title: Vec C-456/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) 28. augusta 2015 – BASF SE/Spolková republika Nemecko

text:
               23.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Berlin (Nemecko) 28. augusta 2015 – BASF SE/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-456/15)
   (2015/C 389/18)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: BASF SE

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je rozhodnutie 2013/448/EÚ (1) neplatné a v rozpore s cieľmi smernice 2003/87/ES v rozsahu, v akom stanovuje jednotný medziodvetvový korekčný faktor tak, že pri stanovení maximálneho ročného množstva kvót podľa článku 10a ods. 5 smernice 2003/78 (industry cap) neboli zohľadnené emisie z odpadových plynov používaných na výrobu elektrickej energie a emisie pripadajúce na výrobu tepla v kogeneračných zariadeniach kombinujúcich výrobu tepla a elektriny?

               2.

               Je rozhodnutie 2013/448/EÚ neplatné a v rozpore s cieľmi smernice 2003/87/ES v rozsahu, v akom vytvára nerovnováhu tým, že vylučuje emisie súvisiace so spaľovaním odpadových plynov a s teplom vyprodukovaným pri kogenerácii zo základu výpočtu uvedeného v článku 10a ods. 5 písm. a) a b), zatiaľ čo bezplatné prideľovanie, pokiaľ ide o takéto emisie zo zariadení, na ktoré sa nevzťahuje článok 10a ods. 3 smernice 2003/87/ES, sa uskutočňuje podľa článku 10a ods. 1 a článku 10a ods. 4 smernice 2003/87/ES a rozhodnutia 2011/278/EÚ (2)?

               3.

               Je rozhodnutie 2013/448/EÚ neplatné a v rozpore s cieľmi smernice 2003/87/ES v rozsahu, v akom stanovuje jednotný medziodvetvový korekčný faktor tak, že pri stanovení maximálneho ročného množstva kvót podľa článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES (industry cap) neboli zohľadnené emisie zo zariadení, na ktoré sa začali vzťahovať povinnosti obchodovania s kvótami až v priebehu druhého obdobia, a emisie zo zariadení, ktoré boli zaradené do obchodovania s kvótami na základe postupu „opt-in“?

               4.

               Je rozhodnutie 2013/448/EÚ neplatné a v rozpore s cieľmi smernice 2003/87/ES v rozsahu, v akom stanovujú jednotný medziodvetvový korekčný faktor tak, že pri stanovení maximálneho ročného počtu kvót podľa článku10a ods. 5 smernice 2003/87/ES (industry cap) emisie zo zariadení, ktoré boli uzatvorené pred 30. júnom 2011, boli zohľadnené ako odpočítateľné položky, zatiaľ čo emisie zo zariadení, ktoré boli po prvý krát uvedené do prevádzky v priebehu druhého obdobia, neboli zohľadnené?

               5.

               Je rozhodnutie 2013/448/EÚ neplatné a porušuje zásady riadnej správy vecí verejných uplatňované v právnom štáte, ktoré sú stanovené v článku 298 ZFEÚ a v článku 41 Charty základných práv Európskej únie v rozsahu, v akom stanovujú jednotný medziodvetvový korekčný faktor, keďže výpočet korekčného faktora nebol zverejnený?

      (1)  2013/448/EÚ: Rozhodnutie Komisie z 5. septembra 2013 o vnútroštátnych vykonávacích opatreniach na prechodné bezodplatné pridelenie emisných kvót skleníkových plynov v súlade s článkom 11 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES, Ú. v. EÚ L 240, s. 27.

      (2)  2011/278/EÚ: Rozhodnutie Komisie z 27. apríla 2011, ktorým sa ustanovujú prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót podľa článku 10a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES, platné v celej Únii, Ú. v. EÚ L 130, s. 1.


title: Vec C-165/08: Žaloba podaná 17. apríla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika

text:
               19.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/11

         Žaloba podaná 17. apríla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika
   (Vec C-165/08)
   (2008/C 183/20)
   Jazyk konania: poľština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: B. Doherty a A. Szmytkowska, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Poľská republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Poľská republika si tým, že zaviedla zákaz voľného uvádzania semien geneticky modifikovaných odrôd do obehu a zakázala zápis geneticky modifikovaných odrôd do vnútroštátneho katalógu odrôd, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/18/ES (1) ako celku a osobitne z jej článkov 22 a 23, ako aj zo smernice Rady 2002/53/ES (2), osobitne z jej článku 4 ods. 4 a článku 16,

               —

               zaviazať Poľskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Vnútroštátny právny predpis, ktorý stanovuje, že „semená geneticky modifikovaných odrôd nemožno uvádzať na území Poľskej republiky do obehu“, je nezlučiteľný so smernicou 2001/18/ES, ktorá zakotvuje zásady uvádzania geneticky modifikovaných organizmov do obehu. Článok 22 tejto smernice zakazuje členským štátom, aby stanovovali ďalšie požiadavky pre uvádzanie do obehu organizmov, ktoré boli povolené na úrovni Spoločenstva, zatiaľ čo článok 23 smernice upravuje len také obmedzenia a zákazy, ktoré možno uplatniť na jednotlivé geneticky modifikované organizmy za osobitných okolností. Žiadne z ustanovení smernice neumožňuje členskému štátu, aby na svojom území zakázal vo všeobecnosti a bez dôvodu uvádzanie do obehu celej kategórie, v tomto prípade semien, geneticky modifikovaných organizmov. Uvedený právny predpis porušuje takisto smernicu 2002/53/ES, najmä jej článok 16, keďže predstavuje obmedzenie obchodovania so semenami odrôd, ktoré sú zapísané v spoločnom katalógu odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov.
   Vnútroštátny právny predpis, ktorý stanovuje, že „geneticky modifikované odrody nemožno zapísať do vnútroštátneho registra“, porušuje smernicu 2002/53/ES. Článok 4 ods. 4 tejto smernice neumožňuje členským štátom všeobecný zákaz zápisu geneticky modifikovaných odrôd do vnútroštátneho registra, ale ich zaväzuje iba k tomu, aby pri zápise takých odrôd do vnútroštátneho registra zabezpečili, že každá z týchto odrôd zodpovedá právu Spoločenstva uplatniteľnému na geneticky modifikované organizmy.

      (1)  Ú. v. ES L 106, 17.4.2001, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 77.

      (2)  Ú. v. ES L 193, 20.7.2002, s. 1; Mim. vyd. 03/036, s. 281.


title: Vec T-681/14: Žaloba podaná 18. septembra 2014 – El-Quaddafi/Rada

text:
               1.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 431/31

         Žaloba podaná 18. septembra 2014 – El-Quaddafi/Rada
   (Vec T-681/14)
   (2014/C 431/54)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aisha Muammer Mohamed El-Quaddafi (Muscat, Omán) (v zastúpení: J. Jones, barrister)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               prijal opatrenie na zabezpečenie priebehu konania podľa článku 64 rokovacieho poriadku, ktorým by zaviazal Radu sprístupniť všetky informácie, ktoré viedli k zaradeniu žalobkyne do zoznamov v napadnutých opatreniach,

               —

               úplne alebo čiastočne zrušil rozhodnutie Rady 2011/137/SZBP o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi, zmenené a doplnené rozhodnutím Rady 2014/380/SZBP z 23. júna 2014 v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

               —

               úplne alebo čiastočne zrušil nariadenie Rady (EÚ) č. 204/2011 z 2. marca 2011, ako sa vykonáva vykonávacím nariadením Rady (EÚ) č. 689/2014 z 23. júna 2014, ktorým sa vykonáva článok 16 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 204/2011 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Líbyi v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania žalobkyne.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd má právomoc preskúmať zákonnosť reštriktívnych opatrení, ktoré boli voči žalobkyni uložené Radou Európskej únie, prijatých na vykonanie režimu sankcií, o ktorom rozhodla Bezpečnostná rada Organizácie Spojených národov v súvislosti s Líbyou. Žalobkyňa tvrdí, že opatrenia EÚ vykonávajúce reštriktívne opatrenia, o ktorých sa rozhodlo na medzinárodnej úrovni, nie sú vylúčené zo súdneho preskúmania na základe dôvodu, že vykonávajú rezolúcie prijaté Bezpečnostnou radou Organizácie Spojených národov podľa kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Všeobecný súd má právomoc uskutočniť úplné a vecné preskúmanie zákonnosti napadnutých opatrení EÚ, ktoré vykonávajú rezolúcie Bezpečnostnej rady Organizácie Spojených národov ukladajúce reštriktívne opatrenia voči žalobkyni. To zahŕňa aj otázku, či boli dôvody, z ktorých vychádzala Rada pri svojich rozhodnutiach potvrdiť zaradenie žalobkyne do zoznamu, riadne opodstatnené a dostatočne podrobné a špecifické.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že napadnuté opatrenia EÚ porušujú práva žalobkyne na obhajobu a účinnú súdnu ochranu. Žalobkyňa tvrdí, že Rada jej neoznámila dôvody ani nijaké osobitné dôkazy, ktoré by opodstatňovali jej opakované zaradenie do zoznamu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že napadnuté opatrenia EÚ sú v rozpore so zásadou proporcionality a základnými právami žalobkyne, vrátane práva vlastniť majetok a práva na rešpektovanie rodinného a súkromného života.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že zaradenie žalobkyne do zoznamu je nedôvodné, nepresné, neopodstatnené a nedostatočne odôvodnené, keďže žalobkyňa nepredstavuje nijakú hrozbu pre medzinárodný mier a bezpečnosť. Žalobkyňa tvrdí, že jej opakované zaraďovanie do zoznamu iba na základe rodinných vzťahov so zosnulým vedúcim predstaviteľom zvrhnutého Kaddáfího režimu je v rozpore s právom EÚ. Žalobkyňa ďalej tvrdí, že sa nijako nepodieľala na udalostiach v Líbyi, ktoré predstavovali hrozbu pre medzinárodný mier a bezpečnosť.


title: Vec C-225/16: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 26. júla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – trestné konanie proti Mossa Ouhrami (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Návrat štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členských štátov — Smernica 2008/115/ES — Článok 11 ods. 2 — Rozhodnutie o zákaze vstupu prijaté pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice a týkajúce sa dlhšieho obdobia, než je obdobie stanovené v uvedenej smernici — Začiatok plynutia doby zákazu vstupu)

text:
               18.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 309/12

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 26. júla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – trestné konanie proti Mossa Ouhrami
   (Vec C-225/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Návrat štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členských štátov - Smernica 2008/115/ES - Článok 11 ods. 2 - Rozhodnutie o zákaze vstupu prijaté pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice a týkajúce sa dlhšieho obdobia, než je obdobie stanovené v uvedenej smernici - Začiatok plynutia doby zákazu vstupu))
   (2017/C 309/15)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Mossa Ouhrami

      Výrok rozsudku

   Článok 11 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, sa má vykladať v tom zmysle, že dĺžka trvania zákazu vstupu upravená v tomto ustanovení, ktorá v zásade nepresahuje päť rokov, sa má počítať od dátumu, kedy dotknutá osoba skutočne opustila územie členských štátov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 232, 27.6.2016.


title: Vec C-577/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division), Patents Court (Spojené kráľovstvo) 14. novembra 2013 — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd/Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

text:
               1.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 31/2

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division), Patents Court (Spojené kráľovstvo) 14. novembra 2013 — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd/Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG
   (Vec C-577/13)
   2014/C 31/03
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court of Justice (Chancery Division), Patents Court

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd

      Žalovaný: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

      Prejudiciálne otázky

               1.

