title: Vec C-206/10: Žaloba podaná 30. apríla 2010 — Európska komisia/Spolková republika Nemecko

text:
               3.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/22

         Žaloba podaná 30. apríla 2010 — Európska komisia/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-206/10)
   2010/C 179/37
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: V. Kreuschitz, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Spolková republika Nemecko si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 7 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva (1) a z článku 4 ods. 1 písm. a) v spojení s hlavou III kapitolou I (choroba a materstvo) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (2) tým, že podľa vnútroštátnych právnych predpisov sa poskytujú dávky pre slepých a postihnutých, ku ktorým patria aj nepočujúci, v zmysle krajinských predpisov [Blindengeld alebo Landesblindengeld, Blindenbeihilfe alebo Landesblindenbeihilfe (federálne a krajinské dávky a pomoc pre slepých), Pflegegeld an bzw. Hilfe für Blindende und Gehörlose (zaopatrovací príspevok na prípadnú pomoc pre slepých a nepočujúcich), Blinden- und Gehörlosengeld (dávky pre slepých a nepočujúcich) atď.] len osobám, pre ktoré je Spolková republika Nemecko príslušným členským štátom, v závislosti od podmienky, že príjemca musí mať bydlisko alebo obvyklý pobyt v príslušnej spolkovej krajine,

               —

               zaviazať Spolkovú republiku Nemecko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Predmetom prejednávanej žaloby je nesúlad medzi nariadeniami (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 1612/68 a nemeckými krajinskými predpismi, ktoré dávky slepým a postihnutým podmieňujú tým, že príjemcovia dávok musia mať svoje bydlisko alebo obvyklý pobyt v príslušnej spolkovej krajine.
   Nariadenie (EHS) č. 1408/71 má v rámci voľného pohybu koordinovať vnútroštátne predpisy o sociálnom zabezpečení v zmysle cieľov článku 42 Zmluvy ES (teraz článok 48 ZFEÚ). Podľa článku 4 ods. 2b nariadenia sa toto nariadenie nevzťahuje na ustanovenia právnych predpisov členského štátu, ktoré sa vzťahujú na osobitné nepríspevkové dávky uvedené v prílohe II oddieli III, ktorých platnosť je obmedzená na časť tohto členského štátu. Sporné nemecké dávky boli zapísané ako osobitné dávky do prílohy II oddielu III nariadenia.
   Bez ohľadu na to sa Komisia domnieva, že samotný zápis dávky do zoznamu prílohy II nariadenia (EHS) č. 1408/71 nie je dostačujúci na to, aby dávka bola vyňatá z pôsobnosti nariadenia ako „osobitná nepríspevková dávka“. Článok 4 ods. 2b nariadenia, ako predpis upravujúci výnimku, treba vykladať striktne: môže sa uplatňovať len na také dávky, ktoré kumulatívne spĺňajú podmienky uvedené v tomto ustanovení. Patria sem teda len dávky, ktoré sú osobitnými a zároveň nepríspevkovými dávkami, sú uvedené v prílohe II oddieli III nariadenia a sú zavedené právnymi predpismi, ktorých platnosť je obmedzená na časť členského štátu.
   Sporné krajinské dávky však nespĺňajú všetky tieto podmienky: musia byť teda považované za „nemocenské dávky“ a nie za „osobitné nepríspevkové dávky“ z týchto dôvodov.
   Po prvé sporné dávky spolkových krajín sa priznávajú na základe skutočností stanovených v zákone a nie na základe posúdenia individuálnej potrebnosti. Slúžili na kompenzáciu dodatočných výdavkov spojených s invaliditou a ich cieľom bolo zlepšiť zdravotný stav a životné podmienky osôb s postihnutím. V konečnom dôsledku teda ich účelom v podstate je dorovnanie dávok zdravotného poistenia. Okolnosť, že podľa federálnych právnych predpisov sa priznaný zaopatrovací príspevok započíta do krajinských dávok pre slepých a postihnutých, navyše dokazuje, že obe dávky slúžia na krytia rovnakého rizika — a to rizika dodatočných výdavkov pojených s chorobou — a nejde o „dodatočnú, náhradnú alebo doplňujúcu ochranu voči rizikám“.
   Po druhé kvalifikácia určitej dávky podľa vnútroštátnej ústavy členského štátu nemá vplyv na to, či táto dávka má byť považovaná za dávku sociálneho zabezpečenia v zmysle nariadenia č. 1408/71.
   Navyše z materiálneho hľadiska prejednávané krajinské zákony nestanovujú doplňujúcu, len regionálne platnú výhodu. Táto dávka skôr patrí do systému krytia rizika dodatočných výdavkov spojených s chorobou, ktorý bol zavedený v celom Nemecku, a formou vzájomného započítavania je úzko prepojený s federálnym právom.
   Z toho vyplýva, že sporné krajinské dávky treba považovať za nemocenské dávky a nie za osobitné dávky. Zapísanie týchto dávok do prílohy II oddielu III nariadenia (EHS) č. 1408/71 je teda neprípustné a dávky patria do pôsobnosti nariadenia.
   Podmienka bydliska zakotvená v nemeckých právnych predpisoch takisto porušuje nariadenie (EHS) č. 1612/68 tým, že zabraňuje cezhraničným pracovníkom a ich rodinným príslušníkom poberať tieto dávky.
   Súdny dvor jasne zdôraznil, že členský štát nemôže podmieniť priznanie sociálnej výhody bydliskom príjemcu v tomto štáte. Tento záver Súdneho dvora platí pre všetky sociálne výhody v zmysle článku 7 ods. 2 nariadenia č. 1612/68.
   Pojem „sociálna výhoda“ je veľmi široký: do tohto pojmu patria nielen výhody súvisiace s pracovnou zmluvou, ale aj všetky výhody, ktoré členský štát priznáva svojim občanom a teda súčasne aj pracovníkom. Podľa názoru Komisie okolnosť, že priznanie sporných dávok nezávisí ani od výkonu zamestnania, ani od finančných prostriedkov dotknutej osoby alebo jej rodiny, a poskytuje sa len na základe bydliska v dotknutej spolkovej krajine, nemôže odôvodniť nezohľadnenie dôsledkov vyplývajúcich pre pracovníkov, ktorí pracujú v Nemecku a bývajú v inom členskom štáte. Neexistuje dostatočný dôvod na to, aby sa tieto dávky nezaradili medzi sociálne výhody v zmysle nariadenia č. 1612/68.
   Cezhraniční pracovníci, ktorí pracujú v Nemecku, a ich rodinní príslušníci musia mať takisto nárok na dávky poskytované postihnutým a slepým, aj keď nebývajú v tomto členskom štáte. Podmienka, že musia mať bydlisko alebo obvyklý pobyt v príslušnej spolkovej krajine, porušuje nariadenie č. 1612/68.

      (1)  Ú. v. ES L 257, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 15.

      (2)  Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35.


title: Vec T-479/10: Uznesenie Všeobecného súdu z  11. apríla 2011 — Departement Gers/Komisia ( „Žaloba o neplatnosť — Životné prostredie a ochrana zdravia ľudí — Geneticky modifikované potraviny a krmivá — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neprípustnosť“ )

text:
               11.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 173/10

         Uznesenie Všeobecného súdu z 11. apríla 2011 — Departement Gers/Komisia
   (Vec T-479/10) (1)

   (Žaloba o neplatnosť - Životné prostredie a ochrana zdravia ľudí - Geneticky modifikované potraviny a krmivá - Neexistencia osobnej dotknutosti - Neprípustnosť)
   2011/C 173/24
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Departement Gers (Francúzsko) (v zastúpení: S. Mabile a J.-P. Mignard, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Bianchi a L. Pignataro, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2010/420/EÚ z 28. júla 2010, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje uvádzať na trh produkty, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú kukuricu MON89034xNK603 (MON-89Ø34-3xMON-ØØ6Ø3-6), sú z nej zložené alebo vyrobené (Ú. v. EÚ L 197, s. 15)

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Departement Gers znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Európskej komisie.

               3.

               O návrhoch na vstup vedľajšieho účastníka do konania, ktoré podali Európsky parlament, Rada Európskej únie, región Centre, región Pikardia, departement Haute-Garonne, región Bretónsko, región Poitou-Charentes, región Provence-Alpes-Côte d’Azur, región Burgundsko, región Midi-Pyrénées, región Auvergne, región Pays de la Loire, región Rhône-Alpes, departement Côtes d’Armor, región Île de France a región Nord-Pas-de-Calais, nie je potrebné rozhodnúť.

      (1)  Ú. v. EÚ C 346, 18.12.2010.


title: Vec T-18/06: Uznesenie Súdu prvého stupňa z 5. júla 2006 – Deutsche Telekom/ÚHVT (Alles, was uns verbindet)

text:
               2.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 212/46

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 5. júla 2006 – Deutsche Telekom/ÚHVT (Alles, was uns verbindet)
   (Vec T-18/06) (1)

   (2006/C 212/80)

      Jazyk konania: nemčina

   Predseda štvrtej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 86, 8.4.2006.


title: Vec T-406/08: Žaloba podaná 19. septembra 2008 – ICF/Komisia

text:
               21.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/47

         Žaloba podaná 19. septembra 2008 – ICF/Komisia
   (Vec T-406/08)
   (2009/C 44/83)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Industries Chimiques du Fluor SA (ICF) (Tunis, Tunisko) (v zastúpení: M. van der Woude a T. Hennen, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

               —

               subsidiárne podstatne znížiť pokutu uloženú žalobkyni,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Predmetnou žalobou sa žalobkyňa domáha čiastočného zrušenia rozhodnutia Komisie K(2008) 3043 v konečnom znení z 25. júna 2008 vo veci COMP/39.180 – Fluoridy hliníku, v ktorom Komisia konštatovala, že niektoré podniky, vrátane podniku žalobkyne, porušili článok 81 ods. 1 ES a článok 53 ods. 1 Dohody o Európskom hospodárskom priestore tým, že uzavreli kartely o zvýšení ceny na svetových trhoch s fluoridmi hliníku s ohľadom na rôzne oblasti sveta vrátane Európy s cieľom stanoviť všeobecnú cenovú úroveň a v niektorých prípadoch dohodnúť rozdelenie trhu, ako aj výmenu informácií citlivých z obchodného hľadiska.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody:

