title: Vec C-340/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) 29. apríla 2019 — Valsts ieņēmumu dienests/SIA Hydro Energo

text:
               1.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) 29. apríla 2019 — Valsts ieņēmumu dienests/SIA Hydro Energo
      (Vec C-340/19)
      (2019/C 220/31)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Valsts ieņēmumu dienests

         Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: SIA Hydro Energo

         Prejudiciálne otázky

      Má sa kombinovaná nomenklatúra, ktorá sa nachádza v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (1), v znení zmenenom nariadením Komisie (EÚ) č. 1006/2011 z 27. septembra 2011 (2), vykladať v tom zmysle, že položka 7407 (Medené tyče, prúty a profily) zahŕňa ingoty z medi alebo zo zliatiny medi v tvare pravouholníka, ktorých hrúbka presahuje jednu desatinu ich šírky a ktoré boli valcované za tepla, ale v priereze ktorých sa nachádzajú nepravidelné póry, dutiny a štrbiny?

         (1)  Ú. v. ES L 256, 1987, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382.

         (2)  Ú. v. EÚ L 282, 2011, s. 1.


title: Vec C-352/19 P: Odvolanie podané 1. mája 2019: Région de Bruxelles-Capitale proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 28. februára 2019 vo veci T-178/18, Région de Bruxelles-Capitale/Komisia

text:
               1.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/26

      Odvolanie podané 1. mája 2019: Région de Bruxelles-Capitale proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 28. februára 2019 vo veci T-178/18, Région de Bruxelles-Capitale/Komisia
      (Vec C-352/19 P)
      (2019/C 220/32)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Région de Bruxelles-Capitale (v zastúpení: A. Bailleux, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil uznesenie z 28. februára 2019 (T-178/18);

                  —

                  určil, že žaloba na neplatnosť vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2017/2324 z 12. decembra 2017, ktorým sa v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh obnovuje schválenie účinnej látky glyfozát a ktorým sa mení príloha k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/2011 (1), ktorú podal Région de Bruxelles-Capitale, je prípustná a v zostávajúcej časti vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania na oboch stupňoch.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      V napadnutom uznesení Všeobecný súd rozhodol, že žaloba, ktorú podal Région de Bruxelles-Capitale je z dôvodu nedostatku právneho záujmu na začatí konania neprípustná. Konkrétne Všeobecný súd rozhodol, že Région de Bruxelles-Capitale nie je napadnutým nariadením priamo dotknutý v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
      Na podporu svojho odvolania Région de Bruxelles-Capitale uvádza jediný odvolací dôvod zložený z dvoch častí.
      Po prvé rozhodnutie Všeobecného súdu nepreskúmať podmienky prípustnosti žaloby z hľadiska článku 9 Aarhuského dohovoru vyplýva z nesprávneho výkladu článku 2 ods. 4 a článku 9 tohto dohovoru a nie je dostatočne odôvodnené.
      Po druhé Všeobecný súd dospel k záveru, že odvolateľ nebol priamo dotknutý, pričom neuviedol dostatočné odôvodnenie a porušil článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ a článok 20 ods. 2, článok 32 ods. 1, článok 36 ods. 3, článok 41 ods. 1 a článok 43 ods. 5 a 6 nariadenia č. 1107/2009.
      V druhej časti svojho odvolania uvedenej pre prípad, že by Súdny dvor vyhovel návrhu na zrušenie napadnutého uznesenia a rozhodol, že rozhodne o prípustnosti žaloby sám, uvádza Région de Bruxelles-Capitale dôvody, pre ktoré musí byť jeho žaloba vyhlásená za prípustnú, keďže spĺňa podmienky podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.

         (1)  Ú. v. EÚ L 333, 2017, s. 10.


title: Vec C-386/19 P: Odvolanie podané 16. mája 2019: Hamas proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) zo 6. marca 2019 vo veci T-289/15, Hamas/Rada

text:
               1.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/27

      Odvolanie podané 16. mája 2019: Hamas proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) zo 6. marca 2019 vo veci T-289/15, Hamas/Rada
      (Vec C-386/19 P)
      (2019/C 220/33)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Hamas (v zastúpení: L. Glock, avocate)

         Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

                  —

                  zrušiť rozsudok zo 6. marca 2019, Hamas/Rada, T-289/15,

                  —

                  rozhodnúť s konečnou platnosťou o otázkach, ktoré sú predmetom odvolania,

                  —

                  uložiť Rade povinnosť nahradiť všetky trovy konania pred Všeobecným súdom a Súdnym dvorom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľ na podporu svojho odvolania uvádza štyri odvolacie dôvody.
      Po prvé Všeobecný súd tým, že rozhodol, že skutočnosti citované v bode 15 prílohy A a bode 17 prílohy B dôvodovej správy aktov z marca 2015 uviedla Rada nezávisle, skreslil spisový materiál, nahradil dôvody autora aktu svojimi dôvodmi, porušil povinnosť odôvodnenia svojho rozhodnutia a zbavil odvolateľa možnosti pripraviť svoju obranu.
      Po druhé Všeobecný súd porušil článok 1 ods. 4 spoločnej pozície 2001/931, pretože uznal, že rozhodnutie správneho orgánu vydal príslušný orgán v zmysle tohto ustanovenia, pričom nebolo nikdy predmetom súdneho preskúmania.
      Po tretie Všeobecný súd porušil článok 1 ods. 4 spoločnej pozície 2001/931, článok 296 ZFEÚ, ako aj právo na obranu, právo na účinnú súdnu ochranu odvolateľa, pretože rozhodol, že britské rozhodnutie má povahu odsudzujúceho rozhodnutia a Rada bola preto povinná sa spoľahnúť v čo najväčšej možnej miere na posúdenie orgánu, ktorý ho prijal.
      Po štvrté Všeobecný súd tým, že rozhodol, že Hamas a Hamas IDQ sú jednou entitou, porušil dôkazné bremeno, súhlasil, aby Rada v priebehu konania odstránila nedostatky týkajúce sa jej odôvodnenia, zohľadnil dôkazy bez toho, aby overil, či sú účinné, nedodržal kontradiktórny charakter konania v skutkovej časti, skreslil spisový materiál a nedodržal zásadu nezávislosti konania.


title: Vec C-243/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 8. mája 2019 — Európsky spoločný podnik pre ITER a rozvoj energie jadrovej syntézy/Yosu Galocha (Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Výberové konanie — Rozsudok o zrušení — Rozsah zrušenia — Zváženie dotknutých záujmov — Zrušenie zoznamov úspešných uchádzačov — Zrušenie rozhodnutí zamestnať úspešných uchádzačov nachádzajúcich sa na týchto zoznamoch)

text:
               8.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 230/15

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 8. mája 2019 — Európsky spoločný podnik pre ITER a rozvoj energie jadrovej syntézy/Yosu Galocha
      (Vec C-243/18 P) (1)

      (Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Výberové konanie - Rozsudok o zrušení - Rozsah zrušenia - Zváženie dotknutých záujmov - Zrušenie zoznamov úspešných uchádzačov - Zrušenie rozhodnutí zamestnať úspešných uchádzačov nachádzajúcich sa na týchto zoznamoch)
      (2019/C 230/18)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Európsky spoločný podnik pre ITER a rozvoj energie jadrovej syntézy (v zastúpení: G. Poszler a R. Hanak, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Yosu Galocha (v zastúpení: A. Asmaryan Degtyareva, abogada)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Európsky spoločný podnik pre ITER a rozvoj energie jadrovej syntézy znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 16.7.2018.


title: Vec T-185/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 8. mája 2019 — Lucchini/Komisia („Hospodárska súťaž — Kartelové dohody — Trh s výstužami do betónu vo forme tyčí alebo zvitkov — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 65 UO po uplynutí doby platnosti Zmluvy o ESUO na základe nariadenia (ES) č. 1/2003 — Čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie — Zamietnutie žiadosti o vrátenie pokuty zaplatenej na základe čiastočne zrušeného rozhodnutia — Zamietnutie žiadosti o pripustenie k účasti na správnom konaní znovu začatom v nadväznosti na čiastočné zrušenie rozhodnutia — Práva na obhajobu — Neexistujúci akt — Mimozmluvná zodpovednosť — Premlčanie“)

text:
               8.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 230/39

      Rozsudok Všeobecného súdu z 8. mája 2019 — Lucchini/Komisia
      (Vec T-185/18) (1)

