title: Vec C-66/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Procura della Repubblica di Trento (Taliansko) 24. januára 2020 – trestné konanie proti XK

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/5

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Procura della Repubblica di Trento (Taliansko) 24. januára 2020 – trestné konanie proti XK
      (Vec C-66/20)
      (2020/C 209/08)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Procura della Repubblica di Trento

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      XK

         Ďalší účastník konania

      Finanzamt Münster

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 2 ods. 1 písm. c) bod ii) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/41/EÚ z 3. apríla 2014 o európskom vyšetrovacom príkaze v trestných veciach (1) v časti, v ktorej stanovuje, že za vydávajúci orgán možno považovať aj „akýkoľvek iný príslušný orgán určený vydávajúcim štátom, ktorý v príslušnej veci plní funkciu vyšetrovacieho orgánu v trestnom konaní a má v súlade s vnútroštátnym právnym poriadkom právomoc nariadiť zabezpečenie dôkazov“, pričom ale určuje, že v takom prípade „predtým, ako sa [európsky vyšetrovací príkaz] zašle vykonávajúcemu orgánu, a po preskúmaní, či spĺňa podmienky na vydanie [európskeho vyšetrovacieho príkazu] podľa tejto smernice, a to najmä podmienky stanovené v článku 6 ods. 1, overí ho sudca, súd, vyšetrujúci sudca alebo prokurátor vo vydávajúcom štáte“, vykladať v tom zmysle, že umožňuje členskému štátu oslobodiť správny orgán od povinnosti dať overiť európsky vyšetrovací príkaz tým, že ho považuje za „justičný orgán v zmysle článku 2 smernice“?

         (1)  Ú. v. EÚ L 130, 2014, s. 1.


title: Vec C-96/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 24. februára 2020 – Ordine Nazionale Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 24. februára 2020 – Ordine Nazionale Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Vec C-96/20)
      (2020/C 209/10)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia: Ordine Nazionale Biologi, MX, NY, OZ

         Odporca: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa ustanovenie článku 9 ods. 2 smernice 2002/98/ES, ktorou sa stanovujú normy kvality a bezpečnosti pre odber, skúšanie, spracovanie, uskladňovanie a distribúciu ľudskej krvi a zložiek krvi (1), vykladať v tom zmysle, že keď sa medzi ďalšími minimálnymi kvalifikačnými požiadavkami na prístup k funkcii zodpovednej osoby transfuziologickej stanice uvádza, že dotknutá osoba musí vlastniť doklad o akademickom vzdelaní „v oblasti lekárskych alebo biologických vied“, absolventom oboch týchto odborov sa priamo priznáva právo na to, aby mohli vykonávať funkciu zodpovednej osoby transfuziologickej stanice?

                  2.

                  Z týchto dôvodov právo Únie umožňuje alebo bráni, aby vnútroštátne právo vylúčilo možnosť vykonávať uvedenú funkciu zodpovednej osoby transfuziologickej stanice vo vzťahu k absolventom vysokoškolského štúdia v odbore biologické vedy?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/98/ES z 27. januára 2003, ktorou sa stanovujú normy kvality a bezpečnosti pre odber, skúšanie, spracovanie, uskladňovanie a distribúciu ľudskej krvi a zložiek krvi a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2001/83/ES (Ú. v. EÚ L 33, 2003, s. 30; Mim. vyd. 15/007, s. 346).


title: Vec C-102/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 26. februára 2020 – StWL Städtische Werke Lauf a.d. Pegnitz GmbH/eprimo GmbH

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 26. februára 2020 – StWL Städtische Werke Lauf a.d. Pegnitz GmbH/eprimo GmbH
      (Vec C-102/20)
      (2020/C 209/12)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: StWL Städtische Werke Lauf a.d. Pegnitz GmbH

         Žalovaná: eprimo GmbH

         Vedľajšia účastníčka konania: Interactive Media CCSP GMBH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je pojem posielanie v zmysle článku 2 druhej vety písm. h) smernice 2002/58/ES (1) splnený, ak správu nepošle užívateľ elektronickej komunikačnej služby inému užívateľovi prostredníctvom poskytovateľa služby na elektronickú „adresu“ druhého užívateľa, ale v dôsledku otvorenia internetovej stránky e-mailového účtu, ktorá je chránená heslom, ju reklamné servery automatizovaným spôsobom zobrazia na určitých plochách, ktoré sú na to určené, v priečinku doručených e-mailových správ užívateľa vybraného podľa zásady náhodnosti (reklama zobrazovaná v priečinku doručených správ)?

                  2.

                  Vyžaduje vyvolanie [prevzatie – neoficiálny preklad] správy v zmysle článku 2 druhej vety písm. h) smernice 2002/58/ES, aby príjemca po tom, čo sa dozvie o existencii správy, zámernou žiadosťou o prevzatie dal podnet na prenos dát obsiahnutých v správe, ktorý je z programovo-technického hľadiska vopred určený, alebo stačí, ak sa správa zobrazí v priečinku doručených správ e-mailového účtu v dôsledku toho, že užívateľ otvorí internetovú stránku svojho e-mailového účtu, ktorá je chránená heslom?

                  3.

                  Ide o elektronickú poštu v zmysle článku 13 ods. 1 smernice 2002/58/ES aj vtedy, keď sa správa nepošle individuálnemu príjemcovi, ktorý je konkrétne určený už pred prenosom, ale sa zobrazí v priečinku doručených správ užívateľa vybratého podľa zásady náhodnosti?

                  4.

                  Ide o používanie elektronickej pošty na účely priamej reklamy v zmysle článku 13 ods. 1 smernice 2002/58/ES len vtedy, keď sa zistí zaťažovanie užívateľa, ktoré prekračuje rámec obťažovania?

                  5.

                  Ide o individuálnu reklamu, ktorá spĺňa podmienky „vykonávania žiadostí“ v zmysle bodu 26 prvej vety prílohy I smernice 2005/29/ES (2), len vtedy, keď je zákazník kontaktovaný pomocou média, ktoré sa obvykle používa na individuálnu komunikáciu medzi odosielateľom a príjemcom, alebo stačí, ak – tak ako v prípade reklamy, o ktorú ide v prejednávanej veci – sa vytvorí individuálna súvislosť tým, že reklama sa zobrazí v priečinku doručených správ súkromného e-mailového účtu, a teda v časti, v ktorej zákazník očakáva správy, ktoré sú mu individuálne určené?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES z 12. júla 2002 týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií (smernica o súkromí a elektronických komunikáciách) (Ú. v. ES L 201, 2002, s. 37; Mim. vyd. 13/029, s. 514).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (smernica o nekalých obchodných praktikách) (Ú. v. EÚ L 149, 2005, s. 22).


title: Vec C-118/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 3. marca 2020 – JY

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 3. marca 2020 – JY
      (Vec C-118/20)
      (2020/C 209/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: JY

         Dotknutý správny orgán: Wiener Landesregierung

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Patrí situácia fyzickej osoby, ktorá sa, rovnako ako navrhovateľka v konaní vo veci samej, vzdala svojho občianstva jediného členského štátu Európskej únie a tým aj svojho občianstva Únie, aby v súlade s prísľubom udelenia štátneho občianstva iného členského štátu získala štátne občianstvo tohto členského štátu, a ktorej možnosť znovu nadobudnúť občianstvo Únie bola následne odvolaním tohto prísľubu odstránená, svojou povahou a dôsledkami pod právo Únie, takže pri odvolaní prísľubu o udelení štátneho občianstva sa má dodržiavať právo Únie?
                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

                  2.

                  Musia príslušné vnútroštátne správne orgány a prípadne aj vnútroštátne súdy v rámci rozhodnutia o odvolaní prísľubu udelenia štátneho občianstva členského štátu konštatovať, či je odvolanie prísľubu, ktoré znemožňuje znovunadobudnutie občianstva Únie, s ohľadom na jeho dôsledky na situáciu dotknutej osoby zlučiteľné so zásadou proporcionality z hľadiska práva Únie?


title: Vec C-120/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 3. marca 2020 – Koleje Mazowieckie/Skarb Państwa – Minister Infrastruktury i Budownictwa, teraz Minister Infrastruktury a Prezes Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejowe SA

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/9

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 3. marca 2020 – Koleje Mazowieckie/Skarb Państwa – Minister Infrastruktury i Budownictwa, teraz Minister Infrastruktury a Prezes Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejowe SA
      (Vec C-120/20)
      (2020/C 209/14)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Najwyższy

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Koleje Mazowieckie

         Žalovaní: Skarb Państwa – Minister Infrastruktury i Budownictwa, teraz Minister Infrastruktury a Prezes Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejowe SA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/14/ES z 26. februára 2001 (1), a najmä jej články 4 ods. 5 a 30 ods. 1, 3, 5 a 6 vykladať tak, že bránia železničnému podniku, s výnimkou súdneho preskúmania rozhodnutí regulačného orgánu, uplatňovať si nároky na náhradu škody voči členskému štátu z dôvodu nesprávnej implementácie smernice v situácii, v ktorej elementom náhrady by bol neprimerane vysoký poplatok za používanie železničnej infraštruktúry?

                  2.

