky k tejto podpoložke)].“

                        —

                        Pokiaľ ide o podpoložky 8701 90 11 až 8701 90 50 týkajúce sa poľnohospodárskych kolesových traktorov (okrem traktorov riadených chodcom) a lesných kolesových traktorov:
                        „Do týchto podpoložiek patria traktory pre poľnohospodárstvo alebo lesníctvo, ktoré majú aspoň tri kolesá a svojou konštrukciou a vybavením sú úplne jasne určené na poľnohospodárske, záhradnícke alebo lesnícke účely. Vozidlá tohto druhu majú obmedzenú maximálnu rýchlosť (najčastejšie nie vyššiu ako 25 km za hodinu na ceste).
                        Poľnohospodárske traktory sú obvykle vybavené hydraulickým zariadením, ktoré umožňuje zdvíhať alebo spúšťať poľnohospodárske nástroje (brány, pluhy, atď.), vývodovým hriadeľom, ktorý dovoľuje využívať výkon motora na činnosť iných strojov alebo náradia, a zariadením na pripojenie prívesu. Môžu byť tiež vybavené hydraulickým zariadením na ovládanie manipulačných systémov (nakladačov sena, nakladačov maštaľného hnoja atď.), ak tieto systémy možno pokladať za príslušenstvo.
                        Do týchto podpoložiek tiež patria špeciálne konštruované poľnohospodárske traktory, napr. so zvýšeným podvozkom používané vo vinohradoch a v škôlkach, traktory do kopcovitého terénu a náraďové traktory.
                        Vymeniteľné poľnohospodárske zariadenie, i keď je na prejednanie predkladané namontované na traktor, zostáva zatriedené vo svojej príslušnej položke (položka 8432, 8433 atď.).
                        Ďalšou vlastnosťou lesných traktorov je vybavenie trvalo pripojeným navijákom, ktorý umožňuje ťahať drevo.
                        V súlade s poznámkou 2 k tejto kapitole môžu traktory týchto podpoložiek tiež obsahovať isté úpravy, ktoré im dovoľujú, v súlade s ich hlavným účelom, prepravovať poľnohospodárske alebo lesné stroje, náradie, hnojivá, osivo atď.
                        Do týchto podpoložiek nepatria stroje na kosenie trávnikov (nazývané záhradné traktory alebo kosačky so sedadlom pre vodiča) vybavené permanentným kosiacim zariadením, a nie viac ako jedným vývodným hriadeľom, výhradne na účely pohonu kosiaceho zariadenia (pozri vysvetlivky k položke 8433).“

                        —

                        Pokiaľ ide o podpoložku 8701 90 90 s názvom „Ostatné“:
                        „Do tejto podpoložky patria:

                                 1.

                                 traktory na verejné práce;

                                 2.

                                 jednonápravové ťahače pre kĺbové motorové vozidlá.“

         Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka

               16

               Spor vo veci samej sa týka colného zaradenia troch modelov terénnych vozidiel (KVF‑360 4x4, KVF‑650 4x4 a KVF‑750 4x4) značky Kawasaki. Tieto modely majú tieto spoločné vlastnosti:

                        —

                        zážihový piestový spaľovací motor, chladený vzduchom v prípade prvého vozidla, chladený kvapalinou v prípade dvoch ostatných, s výkonom 15,7 kW v prvom prípade, 30,9 kW v druhom prípade a 37,1 kW v treťom prípade,

                        —

                        jedno sedadlo a určenie na použitie jednou osobou,

                        —

                        suchá hmotnosť 274,5 kg v prvom prípade, 273 kg v druhom prípade a 275 kg v treťom prípade,

                        —

                        systém riadenia založený na Ackermanovom princípe, ovládaný riadidlami,

                        —

                        brzdy na predných a zadných kolesách,

                        —

                        automatická spojka a spiatočka,

                        —

                        motor je špeciálne konštrukčne riešený na používanie v ťažkých terénoch a je schopný pri nízkych otáčkach vyvinúť dostatočnú silu,

                        —

                        pohon na zadnej náprave alebo prostredníctvom všetkých štyroch kolies,

                        —

                        pneumatiky s vhodným profilom na použitie v teréne,

                        —

                        ťažné oko na ťahanie prívesu,

                        —

                        nebrzdená ťažná sila 620 kg v prvom prípade, 567 kg v druhom prípade a 567 kg v treťom prípade, brzdená ťažná sila 1028 kg v prvom prípade, 1096 kg v druhom prípade a 1098 kg v treťom prípade,

                        —

                        pohon prostredníctvom hnacieho hriadeľa,

                        —

                        prevodovka s plynulou zmenou prevodu (plynule meniteľný prevod) a

                        —

                        absencia vývodového hriadeľa, hydraulického zdviháka a navijaku.

               17

               Dňa 28. apríla 2010 KME požiadala o záväzné informácie o nomenklatúrnom zaradení tovaru pre tieto tri modely terénnych vozidiel, pričom navrhla ich zaradenie do podpoložiek KN 8701 90 11 v prvom prípade, 8701 90 20 v druhom prípade a 8701 90 25 v treťom prípade, ktoré sa týkajú poľnohospodárskych a lesných traktorov, pričom použité rozlišovanie v súvislosti s navrhnutým zaradením záviselo od výkonu motora každého modelu.

               18

               Záväzné informácie o nomenklatúrnom zaradení tovaru boli vydané 11. mája 2010, pričom všetky modely boli zaradené do podpoložky 8701 90 90.

               19

               Po neúspechu svojej sťažnosti podala KME žalobu proti rozhodnutiam o tomto nomenklatúrnom zaradení tovaru, o ktorej rozhoduje Gerechtshof Amsterdam (Odvolací súd v Amsterdame, Holandsko) v štádiu odvolania.

               20

               Tento súd vysvetľuje, že pôvod sporu vo veci samej sa nachádza v roku 1992, počas ktorého príslušný orgán rozhodol zaradiť podobné alebo rovnaké vozidlá ako sú tie, o ktoré ide vo veci samej, do podpoložky KN 8703 21 10 ako vozidlá na prepravu osôb. Súd, ktorý bol v tom čase príslušný na rozhodovanie sporov o colnom zaradení, však usúdil, že toto zaradenie je nesprávne a že dotknuté vozidlá sa mali zaradiť do podpoložky 8701 90 11 zodpovedajúcej novým kolesovým poľnohospodárskym a lesným traktorom s výkonom motora nepresahujúcim 18 kW. Následne sa vydali informácie o nomenklatúrnom zaradení tovaru v súlade s týmto rozhodnutím.

               21

               Po uplynutí doby platnosti týchto informácií KME podala nové žiadosti o záväzné informácie o nomenklatúrnom zaradení tovaru pre vozidlá rovnakého druhu, vrátane modelu terénneho vozidla KVF‑650 4x4, ktorý je jedným z troch modelov, o ktoré v súčasnosti ide vo veci samej. V záväzných informáciách o nomenklatúrnom zaradení tovaru vydaných v súvislosti s týmito žiadosťami Inšpektorát znovu zaradil uvedené vozidlá do podpoložky KN 8703 21 10 určenej pre „nové osobné automobily a iné motorové vozidlá konštruované hlavne na prepravu osôb s objemom valcov nepresahujúcim 1000 cm3“. Toto zaradenie sa uskutočnilo s odkazom na nariadenie Komisie (ES) č. 2518/98 z 23. novembra 1998 o zatrieďovaní určitého tovaru do kombinovanej nomenklatúry (Ú. v. ES L 315, 1998, s. 3; Mim. vyd. 02/009, s. 52).

               22

               V rámci súdneho konania začatého na návrh KME, ktoré sa týka uvedených záväzných informácií o nomenklatúrnom zaradení tovaru, sa Gerechtshof Amsterdam (Odvolací súd v Amsterdame) pýta Súdneho dvora na platnosť tohto nariadenia, ako aj prípadne podpoložiek, do ktorých by bolo potrebné zaradiť dotknuté vozidlá.

               23

               Rozsudkom z 27. apríla 2006, Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), Súdny dvor konštatoval neplatnosť nariadenia č. 2518/98. V bode 2 výroku tohto rozsudku rozhodol, že nové štvorkolesové vozidlá vhodné do všetkých druhov terénu s jedným sedadlom, s riadením Ackermanovho typu kontrolovaného riadidlami, vybavené ťažným zariadením a s technickými vlastnosťami, ktoré im umožňujú tlačiť minimálne dvojnásobok ich vlastnej hmotnosti, musia byť zaradené do položky 8701 90 uvedenej nomenklatúry, keďže uvedené vozidlá sa musia v konečnom dôsledku zaradiť do podpoložiek, ktoré zodpovedajú výkonu ich motora.

               24

               V nadväznosti na tento rozsudok Inšpektorát vydal 12. januára 2009 nové záväzné informácie o nomenklatúrnom zaradení tovaru, ktorými zaradil dotknuté vozidlá do podpoložiek KN 8701 90 11 alebo 8701 90 20 v závislosti od výkonu ich motora.