      („Hospodárska súťaž - Kartelové dohody - Trh s výstužami do betónu vo forme tyčí alebo zvitkov - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 65 UO po uplynutí doby platnosti Zmluvy o ESUO na základe nariadenia (ES) č. 1/2003 - Čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie - Zamietnutie žiadosti o vrátenie pokuty zaplatenej na základe čiastočne zrušeného rozhodnutia - Zamietnutie žiadosti o pripustenie k účasti na správnom konaní znovu začatom v nadväznosti na čiastočné zrušenie rozhodnutia - Práva na obhajobu - Neexistujúci akt - Mimozmluvná zodpovednosť - Premlčanie“)
      (2019/C 230/48)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Lucchini SpA in AS (Piombino, Taliansko) (v zastúpení: G. Belotti, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: P. Rossi, G. Conte a T. Vecchi, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie listu Komisie zo 17. januára 2018, ktorým sa zamieta žiadosť žalobkyne o vrátenie pokuty vo výške 14 350 000 eur, ktorá jej bola uložená rozhodnutím Komisie C(2009) 7492 final z 30. septembra 2009 o porušení článku 65 Zmluvy o ESUO, podľa článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/37.956 — Výstuže do betónu, opätovné prijatie), ako aj listu Komisie z 9. marca 2018, ktorým sa zamieta žiadosť žalobkyne o pripustenie k účasti na znovu začatom konaní v tej istej veci, a ďalej návrh podaný na základe článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela z dôvodu porušenia článku 41 Charty základných práv Európskej únie, ktorého sa dopustila Komisia v konaní, v ktorom bolo prijaté uvedené rozhodnutie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Lucchini SpA in AS je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 7.5.2018.


title: Vec T-269/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 15. mája 2019 — Novartis Europharm/Komisia („Humánne lieky — Povolenie na uvedenie na trh lieku Vantobra — tobramycine — Zrušenie napadnutého aktu — Zánik predmetu konania — Zastavenie konania“)

text:
               22.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/19

      Uznesenie Všeobecného súdu z 15. mája 2019 — Novartis Europharm/Komisia
      (Vec T-269/15) (1)

      („Humánne lieky - Povolenie na uvedenie na trh lieku Vantobra - tobramycine - Zrušenie napadnutého aktu - Zánik predmetu konania - Zastavenie konania“)
      (2019/C 246/19)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: C. Schoonderbeek, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Šimerdová, A. Sipos a K. Mifsud-Bonnici, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Nemecko) (v zastúpení: M. Epping a W. Rehmann, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba založená na článku 263 ZFEU na neplatnosť vykonávacieho rozhodnutia Komisie C(2015) 1977 final z 18. marca 2015, o povolení na uvedenie na trh humánneho lieku Vantobra — tobramycine podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. 726/2004

         Výrok

                  1.

                  Konanie o tejto žalobe sa zastavuje.

                  2.

                  Novartis Europharm Ltd znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskej komisie.

                  3.

                  Pari Pharma GmbH znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 279, 24.8.2015.


title: Vec C-795/18 P: Odvolanie podané 18. decembra 2018: FCA US LLC proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 18. októbra 2018 vo veci T-109/17, FCA US/EUIPO — Busbridge

text:
               29.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 255/15

      Odvolanie podané 18. decembra 2018: FCA US LLC proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 18. októbra 2018 vo veci T-109/17, FCA US/EUIPO — Busbridge
      (Vec C-795/18 P)
      (2019/C 255/19)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: FCA US LLC (v zastúpení: C. Morcom, QC)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Uznesením z 20. júna 2019 Súdny dvor (siedma komora) rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


title: Vec T-381/19: Žaloba podaná 21. júna 2019 — adpGauselmann/EUIPO — Gameloft (City Mania)

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/43

      Žaloba podaná 21. júna 2019 — adpGauselmann/EUIPO — Gameloft (City Mania)
      (Vec T-381/19)
      (2019/C 270/45)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: adpGauselmann GmbH (Lübbecke, Nemecko) (v zastúpení: P. Koch Moreno, lawyer)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Gameloft SE (Paríž, Francúzsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie City Mania — prihláška č. 15 936 339

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 11. apríla 2019 vo veci R 976/2018-2.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil odvolací dôvod za odôvodnený a zrušil napadnuté rozhodnutie, konštatoval existenciu pravdepodobnosti zámeny medzi spornými ochrannými známkami a v dôsledku toho nariadil úplné zamietnutie prihlasovanej ochrannej známky,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom, ak vstúpi do konania pred Všeobecným súdom, povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

      porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-382/19: Žaloba podaná 25. júna 2019 — Turk Hava Yollari/EUIPO — Sky (skylife)

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/44

      Žaloba podaná 25. júna 2019 — Turk Hava Yollari/EUIPO — Sky (skylife)
      (Vec T-382/19)
      (2019/C 270/46)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Turk Hava Yollari AO (Istanbul, Turecko) (v zastúpení: R. Almaraz Palmero, lawyer)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Sky Ltd (Isleworth, Spojené kráľovstvo)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu v súvislosti so slovnou ochrannou známkou „skylife“ — medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 898 322

         Konanie pred EUIPO: konanie o výmaze

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 23. apríla 2019 vo veci R 880/2018-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  nariadil EUIPO, aby vyhlásil sporný medzinárodný zápis ochrannej známky č. 898 322 za platný pre všetky tovary a služby zapísané v triedach 39 a 41,

                  —

                  uložil EUIPO a vedľajšiemu účastníkovi konania, spoločnosti Sky Ltd, povinnosť nahradiť trovy konania pred Všeobecným súdom vrátane trov konania pred štvrtým odvolacím senátom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 60 ods. 1 písm. a) v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 94 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-383/19: Žaloba podaná 21. júna 2019 — CI a i./Parlament a Rada

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/45

      Žaloba podaná 21. júna 2019 — CI a i./Parlament a Rada
      (Vec T-383/19)
      (2019/C 270/47)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: CI, CJ, CK, CL a CN.) (v zastúpení: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaní: Európsky parlament a Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/592 z 10. apríla 2019, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) 2018/1806 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov, a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti, pokiaľ ide o vystúpenie Spojeného kráľovstva z Únie,

                  —

                  uložil Rade Európskej únii a Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť všetky trovy konania, vrátane výdavkov na advokáta vo výške 5 000 eur.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení práva acquis odvodeného z európskeho občianstva nariadením (EÚ) 2019/592.
                  V prvom rade sa žalobcovia domnievajú, že Parlament a Rada porušili ich právo na rodinný a súkromný život, keďže žili viac ako pätnásť rokov v inom členskom štáte Únie, t. j. v štáte, s ktorým majú úzke väzby: niektorí majú manželského partnera a deti, ktorí sú štátnymi príslušníkmi iného členského štátu alebo tam vlastnia majetok.
                  V druhom rade sa žalobcovia domnievajú, že napadnuté nariadenie porušilo zásadu rovnosti, keďže uznalo zánik práv, ktoré žalobcovia odvodzujú z ich európskeho občianstva bez toho, aby stanovilo rozdiel medzi občanmi, na ktorých sa vzťahuje pravidlo o zrušení ich práva voliť po pätnástich rokoch pobytu mimo Spojeného kráľovstva a ostatnými občanmi.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení postavenia Gibraltáru sporným nariadením tým, že odkaz na Gibraltár v napadnutom nariadení ako „kolóniu britskej koruny“ môže vytvárať jedine nepriaznivé prostredie na účely zmierenia medzi Španielskom a Spojeným kráľovstvom na úkor práv obyvateľov Gibraltáru.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení oslobodenia od víza priznaného britským občanom nariadením 2018/1240 z dôvodu, že žalobcovia musia požiadať o cestovné povolenie ETIAS a že existuje teda možnosť, že udelenie tohto povolenia im bude zamietnuté.


title: Vec C-303/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 11. apríla 2019 — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/VR

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 11. apríla 2019 — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/VR
      (Vec C-303/19)
      (2019/C 288/18)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Odporca: VR

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 11 ods. 1 písm. d) smernice Rady 2003/109/ES z 25. novembra 2003 (1), ako aj zásada rovnakého zaobchádzania s osobami s dlhodobým pobytom a vnútroštátnymi príslušníkmi vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, na základe ktorej na rozdiel od toho, čo je stanovené pre štátnych príslušníkov členského štátu, sú pri zarátaní členov domácnosti na účely výpočtu príspevku na domácnosť vylúčení členovia rodiny pracovníka s dlhodobým pobytom, štátneho príslušníka tretej krajiny, ak majú bydlisko v tretej krajine pôvodu?

