title: Vec T-149/19: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. novembra 2019 – Société de produits Nestlé/EUIPO – Jumbo Africa (Vyobrazenie ľudskej postavy na erbovom štíte) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie zobrazujúcej ľudskú postavu na erbovom štíte – Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca ľudskú postavu – Relatívny dôvod zamietnutia – Neexistencia pravdepodobnosti zámeny – Článok 8, ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Právomoc zmeniť rozhodnutie“)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/33

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. novembra 2019 – Société de produits Nestlé/EUIPO – Jumbo Africa (Vyobrazenie ľudskej postavy na erbovom štíte)
      (Vec T-149/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie zobrazujúcej ľudskú postavu na erbovom štíte - Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca ľudskú postavu - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8, ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Právomoc zmeniť rozhodnutie“)
      (2020/C 10/45)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Société de produits Nestlé SA (Vevey, Švajčiarsko) (v zastúpení: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht a C. Elkemann, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Capostagno a H. O’Neil, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Jumbo Africa, SL (Hospitalet de Llobregat, Španielsko)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 30. novembra 2018 (vec R-876/2018-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Jumbo Africa a Société des produits Nestlé

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 30. novembra 2018 (vec R-876/2018-2) sa zrušuje.

                  2.

                  Odvolanie, ktoré na EUIPO podala spoločnosť Jumbo Africa, SL, sa zamieta.

                  3.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a trovy konania, ktoré v konaní pred Všeobecným súdom vynaložila spoločnosť Société des produits Nestlé SA.

                  4.

                  Spoločnosť Jumbo Africa je povinná nahradiť nevyhnutné náklady, ktoré v konaní pred odvolacím senátom EUIPO vynaložila spoločnosť Société des produits Nestlé.

                  5.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

         (1)  Ú. v. EÚ C 155, 6.5.2019.


title: Vec C-660/19 P: Odvolanie podané 2. septembra 2019: Klaus Nonnemacher proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 20. júna 2019 vo veci T-390/18, Klaus Nonnemacher/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/23

      Odvolanie podané 2. septembra 2019: Klaus Nonnemacher proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 20. júna 2019 vo veci T-390/18, Klaus Nonnemacher/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      (Vec C-660/19 P)
      (2020/C 10/30)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Klaus Nonnemacher (v zastúpení: C. Rohnke, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Paul Ingram
      Súdny dvor Európskej únie (komora rozhodujúca o prípustnosti odvolaní) uznesením z 19. novembra 2019 rozhodol, že odvolanie nie je prípustné a odvolateľ znáša vlastné trovy konania.


title: Vec T-795/19: Žaloba podaná 19. novembra 2019 – HB/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/53

      Žaloba podaná 19. novembra 2019 – HB/Komisia
      (Vec T-795/19)
      (2020/C 10/64)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: HB (v zastúpení: M. Vandenbusche a L. Levi, advokátky)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil túto žalobu za prípustnú a odôvodnenú,

            v dôsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 15. októbra 2019 nariaďujúce zníženie ceny zákazky CARDS/2008/166-429 z 1 199 125 eur na 0 (nula) eur a vrátenie všetkých platieb vykonaných z dôvodu uvedenej zákazky vo výške 1 197 055,86 eura,

                  —

                  nariadil vrátenie všetkých čiastok, ktoré Komisia prípadne na základe tohto rozhodnutia vymohla, navýšených o úroky z omeškania so sadzbou uplatňovanou Európskou centrálnou bankou, zvýšenou o 7 percentuálnych bodov,

                  —

                  nariadil zaplatenie poslednej faktúry vystavenej žalobcom na sumu 437 649,39 eura, navýšenej o úroky z omeškania so sadzbou uplatňovanou Európskou centrálnou bankou, zvýšenou o 7 percentuálnych bodov, ako aj uvoľnenie bankovej záruky vo výške zodpovedajúcej náhrade majetkovej ujmy utrpenej z dôvodu tohto oneskoreného uvoľnenia,

                  —

                  nariadil zaplatenie symbolického jedného eura z dôvodu náhrady ujmy s výhradou upresnenia,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na absencii právomoci Komisie prijať napadnuté rozhodnutie, absencii právneho základu pre toto rozhodnutie a porušení zásady legitímnej dôvery. Žalobca v tejto súvislosti uvádza, že Komisia nemala právomoc na prijatie napadnutého rozhodnutia, ktoré je exekučným titulom na vymáhanie pohľadávky, ktorú údajne má voči žalobcovi, pri absencii rozhodcovskej doložky, ktorá by súdom Únie zverovala právomoc v sporoch v zmluvných veciach medzi nimi.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na premlčaní údajnej pohľadávky a v každom prípade na porušení primeranej lehoty podľa článku 73a ods. 1 nariadenia Rady (ES, EURATOM) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74) (ďalej len „finančné nariadenie z roku 2002“), práva na riadnu správu vecí verejných, tak ako je zakotvené v článku 41 Charty základných práv Európskej únie a článku 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (ďalej len „EDĽP“). Podľa žalobcu pohľadávka, ktorú údajne voči nemu má Komisia, je premlčaná, kdeže lehota piatich rokov stanovená článkom 73a finančného nariadenia z roku 2002, uplynula. Článok 85b ods. 4 nariadenia Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 357, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 145) (ďalej len „vykonávacie nariadenie z roku 2002“), týkajúci sa dôvodov prerušenia plynutia premlčacej lehoty je okrem toho irelevantný. V každom prípade a aj keby prerušenie plynutia premlčacej lehoty bolo platné, lehota pre prijatie napadnutého rozhodnutia a vystavenie oznámenia o dlhu, ktoré ho sprevádzalo, je zjavne neprimeraná a porušuje článok 41 Charty základných práv a článok 6 ods. 1 EDĽP (v rozsahu v akom zakotvuje základné právo, ktoré predstavuje tiež všeobecnú právnu zásadu).

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení rozsudku Tribunal de première instance de Bruxelles (Súd prvého stupňa v Bruseli, Belgicko) z 5. októbra 2017 a poučky, podľa ktorej „správny súd čaká na rozhodnutie trestného súdu“. Žalobca uvádza, že Komisia je viazaná rozsudkom z 5. októbra 2017 vyhláseným belgickým trestným súdom, ktorý vyhlásil trestné stíhanie za neprípustné pre nedostatok dôkazov preukazujúcich sporné skutočnosti. Komisia, ktorá navyše v trestnom konaní bola poškodenou stranou a rozhodla sa vyčkať na výsledok belgického konania pred prijatím rozhodnutia o vymáhaní, je uvedeným výsledkom a zisteniami vnútroštátneho súdu viazaná, a to aj keď rozsudok belgického súdu nezakladá pre Komisiu prekážku právoplatne rozhodnutej veci.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom právnom posúdení, ktoré obsahuje napadnuté rozhodnutie. Žalobca sa v tejto súvislosti domnieva, že vytýkané skutočnosti zjavne nie sú preukázané a že zjavne neexistujú žiadne nezrovnalosti o to viac žiadne závažné. Napadnuté rozhodnutie je založené na dvoch správach OLAF. Výhrady formulované žalovanou nie sú preukázané.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení pokynov pre uchádzačov a článku 103 finančného nariadenia z roku 2002. Žalobca zastáva názor, že medzi výhradami, ktoré žalovaná uvádza voči žalobcovi, sa žiadna netýka skutočnosti, že by žalobca získal dôverné informácie, uzavrel protiprávnu dohodu s konkurentom, ovplyvňoval výberovú komisiu alebo zadávateľa pri preskúmaní, objasňovaní, hodnotení alebo porovnávaní ponúk. Preto nie sú splnené ani podmienky článku 103 finančného nariadenia z roku 2002, ani podmienky článku 13 písm. a) pokynov pre uchádzačov.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení práva na obranu z dôvodu, že právo žalobcu byť vypočutý bolo porušené.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení zásady riadnej správy vecí verejných, zásady plnenia zmlúv v dobrej viere a zásady zákazu „zneužitia práva“. Žalobca v tejto súvislosti uvádza, že Komisia nekonala ani starostlivo a ani nestranne.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na námietke protiprávnosti článku 103 finančného nariadenia z roku 2002, keďže tento článok porušuje všeobecnú zásadu zákazu bezdôvodného obohatenia. Článok 103 finančného nariadenia z roku 2002 totiž pre inštitúciu otvára možnosť, aby vymáhala všetky čiastky vyplatené počas celej doby plnenia zmluvy, aj keď táto bola druhou zmluvnou stranou splnená v celom rozsahu. Článok 103 finančného nariadenia z roku 2002 znamená, že inštitúcia tak môže využiť všetky plnenia poskytnuté druhou zmluvnou stranou bez toho, aby jej dlhovala akúkoľvek platbu. Článok 103 treba vyhlásiť za protiprávny v rozsahu v akom umožňuje inštitúcii bezdôvodne zväčšiť svoj majetok na úkor majetku druhej zmluvnej strany.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod uvádzaný subsidiárne, je založený na porušení článku 103 finančného nariadenia z roku 2002 a zásady proporcionality. Podľa žalobcu sa posudzovanie inštitúcie musí vykonať v súlade s článkom 103 finančného nariadenia z roku 2002. To znamená, že Komisia nemôže uplatňovať viacero sankcií, keďže článok 103 uvádza zoznam sankcií, ktorý nie je kumulatívny. Okrem toho sa toto posudzovanie musí vykonať pri dodržaní zásady proporcionality, pričom sa inštitúcia musí ubezpečiť, že jej rozhodnutie je primerané závažnosti dotknutej protiprávnosti. Táto povinnosť primeranosti predstavuje vyjadrenie zásady dobrej viery, ktorá platí pri plnení zmlúv. V prejednávanej veci to tak nebolo.


