title: Vec T-879/16: Žaloba podaná 14. decembra 2016 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Marpefa (Vieta)

text:
               20.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 53/34

         Žaloba podaná 14. decembra 2016 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Marpefa (Vieta)
   (Vec T-879/16)
   (2017/C 053/43)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Malynicz, QC)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Marpefa, SL (Barcelona, Španielsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „VIETA“ – ochranná známka Európskej únie č. 1 790 674.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásenie neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. októbra 2016 vo veci R 1010/2016-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania žalobkyne.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 65 ods. 6 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie zásady jasnosti a presnosti pojmov v oblasti ochranných známok.


title: Vec F-61/06: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  10. júla 2008 – Cathy Sapara/Eurojust (Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Prijatie do zamestnania — Skúšobné obdobie — Predĺženie skúšobného obdobia — Prepustenie na konci skúšobného obdobia — Povinnosť odôvodnenia — Právo na obhajobu — Zjavne nesprávne posúdenie — Morálne obťažovanie)

text:
               11.10.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/19

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 10. júla 2008 – Cathy Sapara/Eurojust
   (Vec F-61/06) (1)

   (Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Prijatie do zamestnania - Skúšobné obdobie - Predĺženie skúšobného obdobia - Prepustenie na konci skúšobného obdobia - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obhajobu - Zjavne nesprávne posúdenie - Morálne obťažovanie)
   (2008/C 260/35)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Cathy Sapara (Haag, Holandsko) (v zastúpení: G. Vandersanden a C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaný: Eurojust (v zastúpení: L. Defalque, advokát)
   Predmet veci
   Na jednej strane zrušenie rozhodnutia Eurojust-u zo 6. júla 2005, ktorým sa žalobkyni ukončila jej zmluva dočasného zamestnanca ku koncu jej skúšobného obdobia, a na druhej strane návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 165, 15.7.2006, s. 35.


title: Vec C-164/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Rethimnis (Grécko) 17. apríla 2008 – Michail Zacharioudakis/Dimos Lampis

text:
               5.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Rethimnis (Grécko) 17. apríla 2008 – Michail Zacharioudakis/Dimos Lampis
   (Vec C-164/08)
   (2008/C 171/34)
   Jazyk konania: gréčtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Monomeles Protodikeio Rethimnis
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Michail Zacharioudakis

      Žalovaný: Dimos Lampis
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa doložka 5 a doložka 8 body 1 a 3 rámcovej dohody ETUC, UNICE a CEEP o práci na dobu určitú, ktorá je súčasťou smernice Rady 1999/70/ES (Ú. v. ES L 175, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368), vykladať v tom zmysle, že právo Spoločenstva nepovoľuje prijatie opatrení zo strany členského štátu (v rámci výkonu tejto rámcovej dohody):

                           a)

                           ak vo vnútroštátnom právnom poriadku existujú už pred nadobudnutím účinnosti smernice rovnocenné zákonné opatrenia v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody; a

                           b)

                           ak opatreniami prijatými pri výkone rámcovej dohody bude vo vnútroštátnom právnom poriadku znížená všeobecná úroveň ochrany pracovníkov na dobu určitú?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, ak vo vnútroštátnom právnom poriadku existujú už pred nadobudnutím účinnosti smernice 1999/70/ES rovnocenné zákonné opatrenia v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody, ako článok 8 ods. 3 zákona č. 2112/1920, ktorý je prejednávaný vo veci samej, predstavuje prijatie zákonného opatrenia v rámci výkonu rámcovej dohody, akým je článok 11 prezidentského dekrétu č. 164/2004, ktorý je prejednávaný vo veci samej, zakázané zníženie všeobecnej úrovne ochrany pracovníkov na dobu určitú vo vnútroštátnom právnom poriadku, v zmysle doložky 8 bodov 1 a 3 rámcovej dohody:

                           a)

                           ak bolo prijaté po uplynutí lehoty stanovenej pre prebratie smernice 1999/70/ES, ale do rámca jeho pôsobnosti rationae temporis spadajú iba pracovné zmluvy a pracovnoprávne vzťahy na dobu určitú, ktoré boli platné do dňa nadobudnutia jej účinnosti, alebo ktorých platnosť skončila do určitého obdobia od nadobudnutia účinnosti smernice, ale po uplynutí lehoty stanovenej pre jej prebratie, zatiaľ čo už existujúce rovnocenné zákonné opatrenia nemajú rámec pôsobnosti časovo obmedzený a zahŕňajú všetky pracovné zmluvy na dobu určitú, ktoré boli uzatvorené, platné alebo ktorých platnosť skončila v dobe, kedy nadobudla účinnosť smernica 1999/70/ES a v období po uplynutí lehoty pre jej prebratie;

                           b)

                           ak do rámca pôsobnosti tohto zákonného opatrenia, prijatého v rámci výkonu rámcovej dohody, spadajú iba pracovné zmluvy alebo pracovnoprávne vzťahy na dobu určitú, ktoré sú na účely uvedeného opatrenia považované za opakovane uzatvorené, ak sa kumulatívne vyžaduje, aby 1. jednotlivé zmluvy boli uzatvorené s časovým odstupom dlhším ako 3 mesiace, a okrem toho 2. aby celková doba opätovne uzatvorených pracovných zmlúv bola aspoň 24 mesiacov ku dňu nadobudnutia účinnosti tohto opatrenia, nezávisle od počtu opätovne uzatvorených zmlúv, alebo ak celková dĺžka zamestnania na základe týchto zmlúv bola aspoň 18 mesiacov počas obdobia 24 mesiacov od pôvodnej zmluvy v prípade, že okrem pôvodnej zmluvy boli opakovane uzatvorené aspoň tri pracovné zmluvy, zatiaľ čo už existujúce rovnocenné zákonné opatrenia nestanovujú tieto podmienky a zahŕňajú naopak všetky (opakovane uzatvorené) pracovné zmluvy na dobu určitú, nezávisle od minimálnej dĺžky zamestnania a minimálneho počtu opakovane uzatvorených zmlúv;

                           c)

                           ak predmetné zákonné opatrenie v rámci výkonu rámcovej dohody stanovuje ako právny následok ochrany pracovníkov na dobu určitú a ako prevenciu pred zneužitím v zmysle rámcovej dohody o zmluve na dobu určitú, definíciu pracovnej zmluvy uzavretej na dobu určitú za zmluvu na dobu neurčitú (ex nunc), zatiaľ čo už existujúce zákonné opatrenia stanovujú definíciu pracovných zmlúv uzatvorených na dobu určitú za zmluvy na dobu neurčitú s účinkom od okamihu ich prvotného uzatvorenia (ex tunc)?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, ak vo vnútroštátnom právnom poriadku existujú rovnocenné zákonné opatrenia v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, už pred nadobudnutím účinnosti smernice 1999/70/ES, ako článok 8 ods. 3 zákona č. 2112/1920, ktorý je prejednávaný vo veci samej, predstavuje zakázané zníženie všeobecnej úrovne ochrany, poskytovanej pracovníkom na dobu určitú vo vnútroštátnom právnom poriadku v zmysle doložky 8 bodov 1 a 3 rámcovej dohody, prijatie zákonného opatrenia v rámci výkonu rámcovej dohody, akým je článok 7 prezidentského dekrétu č. 164/2004, o ktorom sa diskutuje vo veci samej, ak stanovuje ako jediný prostriedok ochrany pracovníkov na dobu určitú pred nezákonným konaním povinnosť zamestnávateľa vyplatiť odmenu a odstupné pri prepustení v prípade zamestnania nezákonne založeného opakovaným uzatvorením zmlúv na dobu určitú, pri zohľadnení skutočnosti, že

                           a)

                           povinnosť vyplatiť odmenu a odstupné je stanovená vnútroštátnym právom pre každý pracovnoprávny vzťah a nie je osobitne zameraná na zabránenie zneužitiu v zmysle rámcovej dohody, a

                           b)

                           uplatnenie už existujúcich rovnocenných zákonných opatrení má za právny následok definíciu opakovane uzatvorených pracovných zmlúv na dobu určitú za pracovné zmluvy na dobu neurčitú?

               4.

               V prípade kladnej odpovede na predchádzajúce otázky, nesmie vnútroštátny súd pri výklade svojho vnútroštátneho práva v súlade so smernicou 1999/70/ES uplatniť ustanovenia zákonného opatrenia, prijatého pre vykonanie rámcovej dohody, ktoré nie sú v súlade s touto smernicou a ktoré znižujú všeobecnú úroveň ochrany poskytovanej pracovníkom na dobu určitú vo vnútroštátnom právnom poriadku akými sú články 7 a 11 prezidentského dekrétu č. 164/2004, a má namiesto nich uplatniť vnútroštátne zákonné opatrenia, existujúce pred nadobudnutím účinnosti smernice, akými sú ustanovenia článku 8 ods. 3 zákona č. 2112/1920?

               5.

               V prípade, že by vnútroštátny súd v konaní, ktoré sa týka práce na dobu určitú, považoval hneď od začiatku za uplatniteľné ustanovenie (v danej veci článok 8 ods. 3 zákona č. 2112/1920), ktoré predstavuje rovnocenné zákonné opatrenie v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorá tvorí súčasť smernice 1999/70/ES, a na základe tohto ustanovenia by rozhodol, že tvrdenie, podľa ktorého opakované uzatvorenie pracovných zmlúv na dobu určitú chýbal objektívny dôvodu spojený s povahou, typom alebo charakteristikami vykonávanej činnosti, má za následok vyhlásenie, že takéto zmluvy sú zmluvami na dobu neurčitú: potom

                           a)

                           je v súlade s právom Spoločenstva výklad a uplatnenie vnútroštátneho práva zo strany vnútroštátneho súdu, podľa ktorého objektívnym dôvodom uzavretia pracovných zmlúv na dobu určitú je v každom prípade skutočnosť, že ako právny základ ich uzatvorenia bol použitý právny predpis o prijatí do zamestnania na základe pracovných zmlúv na dobu určitú pre pokrytie potrieb sezónnych, občasných, nečakaných, mimoriadnych, aj keď v skutočnosti sú pokryté potreby „trvalé a dlhodobé“;

                           b)