                  Bráni záver, že nárok na náhradu na základe práva Spoločenstva z dôvodu nesprávneho uplatnenia práva Európskej únie, a najmä z dôvodu nesprávneho prebratia smernice alebo jej neprebratia do vnútroštátneho právneho poriadku, prislúcha výlučne vtedy, keď cieľom porušeného právneho predpisu je priznanie práv jednotlivcom, porušenie práva je kvalifikované (konkrétne v podobe zjavného a ťažkého prekročenia diskrečnej právomoci členského štátu pri implementácii smernici) a príčinná súvislosť medzi porušením a škodou má charakter bezprostrednej súvislosti, takej právnej úprave členského štátu, ktorá priznáva v takýchto prípadoch nárok na náhradu škody pri splnení menej prísnych podmienok?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/14/ES z 26. februára 2001 o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry, vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry a bezpečnostnej certifikácii (Ú. v. ES L 75, 2001, s. 29; Mim. vyd. 07/005, s. 404).


title: Vec C-127/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Gliwicach (Poľsko) 5. marca 2020 – D. Spółka Akcyjna/W. Zrt

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Gliwicach (Poľsko) 5. marca 2020 – D. Spółka Akcyjna/W. Zrt
      (Vec C-127/20)
      (2020/C 209/16)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy w Gliwicach

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: D. Spółka Akcyjna

         Žalovaná: W. Zrt

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (1), vykladať tak, že letecký dopravca, ktorého lietadlo sa zrazilo s vtákom, je povinný v rámci primeraných opatrení, ktoré musí prijať, zohľadniť pri plánovaní letov v systéme rotácie časovú rezervu, ktorá je dostatočná na vykonanie požadovanej kontroly bezpečnosti?

         a v prípade zápornej odpovede:

      Má sa článok 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, vykladať tak, že letecký dopravca, ktorého lietadlo sa zrazilo s vtákom, je povinný v rámci primeraných opatrení, ktoré musí prijať, stanoviť plán služby alebo obsadenie posádky lietadla tak, aby členovia tejto posádky boli k dispozícii na vykonávanie letovej služby okamžite po vykonaniu požadovanej kontroly bezpečnosti, nezávisle od obmedzení času letu a služieb a od požiadaviek na odpočinok stanovených v prílohe III nariadenia Komisie (EÚ) č. 965/2012 z 5. októbra 2012, ktorým sa ustanovujú technické požiadavky a administratívne postupy týkajúce sa leteckej prevádzky (2)?

         (1)  Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.

         (2)  Ú. v. EÚ L 296, 2012, s. 1.


title: Vec C-132/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 10. marca 2020 – BM, DM, EN/Getin Noble Bank S.A.

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 10. marca 2020 – BM, DM, EN/Getin Noble Bank S.A.
      (Vec C-132/20)
      (2020/C 209/17)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Najwyższy

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: BM, DM, EN

         Žalovaná: Getin Noble Bank S.A.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 2, článok 4 ods. 3, článok 6 ods. 1 a 3 a článok 19 ods. 1 druhý pododsek Zmluvy o Európskej únii (ďalej len „ZEÚ“) v spojení s článkom 47 ods. 1 a 2 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“) a s článkom 267 tretím odsekom ZFEÚ, ako aj článok 38 Charty a článok 7 ods. 1 a 2 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1), vykladať v tom zmysle, že za nezávislý a nestranný súd, ktorý má potrebnú kvalifikáciu v zmysle práva Európskej únie, sa považuje aj orgán, v ktorom zasadá osoba, ktorá bola prvýkrát vymenovaná do funkcie sudcu alebo neskôr pridelená na súd vyššieho stupňa politickým orgánom výkonnej moci v totalitnom, nedemokratickom a komunistickom systéme vlády („Rada Państwa Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej“ – „Štátna rada Poľskej ľudovej republiky“) na základe návrhu ministra spravodlivosti tohto štátu, najmä vzhľadom na 1. netransparentnosť kritérií menovania, 2. možnosť kedykoľvek odvolať sudcu, 3. neúčasť sudcovskej samosprávy na výberovom konaní, a 4. neexistenciu príslušných orgánov verejnej moci vytvorených v demokratických voľbách, čo by mohlo naštrbiť dôveru, akú musia súdy v demokratickej spoločnosti vzbudzovať?

                  2.

                  Je pre zodpovedanie otázky uvedenej v bode 1 relevantná skutočnosť, že k neskoršiemu prideleniu sudcu (na súdy vyššieho stupňa) mohlo dôjsť v dôsledku uznania zodpovedajúcej doby výkonu práce (praxe) a na základe hodnotenia výkonu práce na pracovnom mieste, na ktoré bola táto osoba pridelená minimálne prvýkrát politickými orgánmi uvedenými v bode 1 a na základe postupu opísanom v tomto bode, čo by mohlo naštrbiť dôveru, ktorú musia súdy v demokratickej spoločnosti vzbudzovať?

                  3.

                  Je pre zodpovedanie otázky uvedenej v bode 1 relevantná skutočnosť, že neskoršie pridelenie sudcu (na súdy vyššieho stupňa s výnimkou Najvyššieho súdu) nebolo podmienené zložením sudcovskej prísahy rešpektovať hodnoty demokratickej spoločnosti a že osoba prvýkrát vymenovaná do funkcie sudcu skladala svoj sľub prisahajúc vernosť politickému systému komunistickej krajiny, čo by mohlo naštrbiť dôveru, ktorú musia súdy v demokratickej spoločnosti vzbudzovať?

                  4.

                  Majú sa článok 2, článok 4 ods. 3, článok 6 ods. 1 a 3 a článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 47 ods. 1 a 2 Charty a s článkom 267 tretím odsekom ZFEÚ, ako aj článok 38 Charty a článok 7 ods. 1 a 2 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že za nezávislý a nestranný súd, ktorý má potrebnú kvalifikáciu v zmysle práva Európskej únie, sa považuje aj orgán, v ktorom zasadá osoba, ktorá bola prvýkrát vymenovaná do funkcie sudcu alebo neskôr pridelená na súd vyššieho stupňa pri závažnom porušení ústavných predpisov členského štátu Európskej únie, a to vzhľadom na protiústavné obsadenie orgánu (Krajowa Rada Sądownictwa) vyberajúceho túto osobou ako kandidáta následne vymenovaného do funkcie sudcu, čo bolo potvrdené ústavným súdom členského štátu EÚ, a čo by mohlo v konečnom dôsledku naštrbiť dôveru, ktorú musia súdy v demokratickej spoločnosti vzbudzovať?

                  5.

                  Majú sa článok 2, článok 4 ods. 3, článok 6 ods. 1 a 3 a článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 47 ods. 1 a 2 Charty a s článkom 267 tretím odsekom ZFEÚ, ako aj článok 38 Charty a článok 7 ods. 1 a 2 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že za nezávislý a nestranný súd, ktorý má potrebnú kvalifikáciu v zmysle práva Európskej únie, sa považuje aj orgán, v ktorom zasadá osoba, ktorá bola prvýkrát vymenovaná do funkcie sudcu alebo neskôr pridelená na súd vyššieho stupňa, a ktorá bola vybraná ako kandidát na túto funkciu v konaní pred orgánom hodnotiacim kandidátov (Krajowa Rada Sądownictwa), ak toto konanie nespĺňalo kritéria verejnosti a transparentnosti pravidiel pre výber kandidátov, čo by mohlo v konečno dôsledku naštrbiť dôveru, ktorú musia súdy v demokratickej spoločnosti vzbudzovať?

                  6.

                  Majú sa články 19 ods. 1 druhý pododsek, článok 2, článok 4 ods. 3 a článok 6 ods. 3 ZEÚ v spojení s článkom 47 ods. 1 a 2 Charty a s článkom 267 tretím odsekom ZFEÚ, ako aj článok 38 Charty a článok 7 ods. 1 a 2 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že súd členského štátu Európskej únie na poslednom stupni (Najvyšší súd) s cieľom zabezpečiť účinnú súdnu ochranu ako prostriedku na zabránenie trvalému používaniu nekalých podmienok v zmluvách, ktoré uzatvorili predajcovia alebo dodávatelia so spotrebiteľmi, musí v každom štádiu konania z úradnej moci posúdiť, či:

                              a)

                              spĺňa kritériá nezávislého a nestranného súdu s potrebnou kvalifikáciou v zmysle práva Európskej únie, uvedeného v bodoch 1 a 4, bez ohľadu na vplyv posúdenia kritérií uvedených v týchto bodoch na obsah rozhodnutia, pokiaľ ide o konštatovanie nekalej povahy zmluvnej podmienky, a či navyše

                              b)

                              je konanie pred súdom uvedené v bodoch 1 a 4, platné?

                  7.

                  Majú sa článok 2, článok 6 ods. 1 a 3 a článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 47 ods. 1 a 2 Charty a s článkom 267 tretím odsekom ZFEÚ, ako aj s článkom 38 Charty a článok 7 ods. 1 a 2 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že ústavné predpisy členského štátu Európskej únie týkajúce sa organizácie súdov alebo menovania sudcov, ktoré znemožňujú preskúmanie účinnosti vymenovania sudcu, môžu brániť konštatovaniu nedostatku nezávislosti súdu alebo sudcu, ktorý v ňom zasadá, v dôsledku skutočností uvedených v bodoch 1 až 5, v súlade s právom Európskej únie?

         (1)  Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


title: Vec C-133/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 11. marca 2020 – European Pallet Association e. V./PHZ BV

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/12

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 11. marca 2020 – European Pallet Association e. V./PHZ BV
      (Vec C-133/20)
      (2020/C 209/18)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: European Pallet Association e. V.

         Žalobca: PHZ BV

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                              a)

                              Je na to, aby bolo možné úspešne sa dovolávať článku 13 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 (1), potrebné, aby ďalší predaj dotknutých výrobkov označených ochrannou známkou zasahoval alebo mohol zasahovať do jednej alebo viacerých z funkcií ochrannej známky [funkcia označenia pôvodu a funkcia záruky kvality, ako aj komunikačná, investičná a reklamná funkcia]?

