title: Vec C-907/19: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 25. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Q-GmbH/Finanzamt Z (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2006/112/ES – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Oslobodenia od daní – Článok 135 ods. 1 písm. a) – Poisťovacie transakcie a s nimi súvisiace služby poskytované poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi – Plnenie poskytnuté poistiteľovi zložené z rôznych služieb – Kvalifikácia jediného plnenia)

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/12

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 25. marca 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Q-GmbH/Finanzamt Z
      (Vec C-907/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2006/112/ES - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Oslobodenia od daní - Článok 135 ods. 1 písm. a) - Poisťovacie transakcie a s nimi súvisiace služby poskytované poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi - Plnenie poskytnuté poistiteľovi zložené z rôznych služieb - Kvalifikácia jediného plnenia)
      (2021/C 206/15)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Q-GmbH

         Žalovaný: Finanzamt Z

         Výrok rozsudku

      Článok 135 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že oslobodenie od dane z pridanej hodnota (DPH), ktoré tento článok stanovuje, sa nevzťahuje na plnenia poskytnuté zdaniteľnou osobou, ktoré zahŕňajú poskytovanie poistného produktu poisťovacej spoločnosti, a ako vedľajšie plnenie, uzatváranie zmlúv na tento produkt na účet tejto spoločnosti, ako aj správu uzatvorených poistných zmlúv, pokiaľ by tieto plnenia vnútroštátny súd kvalifikoval z hľadiska DPH ako jediné plnenie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 87, 16.3.2020.


title: Vec C-87/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) 11. februára 2021 – NSV, NM/BT

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) 11. februára 2021 – NSV, NM/BT
      (Vec C-87/21)
      (2021/C 206/16)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolatelia: NSV, NM

         Odporcovia: BT

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 1 ods. 2, článok 5 a článok 4 ods. 1 smernice 93/13/EHS (1) vykladať v tom zmysle, že zo skúmania nekalého charakteru nie je vylúčená zmluvná podmienka týkajúca sa kurzového rizika, ktorou sa do odplatnej zmluvy založenej na mocenskom vzťahu preberá zásada vyjadrená v dispozitívnom ustanovení vzťahujúcom sa na bezodplatnú zmluvu, t. j. ustanovení, ktorého cieľom je uznať rovnocenné postavenie zmluvných strán a ktoré zákonodarca neposúdil na účely dosiahnutia primeranej rovnováhy medzi záujmami predajcu alebo dodávateľa a záujmami spotrebiteľa, a to v prípade, že predajca alebo dodávateľ prebral predmetnú zásadu s tým, že vo fáze pred uzavretím zmluvy spotrebiteľovi neposkytol informácie, poradenstvo a upozornenia vo veci osobitostí bankového produktu z hľadiska charakteristických rysov meny úveru, tak, aby spotrebiteľ mohol porozumieť ekonomickým dôsledkom prijatého záväzku?

                  2.

                  Má sa smernica 93/13/EHS vykladať v tom zmysle, že vylúčenie nie je oprávnené v prípade existencie skutočností nasvedčujúcich tomu, že predajca alebo dodávateľ vložil predmetnú podmienku do zmluvy nedobromyseľne, keďže si bol vedomý, že uplatnenie zásady vyjadrenej v dispozitívnom ustanovení pravdepodobne spôsobí značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán, a to ku škode spotrebiteľa?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-132/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) 3. marca 2021 – BE/Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) 3. marca 2021 – BE/Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság
      (Vec C-132/21)
      (2021/C 206/17)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: BE

         Žalovaný: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

         Vedľajší účastník konania: Budapesti Elektromos Művek Zrt.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 77 ods. 1 a článok 79 ods. 1 [nariadenia 2016/679] (1) vykladať v tom zmysle, že správny prostriedok nápravy upravený v článku 77 predstavuje nástroj na uplatnenie verejných práv, zatiaľ čo súdny prostriedok nápravy upravený v článku 79 predstavuje nástroj na uplatnenie súkromných práv? V prípade kladnej odpovede, treba z toho vyvodiť, že dozorný orgán, ktorému prináleží rozhodovať o správnych prostriedkoch nápravy, má prednostnú právomoc rozhodnúť o existencii porušenia?

                  2.

                  V prípade, ak dotknutá osoba – ktorá sa domnieva, že jej osobné údaje boli spracované v rozpore s nariadením 2016/679 – uplatní svoje právo podať sťažnosť podľa článku 77 ods. 1 uvedeného nariadenia a súčasne svoje právo podať súdny prostriedok nápravy podľa článku 79 ods. 1 tohto nariadenia, treba vychádzať z toho, že výklad v súlade s článkom 47 Charty základných práv znamená, že

                              a)

                              dozorný orgán a súd sú povinné preskúmať existenciu porušenia nezávisle a v dôsledku toho môžu dokonca dospieť k odlišným záverom, alebo

                              b)

                              rozhodnutie dozorného orgánu má prednosť, pokiaľ ide o posúdenie spáchania porušenia, vzhľadom na oprávnenia uvedené v článku 51 ods. 1 nariadenia 2016/679 a právomoci priznané článkom 58 ods. 2 písm. b) a d) tohto nariadenia?

                  3.

                  Má sa nezávislosť dozorného orgánu, zaručená článkom 51 ods. 1 a článkom 52 ods. 1 nariadenia 2016/679, vykladať v tom zmysle, že tento orgán pri postupe a rozhodovaní v konaní o sťažnosti upravenom v článku 77 nie je viazaný právoplatným rozsudkom súdu, ktorý má právomoc podľa článku 79, takže môže dokonca rozhodnúť o tom istom údajnom porušení inak?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1).


title: Vec C-133/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Efeteio Athinon (Grécko) 3. marca 2021 – VP, CX, RG, TR a iní/Elliniko Dimosio

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Efeteio Athinon (Grécko) 3. marca 2021 – VP, CX, RG, TR a iní/Elliniko Dimosio
      (Vec C-133/21)
      (2021/C 206/18)
      Jazyk konania: gréčtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Efeteio Athinon

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: VP, CX, RG, TR a iní

         Žalovaná: Elliniko Dimosio

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je v súlade s doložkou 4 smernice 1999/70/ES (1) vnútroštátna právna úprava, ako je sporná právna úprava v prejednávanej veci, ktorá ukladá rozdielne zaobchádzanie pri odmeňovaní na úkor pracovníkov s pracovnými zmluvami na dobu určitú v zmysle doložky 1 smernice 1999/70/ES voči porovnateľnému stálemu pracovníkovi, v prípade, že jediným rozlišovacím kritériom je skutočnosť, že ich pracovnú zmluvu zamestnávateľ alebo zákon kvalifikuje ako pracovnú zmluvu na dobu určitú?

                  2.

                  Konkrétne, je v súlade s doložkou 4 smernice 1999/70/ES vnútroštátna právna úprava, ktorá odôvodňuje rozdielne zaobchádzanie pri odmeňovaní pracovníkov z dôvodu, že títo pracovníci vykonávali prácu na základe zmlúv na dobu určitú, pričom si boli vedomí skutočnosti, že ich práca zodpovedala trvalým a dlhodobým potrebám zamestnávateľa?

         (1)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).


title: Vec C-155/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Svea hovrätt (Švédsko) 10. marca 2021 – Republiken Italien/Athena Investments A/S (formerly Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Svea hovrätt (Švédsko) 10. marca 2021 – Republiken Italien/Athena Investments A/S (formerly Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA
      (Vec C-155/21)
      (2021/C 206/19)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Svea hovrätt

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Republiken Italien

         Žalované: Athena Investments A/S (predtým Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa ZECH (1) vykladať v tom zmysle, že rozhodcovská doložka v jej článku 26 (2), ktorou zmluvná strana dáva súhlas na medzinárodné rozhodcovské konanie v spore medzi zmluvnou stranou a investorom inej zmluvnej strany, ktorého predmetom je investícia investora v oblasti prvej zmluvnej strany, sa vzťahuje aj na spor medzi členským štátom EÚ na jednej strane a investorom z iného členského štátu EÚ na strane druhej?
                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

                  2.

                  Majú sa článok 19 a článok 4 ods. 3 ZEÚ, ako aj články 267 a 344 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia rozhodcovskej doložke v článku 26 ZECH alebo jej uplatneniu, ak investor z členského štátu EÚ môže na základe článku 26 ZECH v prípade sporu, ktorého predmetom je investícia v inom členskom štáte EÚ, začať konanie proti uvedenému členskému štátu na rozhodcovskom súde, ktorého právomoc a rozhodnutie je tento členský štát povinný prijať?
                  V prípade kladnej odpovede na druhú otázku:

                  3.

                  Má sa právo EÚ, najmä zásada prednosti práva EÚ a požiadavka jeho účinnosti, vykladať v tom zmysle, že bráni uplatneniu takého ustanovenia vnútroštátneho práva upravujúceho preklúziu, akým je § 34 druhý odsek SFL, ak je dôsledkom takého uplatnenia skutočnosť, že účastník súdneho konania nemôže namietať neexistenciu platnej rozhodcovskej zmluvy z dôvodu, že rozhodcovská doložka alebo návrh v súlade s článkom 26 ZECH je neplatný alebo neuplatniteľný, lebo je v rozpore s právom EÚ?

         (1)  Rozhodnutie Rady a Komisie 98/181/ES, ESUO, Euratom z 23. septembra 1997 o uzavretí Zmluvy o energetickej charte a Protokolu energetickej charty o energetickej účinnosti a súvisiacich environmentálnych aspektoch Európskymi spoločenstvami (Ú. v. ES L 69, 1998, s. 1; Mim. vyd. 12/002, s. 24).