                           je v súlade s právom Spoločenstva výklad a uplatnenie vnútroštátneho práva zo strany vnútroštátneho súdu, podľa ktorého ustanovenie, ktoré zakazuje zmenu pracovných zmlúv uzatvorených na dobu určitú vo verejnom sektore na pracovné zmluvy na dobu neurčitú, sa má vykladať v tom zmysle, že vo verejnom sektore je absolútne a v každom prípade zakázaná zmena zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu dohodnutého na dobu určitú na zmluvu alebo pracovnoprávny vzťah na dobu neurčitú, aj keď boli zneužívajúco uzatvorené na dobu určitú, to znamená, že v skutočnosti pokrývali potreby trvalé a dlhodobé, a vnútroštátny súd nemal možnosť vyhlásiť skutočnú povahu sporného pracovnoprávneho vzťahu a opraviť definíciu zmluvy na zmluvu na dobu neurčitú; alebo má byť tento zákaz obmedzený iba na pracovné zmluvy na dobu určitú, ktoré boli skutočne uzatvorené pre pokrytie potrieb dočasných, nečakaných, mimoriadnych, naliehavých alebo podobných, a nie aj na prípad, kedy boli v skutočnosti uzatvorené pre pokrytie potrieb „trvalých a dlhodobých“?


title: Vec T-333/04: Žaloba podaná dňa 11. augusta 2004: House of Donuts International proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               4.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/42

         Žaloba podaná dňa 11. augusta 2004: House of Donuts International proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec T-333/04)
   (2004/C 300/84)
   Jazyk konania: angličtina
   House of Donuts International, so sídlom v George Town, Grand Cayman (British West Indies), v zastúpení: N. Decker, advokát, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 11. augusta 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory).
   Panrico S.A. bol tiež účastníkom konania pred odvolacím senátom.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               vyslovil, že ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom prihlášky č. 474 486, podanej žalobcom, musí byť zapísaná;

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 12. mája 2004 (vec R 1034/2001-4);

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania žalobcu.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva:

               Žalobca

               Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva:

               Obrazová ochranná známka „House of donuts“ pre tovary a služby v triedach 30, 32 a 42 (napríklad šišky, bábovky, croissanty, minerálna a sýtená voda, reštaurácie (jedálne), bufety a dodávka hotových jedál ), prihláška č. 474 486

               Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, na ktorom sa zakladala námietka:

               Panrico S.A.

               Ochranná známka alebo označenie, na ktorom sa zakladala námietka:

               Španielske slovné ochranné známky a obrazové ochranné známky „DONUT“ a „donuts“ pre tovary a služby v triedach 30, 32 a 42 (napríklad všetky druhy cukroviniek, pečiva, sladkostí a cukríkov, ovocné nápoje a ovocné šťavy, bufet, bar, reštaurácie (jedálne), hotel a stanovanie)

               Rozhodnutie námietkového oddelenia:

               Zamietnutie prihlášky ochrannej známky

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               Zamietnutie odvolania

               Žalobné dôvody:

               Neexistuje podobnosť predmetných ochranných známok. Majiteľovi ochrannej známky, ktorý podal námietku, by nemalo byť priznané výlučné právo na používanie slov „donut“ alebo „donuts“


title: Vec T-54/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. januára 2017 – Netguru/EUIPO (NETGURU) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie NETGURU — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Povinnosť odôvodnenia — Článok 41 Charty základných práv — Článok 75 nariadenia č. 207/2009 — Článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009“)

text:
               27.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/27

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. januára 2017 – Netguru/EUIPO (NETGURU)
   (Vec T-54/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie NETGURU - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Povinnosť odôvodnenia - Článok 41 Charty základných práv - Článok 75 nariadenia č. 207/2009 - Článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009“))
   (2017/C 063/37)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Netguru sp. z o.o. (Poznań, Poľsko) (v zastúpení: pôvodne K. Jarosiński, neskôr T. Grzybkowski, T. Guzek, M. Jackowski, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Walicka, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 18. decembra 2015 (vec R 144/2015-5), týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia NETGURU ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Netguru sp. z o.o. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 111, 29.3.2016.


title: Vec F-113/07: Žaloba podaná 18. októbra 2007 – Šimonis/Komisia

text:
               29.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 79/36

         Žaloba podaná 18. októbra 2007 – Šimonis/Komisia
   (Vec F-113/07)
   (2008/C 79/69)
   Jazyk konania: litovčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Irmantas Šimonis (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: V. Vilkas, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev, ktorým sa vzdala v priebehu výberového konania na obsadenie miesta, na ktoré bolo vypísaný oznámenie o voľnom pracovnom mieste č. COM/2007/142, žiadosti o preloženie žalobcu do Komisie a vylúčila ho z výberového konania,

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev z 8. augusta 2007, ktorým sa zamieta sťažnosť č. R/273/07 podaná žalobcom 27. apríla 2007,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri dôvody. Prvý dôvod je založený na porušení legitímnej dôvery vyplývajúcej z medziinštitucionálnej dohody, ktorú uzavreli v roku 2005 vedúci administratívy, v ktorej sa stanovuje obdobie troch rokov pred akýmkoľvek preložením nových úradníkov.
   Vo svojom druhom dôvode sa žalobca odvoláva na protiprávnosť rozhodnutia Komisie z dôvodu nedostatku odôvodnenia, z dôvodu, že predmetné rozhodnutie nie je dôvodné, nie je úmerné vo vzťahu ku chránenému záujmu, a preto, lebo Komisia prekročila medze svojej právomoci voľnej úvahy. Žalobca sa ďalej nazdáva, že rozhodnutie spôsobuje diskrimináciu založenú na štátnej príslušnosti.
   Vo svojom treťom dôvode žalobca uvádza porušenie zásady riadnej správy veci verejných a povinnosti starostlivosti.


title: Vec C-581/12 P: Odvolanie podané 11. decembra 2012 : Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z  27. septembra 2012 vo veci T-370/06, Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV/Európska komisia

text:
               23.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/4

         Odvolanie podané 11. decembra 2012: Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 27. septembra 2012 vo veci T-370/06, Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV/Európska komisia
   (Vec C-581/12 P)
   2013/C 55/06
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV (v zastúpení: D. W. Hull, solicitor, G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateliek

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok,

               —

               buď i) zrušiť článok 2 písm. i) napadnutého rozhodnutia (1) v rozsahu, v akom ukladá pokutu odvolateľkám, alebo ii) znížiť sumu pokuty uloženej odvolateľkám, alebo iii) vrátiť vec na konanie Všeobecnému súdu, a

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov odvolacieho konania a konania na Všeobecnom súde.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Rozsudkom z 27. septembra 2012 („napadnutý rozsudok“) Všeobecný súd potvrdil rozhodnutie Komisie z 13. septembra 2006, ktorým bola Kuwait Petroleum Corporation („KPC“), Kuwait Petroleum International Limited („KPI“) a Kuwait Petroleum (Nederland) BV („KPN“) (KPC, KPI a KPN sa spoločne označujú ako „odvolateľky“) uložená povinnosť solidárne zaplatiť pokutu 16 632 miliónov eur za porušenie článku 81 ES z dôvodu stanovenia cien na holandskom trhu bitúmenu. Každá z odvolateliek požaduje buď zrušenie napadnutého rozsudku v rozsahu, v akom ukladá pokutu, alebo zníženie pokuty, alebo vrátiť vec na konanie Všeobecnému súdu z nasledujúcich dôvodov:

               1.

               Napadnutý rozsudok by mal byť zrušený v rozsahu, v akom uložil pokutu, alebo subsidiárne by sa mala vec vrátiť na konanie Všeobecnému súdu, pretože v ňom došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu, keďže Všeobecný súd nesprávne vyložil bod 23 písm. b) oznámenia o zhovievavosti z roku 2002, ktorý stanovuje, že ak podnik žiadajúci o zhovievavosť „poskytne dôkaz týkajúci sa skutočností, ktoré boli predtým Komisii neznáme a ktoré majú priamy vplyv na závažnosť alebo obdobie trvania kartelu, pre ktorý existuje podozrenie“, Komisia nemôže zohľadniť tieto prvky pri stanovovaní sumy pokuty, ktorá má byť uložená podniku, ktorý požiadal o zhovievavosť. Všeobecný súd rozhodol, že určitá skutočnosť je Komisii „neznáma“, len ak o ňom Komisia predtým vôbec nevedela. Teda, ak Komisia má len veľmi všeobecnú informáciu o existencii kartelu a nemá žiadny priamy dôkaz umožňujúci jej preukázať skutočnosti týkajúce sa tohto kartelu, na podnik žiadajúci o zhovievavosť, ktorý predloží tieto dôkazy, sa nemôže vzťahovať imunita stanovená v poslednom odseku bodu 23 písm. b). Odvolateľky tvrdia, že tento výklad tohto odseku je príliš striktný a je z právneho hľadiska nesprávny.

               2.

               V napadnutom rozsudku došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu, keďže Všeobecný súd nepreskúmal správne dôkazy uvádzané odvolateľkami predtým, ako dospel k záveru, že hodnota dôkazov poskytnutých Komisii zo strany KPN v rámci oznámenia o zhovievavosti bola oslabená informáciami odovzdanými inými účastníkmi konania. Všeobecný súd nemohol dosiahnuť tento záver bez toho, aby preskúmal dôkazy poskytnuté zo strany KPN a porovnal ich s dôkazmi poskytnutými ostatnými účastníkmi konania, čo sa ani nepokúsil urobiť.