                           a)

                           Ak patent po schválení neobsahuje patentový nárok, ktorý výslovne uvádza kombináciu dvoch aktívnych zložiek, ale možno ho zmeniť tak, aby takýto patentový nárok uvádzal, možno sa na takýto patent bez ohľadu na to, či sa takáto zmena patentu uskutočnila, odvolávať ako na „platný základný patent“ v zmysle článku 3 písm. a) nariadenia č. 469/2009/ES (1) (ďalej len „nariadenie“), pokiaľ ide o výrobok, ktorý obsahuje túto kombináciu zložiek?

                           b)

                           Možno sa na patent, ktorý bol po schválení zmenený, buď i) pred udelením dodatkového ochranného osvedčenia (ďalej len „DOO“), ako aj/alebo ii) po ňom odvolávať ako na „platný základný patent“ na účely splnenia podmienky stanovenej v článku 3 písm. a) uvedeného nariadenia?

                           c)

                           Ak žiadateľ požiada o udelenie DOO na výrobok zložený z aktívnych zložiek A a B v prípade, že

                                       i)

                                       po podaní žiadosti o udelenie DOO, ale pred jeho udelením je platný základný patent pre výrobok chránený európskym patentom (UK) (ďalej len „patent“) zmenený tak, že uvádza nárok, ktorý výslovne uvádza aktívne zložky A a B,
                                       a

                                       ii)

                                       zmena patentu je podľa vnútroštátneho práva vždy účinná až odo dňa udelenia patentu,

                                 je žiadateľ o udelenie DOO oprávnený odvolávať sa na patent v jeho zmenenej forme na účely splnenia podmienky stanovenej v článku 3 písm. a)?

               2.

               Je potrebné zohľadniť, či kombinácia aktívnych zložiek A a B predstavuje vynález, ktorý je odlišný a oddelený od výrobku obsahujúceho len aktívnu zložku A, na určenie, či v deň podania žiadosti o udelenie DOO na výrobok zložený z kombinácie aktívnych zložiek A a B boli splnené podmienky stanovené v článku 3, ak i) platný základný patent uvádza nárok vzťahujúci sa na výrobok obsahujúci aktívnu zložku A a ďalší nárok vzťahujúci sa na výrobok zložený z kombinácie aktívnych zložiek A a B a ii) pre výrobok obsahujúci aktívnu zložku A („výrobok X“) už bolo udelené DOO?

               3.

               Ak platný základný patent v zmysle článku 3 písm. a) „chráni“:

                           a)

                           výrobok obsahujúci aktívnu zložku A („výrobok X“) a

                           b)

                           výrobok zložený z kombinácie aktívnych zložiek A a B („výrobok Y“),
                           a ak:

                           c)

                           bolo udelené povolenie na uvedenie výrobku X na trh ako lieku,

                           d)

                           bolo vydané DOO na výrobok X a

                           e)

                           neskôr bolo udelené samostatné povolenie na uvedenie výrobku Y na trh ako lieku,

                     bráni nariadenie a najmä jeho článok 3 písm. c), článok 3 písm. d) a/alebo článok 13 ods. 1 tomu, aby bolo majiteľovi patentu vydané DOO na výrobok Y? Subsidiárne, ak na výrobok Y možno udeliť DOO, má sa doba jeho platnosti posudzovať s ohľadom na udelenie povolenia na uvedenie na trh pre výrobok X, alebo pre výrobok Y?

               4.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku písm. a), kladnej odpovede na prvú otázku písm. b) bod i) a zápornej odpovede na prvú otázku písm. b) bod ii), a ak:

                           i)

                           v súlade s článkom 7 ods. 1 nariadenia je žiadosť o DOO na výrobok podaná v lehote šiestich mesiacov odo dňa, keď výrobok získal povolenie na uvedenie na trh ako liek, v súlade so smernicami 2001/83/ES (2) alebo 2001/82/ES (3),

                           ii)

                           po podaní žiadosti o udelenie DOO príslušný úrad priemyselného vlastníctva vzniesol potenciálnu námietku proti udeleniu DOO podľa článku 3 písm. a) uvedeného nariadenia,

                           iii)

                           s cieľom vyhovieť uvedenej potenciálnej námietke, ktorú vzniesol príslušný úrad priemyselného vlastníctva, bola následne podaná žiadosť o zmenu platného základného patentu, na ktorý sa odvolával žiadateľ o udelenie DOO, a tejto žiadosti bolo vyhovené,

                           iv)

                           po zmene platného základného patentu je tento zmenený patent v súlade s článkom 3 písm. a),

                     bráni nariadenie o DOO tomu, aby príslušný úrad priemyselného vlastníctva uplatnil vnútroštátne procesné ustanovenia s cieľom umožniť a) prerušenie konania o žiadosti o udelenie DOO, aby umožnil žiadateľovi o udelenie DOO požiadať o zmenu základného patentu, a b) pokračovanie konania o uvedenej žiadosti od neskoršieho dátumu po tom, ako bola zmena patentu schválená, ak sa v konaní pokračuje:

                           —

                           po uplynutí šiestich mesiacov odo dňa udelenia platného povolenia na uvedenie výrobku na trh ako lieku, ale

                           —

                           do šiestich mesiacov odo dňa vyhovenia žiadosti o zmenu platného základného patentu?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá (Ú. v. EÚ L 152, s. 1).

      (2)  Smernica 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktor[ou] sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, s. 67; Mim. vyd. 13/0 27, s. 69).

      (3)  Smernica 2001/82/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktor[ou] sa ustanovuje Zákonník spoločenstva o veterinárnych liekoch (Ú. v. ES L 311, s. 1; Mim. vyd. 13/0 27, s. 3).


title: Vec C-447/13 P: Odvolanie podané 6. augusta 2013 : Riccardo Nencini proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 4. júna 2013 vo veci T-431/10, Nencini/Parlament

text:
               19.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/7

         Odvolanie podané 6. augusta 2013: Riccardo Nencini proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) zo 4. júna 2013 vo veci T-431/10, Nencini/Parlament
   (Vec C-447/13 P)
   2013/C 304/13
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Riccardo Nencini (v zastúpení: M. Chiti, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európsky parlament

      Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť v prípade, ak to bude potrebné po konštatovaní neplatnosti/nezákonnosti článku 85b nariadenia Komisie (ES, Euroatom) č. 2342/2002 (1) z 23. decembra 2002, článku 73a nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (2) zo 25. júna 2002, rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie zo 4. júna 2013 v spojených veciach T-431/10 a T-560/10, Nencini/Európsky parlament, a zmeniť uvedený rozsudok po vyhovení dôvodov uvedených v žalobe pred Všeobecným súdom tak, že sa akty napadnuté v prvostupňovom konaní vyhlásia za nezákonné,

               —

               subsidiárne, v prípade potvrdenia rozsudku o uložení povinnosti vrátiť sporné sumy, spravodlivým spôsobom opätovne určiť predmetné sumy po zrušení a zmene napadnutého rozsudku, zaslaním spisu na Generálny sekretariát Európskeho parlamentu, aby spravodlivo znova stanovil spornú výšku súm,

               —

               zrušiť rozsudok v časti týkajúcej sa trov konania a zmeniť ho tak, aby Európsky parlament znášal trovy konania vo veci T-431/10 a tiež vo veci T-560/10 alebo aby ich v každom prípade nahradil,

               —

               v každom prípade uložiť Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy odvolacieho konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   V prvom rade odvolateľ tvrdí, že boli porušené pravidlá, pokiaľ ide o premlčanie, zásada právnej istoty, efektivity a rozumnosti. Všeobecný súd zamietol návrhy žalobcu, keďže sa domnieval, že premlčacie lehoty začínajú plynúť po oznámení rozhodnutia o vrátenie súm a dlhu, teda minimálne po desiatich rokoch po skončení parlamentnej funkcii pána Nencina.
   Po druhé, odvolateľ tvrdí, že došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu v súvislosti s porušením zásady kontradiktórnosti, efektivity a ochrany, pretože niektoré skutočnosti uvádzané na odôvodnenie rozhodnutia sa z časti odlišovali od tých, ktoré boli namietané.
   Po tretie, odvolateľ tvrdí, že bolo nesprávne uplatnené nariadenie o výdavkoch a náhradách poslancov parlamentu („nariadenie VNP“) pokiaľ išlo o napadnuté sumy náhrady cestovných výdavkov a napadnuté sumy vzťahujúce sa náhrady pre sekretariát. Konkrétne tvrdí, že pojem „pobyt“ bol nesprávne vyložený, tento pojem nie je totožný s pojmom úradné „bydlisko“, ďalej tvrdí, že nedošlo k zneužitiu a to z viacerých hľadísk, ďalej uvádza, že ide o vzájomné protirečenie, ak neuvedenie mien všetkých príjemcov náhrady pre sekretariát sa jednoducho považuje za „formálnu nezrovnalosť“ a zároveň sa to v zmysle nejasnej predchádzajúcej právnej úpravy považuje za neopraviteľné.
   Po štvrté, odvolanie je založené na porušení zásady proporcionality pri určení predmetu vymáhanej sumy. Uloženie povinnosti vrátiť všetky sumy, ktoré prijal by bolo absurdné.
   Nakoniec odvolateľ namieta nesprávne posúdenie výšky uloženej náhrady trov konania. Trovy vynaložené v súvislosti podaním návrhu proti prvému rozhodnutiu, ktoré bolo vzaté späť, boli spôsobené chybným postupom žalovanej, ktoré si uznala túto nezrovnalosť tak, že po oznámení žaloby, nahradila toto rozhodnutie novým rozhodnutím, ktoré bolo vypracované v taliančine.