               25

               Od 3. decembra 2009 však oznámil, že tieto informácie stratili svoju platnosť z dôvodu nadobudnutia účinnosti nariadenia č. 1051/2009 a že na základe tohto nariadenia vydá záväzné informácie o nomenklatúrnom zaradení tovaru, o ktoré teraz ide vo veci samej a ktorými sa dotknuté vozidlá zaradili do podpoložiek KN 8701 90 90.

               26

               Rovnako ako účastníci konania vo veci samej aj vnútroštátny súd sa domnieva, že vozidlo uvedené v bode 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009 a vozidlá, o ktoré ide vo veci samej, sú si podobné, pritom nie rovnaké, a že sa z tohto dôvodu toto posledné uvedené nariadenie analogicky uplatňuje na tieto vozidlá, s odkazom na rozsudok zo 4. marca 2004, Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122).

               27

               Tento súd má však pochybnosti o platnosti tohto nariadenia, pokiaľ z neho vyplýva, že tieto vozidlá sa musia zaradiť do podpoložky KN 8701 90 90 z dôvodu, že nemajú vývodový hriadeľ, hydraulické zdvíhacie zariadenie ani navijak.

               28

               Uvedený súd sa totiž domnieva, že bod 2 výroku rozsudku z 27. apríla 2006, Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), vydaného v rámci konania, v ktorom sa vec sama týkala najmä rovnakého modelu vozidla, ako sú tie, o ktoré ide vo veci samej, t. j. modelu KVF‑650 4x4, by sa nemal vykladať inak než tak, že znamená, že Súdny dvor považoval takéto vozidlá za „poľnohospodárske a lesné traktory“, keďže v rámci podpoložky KN 8701 90 iba pre tento jediný druh traktorov táto nomenklatúra spresňuje podpoložky podľa výkonu motora (osemčíselné podpoložky 8701 90 11 až 8701 90 39).

               29

               Okrem iného Gerechtshof Amsterdam (Odvolací súd v Amsterdame) uvádza, že vysvetlivky týkajúce sa podpoložiek 8701 90 11 až 8701 90 50, na ktoré sa odkazuje v odôvodnení bodu 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009, ku ktorého platnosti sa má teraz Súdny dvor vyjadriť, nepochybne uvádzajú, že lesné traktory sa vyznačujú prítomnosťou navijaku, ale že pokiaľ ide o poľnohospodárske traktory, sú iba „obvykle“ vybavené hydraulickým zariadením a vývodovým hriadeľom, čo nevylučuje zaradenie terénnych vozidiel nevybavených hydraulickým zariadením a vývodovým hriadeľom, ako sú vozidlá, o ktoré ide vo veci samej, ako poľnohospodárskeho traktora.

               30

               Za týchto podmienok Gerechtshof Amsterdam rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
               „Je nariadenie… č. 1051/2009… platné?“

         O prejudiciálnej otázke

         Prípustnosť prejudiciálnej otázky

               31

               Komisia tvrdí, že prejudiciálna otázka je neprípustná z dôvodu, že nariadenie č. 1051/2009, ktorého platnosť má Súdny dvor posúdiť, nemá vplyv na výsledok sporu vo veci samej. Ako totiž údajne vyplýva z rozhodnutia vnútroštátneho súdu, vozidlá, o ktoré ide v tomto spore, nie sú rovnaké, ale iba porovnateľné s vozidlami uvedenými v bode 2 prílohy tohto nariadenia, v dôsledku čoho podľa nej uvedené nariadenie nemá priame právne následky na zaradenie vozidiel dotknutých vo veci samej.

               32

               V tejto súvislosti si vnútroštátny súd údajne nesprávne vykladá rozsudok zo 4. marca 2004, Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122). Z tohto rozsudku totiž údajne nevyplýva, že analogické uplatnenie nariadenia o zaradení tovarov porovnateľných s tovarmi uvedenými v tomto nariadení je povinné, lebo tento rozsudok považuje toto nariadenie skôr za zdroj inšpirácie s cieľom uprednostniť koherentný výklad KN a rovnosť zaobchádzania s hospodárskymi subjektmi.

               33

               Uvedený súd okrem toho údajne neodôvodnil, v čom sú vozidlá, o ktoré ide vo veci samej, porovnateľné s vozidlami uvedenými v bode 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009.

               34

               Táto námietka neprípustnosti sa musí zamietnuť.

               35

               V tejto súvislosti je najskôr potrebné uviesť, že vnútroštátny súd použil presne rovnaký pojem, ako je pojem uvedený v bode 35 rozsudku zo 4. marca 2004, Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122), v jeho znení v holandskom jazyku, t. j. prídavné meno „vergelijkbaar“, ktorému zodpovedajú prídavné meno „analogues“ vo francúzskom znení tohto rozsudku a sloveso „entsprechen“ v nemeckom znení, ktorý bol jazykom prejudiciálneho konania, v rámci ktorého bol vydaný uvedený rozsudok.

               36

               Pokiaľ ide o zostávajúcu časť, na jednej strane je zrejmé, že tento súd sa neobmedzil na konštatovanie, že tovary, o ktoré ide vo veci samej, sú podobné tovarom uvedeným v bode 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009, čo je posúdením skutkového stavu, ktoré patrí do jeho výlučnej právomoci, ale že navyše uviedol presný opis uvedených tovarov, ktorý okrem iného v podstate zodpovedá opisu uvedenému v tejto prílohe, pokiaľ ide o tovar uvedený v jej bode 2. Z opisu uvedeného v bodoch 9 až 11 a 16 tohto rozsudku teda vyplýva, že vozidlá, o ktoré ide vo veci samej, sú podobné vozidlám, ktoré sú predmetom bodu 2 prílohy tohto nariadenia. Uvedený súd v podstate konštatoval, že všetky tieto vozidlá majú všetky vlastnosti vyžadované na to, aby sa považovali za „traktory a ťahače“ v zmysle položky KN 8701, a že nemajú vývodový hriadeľ, hydraulické zdvíhacie zariadenie ani lanový navijak.

               37

               Vnútroštátny súd týmto spôsobom vyhovel požiadavkám článku 94 písm. a) a c) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, keďže v návrhu na začatie prejudiciálneho konania uviedol zhrnutie relevantných skutočností, ako ich zistil, ktoré umožňuje poznať dôvody, ktoré ho viedli k pochybnostiam o platnosti dotknutej časti uvedeného nariadenia.

               38

               Na druhej strane postačí uviesť, že hoci v rámci rozsudku zo 4. marca 2004, Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122), sa návrh na začatie prejudiciálneho konania týkal tovarov, ktoré neboli rovnaké, ale iba podobné tovarom uvedeným v relevantnej časti prílohy nariadenia o zaradení, ku ktorého platnosti sa mal vyjadriť Súdny dvor (pozri body 34 a 35 tohto rozsudku), Súdny dvor sa napriek tomu vyjadril k platnosti tohto nariadenia (pozri bod 1 výroku uvedeného rozsudku).

               39

               Z ustálenej judikatúry Súdneho dvora totiž vyplýva, že hoci sa nariadenie o zaradení priamo neuplatňuje na tovary, ktoré nie sú rovnaké, ale iba podobné tovarom, ktoré sú predmetom tohto nariadenia, toto nariadenie sa na takéto tovary uplatňuje analogicky (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky zo 4. marca 2004, Krings, C‑130/02, EU:C:2004:122, body 34 a 35, ako aj z 13. júla 2006, Anagram International, C‑14/05, EU:C:2006:465, body 31 až 33). Pokiaľ má teda vnútroštátny súd pochybnosti o platnosti nariadenia o zaradení, ktoré má analogicky uplatniť na výrobky dostatočne podobné výrobkom uvedeným v tomto nariadení, je opodstatnené, aby sa obrátil na Súdny dvor s návrhom na začatie prejudiciálneho konania na posúdenie platnosti tohto nariadenia (pozri v tomto zmysle najmä rozsudok z 19. februára 2009, Kamino International Logistics, C‑376/07, EU:C:2009:105, bod 69).

               40

               Je teda potrebné odpovedať na prejudiciálnu otázku.

         O veci samej

               41

               Je potrebné pripomenúť, že v bode 2 výroku rozsudku z 27. apríla 2006, Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), Súdny dvor rozhodol, že „nové štvorkolesové vozidlá vhodné do všetkých druhov terénu s jedným sedadlom, s riadením Ackermanovho typu kontrolovaného riadidlami, vybavené ťažným zariadením, s technickými vlastnosťami, ktoré im umožňujú tlačiť minimálne dvojnásobok ich vlastnej hmotnosti, musia byť zaradené do položky KN 8701 90. Je úlohou Gerechtshof te Amsterdam [(Odvolací súd v Amsterdame)] zaradiť tieto vozidlá do podpoložiek podľa výkonu ich motora“.