                              b)

                              V prípade kladnej odpovede na otázku 1 písm. a) ide o požiadavku, ktorá platí popri požiadavke týkajúcej sa existencie „oprávnených dôvodov“?

                              c)

                              Je na to, aby bolo možné úspešne sa dovolávať článku 13 ods. 2 nariadenia č. 207/2009, postačujúce, aby došlo k zásahu do jednej alebo viacerých z funkcií ochrannej známky uvedených v otázke 1 písm. a)?

                  2.

                              a)

                              Možno všeobecne povedať, že majiteľ ochrannej známky môže na základe článku 13 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 zabrániť ďalšiemu predaju tovarov pod jeho ochrannou známkou, ak tieto tovary opravili iné osoby než majiteľ ochrannej známky alebo osoby, ktorým dal na to oprávnenie?

                              b)

                              Pokiaľ je odpoveď na otázku 2 písm. a) záporná, závisí existencia „oprávnených dôvodov“ v zmysle článku 13 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 v prípade tovarov, ktoré boli uvedené na trh majiteľom ochrannej známky alebo s jeho súhlasom, po tom, čo ich opravila tretia osoba, od povahy tovarov alebo od povahy vykonanej opravy… alebo od iných okolností, ako sú v prejednávanom prípade… osobitné uvedené okolnosti?

                  3.

                              a)

                              Je vylúčené, aby majiteľ ochrannej známky v zmysle článku 13 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 zabránil ďalšiemu predaju tovarov, ktoré opravili tretie osoby, ak sa ochranná známka používa spôsobom, ktorý nemôže vyvolať dojem, že medzi majiteľom ochrannej známky (alebo subjektmi, ktorým udelil licenciu) a osobou, ktorá tieto tovary ďalej šíri, existuje hospodárske prepojenie, napr. keď je v dôsledku odstránenia ochrannej známky a/alebo doplňujúceho označenia tovarov nálepkami po oprave zrejmé, že oprava nebola vykonaná majiteľom ochrannej známky alebo jedným zo subjektov, ktorým udelil licenciu, alebo s ich súhlasom?

                              b)

                              Je pritom dôležitá odpoveď na otázku, či sa ochranná známka dá jednoduchým spôsobom odstrániť bez obmedzenia technickej spôsobilosti alebo praktickej použiteľnosti tovarov?

                  4.

                  Je pre zodpovedanie vyššie uvedených otázok relevantné, či ide o kolektívnu známku v zmysle nariadenia č. 207/2009, a ak áno, v akom smere?

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie (kodifikované znenie) (Ú. v. ES L 078, 24.3.2009, s. 1).


title: Vec C-135/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 12. marca 2020 – JS/Câmara Municipal de Gondomar

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 12. marca 2020 – JS/Câmara Municipal de Gondomar
      (Vec C-135/20)
      (2020/C 209/19)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: JS

         Odporca: Câmara Municipal de Gondomar

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa právo Európskej únie, konkrétne doložka 5 rámcovej dohody, ktorá tvorí prílohu smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (1), vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v každom prípade zakazuje premenu pracovných zmlúv na dobu určitú uzatvorených verejnými subjektmi na pracovné zmluvy na dobu neurčitú?

                  2.

                  Má sa smernica 1999/70/ES vykladať v tom zmysle, že ukladá premenu zmlúv ako jediný spôsob zamedzenia nezákonnému konaniu vyplývajúcemu z využívania opakovaného uzatvárania pracovných zmlúv na dobu určitú?

         (1)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).


title: Vec C-137/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalsko) 12. marca 2020 – MV/SATA Internacional – Serviços de Transportes Aéreos SA

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalsko) 12. marca 2020 – MV/SATA Internacional – Serviços de Transportes Aéreos SA
      (Vec C-137/20)
      (2020/C 209/20)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: MV

         Žalovaná: SATA Internacional – Serviços de Transportes Aéreos SA

         Prejudiciálna otázka

      Má byť okolnosť, ktorá nastala 6. júna 2016, kedy bol zrušený let z dôvodu nepriaznivých meteorologických podmienok na cieľovom letisku, konkrétne preto, že v plánovanom čase odletu neboli splnené minimálne limity horizontálnej viditeľnosti na pristávacej dráhe uvedeného letiska, ako ani minimálne limity vertikálnej viditeľnosti, čím nebola zaručená bezpečnosť v cieľovom letisku vo vzťahu k dotknutému lietadlu, ktorú si vyžadoval pristávací manéver, a dokonca existovala predpoveď zhoršenia meteorologických podmienok v najbližšom čase, kvalifikovaná ako „mimoriadna okolnosť“ v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004 (1), ktorá leteckého dopravcu oslobodzuje od povinnosti platiť náhradu?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-142/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Taliansko) 26. marca 2020 – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione a i.

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Taliansko) 26. marca 2020 – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione a i.
      (Vec C-142/20)
      (2020/C 209/21)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Analisi G. Caracciolo srl

         Odporcovia v odvolacom konaní: Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni nariadenie ES č. 765/2008 (1) vnútroštátnej právnej úprave (akou je článok 40 zákona č. 88/2009), ak sa má vykladať v tom zmysle, že umožňuje, aby akreditáciu mohli vykonávať aj organizácie, ktoré nemajú sídlo v jednej z krajín Európskej Únie – a teda bez obrátenia sa na jediný akreditačný orgán –, ak tieto organizácie v každom prípade zabezpečia dodržiavanie noriem UNI CEI EN ISO/IEC 17025 a UNI CEI EN ISO/IEC 17011 a preukážu – i prostredníctvom dohôd o vzájomnom uznávaní – splnenie odbornosti v podstate „porovnateľnej“ s odbornosťou jediného orgánu podľa nariadenia (ES) č. 765/2008?

                  2.

                  Porušuje nariadenie (ES) č. 765/2008, ak zavádza v podstate režim monopolu na akreditáciu na národnej úrovni prostredníctvom systému „jediného orgánu“ – v súvislosti s článkom 56 ZFEÚ a článkami 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie, ako aj s článkom 102 ZFEÚ – zásady primárneho práva Európskej únie, a najmä zásady slobodného poskytovania služieb a zákazu diskriminácie, zákazu rozdielneho zaobchádzania, ako aj pravidlá hospodárskej súťaže, ktoré zakazu[jú] monopolné postavenie?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 z 9. júla 2008, ktorým sa stanovujú požiadavky akreditácie a dohľadu nad trhom v súvislosti s uvádzaním výrobkov na trh a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 339/93 (Ú. v. EÚ L 218, 2008, s. 30).


title: Vec C-143/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poľsko) 24. marca 2020 – A/O

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poľsko) 24. marca 2020 – A/O
      (Vec C-143/20)
      (2020/C 209/22)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: A

         Žalovaný: O

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 185 ods. 3 písm. i) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (1) a článok 36 ods. 1 v spojení s prílohou III [časťou] A bodom 12 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení (2) vykladať v tom zmysle, že v prípade zmlúv o životnom poistení spojených s investičným fondom (kapitálové životné poistenie), ktorého podkladové aktíva sú deriváty (alebo štruktúrované finančné nástroje, ktorých súčasťou sú deriváty), je poisťovateľ alebo poistník (ktorý ponúka takéto poistenie, distribuuje poistný produkt, „predáva“ poistenie) povinný poistenému spotrebiteľovi poskytnúť informácie o povahe, špecifikácii typu a vlastnostiach (anglicky: indication of the nature, nemecky Angabe der Art, francúzsky indications sur la nature) podkladového aktíva (derivátu alebo štruktúrovaného finančného nástroja, ktorého súčasťou je derivát) alebo stačí, ak poskytne len informácie o druhu príslušných podkladových (základných) aktív bez poskytnutia informácií o vlastnostiach tohto nástroja?

                  2.

                  V prípade odpovede na prvú otázku v tom zmysle, že poisťovateľ alebo poistník (ktorý ponúka takéto poistenie, distribuuje poistný produkt, „predáva“ poistenie súvisiace s investičným fondom – kapitálové životné poistenie) je povinný poskytnúť spotrebiteľovi informácie o povahe, špecifikácii typu a vlastnostiach podkladového nástroja (derivátu alebo štruktúrovaného finančného nástroja, ktorého súčasťou je derivát), majú sa článok 185 ods. 3 písm. i) smernice 2009/138/ES a článok 36 ods. 1 v spojení s prílohou III [časťou] A bodom 12 smernice 2002/83/ES vykladať v tom zmysle, že informácia poskytnutá poistenému spotrebiteľovi o povahe, špecifikácii typu a vlastnostiach podkladového nástroja (derivátu alebo štruktúrovaného finančného nástroja, ktorého súčasťou je derivát) musí obsahovať rovnaké informácie, aké vyžaduje článok 19 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS (3) a článok 24 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/65/EÚ z 15. mája 2014 o trhoch s finančnými nástrojmi, ktorou sa mení smernica 2002/92/ES a smernica 2011/61/EÚ (4) (ďalej len „smernica 2014/65/EÚ“), teda úplné informácie o derivátoch a navrhovaných investičných stratégiách, ktoré majú zahŕňať príslušné poučenie a upozornenia v súvislosti s rizikami spojenými s investíciami do týchto nástrojov alebo týkajúcimi sa špecifických investičných stratégií, vrátane informácií o metodike oceňovania podkladového aktíva používanej poisťovateľom alebo kalkulačným agentom počas trvania poistnej ochrany, informácie týkajúce sa rizika spojeného s derivátom a jeho emitentom, vrátane informácií o zmene hodnoty derivátu v čase, jednotlivých faktoroch ovplyvňujúcich tieto zmeny a miere ich vplyvu na hodnotu?

                  3.