      (1)  Nariadenie Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 357, 31.12.2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004 s. 145).

      (2)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, s. 1; Mim. vyd. 01/004 s. 74).


title: Výmaz veci C-454/02

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/35

         Výmaz veci C-454/02 (1)

   (2004/C 228/75)
   Uznesením z 8. júna 2004 predseda Súdneho dvora Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci C-454/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Bundessozialgericht): Karin Bautz proti AOK Baden-Württemberg.

      (1)  Ú. v. EÚ C 70 z 22.3.2003


title: Vec C-631/11 P: Odvolanie podané 8. decembra 2011 : Regione autonoma della Sardegna proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z  20. septembra 2011 v spojených veciach T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08, Regione autonoma della Sardegna a i./Komisia

text:
               21.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/8

         Odvolanie podané 8. decembra 2011: Regione autonoma della Sardegna proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 20. septembra 2011 v spojených veciach T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08, Regione autonoma della Sardegna a i./Komisia
   (Vec C-631/11 P)
   2012/C 118/13
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Regione autonoma della Sardegna (v zastúpení: A. Fantozzi, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Selene di Alessandra Cannas Sas a i.

      Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť alebo zmeniť rozsudok Všeobecného súdu vydaný 20. septembra 2011 v spojených veciach T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08,

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie ES z 3. júla 2008 (štátna pomoc C1/2004 Taliansko — SG Greffe (2008) D/204339) o schéme štátnej pomoci „Regionálny zákon č. 9 z roku 1998 — zneužitie pomoci N 272/98“.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľ uvádza dva dôvody.
   Prvý dôvod sa týka porušenia článku 107 ods. 3 ZFEÚ. Konkrétne odvolateľ namieta porušenie a nesprávne použitie zásad nevyhnutnosti a motivačného účinku z dôvodu príliš formalistického prístupu, ktorý je v rozpore so zásadou prednosti obsahu pred formou, ako aj nezohľadnenie osobitostí týkajúcich sa časového uplatnenia práva, ktorými sa vyznačuje prejednávaná vec.
   Druhý dôvod sa týka porušenia zásad právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery, ako aj porušenia článku 14 nariadenia (ES) č. 659/1999 (1). Výhrady vychádzajú z osobitosti prejednávanej veci týkajúcej sa časového uplatnenia práva, ktorá nebola v rozsudku zohľadnená. Všeobecný súd nedodržal požiadavky stanovené judikatúrou v danej oblasti, keď od hospodárskeho subjektu požadoval takú mieru riadnej starostlivosti, ktorú nemožno v skutočnosti dosiahnuť vzhľadom na to, že podmienka, aby žiadosť predchádzala začatiu prác, je kritériom Spoločenstva, ktoré bolo zavedené súčasne so skutkovými okolnosťami a ktoré teda nemohlo byť známe v dobe, keď sa sformovala vôľa dotknutého podniku.

      (1)  Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/01, s. 339.


title: Vec F-57/12: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 7. októbra 2013 — Marcuccio/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Podpora v invalidite — Odpočítanie sumy pohľadávky inštitúcie — Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu)

text:
               11.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/29

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 7. októbra 2013 — Marcuccio/Komisia
   (Vec F-57/12) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Podpora v invalidite - Odpočítanie sumy pohľadávky inštitúcie - Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu)
   2014/C 9/48
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Berardis-Kayser a M. G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Dal Ferro, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie implicitných zamietavých rozhodnutí Komisie o znížení sumy podpory žalobcu v invalidite za mesiace jún až september 2011 a na zaplatenie 15 %-ného úroku z omeškania, ako aj sumy 500 eur

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu.

               2.

               Luigi Marcuccio znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Európskej komisie, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia vo veciach F-57/12 R a T-464/12 P(R).

               3.

               Luigi Marcuccio je povinný zaplatiť Súdu pre verejnú službu sumu 2 000 eur.

      (1)  Ú. v. EÚ C 227, 28.7.2012, s. 37.


title: Vec C-646/11 P: Odvolanie podané 16. decembra 2011 : 3F, predtým Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z  27. septembra 2011 vo veci T-30/03 RENV, 3F, predtým Specialarbejderforbundet i Danmark (SID)/Európska komisia

text:
               3.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/6

         Odvolanie podané 16. decembra 2011: 3F, predtým Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 27. septembra 2011 vo veci T-30/03 RENV, 3F, predtým Specialarbejderforbundet i Danmark (SID)/Európska komisia
   (Vec C-646/11 P)
   2012/C 65/11
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: 3F, predtým Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (v zastúpení: P. Torbøl, advokat, V. Edwards)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Dánske kráľovstvo

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnutý rozsudok Všeobecného súdu v celom rozsahu,

               —

               rozhodol vo veci samej,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka uvádza, že napadnutý rozsudok by mal byť zrušený na základe nasledujúcich dôvodov:

               —

               Všeobecný súd pochybil z právneho hľadiska pri výklade a uplatňovaní judikatúry týkajúcej sa posudzovania dĺžky predbežného preskúmania podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ.

               —

               Všeobecný súd pochybil z právneho hľadiska pri výklade a uplatňovaní judikatúry týkajúcej sa pojmu „závažné ťažkosti“ a pri určovaní, či existujú takéto ťažkosti.

               —

               Všeobecný súd vec nesprávne právne posúdil tým, že neodpovedal na žalobný dôvod odvolateľky týkajúci sa porušenia zásady riadnej správy vecí verejných. Subsidiárne, Všeobecný súd pochybil z právneho hľadiska pri výklade a uplatňovaní judikatúry týkajúcej sa zásady riadnej správy vecí verejných.


title: Vec F-53/14: Žaloba podaná 12. júna 2014 – ZZ/Komisia

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/58

         Žaloba podaná 12. júna 2014 – ZZ/Komisia
   (Vec F-53/14)
   2014/C 421/84
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ZZ (v zastúpení: V. Simeons, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutí o odňatí príspevku na nezaopatrené dieťa, ktorý bol žalobkyni priznaný v prospech jej matky a zrušení účasti na Spoločnom systéme zdravotného poistenia európskych inštitúcií (SSZP), a zrušenie rozhodnutí o povinnosti vrátiť platby uhradené žalobkyni

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť tri rozhodnutia PMO.1 z 20. augusta 2013 o zrušení rozhodnutí, ktorými jej bol pôvodne priznaný príspevok na starostlivosť o jej matku v období od 1. marca 2010 do 28. februára 2013 (rozhodnutia z 11. mája 2010, 5. mája 2011 a 16. januára 2012),

               —

               zrušiť rozhodnutie PMO.3 z 25. septembra 2013 o zrušení účasti jej matky na SSZP a ktorým sa jej oznamuje povinnosť vrátiť náhradu zdravotných výdavkov,

               —

               zrušiť rozhodnutie PMO.1 z 23. októbra 2013 o povinnosti vrátiť neoprávnené platby podľa článku 85 SP,

               —

               v prípade potreby zrušiť rozhodnutie z 12. marca 2014 o zamietnutí sťažnosti,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.


title: Vec C-78/12: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  18. júla 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad — Bulharsko) —  „Evita-K“ EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ — Sofija pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite [Smernica 2006/112/ES — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty — Dodanie tovaru — Pojem — Právo na odpočítanie dane — Zamietnutie — Skutočné vykonanie zdaniteľného plnenia — Nariadenie (ES) č. 1760/2000 — Systém identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka — Ušné štítky]

text:
               7.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/11

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 18. júla 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad — Bulharsko) — „Evita-K“ EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ — Sofija pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
   (Vec C-78/12) (1)

   (Smernica 2006/112/ES - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty - Dodanie tovaru - Pojem - Právo na odpočítanie dane - Zamietnutie - Skutočné vykonanie zdaniteľného plnenia - Nariadenie (ES) č. 1760/2000 - Systém identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka - Ušné štítky)
   2013/C 260/19
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen săd Sofija-grad

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa:„Evita-K“ EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ — Sofija pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Administrativen săd Sofija-grad — Výklad článku 14 ods. 1, článku 178 písm. a), článku 185 ods. 1, článku 226 bodu 6 a článku 242 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1) — Právo na odpočet DPH zaplatenej na vstupe za nákup zvierat — Dôkaz uskutočnenia dodania tovaru — Existencia alebo neexistencia povinnosti uviesť vo faktúrach ušné štítky zvierat, ktoré podľa veterinárnych právnych predpisov Únie podliehajú identifikácii — Existencia alebo neexistencia povinnosti preukázať vlastnícke právo dodávateľa

      Výrok rozsudku

               1.

               Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že v kontexte uplatnenia práva na odpočítanie dane z pridanej hodnoty pojem „dodanie tovaru“ v zmysle tejto smernice a dôkaz o tom, že sa toto dodanie skutočne uskutočnilo, nezávisia od spôsobu nadobudnutia vlastníckeho práva k dotknutým tovarom. V súlade s vnútroštátnymi pravidlami týkajúcimi sa vykonávania dôkazov vnútroštátnemu súdu prislúcha vykonať celkové posúdenie všetkých skutočností a skutkových okolností sporu, ktorý rozhoduje, aby určil, či sa dodanie tovaru, o ktoré ide vo veci samej, skutočne uskutočnilo a či si prípadne na základe tohto dodania tovaru možno uplatniť právo na odpočítanie dane.

               2.

               Článok 242 smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že nevyžaduje, aby zdaniteľné osoby, ktoré nie sú poľnohospodárskymi výrobcami, viedli vo svojom účtovníctve predmet uskutočňovaného dodania tovaru, ak ide o zvieratá, a preukázali, že tieto zvieratá podliehali kontrole v súlade s medzinárodným účtovným štandardom IAS 41 „Poľnohospodárstvo“.

               3.

               Článok 226 bod 6 smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že nevyžaduje, aby zdaniteľná osoba, ktorá uskutočňuje dodanie tovaru tvoreného zvieratami, ktoré patria do systému identifikácie a registrácie zavedeného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 zo 17. júla 2000, ktorým sa zriaďuje systém identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka, o označovaní hovädzieho mäsa a výrobkov z hovädzieho mäsa, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 820/97, v znení nariadenia Rady (ES) č. 1791/2006 z 20. novembra 2006, uviedla ušné štítky týchto zvierat na faktúrach týkajúcich sa týchto dodaní.