      (1)  Rozhodnutie K(2006) 4090 o konaní podľa článku 81 ES [vec COMP/F/38.456 — Bitúmen (Holandsko)], (Ú. v. EÚ L 196, 2007, s. 40).


title: Vec C-651/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Lotyšsko) 19. decembra 2016 – DW/Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

text:
               20.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Lotyšsko) 19. decembra 2016 – DW/Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra
   (Vec C-651/16)
   (2017/C 086/13)
   Jazyk konania: lotyština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Augstākā tiesa

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: DW

      Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa článok 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii a článok 45 ods. 1 a 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vykladať v tom zmysle, že im neodporuje právna úprava členského štátu, akou je právna úprava vo veci samej, ktorá na účely určenia výšky dávky v materstve nevylučuje z obdobia dvanástich mesiacov, ktoré sa má zohľadniť pri výpočte priemerného vymeriavacieho základu, mesiace, v ktorých osoba pracovala v inštitúcii Európskej únie a vzťahoval sa na ňu spoločný systém poistenia Európskych spoločenstiev, avšak vzhľadom na konštatovanie, že počas uvedeného obdobia táto osoba nebola poistená v Lotyšsku, sa výška jej príjmov stanoví vo výške priemerného vymeriavacieho základu v tomto štáte, čo môže viesť k podstatnému zníženiu priznanej dávky v materstve v porovnaní s prípadnou výškou tejto dávky, ktorú by uvedená osoba mohla poberať, ak by v období, ktoré sa zohľadňuje pri tomto výpočte, nepracovala v inštitúcii Európskej únie, ale bola by zamestnaná v Lotyšsku?


title: Vec T-618/13: Rozsudok Všeobecného súdu z  11. decembra 2014 – Oracle America/ÚHVT – Aava Mobile (AAVA CORE) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva AAVA CORE — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva JAVA a všeobecne známa ochranná známka v zmysle článku 6a Parížskeho dohovoru JAVA — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Neexistencia pravdepodobnosti asociácie — Súvislosť medzi označeniami — Neexistencia podobnosti označení — Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009“ )

text:
               2.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 34/38

         Rozsudok Všeobecného súdu z 11. decembra 2014 – Oracle America/ÚHVT – Aava Mobile (AAVA CORE)
   (Vec T-618/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva AAVA CORE - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva JAVA a všeobecne známa ochranná známka v zmysle článku 6a Parížskeho dohovoru JAVA - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Neexistencia pravdepodobnosti asociácie - Súvislosť medzi označeniami - Neexistencia podobnosti označení - Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009“))
   (2015/C 034/45)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Oracle America, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené štáty) (v zastúpení: T. Heydn, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Bullock a N. Bambara, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Aava Mobile Oy (Oulu, Fínsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. septembra 2013 (vec R 1369/2012-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Oracle America, Inc. a Aava Mobile Oy

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Oracle America, Inc. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 344, 23.11.2013.


title: Vec C-318/04: Žaloba podaná dňa 27. júla 2004: Európsky parlament proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/32

         Žaloba podaná dňa 27. júla 2004: Európsky parlament proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec C-318/04)
   (2004/C 228/67)
   Európsky parlament, v zastúpení: H. Duintjer Tebbens a A. Caiola, splnomocnení zástupcovia, ktorý si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal dňa 27. júla 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Európsky parlament navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               postupom podľa článku 230 ES zrušil rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev č. 2004/535/ES zo 14. mája 2004 (1);

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Európsky parlament uvádza štyri žalobné dôvody na podporu svojej žaloby: prekročenie právomoci Komisiou, porušenie základných zásad smernice č. 95/46/ES, porušenie základných práv a porušenie zásady proporcionality.
   Ohľadne prekročenia právomoci Komisiou, rozhodnutie Komisie malo byť prijaté ultra vires, bez rešpektovania ustanovení smernice č. 95/46/ES o ochrane osobných údajov, ktorá slúži ako právny základ, a osobitne v rozpore s článkom 3 odsek 2 prvá veta smernice č. 95/46, ktorý sa týka vylúčenia činností mimo rozsahu práva Spoločenstva.
   Okrem toho Európsky parlament zdôrazňuje nasledovné: CBP (Úrad Spojených štátov na ochranu colného priestoru a hraníc) nie je treťou krajinou v zmysle článku 25 smernice č. 95/46, rozhodnutie o adekvátnej ochrane umožňuje prenos údajov v prospech amerických vládnych orgánov ako aj tretích krajín, rozhodnutie porušuje článok 13 smernice č. 95/46 o obmedzeniach a výnimkách z uplatňovania zásad o spracovávaní osobných údajov (obmedzenia a výnimky vyhradené pre členské štáty), a na základe rozhodnutia, CBP získa priamy prístup k údajom PNR, čo smernica nepredvída. Pri zohľadnení vzájomného prepojenia rozhodnutia o adekvátnej ochrane a zmluvy medzi Európskymi spoločenstvami a Spojenými štátmi, rozhodnutie treba považovať za opatrenie neprimerané sledovanému cieľu, ktorým je nariadenie presunu osobných údajov.
   V zmysle druhého žalobného dôvodu Parlamentu rozhodnutie o adekvátnej ochrane takisto porušuje základné zásady smernice č. 95/46. Konkrétne, účel spracovania osobných údajov v zmysle rozhodnutia je iný, ako pôvodný účel; neexistuje právny záväzok spracovať údaje; základné zásady smernice, ktorá slúži ako právny základ sú porušené ohľadne spracovania citlivých údajov a prístupu k údajom, ako aj podobných práv; nie je zaručené právo na súdnu ochranu a povolenie prenosu údajov v prospech amerických orgánov a tretích krajín bez skutočných a účinných záruk je nezlučiteľné so smernicou č. 95/46.
   Po tretie, Európsky parlament tvrdí, že rozhodnutie Komisie o adekvátnej ochrane porušuje základné práva, osobitne právo na súkromie a právo na ochranu osobných údajov v zmysle článku 8 Európskeho dohovoru na ochranu ľudských práv a základných slobôd, v zmysle, v akom ho aplikuje Súdny dvor a Európsky súd pre ľudské práva.
   V zmysle štvrtého žalobného dôvodu Parlamentu je porušená zásada proporcionality tým, že podľa zmluvy sa má odovzdať neprimerane veľké množstvo údajov o cestujúcich a tieto údaje budú zhromaždené americkými úradmi počas príliš dlhej doby.

      (1)  Rozhodnutie Komisie č. 2004/535/ES zo 14. mája 2004 o adekvátnej ochrane osobných údajov uvedených v Zázname podľa mena cestujúceho o cestujúcich lietadlom odoslaných Úradu Spojených štátov amerických na ochranu colného priestoru a hraníc (Ú. v. EÚ L 235, s. 11).


title: Spojené veci T-267/08 a T-279/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. mája 2011 — Région Nord-Pas-de-Calais a Communauté d’agglomération du Douaisis/Komisia ( „Štátna pomoc — Výroba železničného zariadenia — Zálohové platby — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie — Prispôsobenie návrhov — Právo na obranu — Povinnosť odôvodnenia — Štátne zdroje — Pripísateľnosť štátu — Kritérium súkromného investora — Podnik v ťažkostiach“ )

text:
               25.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 186/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. mája 2011 — Région Nord-Pas-de-Calais a Communauté d’agglomération du Douaisis/Komisia
   (Spojené veci T-267/08 a T-279/08) (1)

   (Štátna pomoc - Výroba železničného zariadenia - Zálohové platby - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie - Prispôsobenie návrhov - Právo na obranu - Povinnosť odôvodnenia - Štátne zdroje - Pripísateľnosť štátu - Kritérium súkromného investora - Podnik v ťažkostiach)
   2011/C 186/34
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Région Nord-Pas-de-Calais (Francúzsko) (v zastúpení: M. Cliquennois a F. Cavedon, advokáti) (vec T-267/08), a Communauté d’agglomération du Douaisis (Francúzsko) (v zastúpení: M. Y. Benjamin a D. Rombi, advokáti) (vec T-279/08)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Giolito a B. Stromsky, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Pôvodne návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2008) 1089 v konečnom znení z 2. apríla 2008 týkajúceho sa štátnej pomoci K 38/2007 (ex NN 45/2007), ktorú Francúzsko poskytlo spoločnosti Arbel Fauvet Rail SA, neskôr návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 4112 v konečnom znení z 23. júna 2010 týkajúceho sa štátnej pomoci K 38/2007 (ex NN 45/2007), ktorú Francúzsko poskytlo spoločnosti Arbel Fauvet Rail

      Výrok rozsudku

               1.

               Konanie o návrhoch na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2008) 1089 v konečnom znení z 2. apríla 2008 týkajúceho sa štátnej pomoci K 38/2007 (ex NN 45/2007), ktorú Francúzsko poskytlo spoločnosti Arbel Fauvet Rail SA, sa zastavuje.

               2.

               Žaloby sa zamietajú.

               3.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania, s výnimkou trov konania, ktoré vznikli regiónu Nord-Pas-de-Calais a Communauté d’agglomération du Douaisis po tom, čo im bolo doručené rozhodnutie Komisie K(2010) 4112 v konečnom znení z 23. júna 2010 týkajúce sa štátnej pomoci K 38/2007 (ex NN 45/2007), ktorú Francúzsko poskytlo spoločnosti Arbel Fauvet Rail, ktorým bolo nahradené rozhodnutie K(2008) 1089 v konečnom znení.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 27.9.2008.


title: Vec T-750/15: Žaloba podaná 22. decembra 2015 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft a i./Komisia

text:
               15.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 59/47

         Žaloba podaná 22. decembra 2015 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft a i./Komisia
   (Vec T-750/15)
   (2016/C 059/54)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Nemecko), RWE Power AG (Essen, Nemecko), Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Nemecko) (v zastúpení: U. Karpenstein, K. Dingemann a M. Kottmann, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie C(2014) 5081 final 23. júla 2014 v konaní o štátnej pomoci SA.38632 (2014/N) (ex 2013/NN) – Nemecko – EEG 2014 – Reforma zákona o energii z obnoviteľných zdrojov, v rozsahu, v akom označuje za štátnu pomoc režim, ktorý sa uplatňuje na zariadenia pre samozásobovanie elektrickou energiou, uvedený v § 61 ods. 3 a 4 zákona EEG z roku 2014, a v ktorom v bode 5 druhej zarážke (s. 75) vyhlasuje tento režim za zlučiteľný s vnútorným trhom len do 31. decembra 2017,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na neexistencii selektívnej výhody pre určité podniky
               Vo svojom prvom žalobnom dôvode žalobkyne tvrdia, že v napadnutom rozhodnutí sa režim, ktorý sa uplatňuje na zariadenia pre samozásobovanie elektrickou energiou (§ 61 ods. 3 a 4 zákona EEG z roku 2014), nesprávne označuje za selektívne opatrenie, a teda za štátnu pomoc.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na neposkytnutí štátnych finančných prostriedkov
               Vo svojom druhom žalobnom dôvode žalobkyne tvrdia, že podpora obnoviteľných zdrojov financovaná z príplatkov EEG nie je financovaná zo štátnych, ale zo súkromných finančných prostriedkov. Výber a financovanie príplatku EEG nie je pod sústavnou verejnou kontrolou – ako to vyžaduje judikatúra. Okrem toho, dotknuté ustanovenia nie sú záťažou pre verejný rozpočet, pretože celková výška príplatku EEG sa neznižuje vyňatím samozásobovania za pomoci dotknutých zariadení.


title: Vec C-184/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Grécko) 1. apríla 2016 – Ovidiu-Mihaita Petrea/Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

text:
               13.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/33

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Grécko) 1. apríla 2016 – Ovidiu-Mihaita Petrea/Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis
      (Vec C-184/16)
      (2016/C 211/43)
      Jazyk konania: gréčtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Ovidiu-Mihaita Petrea