         (2)  Záverečný akt konferencie o európskej energetickej charte – Príloha 1: Zmluva o energetickej charte – Príloha 2: Rozhodnutie k Zmluve o energetickej charte (Ú. v. ES L 380, 1994, s. 24; Mim. vyd. 12/001, s. 178).


title: Vec C-160/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Veliko Tarnovo (Bulharsko) 10. marca 2021 – „NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010“ EOOD/Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie“

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Veliko Tarnovo (Bulharsko) 10. marca 2021 – „NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010“ EOOD/Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie“
      (Vec C-160/21)
      (2021/C 206/20)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administrativen săd Veliko Tarnovo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa:„NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010“ EOOD

         Žalovaný: Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie“

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Znamená pojem „platba“ použitý v článku 75 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 (1) zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky ukončenie konania začatého na základe žiadosti o platbu?

                  2.

                  Je skutočné prijatie sumy, o ktorú poľnohospodár požiadal, rovnocenné kladnému rozhodnutiu platobnej agentúry o žiadosti o aktiváciu platobných nárokov, resp. predstavuje neprijatie peňažných súm v prípade, ak došlo k verejnému oznámeniu platieb za príslušné opatrenie, nepriznanie uplatnených platobných nárokov, ak táto osoba nebola informovaná o pokračovaní konania s ďalšími kontrolami?

                  3.

                  Vyplýva členským štátom z lehoty podľa článku 75 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky povinnosť vykonať overovanie podmienok oprávnenosti pred jej uplynutím a možno v tomto overovaní pokračovať len výnimočne?

                  4.

                  Predstavuje nedodržanie lehoty podľa článku 75 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky konkludentné odmietnutie vyplatiť pomoc, ak poľnohospodár nebol informovaný o vykonaní doplňujúcich kontrol a neexistuje písomný dokument týkajúci sa týchto kontrol?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549).


title: Vec C-165/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Københavns Byret (Dánsko) 11. marca 2021 – Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Københavns Byret (Dánsko) 11. marca 2021 – Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen
      (Vec C-165/21)
      (2021/C 206/21)
      Jazyk konania: dánčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Københavns Byret

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Orion Corporation

         Žalovaná: Lægemiddelstyrelsen

         Vedľajší účastník konania: Teva Danmark A/S

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je možné z hľadiska článku 12 ods. 2 nariadenia č. 726/2004 (1) (predtým článok 12 [ods. 2] nariadenia č. 2309/1993 (2)) a bodu 2.3 kapitoly 2 oznámenia Komisie žiadateľom, taký liek, akým je Precedex, ktorý je predmetom sporu vo veci samej a ktorému bolo udelené povolenie na uvedenie na trh v členskom štáte v súlade s jeho vnútroštátnymi predpismi pred pristúpením tohto členského štátu k Európskej únii, ale ktorý následne na rovnakom klinickom základe získal negatívne hodnotenie od CPMP [teraz CHMP] podľa nariadenia č. 2309/1993 v situácii, keď vnútroštátne povolenie na uvedenie na trh nebolo po pristúpení členského štátu k Európskej únii aktualizované novou klinickou dokumentáciou alebo súvisiacou odbornou správou, považovať za referenčný liek v zmysle článku 10 ods. 2 písm. a) smernice 2001/83, a preto môže byť základom pre „globálne povolenie na uvedenie na trh“ podľa článku 6 [ods. 1] smernice 2001/83 (3)?

                  2.

                  Je možné taký liek, akým je Precedex, ktorý je predmetom sporu vo veci samej a ktorému bolo udelené povolenie na uvedenie na trh v členskom štáte v súlade s jeho vnútroštátnymi predpismi pred pristúpením tohto členského štátu k Európskej únii, pričom príslušný orgán členského štátu nemal prístup k obmedzenej časti ASM v rámci postupu European Drug Master File (základná dokumentácia k európskemu lieku) (teraz postup Active Substance Master File – základná dokumentácia účinnej látky), v situácii, keď vnútroštátne povolenie na uvedenie na trh nebolo po pristúpení členského štátu k Európskej únii aktualizované obmedzenou časťou ASM, považovať za referenčný liek v zmysle článku 10 ods. 2 písm. a) smernice 2001/83, a preto môže byť základom pre „globálne povolenie na uvedenie na trh“ podľa článku 6 [ods. 1] smernice 2001/83?

                  3.

                  Má na odpoveď na otázku 1 alebo 2 vplyv skutočnosť, že príslušné vnútroštátne povolenie na uvedenie na trh nemôže byť základom pre vzájomné uznávanie podľa článku 28 smernice 2001/83?

                  4.

                  Je príslušný vnútroštátny orgán referenčného členského štátu alebo dotknutého členského štátu v rámci decentralizovaného postupu pre generický liek stanoveného v článku 28 smernice 2001/83 oprávnený alebo povinný odmietnuť použitie lieku ako referenčného lieku, pokiaľ bol dotknutý liek povolený v inom členskom štáte pred jeho pristúpením k Európskej únii za okolností uvedených v otázke 1 a/alebo 2?

                  5.

                  Má na odpoveď na otázku 4 vplyv skutočnosť, že príslušný vnútroštátny orgán referenčného členského štátu alebo dotknutého členského štátu mal informácie preukazujúce, že predmetný liek získal negatívne hodnotenie od CPMP podľa nariadenia č. 2309/1993 pred povolením v inom členskom štáte, skôr než sa tento štát stal členským štátom Európskej únie?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy Únie pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky (Ú. v. EÚ L 136, 2004, s. 1; Mim. vyd. 13/034 s. 229).

         (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2309/93 z 22. júla 1993, na základe ktorého sa stanovujú postupy spoločenstva v oblasti povoľovania a kontroly liekov pre použitie v humánnej a veterinárnej medicíne a zriaďuje sa Európska agentúra na hodnotenie liekov (Ú. v. ES L 214, 1993, s. 1; Mim. vyd. 13/012, s. 151).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorou sa ustanovuje zákonník Spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, 2001, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69).


title: Vec C-174/21: Žaloba podaná 21. marca 2021 – Európska komisia/Bulharská republika

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/18

      Žaloba podaná 21. marca 2021 – Európska komisia/Bulharská republika
      (Vec C-174/21)
      (2021/C 206/23)
      Jazyk konania: bulharčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: I. Zalogin, M. Noll-Ehlers)

         Žalovaná: Bulharská republika

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  určiť, že Bulharská republika si tým, že pokiaľ ide o zóny a aglomerácie BG0001 AG Sofia, BG0002 AG Plovdiv, BG0004 Sever, BG0005 Juhozápad a BG0006 Juhovýchod, nepriala všetky nevyhnutné opatrenie vyplývajúce z rozsudku Súdneho dvora z 5. apríla 2017, Komisia/Bulharsko (C-488/15, EU:C:2017:267), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 260 ods. 1 ZFEÚ,

                  —

                  uložiť Bulharskej republike povinnosť zaplatiť Komisii paušálnu sumu vo výške 3 156 eur za každý deň odo dňa vyhlásenia rozsudku z 5. apríla 2017, Komisia/Bulharsko (C-488/15, EU:C:2017:267) v prejednávanej veci, alebo v prípade, že by boli povinnosti vyplývajúcej z uvedeného rozsudku splnené skôr, a to do 31. decembra posledného roka, v ktorom neboli povinnosti splnené, v každom prípade, ale nie menej, než je minimálna paušálna suma vo výške 653 000 eur,

                  —

                  uložiť Bulharskej republike povinnosť zaplatiť Komisii penále vo výške 5 644,20 eura za každú jednotlivú zónu kvality ovzdušia, ktorá sa vypočíta odo dňa vyhlásenia rozsudku Súdneho dvora v prejednávanej veci až do roku, v ktorom budú v celom rozsahu splnené povinnosti vyplývajúce z rozsudku z 5. apríla 2017 8, Komisia/Bulharsko (C-488/15, EU:C:2017:267), ako aj

                  —

                  uložiť Bulharskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Bulharsko neurobilo potrebné kroky k tomu, aby si splnilo povinnosti vyplývajúce z rozsudku C-488/15, pričom si naďalej neplní povinností vyplývajúce z i) článku 13 v spojení s prílohou XI smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe a ii) článku 23 tejto smernice.


title: Vec C-170/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski rajonen săd (Bulharsko) 15. marca 2021 – Profi Credit Bulgaria EOOD/T.I.T.

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski rajonen săd (Bulharsko) 15. marca 2021 – Profi Credit Bulgaria EOOD/T.I.T.
      (Vec C-170/21)
      (2021/C 206/22)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sofijski rajonen săd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Profi Credit Bulgaria EOOD

         Žalovaný: T.I.T.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 6 ods. 1 smernice 93/13/EHS (1) vykladať v tom zmysle, že súd je v konaniach, ktorých účastníkom nie je dlžník až do vydania súdneho platobného rozkazu, povinný ex offo preskúmať nekalú povahu zmluvnej podmienky a neuplatniť ju, ak má podozrenie, že je nekalá?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Je vnútroštátny súd povinný v celom rozsahu zamietnuť návrh na vydanie súdneho rozhodnutia, ktorým sa uloží povinnosť zaplatiť určitú sumu, ak je časť nároku založená na nekalej zmluvnej podmienke, ktorá má vplyv na stanovenie výšky uplatneného nároku?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku a zápornej odpovede na druhú otázku: Je vnútroštátny súd povinný zamietnuť návrh na vydanie súdneho rozhodnutia, ktorým sa uloží povinnosť zaplatiť určitú sumu, pokiaľ ide o tú časť nároku, ktorá je založená na nekalej podmienke?

                  4.