               4.

               Článok 185 ods. 1 smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že umožňuje upraviť odpočítanie dane z pridanej hodnoty len za predpokladu, že dotknutá zdaniteľná osoba mala najprv právo na odpočítanie tejto dane za podmienok stanovených v článku 168 písm. a) tejto smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 133, 5.5.2012.


title: Vec T-222/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. septembra 2014 – B&S Europe/Komisia („Verejné zákazky na služby — Verejné obstarávanie — Krátkodobé služby vo výlučnom záujme tretej krajiny využívajúcej vonkajšiu pomoc Únie — Odmietnutie prihlášky — Kritériá výberu — Zmluvy rozdelené na časti — Referenčný projekt — Povinnosť odôvodnenia — Zásada riadnej správy vecí verejných — Legitímna dôvera — Zásada nestrannosti — Zásada kontradiktórnosti“)

text:
               10.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 395/43

      Rozsudok Všeobecného súdu z 26. septembra 2014 – B&S Europe/Komisia
      (Vec T-222/13) (1)

      ((„Verejné zákazky na služby - Verejné obstarávanie - Krátkodobé služby vo výlučnom záujme tretej krajiny využívajúcej vonkajšiu pomoc Únie - Odmietnutie prihlášky - Kritériá výberu - Zmluvy rozdelené na časti - Referenčný projekt - Povinnosť odôvodnenia - Zásada riadnej správy vecí verejných - Legitímna dôvera - Zásada nestrannosti - Zásada kontradiktórnosti“))
      (2014/C 395/53)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Business and Strategies in Europe (B&S Europe) SA (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: L. Bilhain a S. Pâques, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne A. Bordes a R. Tricot, neskôr R. Tricot, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A.-M. Vandromme a J. Stuyck, advokáti)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie nachádzajúceho sa v jej listoch z 15. februára a 2. apríla 2013, ktorými žalobkyňu informovala, že bola vymazaná zo zoznamu kandidátov vyzvaných, aby sa zúčastnili užšej verejnej súťaže na položku č. 7 viacstrannej rámcovej zmluvy týkajúcej sa krátkodobého poskytovania služieb vo výlučnom záujme tretej krajiny využívajúcej vonkajšiu pomoc Európskej únie (Ú. v. 2012/S 105-174077)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Business and Strategies in Europe (B&S Europe) SA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 164, 8.6.2013.


title: Vec F-18/12: Žaloba podaná 9. februára 2012 — ZZ a ZZ/Komisia

text:
               12.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/34

         Žaloba podaná 9. februára 2012 — ZZ a ZZ/Komisia
   (Vec F-18/12)
   2012/C 138/78
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: ZZ a ZZ (v zastúpení: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutí o prevode práv na dôchodok nadobudnutých pred nástupom do služby Komisie na základe prepočítaného návrhu PMO

      Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutia, ktorými boli zrušené a nahradené návrhy na prevod práv na dôchodok žalobcov v rámci ich žiadosti podanej v zmysle článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku, pričom napadnuté rozhodnutia obsahujú nový návrh vypočítaný na základe VVU prijatých 3. marca 2011,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec F-24/09: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z  13. februára 2012 — Wagner-Leclercq/Rada

text:
               12.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/39

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 13. februára 2012 — Wagner-Leclercq/Rada
   (Vec F-24/09) (1)

   2012/C 138/93
   Jazyk konania: francúzština
   Predsedníčka druhej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113, 16.5.2009, s. 47.


title: Vec T-386/10: Žaloba podaná 8. septembra 2010 — Dornbracht/Komisia

text:
               6.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/44

         Žaloba podaná 8. septembra 2010 — Dornbracht/Komisia
   (Vec T-386/10)
   ()
   2010/C 301/71
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (Iserlohn, Nemecko) (v zastúpení: H. Janssen, T. Kapp a M. Franz, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyňa

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa týka žalobkyňa,

               —

               subsidiárne, znížiť pokutu uloženú žalobkyni napadnutým rozhodnutím,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa napáda rozhodnutie Komisie K(2010) 4185 v konečnom znení z 23. júna 2010, vo veci COMP/39.092 — Sanitárne zariadenia. Napadnuté rozhodnutie uložilo žalobkyni a ďalším podnikom pokuty za porušenie článku 101 ZFEÚ, ako aj článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyňa sa podľa názoru Komisie zúčastnila na pokračujúcich dohodách alebo zosúladených postupoch v odvetví sanitárnych zariadení pre kúpeľne v Nemecku a Rakúsku.
   Na odôvodnenie svojej žaloby uvádza žalobkyňa osem žalobných dôvodov.
   Prvým žalobným dôvodom vytýka žalobkyňa porušenie článku 23 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1/2003 (1), pretože žalovaná nezohľadnila početné poľahčujúce okolnosti svedčiace v jej prospech.
   Druhým žalobným dôvodom vytýka žalobkyňa porušenie článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003, pretože žalovaná sa svojim výkladom článku 23 ods. 2 druhej vety nariadenia ako hornej hranice stala neschopnou zohľadniť závažnosť porušovania, ktoré žalobkyni vytýka.
   Žalobkyňa ďalej uvádza ako tretí žalobný dôvod porušenie zásady rovnakého zaobchádzania, pretože žalovaná stanovením paušálnych súm nezohľadnila individuálne pričinenie sa žalobkyne k porušovaniu predpisov.
   V rámci des štvrtého žalobného dôvodu žalobkyňa uvádza, že žalovaná pri stanovovaní výšky pokuty neporovnala porušovanie predpisov s ich porušovaním v iných ňou rozhodovaných prípadoch a porušila tým zásadu rovnakého zaobchádzania.
   Ako piaty žalobný dôvod žalobkyňa vytýka neprimeranú výšku pokuty, pretože žalovaná nezohľadnila obmedzenú výkonnosť žalobkyne.
   V rámci šiesteho žalobného dôvodu sa uvádza, že žalovaná porušila zákaz retroaktivity, tým že vypočítala pokutu podľa svojich usmernení k pokutám (2) z roku 2006.
   Ako siedmy žalobný dôvod namieta žalobkyňa, že článok 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003 porušuje zásadu zákonnosti trestov.
   Nakoniec uplatňuje žalobkyňa ako ôsmy žalobný dôvod, že stanovenie pokuty je protiprávne, pretože pokuta bola vypočítaná na základe von usmernení k pokutám, ktoré umožňujú žalovanej priveľký priestor na voľnú úvahu.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).

      (2)  Usmernenia k metóde stanovenia pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 (Ú. v. EÚ C 210, 2006, s. 2).


title: Vec C-134/14: Žaloba podaná 21. marca 2014 – Európska komisia/Rada Európskej únie

text:
               10.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/26

         Žaloba podaná 21. marca 2014 – Európska komisia/Rada Európskej únie
   (Vec C-134/14)
   2014/C 175/32
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal, W. Mölls a D. Martin, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť smernicu Rady 2013/62/EÚ zo 17. decembra 2013, ktorou sa mení smernica 2010/18/EÚ, ktorou sa vykonáva revidovaná Rámcová dohoda o rodičovskej dovolenke uzavretá medzi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a ETUC z dôvodu zmeny štatútu Mayotte vo vzťahu k Európskej únii (1),

               —

               ponechať účinky smernice 2013/62/EÚ až do nadobudnutia účinnosti novej smernice založenej na vhodnom právnom základe,

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia navrhuje zrušiť smernicu 2013/62/EÚ, ktorú Rada prijala podľa článku 349 ZFEÚ ako právnom základe.
   Komisia vytýka Rade, že prijala túto smernicu, hoci Komisia navrhla založiť tento akt na odvetvovom právnom základe, a to článku 155 ods. 2 ZFEÚ.
   Domnieva sa, že vzhľadom na cieľ a účel napadnutej smernice nemôže byť článok 349 ZFEÚ platne použitý ako jej právny základ. Posledný uvedený článok 349 ZFEÚ sa použije iba vtedy, keď ide o výnimku zo zásady uplatnenia primárneho práva na najvzdialenejšie regióny, ktorá je zakotvená v článku 355 ods. 1 ZFEÚ. Dotknutá smernica nestanovuje výnimku zo Zmlúv, ale len prispôsobuje sekundárne právo, aby zodpovedalo situácii vzniknutej zmenou štatútu Mayotte. Tento výklad je podľa jej názoru v rozpore nielen so znením článku 349 ZFEÚ, ale takisto so systémom právnych základov v Zmluve, ako aj s historickým pôvodom tohto článku.

      (1)  Ú. v. EÚ L 353, s. 7.


title: Vec C-168/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Prešov (Slovensko) 14. apríla 2015 – Milena Tomášová/Ministerstvo spravodlivosti SR; Pohotovosť s.r.o.

text:
               27.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 245/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Prešov (Slovensko) 14. apríla 2015 – Milena Tomášová/Ministerstvo spravodlivosti SR; Pohotovosť s.r.o.
   (Vec C-168/15)
   (2015/C 245/04)
   Jazyk konania: slovenčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Okresný súd Prešov

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Milena Tomášová

      Žalované: Ministerstvo spravodlivosti SR
   Pohotovosť s.r.o.

      Vedľajší účastník na strane žalobkyne: Združenie na ochranu spotrebiteľa HOOS

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Či ide o závažné porušenie práva Európskej únie, ak sa vymôže v exekúcii vedenej na základe rozhodcovského rozsudku plnenie z neprijateľnej podmienky v rozpore s judikatúrou Súdneho dvora Európskej únie?

               2.

               Môže vzniknúť zodpovednosť členského štátu za porušenie komunitárneho práva pred tým, ako účastník konania využije všetky právne prostriedky prislúchajúce mu podľa právneho poriadku členského štátu v konaní o výkone rozhodnutia; vzhľadom na skutkový stav veci, môže v tomto prípade vzniknúť táto zodpovednosť členského štátu pred samotným ukončením konania o výkon rozhodnutia a pred vyčerpaním možnosti žalobkyne požadovať vydanie bezdôvodného obohatenia?

               3.