         Žalovaný: Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa články 27 a 32 smernice 2004/38/ES (1) v spojení s článkami 45 a 49 ZFEÚ a s ohľadom na procesnú autonómiu členských štátov, ako aj na zásady legitímnej dôvery a riadnej správy vecí verejných, vykladať v tom zmysle, že ukladajú povinnosť – alebo tak, že umožňujú – zrušiť potvrdenie o registrácii osoby ako občana Európskej únie, ktoré sa štátnemu príslušníkovi iného členského štátu vydalo na základe § 8 ods. 1 prezidentského dekrétu č. 106/2007, a prijať vo vzťahu k predmetnej osobe rozhodnutie o návrate z územia hostiteľského štátu, v prípade, že tento občan Únie sa napriek zápisu do vnútroštátneho zoznamu nežiaducich osôb, a to na základe opatrenia zákazu vstupu z dôvodov verejného poriadku a verejnej bezpečnosti, vrátil do dotknutého členského štátu a začal v ňom podnikať, pričom nepožiadal o zrušenie zákazu vstupu v súlade s postupom podľa článku 32 smernice 2004/38, a to pri zohľadnení skutočnosti, že uvedené rozhodnutie (zákaz vstupu) je samostatným dôvodom týkajúcim sa verejného poriadku, odôvodňujúcim zrušenie potvrdenia o registrácii štátneho príslušníka členského štátu?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu prejudiciálnu otázku, možno na uvedenú situáciu hľadieť rovnako ako na nelegálny pobyt občana Európskej únie na území hostiteľského štátu, s tým dôsledkom, že v súlade s článkom 6 ods. 1 smernice 2008/115/ES (2) daná skutková podstata umožňuje, aby príslušný orgán prijal rozhodnutie o návrate a zrušil tak potvrdenie o registrácii dotknutej osoby ako občana Únie, a to napriek tomu, že potvrdenie o registrácii nepredstavuje podľa všeobecne prijímaného názoru právny titul na legálny pobyt v krajine a tiež napriek skutočnosti, že smernica 2008/115 sa, pokiaľ ide o jej osobnú pôsobnosť, vzťahuje výlučne na štátnych príslušníkov tretích krajín?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, možno zrušenie potvrdenia o registrácii osoby ako občana Únie z dôvodov verejného poriadku a verejnej bezpečnosti, t. j. potvrdenia, ktoré nie je právnym titulom na legálny pobyt v krajine, a prijatie rozhodnutia o návrate tejto osoby – ktoré príslušné vnútroštátne orgány nariadili súčasne v rámci výkonu procesnej autonómie hostiteľského členského štátu – považovať na základe správneho právneho výkladu za jeden správny akt administratívneho vyhostenia v zmysle článkov 27 a 28 smernice 2004/38, podliehajúci súdnemu preskúmaniu za podmienok uvedených v týchto článkoch, ktoré pre prípad potreby stanovujú jediný spôsob administratívneho vypovedania občanov EÚ z územia hostiteľského členského štátu?

                  4.

                  V prípade kladnej, rovnako ako v prípade zápornej odpovede na prvú a druhú prejudiciálnu otázku, je v rozpore so zásadou efektivity taký postup vnútroštátnych súdov, ktorý bráni správnym orgánom a následne aj príslušným dotknutým súdom, aby v súvislosti so zrušením potvrdenia o registrácii osoby ako občana Európskej únie alebo s prijatím rozhodnutia o vyhostení z územia hostiteľského členského štátu z dôvodu, že na dotknutého štátneho príslušníka iného členského štátu sa vzťahuje platný zákaz vstupu do uvedeného (prvého) členského štátu, preskúmali, či boli pri prijatí predmetného rozhodnutia o zákaze vstupu splnené procesné záruky podľa článkov 30 a 31 smernice 2004/38?

                  5.

                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu prejudiciálnu otázku, vyplýva z článku 32 smernice 2004/38 povinnosť príslušných správnych orgánov členského štátu doručiť v každom prípade dotknutému štátnemu príslušníkovi iného členského štátu rozhodnutie o vyhostení vyhotovené v jazyku, ktorému rozumie, s cieľom umožniť mu, aby účinne uplatnil jeho procesné práva vyplývajúce z predchádzajúcich ustanovení smernice, a to aj v prípade, že o to nepožiadal?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov (Ú. v. EÚ L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (Ú. v. EÚ L 348, 2008, s. 98).


title: Vec C-457/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 31. júla 2017 – Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV

text:
               16.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 31. júla 2017 – Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV
   (Vec C-457/17)
   (2017/C 347/14)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku „Revision“:Heiko Jonny Maniero

      Odporca v konaní o opravnom prostriedku „Revision“:Studienstiftung des deutschen Volkes eV

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Spadá poskytovanie štipendií zaregistrovaným združením, ktoré majú podporiť výskumné alebo študijné projekty v zahraničí, pod pojem „vzdelanie“ v zmysle článku 3 ods. 1 písm. g) smernice 2000/43 (1)?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:
               Predstavuje v prípade poskytovania štipendií uvedených v prvej prejudiciálnej otázke podmienka účasti v podobe zloženia Erstes Juristisches Staatsexamen (prvá právnická štátna skúška) nepriamu diskrimináciu uchádzača v zmysle článku 2 ods. 2 písm. b) smernice 2000/43, keď uchádzač, ktorý je občan Únie, síce zložil porovnateľnú skúšku v štáte, ktorý nie je členom Európskej únie, bez toho, aby miesto, kde vzdelanie získal, súviselo s etnickým pôvodom uchádzača, ale na základe svojho bydliska v tuzemsku a plynulého ovládania nemeckého jazyka mal rovnako ako vnútroštátny príslušník možnosť zložiť prvú štátnu skúšku po štúdiu práva v tuzemsku?
               Je pritom relevantné, že sa štipendijným programom, bez toho, aby bola daná súvislosť s diskriminačnými znakmi, sleduje cieľ umožniť absolventom štúdia práva v Nemecku podporou výskumného alebo študijného projektu v zahraničí spoznať zahraničné právne systémy, získať v zahraničí skúsenosti a jazykové znalosti?

      (1)  Smernica Rady 2000/43/ES z 29. júna 2000, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod, Ú. v. ES L 180, 2000, s. 22; Mim. vyd. 20/001, s. 23.


title: Vec T-410/04: Žaloba podaná dňa 4. októbra 2004: Talianska republika proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               22.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/29

         Žaloba podaná dňa 4. októbra 2004: Talianska republika proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-410/04)
   (2005/C 19/63)
   Jazyk konania: taliančina
   Talianska republika, v zastúpení: Danilo Del Gaizo, Avvocato dello Stato, podala 4. októbra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               vyhlásil napadnuté rozhodnutie za neplatné,

               —

               alebo vyhlásil napadnuté rozhodnutie za neplatné pokiaľ znižuje celkovú dotáciu priznanú Talianskej republike na základe rozhodnutia 1999/659/ES v znení rozhodnutia 2000/426/ES za roky 2000-2006,

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Napadnutým rozhodnutím v uvedenej veci je rozhodnutie Komisie 2004/592/ES z 23. júla 2004 v znení rozhodnutia 1999/659/ES o orientačnom rozdelení finančných prostriedkov pre členské štáty týkajúce sa opatrení rozvoja vidieka z titulu Európskeho orientačného a záručného fondu, sekcia „Záruk“ pre obdobie 2000-2006 (1) [oznámené pod číslom C(2004)2837].
   Podľa žalobkyne, zmena v napadnutom rozhodnutí nielen uvádza prispôsobenie pridelenia fondov Spoločenstva pre Taliansku republiku za rok 2004 vo vzťahu k predloženým predpokladaným výdavkom, ale znova prepočítava celkovú priznanú dotáciu, tým, že priznaním celkovej finančnej dotácie 4 473,2 miliónov eúr ju znižuje o približne 40 miliónov eúr, sumy vyplývajúcej z uvedeného berlínskeho profilu (rovnajúcej sa 4 512,30 miliónov eúr).
   Na podporu svojich tvrdení žalobkyňa uvádza porušenie zásady zákazu spätnej účinnosti. V tomto ohľade poukazuje, že nariadenie č. 817/2004 (2)bolo prijaté 20. apríla 2004 a nadobudlo účinnosť 7. mája 2004, čím sa zjavne prekročila lehota stanovená na 30. september, zakotvená v článku 47 ods. 1 nariadenia č. 445/2002, na zaslanie prehlásenia o výdavkoch v roku 2003 a výdavkoch plánovaných do konca tohto roka ako aj odhady na finančný rok 2004 a nasledujúce roky. Komisia mala určiť príjmové položky zapísané v rozpočte za finančný rok 2004 na základe ustanovenia článku 49 uvedenej úpravy, ešte účinnej 30. septembra 2003 a nie podľa článku 57 nariadenia č. 817/2004. V dôsledku toho pre finančný rok 2004 nemohla prijať napadnuté rozhodnutie, ktorého právnym základom je nová právna úprava, ktorou sa vykonáva nariadenie č. 1257/1999 (3) ani vykonať zodpovedajúcu úpravu predbežných dotácií definovaných v rozhodnutí 1999/659 v znení rozhodnutia 426/2000, v súlade s vyššie uvedeným článkom 57, členským štátom.
   Subsidiárne, ak by sa aj usúdilo, že nariadenie č. 817/2004, osobitne celý článok 57 sa mal riadne uplatniť na odhady predložené členskými štátmi do 30. septembra podľa nariadenia 445/2002, je sporné, či Komisia mala právo zmeniť dotácie stanovené rozhodnutím 1999/659 v znení rozhodnutia 2000/426, hoci aj znížením celkovej dotácie vyplývajúcej z uvedeného berlínskeho profilu a že by sa mohli uplatniť na Taliansku republiku. V tomto ohľade sa žalobkyňa odvoláva na porušenie článku 46 nariadenia č. 1257/1999 rovnako aj článku 57 nariadenia č. 817/2004. V tomto bode žalobkyňa tvrdí, že absolútne chýbajúci skutočný právny základ, ktorý by umožnil zníženie vykonané v napadnutom rozhodnutí poukazuje, že jeho prijatím žalovaný účastník úplne skreslil cieľ nariadenia, ktoré bolo právnym základom rozhodnutia a zároveň sa dopustil zneužitia právomocí.
   Subsidiárne, žalobkyňa uvádza, že bola porušená zásada legitímnej dôvery a povinnosti odôvodniť akt.