                  V prípade kladnej odpovede na tretiu otázku: Je súd povinný – a ak áno, za akých podmienok – ex offo zohľadniť následky nekalej povahy určitej podmienky, ak sú dostupné informácie o platbe, ktorá je založená na tejto podmienke, okrem iného tak, že túto platbu započíta s inými, neuhradenými dlhmi vyplývajúcimi zo zmluvy?

                  5.

                  V prípade kladnej odpovede na štvrtú otázku: Je vnútroštátny súd viazaný pokynmi súdu vyššieho stupňa, ktoré sú podľa vnútroštátneho práva záväzné pre súd, ktorého rozhodnutie sa skúma, ak nezohľadňujú následky nekalej povahy určitej podmienky?

         (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec C-180/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Blagoevgrad (Bulharsko) 23. marca 2021 – VS/Inspektor v Inspektorata kam Visšia sadeben savet

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Blagoevgrad (Bulharsko) 23. marca 2021 – VS/Inspektor v Inspektorata kam Visšia sadeben savet
      (Vec C-180/21)
      (2021/C 206/24)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administrativen săd Blagoevgrad

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: VS

         Žalovaný: Inspektor v Inspektorata kam Visšia sadeben savet

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 1 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/680 (1) z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov príslušnými orgánmi na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania alebo na účely výkonu trestných sankcií a o voľnom pohybe takýchto údajov a o zrušení rámcového rozhodnutia Rady 2008/977/SVV vykladať v tom zmysle, že pri uvedení cieľov sú pojmy „predchádzani[e] trestným činom, ich vyšetrovani[e], odhaľovani[e] alebo stíhani[e]“ vymenované ako aspekty všeobecného cieľa?

                  2.

                  Uplatnia sa ustanovenia nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 (2) z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES, na prokuratúru Bulharskej republiky so zreteľom na to, že informácie o osobe, ktoré prokuratúra získala v postavení „prevádzkovateľa“ podľa článku 3 bodu 8 smernice (EÚ) 2016/680 do spisu týkajúceho sa tejto osoby založeného na účely preskúmania okolností nasvedčujúcich spáchaniu trestného činu, boli použité v rámci obrany prokuratúry na súde ako účastníka civilného konania, a to poskytnutím informácie o založení tohto spisu alebo sprístupnením jeho obsahu?

                  2.1

                  V prípade kladnej odpovede na túto otázku:
                  Má sa slovné spojenie „oprávnen[é] záujm[y]“ uvedené v článku 6 ods. 1 písm. f) [nariadenia 2016/679] vykladať v tom zmysle, že zahŕňa úplné alebo čiastočné poskytnutie informácií, ktoré boli získané do spisu prokuratúry týkajúceho sa tejto osoby založeného na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania, ak ich prevádzkovateľ poskytne na svoju obranu ako účastník civilného konania, a dôjde k vylúčeniu súhlasu dotknutej osoby?

         (1)  Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 89.

         (2)  Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1.


title: Vec C-186/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) 25. marca 2021 – Slovinská republika

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) 25. marca 2021 – Slovinská republika
      (Vec C-186/21)
      (2021/C 206/25)
      Jazyk konania: slovinčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Upravno sodišče Republike Slovenije

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: J. A.

         Žalovaná: Slovinská republika

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 8 ods. 3 písm. d) smernice o prijímaní II (1) vykladať v tom zmysle, že výraz „vrátane“ výslovne zaraďuje medzi objektívne kritériá okolnosť, že „žiadateľ už mal prístup ku konaniu o azyle“?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na túto otázku, má sa článok 8 ods. 3 písm. d) smernice o prijímaní II vykladať v tom zmysle, že za opísaných okolností je zaistenie prípustné len na základe vopred stanovených objektívnych kritérií a predchádzajúceho konštatovania, že žiadateľ už mal príležitosť požiadať o medzinárodnú ochranu, na základe ktorého možno konštatovať odôvodnené podozrenie, že žiadateľ podal uvedenú žiadosť výlučne s cieľom oddialiť alebo zmariť výkon rozhodnutia o návrate?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 96).


title: Vec C-207/21 P: Odvolanie podané 2. apríla 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia rozšírená komora) z 27. januára 2021 vo veci T-699/17, Poľská republika/Európska komisia

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/20

      Odvolanie podané 2. apríla 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia rozšírená komora) z 27. januára 2021 vo veci T-699/17, Poľská republika/Európska komisia
      (Vec C-207/21 P)
      (2021/C 206/26)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: R. Tricot, Ł. Habiak, K. Herrmann, C. Valero, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Poľská republika, Maďarsko, Bulharská republika, Belgické kráľovstvo, Švédske kráľovstvo, Francúzska republika

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 27. januára 2021 vo veci T-699/17, Poľská republika/Európska komisia v celom rozsahu,

                  —

                  zamietnuť prvý žalobný dôvod Poľskej republiky vo veci T-699/17,

                  —

                  vrátiť vec Všeobecnému súdu na nové konanie o druhom až piatom žalobnom dôvode, ktoré neboli v prvostupňovom konaní preskúmané,

            a

                  —

                  určiť, že o trovách konania na prvom stupni a trovách tohto konania o odvolaní sa rozhodne neskôr.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Podľa Komisie treba rozsudok Všeobecného súdu vo veci T-699/17 zrušiť z dôvodu nesprávneho právneho posúdenia, ktoré vedie k porušeniu článku 16 ods. 4 a 5 ZEÚ.
      Po prvé Všeobecný súd tým, že sa v bodoch 40 a 41 napadnutého rozsudku domnieval, že právo priznané členským štátom článkom 3 ods. 2 protokolu č. 36 požiadať o hlasovanie kvalifikovanou väčšinou si v súlade s pravidlami uvedenými v článku 3 ods. 3 tohto protokolu (podľa pravidiel Zmluvy z Nice) musí zachovať potrebný účinok aj po uplynutí prechodného obdobia 31. marca 2017, porušil jasne vymedzený časový rámec prechodného obdobia uvedený v článku 16 ods. 5 ZEÚ. Okrem toho porušil všeobecnú definíciu kvalifikovanej väčšiny zavedenú Lisabonskou zmluvou v článku 16 ods. 4 ZEÚ a účinnú od 1. novembra 2014, ktorá posilňuje demokratickú legitimitu v hlasovaniach v Rade a vo Výbore vytvorenom na základe článku 75 smernice 2010/75/EÚ (1). Týmto zároveň Všeobecný súd obmedzil úplnú účinnosť tejto všeobecnej definície.
      Po druhé v bodoch 48 a 50 napadnutého rozsudku uskutočnením extenzívneho výkladu časovej pôsobnosti prechodného ustanovenia uvedeného v článku 16 ods. 5 ZEÚ a článku 3 ods. 2 protokolu č. 36 Všeobecný súd porušil ustálenú judikatúru týkajúcu sa striktného výkladu prechodných ustanovení.
      Po tretie napriek tvrdeniam obsiahnutým v bodoch 53, 54 a 55 napadnutého rozsudku výklad článku 3 ods. 2 protokolu č. 36 uskutočnený Všeobecným súdom porušil zásadu právnej istoty, pretože vedie k tomu, že záväznosť niceskej kvalifikovanej väčšiny zakotvenej v článku 3 ods. 3 protokolu č. 36 nemožno predvídať a nie je časovo presne ohraničená.

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách (integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia) (Ú. v. EÚ L 334, 2010, s. 17).


title: Vec T-853/19: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. marca 2021 – Tehrani/EUIPO – Blue Genes (Earnest Sewn) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o vyhlásenie neplatnosti – Slovná ochranná známka Európskej únie Earnest Sewn – Vyhlásenie neplatnosti – Absolútny dôvod zamietnutia zápisu – Nedostatok dobrej viery – Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 59 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/22

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. marca 2021 – Tehrani/EUIPO – Blue Genes (Earnest Sewn)
      (Vec T-853/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie Earnest Sewn - Vyhlásenie neplatnosti - Absolútny dôvod zamietnutia zápisu - Nedostatok dobrej viery - Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 59 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2021/C 206/27)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Reza Hossein Khan Tehrani (Nordhorn, Nemecko) (v zastúpení: D. Wiedemann, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Hanf a V. Ruzek, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Blue Genes, Inc. (Gardena, Kalifornia, Spojené štáty)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho senátu EUIPO zo 4. októbra 2019 (vec R 531/2018-5) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Blue Genes a pánom R. H. K. Tehrani

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Reza Hossein Khan Tehrani je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 54, 17.2.2020.


title: Vec T-186/20: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. marca 2021 – Chatwal/EUIPO – Timehouse Capital (THE TIME) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie THE TIME – Staršia slovná ochranná známka Európskej únie TIMEHOUSE – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/23

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. marca 2021 – Chatwal/EUIPO – Timehouse Capital (THE TIME)
      (Vec T-186/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie THE TIME - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie TIMEHOUSE - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2021/C 206/29)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Chatwal Hotels & Resorts LLC (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: N. Hine, solicitor)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Timehouse Capital GmbH (Grasbrunn, Nemecko) (v zastúpení: T. Farkas, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 28. januára 2020 (vec R 2264/2018-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Timehouse Capital a Chatwal Hotels & Resorts

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Chatwal Hotels & Resorts LLC je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 191, 8.6.2020.


title: Vec T-226/20: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. marca 2021 – Steinel/EUIPO (MobileHeat) („Ochranná známka Európskej únie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie mobileHeat – Absolútny dôvod zamietnutia – Opisný charakter – Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/24

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. marca 2021 – Steinel/EUIPO (MobileHeat)
      (Vec T-226/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie mobileHeat - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2021/C 206/30)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Nemecko) (v zastúpení: M. Breuer a K. Freudenstein, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Markakis, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 3. februára 2020 (vec R 2472/2019-2) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia MobileHeat ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Steinel GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 201, 15.6.2020.