                  Má sa článok 185 ods. 4 smernice 2009/138/ES vykladať v tom zmysle, že v prípade zmlúv o životnom poistení pre prípad dožitia s investičným fondom (kapitálové životné poistenie), v ktorých je podkladovým aktívom derivát (alebo štruktúrovaný finančný nástroj, ktorého súčasťou je derivát) je poisťovateľ alebo poistník (ktorý ponúka takéto poistenie, distribuuje poistný produkt, „predáva“ poistenie) povinný poskytnúť poistenému spotrebiteľovi rovnaké informácie, ako vyžaduje článok 19 ods. 3 smernice 2004/39/ES a článok 24 ods. 4 smernica 2014/65/EÚ, teda úplné informácie o derivátoch a navrhovaných investičných stratégiách, ktoré majú zahŕňať príslušné poučenie a upozornenia v súvislosti s rizikami spojenými s investíciami do týchto nástrojov alebo týkajúcimi sa špecifických investičných stratégií, vrátane informácií o metodike oceňovania podkladového aktíva používanej poisťovateľom alebo kalkulačným agentom počas trvania poistnej ochrany, informácie týkajúce sa rizika spojeného s derivátom a jeho emitentom, vrátane informácií o zmene hodnoty derivátu v čase, jednotlivých faktoroch ovplyvňujúcich tieto zmeny a miere ich vplyvu na hodnotu?

                  4.

                  V prípade kladnej odpovede na druhú alebo tretiu otázku (alebo na obe tieto otázky) predstavuje skutočnosť, že poisťovateľ alebo poistník ponúkajúci životné poistenie súvisiace s investičným fondom (kapitálové životné poistenie) neposkytne poistenému spotrebiteľovi vyžadované informácie (uvedené v druhej a tretej otázke) pri ponúknutí poistenia spotrebiteľovi nekalú obchodnú praktiku v zmysle článku 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (5) alebo neposkytnutie vyžadovaných informácií predstavuje klamlivú obchodnú praktiku v zmysle článku 7 tejto smernice?

                  5.

                  V prípade zápornej odpovede na druhú a tretiu otázku, predstavuje skutočnosť, že poisťovateľ alebo poistník, ktorý ponúka takéto poistenie, distribuuje poistný produkt, „predáva“ životné poistenie spojené s investičným fondom (kapitálové životné poistenie) neposkytol spotrebiteľovi jasné informácie o tom, že prostriedky investičného fondu (kapitálového poistného fondy) sú investované do derivátov (alebo štruktúrovaných finančných nástrojov, ktorých súčasťou sú deriváty) nekalú obchodnú praktiku v zmysle článku 5 smernice o nekalých obchodných praktikách alebo neposkytnutie vyžadovaných informácií predstavuje klamlivú obchodnú praktiku v zmysle článku 7 tejto smernice?

                  6.

                  V prípade zápornej odpovede na druhú a tretiu otázku, predstavuje skutočnosť, že poisťovateľ alebo poistník, ktorý ponúka životné poistenie spojené s investičným fondom (kapitálové životné poistenie) neposkytol spotrebiteľovi informácie o podrobných vlastnostiach nástroja, do ktorého sú investované prostriedky investičného fondu (kapitálového poistného fondu) vrátane informácií o pravidlách fungovania takéhoto nástroja, ak ide o derivát (alebo o štruktúrovaných finančných nástroj, ktorého súčasťou je derivát), nekalú obchodnú praktiku v zmysle článku 5 smernice o nekalých obchodných praktikách alebo ide o klamlivú obchodnú praktiku v zmysle článku 7 tejto smernice?

         (1)  Ú. v. EÚ L 335, 2009, s. 1.

         (2)  Ú. v. ES L 345, 2002, s. 1; Mim. vyd. 06/006, s. 3.

         (3)  Ú. v. EÚ L 145, 2004, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 263.

         (4)  Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 349.

         (5)  Ú. v. EÚ L 149, 2005, s. 22.


title: Vec C-151/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 27. marca 2020 – Bundeswettbewerbsbehörde/Nordzucker AG a i.

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 27. marca 2020 – Bundeswettbewerbsbehörde/Nordzucker AG a i.
      (Vec C-151/20)
      (2020/C 209/23)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku: Bundeswettbewerbsbehörde

         Odporkyne v konaní o opravnom prostriedku: Nordzucker AG, Südzucker AG, Agrana Zucker GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa tretie kritérium stanovené judikatúrou Súdneho dvora v oblasti práva hospodárskej súťaže na účely uplatnenia zásady ne bis in idem, teda kritérium, podľa ktorého musí byť dotknutý rovnaký chránený právny záujem, uplatniť aj v prípade, že orgány hospodárskej súťaže dvoch členských štátov majú na ten istý skutkový stav a vo vzťahu k tým istým osobám uplatniť popri vnútroštátnych právnych predpisoch aj tie isté predpisy práva Únie (v tomto prípade článok 101 ZFEÚ)?
                  V prípade kladnej odpovede na túto otázku:

                  2.

                  Ide v takom prípade súbežného uplatnenia predpisov Únie a vnútroštátnych predpisov v oblasti hospodárskej súťaže o rovnaký chránený právny záujem?

                  3.

                  Je okrem toho pre uplatnenie zásady ne bis in idem relevantné, či v rozhodnutí orgánu hospodárskej súťaže členského štátu o uložení pokuty, ktoré bolo prijaté ako prvé, boli zo skutkového hľadiska zohľadnené účinky porušenia pravidiel hospodárskej súťaže na ten ďalší členský štát, ktorého orgán hospodárskej súťaže rozhodol v konaní vo veci práva hospodárskej súťaže vedenom týmto orgánom až po prijatí uvedeného rozhodnutia?

                  4.

                  Riadi sa aj konanie, v ktorom z dôvodu účasti jedného účastníka na vnútroštátnom programe zhovievavosti možno len konštatovať, že sa dopustil porušenia práva hospodárskej súťaže, zásadou ne bis in idem, alebo môže k takému samotnému konštatovaniu porušenia dôjsť nezávisle od výsledku predchádzajúceho konania o uložení pokuty (v inom členskom štáte)?


title: Vec C-161/20: Žaloba podaná 14. apríla 2020 – Európska komisia/Rada Európskej únie

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/18

      Žaloba podaná 14. apríla 2020 – Európska komisia/Rada Európskej únie
      (Vec C-161/20)
      (2020/C 209/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland, E. Georgieva, S. L. Kalėda, W. Mölls, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy žalobkyne

      Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Rady (1) obsiahnuté v akte Výboru stálych predstaviteľov (Coreper) z 5. februára 2020, ktorým bolo schválené oznámenie Medzinárodnej námornej organizácii (IMO) v oblasti zavedenia usmernení týkajúcich sa životného cyklu na odhad emisií skleníkových plynov (well-to-tank) z udržateľných alternatívnych palív, s cieľom jeho postúpenia IMO predsedníctvom Rady v mene členských štátov a Komisie,

                  —

                  zachoval účinky tohto rozhodnutia a

                  —

                  uložil Rade Európskej únie povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Žaloba o neplatnosť podaná Komisiou o zrušenie rozhodnutia Rady obsiahnutého v akte Výboru stálych predstaviteľov (Coreper) z 5. februára 2020, ktorým bolo schválené oznámenie Medzinárodnej námornej organizácii (IMO) v oblasti zavedenia usmernení týkajúcich sa životného cyklu na odhad emisií skleníkových plynov (well-to-tank) z udržateľných alternatívnych palív (oznámenie skleníkových plynov), s cieľom jeho postúpenia IMO predsedníctvom Rady v mene členských štátov a Komisie.
      Komisia uvádza na podporu svojej žaloby dva žalobné dôvody.
      Komisia sa v prvom rade domnieva, že rozhodnutie Rady porušuje výlučnú právomoc podľa článku 3 ods. 2 ZFEÚ. Únia má totiž výlučnú právomoc v oblasti týkajúcej sa ohlásenia emisií skleníkových plynov v zmysle článku 3 ods. 2 ZFEÚ, pretože táto oblasť je z veľkej časti pokrytá spoločnými pravidlami uplatniteľnými na situácie v rámci EÚ v zmysle ustálenej judikatúry Súdneho dvora.
      Komisia sa v druhom rade domnieva, že rozhodnutie Rady porušuje jej inštitucionálne výsady podľa článku 14 ods. 1 ZEÚ, pretože len Komisia je oprávnená konať v mene Únie a zabezpečovať vonkajšie zastupovanie Únie.