         (1)  Smernica Rady 2003/109/ES z 25. novembra 2003 o právnom postavení štátnych príslušníkov tretích krajín, ktoré sú osobami s dlhodobým pobytom (Ú. v. EÚ L 16, 2004, s. 44, Mim. vyd. 19/006)


title: Vec C-326/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 23. apríla 2019 — EB/Presidenza del Consiglio dei Ministri a i.

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Taliansko) 23. apríla 2019 — EB/Presidenza del Consiglio dei Ministri a i.
      (Vec C-326/19)
      (2019/C 288/20)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: EB

         Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca — MIUR, Università degli Studi Roma Tre

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Hoci neexistuje všeobecná povinnosť členských štátov zmeniť pracovnú zmluvu na dobu určitú na pracovnú zmluvu na dobu neurčitú, bráni doložka 5 rámcovej dohody, ktorá je súčasťou smernice 1999/70/ES z 28. júna 1999, „smernica Rady o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP“ (1) s názvom „Opatrenia proti nezákonnému konaniu“ aj vo svetle zásady ekvivalencie tomu, aby vnútroštátna právna úprava, o akú ide v článku 29 ods. 2 písm. d) a ods. 4 legislatívneho dekrétu č. 81 z 15 júna 2015 a v článku 36 ods. 2 a 5 legislatívneho dekrétu č. 165 z 30. marca 2001, vylúčila pre univerzitných výskumných pracovníkov prijatých na základe zmluvy na dobu určitú v trvaní troch rokov s možnosťou jej predĺženia o dva roky podľa článku 24 ods. 3 písm. a) zákona č. 240/2010 následné založenie pracovnoprávneho vzťahu na dobu neurčitú?

                  2.

                  Hoci neexistuje všeobecná povinnosť členských štátov zmeniť pracovnú zmluvu na dobu určitú na pracovnú zmluvu na dobu neurčitú, bráni doložka 5 rámcovej dohody, ktorá je súčasťou smernice 1999/70/ES z 28. júna 1999, „smernica Rady o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP“ s názvom „Opatrenia proti nezákonnému konaniu“ aj vo svetle zásady ekvivalencie tomu, aby vnútroštátne súdy dotknutého členského štátu uplatňovali vnútroštátnu právnu úpravu, o akú ide v článku 29 ods. 2 písm. d) a ods. 4 legislatívneho dekrétu č. 81 z 15 júna 2015 a v článku 36 ods. 2 a 5 legislatívneho dekrétu č. 165 z 30. marca 2001, takým spôsobom, že právo na zachovanie pracovnoprávneho vzťahu sa priznáva osobám, ktoré správny orgán zamestnáva na základe pracovnej zmluvy s pružnou pracovnou dobou, na ktorú sa vzťahujú pracovnoprávne predpisy uplatňujúce sa v súkromnej sfére, avšak zamestnancom, ktorých tento správny orgán zamestnal na dobu určitú na základe predpisov správneho práva, sa všeobecne toto právo nepriznáva, keďže neexistuje (v dôsledku vyššie uvedených vnútroštátnych ustanovení) iné účinné opatrenie vo vnútroštátnom poriadku na účely sankcionovania takého zneužívania vo vzťahu k týmto zamestnancom?

                  3.

                  Hoci neexistuje všeobecná povinnosť členských štátov zmeniť pracovnú zmluvu na dobu určitú na pracovnú zmluvu na dobu neurčitú, bráni doložka 5 rámcovej dohody, ktorá je súčasťou smernice 1999/70/ES z 28. júna 1999, „smernica Rady o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP“ s názvom „Opatrenia proti nezákonnému konaniu“ aj vo svetle zásady ekvivalencie…, vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide v článku 24 ods. 1 a 3 zákona č. 240 z 30. decembra 2010, ktorá stanovuje uzatvorenie a predĺženie trvania zmluvy na dobu určitú medzi výskumným pracovníkom a univerzitou celkom na päť rokov (tri roky s možným predĺžením o dva roky), pričom k uzatvoreniu zmluvy dôjde „v rámci zdrojov, ktoré sú k dispozícii pre plánovanie na účely vykonávania výskumnej a vyučovacej činnosti, doplnkovej vyučovacej činnosti a služieb študentom“ a zároveň predĺženie podlieha „kladnému hodnoteniu vykonanej výskumnej a vyučovacej činnosti“ bez toho, aby boli stanovené objektívne a transparentné kritéria na overenie, či uzatvorenie a obnovenie takýchto zmlúv vskutku zodpovedá skutočnej potrebe, či sú spôsobilé dosiahnuť sledovaný cieľ a či sú nevyhnutné na tento účel, a teda prináša reálne riziko zneužívania tohto typu zmlúv, a nie je preto zlučiteľná s cieľom a užitočným účinkom rámcovej dohody?

         (1)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).


title: Vec C-476/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kammarrätten i Göteborg (Švédsko) 19. júna 2019 — Allmänna ombudet hos Tullverket/Combinova AB

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/35

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kammarrätten i Göteborg (Švédsko) 19. júna 2019 — Allmänna ombudet hos Tullverket/Combinova AB
      (Vec C-476/19)
      (2019/C 288/42)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Kammarrätten i Göteborg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Allmänna ombudet hos Tullverket

         Odporkyňa: Combinova AB

         Prejudiciálna otázka

      Colný dlh pri dovoze alebo vývoze, ktorý vznikol podľa článku 79, zanikne v súlade s článkom 124 ods. 1 písm. k) (1), ak sa colným orgánom dostatočne preukáže, že tovar nebol použitý alebo spotrebovaný a bol prepravený z colného územia Únie. Znamená pojem „použitý“ to, že tovar bol zušľachtený alebo spracovaný na účely, na ktoré bolo spoločnosti udelené povolenie na tento tovar, alebo sa tento pojem týka použitia, ktoré presahuje rámec tohto zušľachtenia alebo spracovania? Je relevantné, či dôjde k použitiu pred alebo po vzniku colného dlhu?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013 z 9. októbra 2013, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Únie (Ú. v. EÚ L 269, 2013, s. 1)


title: Vec C-483/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Liège (Belgicko) 24. júna 2019 — Ville de Verviers/J

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/36

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Liège (Belgicko) 24. júna 2019 — Ville de Verviers/J
      (Vec C-483/19)
      (2019/C 288/43)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour du travail de Liège

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ, pôvodný žalovaný: Ville de Verviers

         Odporca, pôvodný žalobca: J

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vedie okolnosť, že sociálni partneri sa prostredníctvom vyššie uvedeného stanoviska č. 1342 Conseil national du travail (Národná rada práce, Belgicko) rozhodli využiť výnimku z pôsobnosti uvedenej rámcovej dohody, ktorá je ustanovená v doložke 2 [bode 2] písm. a) a b), k tomu, že belgický zákonodarca nemusí v súvislosti s pracovnými zmluvami uzatvorenými v rámci osobitného verejného alebo verejným orgánom financovaného programu odborného výcviku, začlenenia do pracovného procesu a odbornej rekvalifikácie prijať presné, objektívne a konkrétne ustanovenia zamerané na zaručenie cieľov uvedenej rámcovej dohody pre pracovníkov zamestnaných na týchto dotovaných pracovných miestach?

                  2.

                  Ak je odpoveď na túto prvú otázku záporná, t.j. v prípade, že naďalej platia záväzky, ktoré na seba Belgicko implementáciou smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o práci na dobu určitú prevzalo (1), je vnútroštátne ustanovenie, ktoré, tak ako článok 10 loi du 3 juillet 1978 relative aux contrats de travail (zákon o pracovných zmluvách z 3. júla 1978), povoľuje opakované uzatvorenie pracovných zmlúv na dobu určitú, pri ktorom nemusia byť dodržané prísne podmienky stanovené v článku 10a toho istého zákona pre maximálne trvanie a pre opakované uzatvorenie za predpokladu, že verejný zamestnávateľ preukáže „legitímne dôvody“, ktoré síce nie sú v uvedenom zákone inak spresnené, avšak odôvodňujú toto časovo neobmedzené využívanie predlžovania alebo opätovného dojednávania pracovných zmlúv na dobu určitú, v rozpore s doložkou 5 bod 1 písm. a) uvedenej rámcovej dohody?

                  3.