               42

               Podpoložka KN 8701 90 vzťahujúca sa na traktory a ťahače okrem traktorov riadených chodcom, cestných návesových ťahačov a pásových traktorov, ktoré patria do podpoložiek 8701 10 až 8701 30, sa týka dvoch druhov traktorov, a to:

                        —

                        na jednej strane poľnohospodárskych kolesových traktorov (okrem traktorov riadených chodcom) a lesných kolesových traktorov a

                        —

                        na druhej strane iných traktorov a ťahačov, než sú súčasne traktory a ťahače patriace do podpoložiek 8701 10 až 8701 30 a poľnohospodárske a lesné traktory (ďalej len „ostatné traktory“).

               43

               Na ostatné traktory a ťahače sa vzťahuje jediná osemčíselná podpoložka, a to podpoložka 8701 90 90.

               44

               Naproti tomu na poľnohospodárske a lesné traktory sa vzťahujú viaceré osemčíselné podpoložky. Najskôr sa rozlišujú podľa toho, či sú nové, alebo použité, pričom v takom prípade patria do položky 8701 90 50. Následne sa nové poľnohospodárske a lesné traktory delia do šiestich osemčíselných podpoložiek v závislosti od výkonu svojho motora, a to do podpoložiek 8701 90 11, 8701 90 20, 8701 90 25, 8701 90 31, 8701 90 35 a 8701 90 39.

               45

               Podpoložka KN 8701 90 neobsahuje iné osemčíselné podpoložky, než sú podpoložky uvedené v dvoch predchádzajúcich bodoch tohto rozsudku.

               46

               Z tohto konštatovania vyplýva, že bod 2 výroku rozsudku z 27. apríla 2006, Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), sa týka výlučne osemčíselných podpoložiek KN 8701 90 11 až 8701 90 39 vzťahujúcich sa na nové poľnohospodárske a lesné traktory, keďže Súdny dvor vyložil tieto podpoložky v tom zmysle, že sa musia považovať za relevantné v súvislosti s colným zaradením vozidiel, ako sú vozidlá opísané v uvedenom bode 2, pričom konkrétna podpoložka v rámci nich sa určuje podľa výkonu motora vozidla, ktoré sa má zaradiť. V dôsledku toho sa podpoložka 8701 90 90 týkajúca sa ostatných traktorov musí vylúčiť pri zaradení takýchto vozidiel.

               47

               Okrem toho je potrebné konštatovať, že vozidlo opísané v bode 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009 je podobné vozidlám, o ktoré išlo vo veci vedúcej k rozsudku z 27. apríla 2006, Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), vzhľadom na opis uvedený v bodoch 26 až 31 tohto rozsudku. Toto konštatovanie je podporené skutočnosťou, že jedného z modelov vozidiel, o ktoré išlo vo veci, ktorá viedla k tomuto rozsudku, t. j. modelu KVF‑650 4x4, sa rovnako týka aj súčasné konanie vo veci samej. Ako pritom bolo uvedené v bode 36 tohto rozsudku, vozidlá, o ktoré v súčasnosti ide vo veci samej, sú bez rozdielu podobné vozidlám opísaným v bode 2 uvedenej prílohy.

               48

               V dôsledku toho z konštatovaní uvedených v bodoch 46 a 47 tohto rozsudku vyplýva, že nariadenie č. 1051/2009 v rozsahu, v akom zaraďuje vozidlá opísané v bode 2 svojej prílohy do podpoložky KN 8701 90 90, a nie do jednej z podpoložiek KN 8701 90 11 až 8701 90 39 v závislosti od výkonu motora vozidla, nie je zlučiteľné s obsahom týchto posledných uvedených podpoložiek, ako vyplýva z bodu 2 výroku rozsudku z 27. apríla 2006, Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259).

               49

               Námietky vznesené Komisiou nemôžu vyvrátiť konštatovanie neplatnosti, ktoré musí obyčajne vyplývať z tejto nezlučiteľnosti.

               50

               V tejto súvislosti je potrebné v prvom rade konštatovať, že v bode 2 výroku rozsudku z 27. apríla 2006, Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), sa Súdny dvor obmedzil na výklad osemčíselných podpoložiek patriacich do položky KN 8701 90 vzhľadom na vlastnosti vozidiel opísaných vnútroštátnym súdom, ako ho o to požiadal tento súd svojou druhou otázkou, pričom vyzval uvedený súd, aby sám zaradil tieto vozidlá.

               51

               V druhom rade nemožno súhlasiť s tvrdením Komisie, že rozhodujúci dôvod na zaradenie vozidiel opísaných v bode 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009 do podpoložky 8701 90 90, t. j. že „zatriedenie ako poľnohospodársky traktor alebo lesný traktor je vylúčené, pretože vozidlo nemá ani vývodový hriadeľ, ani hydraulické zdvíhacie zariadenie, ani naviják“, vyplýval z vysvetliviek ku KN, keďže pokiaľ ide o podpoložky 8701 90 11 až 8701 90 50, tieto vysvetlivky spresňovali, že „poľnohospodárske traktory sú obvykle vybavené hydraulickým zariadením, ktoré umožňuje zdvíhať alebo spúšťať poľnohospodárske nástroje (brány, pluhy, atď.), vývodovým hriadeľom, ktorý dovoľuje využívať výkon motora na činnosť iných strojov alebo náradia, a zariadením na pripojenie prívesu“ a že „vlastnosťou lesných traktorov je vybavenie trvalo pripojeným navijákom, ktorý umožňuje ťahať drevo“.

               52

               Význam týchto vysvetliviek uznaný judikatúrou Súdneho dvora je v tom, že významným spôsobom prispievajú k výkladu rozsahu rozličných colných položiek, pritom však nie sú právne záväzné (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. júla 2014, Sysmex Europe, C‑480/13, EU:C:2014:2097, bod 30 a citovanú judikatúru).

               53

               V tejto súvislosti je na jednej strane potrebné uviesť, že časti vysvetliviek ku KN, na ktoré sa odvoláva Komisia, nemajú absolútny rozsah. Pokiaľ totiž ide o prítomnosť hydraulického zariadenia, ktoré umožňuje zdvíhať alebo spúšťať poľnohospodárske nástroje, a vývodový hriadeľ, ktorý dovoľuje využívať výkon motora na činnosť iných strojov alebo náradia v súvislosti s poľnohospodárskymi traktormi, je tam iba uvedené, že sú nimi „obvykle“ vybavené. Ako teda uvádza vnútroštátny súd, z tejto formulácie vyplýva, že neprítomnosť týchto prvkov nepostačuje na to, aby sa traktory nepovažovali za poľnohospodárske. Nemožno súhlasiť s vysvetlením poskytnutým Komisiou, že uvedená formulácia zodpovedá preneseniu dôkazného bremena, pokiaľ ide o určenie vozidla. Tento rozsah totiž nevyplýva z uvedených vysvetliviek, o čom okrem iného svedčí aj to, že v odôvodnení zaradenia v bode 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009 chýba konštatovanie, že ostatné vlastnosti dotknutého vozidla nezakladajú jeho určenie na poľnohospodárstvo.

               54

               Na druhej strane v súlade zo všeobecným pravidlom 1 zaradenie na právne účely závisí okrem ostatných všeobecných pravidiel aj od znenia položiek a znenia poznámok k triede alebo kapitole, ak tieto položky alebo poznámky nevyžadujú inak. Všeobecné pravidlo 6 stanovuje, že na právne účely sa zaradenie tovaru do podpoložiek v rámci jednej položky určuje podľa znenia týchto podpoložiek a príslušných poznámok k podpoložkám a mutatis mutandis podľa ostatných uvedených pravidiel. Napokon zo všeobecného pravidla 3 písm. a) vyplýva, že ak sa zdá, že tovar by sa mal zaradiť do dvoch položiek, špecifickejšia položka musí dostať prednosť pred všeobecnejšou položkou.

               55

               V prejednávanej veci je nesporné, že úžitkové vozidlá, ako sú vozidlá uvedené v bode 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009, sa musia považovať za „traktory a ťahače“ v zmysle podpoložky 8701 90, ktorá sa týka výlučne úžitkových vozidiel. Zásadný rozdiel uplatnený na úrovni tejto podpoložky vychádza z určenia dotknutých traktorov a ťahačov na poľnohospodárstvo, lesné hospodárstvo alebo na iné účely.

               56

               Podľa judikatúry Súdneho dvora účel použitia výrobku môže byť objektívnym kritériom na zaradenie, pokiaľ je s týmto výrobkom vnútorne spätý, čo musí byť možné posúdiť na základe jeho objektívnych znakov a vlastností (rozsudok zo 17. júla 2014, Sysmex Europe, C‑480/13, EU:C:2014:2097, bod 31 a citovaná judikatúra).

               57

               Okrem toho vzhľadom na rozsah pravidla 3 písm. a) platí, že pokiaľ má traktor takéto objektívne vlastnosti, je potrebné zaradiť ho do špecifickejšej podpoložky.