               —

               porušenie práva na obhajobu a článku 27 nariadenia č. 1/2003 (1) v rozsahu, v akom sa protiprávne konanie uvedené v oznámení námietok líši od toho, ktoré je použité v napadnutom rozhodnutí, a v akom je napadnuté rozhodnutie založené na písomnostiach neuvedených v oznámení námietok,

               —

               porušenie článku 81 ES, keďže napadnuté rozhodnutie používa nesprávnu právnu kvalifikáciu skutočností vytýkaných žalobkyni tým, že nesprávne kvalifikuje príležitostnú výmenu informácií ako kartel a/alebo zosúladené postupy v zmysle článku 81 ods. 1 ES. Okrem toho sporné skutočnosti nemožno v žiadnom prípade kvalifikovať ako jediné a trvajúce protiprávne konanie,

               —

               porušenie článku 23 nariadenia č. 1/2003 a zásady legitímnej dôvery pri určení výšky pokuty, keďže Komisia preukázateľne nesprávne uplatnila usmernenia k metóde stanovovania pokút tým, že i) nevychádzala z auditovaného obratu a ii) sama odhadla celkovú hodnotu tržieb za tovar alebo služby v súvislosti s porušením v zemepisných oblastiach. Okrem toho Komisia vykonala nesprávne skutkové posúdenie. Nakoniec žalobkyňa na podporu svojho návrhu na zníženie pokuty poukazuje na to, že účastníci kartelu majú len nízky podiel na spoločnom trhu, a ďalej na nedostatočné vykonanie,

               —

               porušenie Euro-stredomorskej dohody uzavretej s Tuniskom (2) tým, že Komisia uplatnila výlučne ustanovenia práva Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže, aj keď mala uplatniť pravidlá Euro-stredomorskej dohody súbežne s pravidlami hospodárskej súťaže podľa práva Spoločenstva. Podľa žalobkyne mala Komisia konzultovať Výbor pre pridruženie EÚ/Tunisko, ako stanovuje článok 36 dohody. Žalobkyňa ďalej tvrdí, že jednostranný prístup Komisie bol v rozpore so zásadou medzinárodnej zdvorilosti, ako aj povinnosti starostlivosti.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).

      (2)  Еuro-stredomorská dohoda zakladajúca pridruženie medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Tuniskou republikou na druhej strane (Ú. v. ES L 97, s. 2).


title: Spojené veci C-411/10 a C-493/10: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  21. decembra 2011 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené kráľovstvo, High Court of Ireland — Írsko) — N. S. (C-411/10)/Secretary of State for the Home Department a M. E. (C-493/10), A. S. M., M. T., K. P., E. H./Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform [Právo Únie — Zásady — Základné práva — Uplatnenie práva Únie — Zákaz neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania — Spoločný európsky azylový systém — Nariadenie (ES) č. 343/2003 — Pojem „bezpečné krajiny“ — Odovzdanie žiadateľov o azyl zodpovednému členskému štátu — Povinnosť — Vyvrátiteľná domnienka dodržiavania základných práv týmto členským štátom]

text:
               18.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 49/8

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 21. decembra 2011 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené kráľovstvo, High Court of Ireland — Írsko) — N. S. (C-411/10)/Secretary of State for the Home Department a M. E. (C-493/10), A. S. M., M. T., K. P., E. H./Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform
   (Spojené veci C-411/10 a C-493/10) (1)

   (Právo Únie - Zásady - Základné práva - Uplatnenie práva Únie - Zákaz neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania - Spoločný európsky azylový systém - Nariadenie (ES) č. 343/2003 - Pojem „bezpečné krajiny“ - Odovzdanie žiadateľov o azyl zodpovednému členskému štátu - Povinnosť - Vyvrátiteľná domnienka dodržiavania základných práv týmto členským štátom)
   2012/C 49/13
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátne súdy, ktoré podali návrhy na začatie prejudiciálneho konania

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), High Court of Ireland

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: N. S. (C-411/10), M. E., A. S. M., M. T., K. P., E. H. (C-493/10)

      Žalovaní: Secretary of State for the Home Department (C-411/10), Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform (C-493/10)

      za účasti: Amnesty International Ltd and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (UK) (C-411/10), United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) (UK) (C-411/10), Equality and Human Rights Commission (EHRC) (C-411/10), Amnesty International Ltd and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (IRL) (C-493/10), United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) (IRL) (C-493/10)

      Predmet veci

   (C-411/10)
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Court of Appeal (England & Wales) — (Spojené kráľovstvo) — Výklad článku 3 ods. 1 a 2, ako aj ustanovení kapitoly III nariadenia Rady (ES) č. 343/2003 z 18. februára 2003, ustanovujúceho kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 50, s. 1; Mim. vyd. 19/006 s. 109) — Výklad minimálnych noriem pre prijímanie žiadateľov o azyl, ktoré sú stanovené v smernici Rady 2003/9/ES z 27. januára 2003, ktorou sa ustanovujú minimálne normy pre prijímanie žiadateľov o azyl (Ú. v. EÚ L 31, s. 18; Mim. vyd. 19/006 s. 101), smernici Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany (Ú. v. EÚ L 304, s. 12; Mim. vyd. 19/007 s. 96) a smernici Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca (Ú. v. EÚ L 326, s. 13) — Konanie o určenie členského štátu zodpovedného za preskúmanie žiadosti o azyl podanej afgánskym štátnym príslušníkom — Nebezpečenstvo porušenia základných ľudských práv v prípade opätovného prevzatia pôvodne zodpovedným členským štátom — Povaha a rozsah ochrany, ktorú žiadateľovi o azyl poskytujú ustanovenia Charty základných ľudských práv a Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd
   (C-493/10)
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania High Court of Ireland — Výklad článku 3 ods. 2 a článok 18 nariadenia Rady (ES) č. 343/2003 z 18. februára 2003, ustanovujúceho kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 50, s. 1; Mim. vyd. 19/006 s. 109) — Konanie o určenie členského štátu zodpovedného za preskúmanie žiadosti o azyl podanej štátnymi príslušníkmi viacerých tretích krajín (Afganistan, Irán a Alžírsko) — Povinnosť členského štátu prevziať zodpovednosť za preskúmanie žiadosti o azyl na základe článku 3 ods. 2 nariadenia (ES) č. 343/2003 v prípade nebezpečenstva porušenia základných ľudských práv žiadateľa a/alebo neuplatnenia minimálnych noriem stanovených smernicami 2003/9/ES, 2004/83/ES a 2005/85/ES členským štátom zodpovedným za posúdenie žiadosti na základe kritérií stanovených uvedeným nariadením

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie prijaté členským štátom na základe článku 3 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 343/2003 z 18. februára 2003 ustanovujúceho kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov, o posúdení žiadosti o azyl, ktorá nie je v jeho právomoci podľa kritérií stanovených v kapitole III tohto nariadenia, uplatňuje právo Únie na účely článku 6 ZEÚ a/alebo článku 51 Charty základných práv Európskej únie.

               2.

               Právo Únie bráni uplatneniu nevyvrátiteľnej domnienky, podľa ktorej členský štát, ktorý je článkom 3 ods. 1 nariadenia č. 343/2003 identifikovaný ako zodpovedný, rešpektuje základné práva Európskej únie.
               Článok 4 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že členským štátom vrátane vnútroštátnych súdov prislúcha, aby neodovzdali žiadateľa o azyl do „zodpovedného členského štátu“ v zmysle nariadenia č. 343/2003, pokiaľ nemôžu ignorovať, že systémové zlyhania azylového konania a podmienok prijatia žiadateľov o azyl v tomto členskom štáte predstavujú vážne a preukázané dôvody domnievať sa, že žiadateľ bude vystavený skutočnému nebezpečenstvu neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania v zmysle tohto ustanovenia.
               Nemožnosť odovzdania žiadateľa do iného členského štátu Európskej únie v prípade, že je tento štát identifikovaný ako zodpovedný členský štát na základe kritérií kapitoly III tohto nariadenia, ukladá členskému štátu, ktorý by mal uskutočniť toto odovzdanie, aby s výhradou možnosti vlastného preskúmania žiadosti upravenej v článku 3 ods. 2 nariadenia č. 343/2003 pokračoval v preskúmavaní kritérií uvedenej kapitoly s cieľom overiť, či niektoré z nasledujúcich kritérií umožňuje identifikovať iný členský štát ako zodpovedný za posúdenie žiadosti o azyl.
               Je však potrebné, aby členský štát, v ktorom sa nachádza žiadateľ o azyl, dbal o to, aby nezhoršil situáciu porušenia základných práv tohto žiadateľa neprimerane dlhým konaním o určenie zodpovedného členského štátu. V prípade potreby mu prináleží, aby sám posúdil túto žiadosť v súlade s možnosťami stanovenými v článku 3 ods. 2 nariadenia č. 343/2003.

               3.

               Články 1, 18 a 47 Charty základných práv Európskej únie nevedú k odlišnej odpovedi.

               4.

               V rozsahu, v akom predchádzajúce otázky vznikli v súvislosti s povinnosťami Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska, nemá zohľadnenie protokolu (č. 30) o uplatňovaní Charty základných práv Európskej únie na Poľsko a Spojené kráľovstvo nijaký vplyv na odpovede na druhú až šiestu otázku položené vo veci C-411/10.

      (1)  Ú. v. EÚ C 274, 9.10.2010.