title: Vec T-306/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Graanhandel P. van Schelven/Komisia („Žaloba o neplatnosť – Poľnohospodárska politika – Ekologická poľnohospodárska výroba – Nariadenie (ES) č. 834/2007 – Výroba a označovanie ekologických produktov – Ekologické produkty dovezené do Únie – Certifikácia produktov súkromnou inšpekčnou organizáciou – Neexistencia záujmu na konaní – Neexistencia priamej dotknutosti – Zjavná neprípustnosť“)

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/24

      Uznesenie Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Graanhandel P. van Schelven/Komisia
      (Vec T-306/19) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Poľnohospodárska politika - Ekologická poľnohospodárska výroba - Nariadenie (ES) č. 834/2007 - Výroba a označovanie ekologických produktov - Ekologické produkty dovezené do Únie - Certifikácia produktov súkromnou inšpekčnou organizáciou - Neexistencia záujmu na konaní - Neexistencia priamej dotknutosti - Zjavná neprípustnosť“)
      (2021/C 206/31)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Graanhandel P. van Schelven BV (Nieuwe-Tonge, Holandsko) (v zastúpení: C. Almeida, advokátka)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Bianchi, A. Dawes a B. Hofstötter, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ, ktorým sa navrhuje zrušiť článok 1 ods. 3 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2019/446 z 19. marca 2019, ktorým sa mení a opravuje nariadenie (ES) č. 1235/2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 834/2007, pokiaľ ide o opatrenia týkajúce sa dovozu ekologických produktov z tretích krajín (Ú. v. EÚ L 77, 2019, s. 67), v rozsahu, v akom toto ustanovenie v spojení s prílohou II bodom 3 uvedeného vykonávacieho nariadenia odníma poverenie priznané spoločnosti Control Union Certifications ako orgánu príslušnému na vykonávanie kontrol a vydávanie certifikátov o inšpekcii, ktorými sa povoľuje uvádzanie výrobkov dovezených z Kazachstanu, Moldavska, Ruska, Turecka a Spojených arabských emirátov na trh Únie ako ekologických produktov

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

                  2.

                  Nie je potrebné rozhodnúť o návrhoch na nariadenie opatrení na zabezpečenie priebehu konania a na vypočutie svedkov, ktoré podala Graanhandel P. van Schelven BV.

                  3.

                  Graanhandel P. van Schelven je povinná nahradiť trova konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 280, 19.8.2019.


title: Vec T-484/20: Uznesenie Všeobecného súdu z 26. marca 2021 – SATSE/Komisia („Žaloba o neplatnosť – Verejné zdravie – Príloha III smernice 2000/54/ES – Zoznam biologických činiteľov, o ktorých sa vie, že spôsobujú infekciu u ľudí – Smernica (EÚ) 2020/739 – Zaradenie vírusu SARS-CoV-2 – Zaradenie do 3. skupiny rizikovosti biologických činiteľov, o ktorých sa vie, že spôsobujú infekciu u ľudí – Regulačný akt s vykonávacími opatreniami – Neexistencia osobnej dotknutosti – Neprípustnosť“)

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/25

      Uznesenie Všeobecného súdu z 26. marca 2021 – SATSE/Komisia
      (Vec T-484/20) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Verejné zdravie - Príloha III smernice 2000/54/ES - Zoznam biologických činiteľov, o ktorých sa vie, že spôsobujú infekciu u ľudí - Smernica (EÚ) 2020/739 - Zaradenie vírusu SARS-CoV-2 - Zaradenie do 3. skupiny rizikovosti biologických činiteľov, o ktorých sa vie, že spôsobujú infekciu u ľudí - Regulačný akt s vykonávacími opatreniami - Neexistencia osobnej dotknutosti - Neprípustnosť“)
      (2021/C 206/32)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sindicato de Enfermería (SATSE) (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: M. Sesmero González, advokátka)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Valero a N. Ruiz García, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie smernice Komisie (EÚ) 2020/739 z 3. júna 2020, ktorou sa mení príloha III k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2000/54/ES, pokiaľ ide o zaradenie vírusu SARS-CoV-2 do zoznamu biologických činiteľov, o ktorých sa vie, že spôsobujú infekciu u ľudí, a ktorou sa mení smernica Komisie (EÚ) 2019/1833 (Ú. v. EÚ L 175, s. 11)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                  O návrhu Spolkovej republiky Nemecko na vstup vedľajšieho účastníka do konania nie je potrebné rozhodnúť.

                  3.

                  Sindicato de Enfermería (SATSE) je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, s výnimkou trov konania súvisiacich s návrhom na vstup vedľajšieho účastníka do konania.

                  4.

                  SATSE, Európska komisia a Spolková republika Nemecko znášajú svoje vlastné trovy konania súvisiace s návrhom na vstup vedľajšieho účastníka do konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 304, 14.9.2020.


title: Vec T-765/20 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – The Floow/Komisia („Konanie o nariadenie predbežných opatrení – Grantová dohoda uzatvorená v rámci rámcového programu pre výskum a inovácie ‚Horizont 2020‘ (2014–2020) – Vymáhanie vyplatených súm – Návrh na vydanie predbežných opatrení – Neexistencia naliehavosti“)

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/26

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – The Floow/Komisia
      (Vec T-765/20 R)
      („Konanie o nariadenie predbežných opatrení - Grantová dohoda uzatvorená v rámci rámcového programu pre výskum a inovácie ‚Horizont 2020‘ (2014–2020) - Vymáhanie vyplatených súm - Návrh na vydanie predbežných opatrení - Neexistencia naliehavosti“)
      (2021/C 206/33)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: The Floow Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: A. Howard, barrister, a J. Berry, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Estrada de Solà a L. André, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh, založený na článkoch 278 a 279 ZFEÚ na vydanie predbežných opatrení, ktorých cieľom je dosiahnuť odklad výkonu rozhodnutia Komisie C (2020) 8138 final zo 17. novembra 2020, ktorým sa žalobkyni nariaďuje vrátenie sumy vo výške 161 990,80 eur, zvýšenej o úroky, a zakázať Komisii, aby vykonala napadnuté rozhodnutie alebo vymáhala finančné prostriedky, ako aj rozšírila a extrapolovala svoje zistenia na obdobie projektu, ktoré nebolo predmetom auditu, alebo na iné projekty

         Výrok

                  1.

                  Návrh na vydanie predbežných opatrení sa zamieta.

                  2.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-131/21: Žaloba podaná 28. februára 2021 – Região Autónoma da Madeira/Komisia

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/26

      Žaloba podaná 28. februára 2021 – Região Autónoma da Madeira/Komisia
      (Vec T-131/21)
      (2021/C 206/34)
      Jazyk konania: portugalčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Região Autónoma da Madeira (v zastúpení: M. Gorjão-Henriques a A. Saavedra, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  nariadil založenie dokumentov zo správneho konania, ktoré viedlo k vydaniu napadnutého rozhodnutia, do spisu tak, ako to požaduje predmetná žaloba,

                  —

                  nariadil spojenie tejto veci s vecou T-95/21 (Portugalská republika/Európska komisia) na spoločné konanie,

                  —

                  zrušil článok 1, ako aj články 4 až 6, rozhodnutia Komisie C(2020) 8550 final zo 4. decembra 2020„o schéme štátnej pomoci SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), ktorú zaviedlo Portugalsko v prospech slobodného pásma Madeira (Zona Franca de Madeira; ZFM) – Režim III“, a

                  —

                  zaviazal Európsku komisiu na náhradu všetkých trov konania, vrátane trov žalobcu.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, resp. na nedostatočnom odôvodnení, keďže sporné opatrenie nepredstavuje verejnú pomoc, lebo nemá všeobecnú povahu a nie je selektívne v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Žalobca konkrétne tvrdí, že opatrenie nie je selektívne preto, že je súčasťou všeobecnej štruktúry portugalského daňového systému.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, keďže Režim III slobodného pásma Madeira (ZFM) sa uskutočňoval v súlade s rozhodnutiami Komisie z rokov 2007 a 2013 a s článkami 107 a 108 ZFEÚ. Žalobca tvrdí, že požiadavka, aby zisky plynuli z činností reálne a fyzicky uskutočnených v autonómnej oblasti Madeira, nesmie byť vykladaná v tom zmysle, že možno zohľadňovať iba dodatočné náklady podnikov registrovaných v ZFM súvisiace s odľahlosťou, ďalej že daňové impulzy možno uplatňovať len na ich zisky plynúce z transakcií priamo zaťažených týmito dodatočnými nákladmi a že vylúčené sú činnosti vyvíjané mimo Madeiry podnikmi a medzinárodnou pôsobnosťou, ktoré majú živnostenské oprávnenie v ZFM.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na nesprávnych skutkových zisteniach uvedených v rozhodnutí Komisie, resp. na jeho nedostatočnom odôvodnení, keďže požiadavky daňového režimu a ich kontrola zo strany vnútroštátnych a regionálnych orgánov sú vhodné na účely kontroly režimu III ZFM. Žalobca konkrétne tvrdí, že zákonné požiadavky spočívajúce v samostatnom účtovníctve pre príjmy generované v ZFM a v plnení veľkého množstva daňových povinností umožňujú vnútroštátnym a regionálnym orgánom riadnu a účinnú kontrolu a dohľad nad Režimom III ZFM.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení v rozhodnutí Komisie spočívajúcom v tom, že pojem „pracovné miesto“ uplatniteľný na Režim III ZFM je vymedzený vnútroštátnymi právnymi predpismi, takže metodika definovania pracovných miest v ekvivalentoch plného pracovného úväzku (FTE) a ročných pracovných jednotkách (RPJ) sa neuplatní. Žalobca tvrdí, že na účely vyhodnotenia požiadavky Režimu III ZFM súvisiacej s vytvorením, či udržaním pracovných miest trpí napadnuté rozhodnutie vadou nesprávneho právneho posúdenia spočívajúceho v uplatnení metodiky pre definovanie pracovných miest v „FTE“ a „UTA“, keďže pojem „pracovné miesto“ uplatniteľný na režim ZFM je vymedzený vnútroštátnymi pracovnoprávnymi predpismi.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na nesprávnych skutkových zisteniach uvedených v rozhodnutí, resp. na jeho nedostatočnom odôvodnení, keďže kontrola požiadavky na vytvorenie či udržanie pracovných miest bola riadna a účinná. Žalobca tvrdí, že vnútroštátne orgány poskytli Európskej komisii informácie, na základe ktorých možno vyhodnotiť kontrolu požiadavky na vytvorenie či udržanie pracovných miest v ZFM, takže napadnuté rozhodnutie trpí vadou nesprávnych skutkových zistení, resp. je nedostatočne odôvodnené.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení všeobecných zásad práva Európskej únie. Žalobca konkrétne tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore so všeobecnými zásadami práva Únie, a to so zásadou proporcionality, zásadou právnej istoty, zásadou ochrany legitímnej dôvery a zásadou riadnej správy veci verejných.