                  Takisto, ak je odpoveď na prvú otázku záporná, vyplýva z doložky 5 bodu 1 písm. a) uvedenej rámcovej dohody pre vnútroštátny súd prejednávajúci spor medzi verejným zamestnávateľom a pracovníkom, ktorého tento zamestnal na základe pracovných zmlúv na dobu určitú opakovane uzatvorených v rámci rôznych projektov odborného výcviku, začlenenia do pracovného procesu a odbornej rekvalifikácie, povinnosť posúdiť platnosť ich opakovaného uzatvorenia z hľadiska „objektívnych dôvodov“ vymedzených judikatúrou Súdneho dvora Európskej únie?
                  Možno v takomto prípade „legitímne dôvody“, na ktoré sa tento verejný zamestnávateľ odvoláva, považovať za „objektívne dôvody“, ktoré odôvodňujú opakované uzatvorenie týchto zmlúv na dobu určitú bez dodržania podmienok, ktoré sú stanovené v už citovanom článku 10a, jednak na účely boja proti zneužívaniu opakovaného uzatvorenia pracovných zmlúv na dobu určitú v situáciách, keď sú tieto zmluvy využité na pokrytie potrieb, pri ktorých nejde o dočasné potreby, ale o trvalé a dlhodobé potreby sociálnej súdržnosti u znevýhodneného obyvateľstva, a jednak na účely zohľadnenia špecifických cieľov, ktoré tieto zmluvy pracovnej integrácie uzatvorené v rámci tejto sociálnej politiky zamestnanosti vytvorenej Belgickom a Valónskym regiónom, ktorá je silne závislá na verejných dotáciách, sledujú?

         (1)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s 368).


title: Vec C-490/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 26. júna 2019 — Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier/Société Fromagère du Livradois SAS

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/37

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 26. júna 2019 — Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier/Société Fromagère du Livradois SAS
      (Vec C-490/19)
      (2019/C 288/44)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour de cassation

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier

         Žalovaná: Société Fromagère du Livradois SAS

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa články 13 ods. 1 nariadenia Rady č. 510/2006 (1) z 20. marca 2006 a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. 1151/2012 (2) z 21. novembra 2012 vykladať v tom zmysle, že zakazujú len používanie označenia zapísaného v registri treťou osobou, alebo sa majú vykladať v tom zmysle, že zakazujú prezentáciu výrobku chráneného označením pôvodu, najmä reprodukciu jeho charakteristického tvaru alebo vzhľadu, ktorá by mohla uvádzať spotrebiteľa do omylu, pokiaľ ide o skutočný pôvod výrobku, aj keď názov zapísaný v registri nie je použitý?

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 510/2006 z 20. marca 2006 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (Ú. v. EÚ L 93, 2006, s. 12).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (Ú. v. EÚ L 343, 2012, s. 1).


title: Vec C-633/17: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 29. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Oberösterreich — Rakúsko) — Gmalieva s.r.o., Manfred Naderhirn, za účasti: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Linz-Land

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/37

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 29. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Oberösterreich — Rakúsko) — Gmalieva s.r.o., Manfred Naderhirn, za účasti: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Linz-Land
      (Vec C-633/17) (1)

      (2019/C 288/45)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 42, 5.2.2018.


title: Vec C-167/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 17. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Španielsko) — Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote/Swissport Spain Aviation Services Lanzarote SL

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/38

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 17. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Španielsko) — Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote/Swissport Spain Aviation Services Lanzarote SL
      (Vec C-167/18) (1)

      (2019/C 288/46)
      Jazyk konania: španielčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 211, 18.6.2018.


title: Vec C-633/18 P: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 10. mája 2019 — Apple Distribution International/Európska komisia, ktorú v konaní podporuje: Francúzska republika

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/39

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 10. mája 2019 — Apple Distribution International/Európska komisia, ktorú v konaní podporuje: Francúzska republika
      (Vec C-633/18 P) (1)

      (2019/C 288/49)
      Jazyk konania: angličtina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 436, 3.12.2018.


title: Vec C-563/19 P: Odvolanie podané 23. júla 2019: Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 23. mája 2019 vo veci T-222/17, Recylex a i./Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/8

      Odvolanie podané 23. júla 2019: Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 23. mája 2019 vo veci T-222/17, Recylex a i./Komisia
      (Vec C-563/19 P)
      (2019/C 312/10)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky): Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH (v zastúpení: M. Wellinger, avocat, S. Reinart a K. Bongs, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 23. mája 2019 vo veci T-722/17 v rozsahu, v akom sa ním potvrdzuje pokuta uložená odvolateľkám v napadnutom rozhodnutí (1) a ukladá sa im povinnosť nahradiť trovy konania,

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom odvolateľkám ukladá pokutu vo výške 26 739 000 eur,

                  —

                  znížil výšku pokuty uloženej odvolateľkám na 5 877 732 eur na základe všetkých troch odvolacích dôvodov; alebo aspoň na 17 679 141 eur na základe iba prvého odvolacieho dôvodu, na 13 305 478 eur na základe iba druhého odvolacieho dôvodu, na 19 099 565 eur na základe iba tretieho odvolacieho dôvodu, na 8 228 824 eur na základe prvého a druhého odvolacieho dôvodu, na 12 627 958 eur na základe prvého a tretieho odvolacieho dôvodu alebo na 9 503 913 eur na základe druhého a tretieho odvolacieho dôvodu, a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť všetky trovy konania tohto konania, vrátane trov konania pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu odvolania odvolateľky predkladajú tri odvolacie dôvody.

                  1.

                  Napadnutý rozsudok obsahuje nesprávne právne posúdenie, pretože po prvé jeho odôvodnenie je nesúdržné a nejasné, pokiaľ ide o právne kritérium použiteľné na priznanie čiastočnej ochrany, a po druhé pri uplatnení právneho kritéria došlo k zjavnému skresleniu dôkazov a porušeniu pravidiel týkajúcich sa dôkazného bremena.

                  2.

                  Napadnutý rozsudok obsahuje nesprávne právne posúdenie, pretože nesprávne vykladá a uplatňuje pravidlá týkajúce sa čiastočnej ochrany podľa bodu 26 tretieho odseku Oznámenia o zhovievavosti z roku 2006.

                  3.

                  Napadnutý rozsudok obsahuje nesprávne právne posúdenie pokiaľ ide o uplatnenie oddielu III Oznámenia o zhovievavosti z roku 2006, a to v rozsahu, v akom Všeobecný súd rozhodol, že podnik, ktorý ako druhý poskytol dôkaz predstavujúci značnú pridanú hodnotu, nemôže nahradiť prvý podnik, ktorý takýto dôkaz poskytol, avšak nespĺňa podmienky na priznanie zníženia pokuty.

         (1)  Rozhodnutie Komisie C(2017) 900 final z 8. februára 2017 (C(2017) 900 final) týkajúce sa konania podľa článku 101 ZFEÚ (vec AT.40018 — Recyklácia automobilových batérií).


title: Vec T-456/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — ITV/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/12

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — ITV/Komisia
      (Vec T-456/19)
      (2019/C 312/13)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ITV plc (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nielen iba režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ — Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v kapitole 9 časti 9A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010], ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú má žalobkyňa podľa článku 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bode 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje kategória príjemcov (zahŕňajúca aj žalobkyňu), pričom žalobkyňa získala podporu, ktorá má byť podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia vrátená.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec T-473/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — Diageo a i./Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/18

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — Diageo a i./Komisia
      (Vec T-473/19)
      (2019/C 312/17)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Diageo plc (Londýn, Spojené kráľovstvo), UDV (SJ) Ltd (Londýn), Diageo US Investments (Londýn), Diageo UK Turkey Ltd (Londýn) a Diageo Investment Holdings Ltd (Londýn) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú implementovalo Spojené kráľovstvo v súvislosti pravidlami CFC Group Financing Exemption (pre oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia pri výbere referenčného rámca pre analýzu daňového režimu. Komisia mala referenčný rámec považovať za daňový režim právnických osôb Spojeného kráľovstva, nielen za režim kontrolovaných zahraničných spoločností (CFC).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia, keď nesprávne pristúpila k analýze režimu CFC. Komisia v odôvodneniach 124 až 126 napadnutého rozhodnutia nesprávne považovala ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákona Spojeného kráľovstva o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] za výnimku zo všeobecnej daňovej povinnosti uvedenú v kapitole 5.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodneniach 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti sa dodržalo v tom, že so skutkovo a právne podobnými situáciami v týchto spoločnostiach sa nakladalo rozdielne.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že 75 % oslobodenie od dane podľa ods. 3711D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že uloženie daňovej povinnosti na CFC v súlade s oslobodením podľa kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ako schéma porušuje slobodu žalobkýň usadiť sa v rozpore s článkom 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu alebo hodnoteniu týkajúcemu sa 75 % oslobodenia a fixného pomeru.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so všeobecnou zásadou práva Únie týkajúcou sa zákazu diskriminácie alebo rovnosti.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď analogicky uplatnila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1) alebo sa ich bezdôvodne pridržiavala, hoci sa táto smernica neuplatňovala ratione temporis.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodnení 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje skupina príjemcov (vrátane žalobkýň) a že žalobkyniam sa poskytla pomoc, ktorá sa musí spätne vymáhať podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec T-474/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — Halma a i./Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/19