      Ú. v. EÚ 13, 15.1.2011.


title: Vec F-108/11: Žaloba podaná 24. októbra 2011 — ZZ/Komisia

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/69

      Žaloba podaná 24. októbra 2011 — ZZ/Komisia
      (Vec F-108/11)
      (2012/C 25/133)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: ZZ (v zastúpení: A. Fratini a F. Filpo, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Predmet a opis sporu

      Zrušenie rozhodnutia výberovej komisie o nepripustení žalobcu k výberovému konaniu EPSO/AD/198/10 z dôvodu údajného nesplnenia požiadaviek odbornej praxe

         Návrhy žalobcu

                  —

                  zrušiť rozhodnutie EPSO o nepripustení žalobcu k výberovému konaniu EPSO/AD/198/10,

                  —

                  uložiť Komisii povinnosť prijať všetky následné opatrenia s cieľom postaviť žalobcu do podobnej pozície, akú by mal, keby bol pripustený k výberovému konaniu,

                  —

                  zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec C-309/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalsko) 27. júna 2012 — Maria Albertina Gomes Viana Novo a i./Fundo de Garantia Salarial, IP

text:
               22.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 287/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalsko) 27. júna 2012 — Maria Albertina Gomes Viana Novo a i./Fundo de Garantia Salarial, IP
   (Vec C-309/12)
   2012/C 287/35
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: Maria Albertina Gomes Viana Novo, Ezequiel Martins Dias, Gabriel Inácio da Silva Fontes, Marcelino Jorge dos Santos Simões, Manuel Dourado Eusébio, Alberto Martins Mineiro, Armindo Gomes de Faria, José Fontes Cambas, Alberto Martins do Alto, José Manuel Silva Correia, Marilde Marisa Moreira Marques Moita, José Rodrigues Salgado Almeida, Carlos Manuel Sousa Oliveira, Manuel da Costa Moreira, Paulo da Costa Moreira, José Manuel Serra da Fonseca, Ademar Daniel Lourenço Dias a Ana Mafalda Azevedo Martins Ferreira

      Odporca: Fundo de Garantia Salarial, IP

      Prejudiciálna otázka

   Má sa právo Únie v súvislosti so špecifickou oblasťou zabezpečenia mzdových nárokov z dôvodu platobnej neschopnosti zamestnávateľa — osobitne články 4 a 10 smernice 80/987 (1) — vykladať v tom zmysle, že bráni ustanoveniu vnútroštátneho práva, podľa ktorého sú zabezpečené len nároky, ktorých splatnosť nastala v lehote šiestich mesiacov pred podaním návrhu na vyhlásenie zamestnávateľa za platobne neschopného, aj v prípade, ak zamestnanci podali proti zamestnávateľovi na Tribunal do Trabalho žalobu s návrhom na určenie dlžnej sumy súdom a s návrhom na jej nútený výkon?

      (1)  Smernica Rady 80/987/EHS z 20. októbra 1980 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, vzťahujúcich sa na ochranu zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa (Ú. v. ES L 283, s. 23; Mim. vyd. 05/001, s. 217).


title: Vec C-392/11: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  27. septembra 2012 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené kráľovstvo] — Field Fisher Waterhouse LLP/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (DPH — Oslobodenie nájmu nehnuteľností — Nájom kancelárskych priestorov — Služby spojené s týmto nájmom — Posúdenie plnenia na účely DPH — Plnenie, ktoré tvorí jediné plnenie alebo viacero nezávislých plnení)

text:
               24.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 366/15

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 27. septembra 2012 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené kráľovstvo] — Field Fisher Waterhouse LLP/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
   (Vec C-392/11) (1)

   (DPH - Oslobodenie nájmu nehnuteľností - Nájom kancelárskych priestorov - Služby spojené s týmto nájmom - Posúdenie plnenia na účely DPH - Plnenie, ktoré tvorí jediné plnenie alebo viacero nezávislých plnení)
   2012/C 366/24
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Field Fisher Waterhouse LLP

      Žalovaný: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Výklad smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1) — Oslobodenie od dane pri iných činnostiach — Rozsah oslobodenia od DPH v prípade prenájmu nehnuteľností — Zahrnutie poplatkov za určité služby využívania a údržby budovy a spoločných častí — Označenie plnenia na účely DPH za jediné plnenie alebo za nezávislé plnenia — Výklad rozsudku Súdneho dvora z 11. júna 2009 vo veci C-572/07, RLRE Tellmer Property

      Výrok rozsudku

   Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že nájom nehnuteľností a poskytovanie služieb spojené s týmto nájmom, o aké ide vo veci samej, môžu z hľadiska dane z pridanej hodnoty tvoriť jediné plnenie. V tejto súvislosti možnosť poskytnutá prenajímateľovi v nájomnej zmluve vypovedať túto zmluvu v prípade, ak nájomca nezaplatí poplatky za služby, predstavuje skutočnosť podporujúcu existenciu jediného plnenia, hoci nejde nevyhnutne o určujúcu skutočnosť na účely posúdenia existencie takéhoto plnenia. Naopak, okolnosť, že poskytovanie služieb, o aké ide vo veci samej, by v zásade mohla uskutočniť tretia osoba, neumožňuje dospieť k záveru, že takéto poskytovanie nemôže za okolností vo veci samej predstavovať jediné plnenie. Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby s ohľadom na výkladové prvky poskytnuté Súdnym dvorom v tomto rozsudku a s ohľadom na osobitné okolnosti uvedenej veci posúdil, či sú dotknuté plnenia v tejto súvislosti navzájom prepojené natoľko, že ich treba posúdiť ako jediné plnenie nájmu nehnuteľností.

      (1)  Ú. v. EÚ C 282, 24.9.2011.


title: Vec T-38/12: Žaloba podaná 23. januára 2012 — Pips/ÚHVT — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)

text:
               24.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 89/28

         Žaloba podaná 23. januára 2012 — Pips/ÚHVT — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)
   (Vec T-38/12)
   2012/C 89/47
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Pips BV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: J. A. K. van den Berg, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Nemecko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 20. októbra 2011 vo veci R 2420/2010-1,

               —

               vyhovel prihláške ochrannej známky Spoločenstva č. 7024961 pre slovnú ochrannú známku „ISABELLA OLIVER“ pre všetky tovary a služby, ktoré sú predmetom konania pred prvým odvolacím senátom, a

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „ISABELLA OLIVER“ pre tovary a služby tried 3, 4, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24 a 25 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 7024961.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: prihláška slovnej ochrannej známky „S.Oliver“ ako ochrannej známky Spoločenstva č. 6819908 pre tovary tried 4, 16, 20, 21 a 24; zápis obrazovej ochrannej známky „s.Oliver“ ako ochrannej známky Spoločenstva č. 4504569 pre tovary a služby tried 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25, 28 a 35; nemecký zápis ochrannej známky č. 30734710.9 pre slovnú ochrannú známku „S.Oliver“ pre tovary tried 10, 12 a 21; zápis slovnej ochrannej známky „S.Oliver“ ako ochrannej známky Spoločenstva č. 181875 pre tovary tried 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25 a 26; medzinárodný zápis ochrannej známky č. 959255 pre slovnú ochrannú známku „S.Oliver“ pre tovary tried 10, 12 a 21.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 76 nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát: i) vykonal posúdenie podobnosti ochranných známok na základe skutočností/okolností, ktoré účastníci konania neuviedli, v dôsledku čoho je záver týkajúci sa podobnosti označení nesprávny a ii) nesprávne uplatnil zásady formulované Súdnym dvorom vo vzťahu k celkovému posúdeniu pravdepodobnosti zámeny.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 31. mája 2005 vo veci T-284/02: Triantafyllia Dionyssopoulou proti Rade Európskej únie (Úradníci — Povýšenie — Článok 45 Služobného poriadku — Porovnávacie posúdenie zásluh — Zohľadnenie skutočne vykonaných činností počas príslušného obdobia — Zohľadnenie veku a počtu odpracovaných rokov — Žaloba o neplatnosť — Žaloba o náhradu škody)

text:
               6.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/23

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 31. mája 2005
   vo veci T-284/02: Triantafyllia Dionyssopoulou proti Rade Európskej únie (1)

   (Úradníci - Povýšenie - Článok 45 Služobného poriadku - Porovnávacie posúdenie zásluh - Zohľadnenie skutočne vykonaných činností počas príslušného obdobia - Zohľadnenie veku a počtu odpracovaných rokov - Žaloba o neplatnosť - Žaloba o náhradu škody)
   (2005/C 193/36)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci T-284/02, Triantafyllia Dionyssopoulou, bývalá úradníčka Rady Európskej únie, bydliskom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: J. Martin, advokát, proti Rade Európskej únie (splnomocnení zástupcovia: M. Sims a F. Anton), ktorej predmetom je jednak návrh na zrušenie rozhodnutia o nepovýšení žalobkyne do platovej triedy C2 za obdobie povýšenia 2001 ako aj návrh na náhradu škody, ktorú mala žalobkyňa údajne utrpieť týmto rozhodnutím, Súd prvého stupňa (prvá komora), v zložení: predseda komory J. D. Cooke, sudcovia R. García-Valdecasas a I. Labucka, tajomník: I. Natsinas, referent, vyhlásil 31. mája 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 289, 23.11.2002.


title: Vec C-496/07: Uznesenie predsedu siedmej komory Súdneho dvora zo 6. marca 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Česká republika

text:
               1.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 180/36

         Uznesenie predsedu siedmej komory Súdneho dvora zo 6. marca 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Česká republika
   (Vec C-496/07) (1)

   2009/C 180/62

      Jazyk konania: čeština

   Predseda siedmej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 37, 9.2.2008.


title: Vec C-242/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Tretia komora (Taliansko) 17. mája 2010 — ENEL Produzione SpA/Autorità per l’energia elettrica e il gas

text:
               31.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Tretia komora (Taliansko) 17. mája 2010 — ENEL Produzione SpA/Autorità per l’energia elettrica e il gas
   (Vec C-242/10)
   ()
   2010/C 209/33
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale — Tretia komora

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: ENEL Produzione SpA

      Žalovaný: Autorità per l’energia elettrica e il gas

      Prejudiciálna otázka

   Bránia články 23, 43, 49 a 56 Zmluvy, ako aj článok 11 ods. 2 a 6 a článok 24 smernice 2003/54 takej vnútroštátnej právnej úprave, ktorá bez upovedomenia Európskej komisie stabilne ukladá určitým výrobcom elektrickej energie, ktorí sa za daných okolností považujú za nevyhnutných na splnenie potrieb dopytu po službách dispečingu, aby predkladali ponuky na burzových trhoch s elektrickou energiou podľa heteronómne určených programov prevádzkovateľa siete, a ktorá znemožňuje odmeňovanie za tieto ponuky na základe voľného rozhodovania výrobcu, ale spája ho s parametrami, ktoré nie sú vopred stanovené „transparentnými, nediskriminačnými a trhovými postupmi“?


title: Vec F-81/15: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 11. novembra 2015 – GM a GN/Komisia

text:
               21.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 429/30

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 11. novembra 2015 – GM a GN/Komisia
   (Vec F-81/15) (1)

   (2015/C 429/43)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 262, 10.8.2015, s. 42.


title: Vec C-134/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) 12. marca 2012 — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (v mene a záujme svojich členov — štátnych zamestnancov s osobitným postavením — príslušníkov polície IPJ Tulcea)/Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

text:
               12.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) 12. marca 2012 — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (v mene a záujme svojich členov — štátnych zamestnancov s osobitným postavením — príslušníkov polície IPJ Tulcea)/Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea
   (Vec C-134/12)
   2012/C 138/14
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Constanța

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (v mene a záujme svojich členov — štátnych zamestnancov s osobitným postavením — príslušníkov polície IPJ Tulcea)

      Žalovaní: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa ustanovenia článku 17 ods. 1 a článkov 20 a 21 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že bránia zníženiu platov, tak ako bolo toto zníženie upravené rumunskými zákonmi č. 118/2010 a č. 285/2010?