title: Vec C-445/18: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Holandsko) – Vaselife International BV, Chrysal International BV/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Nariadenie (ES) č. 1107/2009 – Uvádzanie prípravkov na ochranu rastlín na trh – Paralelný obchod – Zmena doby platnosti povolenia na paralelný obchod – Totožnosť prípravku na ochranu rastlín a referenčného prípravku – Podmienky)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/15

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Holandsko) – Vaselife International BV, Chrysal International BV/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
      (Vec C-445/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (ES) č. 1107/2009 - Uvádzanie prípravkov na ochranu rastlín na trh - Paralelný obchod - Zmena doby platnosti povolenia na paralelný obchod - Totožnosť prípravku na ochranu rastlín a referenčného prípravku - Podmienky)
      (2020/C 10/17)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Vaselife International BV, Chrysal International BV

         Žalovaný: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Právo Únie a najmä nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnemu postupu, podľa ktorého je príslušný orgán oprávnený z úradnej moci iniciovať zosúladenie doby platnosti povolenia na paralelný obchod s dobou platnosti obnovenej autorizácie referenčného prípravku.

                  2.

                  Nariadenie č. 1107/2009 a najmä jeho článok 52 sa majú vykladať v tom zmysle, že zosúladenie doby platnosti povolenia na paralelný obchod automaticky nevyplýva z rozhodnutia o obnovení autorizácie referenčného prípravku, ale vyžaduje, aby sa v tejto súvislosti prijalo rozhodnutie.
                  Nariadenie č. 1107/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ ide o zosúladenie doby platnosti povolenia na paralelný obchod s dobou platnosti obnovenej autorizácie referenčného prípravku, musia byť splnené podmienky, ktoré sú stanovené v článku 52 ods. 1 až 3 nariadenia č. 1107/2009 a ktoré sú nevyhnutné na získanie tohto povolenia, pričom príslušnému orgánu dotknutého členského štátu prináleží overiť, či ide o taký prípad.
                  Článok 52 ods. 3 písm. a) nariadenia č. 1107/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na prípad, keď prípravok na ochranu rastlín, ktorý bol povolený členským štátom pôvodu, vyrába spoločnosť A, zatiaľ čo referenčný prípravok na ochranu rastlín vyrába podľa toho istého postupu, ale v mieste výroby, ktoré je odlišné od predchádzajúceho miesta výroby, spoločnosť B so súhlasom spoločnosti A, a to pokiaľ tento súhlas trvá obdobne ako licenčná zmluva.

                  3.

                  Článok 52 ods. 2 až 4 nariadenia č. 1107/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že držiteľovi povolenia na paralelný obchod prináleží, aby predložil novú úplnú žiadosť, pričom poskytne informácie uvedené v odseku 4 tohto článku s cieľom preukázať, že dotknuté prípravky sú naďalej „identické“ v zmysle odseku 3 uvedeného článku, a to bez toho, aby bola dotknutá možnosť príslušného orgánu požiadať členský štát pôvodu dovážaného prípravku o informácie potrebné na posúdenie totožnosti týchto výrobkov. V prípade napadnutia rozhodnutia o udelení povolenia na paralelný obchod, sú to práve vnútroštátne pravidlá dotknutého členského štátu, ktoré sa uplatnia v oblasti dôkazného bremena, pokiaľ sú v súlade so zásadou ekvivalencie a prakticky neznemožňujú alebo nadmerne nesťažujú výkon práv, ktoré priznáva právny poriadok Únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 373, 15.10.2018.


title: Vec T-796/19: Žaloba podaná 19. novembra 2019 – HB/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/54

      Žaloba podaná 19. novembra 2019 – HB/Komisia
      (Vec T-796/19)
      (2020/C 10/65)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: HB (v zastúpení: M. Vandenbusche a L. Levi, advokátky)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil túto žalobu za prípustnú a odôvodnenú,

            v dôsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 15. októbra 2019 nariaďujúce zníženie ceny zákazky TACIS/2006/101-510 zo 4 410 000 eur na 0 (nula) eur a vrátenie všetkých platieb vykonaných z dôvodu uvedenej zákazky vo výške 4 241 507 eura.

                  —

                  nariadil vrátenie všetkých čiastok, ktoré Komisia prípadne na základe tohto rozhodnutia vymohla, navýšených o úroky z omeškania so sadzbou uplatňovanou Európskou centrálnou bankou, zvýšenou o 7 percentuálnych bodov,

                  —

                  nariadil zaplatenie symbolického jedného eura z dôvodu náhrady ujmy s výhradou upresnenia,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na absencii právomoci Komisie prijať napadnuté rozhodnutie, absencii právneho základu pre toto rozhodnutie a porušení zásady legitímnej dôvery. Žalobca v tejto súvislosti uvádza, že Komisia nemala právomoc na prijatie napadnutého rozhodnutia, ktoré je exekučným titulom na vymáhanie pohľadávky, ktorú údajne má voči žalobcovi, pri absencii rozhodcovskej doložky, ktorá by súdom Únie zverovala právomoc v sporoch v zmluvných veciach medzi nimi.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na premlčaní údajnej pohľadávky a v každom prípade na porušení primeranej lehoty podľa článku 73a ods. 1 nariadenia Rady (ES, EURATOM) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74) (ďalej len „finančné nariadenie z roku 2002“), práva na riadnu správu vecí verejných, tak ako je zakotvené v článku 41 Charty základných práv Európskej únie a článku 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (ďalej len „EDĽP“). Podľa žalobcu pohľadávka, ktorú údajne voči nemu má Komisia, je premlčaná, kdeže lehota piatich rokov stanovená článkom 73a finančného nariadenia z roku 2002, uplynula. Článok 85b ods. 4 nariadenia Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 357, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 145) (ďalej len „vykonávacie nariadenie z roku 2002“), týkajúci sa dôvodov prerušenia plynutia premlčacej lehoty je okrem toho irelevantný. V každom prípade a aj keby prerušenie plynutia premlčacej lehoty bolo platné, lehota pre prijatie napadnutého rozhodnutia a vystavenie oznámenia o dlhu, ktoré ho sprevádzalo, je zjavne neprimeraná a porušuje článok 41 Charty základných práv a článok 6 ods. 1 EDĽP (v rozsahu v akom zakotvuje základné právo, ktoré predstavuje tiež všeobecnú právnu zásadu).