title: Vec T-135/21: Žaloba podaná 3. marca 2021 – Trasta Komercbanka/ECB

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/27

      Žaloba podaná 3. marca 2021 – Trasta Komercbanka/ECB
      (Vec T-135/21)
      (2021/C 206/35)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Trasta Komercbanka AS (Riga, Litva) (v zastúpení: O. Behrends, advokát)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť zaplatiť finančnú náhradu škody, ktorú žalobkyňa utrpela v dôsledku rozhodnutia žalovanej ECB/SSM/2016 – 529900WIPOINFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 z 3. marca 2016 o odobratí licencie žalobkyne,

                  —

                  určil, že majetková škoda predstavuje najmenej 126 miliónov eur spolu s kompenzačnými úrokmi, ktoré plynú od 3. marca 2016 do vyhlásenia rozsudku v tejto veci, a s príslušnými úrokmi z omeškania plynúcimi odo dňa vyhlásenia rozsudku do úplného zaplatenia vzniknutej škody, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná sa nesprávne vysporiadala s procesnými vadami. Medzi ne patrí skutočnosť, že lotyšská KFKT (1) bezprostredne pred začatím konania o odňatí licencie dospela k záveru, že odňatie licencie nie je opodstatnené, a že táto skutočnosť bola následne opomenutá v žiadosti KFKT o odňatie licencie. Žalobkyňa ďalej tvrdí, že anglická verzia posledného rozhodnutia KFKT bola zmanipulovaná. Ďalšie údajné procesné pochybenia sa týkajú neúčinného riešenia potenciálne korupčného správania lotyšských a európskych úradníkov v súvislosti s touto vecou.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná porušila hmotnoprávne ustanovenia tým, že pri vydávaní napadnutého rozhodnutia konala mimo svojej pôsobnosti, najmä pokiaľ ide o otázky prania špinavých peňazí, a že žalovaná nesprávne predpokladala, že existujú dôvody na odňatie licencie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že žalobkyňa utrpela značnú finančnú škodu, najmä z dôvodu jej likvidácie v dôsledku neoprávneného odňatia licencie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na príčinnej súvislosti medzi odňatím licencie a škodou, ktorú utrpela žalobkyňa.

         (1)  Komisia pre finančný a kapitálový trh.


title: Vec T-138/21: Žaloba podaná 4. marca 2021 – Virbac/Komisia

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/28

      Žaloba podaná 4. marca 2021 – Virbac/Komisia
      (Vec T-138/21)
      (2021/C 206/36)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Virbac (Carros, Francúzsko) (v zastúpení: M. Thill-Tayara, S. Pelé a L. Bary, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie z 10.11.2020, ktorým sa udeľuje povolenie na uvedenie na trh lieku veterinárnej medicíny „Librela – Bedinvetmabum“, uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie 30. decembra 2020 (Ú. v. EÚ C 453, 2020, s. 1), v rozsahu, v akom bolo prijaté v rozpore s článkom 37 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy spoločenstva pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky,

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie z 10.11.2020, ktorým sa udeľuje povolenie na uvedenie na trh lieku veterinárnej medicíny „Librela – Bedinvetmabum“, uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie 30. decembra 2020 (Ú. v. EÚ C 453, 2020, s. 1), v rozsahu, v akom bolo prijaté v rozpore s článkom 31 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy spoločenstva pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky,

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie z 10.11.2020, ktorým sa udeľuje povolenie na uvedenie na trh lieku veterinárnej medicíny „Librela – Bedinvetmabum“, uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie 30. decembra 2020 (Ú. v. EÚ C 453, 2020, s. 1), v rozsahu, v akom bolo prijaté v rozpore s článkom 102 ZFEÚ, vzhľadom na to, že odporuje zásadám potrebného účinku a riadnej správy veci verejných, ktoré presadzuje Európska komisia,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť tretinu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 37 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy spoločenstva pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky (Ú. v. EÚ L 136, 2004, s. 1; Mim. vyd. 13/034, s. 229), keďže napadnuté rozhodnutie povoľuje uvedenie na európsky trh Librela®, pričom však bezpečnosť a účinnosť tohto výrobku nebola preukázaná adekvátnym a postačujúcim spôsobom vzhľadom na tento dokument.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 31 už citovaného nariadenia (ES) č. 726/2004, keďže napadnuté rozhodnutie porušuje pravidlá týkajúce sa znenia zhrnutia vlastností produktu, čo mohlo viesť Európsku Komisiu ku konštatovaniu, že osobitné upozornenie v prípade Librela® týkajúce sa tvorby protilátok proti lieku je príliš všeobecné a nepresné.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený porušení potrebného účinku článku 102 ZFEÚ a zásad zákonnosti a riadnej správy veci verejných, keďže napadnuté rozhodnutie prispelo k zneužívaniu dominantného postavenia, ktoré sa dopúšťa skupina Zoetis v súvislosti so zastavením vývoja konkurenčného produktu Librela®, ktorý povolila žalobkyňa.


title: Vec T-145/21: Žaloba podaná 3. marca 2021 – Fursin a iní/ECB

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/29

      Žaloba podaná 3. marca 2021 – Fursin a iní/ECB
      (Vec T-145/21)
      (2021/C 206/37)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Ivan Fursin (Kyjev, Ukrajina) a 5 ďalších žalobcov (v zastúpení: O. Behrends, advokát)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť zaplatiť finančnú náhradu škody, ktorú žalobcovia utrpeli v dôsledku rozhodnutia žalovanej ECB/SSM/2016 – 529900WIPOINFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 z 3. marca 2016 o odobratí licencie spoločnosti Trasta Komercbanka AS,

                  —

                  určil, že majetková škoda predstavuje najmenej 25 miliónov eur (1) spolu s kompenzačnými úrokmi, ktoré plynú od 3. marca 2016 do vyhlásenia rozsudku v tejto veci, a s príslušnými úrokmi z omeškania plynúcimi odo dňa vyhlásenia rozsudku do úplného zaplatenia vzniknutej škody, a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná sa nesprávne vysporiadala s procesnými vadami. Medzi ne patrí skutočnosť, že lotyšská KFKT (2) bezprostredne pred začatím konania o odňatí licencie dospela k záveru, že odňatie licencie nie je opodstatnené, a že táto skutočnosť bola následne opomenutá v žiadosti KFKT o odňatie licencie. Žalobcovia ďalej tvrdia, že anglická verzia posledného rozhodnutia KFKT bola zmanipulovaná. Ďalšie údajné procesné pochybenia sa týkajú neúčinného riešenia potenciálne korupčného správania lotyšských a európskych úradníkov v súvislosti s touto vecou.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná porušila hmotnoprávne ustanovenia tým, že pri vydávaní napadnutého rozhodnutia konala mimo svojej pôsobnosti, najmä pokiaľ ide o otázky prania špinavých peňazí, a že žalovaná nesprávne predpokladala, že existujú dôvody na odňatie licencie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že žalobcovia utrpeli značnú finančnú škodu, najmä z dôvodu likvidácie spoločnosti Trasta Komercbanka AS v dôsledku neoprávneného odňatia licencie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na príčinnej súvislosti medzi odňatím licencie a škodou, ktorú utrpeli žalobcovia.

         (1)  Sumy pripadajú na každého zo žalobcov vo výške ich podielu v spoločnosti Trasta Komercbanka AS.