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — Halma a i./Komisia
      (Vec T-474/19)
      (2019/C 312/18)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Halma plc (Amersham, Spojené kráľovstvo), Halma Overseas Funding Ltd (Amersham) a Halma International Ltd (Amersham) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú implementovalo Spojené kráľovstvo v súvislosti pravidlami CFC Group Financing Exemption (pre oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia pri výbere referenčného rámca pre analýzu daňového režimu. Komisia mala referenčný rámec považovať za daňový režim právnických osôb Spojeného kráľovstva, nielen za režim kontrolovaných zahraničných spoločností (CFC).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia, keď nesprávne pristúpila k analýze režimu CFC. Komisia v odôvodneniach 124 až 126 napadnutého rozhodnutia nesprávne považovala ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákona Spojeného kráľovstva o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] za výnimku zo všeobecnej daňovej povinnosti uvedenú v kapitole 5.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodneniach 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti sa dodržalo v tom, že so skutkovo a právne podobnými situáciami v týchto spoločnostiach sa nakladalo rozdielne.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že 75 % oslobodenie od dane podľa ods. 3711D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že uloženie daňovej povinnosti na CFC v súlade s oslobodením podľa kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ako schéma porušuje slobodu žalobkýň usadiť sa v rozpore s článkom 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu alebo hodnoteniu týkajúcemu sa 75 % oslobodenia a fixného pomeru.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so všeobecnou zásadou práva Únie týkajúcou sa zákazu diskriminácie alebo rovnosti.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď analogicky uplatnila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1) alebo sa ich bezdôvodne pridržiavala, hoci sa táto smernica neuplatňovala ratione temporis.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodnení 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje skupina príjemcov (vrátane žalobkýň) a že žalobkyniam sa poskytla pomoc, ktorá sa musí spätne vymáhať podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec T-482/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — BT Group and Communications Global Network Services/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/24

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — BT Group and Communications Global Network Services/Komisia
      (Vec T-482/19)
      (2019/C 312/21)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: BT Group plc (Londýn, Spojené kráľovstvo) a Communications Global Network Services Ltd (Londýn) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nielen iba režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ — Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v kapitole 9 časti 9A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010], ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú majú žalobkyne podľa článku 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bode 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje kategória príjemcov (zahŕňajúca aj žalobkyne), pričom žalobkyne získali podporu, ktorá má byť podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia vrátená.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec T-483/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — Meggitt a Cavehurst/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/25

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — Meggitt a Cavehurst/Komisia
      (Vec T-483/19)
      (2019/C 312/22)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Meggitt plc (Christchurch, Spojené kráľovstvo) a Cavehurst Ltd (Christchurch) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú implementovalo Spojené kráľovstvo v súvislosti pravidlami CFC Group Financing Exemption (pre oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú desať žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia pri výbere referenčného rámca pre analýzu daňového režimu. Komisia mala referenčný rámec považovať za daňový režim právnických osôb Spojeného kráľovstva, nielen za režim kontrolovaných zahraničných spoločností (CFC).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia, keď nesprávne pristúpila k analýze režimu CFC. Komisia v odôvodneniach 124 až 126 napadnutého rozhodnutia nesprávne považovala ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákona Spojeného kráľovstva o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] za výnimku zo všeobecnej daňovej povinnosti uvedenú v kapitole 5.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodneniach 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti sa dodržalo v tom, že so skutkovo a právne podobnými situáciami v týchto spoločnostiach sa nakladalo rozdielne.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že „úplné“ oslobodenie od dane podľa ods. 3711B Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že 75 % oslobodenie od dane podľa ods. 3711D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že uloženie daňovej povinnosti na CFC v súlade s oslobodením podľa kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ako schéma porušuje slobodu žalobkýň usadiť sa v rozpore s článkom 49 ZFEÚ.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tvrdení, že došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu alebo hodnoteniu týkajúcemu sa 75 % oslobodenia a fixného pomeru.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so všeobecnou zásadou práva Únie týkajúcou sa zákazu diskriminácie alebo rovnosti.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď analogicky uplatnila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1) alebo sa ich bezdôvodne pridržiavala, hoci sa táto smernica neuplatňovala ratione temporis.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodnení 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje skupina príjemcov (vrátane žalobkýň) a že žalobkyniam sa poskytla pomoc, ktorá sa musí spätne vymáhať podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec T-485/19: Žaloba podaná 4. júla 2019 — Babcock International Group a i./Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/28

      Žaloba podaná 4. júla 2019 — Babcock International Group a i./Komisia
      (Vec T-485/19)
      (2019/C 312/24)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Babcock International Group plc (Londýn, Spojené kráľovstvo), Babcock Aviation Services (Holdings) Ltd (Londýn) a Babcock Mission Critical Services Leasing Ltd (Londýn) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú implementovalo Spojené kráľovstvo v súvislosti pravidlami CFC Group Financing Exemption (pre oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú osem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia pri výbere referenčného rámca pre analýzu daňového režimu. Komisia mala referenčný rámec považovať za daňový režim právnických osôb Spojeného kráľovstva, nielen za režim kontrolovaných zahraničných spoločností (CFC).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia alebo hodnotenia, keď nesprávne pristúpila k analýze režimu CFC. Komisia v odôvodneniach 124 až 126 napadnutého rozhodnutia nesprávne považovala ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákona Spojeného kráľovstva o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] za výnimku zo všeobecnej daňovej povinnosti uvedenú v kapitole 5.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v odôvodneniach 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti sa dodržalo v tom, že so skutkovo a právne podobnými situáciami v týchto spoločnostiach sa nakladalo rozdielne.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že 75 % oslobodenie od dane podľa ods. 3711D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že uloženie daňovej povinnosti na CFC v súlade s oslobodením podľa kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ako schéma porušuje slobodu žalobkýň usadiť sa v rozpore s článkom 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu alebo hodnoteniu týkajúcemu sa 75 % oslobodenia a fixného pomeru.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so všeobecnou zásadou práva Únie týkajúcou sa zákazu diskriminácie alebo rovnosti.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď analogicky uplatnila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1) alebo sa ich bezdôvodne pridržiavala, hoci sa táto smernica neuplatňovala ratione temporis.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec T-486/19: Žaloba podaná 5. júla 2019 — Spectris a Spectris Group/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/29

      Žaloba podaná 5. júla 2019 — Spectris a Spectris Group/Komisia
      (Vec T-486/19)
      (2019/C 312/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Spectris plc (Egham, Spojené kráľovstvo) a Spectris Group Holdings Ltd (Egham) (v zastúpení: J. Lesar, solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval neexistenciu protiprávnej štátnej pomoci a i) zrušil článok 1 rozhodnutia Európskej komisie C(2019) 2526 z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896 poskytnutej Spojeným kráľovstvom v súvislosti s oslobodením financovania skupín ovládaných zahraničných spoločností v rozsahu, v akom konštatuje existenciu protiprávnej štátnej pomoci, a ii) zrušil povinnosť Spojeného kráľovstva domáhať sa, aby žalobkyne vrátili údajnú protiprávnu štátnu pomoc získanú v tejto súvislosti (články 2 a 3 napadnutého rozhodnutia),

                  —

                  subsidiárne zrušil články 2 a 3 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom ukladajú Spojenému kráľovstvu povinnosť domáhať sa, aby žalobkyne vrátili údajnú protiprávnu štátnu pomoc,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté zjavne nesprávnym posúdením relevantných skutkových alebo právnych okolností.