               2.

               Majú sa ustanovenie článku 15 ods. 3 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, na základe ktorých bola rumunská vláda povinná informovať Generálneho tajomníka Rady Európy o tomto zamýšľanom opatrení a o dĺžke jeho platnosti vykladať tak, že postihujú zákony č. 118/2010 a č. 285/2010 neplatnosťou?


title: Vec T-297/14 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 4. septembra 2014 – Walter Klein/Komisia („Predbežné opatrenie — Štátna pomoc — Národná podpora výroby elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov — Rozhodnutie Komisie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania v oblasti štátnej pomoci — Návrh na odklad výkonu — Fumus boni juris“)

text:
               1.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 431/26

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 4. septembra 2014 – Walter Klein/Komisia
   (Vec T-297/14 R)
   ((„Predbežné opatrenie - Štátna pomoc - Národná podpora výroby elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov - Rozhodnutie Komisie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania v oblasti štátnej pomoci - Návrh na odklad výkonu - Fumus boni juris“))
   (2014/C 431/46)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Walter Klein GmbH & Co. KG (Wuppertal, Nemecko) (v zastúpení: T. Volz a B. Wißmann, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Maxian Rusche a R. Sauer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na odklad právnych účinkov rozhodnutia, ktorým Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania v oblasti štátnej pomoci ohľadom nemeckého zákona o obnoviteľných zdrojoch energií

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-309/09: Uznesenie Všeobecného súdu z  24. mája 2011 — Sanyō Denki/ÚHVT — Telefónica O2 Germany (eneloop) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietka — Späťvzatie námietky — Zastavenie konania“ )

text:
               30.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 226/26

         Uznesenie Všeobecného súdu z 24. mája 2011 — Sanyō Denki/ÚHVT — Telefónica O2 Germany (eneloop)
   (Vec T-309/09) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietka - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania)
   2011/C 226/53
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Sanyō Denki Kabushiki Kaisha (Osaka, Japonsko) (v zastúpení: pôvodne M. De Zorti, M. Koch a T. Grimm, neskôr V. Schmitz-Fohrmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne M. Ahlgren, neskôr M. Ahlgren a J. F. Crespo Carillo, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: A. Fottner a M. Müller, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba o neplatnosť podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 6. mája 2009 (vec R 794/2008-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG a Sanyō Denki Kabushiki Kaisha

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Žalobca a vedľajší účastník konania znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania žalovaného.

      (1)  Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.


title: Vec T-102/06: Žaloba podaná  4. apríla 2006  – Investire Partecipazioni/Komisia

text:
               20.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/16

         Žaloba podaná 4. apríla 2006 – Investire Partecipazioni/Komisia
   (Vec T-102/06)
   (2006/C 121/29)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobca: Investire Partecipazioni S.p.A. (Rím, Taliansko) (v zastúpení: G. M. Roberti a A. Franchi; avvocati)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev z 25. novembra 2005 č. 4683,

               —

               určiť, že podľa článku 241 ES, sú písm. B, bod 12 a písm. C bodu 2 schémy č. 19 tvoriace prílohu k rozhodnutiu Komisie z 23. apríla 1997(97/322/ES) nezákonné a neaplikovateľné,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie treba zrušiť z rovnakých dôvodov aké sú uvedené vo veci T-418/05, Investire Partecipazioni/Komisia (Ú. v. EÚ C 22, 28.1.2006, s. 21).


title: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. decembra 2004 vo veci C-62/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska (Odpady — Smernice 75/442/EHS a 91/156/EHS — Prebratie)

text:
               19.2.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/5

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (tretia komora)
   zo 16. decembra 2004
   vo veci C-62/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska (1)

   (Odpady - Smernice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Prebratie)
   (2005/C 45/10)
   Jazyk konania: angličtina
   Vo veci C-62/03, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: X. Lewis a M. Konstantinidis) proti Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska (splnomocnený zástupca: K. Manji, za právnej pomoci D. Wyatt), predmetom ktorej je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 14. februára 2003, Súdny dvor (tretia komora), v zložení: predseda tretej komory A. Rosas, sudcovia A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (spravodajca), J. Malenovský a U. Lõhmus, generálna advokátka: C. Stix-Hackl, tajomník: L. Hewlett, hlavná referentka, vyhlásil dňa 16. decembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska tým, že neprijalo opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s povinnosťami, ktoré mu vyplývajú z článkov 1 písm. a), e) a f), 2 ods.1 písm. b), 3, 4, 5, 7 ods. 1, 8, 12, 13 a 14 smernice Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch, zmenenej smernicou Rady 91/156/EHS z 18. marca 1991 a nakoniec rozhodnutím Komisie 96/350/ES z 24. mája 1996, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 101, 26.4.2003


title: Vec T-244/04: Žaloba podaná dňa 17. júna 2004: pani Elizabeth Saskia Smith proti Europolu

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/31

         Žaloba podaná dňa 17. júna 2004: pani Elizabeth Saskia Smith proti Europolu
   (Vec T-244/04)
   (2004/C 217/55)
   Jazyk konania: holandčtina
   pani Elizabeth Saskia Smith, bytom Scheveningen (Holandsko), v zastúpení: P. de Casparis a M. F. Baltussen, advokáti, podala dňa 17. júna 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Europolu.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               Zrušil rozhodnutie Europolu zo dňa 19. mája 2003 súčastne s rozhodnutím o sťažnosti žalobkyni zo dňa 19. marca 2003

               —

               zaviazal Europol nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa tvrdí, že ju žalovaný vo svojom rozhodnutí nezohľadnil pre viacero voľných miest. Žalobkyňa uvádza, že sa žalovaný dopustil zjavnej chyby pri posudzovaní.


title: Vec C-38/11: Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z  18. júna 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — Amorim Energia BV/Ministério das Finanças e da Administração Pública (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Články 49 ZFEÚ a 54 ZFEÚ — Články 63 ZFEÚ a 65 ZFEÚ — Smernica 90/435/EHS — Článok 3 ods. 2 — Daňová právna úprava — Daň z príjmov právnických osôb — Zdanenie dividend — Zrážka pri zdroji — Oslobodenie od dane — Držba minimálneho podielu v spoločnosti, ktorá vypláca dividendy — Podmienky — Minimálne obdobie nepretržitej držby uvedeného podielu — Podmienky — Tuzemské a cudzozemské spoločnosti príjemcovia — Rozdielne zaobchádzanie)

text:
               24.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 366/18

         Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z 18. júna 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — Amorim Energia BV/Ministério das Finanças e da Administração Pública
   (Vec C-38/11) (1)

   (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Články 49 ZFEÚ a 54 ZFEÚ - Články 63 ZFEÚ a 65 ZFEÚ - Smernica 90/435/EHS - Článok 3 ods. 2 - Daňová právna úprava - Daň z príjmov právnických osôb - Zdanenie dividend - Zrážka pri zdroji - Oslobodenie od dane - Držba minimálneho podielu v spoločnosti, ktorá vypláca dividendy - Podmienky - Minimálne obdobie nepretržitej držby uvedeného podielu - Podmienky - Tuzemské a cudzozemské spoločnosti príjemcovia - Rozdielne zaobchádzanie)
   2012/C 366/29
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Amorim Energia BV

      Žalovaný: Ministério das Finanças e da Administração Pública

      za účasti: Ministério Público

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Supremo Tribunal Administrativo — Výklad článkov 63 ZFEÚ a 65 ZFEÚ — Vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej podiel na zisku vyplácaný cudzozemským spoločnostiam podlieha menej výhodnému daňovému režimu ako podiel na zisku vyplácaný tuzemským spoločnostiam — Požiadavka dlhšieho minimálneho obdobia vlastníctva akcií a vyššieho minimálneho obchodného podielu vzťahujúca sa na cudzozemské spoločnosti

      Výrok

               1.

               Články 63 ZFEÚ a 65 ZFEÚ bránia právnej úprave členského štátu, ako je tá, o ktorú ide vo veci samej, ktorá neumožňuje spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte, ktorá má v spoločnosti so sídlom v Portugalsku podiel vyšší ako 10 %, ale nižší ako 20 %, uplatnenie oslobodenia od dane vyberanej zrážkou pri zdroji z dividend vyplácaných spoločnosťou so sídlom v Portugalsku a podriaďuje tak tieto dividendy dvojitému hospodárskemu zdaneniu, hoci v prípade, ak sú dividendy vyplácané spoločnostiam, ktoré sú akcionármi so sídlom v Portugalsku a majú rovnaký druh podielu, takéto dvojité hospodárske zdanenie nenastáva. Ak sa členský štát odvoláva na dohodu o zamedzení dvojitého zdanenia uzatvorenú s iným členským štátom, vnútroštátnemu súdu prislúcha, aby zohľadnil takúto dohodu a prípadne preveril, či umožňuje neutralizovanie účinkov obmedzenia voľného pohybu kapitálu.

               2.