               58

               V danom prípade, a ako okrem iného vyplýva z vysvetliviek ku KN, určenie traktorov na poľnohospodárstvo alebo lesné hospodárstvo môže vyplývať z ich riešenia a prítomnosti nástrojov alebo zariadení, ktoré ich predurčujú na použitie v rámci poľnohospodárskych alebo záhradníckych podnikov bez toho, aby bolo a priori potrebné spájať si toto určenie s prítomnosťou určitých nástrojov alebo zariadení vymenovaných vyčerpávajúcim spôsobom.

               59

               Ako pritom vyplýva z opisu druhov vozidiel, na ktoré sa vzťahuje rozsudok z 27. apríla 2006, Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), ktorý v zásade zodpovedá opisu vozidla uvedeného v bode 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009, vozidlá, na ktoré sa vzťahuje tento rozsudok, sa okrem svojej výraznej ťažnej sily vyznačujú svojím osobitným riešením, najmä pokiaľ ide o motor, pneumatiky a pruženie, ktorého cieľom je umožniť im pohyb v ťažkom prírodnom teréne spolu s náradím, ktoré k nim možno pripojiť prostredníctvom rôznych spájacích alebo pripájacích zariadení. Všetky tieto vlastnosti sú všeobecné, objektívne a viditeľné.

               60

               V treťom rade je irelevantné, že ako tvrdí Komisia, traktory, ktoré sú zjavne určené na poľnohospodárstvo alebo lesné hospodárstvo, sa môžu použiť na činnosti vo voľnom čase. Je totiž potrebné pripomenúť, že pokiaľ je v okamihu preclenia možné zistiť objektívnu charakteristiku tovaru, okolnosť, že tento výrobok možno použiť aj inak, nemôže vylučovať jeho právnu kvalifikáciu. Pre jeho colné zaradenie nie je nevyhnutné, aby bol tento výrobok určený jedine alebo výlučne na použitie zodpovedajúce takejto objektívnej vlastnosti. Postačuje, ak toto použitie predstavuje jeho základné určenie (rozsudok z 13. júla 2006, Anagram International, C‑14/05, EU:C:2006:465, bod 26). V každom prípade táto námietka nemôže opodstatniť zaradenie dotknutých druhov vozidiel do podpoložky KN 8701 90 90, ktorá sa ako všetky podpoložky v rámci položky KN 8701 vzťahuje na úžitkové vozidlá.

               61

               Vo štvrtom a poslednom rade zaradenie vozidiel, ako sú vozidlá uvedené v bode 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009 do podpoložiek 8701 90 11 až 8701 90 50, nemá za následok taký výklad podpoložky 8701 90 90, že táto podpoložka nemá obsah. V tejto súvislosti postačuje konštatovať, že vysvetlivky ku KN týkajúce sa tejto poslednej uvedenej podpoložky uvádzajú ako príklad vozidiel, ktoré do nej patria, traktory na verejné práce a jednonápravové ťahače pre kĺbové motorové vozidlá.

               62

               Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že Komisia prijatím nariadenia č. 1051/2009 v rozsahu, v akom toto nariadenie zaraďuje vozidlo opísané v bode 2 svojej prílohy do podpoložky KN 8701 90 90, a nie do podpoložky v rámci podpoložiek 8701 90 11 až 8701 90 39, ktorá zodpovedá výkonu motora tohto vozidla, pozmenila obsah týchto posledných uvedených podpoložiek tak, že ho zúžila, a v dôsledku toho prekročila právomoci, ktoré jej boli zverené článkom 9 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 2658/87 (pozri v tomto zmysle najmä rozsudok zo 4. marca 2004, Krings, C‑130/02, EU:C:2004:122, bod 26).

               63

               Na položenú otázku je preto potrebné odpovedať tak, že bod 2 prílohy nariadenia č. 1051/2009 je neplatný v rozsahu, v akom zaraďuje vozidlo, ktoré je tam opísané, do podpoložky KN 8701 90 90, a nie do podpoložky v rámci podpoložiek KN 8701 90 11 až 8701 90 39, ktorá zodpovedá výkonu motora tohto vozidla.

         O trovách

               64

               Vzhľadom na to, že konanie má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

               Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:

                     Bod 2 prílohy nariadenia Komisie (ES) č. 1051/2009 z 3. novembra 2009 o zatrieďovaní určitého tovaru do kombinovanej nomenklatúry je neplatný v rozsahu, v akom zaraďuje vozidlo, ktoré je tam opísané, do podpoložky 8701 90 90 tejto kombinovanej nomenklatúry, zmenenej a doplnenej nariadením Komisie (ES) č. 948/2009 z 30. septembra 2009, a nie do podpoložky v rámci podpoložiek 8701 90 11 až 8701 90 39 uvedenej kombinovanej nomenklatúry, ktorá zodpovedá výkonu motora tohto vozidla.

                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: holandčina.


Rozsudok Súdneho dvora z 5. mája 1977. # Gerda Jansen proti Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen - Nemecko. # # Vec 104-76.


title: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 16. januára 2007.#Andrea Borbély proti Európskej komisii.#Vec F-126/05.

text:
      ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora)
      zo 16. januára 2007
      Vec F‑126/05
      Andrea Borbély
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev
      „Úradníci – Náhrada výdavkov – Príspevok na usídlenie – Diéty – Cestovné výdavky spojené s nástupom do služieb – Miesto prijatia do zamestnania – Neobmedzená právomoc“
      Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou pani Borbély navrhuje jednak zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým
         sa žalobkyni zamieta nárok na diéty a na príspevok na usídlenie, ako aj náhrada cestovných výdavkov spojených s nástupom do
         služby, a jednak zaviazanie Komisie vyplatiť uvedené príspevky, ako aj náhradu uvedených cestovných výdavkov

      Rozhodnutie: Rozhodnutie Komisie z 2. marca 2005 sa zrušuje v rozsahu, v akom zamieta priznať žalobkyni príspevok na usídlenie podľa článku
         5 ods. 1 prílohy VII služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev a diéty podľa článku 10 ods. 1 tejto prílohy.
         Komisia je povinná vyplatiť žalobkyni uvedené príspevky, v súlade s platnými predpismi služobného poriadku a úroky z omeškania
         odo dňa splatnosti uvedených súm až do skutočného zaplatenia, ktorých sadzba je stanovená Európskou centrálnou bankou pre
         hlavné operácie týkajúce sa refinancovania a uplatniteľná počas dotknutého obdobia, zvýšená o dva body. V zostávajúcej časti
         sa žaloba zamieta. Každý účastník konania znáša vlastné trovy konania.

      Abstrakt
      1.      Úradníci – Náhrada výdavkov – Príspevok na usídlenie – Diéty
      (Služobný poriadok úradníkov, príloha VII, články 5 a 10; nariadenie Rady č. 723/2004)
      2.      Úradníci – Náhrada výdavkov – Cestovné výdavky z miesta prijatia do zamestnania na miesto, kde je zamestnaný
      [Služobný poriadok úradníkov, príloha VII, články 4, 5, článok 7 ods. 1 písm. a) a článok 10]
      3.      Úradníci – Žaloba – Predmet – Príkaz administratíve – Neobmedzená právomoc – Žiadosť o vyplatenie
      (Služobný poriadok úradníkov, článok 91 ods. 1; príloha VII, články 5 a 10)
      1.      Zrušenie prvej alternatívnej podmienky článku 5 prílohy VII služobného poriadku, ktorá podmieňovala poskytnutie príspevku
         na usídlenie priznaním práva na príspevok na expatriáciu nariadením č. 723/2004, ktorým sa mení a dopĺňa Služobný poriadok
         úradníkov Európskych spoločenstiev, ako aj Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov, je možné v každom prípade vykladať
         v tom zmysle, že zákonodarca chcel nastoliť rovnosť, pokiaľ ide o podmienky priznania príspevku na usídlenie medzi všetkými
         osobami, ktoré nastúpili do služobného pomeru v inštitúcii Spoločenstva po tom, ako bývali alebo pracovali na území štátu,
         kde sa táto inštitúcia nachádza. Teraz musia osoby pracujúce pred nástupom do verejnej služby Spoločenstva pre štát alebo
         pre medzinárodnú organizáciu, ako aj iní úradníci Spoločenstva preukázať, že spĺňajú jedinú podmienku stanovenú v článku 5
         prílohy VII služobného poriadku v novom znení, teda že boli nútení zmeniť bydlisko, aby splnili požiadavky článku 20 služobného
         poriadku. Také zrovnoprávnenie dvoch kategórií úradníkov vôbec neznamená, že zákonodarca chcel tiež zmeniť samotný obsah predmetnej
         podmienky, ktorá je rovnako formulovaná v starom aj v novom znení článku 5 prílohy VII služobného poriadku. Pojem „bydlisko“
         treba teda vždy chápať tak, že predstavuje centrum záujmov úradníka alebo zamestnanca.