      (1)  Ú. v. EÚ L 263 z 10.08.04, s. 24

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 817/2004 z 29. apríla 2004 a vykonaní nariadenia Rady (ES) č. 1257/1999 o podpore rozvoja vidieka z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), Ú. v. EÚ L 153 z 30. apríla 2004, s. 30

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 1257/1999 zo 17. mája 1999 o podpore rozvoja vidieka z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) a ktorým sa menia a rušia niektoré nariadenia, Ú. v. EÚ L 160 z 26. júna 1999, s. 80.


title: Vec T-239/09 P: Odvolanie podané 16. júna 2009 : Luigi Marcuccio proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z  31. marca 2009 vo veci F-146/07, Marcuccio/Komisia

text:
               15.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/28

         Odvolanie podané 16. júna 2009: Luigi Marcuccio proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 31. marca 2009 vo veci F-146/07, Marcuccio/Komisia
   (Vec T-239/09 P)
   2009/C 193/45
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, avvocato)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy odvolateľa

   V každom prípade:

               —

               bezvýnimočne v plnom rozsahu zrušiť napadnuté rozhodnutie,

               —

               rozhodnúť, že žaloba v prvostupňovom konaní, v ktorom bolo napadnuté rozhodnutie vydané bola bezvýnimočne v plnom rozsahu prípustná.

         Ako hlavný petit:

               —

               bezvýnimočne v plnom rozsahu vyhovieť žalobnému návrhu, ktorý obsahovala žaloba v konaní na prvom stupni a uložiť žalovanej povinnosť nahradiť všetky trovy konania, ktoré vznikli v konaní na všetkých stupňoch.

         Subsidiárne:

               —

               vrátiť vec inému rozhodovaciemu zloženiu Súdu pre verejnú službu na nové prejednanie a rozhodnutie.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Toto odvolanie smeruje proti rozhodnutiu Súdu pre verejnú službu z 31. marca 2009 vo veci F-146/07. Týmto rozhodnutím bola žaloba vyhlásená čiastočne za neprípustnú a čiastočne za nedôvodnú. Predmetom tejto žaloby bol návrh na zrušenie rozhodnutia žalovanej, ktorým zamietla žiadosť žalobcu vykonať vyšetrovanie udalosti v rámci ktorej mal byť kontaminovaný antraxom v dôsledku čoho sa mal stať obeťou v období, keď bol pridelený k delegácii Komisie v Angole. Touto žalobou tiež žiadal náhradu ujmy, ktorú utrpel v dôsledku uvedeného rozhodnutia.
   Na podporu svojich tvrdení žalobca uvádza, že Súd pre verejnú službu sa mal pri hodnotení neprípustnosti a nedôvodnosti jeho návrhov dopustiť vo viacerých smeroch nesprávneho právneho posúdenia tým, že vychádzal z nepravdivého a skresleného skutkového stavu.


title: Vec T-197/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  9. septembra 2011 — BVR/ÚHVT — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich) [ Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich — Skoršia národná obrazová ochranná známka Raiffeisen — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 ]

text:
               22.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/43

         Rozsudok Všeobecného súdu z 9. septembra 2011 — BVR/ÚHVT — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)
   (Vec T-197/10) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich - Skoršia národná obrazová ochranná známka Raiffeisen - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2011/C 311/80
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: I. Rinke, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: B. Schmidt, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Austria Leasing GmbH (Eschborn, Nemecko) (v zastúpení: B. Joachim, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba o neplatnosť podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. februára 2010 (vec R 248/2009-1), týkajúca sa námietkového konania medzi Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) a Austria Leasing GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 179, 3.7.2010.


title: Vec C-121/08: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  8. júla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika

text:
               8.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 285/32

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 8. júla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika
   (Vec C-121/08) (1)

   (2008/C 285/57)

      Jazyk konania: gréčtina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 116, 9.5.2008.


title: Vec C-381/12 P: Odvolanie podané 9. augusta 2012 : I Marchi Italiani Srl proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z  28. júna 2012 vo veci T-133/09, I Marchi Italiani a Basile/ÚHVT — Osra

text:
               6.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 303/20

         Odvolanie podané 9. augusta 2012: I Marchi Italiani Srl proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 28. júna 2012 vo veci T-133/09, I Marchi Italiani a Basile/ÚHVT — Osra
   (Vec C-381/12 P)
   2012/C 303/35
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: I Marchi Italiani Srl (v zastúpení: L. Militerni a G. Militerni, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Osra SA

      Návrhy odvolateľky

               —

               čiastočne zrušiť rozhodnutia Všeobecného súdu v rozsahu, v akom tento súd zamietol žalobu podanú spoločnosťou I Marci Italiani s.r.l. a uložil tejto spoločnosti povinnosť nahradiť trovy konania, s výnimkou trov konania týkajúcich sa späťvzatia žaloby,

               —

               čiastočne vyhovieť návrhom predloženým v prvostupňovom konaní, a teda zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu z 9. januára 2009 oznámené žalobkyni 30. januára 2009, ktoré bolo vydané v konaní medzi I Marci Italiani S.r.l. a Osra S.A. a ktorým bolo potvrdené rozhodnutie výmazového oddelenia a tiež vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky „B Antonio Basile 1952“, potom, čo podala OSRA S.A. odvolanie,

               —

               uložiť ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania v súlade s právom.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania uvádza I Marci Italiani s.r.l. tri dôvody:

               1.

               Porušenie článku 135 ods. 4 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, keďže Všeobecný súd sa dopustil chyby, keď rozhodol, že dokumenty predložené žalobkyňou treba vylúčiť bez toho, aby bolo nutné skúmať ich dôkaznú silu, a že tvrdenia týkajúce sa všeobecnej známosti spochybnenej ochrannej známky sú neprípustné.

               2.

               Porušenie článku 53 ods. 2 nariadenia č. 40/94 (1) (teraz článku 54 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 (2)), keďže Všeobecný súd sa dopustil chyby, keď rozhodol, že ešte neuplynulo päť rokov odo dňa zápisu ochrannej známky a odo dňa predloženia návrhu na vyhlásenie neplatnosti, a preto nie je relevantný dátum predloženia prihlášky ochrannej známky Spoločenstva.

               3.

               Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, keďže Všeobecný súd sa dopustil chyby, keď rozhodol, že existuje podobnosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, a preto nesprávne uplatnil toto ustanovenie a dospel k záveru, že existuje pravdepodobnosť zámeny.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES 1994, L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146)

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ, L 78, s. 1)


title: Vec T-482/15 R: Uznesenie predsedu štvrtej komory Všeobecného súdu z 15. októbra 2015 – Ahrend Furniture/Komisia („Predbežné opatrenie — Verejné zákazky — Postup verejného obstarávania — Dodávka nábytku — Zamietnutie ponuky uchádzača a uzavretie zmluvy s iným uchádzačom — Návrh na nariadenie predbežných opatrení — Neexistencia fumus boni juris“)

text:
               30.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 398/56

         Uznesenie predsedu štvrtej komory Všeobecného súdu z 15. októbra 2015 – Ahrend Furniture/Komisia
   (Vec T-482/15 R)
   ((„Predbežné opatrenie - Verejné zákazky - Postup verejného obstarávania - Dodávka nábytku - Zamietnutie ponuky uchádzača a uzavretie zmluvy s iným uchádzačom - Návrh na nariadenie predbežných opatrení - Neexistencia fumus boni juris“))
   (2015/C 398/71)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Ahrend Furniture (Zaventem, Belgicko) (v zastúpení: pôvodne A. Lepièce, V. Dor a S. Engelen, neskôr A. Lepièce, V. Dor, S. Engelen a F. Caillol, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: S. Delaude a J. Estrada de Solà, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Primárne, návrh na zastavenie vykonávania rozhodnutia Komisie, ktorým táto inštitúcia pridelila časť č. 1 verejného obstarávania OIB.DR.2/PO/2014/055/622 týkajúcu sa verejnej zákazky na „Dodávku nábytku“ inému uchádzačovi, a subsidiárne, návrh na to, aby sa nariadilo predloženie dokumentov týkajúcich sa finančnej analýzy ponúk a pozastavenie výkonu tohto rozhodnutia až do uplynutia novej desaťdňovej lehoty, ktorá začne plynúť od zaslania týchto dokumentov.

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               Uznesenie z 26. augusta 2015 vydané vo veci T-482/15 R sa pozastavuje.

               3.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-755/15: Žaloba podaná 30. decembra 2015 – Luxembursko/Komisia

text:
               15.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 59/48

         Žaloba podaná 30. decembra 2015 – Luxembursko/Komisia
   (Vec T-755/15)
   (2016/C 059/55)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Luxemburské veľkovojvodstvo (v zastúpení: D. Holderer, splnomocnený zástupca, D. Waelbroeck, S. Naudin a A. Steichen, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil túto žalobu za prípustnú a odôvodnenú,

               —

               v prvom rade zrušil rozhodnutie Komisie z 21. októbra 2015 týkajúce sa štátnej pomoci SA.38375, ktorú poskytlo Luxemburské veľkovojvodstvo spoločnosti Fiat,

               —

               subsidiárne zrušil rozhodnutie Komisie z 21. októbra 2015 týkajúce sa štátnej pomoci SA.38375, ktorú poskytlo Luxemburské veľkovojvodstvo spoločnosti Fiat v rozsahu, v akom sa týmto rozhodnutím nariaďuje vrátenie pomoci,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 107 ZFEÚ v rozsahu, v akom Komisia nepredložila dôkaz o selektívnosti sporného rozhodnutia.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 107 ZFEÚ a povinnosti odôvodnenia Komisie v rozsahu, v akom Komisia nepredložila dôkaz o výhode, ani dôkaz o obmedzení hospodárskej súťaže.

               3.

               Tretí žalobný dôvod prednesený subsidiárne a založený na porušení článku 14 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES v rozsahu, v akom Komisia žiadala o vrátenie pomoci v rozpore so zásadou právnej istoty a právom na obranu.


title: Vec C-298/06: Žaloba podaná 4. júla 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika

text:
               30.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 237/4

         Žaloba podaná 4. júla 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Helénska republika
   (Vec C-298/06)
   (2006/C 237/08)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Tserepa-Lacombe a I. Chatzigiannis)

      Žalovaná: Helénska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Helénska republika si tým, že neprijala právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 2003/43/ES z 26. mája 2003, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 88/407/EHS ustanovujúca veterinárne požiadavky uplatniteľné na obchod v rámci spoločenstva a dovoz spermy býkov (1) a v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Helénsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 1. júla 2004.