               V prípade, ak áno, je dostatočne jasným a závažným porušením komunitárneho práva konanie orgánu, ktoré opisuje žalobkyňa, vzhľadom na daný skutkový stav, najmä vzhľadom na absolútnu nečinnosť žalobkyne a vzhľadom na nevyčerpanie všetkých právnych prostriedkov nápravy umožnených právom členského štátu?

               4.

               Ak ide v tomto prípade o dostatočne závažné porušenie komunitárneho práva, je žalobkyňou uplatňovaná suma škodou, za ktorú má zodpovednosť členský štát; možno škodu v tomto poňatí stotožňovať s vymoženou pohľadávkou, ktorá je bezdôvodným obohatením?

               5.

               Má vydanie bezdôvodného obohatenia, ako právny prostriedok nápravy, prednosť pred náhradou škody?


title: Vec C-532/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Köln (Nemecko) 19. októbra 2011 — Susanne Leichenich/Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/28

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Köln (Nemecko) 19. októbra 2011 — Susanne Leichenich/Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis
      (Vec C-532/11)
      (2012/C 25/50)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberlandesgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Susanne Leichenich

         Žalovaní: Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 13 B písm. b) šiestej smernice Rady 77/388/EHS (1) zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, vykladať v tom zmysle, že pojem prenajímanie nehnuteľného majetku zahŕňa prenájom obytnej lode vrátane k nej patriacej plochy a prístavného mostíka, ktorá je určená na výlučné a trvalé užívanie na stálom mieste ako reštaurácia/diskotéka na ohraničenom a identifikovateľnom kotviacom mieste vo vode? Je pre toto posúdenie relevantný spôsob spojenia obytnej lode s pozemkom, prípadne náklady spojené s uvoľnením tohto upevnenia lode?

                  2.

                  Ak bude prejudiciálna otázka č. 1 prvá veta zodpovedaná kladne: Má sa článok 13 B písm. b) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 ďalej vykladať v tom zmysle, že pojem „vozidlá“, ktorý podľa rozhodnutia Súdneho dvora z 3. marca 2005, Fonden Marselisborg Lystbådehavn (C-428/02, Zb. s. I-1527), zahŕňa aj lode, nie je uplatniteľný na prenajatú obytnú loď, ktorá nedisponuje nijakým vlastným pohonom (motorom) a ktorá bola prenajatá na výlučné a trvalé užívanie na konkrétnom mieste, a nie na účely premiestňovania? Predstavuje prenájom obytnej lode a prístavného mostíka vrátane k tomu patriacej plochy pozemku a vodnej plochy jednotné plnenie oslobodené od dane, alebo sa má v danom prípade rozlišovať medzi prenájmom obytnej lode a prístavného mostíka na účely dane z pridanej hodnoty?

         (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001 s. 23).


title: Vec T-352/06: Žaloba podaná 5. decembra 2006 – Dura Vermeer Infra/Komisia

text:
               27.1.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 20/21

         Žaloba podaná 5. decembra 2006 – Dura Vermeer Infra/Komisia
   (Vec T-352/06)
   (2007/C 20/31)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Dura Vermeer Infra (v zastúpení: M. Slotboom, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť články 1(d) a 2(d) rozhodnutia v rozsahu v akom stanovuje zodpovednosť Dura Vermeer Infra, a

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca napáda rozhodnutie Komisie z 13. septembra 2006 o spôsobe uplatnenia článku 81 ES (vec č. COMP/38.456 – Asfalt – NL), ktorým bola uložená žalobcovi pokuta za porušenie článku 81 ES.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tie isté dôvody a tvrdenia ako žalobca vo veci T-351/06 Dura Vermeer Groep NV/Komisia.


title: Vec C-44/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 28. januára 2013 — Hauptzollamt Krefeld/Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH

text:
               27.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 28. januára 2013 — Hauptzollamt Krefeld/Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH
   (Vec C-44/13)
   2013/C 123/15
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalovaný a navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Hauptzollamt Krefeld

      Žalobkyňa a odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH

      Prejudiciálna otázka

   Požaduje článok 2 ods. 3 smernice 2003/96/ES o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (1), aby sa pri zdaňovaní energetických výrobkoch iných ako tie, pre ktoré je úroveň zdaňovania určená v tejto smernici, uplatnila daňová sadzba, ktorá je stanovená vo vnútroštátnom práve pre energetické výrobky používané ako vykurovacie palivo, pokiaľ sa tento iný energetický výrobok používa tiež ako vykurovacie palivo? Alebo sa môže, ak je iný energetický výrobok pri použití ako vykurovacie palivo ekvivalentný s určitým energetickým výrobkom, uplatniť daňová sadzba stanovená vo vnútroštátnom práve pre tento energetický výrobok, aj keď ide o jednotnú daňovú sadzbu bez ohľadu na použitie ako motorové alebo vykurovacie palivo?

      (1)  Ú. v. EÚ L 283, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405.


title: Vymenovanie prvého generálneho advokáta

text:
               20.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 317/3

         Vymenovanie prvého generálneho advokáta
   2010/C 317/05
   Súdny dvor na základe článku 10 ods. 1 tretieho pododseku rokovacieho poriadku vymenoval na obdobie jedného roka, ktoré uplynie 6. októbra 2011, pána Bot za prvého generálneho advokáta.


title: Vec T-607/11: Žaloba podaná 30. novembra 2011 — Henkel a Henkel France/Komisia

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/64

      Žaloba podaná 30. novembra 2011 — Henkel a Henkel France/Komisia
      (Vec T-607/11)
      (2012/C 25/123)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Nemecko), Henkel France (Boulogne-Billancourt, Francúzsko) (v zastúpení: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet a E. Paroche, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 30. septembra 2011 o neposkytnutí pätnástich dokumentov vyhotovených vo veci COMP/39.579 (spotrebiteľské detergenty) francúzskemu orgánu hospodárskej súťaže,

                  —

                  zaviazal Komisiu umožniť žalobkyniam odvolávať sa na požadované dokumenty v konaní prebiehajúcom na francúzskom orgáne hospodárskej súťaže,

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu trov konania, ktoré vynaložili žalobkyne,

                  —

                  prijal ďalšie opatrenia, ktoré považuje za potrebné.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu tejto žaloby žalobkyne uvádzajú jeden žalobný dôvod. Podľa tohto žalobného dôvodu Komisia v rozpore s právom zamietla žiadosť francúzskeho orgánu hospodárskej súťaže o poskytnutie pätnástich požadovaných dokumentov a tým porušila svoje povinnosti podľa článku 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii a základné práva žalobkýň na obranu, ako aj zásadu rovnosti zbraní.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 10. marca 2005 vo veci C-336/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division): easyCar (UK) Ltd proti Office of Fair Trading (Ochrana spotrebiteľa vzhľadom na zmluvy na diaľku — Smernica 97/7/ES — Zmluvy o poskytnutí služieb prepravy — Pojem — Zmluvy o nájme áut)

text:
               14.5.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 115/4

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 10. marca 2005
   vo veci C-336/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division): easyCar (UK) Ltd proti Office of Fair Trading (1)

   (Ochrana spotrebiteľa vzhľadom na zmluvy na diaľku - Smernica 97/7/ES - Zmluvy o poskytnutí služieb prepravy - Pojem - Zmluvy o nájme áut)
   (2005/C 115/08)
   Jazyk konania: angličtina
   Vo veci C-336/03, predmetom ktorej je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES podaný rozhodnutím High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Spojené kráľovstvo) z 21. júla 2003 a doručený Súdnemu dvoru 30. júla 2003, ktorý súvisí s konaním: easyCar proti Office of Fair Trading, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues, K. Schiemann a M. Ilešič (spravodajca), generálna advokátka: C. Stix-Hackl, tajomník: K. Sztranc, referentka, vyhlásil 10. marca 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Článok 3 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES z 20. mája 1997 o ochrane spotrebiteľa vzhľadom na zmluvy na diaľku sa musí vykladať v tom zmysle, že pojem „zmluvy o poskytnutí služieb prepravy“ zahŕňa zmluvy o poskytnutí služieb prenájmu áut.

      (1)  Ú. v. EÚ C 226, 20.9.2003


title: Vec C-170/07: Žaloba podaná 30. marca 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika

text:
               4.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/16

         Žaloba podaná 30. marca 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika
   (Vec C-170/07)
   (2007/C 183/26)
   Jazyk konania: poľština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Hottiaux a K. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Poľská republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Poľská republika si tým, že pre dovážané ojazdené motorové vozidlá zaviedla povinnosť technickej kontroly pred ich registráciou, zatiaľ čo takáto povinnosť pre tuzemské motorové vozidlá za rovnakých okolností neexistuje, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ES,