      Skutočné bydlisko predstavuje len jeden z faktorov, ktorý spolu s inými určuje centrum záujmov úradníka. Tento prístup je
         potvrdený účelom článku 5 prílohy VII služobného poriadku, ktorý sa nezmenil ani nemal zmeniť zmenou podmienok priznania príspevku
         na usídlenie, t. j. kompenzovať náklady spojené so situáciou menovaného úradníka, ktorý, keďže prechádza z neistého postavenia
         do definitívneho postavenia, musí sa usadiť a integrovať v mieste svojho zamestnania stálym a trvalý spôsobom na neurčitú,
         avšak podstatnú dobu. V dôsledku toho existencia dočasného bydliska v mieste, kde sa nachádza zamestnávajúca inštitúcia najmä
         pre profesijné účely, nie je v žiadnom prípade v rozpore s cieľom sledovaným príspevkom na usadenie, ktorý zodpovedá zaťaženiu,
         ktorému zvyčajne nie sú vystavené osoby s centrom záujmov zhodným s miestom ich zamestnania.

      To isté platí aj pokiaľ ide o diéty, ktorých účelom je kompenzácia výdavkov a nevýhod vyplývajúcich z neistej situácie úradníka
         v skúšobnej dobe, najmä v prípade, keď si súčasne musí ponechať aj predchádzajúce bydlisko, a to tým skôr, že podmienku ukladajúcu
         povinnosť zmeniť bydlisko je potrebné vykladať rovnakým spôsobom v rámci článkov 5 a 10 prílohy VII služobného poriadku.

      (pozri body 44 a 47 – 49)
      Odkaz:
      Súd prvého stupňa: 12. decembra 1996, Monteiro da Silva/Komisia, T‑74/95, Zb. VS s. I‑A‑583, II‑1559, body 63 a 64; 12. decembra
         1996, Mozzaglia/Komisia, T‑137/95, Zb. VS s. I‑A‑619, II‑1657, bod 57; 20. augusta 1998, Collins/Výbor regiónov, T‑132/97,
         Zb. VS s. I‑A‑469, II‑1379, bod 41; 13. decembra 2004, E/Komisia, T‑251/02, Zb. VS s. I‑A‑359, II‑1643, bod 100; 13. septembra
         2005, Recalde Langarica/Komisia, T‑283/03, Zb. VS s. I‑A‑235, II‑1075, bod 176

      2.      Na zohľadnenie účelu článku 7 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku, ktorý ukladá zamestnávateľovi Spoločenstva
         znášať cestovné výdavky vynaložené úradníkom na prepravu z miesta prijatia do miesta zamestnania, je potrebné pri zisťovaní
         centra záujmov úradníka, ktoré určuje jeho zvyčajné bydlisko a tým aj jeho miesto prijatia do zamestnania, ako aj pri určovaní
         zvyčajného bydliska na účely článku 4 prílohy VII služobného poriadku venovať osobitnú pozornosť skutočnému bydlisku dotknutej
         osoby, najmä jeho miestu výkonu práce v čase prijatia do zamestnania. Úradník teda nemá také výdavky, bez ohľadu na centrum
         jeho záujmov zmysle článkov 5 a 10 prílohy VII služobného poriadku, ak sa už v čase svojho prijatia do zamestnania nachádza
         najmä z profesijných dôvodov v mieste svojho budúceho zamestnania.

      Inak to nie je ani v prípade, ak budúci úradník nie je prítomný v mieste svojho predchádzajúceho zamestnania počas krátkej
         doby pred svojím nástupom do služby, lebo napríklad využil svoje právo na riadnu dovolenku na účely návratu do krajiny, kde
         má centrum svojim záujmov. Výdavky, ktoré mu vznikli v dôsledku návratu na miesto svojho predchádzajúceho zamestnania, ktoré
         je okrem iného tiež miestom výkonu jeho budúcich služobných povinností pre inštitúciu Spoločenstva, nezakladajú nárok na náhradu
         podľa článku 7 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku. Náhrada takých výdavkov vzniknutých samotnému úradníkovi totiž
         nezodpovedá účelu tohto ustanovenia.

      (pozri body 66 – 68)
      Odkaz:
      Súdny dvor: 15. septembra 1994, Magdalena Fernández/Komisia, C‑452/93 P, Zb. s. I‑4295, bod 22
      Súd prvého stupňa: 10. júla 1992, Benzler/Komisia, T‑63/91, Zb. s. II‑2095, body 23 a 24; Monteiro da Silva, už citovaný,
         body 70 a 71; 28. septembra 1999, J/Komisia, T‑28/98, Zb. VS s. I‑A‑185, II‑973, bod 47; 25. októbra 2005, Dedeu i Fontcuberta/Komisia,
         T‑299/02, Zb. VS s. I‑A‑303, II‑1377, bod 77

      3.      Súdu Spoločenstva neprislúcha bez toho, aby sa zasiahlo do výsad administratívneho orgánu, udeľovať príkazy inštitúcii Spoločenstva
         a nariaďovať jej prijať opatrenia na výkon rozsudku zrušujúceho rozhodnutie. V sporoch finančného charakteru má však súd Spoločenstva
         neobmedzenú právomoc v súlade s článkom 91 ods. 1 druhou vetou služobného poriadku, ktorá mu umožňuje uložiť žalovanej inštitúcii
         zaplatenie určených súm prípadne aj zvýšených o úroky z omeškania.

      V rámci žaloby na neplatnosť proti zamietnutiu poskytnúť žalobkyni príspevok na usídlenie a diéty je návrh žalobkyne na zaviazanie
         administratívy vyplatiť sumy týchto dvoch príspevkov zvýšených o úroky z omeškania dostatočne presný a musí byť vyhlásený
         za prípustný, aj keď žalobkyňa nepredložila výpočet požadovaných súm, keďže tieto je možné priamo a objektívne určiť na základe
         dvoch jasných a nesporných parametrov, a to základného platu žalobkyne a priznaní alebo nepriznaní jej nároku na príspevok
         na domácnosť v okamihu a v priebehu relevantného obdobia pre každé ustanovenie upravujúce tieto príspevky.

      (pozri body 71 a 72)
      Odkaz:
      Súd prvého stupňa: 9. júna 1994, X/Komisia, T‑94/92, Zb. VS s. I‑A‑149, II‑481, bod 33; 8. júla 1998, Aquilino/Rada, T‑130/96,
         Zb. VS s. I‑A‑351, II‑1017, bod 39; 23. marca 2000, Rudolph/Komisia, T‑197/98, Zb. VS s. I‑A‑55, II‑241, body 32 a 33; 18. septembra
         2002, Puente Martín/Komisia, T‑29/01, Zb. VS s. I‑A‑157, II‑833, bod 87; 2. marca 2004, Di Marzio/Komisia, T‑14/03, Zb. VS
         s. I‑A‑43, II‑167, bod 63


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 13. februára 2008. # Sanofi-Aventis SA proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT). # Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva ATURION - Skoršia národná slovná ochranná známka URION - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Neexistencia podobnosti označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94. # Vec T-146/06.

text:
      Rozsudok Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 13. februára 2008 – Sanofi‑Aventis/ÚHVT – GD Searle (ATURION)
      (vec T‑146/06)
      „Ochranná známka Spoločenstva – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva ATURION – Skoršia národná slovná ochranná známka URION – Relatívny dôvod zamietnutia – Neexistencia pravdepodobnosti zámeny – Neexistencia podobnosti označení – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“
      Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby
         – Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou [nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 71 – 73)

      Predmet

               Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. februára 2006 (vec R 227/2005‑1) týkajúcemu sa námietkového
                  konania medzi Sanofi‑Aventis SA a GD Searle LLC

            Údaje týkajúce sa veci

               Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva:

               GD Searle LLC

               Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva:

               slovná ochranná známka ATURION pre výrobky v triede 5 – prihláška č. 1662311

               Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky:

               Sanofi‑Aventis SA

               Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:

               slovná národná ochranná známka URION pre výrobky v triede 5

               Rozhodnutie námietkového oddelenia:

               zamietnutie námietky

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               zamietnutie odvolania

      Výrok

                  1.

                  	Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  	Sanofi‑Aventis SA je povinný nahradiť trovy konania.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 27. júna 2002. # Carmine Salvatore Tralli proti Európskej centrálnej banke. # Úradníci - Prípustnosť - Odôvodnenie - Trovy konania. # Spojené veci T-373/00, T-27/01, T-56/01 a T-69/01.


title: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 31. januára 2008. # Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike. # Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2003/35/ES - Životné prostredie - Účasť verejnosti na vypracovaní určitých plánov a programov - Neprebratie v stanovenej lehote. # Vec C-69/07.

text:
      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 31. januára 2008 – Komisia/Taliansko
      (vec C‑69/07)
      „Nesplnenie povinnosti členským štátom – Smernica 2003/35/ES – Životné prostredie – Účasť verejnosti na vypracovaní určitých plánov a programov – Neprebratie v stanovenej lehote“
      Žaloba o nesplnenie povinnosti – Skúmanie dôvodnosti Súdnym dvorom – Stav, ktorý treba zohľadniť – Stav ku dňu uplynutia lehoty stanovenej odôvodneným stanoviskom (článok 226 ES) (pozri bod 9)
      Predmet

               Nesplnenie povinnosti členským štátom – Neprijatie opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu
                  a Rady 2003/35/ES z 26. mája 2003, ktorou sa ustanovuje účasť verejnosti pri navrhovaní určitých plánov a programov týkajúcich
                  sa životného prostredia a ktorou sa menia a dopĺňajú, s ohľadom na účasť verejnosti a prístup k spravodlivosti, smernice Rady
                  85/337/EHS a 96/61/ES (Ú. v. EÚ L 156, s. 17; Mim. vyd. 15/007, s. 466), v stanovenej lehote

            Výrok

                  1.