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení rozsudku Tribunal de première instance de Bruxelles (Súd prvého stupňa v Bruseli, Belgicko) z 5. októbra 2017 a poučky, podľa ktorej „správny súd čaká na rozhodnutie trestného súdu“. Žalobca uvádza, že Komisia je viazaná rozsudkom z 5. októbra 2017 vyhláseným belgickým trestným súdom, ktorý vyhlásil trestné stíhanie za neprípustné pre nedostatok dôkazov preukazujúcich sporné skutočnosti. Komisia, ktorá navyše v trestnom konaní bola poškodenou stranou a rozhodla sa vyčkať na výsledok belgického konania pred prijatím rozhodnutia o vymáhaní, je uvedeným výsledkom a zisteniami vnútroštátneho súdu viazaná, a to aj keď rozsudok belgického súdu nezakladá pre Komisiu prekážku právoplatne rozhodnutej veci.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom právnom posúdení, ktoré obsahuje napadnuté rozhodnutie. Žalobca sa v tejto súvislosti domnieva, že vytýkané skutočnosti zjavne nie sú preukázané a že zjavne neexistujú žiadne nezrovnalosti o to viac žiadne závažné. Napadnuté rozhodnutie je založené na dvoch správach OLAF. Výhrady formulované žalovanou nie sú preukázané.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení pokynov pre uchádzačov a článku 103 finančného nariadenia z roku 2002. Žalobca zastáva názor, že medzi výhradami, ktoré žalovaná uvádza voči žalobcovi, sa žiadna netýka skutočnosti, že by žalobca získal dôverné informácie, uzavrel protiprávnu dohodu s konkurentom, ovplyvňoval výberovú komisiu alebo zadávateľa pri preskúmaní, objasňovaní, hodnotení alebo porovnávaní ponúk. Preto nie sú splnené ani podmienky článku 103 finančného nariadenia z roku 2002, ani podmienky článku 13 písm. a) pokynov pre uchádzačov.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení práva na obranu z dôvodu, že právo žalobcu byť vypočutý bolo porušené.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení zásady riadnej správy vecí verejných, zásady plnenia zmlúv v dobrej viere a zásady zákazu „zneužitia práva“. Žalobca v tejto súvislosti uvádza, že Komisia nekonala ani starostlivo a ani nestranne.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na námietke protiprávnosti článku 103 finančného nariadenia z roku 2002, keďže tento článok porušuje všeobecnú zásadu zákazu bezdôvodného obohatenia. Článok 103 finančného nariadenia z roku 2002 totiž pre inštitúciu otvára možnosť, aby vymáhala všetky čiastky vyplatené počas celej doby plnenia zmluvy, aj keď táto bola druhou zmluvnou stranou splnená v celom rozsahu. Článok 103 finančného nariadenia z roku 2002 znamená, že inštitúcia tak môže využiť všetky plnenia poskytnuté druhou zmluvnou stranou bez toho, aby jej dlhovala akúkoľvek platbu. Článok 103 treba vyhlásiť za protiprávny v rozsahu v akom umožňuje inštitúcii bezdôvodne zväčšiť svoj majetok na úkor majetku druhej zmluvnej strany.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod uvádzaný subsidiárne, je založený na porušení článku 103 finančného nariadenia z roku 2002 a zásady proporcionality. Podľa žalobcu sa posudzovanie inštitúcie musí vykonať v súlade s článkom 103 finančného nariadenia z roku 2002. Okrem toho sa toto posudzovanie musí vykonať pri dodržaní zásady proporcionality, pričom sa inštitúcia musí ubezpečiť, že jej rozhodnutie je primerané závažnosti dotknutej protiprávnosti. Táto povinnosť primeranosti predstavuje vyjadrenie zásady dobrej viery, ktorá platí pri plnení zmlúv. V prejednávanej veci to tak nebolo.


title: Vec C-585/17: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 14. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – konania začaté na návrh Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Štátna pomoc – Zmena schválenej schémy pomoci – Článok 108 ods. 3 ZFEÚ – Notifikačná povinnosť – Zákaz vykonať opatrenia bez povolenia Európskej komisie – Nariadenie (ES) č. 651/2014 – Výnimka – Článok 58 ods. 1 – Časová pôsobnosť nariadenia – Článok 44 ods. 3 – Rozsah – Vnútroštátna právna úprava stanovujúca vzorec pre výpočet čiastočného vrátenia energetickej dane)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/2

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 14. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof – Rakúsko) – konania začaté na návrh Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr
      (Vec C-585/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Štátna pomoc - Zmena schválenej schémy pomoci - Článok 108 ods. 3 ZFEÚ - Notifikačná povinnosť - Zákaz vykonať opatrenia bez povolenia Európskej komisie - Nariadenie (ES) č. 651/2014 - Výnimka - Článok 58 ods. 1 - Časová pôsobnosť nariadenia - Článok 44 ods. 3 - Rozsah - Vnútroštátna právna úprava stanovujúca vzorec pre výpočet čiastočného vrátenia energetickej dane)
      (2020/C 10/02)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr

         Žalovaná: Dilly’s Wellnesshotel GmbH

         za účasti: Dilly’s Wellnesshotel GmbH

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 108 ods. 3 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátna právna úprava, ktorou sa mení schéma pomoci tým, že sa obmedzí okruh príjemcov tejto pomoci, v zásade podlieha notifikačnej povinnosti stanovenej v tomto ustanovení.

                  2.

                  Článok 58 ods. 1 nariadenia Komisie (EÚ) č. 651/2014 zo 17. júna 2014 o vyhlásení určitých kategórií pomoci za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článkov 107 a 108 [ZFEÚ] sa má vykladať v tom zmysle, že pomoc poskytnutá pred nadobudnutím účinnosti uvedeného nariadenia na základe takej schémy pomoci, o akú ide v sporoch vo veciach samých, môže byť podľa toho istého nariadenia vyňatá z notifikačnej povinnosti stanovenej v článku 108 ods. 3 ZFEÚ.

                  3.

                  Článok 44 ods. 3 nariadenia č. 651/2014 sa má vykladať v tom zmysle, že taká schéma pomoci, o akú ide v sporoch vo veciach samých, podľa ktorej je suma energetickej dane, ktorá sa má vrátiť, výslovne určená vzorcom pre výpočet stanoveným vnútroštátnou právnou úpravou zavádzajúcou túto schému, je v súlade s týmto ustanovením.

         (1)  Ú. v. EÚ C 13, 15.1.2018.


title: Vec T-797/19: Žaloba podaná 19. novembra 2019 – Anglo Austrian AAB Bank a Belegging-Maatschappij „Far-East“/ECB

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/56

      Žaloba podaná 19. novembra 2019 – Anglo Austrian AAB Bank a Belegging-Maatschappij „Far-East“/ECB
      (Vec T-797/19)
      (2020/C 10/66)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Anglo Austrian AAB Bank AG (Viedeň, Rakúsko) a Belegging-Maatschappij „Far-East“ BV (Velp, Holandsko) (v zastúpení: M. Fischer, J. Willheim a M. Ketzer, advokáti)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej zo 14. novembra 2019, ktorým bolo spoločnosti Anglo Austrian AAB Bank AG odňaté povolenie na činnosť úverovej inštitúcie,

                  —

                  zaviazať žalovanú na náhradu trov konania,

                  —

                  rozhodnúť, že vzhľadom na existujúce okolnosti bude vec prejednaná prednostne v súlade s článkom 67 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žaloba sa opiera o nasledujúce žalobné dôvody.

                  1.

                  Žalovaná porušila článok 14 ods. 5 nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013 (1), keď nesprávne použila vnútroštátne právo uplatniteľné podľa článku 4 ods. 3 tohto nariadenia na odňatie povolenia.

                  2.

                  Žalobkyňa porušila zásadu proporcionality, keď odňatím povolenia neoprávnene uplatnila ultima ratio možného nástroja dohľadu.

                  3.

                  Žalobkyňa porušila právo spoločnosti Anglo Austrian AAB Bank AG na účinnú súdnu ochranu, keď neuskutočnila odklad výkonu tohto uznesenia.

                  4.