      (1)  Ú. v. ES L 143, 11.6.2003, s. 23; Mim. vyd. 03/039, s. 49.


title: Vec T-187/08: Žaloba podaná 13. mája 2008 – Rodd & Gunn Australia/ÚHVT (zobrazenie psa)

text:
               5.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/47

         Žaloba podaná 13. mája 2008 – Rodd & Gunn Australia/ÚHVT (zobrazenie psa)
   (Vec T-187/08)
   (2008/C 171/90)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Rodd & Gunn Australia Ltd (Auckland, Nový Zéland) (v zastúpení: B. Brandreth, barrister a N. Jenkins, solicitor)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 12. marca 2008 vo veci R 1245/2007-4,

               —

               nariadiť restitutio in integrum v súvislosti s ochrannou známkou Spoločenstva č. 339 218 a

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Dotknutá ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka pozostávajúca z obrázku psa pre tovary v triedach 16, 18 a 25 – ochranná známka Spoločenstva č. 339 218.

      Rozhodnutie oddelenia pre správu ochranných známok a zápis: zamietnutie návrhu na restitutio in integrum.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 47 nariadenia Rady č. 40/94 z toho dôvodu, že obnova zápisu ochrannej známky Spoločenstva nie je povolená len majiteľovi ochrannej známky, ale aj osobe výslovne splnomocnenej majiteľom; odvolací senát sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia a nesprávneho posúdenia skutkového stavu, keď rozhodol, že žalobca a osoba výslovne ním splnomocnená nevynaložili náležitú starostlivosť vyžadovanú okolnosťami; odvolací senát sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že zo strany žalobcu išlo o nedbanlivosť, keď poveril Computer Patent Annuities Limited, agentúru pre obnovu zápisu ochranných známok, obnovou svojich ochranných známok.


title: Vec C-143/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Landgericht Hamburg  17. marca 2006  – Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke/Juers Pharma Import-Export GmbH

text:
               20.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Landgericht Hamburg 17. marca 2006 – Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke/Juers Pharma Import-Export GmbH
   (Vec C-143/06)
   (2006/C 121/11)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Landgericht Hamburg
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke

      Žalovaný: Juers Pharma Import-Export GmbH
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa ustanovenie článku 86 ods. 2 tretej zarážky smernice 2001/83/ES (1) vykladať tak, že mu odporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá zakazuje zasielanie cenníkov liekov lekárňam ako zakázanú reklamu na dovoz liekov, ak a pokiaľ v nich uvedené lieky síce v príslušnom členskom štáte nie sú registrované, ale v jednotlivom prípade smú byť dovezené z iných členských štátov Európskej únie, ako aj z iných štátov?

               2.

               Aký účel má právna úprava, podľa ktorej sa hlava o reklame nevzťahuje na obchodné katalógy a cenníky za podmienky, že neobsahujú žiadne informácie o liekoch, pokiaľ ňou nie je taxatívne vymedzenie rozsahu pôsobnosti vnútroštátnych predpisov týkajúcich sa reklamy liekov?

      (1)  Ú. v. ES L 311, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69.


title: Vec T-265/12: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. februára 2016 – Schenker/Komisia („Hospodárska súťaž — Kartely — Medzinárodné letecké prepravné služby — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ — Určenie cien — Poplatky a spôsoby určovania cien, ktoré majú vplyv na konečnú cenu — Dôkazy obsiahnuté v žiadosti o oslobodenie — Ochrana dôvernosti komunikácie medzi advokátmi a klientmi — Pravidlá deontológie týkajúce sa povinnosti lojálnosti a zákazu dvojitého zastupovania — Správcovské povinnosti — Narušenie obchodu medzi členskými štátmi — Pripísateľnosť porušenia — Výber spoločností — Pokuty — Proporcionalita — Závažnosť porušenia — Poľahčujúce okolnosti — Rovnosť zaobchádzania — Spolupráca — Transakcia — Usmernenia pre výpočet výšky pokút za rok 2006“)

text:
               18.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 136/27

         Rozsudok Všeobecného súdu z 29. februára 2016 – Schenker/Komisia
   (Vec T-265/12) (1)

   ((„Hospodárska súťaž - Kartely - Medzinárodné letecké prepravné služby - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ - Určenie cien - Poplatky a spôsoby určovania cien, ktoré majú vplyv na konečnú cenu - Dôkazy obsiahnuté v žiadosti o oslobodenie - Ochrana dôvernosti komunikácie medzi advokátmi a klientmi - Pravidlá deontológie týkajúce sa povinnosti lojálnosti a zákazu dvojitého zastupovania - Správcovské povinnosti - Narušenie obchodu medzi členskými štátmi - Pripísateľnosť porušenia - Výber spoločností - Pokuty - Proporcionalita - Závažnosť porušenia - Poľahčujúce okolnosti - Rovnosť zaobchádzania - Spolupráca - Transakcia - Usmernenia pre výpočet výšky pokút za rok 2006“))
   (2016/C 136/37)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Schenker Ltd (Feltham, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: F. Montag, B. Kacholdt, F. Hoseinian, advokáti, D. Colgan a T. Morgan, solicitors)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne A. Dawes a N. von Lingen, neskôr A. Dawes a G. Meessen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Kennelly a H. Mussa, barristers)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie C (2012) 1959 final z 28. marca 2012 týkajúceho sa konania podľa článku 101 [ZFEÚ] a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/39462 – Prepravné služby) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, ako aj návrh na úpravu pokút, ktoré im boli uložené v rámci tohto rozhodnutia

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Schencker Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 243, 11.8.2012.


title: Vec C-543/08: Žaloba podaná 4. decembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika

text:
               24.1.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/21

         Žaloba podaná 4. decembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika
   (Vec C-543/08)
   (2009/C 19/40)
   Jazyk konania: portugalčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: G. Braun, P. Guerra e Andrade a M. Teles Ramão, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Portugalská republika si tým, že zachovala osobitné práva štátu v EDP – Energias de Portugal, ktoré mu prináležia v súvislosti s osobitnými akciami (golden shares) štátu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 56 ES a 43 ES,

               —

               zaviazať Portugalskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V stanovách spoločnosti EDP je uvedené, že každej akcii prináleží 1 hlas. Nepočítajú sa však hlasy, ktoré prináležia kmeňovým akciám, ktorých držiteľom nie je štát, ktoré vydá akcionár a ktoré predstavujú viac ako 5 % zo všetkých hlasov predstavujúcich základné imanie.
   V súlade s portugalským zákonom má štát osobitné práva v EDP nezávisle od počtu akcií, ktorých je majiteľom. Tieto osobitné práva spočívajú najmä v práve veta pri prijímaní rozhodnutí valným zhromaždením týkajúcich sa zmien stanov spoločnosti (vrátane rozhodnutí o zvýšení základného imania, fúzii, rozdelení alebo zániku spoločnosti), týkajúcich sa uzatvárania zmlúv skupiny o spolupráci alebo podriadenosti a tiež zmlúv týkajúcich sa zrušenia alebo obmedzenia prednostných práv akcionárov na upísanie akcií v prípade zvýšenia základného imania.
   Štát má tiež prednostné právo menovať člena predstavenstva v prípade, keď hlasoval proti zoznamu členov predstavenstva, ktorý bol nakoniec schválený.
   Komisia sa nazdáva, že tak obmedzenie hlasovacieho práva, ako aj osobitné práva predstavujú obmedzenie pohybu kapitálu a slobody usadiť sa. Tieto opatrenia predstavujú prekážku priamych investícií do EDP, portfóliových investícií a výkonu slobody usadiť sa.
   Uvedené osobitné práva štátu sú štátnymi opatreniami, pretože prioritné akcie nie sú založené na bežnom uplatňovaní práva obchodných spoločností.
   Obmedzenie hlasovacieho práva za okolností, za ktorých bolo stanovené, taktiež predstavuje štátne opatrenie.

      Golden shares a obmedzenie hlasovacieho práva sa nezakladajú na legitímnych cieľoch všeobecného záujmu, akými sú verejná bezpečnosť, zabezpečenie dodávok a koncesia verejnej služby, na ktoré sa Portugalská republika osobitne odvoláva.
   V každom prípade Portugalská republika porušila zásadu proporcionality, keďže predmetné opatrenia nie sú primerané na zabezpečenie sledovaných cieľov a presahujú mieru potrebného zásahu na dosiahnutie týchto cieľov.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 9. septembra 2004 vo veci C-195/02: Komisia Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 91/439/EHS — Vodičský preukaz — Vzájomné uznávanie — Povinná registrácia a výmena — Podmienky obnovenia vodičských preukazov vydaných pred prebratím smernice)

text:
               23.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/3

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   z 9. septembra 2004
   vo veci C-195/02: Komisia Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 91/439/EHS - Vodičský preukaz - Vzájomné uznávanie - Povinná registrácia a výmena - Podmienky obnovenia vodičských preukazov vydaných pred prebratím smernice)
   (2004/C 262/05)
   Jazyk konania: španielčina
   Vo veci C-195/02, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: F. Castillo de la Torre a W. Wils) proti Španielskému kráľovstvu (splnomocnený zástupca: N. Díaz Abad), ktorého v súdnom konaní podporujú Holandské kráľovstvo (splnomocnení zástupcovia: H. G. Sevenster a S. Terstal) a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (splnomocnení zástupcovia: P. Ormond, právna pomoc A. Robertson), predmetom ktorej je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES podaná 27. mája 2002, Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda C. W. A. Timmermans, sudcovia: J.-P. Puissochet, R. Schintgen (spravodajca), F. Macken a N. Colneric, generálny advokát: P. Léger, tajomník: Múgica Arzemendi (hlavný referent), vyhlásil dňa 9. septembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Španielske kráľovstvo si tým, že prijalo články 22 až 24 a 25 odsek 2 Reglamento de conductores (nariadenie o vodičoch) z 30. mája 1997, ako aj siedme prechodné ustanovenie toho istého nariadenia, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 1 odsek 2 a článku 7 odsek 1 písm. a), ako aj prílohy I bod 4 smernice Rady 91/439/EHS z 29. júla 1991 o vodičských preukazoch v znení smernice Rady 96/47/ES z 23. júla 1996.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

               3.

               Holandské kráľovstvo a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska nemajú právo na náhradu trov konania.