                  	Talianska republika si tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so
                     smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/35/ES z 26. mája 2003, ktorou sa ustanovuje účasť verejnosti pri navrhovaní určitých
                     plánov a programov týkajúcich sa životného prostredia a ktorou sa menia a dopĺňajú, s ohľadom na účasť verejnosti a prístup
                     k spravodlivosti, smernice Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 tejto smernice.

                  2.

                  	Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.


Rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 11. januára 2013. # Kokomarina proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT). # Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačené Európske spoločenstvo - Obrazová ochranná známka interdit de me gronder IDMG - Skoršia slovná ochranná známka Beneluxu DMG - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Spochybnenie riadneho používania skoršej ochrannej známky prvýkrát prednesené pred Všeobecným súdom. # Vec T-568/11.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) z 25. marca 2009. # L’Oréal SA proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT). # Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva SPA THERAPY - Skoršia slovná národná ochranná známka SPA - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94. # Vec T-109/07.

text:
      Vec T-109/07
      L’Oréal SA
      proti
      Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
      „Ochranná známka Spoločenstva – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva SPA THERAPY – Skoršia národná slovná ochranná známka SPA – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“
      Abstrakt rozsudku
      1.      Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka
            majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť
            zámeny so skoršou ochrannou známkou
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]
      2.      Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka
            majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť
            zámeny so skoršou ochrannou známkou
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]
      1.      Pre priemerného spotrebiteľa existuje pravdepodobnosť zámeny medzi slovným označením SPA THERAPY, ktorého zápis ako ochrannej
         známky Spoločenstva sa požaduje pre kozmetické prípravky patriace do triedy 3 v zmysle Niceskej dohody, a slovnou ochrannou
         známkou SPA skôr zapísanou pre zhodné výrobky na Úrade pre ochranné známky štátov Beneluxu.

      Spotrebiteľ vo všeobecnosti venuje väčšiu pozornosť začiatku ochrannej známky ako jej koncu. Skoršia ochranná známka je však
         umiestnená na začiatok prihlasovanej ochrannej známky. Z toho vyplýva, že autonómne rozlišovacie postavenie, ktoré sama osebe
         má, je o to náchylnejšie spôsobiť u relevantnej skupiny verejnosti zámenu v súvislosti s obchodným pôvodom daných výrobkov.

      Slovo „therapy“ nie je všeobecne známym obchodným menom, ale pojmom, ktorý bez toho, aby opisoval kozmetické výrobky, nemá
         vo vzťahu k nim osobitne vysokú rozlišovaciu spôsobilosť v tom zmysle, že by mohol byť chápaný ako narážka na blahodárne účinky
         týchto výrobkov.

      Nakoniec často sa stáva, že výrobcovia kozmetických prípravkov uvedú na trh viacero rád výrobkov pod rôznymi ochrannými známkami
         nižšej úrovne. V dôsledku toho by skutočnosť, že by sa prihlasovaná ochranná známka skladala zo skoršej ochrannej známky SPA
         nasledovanej slovom „therapy“, mohla viesť spotrebiteľa k tomu, aby sa domnieval, že ide radu výrobkov predávaných majiteľom
         skoršej ochrannej známky.

      Rozdiely medzi označeniami spočívajúce v prítomnosti slova „therapy“ v prihlasovanej ochrannej známke teda nie sú takej povahy,
         aby kompenzovali významnú podobnosť medzi kolidujúcimi označeniami spočívajúcu v prítomnosti skoršej ochrannej známky na začiatku
         prihlasovanej ochrannej známky a autonómne rozlišovacie postavenie, ktoré v nej má bez toho, aby predstavovalo dominantný
         prvok. Keďže sú výrobky označené kolidujúcimi ochrannými známkami rovnaké, treba navyše dospieť k záveru, že relevantná skupina
         verejnosti by sa domnievala, že pochádzajú prinajmenšom od hospodársky prepojených podnikov.

      V takejto situácii totiž určenie existencie pravdepodobnosti zámeny nemôže podliehať podmienke, aby v celkovom dojme vyvolanom
         zloženým označením dominovala časť tohto označenia tvorená skoršou ochrannou známkou.

      (pozri body 15, 19, 20, 30 – 33)
      2.      Okrem bežných prípadov, keď priemerný spotrebiteľ vníma ochrannú známku ako celok, a bez ohľadu na okolnosť, že v celkovom
         dojme môže dominovať jedna alebo viac zložiek kombinovanej ochrannej známky, nie je vôbec vylúčené, že v osobitnom prípade
         si skoršia ochranná známka používaná treťou osobou v zloženom označení zachová samostatné rozlišovacie postavenie bez toho,
         aby v ňom pritom tvorila dominantný prvok, a že z tohto dôvodu celkový dojem zloženého označenia môže viesť verejnosť k presvedčeniu,
         že dotknuté tovary alebo služby pochádzajú prinajmenšom od podnikov, ktoré sú hospodársky prepojené, a v takom prípade sa
         musí existencia pravdepodobnosti zámeny pripustiť. V takejto situácii totiž určenie existencie pravdepodobnosti zámeny nemôže
         podliehať podmienke, aby v celkovom dojme vyvolanom zloženým označením dominovala časť tohto označenia tvorená skoršou ochrannou
         známkou.

      (pozri bod 19)

ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (piata komora)
      z 25. marca 2009 (*)

      „Ochranná známka Spoločenstva – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva SPA THERAPY – Skoršia národná slovná ochranná známka SPA – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“
      Vo veci T‑109/07,
      L’Oréal SA, so sídlom v Paríži (Francúzsko), v zastúpení: E. Baud, advokát,

      žalobca,
      proti
      Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), v zastúpení: A. Folliard‑Monguiral, splnomocnený zástupca,

      žalovanému,
      ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa:
      Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, so sídlom v Spa (Belgicko), v zastúpení: E. Cornu, L. De Brouwer a D. Moreau, advokáti,

      ktorej predmetom je žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 24. januára 2007 (vec R 468/2005‑4),
         týkajúcemu sa námietkového konania medzi Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, a L’Oréal SA,

      SÚD PRVÉHO STUPŇA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (piata komora),

      v zložení: predseda komory M. Vilaras, sudcovia M. Prek (spravodajca) a V. Ciucă,
      tajomník: N. Rosner, referent,
      so zreteľom na žalobu podanú do kancelárie Súdu prvého stupňa 11. apríla 2007,
      so zreteľom na vyjadrenie ÚHVT k žalobe podané do kancelárie Súdu prvého stupňa 25. júna 2007,
      so zreteľom na vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania k žalobe podané do kancelárie Súdu prvého stupňa 17. júla 2007,
      po pojednávaní zo 6. novembra 2008,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Okolnosti predchádzajúce sporu
      1        Žalobca L’Oréal SA podal 28. novembra 2000 na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) prihlášku
         ochrannej známky Spoločenstva podľa nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES
         L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146) v znení zmien a doplnení.

      2        Prihláška ochrannej známky bola podaná na zápis slovného označenia SPA THERAPY.

      3        Výrobky uvedené v prihláške patria do triedy 3 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis
         známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú tomuto opisu: „Voňavky, toaletné vody; sprchovacie gély
         a soli do kúpeľa na iné ako liečebné účely; toaletné mydlá; telové dezodoranty; kozmetické prípravky, najmä krémy, mlieka,
         vody, gély a púdre na tvár, telo a ruky; mlieka, gély a opaľovacie oleje a oleje po opaľovaní (kozmetické prípravky); prípravky
         na líčenie; šampóny; gély, peny, balzamy a výrobky vo forme rozprašovačov na úpravu vlasov a starostlivosť o vlasy; laky na
         vlasy; prípravky na farbenie a odfarbovanie vlasov; prípravky na trvalú onduláciu a na kučeravenie vlasov; éterické oleje“.

      4        Uvedená prihláška bola zverejnená 15. júla 2002 vo Vestníku ochranných známok Spoločenstva č. 55/2002.

      5        Dňa 14. októbra 2002 vedľajší účastník konania Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV podal na základe článku 42 nariadenia
         č. 40/94 námietku proti zápisu prihlasovanej ochrannej známky Spoločenstva pre všetky ňou označené výrobky.