                              —

                              Žalobkyne najmä tvrdia, že Komisia nesprávne chápe fungovanie sporných pravidiel týkajúcich sa ovládaných zahraničných spoločností, pokiaľ ide o neobchodné finančné zisky. Napadnuté rozhodnutie navyše chybne považuje oslobodenie týkajúce sa financovania skupín za daňové oslobodenie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne konštatovala, že pravidlá týkajúce sa ovládaných zahraničných spoločností predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ a teda, že tieto pravidlá poskytujú určitým hospodárskym subjektom selektívnu výhodu.

                              —

                              Konkrétnejšie, žalobkyňa tvrdí, že Komisia nesprávne určila referenčný rámec na posúdenie účinkov pravidiel týkajúcich sa ovládaných zahraničných spoločností a domnievala sa nesprávne, že dve rôzne situácie sú porovnateľnými so situáciou, v ktorej sa použijú pravidlá týkajúce sa ovládaných zahraničných spoločností. Tieto dve chyby viedli Komisiu k tomu, že sa nesprávne domnievala, že tieto pravidlá poskytujú určitým trhovým subjektom selektívnu výhodu. Komisia sa navyše domnievala, že pravidlá týkajúce sa ovládaných zahraničných spoločností tvoria súbor pravidiel líšiacich sa od všeobecného režimu britskej dane z príjmov právnických osôb, pričom nevzala do úvahy ďalšie charakteristiky tohto režimu, ktoré sa uplatnia v spojení s pravidlami týkajúcimi sa ovládaných zahraničných spoločností. V dôsledku toho je analýza Komisia týkajúca sa porovnateľnosti a selektivity postihnutá zjavne nesprávnym posúdením relevantných skutkových alebo právnych okolností.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že aj za predpokladu, že sporné opatrenia týkajúce sa ovládaných zahraničných spoločností predstavujú pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, dospelo napadnuté rozhodnutie k chybnému záveru, že nič nemôže odôvodniť zlučiteľnosť sporných opatrení s pravidlami Únie týkajúcimi sa štátnej pomoci. Napadnuté rozhodnutie je navyše iracionálne a nekonzistentné, keďže Komisia správne uznala, že kapitola 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o (medzinárodných a iných) daňových ustanoveniach z roku 2010] je odôvodnená, pokiaľ jediným dôvodom uplatnenia dane z ovládaných zahraničných spoločností je kritérium „kapitálu spojeného so Spojeným kráľovstvom“, z dôvodu, že toto kritérium môže byť v praxi nadmieru ťažko použiteľné, a súčasne bez akéhokoľvek vhodného odôvodnenia uviedla, že uvedená kapitola nemôže byť nikdy odôvodnená v prípadoch, keď kritérium významných rozhodovacích funkcií vyvolá uplatnenie dane z ovládaných zahraničných spoločností. V skutočnosti je kritérium významných rozhodovacích funkcií v praxi nadmieru ťažko použiteľné, takže Komisia mala konštatovať, že kapitola 9 je odôvodnená takisto vzhľadom na toto kritérium a teda mala dospieť k záveru, že nejde o štátnu pomoc.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že vykonanie napadnutého rozhodnutia prostredníctvom vrátenia údajnej štátnej pomoci žalobkyňami, ak bude toto rozhodnutie potvrdené, poruší základné zásady práva Únie, najmä slobodu usadiť sa a voľný pohyb služieb, keďže v prípade žalobkýň sú dotknuté ovládané zahraničné spoločnosti usadené v iných členských štátoch.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že inkasný príkaz založený na napadnutom rozhodnutí nie je opodstatnený a je v rozpore so základnými zásadami práva Únie.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na nedostatku odôvodnenia niektorých základných prvkov napadnutého rozhodnutia, napríklad záveru, podľa ktorého daň z ovládaných zahraničných spoločností stanovená v časti 9A kapitole 5 zákona o (medzinárodných a iných) daňových ustanoveniach z roku 2010 by mohla byť bez problémov alebo bez nadmernej záťaže použitá na základe kritéria významných rozhodovacích funkcií.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie porušuje takisto zásadu riadnej správy, ktorá Komisii ukladá transparentnosť a predvídateľnosť v rámci správnych konaní a vydanie rozhodnutia v primeranej lehote. Zo strany Komisie je neprimerané, aby svoje rozhodnutie o začatí šetrenia v prejednávanom prípade prijala po viac ako štyroch rokoch a konečné rozhodnutie vydala až viac ako šesť rokov po nadobudnutí účinnosti sporného opatrenia.


title: Vec T-490/19: Žaloba podaná 5. júla 2019 — Weston Investment a iní/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/31

      Žaloba podaná 5. júla 2019 — Weston Investment a iní/Komisia
      (Vec T-490/19)
      (2019/C 312/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Weston Investment Co. Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo), Precis (1814) Ltd (Londýn), British American Tobacco Holdings Belgium NV (Brusel, Belgicko), British American Tobacco International Holdings (UK) Ltd (Londýn) a British American Tobacco (GLP) Ltd (Londýn) (v zastúpení: M. Anderson, Solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti v rozsahu, v ktorom sa týka žalobkýň,

                  —

                  pokiaľ sa napadnuté rozhodnutie nezruší v celom jeho rozsahu, rozhodol, že pri určovaní výšky pomoci, ktorá sa má vymáhať, sa majú v každom prípade zohľadniť straty, úľavy alebo oslobodenia, ktoré ktorákoľvek žalobkyňa mohla uplatniť v čase, keď vzniesla nárok na oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností (GFE) alebo ktoré by ktorákoľvek žalobkyňa mohla v tom čase uplatniť, keby nevzniesla nárok na GFE, hoci možnosť uplatniť tieto straty, úľavy alebo oslobodenia je podľa práva Spojeného kráľovstva už premlčaná,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť znášať trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú osem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná nepreukázala, že nárok na oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností (GFE) je výhodou. Žalobkyne tvrdia, že žalovaná nepreukázala, že v každom prípade, kedy bol nárok na GFE vznesený, sa jednalo o výhodu. Každá žalobkyňa ďalej tvrdí, že sa rozhodla vzniesť nárok na GFE bez zváženia, či jej zdanenie mohlo byť nižšie, keby vykonala analýzu v rámci testu významných personálnych funkcií (SPF) v časti 371EB kapitoly 5 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)].

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že nedošlo k žiadnemu štátnemu zásahu alebo zásahu financovanému zo štátnych prostriedkov. Žalobkyne tvrdia, že žalovaná nedokázala, že vznesenie nároku na GFE s istotou viedlo k zníženiu daňovej povinnosti právnických osôb v Spojenom kráľovstve.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že GFE nezvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých výrobkov. Žalobkyne tvrdia, že žalovaná sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď (i) definovala referenčný systém príliš úzko ako pravidlá v uvedenej časti 9A vyššie uvedeného zákona namiesto širšieho systému zdanenia právnických osôb v Spojenom kráľovstve, (ii) nepochopila, že kapitola 9 uvedenej časti 9A nie je odchýlkou od kapitoly 5 tejto časti a (iii) nerozoznala, že aj v prípade, ak je uvedená kapitola 9 odchýlkou od tejto kapitoly 5, je to odôvodnené povahou alebo všeobecnou schémou časti 9A tohto zákona.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že GE neovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi. Žalobkyne tvrdia, že žalovaná sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď usúdila, že GFE je schopná ovplyvniť rozhodovanie nadnárodných skupín, pokiaľ ide o umiestnenie ich funkcií financovania skupinových spoločností a ich ústredia v Únii, a to predovšetkým s ohľadom na nedostatok rovnakých podmienok a neexistenciu pravidiel týkajúcich sa kontrolovaných zahraničných spoločností [ďalej len „CFC“] v ďalších 15 členských štátoch pred rokom 2016.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že GFE nenarúša hospodársku súťaž ani nehrozí narušením hospodárskej súťaže. Žalobkyne tvrdia, že žalovaná nedokázala, že vznesenie nároku na GFE s istotou viedlo k zníženiu daňovej povinnosti právnických osôb v Spojenom kráľovstve a že GFE nenarúša hospodársku súťaž s ohľadom na tvrdenia uvedené v štvrtom žalobnom dôvode vyššie.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že vymáhanie údajnej pomoci by bolo v rozpore so všeobecnými zásadami práva Únie. Žalobkyne tvrdia, že v teste SPF chýba právna istota, Spojené kráľovstvo malo mieru uváženia na to, aby reagovala na túto neistotu a že žalovaná porušila svoju povinnosť vykonať kompletnú analýzu všetkých relevantných faktorov. Uložením povinnosti vymáhania pomoci žalovaná konala v rozpore s článkom 16 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (1), ktorý zakazuje vymáhanie pomoci, ak by to bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva Únie.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že selektívna výhoda by sa odstránila a žiadne vymáhanie by nebolo potrebné, keby Spojené kráľovstvo retroaktívne rozšírilo GFE na prípady poskytovania úverov materským spoločnostiam a tretím osobám. Žalobkyne tvrdia, že žalovaná nevzala do úvahy, že takýto úkon by odstránil akúkoľvek selektívnu výhodu (za predpokladu, že nejaká existuje) a v takom prípade by neexistovala žiadna neoprávnená štátna pomoc, ktorá sa má vymáhať podľa práva Únie.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že pri stanovovaní výšky pomoci, ktorá sa má vymáhať, sa majú v každom prípade zohľadniť straty, úľavy alebo oslobodenia, ktoré ktorákoľvek žalobkyňa mohla uplatniť v čase, keď vzniesla nárok na GFE alebo ktoré by ktorákoľvek žalobkyňa mohla v tom čase uplatniť, keby nevzniesla nárok na GFE, hoci možnosť uplatniť tieto straty, úľavy alebo oslobodenia je podľa práva Spojeného kráľovstva teraz už premlčaná. Žalobkyne tvrdia, že toto je správny výklad odôvodnenia 203 napadnutého rozhodnutia, avšak v rozsahu, v akom toto neplatí, je napadnuté rozhodnutie nesprávne, pretože nezohľadnenie takýchto strát, úľav alebo výnimiek by viedlo k príliš vysokému výpočtu tejto pomoci, čo by viedlo k narušeniu vnútorného trhu.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-492/19: Žaloba podaná 5. júla 2019 — GlaxoSmithKline Finance a Setfirst/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/33