         (1)  Dokument Rady ST 6287/20 z 24. februára 2020.


title: Vec C-169/20: Žaloba podaná 23. apríla 2020 – Európska komisia/Portugalská republika

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/19

      Žaloba podaná 23. apríla 2020 – Európska komisia/Portugalská republika
      (Vec C-169/20)
      (2020/C 209/26)
      Jazyk konania: portugalčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. França a C. Perrin, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Portugalská republika

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  určiť, že Portugalská republika tým, že v rámci výpočtu registračnej dane nezapočítala zníženie hodnoty environmentálnej zložky do výpočtu hodnoty uplatniteľnej na ojazdené vozidlá dovezené na územie Portugalskej republiky, ktoré boli nadobudnuté v iných členských štátoch, porušila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 110 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

                  —

                  zaviazať Portugalskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Predmetná portugalská právna úprava stanovuje diskrimináciu pri zdanení dovezených vozidiel v porovnaní so zdanením podobných vnútroštátnych vozidiel. Uplatniteľné podmienky a spôsob výpočtu vedú k tomu, že daň z dovezených vozidiel je skoro vždy vyššia.
      Táto situácia je o to znepokojujúcejšia, že je v rozpore s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora: portugalská právna úprava týkajúca sa výpočtu dane uplatniteľnej na ojazdené vozidlá nadobudnuté v iných členských štátoch už bola predmetom konaní vo veci nesplnenia povinnosti a viacerých rozsudkov Súdneho dvora.
      Portugalská právna úprava nezaručuje, že vozidlá dovezené z iných členských štátov budú zdanené sumou, ktorá neprekročí daň uplatňovanú na podobné vnútroštátne ojazdené vozidlá. Možno to vysvetliť skutočnosťou, že v dôsledku zmeny právnej úpravy v roku 2016 sa už nezapočítava zníženie hodnoty environmentálnej zložky použitej na výpočet hodnoty ojazdeného vozidla.
      Z toho vyplýva, že tabuľka zníženia hodnoty prijatá na základe vnútroštátnej právnej úpravy nevedie k porovnateľnej skutočnej hodnote dovezeného ojazdeného vozidla. V dôsledku toho suma zaplatená za registráciu dovezeného ojazdeného vozidla je vyššia ako suma vzťahujúca sa na podobné ojazdené vozidlo registrované v Portugalsku, čo predstavuje porušenie článku 110 ZFEÚ a judikatúry Súdneho dvora.


title: Vec C-180/20: Žaloba podaná 24. apríla 2020 – Európska komisia/Rada Európskej únie

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/20

      Žaloba podaná 24. apríla 2020 – Európska komisia/Rada Európskej únie
      (Vec C-180/20)
      (2020/C 209/27)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Kellerbauer, T. Ramopoulos, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  zrušiť rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/245 (1) zo 17. februára 2020 o pozícii, ktorá sa má v mene Európskej únie zaujať v Rade pre partnerstvo zriadenej Dohodou o komplexnom a posilnenom partnerstve medzi Európskou úniou a Európskym spoločenstvom pre atómovú energiu a ich členskými štátmi na jednej strane a Arménskou republikou na strane druhej, pokiaľ ide o prijatie rokovacieho poriadku Rady pre partnerstvo a rokovacích poriadkov Výboru pre partnerstvo, podvýborov a iných orgánov zriadených Radou pre partnerstvo a o stanovenie zoznamu podvýborov, na účely vykonávania uvedenej dohody s výnimkou jej hlavy II (ďalej len „rozhodnutie Rady 2020/245“) a rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/246 (2) zo 17. februára 2020 o pozícii, ktorá sa má v mene Európskej únie zaujať v Rade pre partnerstvo zriadenej Dohodou o komplexnom a posilnenom partnerstve medzi Európskou úniou a Európskym spoločenstvom pre atómovú energiu a ich členskými štátmi na jednej strane a Arménskou republikou na strane druhej, pokiaľ ide o prijatie rokovacieho poriadku Rady pre partnerstvo a rokovacích poriadkov Výboru pre partnerstvo, podvýborov a iných orgánov zriadených Radou pre partnerstvo a o stanovenie zoznamu podvýborov, na účely vykonávania hlavy II uvedenej dohody (ďalej len „rozhodnutie Rady 2020/246“),

                  —

                  uložiť Rade Európskej únie povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Komisia tvrdí, že i) vylúčiť hlavu II dohody o komplexnom a posilnenom partnerstve z pôsobnosti rozhodnutia Rady 2020/245 , (ii) prijať samostatné rozhodnutie Rady 2020/246, pokiaľ ide výlučne o hlavu II dohody o komplexnom a posilnenom partnerstve, ktoré má za hmotnoprávny základ článok 37 ZEÚ a (iii) doplniť druhý pododsek článku 218 ods. 8 ZFEÚ, ktorý stanovuje, že Rada sa uznáša jednomyseľne, keď sa dohoda vzťahuje na oblasť, v ktorej sa na prijatie aktu vyžaduje jednomyseľnosť, porušuje Zmluvu, ako ju vykladá judikatúra Súdneho dvora.
      Tento žalobný dôvod je založený na nasledujúcich tvrdeniach.
      Po prvé, podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora, hmotnoprávny základ rozhodnutia Rady založeného na článku 218 ods. 9 ZFEU, pokiaľ ide o pozíciu, ktorá sa má prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, musí byť určený v súlade s ťažiskom dohody ako celku. Dohoda o komplexnom a posilnenom partnerstve sa týka najmä obchodu a spolupráce na rozvoji, ako aj obchodu v oblasti dopravných služieb, zatiaľ čo väzby medzi dohodou o komplexnom a posilnenom partnerstve a SZBP nie sú dosť významné na to, aby odôvodňovali hmotnoprávny základ podľa SZBP, pokiaľ ide o dohodu ako celok. Rada teda nesprávne zahrnula článok 37 ZEÚ do právneho základu rozhodnutia 2020/246 a toto rozhodnutie bolo teda nesprávne prijaté podľa pravidla hlasovania vyžadujúceho jednomyseľnosť.
      Po druhé inštitúcie Únie nemôžu umelo rozdeliť jeden akt na viacero častí, pričom vytvoria časti s rozdielnymi ťažiskami, pretože inak by boli oprávnené obísť požiadavku stanovenú v článku 31 ZEÚ, podľa ktorej každá inštitúcia koná v medziach právomocí, ktoré sú jej zverené Zmluvami a v súlade s postupmi, podmienkami a cieľmi v nich ustanovenými. Keď Rada určí pozíciu, ktorá sa má prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ, pokiaľ ide o pravidlá upravujúce fungovanie tohto orgánu v oblasti všetkých ustanovení dohody, rozdelenie rozhodnutia Rady na dve rozhodnutia nemožno odôvodniť. Keďže dohoda o komplexnom a posilnenom partnerstve nerozlišuje medzi procesnými pravidlami, ktoré sa uplatňujú, keď dotknuté orgány konajú podľa hlavy II alebo iných hláv dohody o komplexnom a posilnenom partnerstve, Rada pochybila, keď prijala dve samostatné rozhodnutia, z ktorých sa len jedno týka hlavy II dohody o komplexnom a posilnenom partnerstve.

         (1)  Ú. v. EÚ L 52, 2020, s. 3.

         (2)  Ú. v. EÚ L 52, 2020, s. 5.


title: Vec T-653/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2020 – Armani/EUIPO – Asunción (GIORGIO ARMANI le Sac 11) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie GIORGIO ARMANI le sac 11 – Skoršie národné slovné a obrazové ochranné známky LESAC a lesac – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Podobnosť označení – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Riadne používanie skoršej ochrannej známky – Článok 47 ods. 2 a 3 nariadenia 2017/1001“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/22

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2020 – Armani/EUIPO – Asunción (GIORGIO ARMANI le Sac 11)
      (Vec T-653/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie GIORGIO ARMANI le sac 11 - Skoršie národné slovné a obrazové ochranné známky LESAC a lesac - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Riadne používanie skoršej ochrannej známky - Článok 47 ods. 2 a 3 nariadenia 2017/1001“)
      (2020/C 209/28)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Giorgio Armani SpA (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: S. Martínez-Almeida a Alejos-Pita, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: H. O’Neill, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Felipe Domingo Asunción (Madrid, Španielsko)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 13. augusta 2018 (vec R 2462/2017-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi pánom Asunciónom a spoločnosťou Giorgio Armani

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Giorgio Armani SpA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec T-654/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2020 – Armani/EUIPO – Asunción (le Sac 11) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie le Sac 11 – Skoršie národné slovné a obrazové ochranné známky LESAC a lesac – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Podobnosť označení – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Riadne používanie skoršej ochrannej známky – Článok 47 ods. 2 a 3 nariadenia 2017/1001“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/22

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2020 – Armani/EUIPO – Asunción (le Sac 11)
      (Vec T-654/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie le Sac 11 - Skoršie národné slovné a obrazové ochranné známky LESAC a lesac - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Riadne používanie skoršej ochrannej známky - Článok 47 ods. 2 a 3 nariadenia 2017/1001“)
      (2020/C 209/29)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Giorgio Armani SpA (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: S. Martínez-Almeida a Alejos-Pita, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: H. O’Neill, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Felipe Domingo Asunción (Madrid, Španielsko)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 13. augusta 2018 (vec R 2462/2017-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi pánom Asunciónom a spoločnosťou Giorgio Armani

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Giorgio Armani SpA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec T-707/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Tilly-Sabco/Rada a Komisia („Poľnohospodárstvo – Vývozné náhrady – Hydinové mäso – Nariadenie (EÚ) 2018/1277 prijaté v nadväznosti na zrušenie vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 689/2013 rozsudkom Súdneho dvora – Právomoc autora aktu – Zneužitie konania – Povinnosť uviesť odôvodnenie – Mimozmluvná zodpovednosť – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Ujma“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/23

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Tilly-Sabco/Rada a Komisia
      (Vec T-707/18) (1)

      („Poľnohospodárstvo - Vývozné náhrady - Hydinové mäso - Nariadenie (EÚ) 2018/1277 prijaté v nadväznosti na zrušenie vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 689/2013 rozsudkom Súdneho dvora - Právomoc autora aktu - Zneužitie konania - Povinnosť uviesť odôvodnenie - Mimozmluvná zodpovednosť - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom - Ujma“)
      (2020/C 209/30)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Francúzsko) (v zastúpení: R. Milchior a S. Charbonnel, advokáti)