                  Žalovaná porušila článok 41 Charta základných práv Európskej únie, články 31 a 32 nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013, ako aj § 70 ods. 4 zákona o bankovníctve (Bankwesengesetz) a článok 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv, keď porušila procesné práva spoločnosti Anglo Austrian AAB Bank AG, zaručené v týchto ustanoveniach.

                  5.

                  Žalovaná porušila právo spoločnosti Belegging-Maatschappij „Far-East“ B.V. vlastniť majetok tým, že spoločnosti Anglo Austrian AAB Bank AG odňala povolenie, čím vlastne znížila ekonomickú hodnotu podielov, ktoré spoločnosť Belegging-Maatschappij „Far-East“ B.V. vlastnila v spoločnosti Anglo Austrian AAB Bank AG.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013, ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami (Ú. v. EÚ L 287, 2013, s. 63).


title: Vec C-678/19 P: Odvolanie podané 12. septembra 2019: Retail Royalty Co. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 12. júla 2019 vo veci T-54/18, Fashion Energy/EUIPO - Retail Royalty

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/23

      Odvolanie podané 12. septembra 2019: Retail Royalty Co. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 12. júla 2019 vo veci T-54/18, Fashion Energy/EUIPO - Retail Royalty
      (Vec C-678/19 P)
      (2020/C 10/31)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Retail Royalty Co. (v zastúpení: M. Dick, Solicitor a J. Bogatz, Rechtsanwältin)

         Ďalší účastníci konania: Fashion Energy Srl, European Union Intellectual Property Office
      Súdny dvor Európskej únie (komora rozhodujúca o prípustnosti odvolaní) uznesením z 20. novembra 2019 rozhodol, že odvolanie nie je prípustné a Retail Royalty Co. znáša vlastné trovy konania.


title: Vec T-173/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 11. novembra 2019 – TestBioTech/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/57

      Uznesenie Všeobecného súdu z 11. novembra 2019 – TestBioTech/Komisia
      (Vec T-173/17) (1)

      (2020/C 10/67)
      Jazyk konania: angličtina
      Predsedníčka druhej komory nariadila výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 22.5.2017.


title: Vec C-484/18: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 14. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation – Francúzsko) – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF/Institut national de l’audiovisuel (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Autorské právo a s ním súvisiace práva – Smernica 2001/29/ES – Výlučné práva výkonných umelcov – Článok 2 písm. b) – Právo rozmnožovania – Článok 3 ods. 2 písm. a) – Sprístupnenie verejnosti – Súhlas – Domnienka – Vnútroštátny právny režim, ktorý zbavuje verejnoprávnu inštitúciu zodpovednú za uchovávanie a zhodnocovanie národného audiovizuálneho dedičstva povinnosti získať písomný súhlas výkonného umelca na využívanie archívov obsahujúcich záznamy výkonov tohto výkonného umelca)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/16

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 14. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation – Francúzsko) – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF/Institut national de l’audiovisuel
      (Vec C-484/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Autorské právo a s ním súvisiace práva - Smernica 2001/29/ES - Výlučné práva výkonných umelcov - Článok 2 písm. b) - Právo rozmnožovania - Článok 3 ods. 2 písm. a) - Sprístupnenie verejnosti - Súhlas - Domnienka - Vnútroštátny právny režim, ktorý zbavuje verejnoprávnu inštitúciu zodpovednú za uchovávanie a zhodnocovanie národného audiovizuálneho dedičstva povinnosti získať písomný súhlas výkonného umelca na využívanie archívov obsahujúcich záznamy výkonov tohto výkonného umelca)
      (2020/C 10/18)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour de cassation

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF

         Žalovaný: Institut national de l’audiovisuel

         za účasti: Syndicat indépendant des artistes-interprètes (SIA-UNSA), Syndicat français des artistes-interprètes (CGT)

         Výrok rozsudku

      Článok 2 písm. b) a článok 3 ods. 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v oblasti využívania audiovizuálnych archívov inštitúciou určenou na tento účel zavádza vyvrátiteľnú domnienku, že výkonný umelec udelil súhlas na vyhotovenie záznamu svojho výkonu a jeho využívanie, ak sa tento výkonný umelec zúčastnil na nahrávaní audiovizuálneho diela na účely jeho vysielania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 352, 1.10.2018.


title: Vec C-732/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Španielsko) 4. októbra 2019 – LL, MK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Španielsko) 4. októbra 2019 – LL, MK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (Vec C-732/19)
      (2020/C 10/32)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: LL, MK

         Žalovaná: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je podľa smernice Rady 93/13/EHS (1) z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, najmä podľa článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1 tejto smernice, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov a podľa judikatúry [Únie] týkajúcej sa tejto smernice v súlade s právom Únie, ak Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko) vo svojich rozsudkoch 44 až 49 z 23. januára 2019 stanovil ako jednoznačné kritérium pravidlo, že v spotrebiteľských zmluvách o hypotekárnom úvere je nekalá nedohodnutá podmienka, ktorá stanovuje, že všetky výdavky na poskytnutie hypotekárneho úveru má znášať dlžník, pričom jednotlivé položky uvedené v tejto nekalej podmienke, ktorá bola vyhlásená za neplatnú, sa rozdelia medzi bankovú inštitúciu, ktorá vypracovala zmluvu, a spotrebiteľa, ktorý je dlžníkom, s cieľom obmedziť vrátenie súm zaplatených bez právneho dôvodu na základe uplatnenia vnútroštátnych predpisov?
                  Je podľa smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, najmä podľa článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1 tejto smernice, s cieľom zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov a podľa judikatúry [Únie] týkajúcej sa tejto smernice v súlade s právom Únie, ak Tribunal Supremo (Najvyšší súd) podá výklad, ktorým doplní podmienku vyhlásenú za neplatnú z dôvodu, že je nekalá, ak jej vypustenie a z neho vyplývajúce účinky nemajú vplyv na ďalšiu existenciu zmluvy o hypotekárnom úvere?

                  2.

                  Možno sa v súvislosti s článkom 394 [Ley de Enjuiciamiento Civil (občiansky súdny poriadok)], ktorý stanovuje kritérium objektívneho úspechu, pokiaľ ide o trovy konania, domnievať, že ak sa nekalá podmienka týkajúca sa výdavkov vyhlási za neplatnú, ale účinky tejto neplatnosti sa obmedzia na vyššie uvedené rozdelenie výdavkov, znamená to porušenie zásad efektivity a nezáväznosti vyplývajúcich z práva Európskej únie v prípade, ak sa žalobe vyhovie čiastočne, a možno sa domnievať, že to spôsobuje opačný odstrašujúci účinok, v dôsledku čoho nie sú chránené oprávnené záujmy spotrebiteľov a užívateľov?

         (1)  Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


title: Vec T-361/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 5. novembra 2019 – CF/Parlament

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/57

      Uznesenie Všeobecného súdu z 5. novembra 2019 – CF/Parlament
      (Vec T-361/19) (1)

      (2020/C 10/68)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 263, 5.8.2019.


title: Vec C-767/19: Žaloba podaná 17. októbra 2019 – Európska komisia/Belgické kráľovstvo

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/24

      Žaloba podaná 17. októbra 2019 – Európska komisia/Belgické kráľovstvo
      (Vec C-767/19)
      (2020/C 10/33)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: O. Beynet, Y. G. Marinova, splnomocnení zástupcovia)

         Žalované: Belgické kráľovstvo

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  určil, že Belgické kráľovstvo si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES (1) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/73/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa zrušuje smernica 2003/55/ES (2) tým, že správne neprebralo:

                              —

                              článok 9 ods. 1 písm. a) smerníc 2009/72/ES a 2009/73/ES,

                              —

                              článok 37 ods. 4 písm. a) a b) smernice 2009/72/ES a článok 41 ods. 4 písm. a) a b) smernice 2009/73/ES,

                              —

                              článok 37 ods. 6 písm. a) b) a c) a článok 37 ods. 9 smernice 2009/72/ES a článok 41 ods. 6 písm. a) b) a c) a článok 41 ods. 9 smernice 2009/73/ES,

                              —

                              článok 37 ods. 10 smernice 2009/72/ES a článok 41 ods. 10 smernice 2009/73/ES,

                  —

                  uložil Belgickému kráľovstvu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Predmetom žaloby je nesprávne prebranie smerníc 2009/72/ES a 2009/73/ES tykajúcich sa vnútorného trhu s elektrinou a so zemným plynom, v Belgicku. Uvedené smernice obsahujú predovšetkým ustanovenia týkajúce sa účinného oddelenia prevádzky prenosových sústav elektriny a pozemného plynu na jednej strane od ťažobných a dodávateľských činností na druhej strane, aby sa predchádzalo nebezpečenstvám spočívajúcim v diskriminácií v ťažbe sústavy. Na dosiahnutie stanovených cieľov upravujú aj vznik nezávislých vnútroštátnych regulačných orgánov.
      Komisia sa domnieva, že smernice neboli v Belgickom kráľovstve dostatočne prebrané z dvoch podstatných hľadísk, a to z hľadiska úplného oddelenia vlastníctva a z hľadiska ustanovení týkajúcich sa právomocí a nezávislosti vnútroštátneho regulačného orgánu.