               Články 49 ZFEÚ a 54 ZFEÚ bránia právnej úprave členského štátu, ako je tá, o ktorú ide vo veci samej, ktorá umožňuje spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte, ktorá má v spoločnosti so sídlom v Portugalsku podiel vyšší ako 20 %, preplatenie dane vyberanej zrážkou pri zdroji z dividend vyplácaných spoločnosťou so sídlom v Portugalsku výlučne v prípade, ak mala takýto podiel nepretržite počas dvoch rokov a odďaľuje tak odstránenie dvojitého hospodárskeho zdanenia v porovnaní so spoločnosťami, ktoré sú akcionármi so sídlom v Portugalsku a majú rovnaký druh podielu. Ak sa členský štát odvoláva na dohodu o zamedzení dvojitého zdanenia uzatvorenú s iným členským štátom, vnútroštátnemu súdu prislúcha, aby zohľadnil takúto dohodu a prípadne preveril, či umožňuje neutralizovanie účinkov obmedzenia voľného pohybu kapitálu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 130, 30.4.2011.


title: Vec C-572/08: Uznesenie predsedu prvej komory Súdneho dvora zo 6. mája 2010 — Európska komisia/Talianska republika

text:
               28.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 234/30

         Uznesenie predsedu prvej komory Súdneho dvora zo 6. mája 2010 — Európska komisia/Talianska republika
   (Vec C-572/08) (1)

   ()
   2010/C 234/50
   Jazyk konania: taliančina
   Predseda prvej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 7.3.2009.


title: Vec T-122/14: Žaloba podaná 19. februára 2014 – Taliansko/Komisia

text:
               7.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/42

         Žaloba podaná 19. februára 2014 – Taliansko/Komisia
   (Vec T-122/14)
   2014/C 102/63
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, a G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Táto žaloba smeruje proti rozhodnutiu Európskej komisie č. C(2013) 8681 final z 9. decembra 2013, ktorým podľa rozsudku Súdneho dvora zo 17. novembra 2011 vo veci C-469/09 Komisia uložila Talianskej republike povinnosť zaplatiť sumu 6 252 000 eur ako penále.
   Napadnuté rozhodnutie sa vzťahuje na druhý semester omeškania, to znamená na obdobie od 17. mája do 17. novembra 2012.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tieto dôvody.

               1.

               Prvý dôvod založený na porušení článku 260 ods. 1 a ods. 3 druhom pododseku ZFEÚ, ako aj na porušení rozsudku, ktorý sa má vykonať, týkajúceho sa pohľadávok voči podnikom v situácii „preventívneho vyrovnania“ alebo v režime „riadenej správy“.
               Rozhodnutie totiž neodčítava od pomoci dlžnej po uplynutí referenčného semestra pohľadávky voči týmto podnikom, ktoré vznikli v rámci príslušných konkurzných konaní, hoci talianska vláda sa domnieva, že ide o pohľadávky, pre vymoženie ktorých členský štát dokázal všetku potrebnú starostlivosť a ktoré musia byť preto vylúčené zo sumy naďalej dlžných pomocí z titulu rozsudku, ktorý sa má vykonať.

               2.

               Druhý dôvod založený na porušení článku 14 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339), ako aj na nepresnom uplatnení článku 11 nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 659/1999, ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. EÚ L 140, s. 1; Mim. vyd. 08/004, s. 3).
               V tejto súvislosti sa uvádza, že rozhodnutie ukladá talianskym orgánom povinnosť uplatniť na sumy dlžné podnikmi z titulu vrátenia štátnej pomoci úroky na zostavenom základe, ako uvádza článok 11 nariadenia č. 794/2004. Talianska vláda spochybňuje tento bod a uvádza, že aj podľa judikatúry Súdneho dvora Európskej únie (a najmä rozsudku z 11. decembra 2008, Komisia/Département du Loiret a Scott SA) tento režim výpočtu úrokov sa nemôže uplatniť v oblasti rozhodnutí o vymáhaní predchádzajúcich nadobudnutiu účinnosti nariadenia č. 794/2004, a ešte menej s odkazom na rozhodnutia predchádzajúce uverejneniu oznámenia Komisie o úrokových sadzbách uplatniteľných v prípade vymáhania nezákonnej štátnej pomoci (Ú. v. EÚ C 110 z 8. mája 2003, s. 21).


title: Vec T-495/04: Žaloba podaná dňa 23. decembra 2004: Belfass proti Rade Európskej únie

text:
               5.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 57/34

         Žaloba podaná dňa 23. decembra 2004: Belfass proti Rade Európskej únie
   (Vec T-495/04)
   (2005/C 57/59)
   Jazyk konania: francúzština
   Belfass, so sídlom v Bruseli, v zastúpení: Lucas Vogel, advokát, podal 23. decembra 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Rade Európskej únie.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie, ktorá prijal generálny sekretariát Rady Európskej únie, ktorým zamietol dve ponuky predložené žalobcom v rámci verejného obstarávania UCA 033/04, ktorého cieľom bolo pridelenie zákazky na poskytovanie služieb upratovania a údržby dvoch kancelárskych budov nachádzajúcich sa v Bruseli,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu škody vo výške 1 481 317,65 EUR, zvýšenú o úroky vo výške 7 % ročne odo dňa podania tejto žaloby, s výhradou možného neskoršieho zvýšenia, zníženia alebo spresnenia,

               —

               zaviazal žalovaného nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca v tejto veci, spoločnosť, ktorá sa špecializuje na upratovanie kancelárií a ktorá zabezpečuje upratovanie určitých kancelárií Generálneho sekretariátu Rady od 1. januára 1998, namieta proti tomu, že žalovaný zamietol dve ponuky predložené žalobcom v rámci verejného obstarávania, ktorého cieľom bolo uzavretie zmluvy o upratovaní a rôznych službách, ktoré sa mali vykonávať v budovách „Woluwé Heights“ (objekt č. 1) a „Frére Orban“ (objekt č. 2).
   Na podporu svojich tvrdení uvádza žalobca:

               —

               existenciu zjavnej chyby v posúdení, ktorá spočíva v tom, že na zamietnutie ponuky týkajúcej sa objektu č. 1 žalovaný uvádza, že priemerná hodinová sadzba vyplývajúca z uvedenej ponuky bola nižšia ako minimálna mzda stanovená Union générale belge du nettoyage pre kategóriu 1A k dátumu 1. január 2004, kým presná analýza čiastok uvedených v ponuke žalobcu ukazuje, že priemerná hodinová sadzba, ktorá z tejto ponuky vyplýva, je vyššia ako minimálna čiastka stanovená Union générale belge du nettoyage,

               —

               porušenie princípov správneho úradného postupu a nediskriminácie, ako aj existenciu zjavnej chyby v posúdení, nakoľko ponuka týkajúca sa objektu č. 2 bola zamietnutá bez ďalšieho skúmania iba z dôvodu, že celkový počet hodín práce uvedený v danej ponuke bol nižší o viac ako 12,5 % priemeru hodín vyplývajúcich z ostatných ponúk podaných v súvislosti s danou zákazkou, hoci tým, že sa uplatnilo toto kritérium, napadnuté rozhodnutie uprednostnilo najdrahšie ponuky, ktoré predpokladali fakturovanie zvýšeného počtu hodín bez objektívnej potreby.


title: Vec C-222/07: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  5. marca 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (UTECA)/Administración General del Estado (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 12 ES — Zákaz diskriminácie na základe štátnej príslušnosti — Články 39 ES, 43 ES, 49 ES a 56 ES — Základné slobody zaručené Zmluvou ES — Článok 87 ES — Štátna pomoc — Smernica 89/552/EHS — Vykonávanie činností televízneho vysielania — Povinnosť prevádzkovateľov televízneho vysielania vyhradiť časť svojich prevádzkových príjmov na predbežné financovanie európskych kinematografických a televíznych filmov, pričom 60 % z tohto financovania je určených na tvorbu diel, ktorých pôvodné znenie je v niektorom z úradných jazykov Španielskeho kráľovstva a ktoré sú prevažne vyrábané španielskym filmovým priemyslom)

text:
               1.5.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/4

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 5. marca 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo – Španielsko) – Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (UTECA)/Administración General del Estado
   (Vec C-222/07) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 12 ES - Zákaz diskriminácie na základe štátnej príslušnosti - Články 39 ES, 43 ES, 49 ES a 56 ES - Základné slobody zaručené Zmluvou ES - Článok 87 ES - Štátna pomoc - Smernica 89/552/EHS - Vykonávanie činností televízneho vysielania - Povinnosť prevádzkovateľov televízneho vysielania vyhradiť časť svojich prevádzkových príjmov na predbežné financovanie európskych kinematografických a televíznych filmov, pričom 60 % z tohto financovania je určených na tvorbu diel, ktorých pôvodné znenie je v niektorom z úradných jazykov Španielskeho kráľovstva a ktoré sú prevažne vyrábané španielskym filmovým priemyslom)
   2009/C 102/05
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (UTECA)

      Žalovaná: Administración General del Estado

      Za účasti: Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Radiotelevisión Española (RTVE), Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (Egeda)

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Tribunal Supremo – Výklad článku 12 ES, článku 87 ods. 3 ES a článku 3 ods. 1 smernice Rady 89/552/EHS z 3. októbra 1989 o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (Ú. v. ES L 298, s. 23; Mim. vyd. 06/001, s. 224) – Povinnosť prevádzkovateľov televízneho vysielania vyhradiť určitý percentuálny podiel svojich prevádzkových príjmov na predbežné financovanie európskych kinematografických filmov a televíznych filmov, pričom 60 % tohto financovania je určených pre diela, ktorých pôvodné znenie je v španielskom jazyku a ktoré sú prevažne vyrábané španielskym filmovým priemyslom

      Výrok rozsudku

               1.

               Smernica Rady 89/552/EHS z 3. októbra 1989 o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania, zmenená a doplnená smernicou 97/36/ES Európskeho parlamentu a Rady z 30. júna 1997 a konkrétne jej článok 3, ako aj článok 12 ES sa majú vykladať v tom zmysle, že im neodporuje opatrenie prijaté členským štátom, akým je dotknuté opatrenie vo veci samej, ktoré prevádzkovateľom televízneho vysielania ukladá povinnosť vyhradiť 5 % z ich prevádzkových príjmov na predbežné financovanie európskych kinematografických a televíznych filmov, ako aj presnejšie vyhradiť 60 % z uvedených 5 % na diela, ktorých pôvodné znenie je v niektorom z úradných jazykov tohto členského štátu.

               2.