      Žaloba podaná 5. júla 2019 — GlaxoSmithKline Finance a Setfirst/Komisia
      (Vec T-492/19)
      (2019/C 312/28)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: GlaxoSmithKline Finance plc (Brentford, United Kingdom) a Setfirst Ltd (Brentford) (v zastúpení: K. Bacon QC, a A. Lyle-Smythe, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú implementovalo Spojené kráľovstvo v súvislosti pravidlami Controlled Foreign Company (CFC) Group Financing Exemption (pre oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti;

                  —

                  alternatívne, zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa vzťahuje alebo môže vzťahovať na riadne usadené CFC a vykonávanie skutočnej hospodárskej činnosti v inom členskom štáte;

                  —

                  alternatívne, zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom neposkytuje dostatočné informácie, aby príjemca mohol bez väčších ťažkostí vypočítať presnú výšku pomoci, ktorá sa má vrátiť;

                  —

                  alternatívne, povolil také čiastočné zrušenie, aké Všeobecný súd považuje za primerané, a

                  —

                  v každom prípade uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň v súvislosti s týmto konaním

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a poskytla nedostatočné odôvodnenie, keď konštatovala, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností predstavuje výhodu, keďže v prípade CFC, ktoré sú riadne usadené v inom členskom štáte v dôsledku rozsudku Cadbury Schweppes (1), ich materské spoločnosti nepodliehajú žiadnym daniam CFC (ani zníženým daniam uloženým v dôsledku čiastočného oslobodenia kontrolovaných spoločností).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, zjavne nesprávneho posúdenia a neuviedla dostatočné odôvodnenie, keď konštatovala, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností nebolo odôvodnené z dôvodov zabezpečenia súlade so slobodou usadiť sa.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia, keď prijala záver, že oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností nebolo odôvodnenou výnimkou založenou na potrebe vyhnúť sa zložitému a neprimeranému rozdeľovaniu ziskov v závislosti od úloh príjemcov rozhodnutí na základe prístupu OECD k rozdeľovaniu zisku trvalým prevádzkarniam.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď neuviedla dostatočné informácie, pokiaľ ide o parametre vrátenia pomoci.

         (1)  Rozsudok z 12. septembra 2006, Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas (C-196/04, EU:C:2006:544)


title: Vec T-493/19: Žaloba podaná 5. júla 2019 — International Personal Finance Investments/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/35

      Žaloba podaná 5. júla 2019 — International Personal Finance Investments/Komisia
      (Vec T-493/19)
      (2019/C 312/29)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: International Personal Finance Investments Ltd (Leeds, Spojené kráľovstvo (v zastúpení: M. Anderson, Solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2019) 2526 final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti v celom jeho rozsahu, v ktorom sa týka žalobkyne,

                  —

                  ak sa napadnuté rozhodnutie nezruší v celom jeho rozsahu, (a) zrušil ho v rozsahu, v ktorom sa uplatňuje na oslobodenie spárovaného úroku podľa kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] a (b) rozhodol, že pri určovaní výšky pomoci, ktorá sa má vymáhať, sa majú v každom prípade zohľadniť straty, úľavy alebo oslobodenia, ktoré žalobkyňa mohla uplatniť v čase, keď vzniesla nárok na oslobodenie od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností (GFE) alebo ktoré by žalobkyňa mohla v tom čase uplatniť, keby nevzniesla nárok na GFE, hoci možnosť uplatniť tieto straty, úľavy alebo oslobodenia je podľa práva Spojeného kráľovstva už premlčaná,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkyne.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná nepreukázala, že GFE je výhodou v každom prípade, kedy bol nárok na GFE vznesený. Žalobkyňa ďalej tvrdí, že sa rozhodla vzniesť nárok na GFE, pričom pôvodne zvažovala oslobodenie vo výške 75 % bez zváženia, či jej zdanenie mohlo byť nižšie, keby vykonala analýzu v rámci testu významných personálnych funkcií (SPF) v časti 371EB kapitoly 5 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)].

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že nedošlo k žiadnemu štátnemu zásahu alebo zásahu financovanému zo štátnych prostriedkov. Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná nedokázala, že vznesenie nároku na GFE s istotou viedlo k zníženiu daňovej povinnosti právnických osôb v Spojenom kráľovstve.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že GFE nezvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých výrobkov. Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď (i) definovala referenčný systém príliš úzko ako pravidlá v uvedenej časti 9A namiesto širšieho systému zdanenia právnických osôb v Spojenom kráľovstve, (ii) nepochopila, že kapitola 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daniach z roku 2010 (medzinárodné a iné ustanovenia)] nie je odchýlkou od kapitoly 5 tejto časti a (iii) nerozoznala, že aj v prípade, ak je uvedená kapitola 9 odchýlkou od tejto kapitoly 5, je to odôvodnené povahou alebo všeobecnou schémou časti 9A tohto zákona.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že GE neovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi. Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď usúdila, že GFE je schopná ovplyvniť rozhodovanie nadnárodných skupín, pokiaľ ide o umiestnenie ich funkcií financovania skupinových spoločností a ich ústredia v Únii, a to predovšetkým s ohľadom na nedostatok rovnakých podmienok a neexistenciu pravidiel týkajúcich sa kontrolovaných zahraničných spoločností [ďalej len „CFC“] v ďalších 15 členských štátoch pred rokom 2016.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že GFE nenarúša hospodársku súťaž ani nehrozí narušením hospodárskej súťaže. Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná nedokázala, že vznesenie nároku na GFE s istotou viedlo k zníženiu daňovej povinnosti právnických osôb v Spojenom kráľovstve a že GFE nenarúša hospodársku súťaž s ohľadom na tvrdenia uvedené v štvrtom žalobnom dôvode vyššie.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že vymáhanie údajnej pomoci by bolo v rozpore so všeobecnými zásadami práva Únie. Žalobkyňa tvrdí, že v teste SPF chýba právna istota, Spojené kráľovstvo malo mieru uváženia na to, aby reagovala na túto neistotu a že žalovaná porušila svoju povinnosť vykonať kompletnú analýzu všetkých relevantných faktorov. Uložením povinnosti vymáhania pomoci žalovaná konala v rozpore s článkom 16 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (1), ktorý zakazuje vymáhanie pomoci, ak by to bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva Únie.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že selektívna výhoda by sa odstránila a žiadne vymáhanie by nebolo potrebné, keby Spojené kráľovstvo retroaktívne rozšírilo GFE na prípady poskytovania úverov materským spoločnostiam a tretím osobám. Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná nevzala do úvahy, že takýto úkon by odstránil akúkoľvek selektívnu výhodu (za predpokladu, že nejaká existuje) a v takom prípade by neexistovala žiadna neoprávnená štátna pomoc, ktorá sa má vymáhať podľa práva Únie.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že pri stanovovaní výšky pomoci, ktorá sa má vymáhať, sa majú v každom prípade zohľadniť straty, úľavy alebo oslobodenia, ktoré žalobkyňa mohla uplatniť v čase, keď vzniesla nárok na GFE alebo ktoré by žalobkyňa mohla v tom čase uplatniť, keby nevzniesla nárok na GFE, hoci možnosť uplatniť tieto straty, úľavy alebo oslobodenia je podľa práva Spojeného kráľovstva teraz už premlčaná. Žalobkyňa tvrdí, že toto je správny výklad odôvodnenia 203 napadnutého rozhodnutia, avšak v rozsahu, v akom toto neplatí, je napadnuté rozhodnutie nesprávne, pretože nezohľadnenie takýchto strát, úľav alebo oslobodení by viedlo k príliš vysokému výpočtu tejto pomoci, čo by viedlo k narušeniu vnútorného trhu.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná nenaplnila svoje odôvodnenia týkajúce sa oslobodenia spárovaného úroku (MIE) a nevykonala kompletnú analýzu všetkých relevantných faktorov. Žalobkyňa tvrdí, že žalovaná nerozlišovala medzi tromi rôznymi oslobodeniami podľa uvedenej kapitoly 9, ktoré sa uplatňujú oddelene a nepochopila, že MIE nie je náhrada testu SPF a že existencia MIE (ktorá je neoddeliteľne spojená s pravidlami obmedzujúcimi možnosť odpočítania úrokových nákladov) v uvedenej kapitole 9 preukazuje, že žalovaná sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď definovala referenčný systém príliš úzko ako pravidlá v časti 9A namiesto širšieho systému zdanenia právnických osôb v Spojenom kráľovstve.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-498/19: Žaloba podaná 9. júla 2019 — Banco Cooperativo Español/Jednotná rady pre riešenie krízových situácií