               —

               zaviazať Poľskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Článok 28 ES zakazuje medzi členskými štátmi množstevné obmedzenie dovozu, ako aj všetky možné obmedzenia s rovnocenným účinkom. Podľa judikatúry Súdneho dvora je v prípade neexistencie harmonizácie potrebné„všetku právnu úpravu členských štátov, ktorá by mohla, či už priamo alebo nepriamo, skutočne alebo potenciálne, narušiť obchod v Spoločenstve, […] považovať za opatrenie s účinkom rovnocenným množstevnému obmedzeniu dovozu“.
   Opatrenie s účinkom rovnocenným množstevnému obmedzeniu dovozu je v rozpore s článkom 28 ES, pokiaľ nie je odôvodnené na základe článku 30 ES alebo podľa judikatúry Súdneho dvora naliehavými dôvodmi verejného záujmu.
   Komisia tvrdí, že poľský zákon o cestnej premávke (Prawo o ruchu drogowym) upravuje pre motorové vozidlá pred ich prvou registráciou v Poľsku povinnosť technickej kontroly. Vzhľadom na to, že nové vozidlá sú od tejto povinnosti oslobodené, v praxi podliehajú povinnej technickej kontrole pred svojou registráciou v Poľsku len ojazdené vozidlá dovezené z iných členských štátov. Uvedená povinnosť preto predstavuje opatrenie, ktoré diskriminuje motorové vozidlá dovezené z iných členských štátov voči tuzemským vozidlám. Okrem toho vyberajú poľské orgány za technickú kontrolu nezanedbateľný poplatok, ktorý je takmer dvakrát vyšší než poplatok za pravidelnú kontrolu tuzemského motorového vozidla rovnakej kategórie. Komisia si myslí, že poľské orgány neuviedli žiadne uspokojujúce odôvodnenie tohoto rozdielu. Podľa ustálenej judikatúry sú vnútroštátne predpisy, ktoré zaťažujú dovážaný tovar v porovnaní s porovnateľným tuzemským tovarom dodatočnými nákladmi, obmedzeniami obchodu vo vnútri Spoločenstva v zmysle článku 28 ES.
   Pre odôvodnenie takéhoto opatrenia by príslušný členský štát musel preukázať, že je toto opatrenie nevyhnutné a primerané vzhľadom na sledovaný cieľ. Podľa článku 30 ES nesmie byť opatrenie prostriedkom svojvoľnej diskriminácie alebo skrytého obmedzovania obchodu medzi členskými štátmi.
   Vzhľadom na to môže okolnosť, že motorové vozidlo bolo od poslednej technickej kontroly prevádzkované na verejných komunikáciách, odôvodňovať na účely ochrany zdravia a života ľudí kontrolu, ktorá sa uskutočňuje pri registrácii vozidla a ktorá potvrdí, že vozidlo nebolo havarované, a že sa nachádza v dobrom technickom stave. Členské štáty môžu z tohoto dôvodu uložiť povinnosť technickej kontroly pre motorové vozidlá pred registráciou, to však platí len za podmienky, že sa nejedná o svojvoľnú diskrimináciu, to znamená, že povinnosť sa vzťahuje tak na vozidlá dovezené z iných členských štátov, ako aj na tuzemské vozidlá rovnakých vlastností. Ak však vnútroštátne právne predpisy nevyžadujú technickú kontrolu pre tuzemské, na registráciu prihlásené motorové vozidlá rovnakých vlastností, ako majú vozidlá, ktoré sa dovážajú z iných štátov, je potrebné tieto predpisy považovať za svojvoľne diskriminačné.
   Okrem toho poľské ustanovenia, ktoré obmedzujú obchod vo vnútri Spoločenstva, nemôžu byť odôvodnené ochranou zdravia a života ľudí, pretože nespĺňajú podmienky nevyhnutnosti a proporcionality.
   Komisia po prvé uvádza, že ak motorové vozidlo podlieha v jednom členskom štáte technickej kontrole, zásada ekvivalencie a vzájomného uznávania vyplývajúca z článku 3 ods. 2 smernice Rady 96/96/ES zaväzuje všetky členské štáty uznať v tejto súvislosti vydaný doklad tak, ako keby ho vydali samy. Poľské orgány sa nemôžu dovolávať toho, že by pravidelná technická kontrola vykonaná v inom členskom štáte bola neplatná. Záznam v dokumentoch, ktoré osvedčujú registráciu a ktoré uvádzajú údaj o tom, že vozidlo bolo odhlásené, nemá spôsobiť následnú nemožnosť technickej kontroly a neplatnosť iných dokladov o jeho technickom stave, naopak odhlásenie vozidla nemá s jeho technickým stavom vôbec nič spoločné. Po druhé, selektívna kontrola by bola skôr primeraná ochrane bezpečnosti cestnej premávky, keďže by sa týkala len tých motorových vozidiel, dovezených z iných členských štátov, pri ktorých existuje dôvod predpokladať, že predstavujú nebezpečenstvo pre bezpečnosť cestnej premávky alebo pre životné prostredie. Komisia po tretie nezdieľa názor poľskej vlády, podľa ktorého je technická kontrola nevyhnutná pre identifikáciu motorových vozidiel a pre boj proti trestnej činnosti. Pre určenie kategórie, druhu, označenia alebo typu vozidla nie je potrebná žiadna špeciálna technická kontrola, ktorej náklady sú takmer dvakrát vyššie než náklady na pravidelnú kontrolu. Tieto údaje sa obvykle nachádzajú už v dokladoch vozidla, ktoré sa predkladajú poľským registračným orgánom. Po štvrté Komisia odmieta argument poľských orgánov týkajúci sa Viedenskej zmluvy. Neexistencia príslušnej úpravy na medzinárodnej úrovni nemá žiadny vplyv na záväzky Poľskej republiky voči Spoločenstvu.


title: Vec T-305/14: Žaloba podaná 29. apríla 2014 – Vestolit/Komisia

text:
               14.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/54

         Žaloba podaná 29. apríla 2014 – Vestolit/Komisia
   (Vec T-305/14)
   2014/C 223/56
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Vestolit GmbH (Marl, Nemecko) (v zastúpení: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania v súvislosti s podporou elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie a banského plynu podľa zákona o uprednostňovaní energií z obnoviteľných zdrojov (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) (EEG) a nižším príplatkom EEG pre energeticky náročných odberateľov proti Spolkovej republike Nemecko – vo veci štátnej pomoci SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) z 18. decembra 2013, uverejnené v Úradnom vestníku EÚ zo 7. februára 2014, C 37, strana 73 podľa článku 263 ods. 1 ZFEÚ v rozsahu, v akom Komisia považuje osobitný systém náhrad podľa § § 40, 41 EEG za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ZFEÚ,

               —

               podľa článku 87 ods. 3 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu zaviazal Komisiu na náhradu nevyhnutných trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ZFEÚ
               Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nesprávne považovala podporu elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov prostredníctvom priebežného financovania, ako aj osobitný systém náhrad na zníženie príplatku EEG, za štátnu pomoc a preto nemala začať konanie vo veci formálneho zisťovania.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že Komisia sa pri predbežnom posúdení otázky, či osobitný systém náhrad predstavuje štátnu pomoc, dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keďže osobitný systém náhrad, ako výnimka z príplatku EEG, neposkytuje výhodu, ktorú by energeticky nároční odberatelia za normálnych trhových podmienok nezískali.

                           —

                           Žalobkyňa navyše uvádza, že štátne prostriedky nie sú dotknuté. Keďže ani príjmy z príplatku EEG nepredstavujú štátne prostriedky, nemohli byť štátne prostriedky dotknuté ani výnimkou pre energeticky náročných odberateľov.

                           —

                           Žalobkyňa ďalej tvrdí, že osobitný systém náhrad nenarúša ani hospodársku súťaž. Vytvára nanajvýš podmienky hospodárskej súťaže, ktoré by existovali bez príplatku EEG.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery
               Žalobkyňa tvrdí, že Komisia vydaním rozhodnutia porušila aj zásadu ochrany legitímnej dôvery. Nemecká úprava podpory elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov už bola podrobená dôkladnému preskúmaniu z hľadiska právnej úpravy v oblasti štátnej pomoci. V roku 2002 dospela Komisia pri preskúmaní k záveru, že s úpravou nie je spojený transfer štátnych prostriedkov. Keďže EEG 2012 v tejto súvislosti neobsahuje oproti vtedajšiemu právnemu stavu zásadné zmeny, dotknuté hospodárske subjekty nemuseli rátať s novým preskúmaním, ale mohli sa spoliehať na zachovanie úpravy.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci
               Napokon žalobkyňa zastáva názor, že Komisia zneužila voľnú úvahu, ktorá jej je zverená článkami 107 ZFEÚ a 108 ZFEÚ. Začatím konania vo veci formálneho zisťovania Komisia predovšetkým sledovala cieľ, aby sa v zásade zjednotila podpora elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov. Tento základný cieľ sa prejavil aj v novom návrhu usmernení pre pomoc v oblasti životného prostredia a energie, v ktorých Komisia prvýkrát stanovila podrobnú úpravu podpory elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov. Komisia však mala na účely podpory harmonizácie uplatniť konanie na aproximáciu právnych predpisov podľa článkov 116 ZFEÚ a 117 ZFEÚ, ktoré je na to určené.


title: Vec C-440/14 P: Odvolanie podané 23. septembra 2014 : National Iranian Oil Company proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo  16. júla 2014 vo veci T-578/12, National Iranian Oil Company/Rada

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/22

         Odvolanie podané 23. septembra 2014: National Iranian Oil Company proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. júla 2014 vo veci T-578/12, National Iranian Oil Company/Rada
   (Vec C-440/14 P)
   2014/C 421/33
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: National Iranian Oil Company (v zastúpení: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok vyhlásený 16. júla 2014 siedmou komorou Všeobecného súdu Európskej únie vo veci T-578/12,

               —

               vyhovieť odvolateľke v žalobných návrhoch predložených pred Všeobecným súdom Európskej únie,