         (1)  Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 55.

         (2)  Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 94.


title: Vec C-555/18: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 7. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski rajonen săd – Bulharsko) – K.H.K./B.A.C., E.E.K. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych veciach – Nariadenie (EÚ) č. 655/2014 – Európsky príkaz na zablokovanie účtov – Článok 5 písm. a) – Konanie o vydanie príkazu – Článok 4 body 8 až 10 – Pojmy „rozsudok“, „súdny zmier“ a „verejná listina“ – Vnútroštátny platobný rozkaz, proti ktorému možno podať odpor – Článok 18 ods. 1 – Lehoty – Článok 45 – Výnimočné okolnosti – Pojem)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/17

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 7. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski rajonen săd – Bulharsko) – K.H.K./B.A.C., E.E.K.
      (Vec C-555/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (EÚ) č. 655/2014 - Európsky príkaz na zablokovanie účtov - Článok 5 písm. a) - Konanie o vydanie príkazu - Článok 4 body 8 až 10 - Pojmy „rozsudok“, „súdny zmier“ a „verejná listina“ - Vnútroštátny platobný rozkaz, proti ktorému možno podať odpor - Článok 18 ods. 1 - Lehoty - Článok 45 - Výnimočné okolnosti - Pojem)
      (2020/C 10/20)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sofijski rajonen săd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: K.H.K.

         Žalovaní: B.A.C., E.E.K.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 4 bod 10 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 655/2014 z 15. mája 2014 o zavedení konania týkajúceho sa európskeho príkazu na zablokovanie účtov s cieľom uľahčiť cezhraničné vymáhanie pohľadávok v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „verejná listina“ v zmysle tohto ustanovenia sa nevzťahuje na platobný rozkaz, ako je ten vo veci samej, ktorý nie je vykonateľný.

                  2.

                  Článok 5 písm. a) nariadenia č. 655/2014 sa má vykladať v tom zmysle, že prebiehajúce konanie o platobnom rozkaze, o aké ide vo veci samej, možno označiť za „konanie vo veci samej“ v zmysle tohto ustanovenia.

                  3.

                  Článok 45 nariadenia č. 655/2014 sa má vykladať v tom zmysle, že na súdne prázdniny sa nevzťahuje pojem „výnimočné okolnosti“ v zmysle tohto ustanovenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 427, 26.11.2018.


title: Vec T-706/19: Žaloba podaná 16. októbra 2019 – Micro Focus International a iní/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/35

      Žaloba podaná 16. októbra 2019 – Micro Focus International a iní/Komisia
      (Vec T-706/19)
      (2020/C 10/47)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Micro Focus International plc (Newburry, Spojené kráľovstvo), Micro Focus International Holdings Ltd (Dublin, Írsko) a Micro Focus Midco Ltd (Newburry) (v zastúpení: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej C(2019) 2526 Final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti, a to v rozsahu, v akom sa vzťahuje na žalobkyne alebo na ktorúkoľvek z nich,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nie len režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ - Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v uvedenej kapitole 9, ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú majú žalobkyne podľa článku 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bode 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje kategória príjemcov (zahŕňajúca aj žalobkyne), pričom žalobkyne získali pomoc, ktorá má byť podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia vrátená.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec C-833/19 P: Odvolanie podané 14. novembra 2019: Rada Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) zo 4. septembra 2019 vo veci T-308/18, Hamas/Rada

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/26

      Odvolanie podané 14. novembra 2019: Rada Európskej únie proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) zo 4. septembra 2019 vo veci T-308/18, Hamas/Rada
      (Vec C-833/19 P)
      (2020/C 10/35)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Rada Európskej únie (v zastúpení: B. Driessen, S. Van Overmeire, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Hamas

         Návrhy odvolateľky

      Rada navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu vo veci T-308/18,

                  —

                  s konečnou platnosťou rozhodol o otázkach, ktoré tvoria predmet tohto odvolania, a

                  —

                  uložil žalobkyni vo veci T-308/18 povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade v prvostupňovom konaní a v odvolacom konaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Po prvé, Rada zastáva názor, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v súvislosti s ôsmym návrhom na zrušenie založeným na „pochybení autentifikácie odôvodnení“, keď rozhodol, že odôvodnenia týkajúce sa napadnutých opatrení mali byť podpísané.
      Po druhé, Rada vytýka Všeobecnému súdu, že pochybil, keď rozhodol, že rozhodnutia amerických orgánov predstavovali dostatočný základ pre zapísanie Hamasu na zoznam, ktorý je prílohou napadnutých opatrení.


title: Vec T-708/19: Žaloba podaná 17. októbra 2019 – Bujar/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/36

      Žaloba podaná 17. októbra 2019 – Bujar/Komisia
      (Vec T-708/19)
      (2020/C 10/48)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Marcin Bujar (Woluwe-Saint Lambert, Belgicko) (v zastúpení: R. Wardyn, lawyer)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 20. decembra 2018 a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku a článku 7 ods. 1 všeobecných vykonávacích ustanovení:

                              —

                              prevoditeľné roky započítateľné do dôchodku by sa mali vypočítať na základe skutočne prevedenej sumy po odpočítaním čiastky predstavujúcej zhodnotenie kapitálu medzi dňom žiadosti o prevod a skutočným dňom prevodu,

                              —

                              Úrad pre správu a úhradu individuálnych nárokov (PMO) pochybil, kedy prevoditeľné roky započítateľné do dôchodku vypočítal na základe sumy uvedenej vnútroštátnym úradom v predbežnom rozhodnutí, zatiaľ čo skutočne prevedená suma bola výsledkom kapitálového zhodnotenia medzi dňom žiadosti o prevod a skutočným dňom prevodu, prepočtu nárokov na dôchodok vykonaného národným orgánom a kapitálového zhodnotenia za obdobie pred podaním žiadosti o prevod.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na bezdôvodnom obohatení zo strany Únie

                              —

                              výpočtom rokov započítateľných do dôchodku na základe predbežnej čiastky, ktorá bola následne prepočítaná a ktorá jednoznačne nezodpovedala kapitálovému zhodnotenie medzi dňom žiadosti o prevod a skutočným dňom prevodu, došlo k bezdôvodnému obohateniu zo strany Únie.


title: Vec C-599/18 P: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) zo 14. novembra 2019 – Silec Cable, General Cable Corp./Európska komisia (Odvolanie – Hospodárska súťaž – Kartely – Európsky trh podmorských a podzemných elektrických káblov – Rozdelenie trhu v rámci projektov – Dôkaz o porušení – Prezumpcia neviny – Skreslenie dôkazov – Verejné dištancovanie sa – Subjektívne vnímanie ostatnými účastníkmi kartelu – Porušenie, ktorého sa dopustili viaceré podniky tvoriace jeden hospodársky subjekt – Závažnosť porušenia, ktorého sa dopustil jeden z týchto podnikov – Určenie – „Okrajový“ alebo „priemerný“ aktér kartelu – Určenie – Zásada rovnosti zaobchádzania)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/18