               Článok 87 ES sa má vykladať v tom zmysle, že opatrenie prijaté členským štátom, akým je dotknuté opatrenie vo veci samej, ktoré prevádzkovateľom televízneho vysielania ukladá povinnosť vyhradiť 5 % z ich prevádzkových príjmov na predbežné financovanie európskych kinematografických a televíznych filmov, a presnejšie vyhradiť 60 % z uvedených 5 % na diela, ktorých pôvodné znenie je v niektorom z úradných jazykov tohto členského štátu, nie je štátnou pomocou poskytnutou v prospech filmového priemyslu tohto členského štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 155, 7.7.2007.


title: Vec T-247/06 P: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  5. júla 2007 – Sanchez Ferriz/Komisia ( Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Hodnotenie služobného postupu — Hodnotiace obdobie 2003 — Nedôvodné odvolanie )

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/37

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 5. júla 2007 – Sanchez Ferriz/Komisia
   (Vec T-247/06 P) (1)

   („Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Hodnotenie služobného postupu - Hodnotiace obdobie 2003 - Nedôvodné odvolanie“)
   (2007/C 199/71)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Carlos Sanchez Ferriz (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: F. Frabetti, advokát)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: G. Berscheid a M. Velardo, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) z 28. júna 2006, Sanchez Ferriz/Komisia (F-19/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), ktoré smeruje k zrušeniu tohto rozsudku
   Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Pán Carlos Sanchez Ferriz je povinný nahradiť trovy tohto konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 261, 28.10.2006.


title: Vec C-241/13: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  18. augusta 2014 – Európska komisia/Estónska republika, ktorú podporuje: Spolková republika Nemecko, Belgické kráľovstvo, Holandské kráľovstvo, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, Poľská republika, Fínska republika, Švédske kráľovstvo

text:
               17.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 409/31

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 18. augusta 2014 – Európska komisia/Estónska republika, ktorú podporuje: Spolková republika Nemecko, Belgické kráľovstvo, Holandské kráľovstvo, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, Poľská republika, Fínska republika, Švédske kráľovstvo
   (Vec C-241/13) (1)

   2014/C 409/44
   Jazyk konania: estónčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 189, 29.6.2013.


title: Rozsudok Súdu z  3. júna 2013 vo veci E-14/12 – Dozorný úrad EZVO/Lichtenštajnské kniežatstvo (Nesplnenie povinností zmluvnou stranou – Sloboda usadiť sa – Sloboda poskytovať služby – Články 31 a 36 Dohody o EHP – Povinnosť agentúr dočasného zamestnávania poskytnúť zábezpeku – Nepriama a priama diskriminácia – Požiadavka na pobyt – Odôvodnenie)

text:
               26.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 277/11

         ROZSUDOK SÚDU
   z 3. júna 2013
   vo veci E-14/12
   Dozorný úrad EZVO/Lichtenštajnské kniežatstvo
   (Nesplnenie povinností zmluvnou stranou – Sloboda usadiť sa – Sloboda poskytovať služby – Články 31 a 36 Dohody o EHP – Povinnosť agentúr dočasného zamestnávania poskytnúť zábezpeku – Nepriama a priama diskriminácia – Požiadavka na pobyt – Odôvodnenie)
   2013/C 277/09
   Vo veci E-14/12, Dozorný úrad EZVO/Lichtenštajnsko – ŽIADOSŤ o vyhlásenie, že Lichtenštajnské kniežatstvo tým, že ponechalo v platnosti právne predpisy, ktorými sa ukladá povinnosť osobám s bydliskom v Lichtenštajnsku zodpovedným za agentúru dočasného zamestnávania poskytnúť zábezpeku vo výške 50 000 švajčiarskych frankov, pričom zábezpeka vo výške 100 000 švajčiarskych frankov sa ukladá osobám s bydliskom mimo územia Lichtenštajnska vykonávajúcim podobnú funkciu, ako aj agentúram, ktoré sa snažia poskytovať služby dočasného zamestnávania cezhranične, si nesplnilo svoje povinnosti podľa článkov 31 a 36 Dohody o EHP, súd v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen (sudca spravodajca) a Páll Hreinsson, sudcovia, vyniesol 3. júna 2013 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
   Súd týmto:

               1.

               Vyhlasuje, že Lichtenštajnské kniežatstvo tým, že ponechalo v platnosti právne predpisy, ktorými sa ukladá povinnosť osobám s bydliskom v Lichtenštajnsku zodpovedným za agentúru dočasného zamestnávania poskytnúť zábezpeku vo výške 50 000 švajčiarskych frankov, pričom zábezpeka vo výške 100 000 švajčiarskych frankov sa ukladá osobám s bydliskom mimo územia Lichtenštajnska vykonávajúcim podobnú funkciu, ako aj agentúram, ktoré sa snažia poskytovať služby dočasného zamestnávania cezhranične, si nesplnilo svoje povinnosti podľa článkov 31 a 36 Dohody o EHP.

               2.

               Nariaďuje Lichtenštajnsku uhradiť trovy konania.


title: Vec C-597/13 P: Odvolanie podané 22. novembra 2013 : Total SA proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z  13. septembra 2013 vo veci T-548/08, Total SA/Európska komisia

text:
               15.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/18

         Odvolanie podané 22. novembra 2013: Total SA proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 13. septembra 2013 vo veci T-548/08, Total SA/Európska komisia
   (Vec C-597/13 P)
   2014/C 45/33
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Total SA (v zastúpení: E. Morgan de Rivery, E. Lagathu, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               v prvom rade:

                           —

                           zrušiť v celom rozsahu na základe článku 256 ZFEÚ a článku 56 Protokolu č. 3 o Štatúte Súdneho dvora Európskej únie rozsudok Všeobecného súdu z 13. septembra 2013, Total/Európska Komisia, vo veci T-548/08,

                           —

                           vyhovieť jej návrhom predloženým v prvostupňovom konaní pred Všeobecným súdom,

                           —

                           následne zrušiť rozhodnutie Komisie K(2008) 5476 v konečnom znení z 1. októbra 2008 o konaní podľa článku 81 Zmluvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/39.181 — sviečkové vosky) v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Total,

               —

               subsidiárne uplatniť svoju opravnú právomoc založenú článkom 261 ZFEÚ s cieľom znížiť pokutu uloženú spoločnosti Total,

               —

               v každom prípade uložiť Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania v celom rozsahu vrátane trov konania, ktoré spoločnosť Total vynaložila v konaní pred Všeobecným súdom.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza tri hlavné a tri vedľajšie odvolacie dôvody.
   Po prvé odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že porušil zásadu kontradiktórnosti, pretože v ten istý deň vydal dva rozsudky, ktoré mali za následok zmenu povahy zodpovednosti pripisovanej odvolateľke a v konečnom dôsledku ju sprísnili.
   Po druhé odvolateľka namieta nesprávne právne posúdenie týkajúce sa odôvodnenia rozsudku Všeobecného súdu. Všeobecný súd jednak vec nesprávne právne posúdil v rámci preskúmania zákonnosti, pretože nezrušil rozhodnutie pre porušenie povinnosti odôvodnenia Komisiou. Jednak všeobecný súd nesplnil svoju povinnosť odôvodnenia v rámci svojej opravnej právomoci založenej na článku 261 ZFEÚ.
   Po tretie odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že sa v rámci uplatnenia svojej opravnej právomoci založenej na článku 261 ZFEÚ dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď odmietol znížiť pokutu odvolateľky v rovnakom rozsahu ako pokutu uloženú jej dcérskej spoločnosti Total Raffinage Marketing. Všeobecný súd na jednej strane nesprávne posúdil rozsah svojej opravnej právomoci, keď zmenil spoločnú a nerozdielnu zodpovednosť žalobkyne a jej pobočky, hoci bol oprávnený zmeniť len výšku pokuty. Na druhej strane sa odvolateľka domnieva, že Všeobecný súd konal v rozpore s judikatúrou Súdneho dvora v oblasti solidárnej zodpovednosti materskej spoločnosti vyplývajúcej z protiprávneho konania dcérskej spoločnosti, ako aj v rozpore so zásadou rovnosti, zákazom diskriminácie a zásadou proporcionality.
   Po štvrté odvolateľka Súdny dvor subsidiárne žiada, aby uplatnil svoju vlastnú opravnú právomoc a pokutu zrušil alebo zmenil jej výšku.
   Po piate odvolateľka žiada Súdny dvor, aby pokutu znížil na úroveň pokuty uloženej dcérskej spoločnosti Total Raffinage Marketing vo veci T-566/08.
   Napokon Súdny dvor žiada, aby zmenil istinu pokuty na úroveň istiny pokuty uloženej dcérskej spoločnosti Total Raffinage Marketing vo veci T-566/08 alebo v prípade podania odvolania, v rozsudku Súdneho dvora o odvolaní, ak Súdny dvor dospeje k záveru, že vo veci možno rozhodnúť alebo v rozsudku vydanom Všeobecným súdom po vrátení veci Súdnym dvorom.


title: Vec C-139/14: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 22. októbra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Baden-Württemberg – Nemecko) – Mineralquelle Zurzach AG/Hauptzollamt Singen (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločný colný sadzobník – Colné zaradenie – Kombinovaná nomenklatúra – Zaradenie tovarov – Colná položka 2202 10 00 – Voda, vrátane minerálnych vôd a sód, obsahujúca cukor alebo iné sladidlá alebo aromatizovaná – Colná položka 2202 9010 11 – Ovocné alebo zeleninové šťavy riedené vodou alebo sódou)

text:
               19.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/12

      Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 22. októbra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Baden-Württemberg – Nemecko) – Mineralquelle Zurzach AG/Hauptzollamt Singen
      (Vec C-139/14) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný colný sadzobník - Colné zaradenie - Kombinovaná nomenklatúra - Zaradenie tovarov - Colná položka 2202 10 00 - Voda, vrátane minerálnych vôd a sód, obsahujúca cukor alebo iné sladidlá alebo aromatizovaná - Colná položka 2202 9010 11 - Ovocné alebo zeleninové šťavy riedené vodou alebo sódou)
      (2015/C 016/18)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Mineralquelle Zurzach AG

         Žalovaný: Hauptzollamt Singen

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatúra obsiahnutá v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1719/2005 z 27. októbra 2005, sa má vykladať v tom zmysle, že nápoj, akým je dotknutý nápoj vo veci samej, ktorý pozostáva prevažne z vody, cukru, koncentrovanej pomarančovej, citrónovej, hroznovej, ananásovej, mandarínkovej, nektárinkovej a marakujovej šťavy, drene z marhúľ a guavy, okyslovačov a zo zmesi vitamínov a prírodných a umelých aromatických látok, a ktorý má obsah ovocnej šťavy 12 %, spadá do podpoložky 2202 10 10 tejto nomenklatúry.