               —

               zaviazať ďalšieho účastníka odvolacieho konania na náhradu trov konania na oboch stupňoch.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania proti rozsudku Všeobecného súdu vyhlásenému 16. júla 2014, odvolateľka uvádza šesť odvolacích dôvodov.
   Prvým odvolacím dôvodom odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bode 43 napadnutého rozsudku, keď prijal záver, že odkazom na článok 46 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 267/2012 (1), vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 945/2012 (2) treba chápať ako jasne uvádzajúce, že jeho právny základ predstavuje tento článok 46 ods. 2. Právny základ totiž predpisuje právnu formu, ktorú akt predstavujúci základ musí mať. Článok 46 ods. 2 nestanovuje žiadnu právnu formu.
   Druhým odvolacím dôvodom odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 54 až 56 napadnutého rozsudku uviedol, že „z článku 215 ods. 2 nevyplýva, že individuálne reštriktívne opatrenia prijaté voči fyzickým alebo právnickým osobám, skupinám alebo neštátnym subjektom, musia byť prijaté podľa postupu stanoveného v článku 215 ods. 1 ZFEÚ“. Na jednej strane článok 215 ods. 1, jediné ustanovenie ZFEÚ venované reštriktívnym opatreniam, jasne uvádza, že postupom uplatniteľným na takéto opatrenia je postup, ktorý stanovuje a nepredvída žiadny iný postup. Na druhej strane článok 291 ZFEÚ je nezlučiteľný s článkom 215 ods. 2 ZFEÚ. Nakoniec a subsidiárne, článok 291 ods. 2 ZFEÚ nemožno považovať za článok, ktorý by mohol poskytovať Rade právny základ dopĺňajúci ten právny základ, ktorý predstavuje článok 215 ods. 2 ZFEÚ pre prijatie reštriktívnych opatrení.
   Tretím odvolacím dôvodom, ktorý sa uvádza subsidiárne, pre prípad, že by sa rozhodlo, že použitie článku 291 ods. 2 ZFEÚ na odôvodnenie prijatia individuálnych reštriktívnych opatrení je právne možné v rámci politiky prijatia reštriktívnych opatrení pôvodne založených na článku 215 ZFEÚ, odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 74 až 83 svojho rozsudku v podstate konštatoval, že Rada Únie, použitím pojmu článku 291 ods. 2 „náležito odôvodnila“ použitie tohto odlišného postupu v danom prípade. Na jednej strane takto stanovená požiadavka odôvodnenia sa nesplnila odôvodnením, ktoré nebolo explicitné. Na druhej strane dokonca za predpokladu, že implicitné odôvodnenie by mohlo splniť túto požiadavku, v prejednávanej veci nie je splnená, keďže Všeobecný súd vykladal predmetné predpisy nesprávne.
   Štvrtým odvolacím dôvodom, ktorý sa uvádza subsidiárne, pre prípad, že by sa rozhodlo, že použitie článku 291 ods. 2 ZFEÚ na odôvodnenie prijatia individuálnych reštriktívnych opatrení je právne možné v rámci politiky prijatia reštriktívnych opatrení založených na článku 215 ZFEÚ, odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 86 svojho rozsudku rozhodol, že článok 46 ods. 2 nariadenia č. 267/2012 „vyhradzuje Rade právomoc vykonať ustanovenia článku 23 ods. 2 a 3 uvedeného nariadenia“, čo malo postačovať na splnenie povinnosti odôvodnenia, pokiaľ ide o uvedenie právneho základu tohto ustanovenia, ktorým mal byť článok 291 ods. 2 ZFEÚ. Podľa názoru odvolateľky Všeobecný súd dospel k tomuto záveru právne nesprávnym výkladom článku 46 ods. 2 nariadenia č. 267/2012.
   Piatym odvolacím dôvodom, ktorý sa uvádza subsidiárne, pre prípad, že by sa rozhodlo, že použitie článku 291 ods. 2 ZFEÚ na odôvodnenie prijatia individuálnych reštriktívnych opatrení je právne možné v rámci politiky prijatia reštriktívnych opatrení pôvodne založených na článku 215 ZFEÚ, odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd v bode 87 svojho rozsudku pochybil, keď zastával názor, že povinnosť odôvodnenia právnych aktov Únie nezaväzuje Radu uviesť výslovne, že nariadenie (EÚ) č. 267/2012 je založené na článku 291 ods. 2 ZFEÚ, pokiaľ ide o právny základ článku 46 ods. 2 nariadenia č. 267/2012.
   Šiestym odvolacím dôvodom odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bode 115 svojho rozsudku, keď konštatoval, že kritérium stanovené v článku 23 ods. 2 písm. d) nariadenia (EÚ) č. 267/2012 (sporné kritérium) je v súlade so zásadami právneho štátu a všeobecnejšie s právom Európskej únie, pretože nie je „svojvoľné, ani vychádzajúce z voľnej úvahy“ a v bode 123 svojho rozsudku, že „sporné kritérium obmedzuje právomoc posúdenia Rady tým, že zavádza objektívne kritériá a zaručuje mieru predvídateľnosti požadovanú právom Únie“. Všeobecný súd tiež porušil právo odvolateľky na obhajobu. Odvolateľka najprv uvádza, že Všeobecný súd vyhlásil sporné kritérium za vyhovujúce právu Únie len za cenu jeho skreslenia, pričom ale zákonnosť treba posudzovať pri jeho podobe, tak ako je sporné kritérium uvedené v nariadení. V nadväznosti na to poznamenáva, že skutočnosť, že Všeobecný súd skreslil sporné kritérium, aby ho posúdil ako zákonné, porušuje právo odvolateľky na obhajobu tým, že ju zbavuje práva opierať sa o uvedený skreslený text, aby pripravila svoju obhajobu, pretože jej nebolo známe v akom zmysle bude skreslenie formulované, hoci je namietané. Nakoniec odvolateľka poukazuje na nekoherentnosť odôvodnenia Všeobecného súdu, čo odporuje jeho povinnosti odôvodnenia.

      (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1).

      (2)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 945/2012 z 15. októbra 2012 , ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 282, s. 16).


title: Vec T-55/07: Žaloba podaná 23. februára 2007 – Holandské kráľovstvo/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               14.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/52

         Žaloba podaná 23. februára 2007 – Holandské kráľovstvo/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-55/07)
   (2007/C 82/108)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: H. G. Sevenster a D. J. M. de Grave, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť časť rozhodnutia Komisie zo 14. decembra 2006, ktorým sa z financovania Spoločenstva vylučujú niektoré výdavky uskutočnené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) v rozsahu v akom sa týka Holandska a podrobnejšie s ohľadom na finančnú opravu uplatňovanú na platbu ktorá nemôže byť financovaná v rámci EPUZF, Záručnej sekcie za rok 2002, v sume 5,67 miliónov eur,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojej žaloby Holandsko uvádza, po prvé porušenie článku 4 nariadenia č. 2603/1999 (1), nesprávnym výkladom a uplatnením pojmu „viacročné výdavky “podľa tohto článku.
   Po druhé, žalobca sa dovoláva porušenia článku 44 ods. 2 nariadenia č. 1257/1999 (2) a tiež zásady ochrany legitímnych očakávaní, uplatnením finančnej opravy na plnú výšku predmetnej sumy, ako dôsledku postupu ktorým postupovali holandské orgány, po tom, čo Komisia predbežne schválila deklaráciu podľa Záručnej sekcie postupujúc v konaní v rámci schvaľovania holandského programového dokumentu pre rozvoj vidieka na roky 2000 – 2006.
   Alternatívne žalobca uplatňuje porušenie článku 7 ods. 4 nariadenia č. 1258/1999 (3) a článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/90 (4) nesprávnym uplatnením týchto článkov v napadnutom rozhodnutí, keďže Spoločenstvo neutrpelo žiadnu finančnú škodu v dôsledku postupu holandských orgánov.
   Ako ďalšiu alternatívu žalobca uvádza porušenie zásady proporcionality, pretože oprava bola uplatnená na plnú výšku predmetnej sumy, hoci peniaze EPUZF, čo je vo veci nesporné, boli holandskými orgánmi použité riadne, v tom zmysle, že Spoločenstvo neutrpelo žiadnu finančnú škodu v dôsledku postupu holandských orgánov.
   Nakoniec žalobca namieta porušenie povinnosti odôvodnenia, pretože oprava bola uplatnená na plnú výšku predmetnej sumy, bez toho aby bolo uvedené akékoľvek odôvodnenie, a v rozpore s nálezom zmierovacieho orgánu, keďže peniaze EPUZF, čo je vo veci nesporné, boli holandskými orgánmi použité riadne, v tom zmysle, že Spoločenstvo neutrpelo žiadnu finančnú škodu v dôsledku postupu holandských orgánov.

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2603/1999 z 9. decembra 1999 ustanovujúce pravidlá prechodu na podporu rozvoja vidieka stanovenú v nariadení Rady (ES) č. 1257/1999 (Ú. v. ES L 316, 1999, s. 26; Mim. vyd. 03/027, s. 156).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1257/1999 zo 17. mája 1999 o podpore rozvoja vidieka z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) a ktorým sa menia a rušia niektoré nariadenia (Ú. v. ES L 160, 1999, s. 80; Mim. vyd. 03/025, s. 391).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 1258/1999 zo 17. mája 1999 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. ES L 160, 1999, s. 103; Mim. vyd. 03/025, s. 414).

      (4)  Nariadenie Rady (EHS) č. 729/70 z 21. apríla 1970 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. ES L 94, 1970, s. 13).


title: Vec C-605/12: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. októbra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny – Poľsko) – Welmory sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty — Smernica 2006/112/ES — Článok 44 — Pojem „stála prevádzkareň“ príjemcu poskytovaných služieb — Miesto, kde sa služby považujú za poskytnuté zdaniteľným osobám — Plnenie v rámci Spoločenstva)

text:
               22.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/2

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. októbra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny – Poľsko) – Welmory sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
   (Vec C-605/12) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty - Smernica 2006/112/ES - Článok 44 - Pojem„stála prevádzkareň“ príjemcu poskytovaných služieb - Miesto, kde sa služby považujú za poskytnuté zdaniteľným osobám - Plnenie v rámci Spoločenstva))
   (2014/C 462/03)
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Welmory sp. z o.o

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Výrok rozsudku

   Prvá zdaniteľná osoba so sídlom svojej ekonomickej činnosti v členskom štáte, ktorá využíva služby poskytované druhou zdaniteľnou osobou so sídlom v inom členskom štáte, má v tomto inom členskom štáte „stálu prevádzkareň“ v zmysle článku 44 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2008/8/ES z 12. februára 2008, na účely určenia miesta zdanenia týchto služieb, pokiaľ sa táto prevádzkareň vyznačuje dostatočným stupňom stálosti a vhodnou štruktúrou z hľadiska ľudských a technických prostriedkov, ktoré jej umožňujú prijímať poskytované služby a využívať ich na účely svojej ekonomickej činnosti, čo overiť prináleží vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 79, 16.3.2013.


title: Vec C-462/11: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) zo 14. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Dâmbovița — Rumunsko) — Victor Cozman/Teatrul Municipal Târgoviște (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dodatkový protokol č. 1 k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd — Prípustnosť vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá stanovuje zníženie platov viacerých kategórii verejných činiteľov — Nevykonanie práva Únie — Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)

text:
               10.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/13

         Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) zo 14. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Dâmbovița — Rumunsko) — Victor Cozman/Teatrul Municipal Târgoviște
   (Vec C-462/11) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dodatkový protokol č. 1 k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd - Prípustnosť vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá stanovuje zníženie platov viacerých kategórii verejných činiteľov - Nevykonanie práva Únie - Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)
   2012/C 73/23
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunalul Dâmbovița

      Účastníci konania

      Žalobca: Victor Cozman

      Žalovaný: Teatrul Municipal Târgoviște

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunalul Dâmbovița — Výklad článku 1 Dodatkového protokolu č. 1 k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd — Prípustnosť vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá stanovuje zníženie platov viacerých kategórií verejných činiteľov — Povaha práva na mzdu — Hranice

      Výrok

   Súdny dvor Európskej únie zjavne nie je príslušný odpovedať na prejudiciálne otázky, ktoré položil Tribunalul Dâmbovița (Rumunsko) svojím rozhodnutím zo 7. februára 2011.