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) zo 14. novembra 2019 – Silec Cable, General Cable Corp./Európska komisia
      (Vec C-599/18 P) (1)

      (Odvolanie - Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh podmorských a podzemných elektrických káblov - Rozdelenie trhu v rámci projektov - Dôkaz o porušení - Prezumpcia neviny - Skreslenie dôkazov - Verejné dištancovanie sa - Subjektívne vnímanie ostatnými účastníkmi kartelu - Porušenie, ktorého sa dopustili viaceré podniky tvoriace jeden hospodársky subjekt - Závažnosť porušenia, ktorého sa dopustil jeden z týchto podnikov - Určenie - „Okrajový“ alebo „priemerný“ aktér kartelu - Určenie - Zásada rovnosti zaobchádzania)
      (2020/C 10/21)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Silec Cable, General Cable Corp. (v zastúpení: I. Sinan, barrister, C. Renner, Rechtsanwältin)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: H. van Vliet, S. Baches Opi a F. Castilla Contreras, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Silec Cable SAS a General Cable Corp. sú povinné nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 436, 3.12.2018.


title: Vec T-710/19: Žaloba podaná 17. októbra 2019 – Sthree a iní/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/37

      Žaloba podaná 17. októbra 2019 – Sthree a iní/Komisia
      (Vec T-710/19)
      (2020/C 10/49)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Sthree plc (Londýn, Spojené kráľovstvo) a Sthree Overseas Holdings Ltd (Londýn) (v zastúpení: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej C(2019) 2526 Final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň alebo ktorejkoľvek z nich,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú osem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nie len režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ - Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v uvedenej kapitole 9, ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú majú žalobkyne podľa článku 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec C-641/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 13. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht München – Nemecko) – College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München Abteilung III (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Voľný pohyb kapitálu – Zdanenie dôchodkových fondov – Rozdielne zaobchádzanie s dôchodkovými fondmi rezidentmi a dôchodkovými fondmi nerezidentmi – Právna úprava členského štátu umožňujúca dôchodkovým fondom rezidentom znížiť svoj zdaniteľný zisk odpočítaním rezerv určených na vyplácanie dôchodkov a započítaním dane zrazenej z dividend na daň z príjmov právnických osôb – Porovnateľnosť situácií – Odôvodnenie)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/3

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 13. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht München – Nemecko) – College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München Abteilung III
      (Vec C-641/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb kapitálu - Zdanenie dôchodkových fondov - Rozdielne zaobchádzanie s dôchodkovými fondmi rezidentmi a dôchodkovými fondmi nerezidentmi - Právna úprava členského štátu umožňujúca dôchodkovým fondom rezidentom znížiť svoj zdaniteľný zisk odpočítaním rezerv určených na vyplácanie dôchodkov a započítaním dane zrazenej z dividend na daň z príjmov právnických osôb - Porovnateľnosť situácií - Odôvodnenie)
      (2020/C 10/03)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht München

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: College Pension Plan of British Columbia

         Žalovaný: Finanzamt München Abteilung III

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Články 63 a 65 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej dividendy vyplácané spoločnosťou rezidentom dôchodkovému fondu rezidentovi jednak podliehajú zrážkovej dani, ktorú možno v celom rozsahu odpočítať od dane z príjmov právnických osôb, ktorú má tento fond zaplatiť a ktorá môže byť vrátená, ak daň vybraná zrážkou prevyšuje daň z príjmov právnických osôb, ktorú má fond zaplatiť, a jednak sa neprejavia zvýšením hospodárskeho výsledku zdaniteľného daňou z príjmov právnických osôb alebo sa prejavia iba jeho miernym zvýšením z dôvodu práva na odpočet rezerv na dôchodkové záväzky od tohto výsledku, zatiaľ čo dividendy vyplatené dôchodkovému fondu nerezidentovi podliehajú zrážkovej dani, ktorá pre takýto fond predstavuje konečnú daň, pokiaľ dôchodkový fond nerezident alokuje prijaté dividendy do rezerv na dôchodkové zabezpečenie, ktoré bude musieť v budúcnosti vyplatiť, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu.

                  2.

                  Článok 64 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátnu právnu úpravu, podľa ktorej dividendy vyplatené spoločnosťou rezidentom dôchodkovému fondu rezidentovi jednak podliehajú zrážkovej dani, ktorú možno v celom rozsahu odpočítať od dane z príjmov právnických osôb, ktorú má tento fond zaplatiť a ktorá môže byť vrátená, ak daň vybraná zrážkou prevyšuje daň z príjmov právnických osôb, ktorú má fond zaplatiť, a jednak sa neprejavia zvýšením hospodárskeho výsledku zdaniteľného daňou z príjmov právnických osôb alebo sa prejavia iba jeho miernym zvýšením z dôvodu práva na odpočet rezerv na dôchodkové záväzky od tohto výsledku, zatiaľ čo dividendy vyplatené dôchodkovému fondu nerezidentovi podliehajú zrážkovej dani, ktorá pre takýto fond predstavuje konečnú daň, nie je možné považovať na účely uplatnenia tohto ustanovenia za obmedzenie existujúce k 31. decembru 1993.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.3.2018.


title: Vec C-476/18: Uznesenie predsedu deviatej komory Súdneho dvora z 24. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Pesti Központi Kerületi Bíróság – Maďarsko) – PannonHitel Pénzügyi Zrt./WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/27

      Uznesenie predsedu deviatej komory Súdneho dvora z 24. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Pesti Központi Kerületi Bíróság – Maďarsko) – PannonHitel Pénzügyi Zrt./WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.
      (Vec C-476/18) (1)

      (2020/C 10/36)
      Jazyk konania: maďarčina
      Predseda deviatej komory Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 352, 1.10.2018.


title: Vec C-319/18 P: Uznesenie Súdneho dvora z 25. júna 2019 – Fred Olsen, SA/Naviera Armas, SA, Európska komisia („Odvolanie – Štátna pomoc – Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Výhradné právo na využívanie prístavnej infraštruktúry v Puerto de Las Nieves (Španielsko) udelené námornej spoločnosti – Rozhodnutie, ktorým sa na záver konania o predbežnom preskúmaní konštatuje neexistencia pomoci – Výhoda poskytnutá prostredníctvom štátnych zdrojov – Kritérium súkromného investora v trhovom hospodárstve)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/18

      Uznesenie Súdneho dvora z 25. júna 2019 – Fred Olsen, SA/Naviera Armas, SA, Európska komisia
      (Vec C-319/18 P) (1)

      („Odvolanie - Štátna pomoc - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Výhradné právo na využívanie prístavnej infraštruktúry v Puerto de Las Nieves (Španielsko) udelené námornej spoločnosti - Rozhodnutie, ktorým sa na záver konania o predbežnom preskúmaní konštatuje neexistencia pomoci - Výhoda poskytnutá prostredníctvom štátnych zdrojov - Kritérium súkromného investora v trhovom hospodárstve)
      (2020/C 10/22)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Fred Olsen, SA (v zastúpení: J.M. Rodríguez Cárcamo a A.M. Rodríguez Conde, abogados)

         Ďalší účastníci konania: Naviera Armas, SA (v zastúpení: J.L. Buendía Sierra a Á. Givaja Sanz, advokáti), Európska komisia (v zastúpení: A. Bouchagiar, S. Noë a G. Luengo, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta ako zjavne nedôvodné.

                  2.

                  Spoločnosť Fred Olsen SA v súvislosti s konaním o odvolaní znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Naviera Armas SA.