         (1)  Ú. v. EÚ C 194, 24.6.2014.


title: Vec C-542/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen (Švédsko) 26. októbra 2016 – Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a i./Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag

text:
               16.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 14/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen (Švédsko) 26. októbra 2016 – Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a i./Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag
   (Vec C-542/16)
   (2017/C 014/31)
   Jazyk konania: švédčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Högsta domstolen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovatelia: Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag, Jan-Herik Strobel, Mona Strobel, Margareta Nilsson, Per Nilsson, Kent Danås, Dödsboet efter Tommy Jönsson, Stefan Pramryd, Stefan Ingemansson, Lars Persson, Magnus Persson, Anne-Charlotte Wickström, Peter Nilsson, Ingela Landau, Thomas Landau, Britt-Inger Ruth Romare, Gertrud Andersson, Eva Andersson, Rolf Andersson, Lisa Bergström, Bo Sörensson, Christina Sörensson, Kaj Wirenkook, Lena Bergquist Johansson, Agneta Danås, Hans Eriksson, Christina Forsberg, Christina Danielsson, Per-Olof Danielsson, Ann-Christin Jönsson, Åke Jönsson, Stefan Lindgren, Daniel Röme, Ulla Nilsson, Dödsboet efter Leif Göran Erik Nilsson

      Odporcovia: Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag

      Prejudiciálne otázky

               1.

                           a)

                           Vzťahuje sa smernica 2002/92 (1) na činnosť sprostredkovateľa poistenia, ktorý nemá v skutočnosti v úmysle uzatvoriť poistnú zmluvu? Je relevantné, či takýto úmysel neexistoval pred začatím činnosti alebo vznikol až neskôr?

                           b)

                           Je v situácii opísanej v prvej otázke písm. a) relevantné, že sprostredkovateľ okrem takejto fiktívnej činnosti vykonával tiež riadnu sprostredkovateľskú činnosť v oblasti poistenia?

                           c)

                           Je ďalej v situácii opísanej v prvej otázke písm. a) relevantné, že klient sa prima facie domnieval, že daná činnosť je prípravnou činnosťou na uzatvorenie poistnej zmluvy? Má význam subjektívny názor klienta na to, či došlo k sprostredkovaniu poistenia, bez ohľadu na to, či je odôvodnený?

               2.

                           a)

                           Vzťahuje sa smernica 2002/92 na ekonomické alebo iné poradenstvo poskytované v súvislosti so sprostredkovaním poistenia, ktoré sa však samo o sebe netýka vlastného uzatvorenia alebo trvania poistnej zmluvy? Aká bude konkrétne odpoveď, ak ide o poradenstvo týkajúce sa umiestnenia kapitálu v rámci kapitálového poistenia?

                           b)

                           Vzťahujú sa na také poradenstvo, aké je uvedené v otázke 2 a), ktoré je z hľadiska svojej podstaty investičným poradenstvom podľa smernice 2004/39 (2), takisto alebo výhradne ustanovenia smernice 2004/39? Ak sa na také poradenstvo vzťahuje takisto smernica 2004/39, má niektorá z dotknutých právnych úprav prednosť pred druhou úpravou?

      (1)  Smernica 2002/92/ES Európskeho parlamentu a Rady z 9. decembra 2002 o sprostredkovaní poistenia (Ú. v. ES L 9, 2003, s. 3; Mim. vyd. 06/004, s. 330).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS (Ú. v. EÚ L 145, 2004, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 263)


title: Vec T-411/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  12. júla 2007 – Annemans/Komisia ( Žaloba o neplatnosť — Hospodárska súťaž — Vybavovanie sťažností — Nariadenie (ES) č. 773/2004 — List adresovaný sťažovateľovi — Námietka neprípustnosti — Prípravný akt — Akt, ktorý možno napadnúť žalobou — Neprípustnosť )

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/36

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. júla 2007 – Annemans/Komisia
   (Vec T-411/05) (1)

   („Žaloba o neplatnosť - Hospodárska súťaž - Vybavovanie sťažností - Nariadenie (ES) č. 773/2004 - List adresovaný sťažovateľovi - Námietka neprípustnosti - Prípravný akt - Akt, ktorý možno napadnúť žalobou - Neprípustnosť“)
   (2007/C 199/68)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Gerolf Annemans (Antverpy, Belgicko) (v zastúpení: pôvodne C. Symons, neskôr B. Siffert, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: A. Nijenhuis a K. Mojzesowicz, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia, ktoré malo byť údajne obsiahnuté v liste Komisie z 5. septembra 2005 vo veci COMP/39.225 a ktoré sa týka sťažnosti, ktorú Komisii predložil Gerolf Annemans v zmysle článku 7 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 [ES] a 82[ES] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205)
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta pre neprípustnosť.

               2.

               Gerolf Annemans je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 36, 11.2.2006.


title: Vec C-301/08: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  22. októbra 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation — Luxembursko) — Irène Bogiatzi, vydatá Ventouras/Deutscher Luftpool, Société Luxair, société luxembourgeoise de navigation aérienne SA, Európske spoločenstvá, Luxemburské veľkovojvodstvo, Foyer Assurances SA [Dopravná politika — Nariadenie (ES) č. 2027/97 — Varšavský dohovor — Zodpovednosť leteckého dopravcu v prípade nehody — Lehota na podanie žaloby o náhradu škody]

text:
               5.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/13

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 22. októbra 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation — Luxembursko) — Irène Bogiatzi, vydatá Ventouras/Deutscher Luftpool, Société Luxair, société luxembourgeoise de navigation aérienne SA, Európske spoločenstvá, Luxemburské veľkovojvodstvo, Foyer Assurances SA
   (Vec C-301/08) (1)

   (Dopravná politika - Nariadenie (ES) č. 2027/97 - Varšavský dohovor - Zodpovednosť leteckého dopravcu v prípade nehody - Lehota na podanie žaloby o náhradu škody)
   2009/C 297/14
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour de cassation

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Irène Bogiatzi, vydatá Ventouras

      Žalovaní: Deutscher Luftpool, Société Luxair, société luxembourgeoise de navigation aérienne SA, Európske spoločenstvá, Luxemburské veľkovojvodstvo, Foyer Assurances SA

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Cour de cassation (Luxembursko) — Výklad článku 5 ods. 1 a 3 nariadenia Rady (ES) č. 2027/97 z 9. októbra 1997 o zodpovednosti leteckého dopravcu v prípade nehôd (Ú. v. ES L 285, s. 1; Mim. vyd. 07/003, s. 489) vo vzťahu k článku 29 Dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel o medzinárodnej leteckej doprave podpísaného vo Varšave 12. októbra 1929, zmeneného a doplneného v Haagu 28. septembra 1955 — Lehota na podanie žaloby o náhradu spôsobenej škody — Vplyv zaplatenia preddavku dopravcom, aj mimo časového rámca upraveného nariadením, na uznanie zodpovednosti tohto dopravcu

      Výrok rozsudku

               1.

               Dohovor o zjednotení niektorých pravidiel o medzinárodnej leteckej doprave, podpísaný vo Varšave 12. októbra 1929 zmenený štyrmi doplnkovými Montrealskými protokolmi z 25. septembra 1975, nepatrí medzi normy právneho poriadku Spoločenstva, ktoré má Súdny dvor právomoc vykladať podľa článku 234 ES.

               2.

               Nariadenie Rady (ES) č. 2027/97 z 9. októbra 1997 o zodpovednosti leteckého dopravcu v prípade nehôd sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni uplatneniu článku 29 Dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel o medzinárodnej leteckej doprave podpísanému vo Varšave 12. októbra 1929, zmenenému štyrmi doplnkovými Montrealskými protokolmi z 25. septembra 1975, na situáciu, v ktorej sa cestujúci domáha zodpovednosti leteckého dopravcu z dôvodu škody, ktorá mu bola spôsobená počas letu medzi členskými štátmi Európskeho spoločenstva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 236, 13.9.2008.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. apríla 2005 vo veci T-353/03: Inge-Lise Nielsen proti Rade Európskej únie (Úradníci — Zamietnutie povýšenia — Článok 45 Služobného poriadku — Zjavne nesprávne posúdenie — Zhodnotenie porovnateľných zásluh — Prípustnosť)

text:
               25.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/17

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 13. apríla 2005
   vo veci T-353/03: Inge-Lise Nielsen proti Rade Európskej únie (1)

   (Úradníci - Zamietnutie povýšenia - Článok 45 Služobného poriadku - Zjavne nesprávne posúdenie - Zhodnotenie porovnateľných zásluh - Prípustnosť)
   (2005/C 155/34)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci T-353/03, Inge-Lise Nielsen, bývalá úradníčka Rady Európskej únie, bydliskom vo Villers-la-Ville (Belgicko), v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, avocats, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Rade Európskej únie (splnomocnení zástupcovia: F. Anton a M. Sims), predmetom ktorej je návrh na zrušenie rozhodnutia Rady o nepovýšení žalobkyne do platovej triedy C 1 v hodnotenom roku 2002, Súd prvého stupňa (štvrtá komora) v zložení: predseda komory H. Legal, sudcovia P. Lindh a V. Vadapalas, tajomník: I. Natsinas, referent, vyhlásil 13. apríla 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník konania znáša vlastné trovy.

      (1)  Ú. v. EÚ C 7, z 10. 1. 2004


title: Vec C-1/09: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  11. marca 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État — Francúzsko) — Centre d’exportation du livre français (CELF), v likvidácii, Ministre de la Culture et de la Communication/Société internationale de diffusion et d’édition (Štátna pomoc — Článok 88 ods. 3 ES — Nezákonná pomoc vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom — Zrušenie rozhodnutia Komisie — Vnútroštátne súdy — Vymáhanie vrátenia nezákonne poskytnutej pomoci — Prerušenia konania až do prijatia nového rozhodnutia Komisie — Výnimočné okolnosti, ktoré môžu obmedziť povinnosť vrátenia pomoci)

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/13

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 11. marca 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État — Francúzsko) — Centre d’exportation du livre français (CELF), v likvidácii, Ministre de la Culture et de la Communication/Société internationale de diffusion et d’édition
   (Vec C-1/09) (1)

   (Štátna pomoc - Článok 88 ods. 3 ES - Nezákonná pomoc vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom - Zrušenie rozhodnutia Komisie - Vnútroštátne súdy - Vymáhanie vrátenia nezákonne poskytnutej pomoci - Prerušenia konania až do prijatia nového rozhodnutia Komisie - Výnimočné okolnosti, ktoré môžu obmedziť povinnosť vrátenia pomoci)
   2010/C 113/18
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Centre d’exportation du livre français (CELF), v livkidácii, Ministre de la Culture et de la Communication

      Žalovaná: Société internationale de diffusion et d’édition

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Conseil d’État (Francúzsko) — Štátna pomoc — Pomoc na vývoz v odvetví kníh — Povinnosť vrátiť nezákonne poskytnutú pomoc — Možnosť prerušiť konanie o vrátení pomoci až do právoplatného rozhodnutia Komisie o zlučiteľnosti pomoci so Zmluvou? — Prípustnosť obmedzenia povinnosti vymáhať vrátenie pomoci odôvodneného výnimočnou okolnosťou?