         Žalované: Rada Európskej únie (v zastúpení: D. Komilaki a M. Alver, splnomocnení zástupcovia), Európska komisia (v zastúpení: A. Lewis a B. Hofstötter, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ, na zrušenie nariadenia Rady (EÚ) 2018/1277 z 18. septembra 2018, ktorým sa stanovujú vývozné náhrady za hydinové mäso (Ú. v. EÚ L 239, 2018, s. 1), a ďalej návrh podaný na základe článku 268 ZFEÚ na priznanie náhrady škody, ktorá žalobkyni údajne vznikla v dôsledku skutočnosti, že uvedené vývozné náhrady za obdobie od 19. júla do 31. decembra 2013 boli stanovené v nulovej výške

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Tilly-Sabco je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 54, 11.2.2019.


title: Vec T-752/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2020 – Tecnodidattica/EUIPO (tvar podstavcov glóbusu a lampy) („Ochranná známka Európskej únie – Prihláška trojrozmernej ochrannej známky Európskej únie – Tvar podstavcov glóbusu a lampy – Absolútny dôvod zamietnutia – Označenie tvorené výlučne tvarom výrobku, ktorý je nevyhnutný pre dosiahnutie technického výsledku – Článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia (EÚ) 2017/1001] – Neexistencia ozdobných alebo fantazijných prvkov, ktoré majú dôležitú alebo zásadnú úlohu“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/24

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. marca 2020 – Tecnodidattica/EUIPO (tvar podstavcov glóbusu a lampy)
      (Vec T-752/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška trojrozmernej ochrannej známky Európskej únie - Tvar podstavcov glóbusu a lampy - Absolútny dôvod zamietnutia - Označenie tvorené výlučne tvarom výrobku, ktorý je nevyhnutný pre dosiahnutie technického výsledku - Článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Neexistencia ozdobných alebo fantazijných prvkov, ktoré majú dôležitú alebo zásadnú úlohu“)
      (2020/C 209/31)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Tecnodidattica SpA (San Colombano Certenoli, Taliansko) (v zastúpení: S. Corona a F. Corona, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 9. októbra 2018 (vec R 76/2017-2) týkajúcemu sa prihlášky trojrozmerného označenia tvoreného tvarom podstavcov glóbusu a lampy ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Tecnodidattica SpA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 72, 25.2.2019.


title: Vec T-73/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Bergslagernas Järnvaru/EUIPO – Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (Nástroj na štiepanie dreva) („Dizajn Spoločenstva – Konanie o vyhlásenie neplatnosti – Zapísaný dizajn Spoločenstva predstavujúci nástroj na štiepanie dreva – Skorší vnútroštátny dizajn – Dôvod neplatnosti – Neexistencia osobitého charakteru – Neexistencia odlišného celkového dojmu – Článok 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 6/2002 – Porušenie práva na obranu – Článok 62 nariadenia č. 6/2002“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/24

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Bergslagernas Järnvaru/EUIPO – Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (Nástroj na štiepanie dreva)
      (Vec T-73/19) (1)

      („Dizajn Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Zapísaný dizajn Spoločenstva predstavujúci nástroj na štiepanie dreva - Skorší vnútroštátny dizajn - Dôvod neplatnosti - Neexistencia osobitého charakteru - Neexistencia odlišného celkového dojmu - Článok 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 6/2002 - Porušenie práva na obranu - Článok 62 nariadenia č. 6/2002“)
      (2020/C 209/32)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bergslagernas Järnvaruaktiebolag (Saltsjö-Boo, Švédsko) (v zastúpení: S. Kirschstein-Freund a B. Breitinger, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Hanne, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen GmbH (Ichenhausen, Nemecko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 23. novembra 2018 (vec R 1455/2018-3), týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen a Bergslagernas Järnvaru

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Bergslagernas Järnvaruaktiebolag je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 122, 1.4.2019.


title: Vec T-106/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Abarca/EUIPO – Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ABARCA SEGUROS – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie ABANCA – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/25

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Abarca/EUIPO – Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)
      (Vec T-106/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ABARCA SEGUROS - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie ABANCA - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2020/C 209/33)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Abarca – Companhia de Seguros SA (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: J. Pimenta a Á. Pinho, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: G. Schneider, J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Abanca Corporación Bancaria, SA (Betanzos, Španielsko) (v zastúpení: M. Aznar Alonso, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 22. novembra 2018 (vec R 1370/2018-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Abanca Corporación Bancaria a Abarca – Companhia de Seguros

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Abarca – Companhia de Seguros SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré v konaní vynaložili Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a Abanca Corporación Bancaria, SA.

         (1)  Ú. v. EÚ C 131, 8.4.2019.


title: Vec T-109/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Kerry Luxembourg/EUIPO – Döhler (TasteSense) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie TasteSense – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie MultiSense – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/26

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Kerry Luxembourg/EUIPO – Döhler (TasteSense)
      (Vec T-109/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie TasteSense - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie MultiSense - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2020/C 209/34)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Kerry Luxembourg Sàrl (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Döhler GmbH (Darmstadt, Nemecko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 27. novembra 2018 (vec R 1178/2018-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Döhler a Kerry Luxembourg

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Kerry Luxembourg Sàrl je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 139, 15.4.2019.


title: Vec T-496/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – CV a i./Komisia („Verejná služba – Úradníci – Odmeňovanie – Opravný koeficient – Príspevky na reprezentáciu – Náklady na ubytovanie – Povinnosť uviesť odôvodnenie – Povinnosť konať s náležitou starostlivosťou – Rovnocennosť kúpnej sily – Rovnosť zaobchádzania“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/26

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – CV a i./Komisia
      (Vec T-496/19) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Odmeňovanie - Opravný koeficient - Príspevky na reprezentáciu - Náklady na ubytovanie - Povinnosť uviesť odôvodnenie - Povinnosť konať s náležitou starostlivosťou - Rovnocennosť kúpnej sily - Rovnosť zaobchádzania“)
      (2020/C 209/35)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: CV, CW a CY (v zastúpení: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Mongin a M. Brauhoff, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 270 ZFEÚ na zrušenie implicitného rozhodnutia Komisie, ktorým menovací orgán tejto inštitúcie odmietol uznať žiadosť žalobcov, ktorá smerovala v podstate k dosiahnutiu zvýšenia, prípadne aj spätne, opravného koeficientu použiteľného v mieste výkonu zamestnania, v prejednávanej veci v Paríži

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  CV, CW a CY sú povinní nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 305, 9.9.2019.


title: Vec T-497/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – CZ a i./ESVČ („Verejná služba – Úradníci – Odmeňovanie – Opravný koeficient – Paušálny príspevok na reprezentáciu – Náklady na ubytovanie – Povinnosť uviesť odôvodnenie – Povinnosť konať s náležitou starostlivosťou – Rovnocennosť kúpnej sily – Rovnosť zaobchádzania“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/27

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – CZ a i./ESVČ
      (Vec T-497/19) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Odmeňovanie - Opravný koeficient - Paušálny príspevok na reprezentáciu - Náklady na ubytovanie - Povinnosť uviesť odôvodnenie - Povinnosť konať s náležitou starostlivosťou - Rovnocennosť kúpnej sily - Rovnosť zaobchádzania“)
      (2020/C 209/36)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: CZ, DB, DC a DD (v zastúpení: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (v zastúpení: S. Marquardt a R. Spac, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 270 ZFEÚ na zrušenie implicitného rozhodnutia ESVČ, ktorým menovací orgán ESVČ a orgán oprávnený na uzatváranie pracovných zmlúv zamietli žiadosti žalobcov v podstate na zvýšenie, prípadne so spätnou platnosťou, opravného koeficientu použiteľného pre miesto ich pridelenia, teda Paríž

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  CZ, DB, DC a DD sú povinní nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 305, 9.9.2019.


title: Vec T-594/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 27. apríla 2020 – Axactor/EUIPO – Axa (AXACTOR) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Späťvzatie námietky – Zastavenie konania“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/27

      Uznesenie Všeobecného súdu z 27. apríla 2020 – Axactor/EUIPO – Axa (AXACTOR)
      (Vec T-594/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania“)
      (2020/C 209/37)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Axactor SE (Oslo, Nórsko) (v zastúpení: D. Stone, A. Dykes, A. Leonelli, solicitors)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Axa SA (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: P. Martini-Berthon, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 28. júna 2019 (vec R 479/2018-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Axa SA a Axactor SE

         Výrok

                  1.

                  Konanie sa zastavuje.

                  2.

                  Spoločnosti Axactor SE a Axa SA znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné každá nahradiť polovicu trov konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

         (1)  Ú. v. EÚ C 363, 28.10.2019.


title: Vec T-623/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 30. apríla 2020 – ArcelorMittal Bremen/Komisia („Žaloba na nečinnosť – Smernica 2003/87/ES – Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov – Rozhodnutie 2011/278/EÚ – Prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót – Zmena vnútroštátnej tabuľky prideľovania v súvislosti s Nemeckom na obdobie od roku 2013 do roku 2020 – Značné zvýšenie kapacity – Zánik predmetu sporu – Zastavenie konania“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/28

      Uznesenie Všeobecného súdu z 30. apríla 2020 – ArcelorMittal Bremen/Komisia
      (Vec T-623/19) (1)

      („Žaloba na nečinnosť - Smernica 2003/87/ES - Systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov - Rozhodnutie 2011/278/EÚ - Prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót - Zmena vnútroštátnej tabuľky prideľovania v súvislosti s Nemeckom na obdobie od roku 2013 do roku 2020 - Značné zvýšenie kapacity - Zánik predmetu sporu - Zastavenie konania“)
      (2020/C 209/38)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ArcelorMittal Bremen GmbH (Brémy, Nemecko) (v zastúpení: S. Altenschmidt a L. Buschmann, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland a A. Becker, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 265 ZFEÚ na určenie, že Komisia neoprávnene opomenula prijať rozhodnutie v súvislosti s celkovým ročným množstvom emisných kvót, ktoré majú byť bezplatne pridelené na účely značného zvýšenia kapacity, pokiaľ ide o podzariadenie žalobkyne s referenčným produktom pre horúci kov, a subsidiárne návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie údajného rozhodnutia Komisie prijatého 19. júla 2019 v súvislosti s výzvou žalobkyne z 1. júla 2019

         Výrok

                  1.