                  3.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 268, 30.7.2018.


title: Vec T-711/19: Žaloba podaná 17. októbra 2019 – SSP Group a SSP Financing/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/38

      Žaloba podaná 17. októbra 2019 – SSP Group a SSP Financing/Komisia
      (Vec T-711/19)
      (2020/C 10/50)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: SSP Group plc (Londýn, Spojené kráľovstvo) a SSP Financing Ltd (Londýn) (v zastúpení: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej C(2019) 2526 Final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, alebo ktorejkoľvek z nich,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú desať žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nie len režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ - Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že úplné oslobodenie od dane podľa oddielu 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnená povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v uvedenej kapitole 9, ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú majú žalobkyne podľa článku 49 ZFEÚ.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa tiež dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bode 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje kategória príjemcov (zahŕňajúca aj žalobkyne), pričom žalobkyne získali pomoc, ktorá má byť podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia vrátená.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec C-745/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy – Poľsko) – JA/Skarb Państwa – Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości, Minister Finansów

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/27

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy – Poľsko) – JA/Skarb Państwa – Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości, Minister Finansów
      (Vec C-745/18) (1)

      (2020/C 10/37)
      Jazyk konania: poľština
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 164, 13.5.2019.


               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/19

      Uznesenie Súdneho dvora (desiata komora) z 20. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Taliansko) – Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina
      (Vec C-322/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Nariadenie (ES) č. 1370/2007 - Služby vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave - Článok 5 - Zadávanie zmlúv o službách vo verejnom záujme - Priame zadanie - Pojem „interný hospodársky subjekt“ - Článok 8 ods. 2 - Prechodný režim)
      (2020/C 10/23)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Schiaffini Travel SpA

         Žalovaná: Comune di Latina

         za účasti: Cilia Italia Srl, ATI costituita da Rossi Bus SpA e da Nuova Tesei Bus Srl, Régie autonome des transports parisiens (RATP)

         Výrok

      Článok 5 a článok 8 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70, sa majú vykladať v tom zmysle, že článok 5 ods. 2 tohto nariadenia nie je uplatniteľný na otvorené konanie s cieľom zadania koncesnej zmluvy o službách vo verejnom záujme v miestnej doprave, ktoré sa uskutočnilo pred 3. decembrom 2019.

         (1)  Ú. v. EÚ C 285, 13.8.2018.


title: Vec T-712/19: Žaloba podaná 17. októbra 2019 – Hikma Pharmaceuticals a Hikma Pharmaceuticals International/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/39

      Žaloba podaná 17. októbra 2019 – Hikma Pharmaceuticals a Hikma Pharmaceuticals International/Komisia
      (Vec T-712/19)
      (2020/C 10/51)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Hikma Pharmaceuticals plc (Londýn, Spojené kráľovstvo) a Hikma Pharmaceuticals International Ltd (Londýn) (v zastúpení: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej C(2019) 2526 Final z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, alebo ktorejkoľvek z nich,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyne uvádzajú desať žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nie len režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ – Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že úplné oslobodenie od dane podľa oddielu 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnené povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnená povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v uvedenej kapitole 9, ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú majú žalobkyne podľa článku 49 ZFEÚ.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa tiež dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bode 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje kategória príjemcov (zahŕňajúca aj žalobkyne), pričom žalobkyne získali pomoc, ktorá má byť podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia vrátená.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec C-687/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. novembra 2019 – Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV/Európska komisia, Holandské kráľovstvo, Slovenská republika (Odvolanie – Štátna pomoc – Pomoc poskytnutá holandskými orgánmi na vytvorenie a zavedenie platformy TenderNed pre elektronické zadávanie verejných zákaziek – Rozhodnutie vyhlasujúce, že opatrenie nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/4

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. novembra 2019 – Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV/Európska komisia, Holandské kráľovstvo, Slovenská republika
      (Vec C-687/17 P) (1)

      (Odvolanie - Štátna pomoc - Pomoc poskytnutá holandskými orgánmi na vytvorenie a zavedenie platformy TenderNed pre elektronické zadávanie verejných zákaziek - Rozhodnutie vyhlasujúce, že opatrenie nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ)
      (2020/C 10/04)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV (v zastúpení: C. Dekker a L. Fiorilli, advocaten)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: P.-J. Loewenthal a K. Herrmann, splnomocnení zástupcovia), Holandské kráľovstvo (v zastúpení: M. Noort a M. Bulterman, splnomocnení zástupcovia), Slovenská republika

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV a Huisinga Beheer BV sú povinní nahradiť trovy konania.

                  3.

                  Holandské kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 94, 12.3.2018.


title: Vec T-713/19: Žaloba podaná 17. októbra 2019 – Cobham a Lockman Investments/Komisia

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/41

      Žaloba podaná 17. októbra 2019 – Cobham a Lockman Investments/Komisia
      (Vec T-713/19)
      (2020/C 10/52)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne:: Cobham plc (Wimborne, Spojené kráľovstvo) a Lockman Investments Ltd (Wimborne) (v zastúpení: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 2. apríla 2019 o štátnej pomoci SA.44896, ktorú Spojené kráľovstvo poskytlo v súvislosti s oslobodením od dane z príjmov z financovania skupinových spoločností pre kontrolované zahraničné spoločnosti, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, alebo ktorejkoľvek z nich,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne uplatnila článok 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výbere referenčného rámca pre hodnotenie daňového režimu. Komisia mala považovať za referenčný rámec britský režim dane z príjmov právnických osôb, a nie len režim kontrolovaných zahraničných spoločností (ďalej len „CFC“ – Controlled Foreign Company).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a/alebo sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď zvolila nesprávny prístup pri analýze režimu CFC. Komisia dospela v bodoch 124 až 126 napadnutého rozhodnutia k nesprávnemu záveru, že ustanovenia kapitoly 9 časti 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] predstavujú odchýlku od všeobecného zdanenia podľa kapitoly 5 tohto zákona.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bodoch 127 až 151 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že kritérium selektívnosti bolo naplnené tým, že došlo k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi v skutkovo a právne porovnateľnej situácii.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že 75 % oslobodenie od dane podľa oddielu 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (medzinárodné a iné ustanovenia) z roku 2010] je odôvodnená povahou a celkovou štruktúrou daňového systému.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že uloženie daňového zaťaženia CFC, ktoré spĺňajú podmienky pre oslobodenie od dane obsiahnuté v uvedenej kapitole 9, ako kategórii, by bolo v rozpore so slobodou usadiť sa, ktorú majú žalobkyne podľa článku 49 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že v súvislosti so 75 % oslobodením od dane a otázkou pevne stanoveného pomeru došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že rozhodnutie Komisie nie je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a rovnosti, ktoré sú všeobecnými zásadami práva EÚ.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa tiež dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď obdobne použila ustanovenia smernice Rady (EÚ) 2016/1164 (1), ktorá sa neuplatní ratione temporis, alebo z nich neprimerane vychádzala.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri uplatňovaní článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keď v bode 176 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že existuje kategória príjemcov zahŕňajúca aj žalobkyne, pričom žalobkyne získali pomoc, ktorá má byť podľa článku 2 ods. 1 napadnutého rozhodnutia vrátená.

         (1)  Smernica Rady (EÚ) 2016/1164 z 12. júla 2016, ktorou sa stanovujú pravidlá proti praktikám vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 193, 2016, s. 1).


title: Vec C-2/18: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 13. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločná poľnohospodárska politika – Spoločná organizácia trhov – Mlieko a mliečne výrobky – Nariadenie (EÚ) č. 1308/2013 – Článok 148 ods. 4 – Zmluva o dodávke surového mlieka – Slobodné rokovanie o cene – Boj proti nekalým obchodným praktikám – Zákaz vyplácania odlišnej ceny výrobcom surového mlieka patriacim do skupiny vytvorenej podľa predaného denného množstva a zníženia cien bez odôvodnenia)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/4

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 13. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė
      (Vec C-2/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločná poľnohospodárska politika - Spoločná organizácia trhov - Mlieko a mliečne výrobky - Nariadenie (EÚ) č. 1308/2013 - Článok 148 ods. 4 - Zmluva o dodávke surového mlieka - Slobodné rokovanie o cene - Boj proti nekalým obchodným praktikám - Zákaz vyplácania odlišnej ceny výrobcom surového mlieka patriacim do skupiny vytvorenej podľa predaného denného množstva a zníženia cien bez odôvodnenia)
      (2020/C 10/05)
      Jazyk konania: litovčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė

         Žalovaný: Lietuvos Respublikos Seimas

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 148 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa vytvára spoločná organizácia trhov s poľnohospodárskymi výrobkami, a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007, zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/2393 z 13. decembra 2017, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava stanovená v § 3 ods. 3 bode 1 Lietuvos Respublikos Ūkio subjektų, perkančių-parduodančių žalią pieną ir prekiaujančių pieno gaminiais, nesąžiningų veiksmų draudimo įstatymas Nr. XII-1907 (zákon Litovskej republiky č. XII-1907 zakazujúci nekalé konanie zo strany litovských hospodárskych subjektov pri nákupe a predaji surového mlieka a predaji mliečnych výrobkov) z 25. júna 2015, v znení zákona z 22. decembra 2015, ktorá na účely boja proti nekalým obchodným praktikám zakazuje nákupcom surového mlieka zaplatiť odlišnú kúpnu cenu výrobcom, ktorých treba považovať za patriacich do tej istej skupiny vytvorenej podľa množstva surového mlieka predaného za deň, rovnakého zloženia a kvality, ako aj dodaného rovnakou metódou, keďže uvedená právna úprava je vhodná na zabezpečenie dosiahnutia sledovaného cieľa a nejde nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie uvedeného cieľa, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

                  2.