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/37

      Žaloba podaná 9. júla 2019 — Banco Cooperativo Español/Jednotná rady pre riešenie krízových situácií
      (Vec T-498/19)
      (2019/C 312/30)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Banco Cooperativo Español, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: D. Sarmiento Ramírez-Escudero a J. Beltrán de Lubiano Sáez de Urabain, advokáti)

         Žalovaný: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  v prvom rade určil neplatnosť napadnutého rozhodnutia,

                  —

                  subsidiárne

                              a)

                              určil nepoužiteľnosť článkov 12 a 14 delegovaného nariadenia 2015/63 v znení uvedenom v tejto žalobe, a

                              b)

                              určil neplatnosť napadnutého rozhodnutia,

                  —

                  v každom prípade uložil Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Táto žaloba je podaná proti rozhodnutiu Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 16. apríla 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10), týkajúcemu sa výpočtu príspevku ex ante do Jednotného fondu pre riešenie krízových situácií.
      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 12 ods. 2 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2015/63 (1)

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že články 12 a 14 delegovaného nariadenia sa majú vykladať tak, že schéma inštitucionálneho zabezpečenia vytvorená v roku 2018 musí byť uznaná na účely výpočtu príspevku ex ante do Jednotného fondu pre riešenie krízových situácií na rok 2019.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod — subsidiárny — je založený na námietke protiprávnosti na základe článku 277 ZFEÚ, ktorej účelom je, aby Všeobecný súd konštatoval neuplatniteľnosť článkov 12 a 14 delegovaného nariadenia z dôvodu porušenia článku 103 ods. 2 a 7 smernice 2014/59/EÚ (2)

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že pokiaľ články 12 a 14 delegovaného nariadenia musia byť vykladané tak, že schéma inštitucionálneho zabezpečenia vytvorená v roku 2018 nemusí byť uznaná na účely príspevku ex ante do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií na rok 2019, uvedené články delegovaného nariadenia porušujú článok 103 ods. 2 a 7 smernice 2014/59/EÚ, keďže nespĺňajú podmienky na prenesenie právomocí na Komisiu spočívajúce v tom, že príspevky do fondu sú upravené podľa profilu rizikovosti prispievateľa a že príspevky do fondu musia zohľadniť účasť v schéme inštitucionálneho zabezpečenia.

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v EÚ L 233, 2016, s. 1).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. ES L 173, 2014, s. 190).


title: Vec T-501/19: Žaloba podaná 12. júla 2019 — Corneli/ECB

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/38

      Žaloba podaná 12. júla 2019 — Corneli/ECB
      (Vec T-501/19)
      (2019/C 312/31)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Francesca Corneli (Velletri, Taliansko) (v zastúpení: F. Ferraro, advokát)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Výkonnej rady ECB, prot. L/LDG/19/182 z 29. mája 2019 o odmietnutí sprístupniť rozhodnutie ECB, ktorým sa uložila mimoriadna správa nad spoločnosťou Banca Carige SpA so sídlom v Janove (Taliansko), ako aj príslušnú dokumentáciu, a aby uložil žalovanej povinnosť sprístupniť a predložiť súdu uvedené rozhodnutie a všetky potrebné, prípravné, súvisiace a následné akty,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Touto žalobou sa žalobkyňa domáha, aby sa zrušilo rozhodnutie Výkonnej rady ECB, prot. L/LDG/19/182 z 29. mája 2019 o odmietnutí sprístupniť rozhodnutie ECB, ktorým sa uložila mimoriadna správa nad spoločnosťou Banca Carige SpA so sídlom v Janove (Taliansko), ako aj príslušnú dokumentáciu, a aby uložila žalovanej povinnosť sprístupniť a predložiť súdu uvedené rozhodnutie a všetky potrebné, prípravné, súvisiace a následné akty.
      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 rozhodnutia ECB 2004/3 a na nesprávnom uplatnení výnimky týkajúcej sa dôvernosti informácií, ktoré sú ako také chránené právom Únie.

                              —

                              V tejto súvislosti je napadnuté rozhodnutie údajne nezákonné, pretože neuvádza konkrétne okolnosti, ktoré by označovali vyhradené časti sporného dokumentu, ich funkciu a účel v rámci ECB a riziká, ktoré by ich zverejnenie predstavovalo. Po vyvážení rôznych záujmov konkrétny záujem sporiteľov na ochrane ich akcionárskych podielov, ako aj na efektívnosti a transparentnosti správy spoločnosti údajne musí prevládať nad všeobecnou a neodôvodnenou potrebou chrániť postup dohľadu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nedostatočnosti odôvodnenia dôvernej povahy požadovaného dokumentu.

                              —

                              V tejto súvislosti sa tvrdí, že ECB vôbec neodôvodnila „dôvernú“ povahu sporného dokumentu, ale iba apodikticky tvrdí, že ochrana jej vlastných postupov dohľadu odôvodňuje odmietnutie prístupu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 7 ods. 1 a článku 8 ods. 1 rozhodnutia ECB 2004/3 a o nedostatočnosti odôvodnenia.

                              —

                              Namieta sa závažné porušenie článku 7 ods. 1 a článku 8 ods. 1 rozhodnutia ECB 2004/3 a nedostatočnosť odôvodnenia, keďže neboli naplnené podmienky na uplatnenie všeobecnej domnienky dôvernosti a ECB nepristúpila ku konkrétnemu posúdeniu dokumentov, ktorých sprístupnenie sa požadovalo.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení základného práva na účinnú súdnu ochranu (článok 47 Charty základných práv Európskej únie), ako aj článku 7 ods. 3 a článku 8 ods. 2 rozhodnutia ECB 2004/3.

                              —

                              Žalobkyňa tvrdí, že ECB nemôže úplne znemožniť naplnenie záujmov osôb, ktorým je toto ustanovenie určené, vrátane akcionárov banky, ktorí majú podľa článku 47 Charty základných práv Únie právo na účinnú ochranu proti „zlomyseľnému“ výkonu verejnej moci. ECB tiež údajne porušila článok 7 ods. 3 a článok 8 ods. 2 rozhodnutia ECB 2004/3, pretože opakovane uvádzala mimoriadne vysoké pracovné zaťaženie bez toho, aby v tejto súvislosti poskytla akýkoľvek dôkaz, s cieľom predĺžiť lehotu na odpoveď na žiadosť o prístup žalobkyne o ďalších 20 dní.