         (2)  Komisia pre finančný a kapitálový trh.


title: Vec T-148/21: Žaloba podaná 11. marca 2021 – Paccor Packaging a iní/Komisia

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/30

      Žaloba podaná 11. marca 2021 – Paccor Packaging a iní/Komisia
      (Vec T-148/21)
      (2021/C 206/38)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Paccor Packaging GmbH (Düsseldorf, Nemecko) a 6 iných (v zastúpení: P. Kugel a G. Dávid, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobcovia, aby Všeobecný súd:

                  —

                  v plnom rozsahu zrušil vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 2020/2151 zo 17. decembra 2020 (1), alebo subsidiárne čiastočne zrušil nariadenie 2020/2151 v rozsahu, v akom sa týka článku 2 ods. 4, ako aj prílohu IV toho istého nariadenia, alebo subsidiárne čiastočne zrušil nariadenie 2020/2151 v rozsahu, v akom sa týka pohárov na nápoje vyrobených výlučne z plastu,

                  —

                  subsidiárne čiastočne zrušil nariadenie 2020/2151 v rozsahu, v akom sa týka článku 3,

                  —

                  čiastočne zrušil smernicu (EÚ) 2019/904 z 5. júna 2019 (2) v rozsahu, v akom sa týka článku 7 v časti, ktorá sa týka pohárov na nápoje a bodu 4 časti D prílohy tejto smernice,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádzajú žalobcovia sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná tým, že prijala nariadenie č. 2020/2151, porušila článok 7 smernice 2019/904 o znižovaní vplyvu určitých plastových výrobkov na životné prostredie a prekročila právomoci, ktoré jej udelili Rada Európskej únie a Európsky parlament.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná prijatím nariadenia č. 2020/2151 porušila podstatné procesné požiadavky, keďže toto nariadenie prijala po 3. júli 2020, a súvisiace opravené jazykové verzie viac než 6 mesiacov po lehote, ktorú stanovili Rada Európskej únie a Európsky parlament v smernici 2019/904.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že žalovaná tým, že prijala nariadenie č. 2020/2151, porušila článok 7 smernice 2019/904 a zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na to, že žalovaná tým, že prijala nariadenie č. 2020/2151, porušila povinnosť odôvodnenia.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná sa tým, že prijala smernicu 2019/904, dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a prekročila svoje právomoci.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná sa tým, že porušila článok 7 ods. 2 písm. c) smernice 2019/904, dopustila zjavne nesprávneho posúdenia.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaná porušila zásadu proporcionality.
                  Žalobcovia vznášajú takisto námietku neprípustnosti podľa článku 277 ZFEÚ, ktorá je založená na protiprávnosti článku 7 a bodu 4 časti D prílohy smernice 2019/904.

         (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2020/2151 zo 17. decembra 2020, ktorým sa stanovujú pravidlá harmonizovaných špecifikácií označenia jednorazových plastových výrobkov uvedených v časti D prílohy k smernici Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/904 o znižovaní vplyvu určitých plastových výrobkov na životné prostredie (Ú. v. EÚ L 428, 2020, s. 57).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/904 z 5. júna 2019 o znižovaní vplyvu určitých plastových výrobkov na životné prostredie (Ú. v. EÚ L 155, 2019, s. 1).


title: Vec T-160/21: Žaloba podaná 25. marca 2021 – Laboratorios Ern/EUIPO – Malpricht (APIRETAL)

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/31

      Žaloba podaná 25. marca 2021 – Laboratorios Ern/EUIPO – Malpricht (APIRETAL)
      (Vec T-160/21)
      (2021/C 206/39)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: T. González Martínez, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Ingrid Malpricht (Ludwigshafen, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie APIRETAL – ochranná známka Európskej únie č. 4 814 158

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 20. januára 2021 vo veci R 1004/2020-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhovel tejto žalobe,

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovaného z 20. marca 2020,

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovaného z 20. januára 2021,

                  —

                  zrušil vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky EÚ č. 4 814 158 „APERITAL“ vo vzťahu k sporným tovarom patriacim do triedy 5 z dôvodu jej nepoužívania, a zachoval pritom zápis pre tieto tovary (ako aj vo vzťahu k „farmaceutickým prípravkom“)

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom, ak do tohto konania vstúpi ako vedľajší účastník konania, povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  Nesprávny výklad článku 58 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 v rámci preskúmania riadneho používania spornej ochrannej známky pre akýkoľvek zo sporných tovarov,

                  —

                  nesprávny výklad článku 58 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 v rámci posúdenia pojmu oprávnených dôvodov nepoužívania.


title: Vec T-163/21: Žaloba podaná 23. marca 2021 – De Capitani/Rada

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/32

      Žaloba podaná 23. marca 2021 – De Capitani/Rada
      (Vec T-163/21)
      (2021/C 206/40)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Emilio De Capitani (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: O. Brouwer a B. Verheijen, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej o odmietnutí prístupu k niektorým dokumentom požadovaným podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, a to v rozsahu, v akom bolo žalobcovi toto rozhodnutie oznámené 14. januára 2021 v liste s referenčným číslom SGS 21/000067, vrátane jeho príloh,

                  —

                  v súlade s článkom 134 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania vynaložené žalobcom, ako aj trovy konania akéhokoľvek vedľajšieho účastníka konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení, ktoré vyplývajú z nesprávneho uplatnenia výnimky z ochrany rozhodovacieho procesu (článok 4 ods. 3 prvý pododsek nariadenia č. 1049/2001) (1), ako aj na nedostatočnom odôvodnení, keďže zverejnením by nebol vážne narušený rozhodovací proces.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie nezohľadňuje nový ústavnoprávny rozmer, ktorý vyplynul z nadobudnutia účinnosti Lisabonskej zmluvy a najmä z článku 15 ods. 2 ZFEÚ, a ktorým bol zavedený nový právny režim v súvislosti s prístupom k dokumentom zo strany verejnosti, a to najmä k legislatívnym dokumentom.

                              —

                              Žalobca okrem toho tvrdí, že v napadnutom rozhodnutí nebolo uplatnené a dodržané správne kritérium podľa článku 4 ods. 3 nariadenia č. 1049/2001, pričom sa v ňom nesprávne vychádzalo z tvrdenia, že zverejnenie požadovaných dokumentov by spochybnilo konečnú voľbu členských štátov a vyvolalo by zbytočnú neistotu, pokiaľ ide o ich zámer.

                              —

                              Žalobca tiež uvádza, že napadnuté rozhodnutie nesprávne vychádza z tvrdenia, že zverejnenie požadovaných dokumentov by pribrzdilo delegovanie, pokiaľ ide o ich schopnosť vyvážiť jednotlivé záujmy v rámci daného legislatívneho procesu, a takisto nesprávne vychádza z tvrdenia, že odmietnutie zverejniť obmedzený počet neznamená odoprieť občanom možnosť získať informácie o legislatívnom procese.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení, ktoré vyplývajú z nesprávneho uplatnenia výnimky z ochrany rozhodovacieho procesu (článok 4 ods. 3 prvý pododsek nariadenia č. 1049/2001), ako aj na nedostatočnom odôvodnení, keďže napadnutým rozhodnutím nebol uznaný a poskytnutý prístup na základe prevažujúceho verejného záujmu.

                              —

                              Žalobca poukazuje na to, že napadnutým rozhodnutím nebol uznaný a poskytnutý prístup na základe prevažujúceho verejného záujmu. Konkrétne tvrdí, že prevažujúci verejný záujem existuje, keďže zverejnenie by európskym občanom umožnilo zúčastniť sa na legislatívnom procese a zabezpečiť, aby sa tento proces nezastavil, ale pokračoval a dospel k výsledku.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je subsidiárne založený na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení, ktoré vyplývajú z nesprávneho uplatnenia povinnosti poskytnúť čiastočný prístup k dokumentom (článok 4 ods. 6 nariadenia č. 1049/2001), ako aj na nedostatočnom odôvodnení.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie z právneho hľadiska dostatočne nepreskúmalo a neposkytlo prístup. Nesprávne v ňom bolo uplatnené právne kritérium, na základe ktorého je potrebné preskúmať, či sa na každú časť požadovaného dokumentu vzťahuje uvádzaná výnimka týkajúca sa odmietnutia prístupu.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).


title: Vec T-167/21: Žaloba podaná 29. marca 2021 – European Gaming and Betting Association/Komisia

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/33

      Žaloba podaná 29. marca 2021 – European Gaming and Betting Association/Komisia
      (Vec T-167/21)
      (2021/C 206/41)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: European Gaming and Betting Association (Etterbeek, Belgicko) (v zastúpení: T. De Meese, K. Bourgeois a M. Van Nieuwenborgh, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovanej z 18. decembra 2020 vo veci SA.44830 (2016/FC) – Holandsko: Predĺženie povolení na hazardné hry v Holandsku (1),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že žalovaná porušila procesné práva žalobkyne tým, že nezačala konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ, hoci jej predbežné preskúmanie neodstránilo akékoľvek pochybnosti o existencii štátnej pomoci.

                              —

                              Trvanie a okolnosti predbežného preskúmania predstavujú dôkaz o tom, že žalovaná mala pochybnosti o existencii štátnej pomoci.

                              —

                              Okrem toho žalobkyňa tvrdí, že podstatná zmena, pokiaľ ide o preskúmanie žalovanej v rámci predbežného preskúmania, predstavuje nepriamy dôkaz o tom, že žalovaná mala pochybnosti o existencii štátnej pomoci.

                              —

                              Žalobkyňa tiež tvrdí, že žalovaná nesprávne dospela k záveru, že neexistujú pochybnosti, pokiaľ ide o otázku, či obnovenie existujúcich koncesií na športové stávky, dostihové stávky, lotérie a kasína koncesionárov usadených v Holandsku priznáva koncesionárom výhodu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, že obnovenie existujúcich koncesií na športové stávky, dostihové stávky, lotérie a kasína doterajších koncesionárov usadených v Holandsku neposkytuje výhodu v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                              —

                              Podľa žalobkyne sa žalovaná sa dopustila zjavného nesprávneho skutkového posúdenia, pokiaľ ide jednak o konštatovanie žalovanej, že všetci koncesionári sú v súlade so zákonom povinní odovzdať čistý výnos z činností hazardných hier na ciele slúžiace spoločnému záujmu, a jednak o konštatovanie žalovanej, že koncesionári nemohli dosahovať zisk.

                              —

                              Okrem toho žalobkyňa tvrdí, že žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho právneho posúdenia, pokiaľ ide o konštatovanie žalovanej, podľa ktorého z udelenia predmetných licencií ich držiteľom nevyplývala výhoda, pretože tieto licencie údajne nezlepšili finančnú situáciu držiteľov licencií.