                  Článok 148 ods. 4 nariadenia č. 1308/2013, zmeneného nariadením 2017/2393, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava upravená v § 3 ods. 3 bode 3 a v § 5 zákona Litovskej republiky č. XII-1907 zakazujúceho nekalé konanie zo strany litovských hospodárskych subjektov pri nákupe a predaji surového mlieka a predaji mliečnych výrobkov z 25. júna 2015, v znení zákona z 22. decembra 2015, ktorá na účely boja proti nekalým obchodným praktikám zakazuje nákupcovi surového mlieka bez odôvodnenia znížiť cenu dohodnutú s výrobcom a ktorá podmieňuje každé zníženie ceny o viac ako 3 % vydaniu povolenia príslušným vnútroštátnym orgánom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 104, 19.3.2018.


title: Vec C-829/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 25. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Paris – Francúzsko) – Crédit Logement SA/OE

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/28

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 25. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Paris – Francúzsko) – Crédit Logement SA/OE
      (Vec C-829/18) (1)

      (2020/C 10/38)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.3.2019.


title: Vec T-240/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. novembra 2019 – Campine a Campine Recycling/Komisia („Hospodárska súťaž – Kartely – Trh recyklácie olovených automobilových batérií – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ – Pokuty – Nákupná hodnota – Bod 37 usmernení pre výpočet výšky pokút – Povinnosť odôvodnenia – Právo na obranu – Dôkaz o porušení – Pokračujúce alebo opakované porušenie – Dĺžka porušenia – Prerušenie účasti na porušení – Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska jej predmetu“)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/29

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. novembra 2019 – Campine a Campine Recycling/Komisia
      (Vec T-240/17) (1)

      („Hospodárska súťaž - Kartely - Trh recyklácie olovených automobilových batérií - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ - Pokuty - Nákupná hodnota - Bod 37 usmernení pre výpočet výšky pokút - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obranu - Dôkaz o porušení - Pokračujúce alebo opakované porušenie - Dĺžka porušenia - Prerušenie účasti na porušení - Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska jej predmetu“)
      (2020/C 10/39)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Campine NV (Beerse, Belgicko) a Campine Recycling NV (Beerse) (v zastúpení: C. Verdonck, S. De Cock, Q. Silvestre a B. Gielen, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. van Shaik, S. Baches Opi a M. Farley, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba na základe článku 263 ZFEÚ o zrušenie rozhodnutia Komisie C(2017) 900 final z 8. februára 2017 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 101 ZFEÚ (vec AT.40018 – Recyklácia automobilových batérií), v rozsahu, v akom sa týka žalobcov, a subsidiárne o zrušenie alebo zníženie pokuty uloženej žalobcom v tomto rozhodnutí

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 rozhodnutia Komisie C(2017) 900 final z 8. februára 2017 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 101 ZFEÚ (vec AT.40018 – Recyklácia automobilových batérií) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka obdobia od 10. februára 2010 do 10. februára 2011 a obdobia od 4. apríla 2011 do 7.marca 2012, a pokiaľ sa týka Campine NV a Campine Recycling NV.

                  2.

                  Článok 2 rozhodnutia C(2017) 900 final sa zrušuje v rozsahu, v akom stanovuje výšku pokuty uloženej Campine a Campine Recycling na 8 158 000 eur.

                  3.

                  Výška pokuty uloženej Campine a Campine Recycling v článku 2 rozhodnutia C(2017) 900 final sa stanovuje na 4 275 648 eur.

                  4.

                  Žaloba sa vo zvyšnej časti zamieta.

                  5.

                  Campine a Campine Recycling znášajú dve tretiny svojich vlastných trov konania.

                  6.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a jednu tretinu trov konania Campine a Campine Recycling.

         (1)  Ú. v. EÚ C 202, 26.6.2017.


title: Vec C-424/18: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) z 20. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Taliansko) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“/Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Verejné obstarávanie tovaru, prác alebo služieb – Smernica 2014/24/EÚ – Článok 10 písm. h) – Osobitné vylúčenia vzťahujúce sa na zákazky na poskytnutie služieb – Služby prepravy pacientov sanitnými vozidlami – Pojem)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/20

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) z 20. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Taliansko) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“/Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto
      (Vec C-424/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Verejné obstarávanie tovaru, prác alebo služieb - Smernica 2014/24/EÚ - Článok 10 písm. h) - Osobitné vylúčenia vzťahujúce sa na zákazky na poskytnutie služieb - Služby prepravy pacientov sanitnými vozidlami - Pojem)
      (2020/C 10/24)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“

         Žalovaní: Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto

         za účasti: Regione del Veneto, Croce Verde Adria, Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Nazionale Pubbliche Assistenze (Organizzazione nazionale di volontariato) – ANPAS ODV, Associazione Nazionale Pubblica Assistenza (ANPAS) – Comitato regionale Liguria, Confederazione Nazionale delle Misericordie d’Italia

         Výrok

      Článok 10 písm. h) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES v spojení s odôvodnením 28 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa jednak na služby sanitných vozidiel, pri ktorých je povinné, aby sa posádka skladala z vodiča záchranára a prinajmenšom jedného záchranára s odbornou spôsobilosťou a schopnosťami získanými úspešným absolvovaním záchranárskeho kurzu a zložením skúšky v tejto oblasti, a jednak na služby prepravy stanovené v rámci základnej zdravotnej starostlivosti poskytované vozidlami záchrannej služby pri neexistencii neodkladnosti alebo urgentnosti, vzťahuje vylúčenie stanovené v tomto ustanovení.

         (1)  Ú. v. EÚ C 311, 3.9.2018.


title: Vec C-475/18: Uznesenie Súdneho dvora (desiata komora) z 20. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Nariadenie (ES) č. 1370/2007 – Služby vo verejnom záujme v osobnej doprave – Článok 5 – Priame uzatváranie zmlúv o službách vo verejnom záujme – Zákaz na základe vnútroštátneho práva – Článok 8 ods. 2 – Prechodný režim)

text:
               13.1.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 10/20

      Uznesenie Súdneho dvora (desiata komora) z 20. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato – Taliansko) – SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM)
      (Vec C-475/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Nariadenie (ES) č. 1370/2007 - Služby vo verejnom záujme v osobnej doprave - Článok 5 - Priame uzatváranie zmlúv o službách vo verejnom záujme - Zákaz na základe vnútroštátneho práva - Článok 8 ods. 2 - Prechodný režim)
      (2020/C 10/25)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA

         Žalovaná: Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM)

         za účasti: Regione Molise

         Výrok

      Článok 5 a článok 8 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70, sa má vykladať v tom zmysle, že článok 5 ods. 4 tohto nariadenia nemožno uplatniť na rozhodnutie príslušného miestneho orgánu týkajúce sa priameho uzavretia zmluvy o službe vo verejnom záujme v miestnej doprave, ktoré bolo prijaté pred 3. decembrom 2019.

         (1)  Ú. v. EÚ C 399, 5.11.2018.