                  Konanie o žalobe sa zastavuje.

                  2.

                  Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 363, 28.10.2019.


title: Vec T-146/20 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 4. mája 2020 – Csordas a i./Komisia („Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Verejná služba – Voľby do miestnej sekcie výboru zamestnancov Komisie pôsobiacej v Luxemburgu – Riadny priebeh – Kontrolná povinnosť inštitúcie – Návrh na nariadenie predbežných opatrení – Neexistencia fumus boni iuris“)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/29

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 4. mája 2020 – Csordas a i./Komisia
      (Vec T-146/20 R)
      („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Verejná služba - Voľby do miestnej sekcie výboru zamestnancov Komisie pôsobiacej v Luxemburgu - Riadny priebeh - Kontrolná povinnosť inštitúcie - Návrh na nariadenie predbežných opatrení - Neexistencia fumus boni iuris“)
      (2020/C 209/39)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Annamaria Csordas (Luxemburg, Luxembursko), Adrian Sorin Cristescu (Luxemburg), Jean Putz (Esch-sur-Alzette, Luxembursko), Miguel Vicente-Nunez (Luxemburg) (v zastúpení: M.-A. Lucas, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Milanowska, T. Lilamand a T. Bohr, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ a článku 91 ods. 4 Služobného poriadku Európskej únie na jednej strane na odklad výkonu po prvé oznámenia volebnej komisie o výsledkoch volieb do miestnej sekcie výboru zamestnancov Komisie pôsobiacej v Luxemburgu z 26. novembra 2019, po druhé rozhodnutia Komisie o výpočte reprezentatívnosti reprezentatívnych odborových alebo zamestnaneckých organizácií, po tretie poverenia miestnej sekcie výboru zamestnancov Komisie pôsobiacej v Luxemburgu vzniknutej na základe volieb konaných v novembri 2019, po štvrté menovania delegátov do ústredného výboru zamestnancov Komisie zo strany miestnej sekcie výboru zamestnancov Komisie pôsobiacej v Luxemburgu, po piate všetkých rozhodnutí týkajúcich sa pridelenia dodatočných prostriedkov zástupcom zamestnancov Komisie, a na druhej strane na to, aby bola Komisii uložená povinnosť ponechať odstupujúci výbor zamestnancov vo funkcii až do vyhlásenia rozsudku vo veci samej, pričom obmedzí toto poverenie na prebiehajúce veci, a subsidiárne na to, aby bola uložená povinnosť na jednej strane Komisii obmedziť poverenie miestnej sekcie výboru zamestnancov Komisie pôsobiacej v Luxemburgu, ktorá vznikla na základe volieb konaných v novembri 2019, na prebiehajúce veci, a na druhej strane na to, aby bola tejto miestnej sekcii uložená povinnosť menovať do ústredného výboru zamestnancov Komisie zástupcov navrhnutých Union syndicale Luxembourg (Odborový zväz Luxemburg)

         Výrok

                  1.

                  Návrh na nariadenie predbežných opatrení sa zamieta.

                  2.

                  O trovách konania sa rozhodne v spore vo veci samej.


title: Vec T-179/20: Žaloba podaná 18. marca 2020 – JP/Komisia

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/29

      Žaloba podaná 18. marca 2020 – JP/Komisia
      (Vec T-179/20)
      (2020/C 209/40)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: JP (v zastúpení: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie zo 17. júla 2019, na základe ktorého nebol žalobca zaradený do rezervného zoznamu úspešných kandidátov výberového konania EPSO/AD/363/18 – Administrátori (AD7), spolu s rozhodnutím z 10. decembra 2019 o zamietnutí žiadosti žalobcu o preskúmanie,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť vzniknutú škodu a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na údajnom porušení zásady, podľa ktorej členovia výberovej komisie majú spôsobilosť potrebnú na objektívne posúdenie výkonu a profesionálnej kvalifikácie žalobcu počas pohovoru v danom odbore, na porušení zásady rovnosti zaobchádzania a na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady, podľa ktorej musí byť zloženie výberovej komisie dostatočne stabilné.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom preskúmaní.


title: Vec T-210/20: Žaloba podaná 20. apríla 2020 – Square/EUIPO ($ Cash App)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/30

      Žaloba podaná 20. apríla 2020 – Square/EUIPO ($ Cash App)
      (Vec T-210/20)
      (2020/C 209/41)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Square, Inc. (San Francisco, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Hawkins, solicitor, K. Lüder, a T. Dolde, lawyers)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis obrazovej ochrannej známky $ Cash App, v ktorom je vyznačená Európska únia – medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia č. 1 410 819.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 5.februára 2020 vo veci R 811/2019-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania, vrátane trov konania vynaložených pred útvarom „operácie“ a odvolacím senátom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 72 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie zásad rovnosti zaobchádzania a riadnej správny vecí verejných.


title: Vec T-211/20: Žaloba podaná 20. apríla 2020 – Square/EUIPO ($ Cash App)

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/31

      Žaloba podaná 20. apríla 2020 – Square/EUIPO ($ Cash App)
      (Vec T-211/20)
      (2020/C 209/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Square, Inc. (San Francisco, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Hawkins, solicitor, K. Lüder a T. Dolde, lawyers)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis obrazovej ochrannej známky $ Cash App, v ktorom je vyznačená Európska únia – medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia č. 1 410 839.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 5. februára 2020 vo veci R 810/2019-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania, vrátane trov konania vynaložených pred útvarom „operácie“ a odvolacím senátom.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 72 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-219/20: Žaloba podaná 15. apríla 2020 – JK/Komisia

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/32

      Žaloba podaná 15. apríla 2020 – JK/Komisia
      (Vec T-219/20)
      (2020/C 209/43)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: JK (v zastúpení: N. de Montigny, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie riaditeľa generálneho riaditeľstva ESVČ pre rozpočet, administratívu, ľudské zdroje a bezpečnosť z 5. júna 2019, ktorým bola zamietnutá žalobcova sťažnosť podaná na základe článku 24 služobného poriadku 5. februára 2019,

                  —

                  zrušil implicitné rozhodnutie menovacieho orgánu Komisie zamietajúce žalobcovu sťažnosť podanú na základe článku 24 služobného poriadku 5. februára 2019,

                  —

                  zrušil v rozsahu, v akom toto rozhodnutie nasleduje po implicitnom zamietnutí, rozhodnutie o zamietnutí žalobcovej sťažnosti podanej 4. septembra 2019 a oznámené riaditeľom generálneho riaditeľstva ESVČ pre rozpočet, administratívu, ľudské zdroje a bezpečnosť 6. januára 2020;

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 12a Služobného poriadku Európskej únie (ďalej len „služobného poriadku“), nesprávnom právnom posúdení pojmu obťažovanie a najmä jeho posúdenia s ohľadom na vykonanie povinnosti pomoci inštitúcie na základe článku 24 služobného poriadku, a nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil menovací orgán pri zamietnutí sťažnosti pred akýmkoľvek začatím administratívneho vyšetrovania pokiaľ ide o význam dokázania skutočností predložených na podporu sťažnosti.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení skutočností predložených na podporu žiadosti o pomoc vzhľadom na to, že žalobca uviedol vo svojej sťažnosti dostatok skutočností preukazujúcich reálnosť útokov voči nemu.


title: Vec T-223/20: Žaloba podaná 23. apríla 2020 – Orion/Komisia

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/32

      Žaloba podaná 23. apríla 2020 – Orion/Komisia
      (Vec T-223/20)
      (2020/C 209/44)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Orion Oyj (Espoo, Fínsko) (v zastúpení: C. Schoonderbeek, advokát, J. Mulryne a E. Amos, solicitors)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej z 13. februára 2020 o udelení povolenia na uvedenie na trh pre generický liek „Dexmedetomidine Accord“,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania a ďalšie výdavky, ktoré v súvislosti s touto vecou vynaložila žalobkyňa.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie, keďže ním bol akceptovaný liek „Precedex“, pre ktorý bolo udelené vnútroštátne povolenie na uvedenie na trh v Českej republike pred jej pristúpením k Európskej únii, ako referenčný liek, je v rozpore s článkom 10 ods. 1 smernice 2001/83/ES (1) v spojení s jej článkom 10 ods. 2 písm. a), a to z dôvodu, že vnútroštátne povolenie na uvedenie na trh nebolo udelené (alebo aktualizované) v súlade s platnými ustanoveniami Únie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie, keďže v ňom bol prijatý záver, že regulačná ochrana údajov v prípade lieku žalobkyne „Dexdor“ uplynula, a akceptovalo sa, že tento liek (spolu s príslušnými výskumnými údajmi) môže byť použitý ako referenčný liek na podporu žiadosti o udelenie povolenia na uvedenie na trh pre generický výrobok, je v rozpore s článkom 14 ods. 11 nariadenia č. 726/2004 (2) v spojení s článkom 10 ods. 1 a článkom 6 ods. 1 smernice 2001/83, pretože lieky „Precedex“ a „Dexdor“ patria pod to isté globálne povolenie na uvedenie na trh.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie neobsahuje náležité odôvodnenie vyžadované článkom 296 ZFEÚ.