      Výrok rozsudku

               1.

               Vnútroštátny súd, ktorý podľa článku 88 ods. 3 ES rozhoduje o návrhu na vrátenie nezákonnej štátnej pomoci, nemôže prerušiť konanie o tomto návrhu do doby, než Komisia Európskych spoločenstiev po zrušení predchádzajúceho kladného rozhodnutia rozhodne o zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom.

               2.

               Skutočnosť, že Komisia Európskych spoločenstiev prijala po sebe tri rozhodnutia, ktorými vyhlásila pomoc za zlučiteľnú so spoločným trhom a ktoré následne zrušil súd Spoločenstva, nemôže byť sama osebe výnimočnou okolnosťou, ktorá môže odôvodniť obmedzenie povinnosti príjemcu vrátiť túto pomoc, keď bola poskytnutá v rozpore s článkom 88 ods. 3 ES.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 21.3.2009.


title: Vec T-445/10: Žaloba podaná 28. septembra 2010 — HerkuPlast Kubern/ÚHVT — How (eco-pack)

text:
               20.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 317/45

         Žaloba podaná 28. septembra 2010 — HerkuPlast Kubern/ÚHVT — How (eco-pack)
   (Vec T-445/10)
   ()
   2010/C 317/79
   Jazyk žaloby: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: HerkuPlast Kubern GmbH (Ering, Nemecko) (v zastúpení: G. Würtenberger a R. Kunze, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Heidi A. T. How (Harrow, Spojené kráľovstvo)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 27. júla 2010 vo veci R 1014/2009-4,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Heidi A. T. How.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „eco-pack“ pre výrobky zaradené do triedy 16.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobkyňa.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: nemecká slovná ochranná známka a medzinárodná registrácia „ECOPAK“ pre výrobky zaradené do triedy 20.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1), pretože medzi kolidujúcimi ochrannými známkami existuje pravdepodobnosť zámeny, ako aj porušenie článkov 75 a 76 nariadenie (ES) č. 207/2009, pretože odvolací senát všeobecne odmietol pravdepodobnosť zámeny, jeho odôvodnenie je na viacerých miestach rozporuplné a senát nesprávne zamietol skutočné tvrdenia žalobkyne, ktoré sú relevantné pre rozhodnutie, ako nepresné a irelevantné.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: vec T-109/09: Žaloba podaná 17. marca 2009 — Rintisch/ÚHVT — Valfleuri Pates Alimentaires (PROTIVITAL)

text:
               16.5.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/41

         Žaloba podaná 17. marca 2009 — Rintisch/ÚHVT — Valfleuri Pates Alimentaires (PROTIVITAL)
   (vec T-109/09)
   2009/C 113/82
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Bernhard Rintisch (Bottrop, Nemecko) (v zastúpení: A. Dreyer, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Valfleuri Pates Alimentaires SA (Wittenheim, Francúzsko)

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 21. januára 2009 vo veci R 1660/2007-4 a

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „PROTIVITAL“ pre výrobky zaradené do tried 5, 29 a 30 — prihláška č. 4 843 331.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobca.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: nemecká slovná ochranná známka „PROTI“ pre výrobky zaradené do tried 29 a 32; nemecká obrazová ochranná známka „PROTIPOWER“ pre výrobky zaradené do tried 5, 29 a 32; nemecká slovná ochranná známka „PROTIPLUS“ pre výrobky zaradené do tried 5, 29 a 32; nemecké obchodné meno „PROTITOP“ pre výrobky zaradené do tried 5, 29, 30 a 32; slovná ochranná známka Spoločenstva „PROTI“ pre výrobky zaradené do tried 5 a 29.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94 tým, že odvolací senát neposúdil podstatu námietky; porušenie článku 74 ods. 2 nariadenia Rady č. 40/94 tým, že odvolací senát nevykonal svoju mieru voľnej úvahy alebo prinajmenšom neuviedol, ako ju vykonal; zneužitie právomoci tým, že odvolací senát nezohľadnil dokumenty a dôkazy predložené žalobcom.


title: Vec T-311/14: Žaloba podaná 5. mája 2014 – Seca Benelux a i./Parlament

text:
               24.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 194/35

         Žaloba podaná 5. mája 2014 – Seca Benelux a i./Parlament
   (Vec T-311/14)
   2014/C 194/46
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Seca Benelux SPRL (Brusel, Belgicko), Groupe SECA SA (Valenciennes, Francúzsko) a SECA Ingénierie SAS (Valenciennes) (v zastúpení: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Parlamentu z 21. februára 2014 o nevybratí ponuky, ktorú predložili v rámci postupov verejného obstarávania asistencie technickej správy budov Európskeho parlamentu v Štrasburgu (Verejné obstarávanie č. INLO.AO-2013-003-STR-UGIMS-03) a o pridelení zákazky inému uchádzačovi,

               —

               pred vyhlásením rozhodnutia vo veci samej nariadil, aby Parlament predložil tieto dokumenty:

                           —

                           zoznam hlavných podobných služieb poskytnutých iným uchádzačom v priebehu posledných troch rokov, uvádzajúci ich výšku, dátum a adresáta, verejného alebo súkromného,

                           —

                           dokument alebo dokumenty preukazujúce doklady o vzdelaní a odbornej praxi pracovníkov ponúknutých zo strany iného uchádzača na vykonanie zákazky a obsahujúce údaje vyžadované na stranách 11 až 27 podkladov o technických špecifikáciách a v zápisnici o povinnej obhliadke miesta, ako aj odpovede uchádzačov na otázky,

                           —

                           dokument alebo dokumenty preukazujúce, že Parlament dobre preveril, či všetky doklady o vzdelaní a odbornej praxi pracovníkov ponúknutých zo strany iného uchádzača na vykonanie zákazky, ktoré mu boli predložené, boli v súlade s dokumentmi verejného obstarávania, najmä so stranami 11 až 27 podkladov o technických špecifikáciách a so zápisnicou o povinnej obhliadke miesta, ako aj odpovede uchádzačov na otázky,

               —

               zaviazal Parlament na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na nedostatku preverenia kritérií výberu, pričom boli porušené pravidlá článku 110 ods. 1 nariadenia č. 966/2012 (1) a článok 148 delegovaného nariadenia č. 1268/2012 (2), podmienky dokumentov verejného obstarávania a zásada riadnej správy vecí verejných.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení technických kapacít uchádzačov, pričom boli porušené článok 110 ods. 1 nariadenia č. 966/2012, článok 146 ods. 2 a článok 148 delegovaného nariadenia č. 1268/2012 a pravidlá stanovené v dokumentoch verejného obstarávania, ako aj zásada riadnej správy vecí verejných a zásada rovnosti zaobchádzania s uchádzačmi.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, 26.10.2012, s. 1).

      (2)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) č. 1268/2012 z 29. októbra 2012 o pravidlách uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie (Ú. v. EÚ L 362, 31.12.2012, s. 1).


title: Vec C-458/04: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Caen (prvá komora) rozsudkom zo dňa 5. októbra 2004 vo veci Chambre de commerce et de l'industrie de Flers-Argentan proti Directeur des services fiscaux, Dircofi Ouest

text:
               22.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Caen (prvá komora) rozsudkom zo dňa 5. októbra 2004 vo veci Chambre de commerce et de l'industrie de Flers-Argentan proti Directeur des services fiscaux, Dircofi Ouest
   (Vec C-458/04)
   (2005/C 19/22)
   Jazyk konania: francúzština
   Tribunal administratif de Caen (prvá komora), podal rozsudkom z 5. októbra 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania vo vzťahu ku konaniu medzi Chambre de commerce et de l'industrie de Flers-Argentan a Directeur des services fiscaux, Dircofi Ouest, ktorý bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 29. októbra 2004.
   Tribunal administratif de Caen (prvá komora) sa domáha, aby Súdny dvor rozhodol o nasledujúcej otázke: Považujú sa vnútorné finančné prevody na účely výpočtu odpočítateľnej čiastky za subvencie v zmysle článku 19 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 (1)?

      (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu - spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145 z 13.06.1977, s. 1)


title: Vec C-134/10: Žaloba podaná 15. marca 2010 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo

text:
               19.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/18

      Žaloba podaná 15. marca 2010 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
      (Vec C-134/10)
      (2010/C 161/25)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Nijenhuis a C. Vrignon, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Belgické kráľovstvo

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  určiť, že Belgické kráľovstvo si tým, že nesprávne prebralo článok 31 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby) (1), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z ustanovení uvedenej smernice a článku 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie,

                  —

                  zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Európska komisia uvádza na podporu svojej žaloby tri žalobné dôvody vytýkajúce napadnutej vnútroštátnej právnej úprave nedostatok proporcionality, najmä pokiaľ ide o konanie a kritériá na určenie rádiových a televíznych kanálov, ktorých vysielanie spadá pod režim „must carry“.
      Po prvé, žalobkyňa vytýka žalovanému, že jasne a predvídateľne neodôvodnil ciele verejného záujmu, ktoré umožňujú udelenie tohto režimu. Prevádzkovatelia rozhlasového vysielania teda nemohli vopred poznať povahu a rozsah podmienok, ktoré majú splniť, ako aj povinnosti verejnej služby, ku ktorým sa zaväzujú.
      Po druhé, Komisia namieta nedostatok transparentnosti počas schvaľovacieho konania, rozsiahlu diskrečnú právomoc úradov, keďže sa zdá, že vnútroštátna právna úprava predmetným subjektom ukladá povinnosť vysielať na všetkých kanáloch, ktoré vysielajú a nie iba na kanáloch, ktoré sledujú požadované ciele verejného záujmu, ako aj diskriminačný charakter povinnosti usadenia sa týchto prevádzkovateľov na území členského štátu.
      Po tretie, žalobkyňa namieta nedodržanie rozsahu pôsobnosti článku 31 smernice univerzálnej služby, pokiaľ ide o podriadenie vysielania existencii významného počtu koncových užívateľov komunikačných sietí.

         (1)  Ú. v. EÚ L 108, s. 51; Mim. vyd. 13/029, s. 367.