      (1)  Ú. v. EÚ C 331, 12.11.2011.


title: Vec C-461/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 23. októbra 2008 – Don Bosco Onroerend Goed BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 23. októbra 2008 – Don Bosco Onroerend Goed BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-461/08)
   (2009/C 69/29)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Don Bosco Onroerend Goed BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 13 časť B písm. g) v spojení s článkom 4 ods. 3 písm. a) šiestej smernice (1) vykladať v tom zmysle, že dodávka budovy, ktorá bola čiastočne odstránená vzhľadom na jej plánované nahradenie novou budovou, je zaťažená daňou z pridanej hodnoty?

               2.

               Je pre odpoveď na túto otázku podstatné to, či predávajúci alebo kupujúci prikázal odstrániť budovu a dal si vyúčtovať náklady tohto odstránenia, a síce v tom zmysle, že dodávka podlieha dani z pridanej hodnoty len vtedy, keď príkaz na odstránenie dá predávajúci a dá si náklady tohto odstránenia vyúčtovať?

               3.

               Je pre odpoveď na prvú otázku podstatné, či plány na výstavbu novej budovy vytvoril predávajúci, alebo kupujúci budovy, a síce v tom zmysle, že dodávka podlieha dani z pridanej hodnoty len vtedy, keď plány na výstavbu novej budovy vytvoril predávajúci?

               4.

               Má sa článok 13 časť B písm. g) v spojení s článkom 4 ods. 3 písm. a) šiestej smernice vykladať v tom zmysle, že dodávka budovy, ktorá bola čiastočne odstránená vzhľadom na jej plánované nahradenie novou budovou, je zaťažená daňou z pridanej hodnoty?

      (1)  Šiesta smernica Rady č. 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec C-382/07: Žaloba podaná 8. augusta 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika

text:
               22.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/9

         Žaloba podaná 8. augusta 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika
   (Vec C-382/07)
   (2007/C 223/12)
   Jazyk konania: portugalčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: N. Yerrell a M. Telles Romão, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Portugalská republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/51/ES (1) z 29. apríla 2004, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 91/440/EHS o rozvoji železníc spoločenstva, a v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Portugalskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice uplynula 31. decembra 2005.

      (1)  Ú. v. EÚ L 164, s. 164; Mim. vyd. 07/008, s. 251.


title: Vec T-535/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  13. júna 2012 — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/ÚHVT — Garmo (GAZI Hellim) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva GAZI Hellim — Skoršia slovná kolektívna ochranná známka Spoločenstva HALLOUMI — Relatívny dôvod zamietnutia — Podobnosť označení — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č 207/2009“ ]

text:
               21.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/20

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2012 — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/ÚHVT — Garmo (GAZI Hellim)
   (Vec T-535/10) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva GAZI Hellim - Skoršia slovná kolektívna ochranná známka Spoločenstva HALLOUMI - Relatívny dôvod zamietnutia - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č 207/2009)
   2012/C 217/42
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: pôvodne C. Milbradt a H. Van Volxem, neskôr C. Milbradt a A. Schwarz, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Garmo AG (Stuttgart, Nemecko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 20. septembra 2010 (vec R 1497/2009-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias a Garmo AG

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 20. septembra 2010 (vec R 1497/2009-4) sa zrušuje.

               2.

               ÚHVT je povinný nahradiť trovy konania vrátane trov vynaložených v konaní pred odvolacím senátom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 30, 29.1.2011.


title: Vec C-256/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 9. mája 2016 – Deichmann SE/Hauptzollamt Duisburg

text:
               18.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/29

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 9. mája 2016 – Deichmann SE/Hauptzollamt Duisburg
   (Vec C-256/16)
   (2016/C 260/36)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Deichmann SE

      Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg

      Prejudiciálna otázka

   Je platné vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2016/223 (1) zo 17. februára 2016, ktorým sa stanovuje postup na posudzovanie určitých žiadostí o trhovohospodárske zaobchádzanie a individuálne zaobchádzanie zo strany vyvážajúcich výrobcov z Číny a Vietnamu a vykonávanie rozsudku Súdneho dvora v spojených veciach C-659/13 a C-34/14?

      (1)  Ú. v. EÚ L 41, s. 3.


title: Vec F-40/10: Žaloba podaná 7. júna 2010 — Lebedef/Komisia

text:
               31.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/55

         Žaloba podaná 7. júna 2010 — Lebedef/Komisia
   (Vec F-40/10)
   ()
   2010/C 209/87
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxembursko) (v zastúpení: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Komisie, ktoré konštatuje, že žalobca neoprávnene prekročil svoj nárok na riadnu dovolenku za rok 2009 o 5,5 dňa

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie z 11. augusta 2009, ktorým generálny riaditeľ EUROSTATu nariadil oddeleniu Správy ľudských zdrojov, aby nahlásili príslušným oddeleniam Úradu pre riadenie a výplatu individuálnych nárokov skutočnosť, že žalobca prekročil svoj nárok na riadnu dovolenku za rok 2009 o 5,5 dňa s tým, aby následne stratil nárok na odmenu za toto obdobie,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.


title: Vec C-470/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 7. septembra 2015 – Lufthansa Cargo AG/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               30.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 398/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 7. septembra 2015 – Lufthansa Cargo AG/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Vec C-470/15)
   (2015/C 398/22)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Lufthansa Cargo AG

      Ďalší účastník konania: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 3 ods. 1 písm. c) bod ii) prvá veta Dohody o leteckej doprave medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Spojenými štátmi americkými na strane druhej (Ú. v. EÚ 2007 L 134) vykladať v tom zmysle, že pre leteckého dopravcu Spoločenstva z členského štátu A zabezpečuje účinné právo na to, aby sa náklad naložený v tretej krajine, po medzipristátí v Spojených štátoch, kde nebol vyložený, vyložil v inom členskom štáte B, a že v tejto súvislosti sa netreba odvolávať na bilaterálnu dohodu medzi členským štátom B a treťou krajinou?

               2.

               Môže letecký dopravca Spoločenstva voči iným členským štátom, než je členský štát, v ktorom má tento dopravca svoje hlavné miesto podnikateľskej činnosti, odvodzovať práva z Dohody o leteckej doprave medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Spojenými štátmi americkými na strane druhej?

               3.

               Bráni článok 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 847/2004 z 29. apríla 2004 o rokovaniach a vykonávaní dohôd o leteckej dopravnej službe medzi členskými štátmi a tretími krajinami (Ú. v. EÚ L 157, s. 7; Mim. vyd. 07/008, s. 193) tomu, aby sa pri overovaní, či sa vyhovelo kritériu usadenia v zmysle článku 49 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ako ho spresnila judikatúra Súdneho dvora, okrem iného požadovalo, aby letecký dopravca Spoločenstva s hlavným miestom podnikateľskej činnosti v členskom štáte A umiestnil časť flotily, ktorú tvoria aspoň dve lietadlá, do členského štátu B?


title: Výmaz veci T-251/99

text:
               4.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/54

         Výmaz veci T-251/99 (1)

   (2004/C 300/105)

      Jazyk konania: holandčina

   Uznesením z 5. októbra 2004 predseda druhej rozšírenej komory Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci T-251/99: Texaco Nederland B. V. e. a. proti Komisii Európskych spoločenstiev.

      (1)  Ú. v. ES C 20 z 22.1.2000


title: Vec C-136/15 P: Uznesenie Súdneho dvora (desiata komora) z 19. júna 2015 – Mohammad Makhlouf/Rada Európskej únie (Odvolanie — Článok 181 rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Článok 169 ods. 2 — Povinný obsah žaloby v odvolacom konaní — Zjavná neprípustnosť)

text:
               30.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 398/11

         Uznesenie Súdneho dvora (desiata komora) z 19. júna 2015 – Mohammad Makhlouf/Rada Európskej únie
   (Vec C-136/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Článok 181 rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Článok 169 ods. 2 - Povinný obsah žaloby v odvolacom konaní - Zjavná neprípustnosť))
   (2015/C 398/13)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Mohammad Makhlouf (v zastúpení: G. Karouni, advokát)

      Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: G. Étienne a M.-M. Joséphidès, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Mohammad Makhlouf znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Rady Európskej únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 311, 21.9.2015.


title: Vec T-393/14: Žaloba podaná 4. júna 2014 – Ingeperfil/Komisia

text:
               28.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 245/29

         Žaloba podaná 4. júna 2014 – Ingeperfil/Komisia
   (Vec T-393/14)
   2014/C 245/39
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ingeperfil, SL (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: J. C. García Muñoz, J. I Jiménez-Blanco Carrillo de Albornoz a J. Corral García, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sa zhodujú s dôvodmi a tvrdeniami uvedenými vo veci T-392/14.


title: Vec T-544/11: Žaloba podaná 12. októbra 2011 — Spectrum Brands (UK)/ÚHVT — Philips (STEAM GLIDE)

text:
               7.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/17

         Žaloba podaná 12. októbra 2011 — Spectrum Brands (UK)/ÚHVT — Philips (STEAM GLIDE)
   (Vec T-544/11)
   2012/C 6/33
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Spectrum Brands (UK) Ltd (Manchester, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Koninklijke Philips Electronics NV (Eindhoven, Holandsko)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 14. júla 2011 vo veci R 1289/2010-1 a

               —

               zaviazal žalovaného a ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: slovná ochranná známka „STEAM GLIDE“ pre tovary zaradené do triedy 9 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 5167382.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Odôvodnenie návrhu na vyhlásenie neplatnosti: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom podal návrh na vyhlásenie neplatnosti podľa článku 52 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady č. 207/2009 v spojení s absolútnymi dôvodmi zamietnutia podľa článku 7 ods. 1 písm. a), b) a c) nariadenia Rady č. 207/2009.

      Rozhodnutie zrušovacieho oddelenia: zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie napadnutého rozhodnutia a vyhlásenie ochrannej známky Spoločenstva za neplatnú.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady č. 207/2009 tým, že odvolací senát nesprávne posúdil význam a syntax ochrannej známky a prvky, ktoré ju tvoria, ako aj jej prípadnú spôsobilosť predstavovať pojem bezprostredne a priamo opisujúci dotknuté tovary. Odvolací senát navyše neprihliadol na všeobecný záujem, na ktorom sa zakladá článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva. Došlo k porušeniu článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009 tým, že odvolací senát neprihliadol na základnú úlohu ochrannej známky, že nepreskúmal ochrannú známku z pohľadu priemerného spotrebiteľa, že nepreskúmal článok 7 ods. 1 písm. b) nezávisle od článku 7 ods. 1 písm. c) ani všeobecný záujem, na ktorom sa zakladá článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva, a že nevykonal celkové preskúmanie ochrannej známky.