         (1)  Smernica 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, 2001, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy spoločenstva pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky (Ú. v. EÚ L 136, 2004, s. 1; Mim. vyd. 13/034, s. 229).


title: Vec T-230/20: Žaloba podaná 27. apríla 2020 – PNB Banka/ECB

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/33

      Žaloba podaná 27. apríla 2020 – PNB Banka/ECB
      (Vec T-230/20)
      (2020/C 209/45)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: PNB Banka AS (Riga, Lotyšsko) (v zastúpení: O. Behrends, advokát)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie ECB zo 17. februára 2020, pokiaľ ide o odňatie bankovej licencie spoločnosti AS PNB Banka,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza trinásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že znenie napadnutého rozhodnutia obsahuje nedostatočné a zavádzajúce informácie o konaní.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že ECB neoprávnene použila dvojfázové konanie na účely vydania napadnutého rozhodnutia (zahrňujúce návrh príslušného vnútroštátneho orgánu) podľa článku 14 ods. 5 druhého pododseku nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 (1) a článku 83 nariadenia (EÚ) č. 468/2014 (2) napriek rekvalifikačnému rozhodnutiu ECB z 1. marca 2019, prostredníctvom ktorého ECB prevzala nad žalobkyňou priamy dohľad.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na údajných procesných vadách pred príslušným vnútroštátnym orgánom, ktorým je Komisia pre finančný a kapitálový trh (KFKT).

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že z procesného hľadiska nebolo možné, aby ECB prijala 17. februára 2020 návrh rozhodnutia o odňatí licencie pochádzajúci z 12. septembra 2019, a to vzhľadom na procesné ustanovenia článku 83 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 468/2014.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je z procesnej a vecnej stránky protiprávne z dôvodu, že ECB fakticky odňala licenciu prostredníctvom predchádzajúcej analýzy „zlyhania alebo pravdepodobného zlyhania“ (FOLTF) z 15. augusta 2019.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je protiprávne, pretože sa zakladá na protiprávnom zásahu do práva žalobkyne byť zastúpená, v dôsledku čoho boli žalobkyni odňaté všetky jej procesné práva.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je protiprávne z dôvodu, že vychádza z nedostatočného odôvodnenia.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na porušení práva žalobkyne byť vypočutý.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že ECB nebola oprávnená opierať sa o lotyšské insolvenčné rozhodnutie z 12. septembra 2019, pretože toto rozhodnutie bolo protiprávne a vychádzalo výlučne z nesprávnej analýzy FOLTF, ktorú vykonala ECB.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že ECB sa dopustila pochybenia, keď vychádzala z ďalších dôvodov na vydanie napadnutého rozhodnutia, a to konkrétne z údajných porušení limitov veľkej majetkovej angažovanosti a regulačných kapitálových požiadaviek, ktoré neboli opodstatnené a o ktoré sa KFKT neopierala v návrhu rozhodnutia.

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie je z vecného hľadiska protiprávne, pretože žalobkyňa sa od 12. septembra 2019 nachádza pod výlučnou kontrolou KFKT, a teda nepriamo aj ECB.

                  12.

                  Dvanásty žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie nie je primerané.

                  13.

                  Trinásty žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie vychádza zo všetkých pochybení, ktoré obsahuje analýza FOLTF.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013 , ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami (Ú. v. EÚ L 287, 2013, s. 63).

         (2)  Nariadenie Európskej centrálnej banky (EÚ) č. 468/2014 zo 16. apríla 2014 o rámci pre spoluprácu v rámci jednotného mechanizmu dohľadu medzi Európskou centrálnou bankou, príslušnými vnútroštátnymi orgánmi a určenými vnútroštátnymi orgánmi (Ú. v. EÚ L 141, 2014, s. 1).


title: Vec T-231/20: Žaloba podaná 23. apríla 2020 – Price/Rada

text:
               22.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/35

      Žaloba podaná 23. apríla 2020 – Price/Rada
      (Vec T-231/20)
      (2020/C 209/46)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: David Price (Le Dorat, Francúzsko) (v zastúpení: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  prerušil konanie na tomto stupni a položil Súdnemu dvoru Európskej únie v skrátenom súdnom konaní tieto prejudiciálne otázky:

                              1.

                              Dochádza vystúpením Spojeného kráľovstva z Európskej únie k zániku európskeho občianstva britských štátnych príslušníkov, ktorí na konci prechodného obdobia vykonávali svoje právo na voľný pohyb a slobodu usadenia sa na území iného členského štátu?

                              2.

                              V prípade kladnej odpovede majú sa články 2, 3, 10, 12 a 127 dohody o vystúpení v spojení so šiestym odsekom jej preambuly a článkami 18, 20 a 21 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykladať tak, že povoľujú britským štátnym príslušníkom bez výnimky zachovať si právo na európske občianstvo, ktoré im bolo priznané pred vystúpením ich krajiny z Európskej únie?

                              3.

                              V prípade zápornej odpovede na druhú otázku nie je dohoda o vystúpení v rozpore s článkami 18, 20 a 21 Zmluvy o fungovaní Európskej únie keďže neobsahuje ustanovenie, ktoré by im umožňovalo zachovať si tieto práva bez výnimky?

                              4.

                              V každom prípade porušuje článok 127 ods. 1 písm. b) dohody o vystúpení články 18, 20 a 21 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ale aj články 39 a 40 Charty základných práv Európskej únie v rozsahu, v akom zbavuje občanov Únie, ktorí vykonávali svoje právo na voľný pohyb a svoju slobodu usadiť sa v Spojenom kráľovstve, práva voliť a byť volený v komunálnych voľbách, a v prípade, že Všeobecný súd a Súdny dvor zdieľajú ten istý výklad týchto článkov ako francúzska Štátna rada, vzťahuje sa toto porušenie na štátnych príslušníkov Spojeného kráľovstva, ktorí vykonávali svoje právo na voľný pohyb a svoju slobodu usadiť sa?

                  —

                  čiastočne zrušil rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/135 z 30. januára 2020 o uzavretí Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, spoločne s Dohodou o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, v rozsahu v akom dohoda o vystúpení nedovoľuje v plnom rozsahu chrániť právo na zdravie týchto štátnych príslušníkov a tieto akty automaticky a všeobecný spôsobom bez akéhokoľvek posúdenia proporcionality posúdenia proporcionality rozlišujú občanov Únie a štátnych príslušníkov Spojeného kráľovstva od 1. februára 2020, a zrušil tak predovšetkým šiesty odsek preambuly a články 9, 10 a 127 dohody o vystúpení,

                  —

                  uložil Rade Európskej únie povinnosť nahradiť všetky trovy konania, vrátane výdavkov súvisiacich s advokátom vo výške 5 000 eur.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza osem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na neexistencii posúdenia proporcionality odňatia európskeho občianstva niektorým kategóriám britských občanov. Žalobca tvrdí, že ako európskemu občanovi, ktorý vykonával svoju slobodu pohybu v Únii a už viac ako pätnásť rokov sa nezdržiaval na britskom území, mu nebolo povolené voliť počas referenda uskutočneného 23. júna 2016 k otázke členstva Spojeného kráľovstva v Európskej únii.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady demokracie, rovnosti zaobchádzania, slobody pohybu, slobody prejavu a riadnej správy vecí verejných.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení právneho poriadku Únie a zásady rovnosti zaobchádzania vlastnej európskemu občianstvu. Žalobca najmä tvrdí, že napadnuté rozhodnutie odporuje právnemu poriadku Únie, ktorý zakotvuje zásadu rovnosti zaobchádzania všetkých občanov, a právnemu poriadku Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery. Žalobca v tejto súvislosti najmä tvrdí, že napadnuté rozhodnutie vedie k strate jeho práva na trvalý pobyt, ktoré nadobudli po piatich rokoch nepretržitého pobytu v členskom štáte, bez toho, aby stanovoval konkrétne dôsledky tejto straty a najmä bez akéhokoľvek posúdenia proporcionality.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod sa zakladá na porušení práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života zaručeného Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd. Žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje jeho právo na súkromný a rodinný život v rozsahu, v akom mu odníma európske občianstvo a v dôsledku toho právo na slobodný pobyt na území členského štátu, ktorého nie je štátnym príslušníkom, ale na území ktorého si vybudoval svoj rodinný život.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na porušení práva britských občanov voliť a byť volený v miestnych a európskych voľbách. Podľa žalobcu článok 127 dohody o vystúpení je v rozpore s článkom 18 ZFEÚ a článkami 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie. Napadnuté rozhodnutie by malo byť teda zrušené v rozsahu, v akom ratifikuje dohodu obsahujúcu ustanovenie, ktoré zakladá diskrimináciu medzi britskými občanmi.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod sa zakladá na automatickom a všeobecnom rozlišovaní, ktoré robí dohoda o vystúpení medzi občanmi Únie a štátnymi príslušníkmi Spojeného kráľovstva, bez akéhokoľvek posúdenia proporcionality vo vzťahu k súkromnému a rodinnému životu britských občanov od 1. februára 2020. Na podporu tohto žalobného dôvodu žalobca tvrdí, že odňatie európskeho občianstva nemôže byť automatické a všeobecné, že sa malo vykonať posúdenie každého jednotlivého prípadu, a že keďže k takému posúdeniu nedošlo, musí byť napadnuté rozhodnutie zrušené.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 35 Charty základných práv, t. j. práva na zdravie. Žalobca sa domnieva, že v dôsledku toho, že dohoda o vystúpení nestanovuje nijaké opatrenie na ochranu jeho práva na zdravie, Spojené kráľovstvo a jej štátni príslušníci strácajú túto podpornú právomoc tým, že týchto občanov vystavuje nebezpečenstvu najmä v období pandémie a zdravotnej krízy.