         (1)  Ú. v. EÚ C 17, 2021, s. 1


title: Vec T-174/21: Žaloba podaná 31. marca 2021 – Agrofert/Parlament

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/34

      Žaloba podaná 31. marca 2021 – Agrofert/Parlament
      (Vec T-174/21)
      (2021/C 206/42)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Agrofert, a.s. (Praha, Česká republika) (v zastúpení: S. Sobolová, advokátka)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že žaloba je prípustná a dôvodná,

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu z 15. januára 2021, A (2019) 8551 C (D 300153), ktorým bol žalobkyni odmietnutý prístup k dokumentom požadovaným podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vznikli žalobkyni,

                  —

                  prijal vo veci akékoľvek ďalšie opatrenia, ktoré považuje za potrebné.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaný nepreukázal splnenie podmienok na odmietnutie prístupu k požadovaným dokumentom podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie. Zverejnenie požadovaných dokumentov by nemohlo viesť k porušeniu ochrany účelu vyšetrovania, na ktoré sa žalovaný odvoláva. Žalovaný nepreukázal, že by zverejnením dokumentov, ktorých obsah je už dokonca čiastočne verejne známy, došlo k vzniku akéhokoľvek, a už vôbec nie primerane predvídateľného, rizika konkrétneho a skutočného ohrozenia tohto vyšetrovania.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že žalovaný navyše úplne opomenul aj prevažujúci verejný záujem na zverejnení požadovaných dokumentov, ktorý v tomto prípade spočíva v rešpektovaní hodnôt právneho štátu, založenom na dodržovaní základných práv a slobôd.


title: Vec T-175/21: Žaloba podaná 2. apríla 2021 – RH/Komisia

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/35

      Žaloba podaná 2. apríla 2021 – RH/Komisia
      (Vec T-175/21)
      (2021/C 206/43)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: RH (v zastúpení: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 18. februára 2021 o tom, že sa žalobca na dobu 18 mesiacov vylučuje z účasti na konaniach v oblasti verejného obstarávania a grantov, na ktoré sa vzťahuje rozpočet EÚ a 11. Európsky rozvojový fond, alebo z výberu na účely vynakladania finančných prostriedkov Únie podľa nariadenia (EÚ, Euratom) č. 2018/1046 a na účely vynakladania finančných prostriedkov v rámci Európskeho rozvojového fondu podľa nariadenia (EÚ) č. 2018/1877, a že sa rozhodnutie o vylúčení uverejní na internetových stránkach Komisie,

                  —

                  priznal žalobcovi náhradu škody vo výške 17 385 832 eur,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu všetkých trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádza žalobca sedem žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení pri právnej kvalifikácii vážneho profesijného pochybenia.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že celá argumentácia žalovanej je založená iba na hypotetickej domnienke, že žalobca potenciálne mohol mať pri stretnutiach s príjemcami prístup k dôverným informáciám. Žalovaná sa tak dopustila nesprávneho právneho posúdenia pri právnej kvalifikácii vážneho profesijného pochybenia v zmysle článku 93 ods. 1 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (1), článku 106 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (2) a článku 136 ods. 1 písm. c) bodu v) nariadenia (EÚ, Euratom) č. 2018/1046 (3).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení prezumpcie neviny a obrátení dôkazného bremena.

                              —

                              Okrem toho, že v napadnutom rozhodnutí nie je správne kvalifikovaná existencia „vážneho profesijného pochybenia“, žalobca tvrdí, že je na žalovanej, aby preukázala svoje tvrdenia, keďže žalobca je nevinný, pokiaľ nie je preukázaná jeho vina.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení skutkového stavu a na zjavnej neexistencii vážneho profesijného pochybenia, a to najmä v zmysle článku 136 ods. 1 písm. c) bodu v) nariadenia (EÚ, Euratom) č. 2018/1046 (čo v každom prípade predstavuje zjavné pochybenie), a tiež na protiprávnosti správy OLAF a napadnutého rozhodnutia.

                              —

                              Žalobca spochybňuje tvrdenie Komisie a záver o profesijnom pochybení a znovu tvrdí, že sa nepokúsil získať a nezískal dôverné informácie súvisiace s jedným z jeho projektov. OLAF i DG NEAR hrubým spôsobom skreslili skutkový stav aj dôkazy predložené žalobcom a vo vzťahu k tomuto stavu a dôkazom vyvodili nesprávne právne závery.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti konať s náležitou starostlivosťou a povinnosti riadnej správy, ako je uvedená v článku 41 Charty základných práv EÚ.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že žalovaná nekonala s náležitou starostlivosťou ani v rámci vyšetrovania OLAF ani v súvislosti s rozhodnutím DG NEAR.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení práva sa v konaní účinne brániť.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že v dobe kontroly na mieste, ktorú vykonával OLAF v priestoroch žalobcu, nebolo jednoznačne povedané, že žalobca je vnímaný/kvalifikovaný ako dotknutá osoba. Žalobca si po prvýkrát uvedomil, že je považovaný za dotknutú osobu, až na základe oznámenia o zhrnutí skutkových okolností. Vzhľadom na to, že OLAF považoval žalobcu za dotknutú osobu, je o to menej pochopiteľné, že členovia vedenia žalobcu neboli pri vyšetrovaní, ktoré viedlo k zhrnutiu skutkových okolností, vypočutí.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti uviesť odôvodnenie.

                              —

                              Žalovaná v danom prípade žalobcu obviňuje, že sa pokúsil získať dôverné informácie, ale neuvádza, o aké informácie má ísť alebo aké konkrétne okolnosti zdôvodňujú právnu kvalifikáciu „vážneho profesijného pochybenia“. Žalobca teda nie je schopný napadnutému rozhodnutiu porozumieť a v plnom rozsahu posúdiť jeho zákonnosť, keďže nemôže zistiť, či boli informácie skutočne dôverné, a predložiť dôkazy o tom, že boli naozaj verejne prístupné všetkým potenciálnym konkurentom.

                              —

                              Žalovaná takisto podľa názoru žalobcu nevysvetlila, prečo by malo byť údajné pochybenie – keby bolo preukázané (quod non) – považované vo svetle okolností daného prípadu za závažné. Riadne odôvodnená údajne nie je ani sankcia vo forme uverejnenia.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality v súvislosti so sankciami vylúčenia a jeho uverejnením.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že sa žalovaná dopustila nesprávneho právneho posúdenia, a to tým, že pri posudzovaní kritéria odôvodňujúceho vylúčenie porušila zásadu proporcionality. Subsidiárne ďalej tvrdí, že keby zistené okolnosti mohli byť kvalifikované ako vážne profesijné pochybenie (quod non), sankcia spočívajúca vo vylúčení na 18 mesiacov a v uverejnení tejto sankcie sú vzhľadom na konkrétne posúdenie kritérií stanovených v článku 136 ods. 3 nariadenia (EÚ, Euratom) č. 2018/1046 neprimerané.

         (1)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, 2012, p. 1).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) 2018/1046 z 18. júla 2018 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, o zmene nariadení (EÚ) č. 1296/2013, (EÚ) č. 1301/2013, (EÚ) č. 1303/2013, (EÚ) č. 1304/2013, (EÚ) č. 1309/2013, (EÚ) č. 1316/2013, (EÚ) č. 223/2014, (EÚ) č. 283/2014 a rozhodnutia č. 541/2014/EÚ a o zrušení nariadenia (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (Ú. v. EÚ L 193, 2018, s. 1).


title: Vec T-178/21: Žaloba podaná 31. marca 2021 – LF/Komisia

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/38

      Žaloba podaná 31. marca 2021 – LF/Komisia
      (Vec T-178/21)
      (2021/C 206/45)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: LF (v zastúpení: S. Orlandi, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 20. mája 2020, ktorým bolo žalobcovi zamietnuté priznanie príspevku na expatriáciu,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby uvádza žalobca jeden žalobný dôvod založený na porušení článku 4 ods. 1 písm. b) prílohy VII služobného poriadku úradníkov Európskej únie, a to v dôsledku toho, že počas desaťročného referenčného obdobia sa nachádzal sčasti v Belgicku výlučne z dôvodu výkonu funkcií pre európske inštitúcie, pričom stále centrum svojich záujmov si zachoval vo Francúzsku, kde žil od štyroch rokov a kde sa nachádza jeho rodina a rodina jeho manželky.


title: Vec T-189/21: Žaloba podaná 10. apríla 2021 – Aloe Vera of Europe/Komisia

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/39

      Žaloba podaná 10. apríla 2021 – Aloe Vera of Europe/Komisia
      (Vec T-189/21)
      (2021/C 206/47)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Aloe Vera of Europe (BV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: B. Van Vooren, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil nariadenie Komisie (EÚ) 2021/468 a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza jeden žalobný dôvod založený na tom, že napadnutý akt porušuje zásadu obozretnosti tak z vecného, ako aj z procesného hľadiska.

                  1.

                  Prvá časť žalobného dôvodu je založená na tvrdení, že nariadenie Komisie (EÚ) 2021/468 (1) porušuje zásadu obozretnosti. Žalobkyňa tvrdí, že zásada obozretnosti umožňuje vykonanie preventívneho úkonu len vtedy, keď vedecké hodnotenie preukazuje, že potenciálne riziko prekračuje úroveň, ktorá je pre spoločnosť stále prijateľná. V prejednávanej veci bol napadnutým nariadením zakázaný Aloe vera inner leaf gel, hoci vedecké hodnotenie preukázalo neexistenciu rizika pre tento výrobok. Žalobkyňa ďalej tvrdí, že napadnuté nariadenie namiesto toho, aby sa zakladalo na vedeckých poznatkoch, vychádzalo z viacerých svojvoľných rozhodnutí.