      (1)  Ú. v. ES C 191 z 10.8.2002


title: Vec C-518/06: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  28. apríla 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel — Články 43 ES a 49 ES — Smernica 92/49/EHS — Vnútroštátna právna úprava ukladajúca poisťovniam povinnosť uzavrieť zmluvu — Obmedzenie slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb — Sociálna ochrana osôb poškodených v dôsledku dopravnej nehody — Proporcionalita — Slobodná tvorba cien poisťovní — Zásada dohľadu členským štátom pôvodu)

text:
               4.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 153/4

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 28. apríla 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-518/06) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel - Články 43 ES a 49 ES - Smernica 92/49/EHS - Vnútroštátna právna úprava ukladajúca poisťovniam povinnosť uzavrieť zmluvu - Obmedzenie slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb - Sociálna ochrana osôb poškodených v dôsledku dopravnej nehody - Proporcionalita - Slobodná tvorba cien poisťovní - Zásada dohľadu členským štátom pôvodu)
   2009/C 153/08
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Traversa a N. Yerrell, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: I. M. Braguglia, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Fiorilli, avvocato dello Stato)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Fínska republika (v zastúpení: J. Himmanen, splnomocnená zástupkyňa)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článkov 43 a 49 ES — Porušenie článkov 6, 9, 29 a 39 smernice Rady 92/49/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia a o zmene a doplnení smerníc 73/239/EHS a 88/357/EHS (tretia smernica o neživotnom poistení) (Ú. v. ES L 228, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 346) — Výpočet poistného — Povinnosti uložené poisťovateľom so sídlom v inom členskom štáte

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Komisia Európskych spoločenstiev, Talianska republika a Fínska republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 42, 24.2.2007.


title: Vec C-25/15: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 9. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budapest Környéki Törvényszék – Maďarsko) – konanie proti Istvánovi Baloghovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Justičná spolupráca v trestných veciach — Právo na tlmočenie a preklad — Smernica 2010/64/EÚ — Pôsobnosť — Pojem „trestné konanie“ — Konanie stanovené členským štátom, ktorého predmetom je uznanie rozhodnutia v trestnej veci, ktoré vydal súd iného členského štátu, a zaznamenanie odsúdenia vyneseného týmto súdom do registra trestov — Náklady spojené s prekladom tohto rozhodnutia — Rámcové rozhodnutie 2009/315/SVV — Rozhodnutie 2009/316/SVV)

text:
               16.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 296/10

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 9. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budapest Környéki Törvényszék – Maďarsko) – konanie proti Istvánovi Baloghovi
   (Vec C-25/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v trestných veciach - Právo na tlmočenie a preklad - Smernica 2010/64/EÚ - Pôsobnosť - Pojem „trestné konanie“ - Konanie stanovené členským štátom, ktorého predmetom je uznanie rozhodnutia v trestnej veci, ktoré vydal súd iného členského štátu, a zaznamenanie odsúdenia vyneseného týmto súdom do registra trestov - Náklady spojené s prekladom tohto rozhodnutia - Rámcové rozhodnutie 2009/315/SVV - Rozhodnutie 2009/316/SVV))
   (2016/C 296/14)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Budapest Környéki Törvényszék

      Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

   István Balogh

      Výrok rozsudku

   Článok 1 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/64/EÚ z 20. októbra 2010 o práve na tlmočenie a preklad v trestnom konaní sa má vykladať v tom zmysle, že táto smernica sa neuplatní na osobitné vnútroštátne konanie, prostredníctvom ktorého súd jedného členského štátu uzná právoplatné súdne rozhodnutie vydané súdom iného členského štátu, ktorým sa odsudzuje osoba za spáchanie trestného činu.
   Rámcové rozhodnutie Rady 2009/315/SVV z 26. februára 2009 o organizácii a obsahu výmeny informácií z registra trestov medzi členskými štátmi a rozhodnutie Rady 2009/316/SVV zo 6. apríla 2009 o zriadení Európskeho informačného systému registrov trestov (ECRIS) podľa článku 11 rámcového rozhodnutia 2009/315 sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia uplatneniu vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa zavádza takéto osobitné konanie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 127, 20.4.2015.


title: Vec T-246/04: Žaloba podaná dňa 17. júna 2004: Jacques Wunenburger proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/31

         Žaloba podaná dňa 17. júna 2004: Jacques Wunenburger proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-246/04)
   (2004/C 217/56)
   Jazyk konania: francúzština
   Jacques Wunenburger, bytom Záhreb (Chorvátsko), v zastúpení: Eric Boigelot, advokát, podal 17. júna 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie Davida O'Sullivana, generálneho tajomníka, ktoré prijal ako hodnotiteľ odvolania 11. septembra 2003 a ktorým potvrdil a definitívne schválil hodnotenie služobného postupu žalobcu za obdobie od 1.7.2001 do 31.12.2002;

               —

               zrušil toto hodnotenie;

               —

               zrušil rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti žalobcu podanej v súlade s článkom 90 odsek 2 Služobného poriadku 9. decembra 2003, zaregistrovanú pod číslom R/711/03, v ktorej navrhoval zrušiť napadnuté rozhodnutie;

               —

               priznať náhradu škody za spôsobenie nemajetkovej ujmy a sťaženie služobného postupu z dôvodu nesplnenia formálnych náležitostí a prieťahov pri vypracovaní hodnotenia vyčíslenú ex aeqou et bono na 4.000 eur, s výhradou možného zvýšenia alebo zníženia počas konania;

               —

               zaviazal žalovaného nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojej žaloby sa žalobca odvoláva na porušenie článkov 25, druhá veta, 26 a 43 Služobného poriadku, ako aj všeobecných vykonávacích ustanovení článku 43 prijatých Komisiou 26. apríla 2002. Takisto tvrdí, že bolo porušené právo na obhajobu, zásada dobrej správy, povinnosť zohľadňovať záujmy úradníka, zásada rovnakého zaobchádzania, ako aj zjavný omyl pri hodnotení.


title: Vec C-687/13: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 10. septembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht München – Nemecko) – Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH/Hauptzollamt Regensburg (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dumping — Antidumpingové clo uložené na dovoz keramických obkladačiek s pôvodom v Číne — Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 917/2011 — Platnosť — Nariadenie (ES) č. 1225/2009 — Článok 2 ods. 7 písm. a) — Normálna hodnota — Stanovenie na základe ceny v tretej krajine s trhovým hospodárstvom — Výber vhodnej tretej krajiny — Povinnosť náležitej starostlivosti — Právo na obhajobu — Povinnosť odôvodnenia — Výber vzorky)

text:
               3.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 363/5

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 10. septembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht München – Nemecko) – Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH/Hauptzollamt Regensburg
   (Vec C-687/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dumping - Antidumpingové clo uložené na dovoz keramických obkladačiek s pôvodom v Číne - Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 917/2011 - Platnosť - Nariadenie (ES) č. 1225/2009 - Článok 2 ods. 7 písm. a) - Normálna hodnota - Stanovenie na základe ceny v tretej krajine s trhovým hospodárstvom - Výber vhodnej tretej krajiny - Povinnosť náležitej starostlivosti - Právo na obhajobu - Povinnosť odôvodnenia - Výber vzorky))
   (2015/C 363/06)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht München

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Regensburg

      Výrok rozsudku

   Preskúmanie prejudiciálnej otázky, ktorú položil vnútroštátny súd, nepreukázalo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 917/2011 z 12. septembra 2011, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá dočasné clo uložené na dovoz keramických obkladačiek s pôvodom v Čínskej ľudovej republike.

      (1)  Ú. v. EÚ C 78, 15.3.2014.


title: Vec C-324/06: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 1. februára 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2004/116/ES — Začlenenie kvasinky Candida guilliermondii do prílohy smernice 82/471/EHS — Neprijatie potrebných opatrení)

text:
               14.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/8

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 1. februára 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika
   (Vec C-324/06) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2004/116/ES - Začlenenie kvasinky Candida guilliermondii do prílohy smernice 82/471/EHS - Neprijatie potrebných opatrení)
   (2007/C 82/14)
   Jazyk konania: portugalčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: A. Szmytkowska a P. Guerra e Andrade, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika (v zastúpení: L. Fernandes a F. Fraústo de Azevedo, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Neprijatie v stanovenej lehote všetkých ustanovení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2004/116/ES z 23. decembra 2004, ktorou sa mení a dopĺňa príloha k smernici Rady 82/471/EHS, pokiaľ ide o začlenenie Candida guilliermondii (Ú. v. EÚ L 379, s. 81)
   Výrok rozsudku

               1.

               Portugalská republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2004/116/ES z 23. decembra 2004, ktorou sa mení a dopĺňa príloha k smernici Rady 82/471/EHS, pokiaľ ide o začlenenie Candida guilliermondii v stanovenej lehote, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Portugalská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 224, 16.9.2006.


title: Vec C-275/07: Žaloba podaná 8. júna 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/21

         Žaloba podaná 8. júna 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-275/07)
   (2007/C 199/32)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: G. Wilms a M. Velardo, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Talianska republika si tým, že odmietla zaplatiť Komisii úroky z omeškania v celkovej sume 847,06 eur za oneskorené zaúčtovanie ciel a tým, že nezosúladila vnútroštátne ustanovenia s normami Spoločenstva vo vzťahu k zaúčtovaniu nesporných colných operácií krytých celkovou zárukou vyplývajúcich z tranzitu Spoločenstva, a

               —

               tým, že odmietla zaplatiť Komisii úroky z omeškania v celkovej sume 3 322 eur týkajúce sa nedodržania termínov stanovených právnym poriadkom Spoločenstva na zaúčtovanie ciel do položky „A“ v rámci tranzitu v zmysle dohovoru TIR,
               nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú v zmysle nariadenia Rady (EHS, Euratom) č. 1552 (1) z 29. mája 1989, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 88/376/EHS, Euratom o systéme vlastných zdrojov Spoločenstiev [neoficiálny preklad] a osobitne z jeho článku 6 ods. 2 písm. a) nahradeného od 31. mája 2000 nariadením Rady (ES, Euratom) č. 1150 (2) z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728/ES, Euratom o systéme vlastných zdrojov Spoločenstiev a osobitne z jeho článku 6 ods. 3 písm. a).

               —

               zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Komisia spochybňuje dve rozhodnutia Talianskej republiky. Prvé rozhodnutie spočíva v odmietnutí zaplatiť Komisii úroky z omeškania v celkovej sume 847,06 eur za oneskorené zaúčtovanie ciel, ako aj zosúladiť vnútroštátne ustanovenia s normami Spoločenstva vo vzťahu k zaúčtovaniu nesporných colných operácií krytých celkovou zárukou vyplývajúcich z tranzitu Spoločenstva. Druhé spočíva v odmietnutí zaplatiť Komisii úroky z omeškania v celkovej sume 3 322 eur týkajúce sa nedodržania termínov stanovených právnym poriadkom Spoločenstva na zaúčtovanie ciel do položky „A“ v rámci tranzitu v zmysle dohovoru TIR.
   Na podporu svoje žaloby žalobkyňa uvádza, že Talianska republika okrem toho, že porušila články 8 a 11 nariadenia č. 1552/89, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 2 písm. a) toho istého nariadenia nahradeného od 31. mája 2000 nariadením č. 1150/2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728/ES, Euratom o systéme vlastných zdrojov Spoločenstiev a osobitne z jeho článku 6 ods. 3 písm. a).