      6        Na podporu svojej námietky vedľajší účastník uvádza najmä existenciu pravdepodobnosti zámeny v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b)
         nariadenia č. 40/94 s rôznymi skoršími ochrannými známkami vrátane slovnej ochrannej známky SPA zapísanej na Úrade pre ochranné
         známky štátov Beneluxu 11. marca 1981 pod číslom 372307 pre „bieliace prípravky a iné látky na čistenie; čistiace, leštiace,
         odmasťovacie a abrazívne prípravky; mydlá; parfumériu, éterické oleje, kozmetické prípravky, vlasové vody; prípravky na čistenie
         zubov“ patriace do triedy 3. Vedľajší účastník konania sa okrem toho dovoláva článku 8 ods. 4 a 5 nariadenia č. 40/94, pričom
         sa opiera o rôzne skoršie zápisy.

      7        Rozhodnutím z 29. marca 2005 námietkové oddelenie ÚHVT vyhovelo námietke, pretože sa domnievalo, že podmienky článku 8 ods. 1
         písm. b) nariadenia č. 40/94 boli splnené. Toto oddelenie neskúmalo dôvody zamietnutia vyplývajúce z článku 8 ods. 4 a 5 nariadenia
         č. 40/94, ale vychádzalo len z pravdepodobnosti zámeny so skoršou slovnou ochrannou známkou SPA (ďalej len „skoršia ochranná
         známka“).

      8        Žalobkyňa 22. apríla 2005 podala odvolanie na ÚHVT proti rozhodnutiu námietkového oddelenia.

      9        Rozhodnutím z 24. januára 2007 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) štvrtý odvolací sená ÚHVT zamietol odvolanie z dôvodu,
         že podmienky článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 boli splnené. Čo sa týka najskôr porovnania dotknutých výrobkov,
         odvolací senát poukázal, že ich zhodnosť účastníci konania nespochybňovali. Čo sa ďalej týka porovnania kolidujúcich označení,
         domnieval sa, že je potrebné zohľadniť väčšiu rozlišovaciu spôsobilosť pojmu „spa“ pre dotknutú verejnosť, ktorou je priemerný
         spotrebiteľ v krajinách Beneluxu, a nestotožnil sa s argumentáciou žalobcu, podľa ktorej pojem „spa“ opisuje kozmetické výrobky
         patriace do triedy 3. Na tomto základ sa domnieval, že slovná zložka „spa“ bola hlavným priťahujúcim prvkom prihlasovanej
         ochrannej známky a že kolidujúce označenia boli podobné napriek vizuálnym, fonetickým a koncepčným rozdielom vyplývajúcim
         z prítomnosti slovného prvku „therapy“ v prihlasovanej ochrannej známke. Nakoniec odvolací senát poukázal na to, že v oblasti
         kozmetických prípravkov sa často stávalo, že výrobcovia uvádzali na trh viaceré rady výrobkov pod samostatnými ochrannými
         známkami nižšej úrovne. Z toho vyvodil, že je pravdepodobné, že spotrebiteľ by sa domnieval, že výrobky označené prihlasovanou
         ochrannou známkou sa predávajú pod kontrolou vedľajšieho účastníka konania. Okrem toho odvolací senát odmietol vyhovieť návrhu
         žalobcu, aby vedľajší účastník konania predložil dôkaz o riadnom používaní svojej ochrannej známky, a to z dôvodu, že tento
         návrh bol predložený až po lehote.

       Návrhy účastníkov konania
      10      Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

      –        zrušil napadnuté rozhodnutie,
      –        zaviazal ÚHVT a v potrebnej miere vedľajšieho účastníka konania na náhradu trov konania.
      11      ÚHVT a vedľajší účastník konania navrhujú, aby Súd prvého stupňa:

      –        zamietol žalobu,
      –        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
       Právny stav
      12      Na úvod treba poukázať na to, že vedľajší účastník konania spochybňuje prípustnosť mnohých príloh k žalobe v tom zmysle, že
         obsahujú mnoho dokumentov, ktoré boli po prvý krát predložené až v konaní pred Súdom prvého stupňa. V prejednávanej veci však
         nie je nevyhnutné overovať prípustnosť každej z príloh spochybňovaných vedľajším účastníkom konania, pretože Súd prvého stupňa
         môže posúdiť tvrdenia žalobcu vzhľadom na dokumenty predložené v rámci správneho konania, ktoré sa nachádzajú v spise konania
         pred ÚHVT, ktorý tento orgán podľa článku 133 rokovacieho poriadku zaslal Súdu prvého stupňa.

      13      Na podporu svojej žaloby žalobca uplatňuje jediný žalobný dôvod založený na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.

      14      Podľa znenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, na základe námietky majiteľa skoršej ochrannej známky nebude ochranná
         známka, o ktorej zápis sa žiada, zapísaná, ak pre jej zhodnosť alebo podobnosť so skoršou ochrannou známkou a zhodnosť alebo
         podobnosť tovarov alebo služieb, na ktoré sa vzťahujú tieto ochranné známky, existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany verejnosti
         z územia, na ktorom je skoršia ochranná známka chránená.

      15      V prejednávanej veci sa ochrana skoršej ochrannej známky vzťahuje na krajiny Beneluxu. Preto treba zohľadniť vnímanie kolidujúcich
         ochranných známok spotrebiteľom dotknutých výrobkov na území týchto členských štátov. Okrem toho sa odvolací senát vzhľadom
         na povahu dotknutých výrobkov v bode 12 napadnutého rozhodnutia domnieval, že relevantnú skupinu verejnosti tvoria priemerní
         spotrebitelia. Táto analýza sa zdá byť presnou a nie je ani spochybňovaná žalobcom.

      16      Podľa ustálenej judikatúry pravdepodobnosť zámeny v mysli verejnosti, ktorú možno vymedziť ako pravdepodobnosť, že verejnosť
         by sa mohla domnievať, že predmetné tovary alebo služby pochádzajú od jedného podniku, prípadne od hospodársky prepojených
         podnikov, sa musí posudzovať z celkového hľadiska, po zohľadnení všetkých relevantných faktorov prejednávanej veci [rozsudok
         Súdu prvého stupňa z 23. októbra 2002, Oberhauser/ÚHVT – Petit Liberto (Fifties), T‑104/01, Zb. s. II‑4359, body 25 a 26;
         pozri tiež analogicky rozsudok Súdneho dvora z 29. septembra 1998, Canon, C‑39/97, Zb. s. I‑5507, bod 29].

      17      Celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny vo vzťahu k vizuálnej, fonetickej alebo koncepčnej podobnosti sporných ochranných
         známok zakladať na celkovom dojme, ktorý tieto ochranné známky vytvárajú, s osobitným zohľadnením ich rozlišovacích a dominantných
         prvkov. To, ako ochranné známky vníma priemerný spotrebiteľ daných výrobkov alebo služieb, zohráva rozhodujúcu úlohu pri celkovom
         posúdení tejto pravdepodobnosti. V tejto súvislosti priemerný spotrebiteľ zvyčajne vníma ochrannú známku ako celok a neskúma
         jej jednotlivé detaily (pozri analogicky rozsudky Súdneho dvora z 11. novembra 1997, SABEL, C‑251/95, Zb. s. I‑6191, bod 23,
         a z 22. júna 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer, C‑342/97, Zb. s. I‑3819, bod 25).

      18      V rámci skúmania existencie pravdepodobnosti zámeny sa posúdenie podobnosti dvoch ochranných známok nemôže obmedziť na zohľadnenie
         len jednej zložky kombinovanej ochrannej známky a jej porovnanie s inou ochrannou známkou. Naopak, porovnanie sa musí uskutočniť
         preskúmaním každej ochrannej známky ako celku, čo nevylučuje, že celkovému dojmu, ktorý kombinovaná ochranná známka zanechá
         v pamäti príslušnej skupiny verejnosti, môže za určitých okolností dominovať jedna alebo viac jej zložiek. Posúdiť podobnosť
         výlučne na základe dominantného prvku možno len vtedy, ak sú všetky ostatné prvky ochrannej známky zanedbateľné (rozsudky
         Súdneho dvora z 12. júna 2007, ÚHVT/Shaker, C‑334/05 P, Zb. s. I‑4529 body 41 a 42, a z 20. septembra 2007, Nestlé/ÚHVT, C‑193/06 P,
         neuverejnený v Zbierke, body 42 a 43).