                  2.

                  Druhá časť žalobného dôvodu založená na tvrdení, že nariadenie (EÚ) 2021/468 bolo prijaté v rozpore so zásadou obozretnosti z procesného hľadiska. Žalobkyňa tvrdí, že Komisia porušila rámec stanovený v článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006 (2) a nesprávne uplatnila písomný postup stanovený v článku 3 ods. 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (3), ako aj porušila zásady proporcionality a zákazu diskriminácie.

         (1)  Nariadenie Komisie (EÚ) 2021/468 z 18. marca 2021, ktorým sa mení príloha III k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006, pokiaľ ide o botanické druhy obsahujúce deriváty hydroxyantracénu (Ú. v. EÚ L 96, 2021, s. 6).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006 z 20. decembra 2006 o pridávaní vitamínov a minerálnych látok a niektorých ďalších látok do potravín (Ú. v. EÚ L 404, 2006, s. 26)

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (Ú. v. EÚ L 55, 2011, s. 13).


title: Vec T-195/21: Žaloba podaná 8. apríla 2021 – Klymenko/Rada

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/40

      Žaloba podaná 8. apríla 2021 – Klymenko/Rada
      (Vec T-195/21)
      (2021/C 206/48)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Oleksandr Viktorovyč Klymenko (Moskva, Rusko) (v zastúpení: M. Phelippeau, advokátka)

         Žalovaný: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  prijal žalobu Oleksandra Viktorovyča Klymenka,

            v rozsahu, v akom sa týka žalobcu,

                  —

                  rozhodnutie Rady (SZBP) 2021/394 zo 4. marca 2021, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine,

                  —

                  vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2021/391 zo 4. marca 2021, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine,

                  —

                  uložil Rade Európskej únie povinnosť nahradiť trovy konania podľa článkov 87 a 91 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žaloba o neplatnosť je namierená proti rozhodnutiu Rady (SZBP) 2021/394 zo 4. marca 2021, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 77, 2021, s. 29) a vykonávaciemu nariadeniu Rady (EÚ) 2021/391 zo 4. marca 2021, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 77, 2021, s. 2), v rozsahu, v akom sa tieto právne akty týkajú žalobcu a žalobca v tejto súvislosti uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení povinnosti odôvodnenia, ktoré sa týka najmä uvedenia dôvodnosti opatrenia v právnych aktoch, ako aj overení, pokiaľ ide o dodržanie práv na obranu a účinnú súdnu ochranu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na existencii nesprávneho posúdenia v prejednávanej veci a zneužití právomoci, pretože žalobca predložil dôkazy o neexistencii dostatočného skutkového základu, o ktorý by sa mohlo oprieť trestné konanie, ako aj dôkazy o porušení základných práv, z čoho Rada nevyvodila žiadne dôsledky.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení základných práv najmä práv na obranu a práva na účinnú súdnu ochranu, ako aj práva na rovnosť zbraní.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na nedostatočnom právnom základe, pretože článok 29 ZEÚ nemôže predstavovať právny základ pre prijatie reštriktívneho opatrenia voči žalobcovi.


title: Vec T-179/21: Žaloba podaná 31. marca 2021 – QN/Komisia

text:
               31.5.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 206/38

      Žaloba podaná 31. marca 2021 – QN/Komisia
      (Vec T-179/21)
      (2021/C 206/46)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: QN (v zastúpení: L. Levi a N. Flandin, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil SSP (1) za rok 2019,

                  —

                  subsidiárne zrušil žalobcovu SSP v rozsahu, v akom obsahuje napadnuté tvrdenia;

                  —

                  súčasne, v rozsahu, v akom je to potrebné, zrušil rozhodnutie žalovanej, ktorým zamietla sťažnosť žalobcu na základe článku 90 ods. 2 Služobného poriadku proti SSP z roku 2019,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť nemajetkovú ujmu spôsobenú žalobcovi a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že žalovaná porušila svoju povinnosť stanoviť ciele v SSP. Žalobca tiež tvrdí, že žalovaná sa dopustila nesprávneho posúdenia a porušila svoju povinnosť starostlivosti a zásadu riadnej správy vecí verejných.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že žalovaná porušila článok 43 Služobného poriadku, článok 7 ods. 3 rozhodnutia žalovanej zo 16. decembra 2013 (2) a svoje interné usmernenie pre RO (3). Žalobca ďalej uvádza, že žalovaná sa dopustila zjavne nesprávnych posúdení a zneužila svoju právomoc. Uvádza tiež, že porušila povinnosť starostlivosti a povinnosť riadnej správy vecí verejných.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že žalovaná porušila článok 41 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie. Žalobca tiež uvádza, že žalovaná porušila zásady objektívnosti a nestrannosti.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že žalovaná porušila článok 296 ods. 2 ZFEÚ. Žalobca tiež uvádza, že žalovaná porušila článok 25 ods. 2 Služobného poriadku a článok 41 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie. Tiež tvrdí, že porušila svoju povinnosť odôvodnenia.

         (1)  Správa o služobnom postupe.

         (2)  Rozhodnutie Komisie zo 16.12.2013 o všeobecných ustanoveniach pre uplatňovanie článku 43 Služobného poriadku a uplatňovanie prvého odseku článku 44 Služobného poriadku [C (2013) 8985 final].

         (3)  Interné usmernenie Komisie „Constructive dialogue and fair report: guidance for Reporting Officers“.


title: Vec C-489/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kammergericht Berlin (Nemecko) 26. júna 2019 — trestné konanie proti NJ

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/31

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kammergericht Berlin (Nemecko) 26. júna 2019 — trestné konanie proti NJ
      (Vec C-489/19)
      (2019/C 280/43)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Kammergericht Berlin

         Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      Generalstaatsanwaltschaft Berlin
      proti
      NJ

         Prejudiciálna otázka

      Bráni viazanosť prokuratúry pokynmi účinnému vydaniu európskeho zatykača (1) touto prokuratúrou aj vtedy, ak toto rozhodnutie podlieha rozsiahlemu súdnemu preskúmaniu pred vykonaním európskeho zatykača?

         (1)  Rámcové rozhodnutie Rady z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, 2002, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 34)


title: Vec C-50/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 3. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark — Rakúsko) — Mijo Meštrović/Bezirkshauptmannschaft Murtal, za účasti: Finanzpolizei

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/32

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 3. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark — Rakúsko) — Mijo Meštrović/Bezirkshauptmannschaft Murtal, za účasti: Finanzpolizei
      (Vec C-50/18) (1)

      (2019/C 280/44)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 259, 23.7.2018.


title: Vec C-69/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 12. apríla 2019 — Európska komisia/Slovinská republika, ktorú v konaní podporujú: Belgické kráľovstvo, Spolková republika Nemecko, Francúzska republika

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/32

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 12. apríla 2019 — Európska komisia/Slovinská republika, ktorú v konaní podporujú: Belgické kráľovstvo, Spolková republika Nemecko, Francúzska republika
      (Vec C-69/18) (1)

      (2019/C 280/45)
      Jazyk konania: slovinčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 152, 30.4.2018.


title: Vec C-437/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 11. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Gliwicach, VIII Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych — Poľsko) — Lebopoll Logistics Sp. z o.o.w Sośnicowicach/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Zabrzu, za účasti: NJ

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/33

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 11. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Gliwicach, VIII Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych — Poľsko) — Lebopoll Logistics Sp. z o.o.w Sośnicowicach/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Zabrzu, za účasti: NJ
      (Vec C-437/18) (1)

      (2019/C 280/47)
      Jazyk konania: poľština
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 427, 26.11.2018.


title: Vec C-758/18: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 5. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Korneuburg — Rakúsko) — Bulgarian Air Charter Limited/NE

text:
               19.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 280/33

      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 5. apríla 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Korneuburg — Rakúsko) — Bulgarian Air Charter Limited/NE
      (Vec C-758/18) (1)

      (2019/C 280/48)
      Jazyk konania: nemčina
      Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 93, 11.3.2019.


title: Vec C-105/19: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 23. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Serron — Grécko) — WP/Trapeza Peiraios AE (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Nekalé zmluvné podmienky v zmluvách uzatvorených so spotrebiteľmi — Smernica 93/13/EHS — Právomoci a povinnosti vnútroštátneho súdu — Konanie o platobnom rozkaze — Vyhovenie odporu proti tomuto rozkazu — Neexistencia dostatočných spresnení týkajúcich sa skutkového a právneho kontextu sporu vo veci samej, ako aj dôvodov odôvodňujúcich nevyhnutnosť odpovede na prejudiciálnu otázku — Zjavná neprípustnosť)

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/11

      Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 23. mája 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Serron — Grécko) — WP/Trapeza Peiraios AE
      (Vec C-105/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Nekalé zmluvné podmienky v zmluvách uzatvorených so spotrebiteľmi - Smernica 93/13/EHS - Právomoci a povinnosti vnútroštátneho súdu - Konanie o platobnom rozkaze - Vyhovenie odporu proti tomuto rozkazu - Neexistencia dostatočných spresnení týkajúcich sa skutkového a právneho kontextu sporu vo veci samej, ako aj dôvodov odôvodňujúcich nevyhnutnosť odpovede na prejudiciálnu otázku - Zjavná neprípustnosť)
      (2019/C 288/13)
      Jazyk konania: gréčtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Monomeles Protodikeio Serron

         Účastníci konania

         Žalobca: WP

         Žalovaná: Trapeza Peiraios AE

         Výrok

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Monomeles Protodikeio Serron rozhodnutím z 11. januára 2019, sa odmieta ako zjavne neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 148, 29.4.2019.