      (1)  Ú. v. ES L 155, s. 1.

      (2)  Ú. v. ES L 130, s. 1; Mim. vyd. 01/003, s. 169.


title: Vec T-656/16: Žaloba podaná 12. septembra 2016 – PM/ECHA

text:
               31.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 402/58

         Žaloba podaná 12. septembra 2016 – PM/ECHA
   (Vec T-656/16)
   (2016/C 402/69)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: PM (v zastúpení: C. Zambrano Almero, advokátka)

      Žalovaná: Európska chemická agentúra (ECHA)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd prejednal predmetnú žalobu podanú proti rozhodnutiu č. SME(2016) 3198 a následne zrušil toto rozhodnutie z dôvodu, že PM je malý a stredný podniky, a preto po znížení splatných poplatkov na zákonnú výšku vykonal požadovaný zápis.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza jediný žalobný dôvod založený na definícii pojmu malý a stredný podnik obsiahnutej v článku 2 ods. 1 prílohy odporúčania 2003/361/ES o definícii malých a stredných podnikov. V tomto smere žalobca uvádza, že spoločne so skupinou podnikov, ktorej je súčasťou, spĺňa podmienky vyžadované uvedeným článkom.


title: Veci T-118/11, T-123/11 a T-124/11: Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. júna 2012 — Attey a i./Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Obmedzujúce opatrenia prijaté v dôsledku situácie na Pobreží Slonoviny — Vyňatie zo zoznamu dotknutých osôb — Žaloba o neplatnosť — Zastavenie konania“ )

text:
               28.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 227/20

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. júna 2012 — Attey a i./Rada
   (Veci T-118/11, T-123/11 a T-124/11) (1)

   (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Obmedzujúce opatrenia prijaté v dôsledku situácie na Pobreží Slonoviny - Vyňatie zo zoznamu dotknutých osôb - Žaloba o neplatnosť - Zastavenie konania)
   2012/C 227/33
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Philipp Attey (Abidžan, Pobrežie Slonoviny) (vec T-118/11), Thierry Legré (Abidžan) (vec T-123/11) a Stéphane Kipré (Abidžan) (vec T-124/11) (v zastúpení: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: B. Driessen a M. Chavrier, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Republika Pobrežia Slonoviny (v zastúpení: J. P. Mignard a J. P. Benoit, advokáti) a Európska komisia (v zastúpení: A. Bordes a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrhy na zrušenie jednak rozhodnutia Rady 2011/18/SZBP zo 14. januára 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie Rady 2010/656/SZBP, ktorým sa obnovujú obmedzujúce opatrenia voči Pobrežiu Slonoviny (Ú. v. EÚ L 11, s. 36), a jednak nariadenia Rady (EÚ) č. 25/2011 zo 14. januára 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 560/2005, ktorým sa ukladajú určité osobitné obmedzujúce opatrenia namierené proti určitým osobám a subjektom v dôsledku situácie na Pobreží Slonoviny (Ú. v. EÚ L 11, s. 1), v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcov

      Výrok

               1.

               Veci T-118/11, T-123/11 a T-124/11 sa spájajú na účely vyhlásenia uznesenia.

               2.

               Konanie o žalobách sa zastavuje.

               3.

               Rada Európskej únie je povinná, okrem znášania vlastných trov konania, nahradiť trovy konania vynaložené Philipp Attey, Thierry Legré a Stéphane. Kipré.

               4.

               Republika Pobrežia Slonoviny a Európska komisia znášajú vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 130, 30.4.2011.


title: Vec T-109/05: Žaloba podaná dňa 8. marca 2005: S.p.a. Navigazione Libera del Golfo proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               30.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 106/43

         Žaloba podaná dňa 8. marca 2005: S.p.a. Navigazione Libera del Golfo proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-109/05)
   (2005/C 106/84)
   Jazyk konania: taliančina
   S.p.a. Navigazione Libera del Golfo, so sídlom v Neapoli, v zastúpení: S. Ravenna, advokát, podal 8. marca 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev s cieľom zrušiť rozhodnutie prijaté 3. februára 2005 (1) na základe článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (2), ktorým sa potvrdzuje zamietnutie prístupu k údajom a k informáciám požadovaným žalobcom.
   Údaje požadované žalobcom, ktorých zverejnenie Komisia odmietla sa týkajú výšky nákladov súvisiacich so službami prepravy osôb na trase medzi prístavom Neapol – Beverello a ostrovom Capri. Tieto služby sú prevádzkované verejnoprávnou spoločnosťou Caremar SpA so sídlom v Neapole v rámci služieb vo verejnom záujme (SVZ) a na ktoré dostáva spoločnosť ročné kompenzácie (štátna pomoc), a schválené Komisiou rozhodnutím zo 16. marca 2004 prijatého na základe článku 88 ods. 2 Zmluvy ES.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1)

               zrušil rozhodnutie Komisie z 3. februára 2005,

               2)

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V rozhodnutí oznámenom žalobcovi 16. marca 2004, Komisia, v rámci odôvodnenia rozhodnutia pri odvolávaní sa na údajné dôvody ochrany obchodných záujmov spoločnosti Caremar, opomenula zverejniť analytické údaje týkajúce sa dodatočných nákladov súvisiacich so zabezpečením spojenia s ostrovom Capri uskutočňovaného v rámci služieb vo verejnom záujme, a zodpovedajúce ročné kompenzácie poukázané oblasťou Kampánia.
   Žalobca prevádzkuje od počiatku služby prepravy osôb na trase Neapol Beverello – Capri v rámci služieb vo verejnom záujme bez toho, aby dostával akúkoľvek subvenciu na vyrovnanie dodatočných nákladov súvisiacich s týmito službami, a preto ide, podľa žalobcu, o diskrimináciu.
   Vzhľadom na aktívnu legitimáciu žalobcu ako aj na nevyhnutnosť čo najviac oboznámiť sa s rozhodnutím Caremar v čo najkratšom čase s cieľom chrániť svoje vlastné záujmy a, prípadne podať žalobu proti rozhodnutiu zo 16. marca 2004, spoločnosť NLG požiadala o sprístupnenie údajov týkajúcich sa dodatočných nákladov súvisiacich s poskytovaním služieb vo verejnom záujme, ktoré vynaložila spoločnosť Caremar na prevádzkovanie prepravy na ostrov Capri a výšky poskytnutej pomoci.
   Rozhodnutím z 3. februára 2005 Komisia zamietla prístup k údajom požadovaným spoločnosťou NLG s uvedením dôvodov zameraných na ochranu obchodných záujmov spoločnosti Caremar.
   Spoločnosť NLG napadla toto rozhodnutie a tvrdí, že Komisia sa dopustila, okrem iného, vážneho právneho omylu tým, že zjavne porušila ustanovenia uvedené vo svojom oznámení C(2003) 4582 z 1. decembra 2003 o služobnom tajomstve v rozhodnutiach v oblasti štátnej pomoci (3), ktoré v bode 17 výslovne upravujú transparentnosť a verejnosť údajov a informácií týkajúcich sa nákladov služieb vo verejnom záujme, keďže sa nepovažujú za dôverné a podliehajúce obchodnému tajomstvu.

      (1)  Neuverejnené rozhodnutie

      (2)  Ú. v. ES L 145 z 31.5.2001, s. 43

      (3)  Ú. v. EÚ C 297 z 9.12.2003, s. 6


title: Vec C-146/13: Žaloba podaná 22. marca 2013 — Španielske kráľovstvo/Európsky parlament a Rada Európskej únie

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/15

         Žaloba podaná 22. marca 2013 — Španielske kráľovstvo/Európsky parlament a Rada Európskej únie
   (Vec C-146/13)
   2013/C 171/30
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: E. Chamizo Llatas a S. Centeno Huerta, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaní: Európsky parlament a Rada Európskej únie

      Návrhy žalobcu

               —

               vyhlásiť neplatnosť nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1257/2012 (1) zo 17. decembra 2012, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca na účely vytvorenia jednotnej patentovej ochrany, a subsidiárne zrušiť uvedené nariadenie v celom rozsahu,

               —

               subsidiárne zrušiť

                           a)

                           článok 9 ods. 1 v celom rozsahu, ako aj článok 9 ods. 2 v rozsahu uvedenom v piatom žalobnom dôvode;

                           b)

                           článok 18 ods. 2 v celom rozsahu, ako aj všetky odkazy v nariadení na Jednotný patentový súd, ako na súdny systém EPJÚ (Európsky patent s jednotným účinkom) a zdroj práva pre EPJÚ,

               —

               zaviazať Európsky parlament a Radu Európskej únie na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Porušenie zásad právneho štátu prijatím nariadenia na základe patentu udeleného Európskym patentovým úradom, ktorého akty nepodliehajú súdnej kontrole.

               2.

               Neexistencia aktu Únie, a subsidiárne neexistencia právneho základu pre nariadenie, keďže sa neprijali opatrenia na zabezpečenie jednotnej ochrany práv duševného vlastníctva podľa článku 118 ZFEÚ.

               3.

               Zneužitie právomoci využitím posilnenej spolupráce na účely iné, než stanovujú Zmluvy.

               4.

               Porušenie článku 291 ods. 2 ZFEÚ a subsidiárne nesprávne uplatnenie judikatúry Meroni pri úprave systému stanovenia udržiavacích poplatkov a podielov pre rozdelenie týchto poplatkov.

               5.

               Nesprávne uplatnenie judikatúry Meroni tým, že sa na Európsky patentový úrad delegovali určité správne úlohy týkajúce sa Európskeho patentu s jednotným účinkom.

               6.

               Porušenie zásady autonómie a zásady jednotného uplatňovania práva Únie vo vzťahu k režimu nadobudnutia účinnosti nariadenia.

      (1)  Ú. v. EÚ L 361, s. 1.


title: Vec T-497/09: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2010 — LG Electronics/ÚHVT (KOMPRESSOR PLUS) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva KOMPRESSOR PLUS — Absolútny dôvod zamietnutia — Rozlišovacia spôsobilosť — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               12.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/12

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2010 — LG Electronics/ÚHVT (KOMPRESSOR PLUS)
   (Vec T-497/09) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva KOMPRESSOR PLUS - Absolútny dôvod zamietnutia - Rozlišovacia spôsobilosť - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2011/C 46/24
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: LG Electronics, Inc. (Soul, Južná Kórea) (v zastúpení: J. Blanchard, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. septembra 2009 (vec R 397/2009-1) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia KOMPRESSOR PLUS ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               LG Electronics, Inc. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 37, 13.2.2010.