      19      Napriek tomu okrem bežných prípadov, keď priemerný spotrebiteľ vníma ochrannú známku ako celok, a bez ohľadu na okolnosť,
         že v celkovom dojme môže dominovať jedna alebo viac zložiek kombinovanej ochrannej známky, nie je vôbec vylúčené, že v osobitnom
         prípade si skoršia ochranná známka používaná treťou osobou v zloženom označení zachová samostatné rozlišovacie postavenie
         bez toho, aby v ňom pritom tvorila dominantný prvok, a že z tohto dôvodu celkový dojem zloženého označenia môže viesť verejnosť
         k presvedčeniu, že dotknuté tovary alebo služby pochádzajú prinajmenšom od podnikov, ktoré sú hospodársky prepojené, a v takom
         prípade sa musí existencia pravdepodobnosti zámeny pripustiť. V takejto situácii totiž určenie existencie pravdepodobnosti
         zámeny nemôže podliehať podmienke, aby v celkovom dojme vyvolanom zloženým označením dominovala časť tohto označenia tvorená
         skoršou ochrannou známkou (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok Súdneho dvora zo 6. októbra 2005, Medion, C‑120/04,
         Zb. s. I‑8551, body 30 až 33).

      20      V prejednávanej veci, ako odvolací senát uviedol v bode 11 napadnutého rozhodnutia, je rovnakosť výrobkov označovaných kolidujúcimi
         ochrannými známkami medzi účastníkmi konania nesporná.

      21      Čo sa týka porovnania kolidujúcich známok treba uviesť, že prihlasovaná ochranná známka sa skladá zo skoršej ochrannej známky,
         ku ktorej je pridané slovo „therapy“.

      22      Tiež je nutné konštatovať, že skoršia ochranná známka si bez toho, aby bola dominantným prvkom prihlasovanej ochrannej známke,
         zachováva sama osebe autonómne rozlišovacie postavenie.

      23      V prvom rade prihlasovanú ochrannú známku netvorí nové slovo, ktoré by malo autonómny význam odlišujúci sa od jednoduchého
         spojenia prvkov, ktoré ju tvoria, ale dve jasne vzájomne odlišné slová: „spa“ a „therapy“.

      24      V druhom rade sa zdá, že slovo „spa“, ktoré tvorí jednak skoršiu ochrannú známku a jednak spoločný prvok oboch ochranných
         známok, má bežnú rozlišovaciu spôsobilosť vo vzťahu ku kozmetickým výrobkom označeným kolidujúcimi ochrannými známkami.

      25      Tvrdenia žalobcu založené na údajnom opisnom charaktere alebo druhovej povahe slova „spa“ vo vzťahu ku kozmetickým výrobkom
         nie sú presvedčivé. Dôkazy predložené žalobcom v rámci správneho konania, ktoré sú súčasťou spisu ku konania pred ÚHVT, preukazujú
         len existenciu prípadného opisného charakteru a druhovej povahy tohto pojmu pre priestory určené na hydroterapiu, ako sú parné
         alebo fínske sauny, a nie existenciu opisného charakteru a druhovej povahy vo vzťahu ku kozmetickým výrobkom označeným prihlasovanou
         ochrannou známkou. Jedinou skutočnosťou svedčiacou v prospech tvrdenia žalobcu je rozhodnutie Tribunal de grande instance
         v Paríži. Jeho dôkazná hodnota je však obmedzená. Na jednej strane sa toto rozhodnutie totiž môže týkať len vnímania časti
         relevantnej skupiny verejnosti, a to frankofónnej verejnosti krajín Beneluxu. Na druhej strane sa zdá, že stanovisku zaujatému
         v tomto rozhodnutí odporujú iné súdy vrátane Cour d’appel v Paríži.

      26      Ďalšie skutočnosti uvádzané žalobcom v rámci správneho konania pred ÚHVT, ako sú výňatky zo slovníkov, dôkazy vyplývajúce
         z použitia slova „spa“ v tlači a na internete, či prieskum o vnímaní slova „spa“ uskutočnený v Holandsku, preukazujú len opisný
         charakter a druhovú povahu slova „spa“ v súvislosti s priestormi určenými na hydroterapiu, ako sú parné alebo fínske sauny.

      27      Čo sa týka odkazov na rozhodovaciu prax ÚHVT stačí pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry sa zákonnosť rozhodnutí odvolacích
         senátov posudzuje výlučné na základe nariadenia č. 40/94, v zmysle jeho výklad súdom Spoločenstva, a nie na základe ich skoršej
         rozhodovacej praxe [pozri rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. marca 2005, L’Oréal/ÚHVT – Revlon (FLEXI AIR), T‑112/03, Zb.
         s. II‑949, bod 68, a tam citovanú judikatúru].

      28      Navyše, hoci sa tvrdenie formulované žalobcom na pojednávaní, podľa ktorého je slovo „spa“ opisným a druhovým vo vzťahu k jednému
         z miest, na ktorých sa kozmetické výrobky používajú alebo predávajú, konkrétne ide o priestory určené na hydroterapiu, ako
         sú parné a fínske sauny, zdá byť správnym, nemožno z toho vyvodzovať, že uvedené slovo je z tohto dôvodu zbavené rozlišovacej
         spôsobilosti vo vzťahu ku kozmetickým výrobkom alebo že táto rozlišovacia spôsobilosť je príliš slabá na to, aby sa dospelo
         k záveru, že skoršia ochranná známka má autonómne rozlišovacie postavenie v rámci prihlasovanej ochrannej známky. Väzby spájajúce
         kozmetické výrobky s priestormi určenými na hydroterapiu z dôvodu ich používania v tomto ohľade nie sú také, že by sa záver
         o opisnom charaktere alebo druhovej povahe slova „spa“ mohol rozšíriť aj na tieto výrobky.

      29      Preto treba overiť, či z dôvodu tohto autonómneho rozlišovacieho postavenia celkový dojem vytváraný prihlasovanou ochrannou
         známkou môže viesť verejnosť k tomu, aby si myslela, že dotknuté výrobky pochádzajú prinajmenšom od hospodársky prepojených
         podnikov, a že z tohto dôvodu existuje pravdepodobnosť zámeny v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.

      30      Najskôr treba poukázať na to, že spotrebiteľ vo všeobecnosti venuje väčšiu pozornosť začiatku ochrannej známky ako jej koncu
         [rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. septembra 2006, Meric/ÚHVT – Arbora & Ausonia (PAM-PIM’S BABY-PROP), T‑133/05, Zb. s. II‑2737,
         bod 51]. Skoršia ochranná známka je však umiestnená na začiatok prihlasovanej ochrannej známky. Z toho vyplýva, že autonómne
         rozlišovacie postavenie, ktoré sama osebe má, je o to náchylnejšie spôsobiť u relevantnej skupiny verejnosti zámenu v súvislosti
         s obchodným pôvodom daných výrobkov.

      31      Potom treba poukázať, že slovo „therapy“ nie je všeobecne známym obchodným menom, ako to bolo vo veci, v ktorej bol vyhlásený
         rozsudok Medion, už citovaný v bode 19 vyššie, ale pojmom, ktorý bez toho, aby opisoval kozmetické výrobky, nemá vo vzťahu
         k nim osobitne vysokú rozlišovaciu spôsobilosť v tom zmysle, že by mohol byť chápaný ako narážka na blahodárne účinky týchto
         výrobkov.

      32      Nakoniec, ako odvolací senát správne poukazuje v bode 13 napadnutého rozhodnutia, často sa stáva, že výrobcovia kozmetických
         prípravkov uvedú na trh viacero rád výrobkov pod rôznymi ochrannými známkami nižšej úrovne. V dôsledku toho by skutočnosť,
         že by sa prihlasovaná ochranná známka skladala zo skoršej ochrannej známky SPA nasledovanej slovom „therapy“, mohla viesť
         spotrebiteľa k tomu, aby sa domnieval, že ide radu výrobkov predávaných vedľajším účastníkom konania.

      33      Z predchádzajúceho vyplýva, že rozdiely medzi označeniami spočívajúce v prítomnosti slova „therapy“ v prihlasovanej ochrannej
         známke nie sú takej povahy, aby kompenzovali významnú podobnosť medzi kolidujúcimi označeniami spočívajúcu v prítomnosti skoršej
         ochrannej známky na začiatku prihlasovanej ochrannej známky a autonómne rozlišovacie postavenie, ktoré v nej má. Keďže sú
         výrobky označené kolidujúcimi ochrannými známkami rovnaké, treba navyše dospieť k záveru, že relevantná skupina verejnosti
         by sa domnievala, že pochádzajú prinajmenšom od hospodársky prepojených podnikov.

      34      V dôsledku toho sa záver odvolacieho senátu uvedený v bode 13 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého existuje pravdepodobnosť
         zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, musí potvrdiť.

      35      Preto je potrebné zamietnuť jediný žalobný dôvod založený na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 a teda
         aj žalobu.

       O trovách
      36      Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
         ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobca nemal vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania
         v súlade s návrhmi ÚHVT a vedľajšieho účastníka konania.

      Z týchto dôvodov
      SÚD PRVÉHO STUPŇA (piata komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Žaloba sa zamieta.
      2.      L’Oréal SA je povinný nahradiť trovy konania.

               Vilaras

               Prek

               Ciucă

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 25. marca 2009.
      Podpisy
      * Jazyk konania: francúzština.