title: Vec C-405/11 P: Odvolanie podané 28. júla 2011 : Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu zo 17. mája 2011 vo veci T-1/08, Buczek Automotive/Komisia

text:
               22.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/19

         Odvolanie podané 28. júla 2011: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu zo 17. mája 2011 vo veci T-1/08, Buczek Automotive/Komisia
   (Vec C-405/11 P)
   2011/C 311/32
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: A. Stobiecka-Kuik, T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Buczek Automotive sp. z o.o., Poľská republika

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje:

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu zo 17. mája 2011 vo veci T-1/08, Buczek Automotive Sp. Z o.o./Komisia, v rozsahu, v akom čiastočne zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               rozhodnúť s konečnou platnosťou o otázkach, ktoré sú predmetom tohto odvolania,

               —

               vrátiť vec Všeobecnému súdu na opätovné preskúmanie, pokiaľ ide o ostatné výhrady uvedené v prvostupňovom konaní,

               —

               rozhodnúť o trovách konania neskôr.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia uvádza dva odvolacie dôvody, a síce porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ako aj porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkom 296 ZFEÚ a porušenie Protokolu č. 8 Aktu o pristúpení z roku 2004 o reštrukturalizácii poľského oceliarskeho priemyslu (1) (ďalej len „Protokol č. 8“).
   Po prvé, Všeobecný súd porušil článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že posúdenie kritéria súkromného veriteľa uplatneného Komisiou založil na nesprávnom právnom základe. Všeobecný súd rozhodol, že Komisia bola povinná vykonať ďalšie výpočty výhod rôznych spôsobov výkonu rozhodnutia a mala porovnať dĺžku rôznych konaní o výkon rozhodnutia na vymáhanie verejnej pohľadávky. Komisia uvádza, že nie je povinná vykonať podrobný výpočet, ale len posúdiť skutočnosti, ktoré by súkromný veriteľ zohľadnil vo svojom rozhodnutí.
   Okrem toho Všeobecný súd porušil článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že na odmietnutie tvrdenia založeného na správaní súkromného veriteľa uložil Komisii neoprávnene dôkazné bremeno, t. j. uložil jej povinnosť predložiť ďalší dôkazný materiál, najmä pokiaľ ide o dĺžku jednotlivých konaní alebo o porovnanie rozsahu vplyvov jednotlivých spôsobov alebo štádií účinného výkonu pohľadávky.
   Po druhé, Všeobecný súd porušil článok 107 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkom 296 ZFEÚ a Protokol č. 8, pretože sa nesprávne domnieval, že Komisia nesplnila svoju povinnosť uviesť podmienky, za akých štátna pomoc ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi alebo narúša hospodársku súťaž alebo hrozí jej narušením. Všeobecný súd vôbec nezohľadnil, že podľa primárneho práva, konkrétne Protokolu č. 8, ktorý je právnym základom rozhodnutia, treba vychádzať z predpokladu, že sporná štátna pomoc narušuje hospodársku súťaž alebo hrozí jej narušením a z tohto dôvodu by odôvodnenie podmienok vzťahujúcich sa na obchod a hospodársku súťaž bolo v rozhodnutí nadbytočné.

      (1)  Akt o podmienkach pristúpenia Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia — Protokol č. 8 o reštrukturalizácii poľského oceliarskeho priemyslu (Ú. v. EÚ L 236, 2003, s. 948).


title: Vec T-493/09 P: Odvolanie podané 21. mája 2010 : Y proti rozsudku Súdu pre verejnú službu zo 7. októbra 2009 vo veci F-29/08, Y/Komisia

text:
               14.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/46

         Odvolanie podané 21. mája 2010: Y proti rozsudku Súdu pre verejnú službu zo 7. októbra 2009 vo veci F-29/08, Y/Komisia
   (Vec T-493/09 P)
   ()
   2010/C 221/77
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Y (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: J. Van Rossum, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť rozsudok Súdu pre verejnú službu vyhlásený 7. októbra 2009 (vec F-29/08, Y/Komisia), ktorým sa zamieta žaloba odvolateľa,

               —

               zrušiť rozhodnutie z 24. mája 2007 o prepustení odvolateľa,

               —

               zaviazať Komisiu, aby mu zaplatila odmenu ktorú by dostával, pokiaľ by predčasne nezanikla platnosť jeho zmluvy, ako aj všetky náhrady na ktoré má nárok,

               —

               uložiť Komisii povinnosť, aby mu zaplatila 500 000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy, ktorá mu vznikla,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Týmto odvolaním sa odvolateľ domáha zrušenia rozsudku Súdu pre verejnú službu (SVS) zo 7. októbra 2009, vyhláseného vo veci Y/Komisia F-29/08, ktorým sa zamieta žaloba, ktorou sa odvolateľ domáhal na jednej strane zrušenia rozhodnutia Komisie o prepustení odvolateľa a na druhej strane náhrady ujmy.
   Na podporu svojho odvolania odvolateľ tvrdí, že Súd pre verejnú službu pochybil z právneho hľadiska:

               —

               keď sa domnieval, že Komisia nemala povinnosť poradiť sa s výborom pre správy, hoci rozhodnutie Komisie zo 7. apríla 2004, ktorým sa stanovujú všeobecné vykonávacie pravidlá týkajúce sa konaní upravujúcich nábor a zamestnávanie zmluvných zamestnancov ukladá ako povinnosť takúto poradu,

               —

               keď bol odvolateľ platne prepustený, hoci nemohol vzniesť svoje pripomienky k stanovisku výboru pre správy, ktoré mu nebolo oznámené,

               —

               keď rozhodol, že neoznámenie stanoviska výboru pre správy odvolateľovi neporušuje jeho práva na obhajobu,

               —

               keď sa domnieval, že rozhodnutie o prepustení nevychádzalo zo stanoviska výboru pre správy, hoci je toto stanovisko výslovne uvedené v odôvodnení rozhodnutia o prepustení,

               —

               keď sa domnieval, že inštitúcia vychádzala výlučne z dôvodov a skutkových okolností uvedených v správe hodnotiacej obdobie stáže odvolateľa, hoci zo znenia tohto rozhodnutia vyplýva, že vychádza z aspektov, ktoré sa týkajú tvrdení o pasívnej korupcii,

               —

               keď sa domnieval, že rozhodnutie o prepustení bolo dôvodné a v súlade s právom, hoci vychádzalo z dôvodov a skutkových okolností, ktoré nastali pred tým, než nastúpil odvolateľ do služby ako zmluvný zamestnanec, a

               —

               keď sa domnieval, že rozhodnutie o prepustení nebolo disciplinárnym trestom, hoci porušenia povinností, ktoré sa vytýkajú odvolateľovi viedli k disciplinárnemu konaniu, ktoré sa týka rovnakých skutkov a rovnakého činu, ako sú tie, ktorými sa odôvodnilo rozhodnutie o prepustení.


title: Vec C-212/10: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 16. júna 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Poľská republika) — Logstor ROR Polska Sp z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach (Dane — Daň z vkladu — Smernica 69/335/EHS — Nepriame dane z tvorby a zo zvýšenia základného imania — Zdanenie pôžičky, ktorú kapitálovej spoločnosti poskytla osoba s právom na podiel na zisku tejto spoločnosti — Právo členského štátu opätovne zaviesť daň, ktorá v čase jeho pristúpenia k Európskej únii už nebola platná)

text:
               6.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 232/9

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 16. júna 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Poľská republika) — Logstor ROR Polska Sp z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach
   (Vec C-212/10) (1)

   (Dane - Daň z vkladu - Smernica 69/335/EHS - Nepriame dane z tvorby a zo zvýšenia základného imania - Zdanenie pôžičky, ktorú kapitálovej spoločnosti poskytla osoba s právom na podiel na zisku tejto spoločnosti - Právo členského štátu opätovne zaviesť daň, ktorá v čase jeho pristúpenia k Európskej únii už nebola platná)
   2011/C 232/14
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Logstor ROR Polska Sp z o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Výklad článku 4 ods. 2 smernice Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania (Ú. v. ES L 249, s. 25; Mim. vyd. 09/001, s. 11), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 85/303/EHS z 10. júna 1985 (Ú. v. ES L 156, s. 23; Mim. vyd. 09/001, s. 23) — Právo členského štátu opätovne zaviesť daň zrušenú v deň jeho pristúpenia k Európskej únii — Daň z vkladu — Zdanenie pôžičky poskytnutej kapitálovej spoločnosti osobou, ktorá má právo na podiel na ziskoch tej istej spoločnosti

      Výrok rozsudku

   Článok 4 ods. 2 smernice Rady 69/335/EHS zo 17. júna 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 85/303/EHS z 10. júna 1985, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby členský štát opätovne zaviedol daň z vkladu pozostávajúceho z pôžičky poskytnutej kapitálovej spoločnosti, ak má veriteľ právo na podiel na zisku spoločnosti, pokiaľ sa tento členský štát už predtým vzdal vyberania tejto dane.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 31.7.2010.


title: Vec T-690/13: Žaloba podaná 31. decembra 2013 – Invivo/OLAF

text:
               19.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/20

         Žaloba podaná 31. decembra 2013 – Invivo/OLAF
   (Vec T-690/13)
   2014/C 151/26
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Invivo Ltd (Abinsk, Rusko) (v zastúpení: T. Huopalainen, lawyer)

      Žalovaný: Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               preskúmal zákonnosť odmietnutia podania žalobcu vo veci OF/2013/0902 po tom, ako žalobca vyzval OLAF, aby konal,

               —

               nariadil OLAF-u konať.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza žalobný dôvod založený na porušení zmluvy nečinnosťou na základe článku 265 ZFEÚ, keďže boli dotknuté finančné záujmy EÚ v zmysle článku 1 nariadenia (ES) č. 1073/1999 (1), keď domáca agentúra, ktorá priznáva pomoc a je z veľkej časti financovaná z fondov z EÚ a právne subjekty, ktoré mali zneužívať pomoc pochádzajú minimálne z dvoch členských štátov.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1073/1999 z 25. mája 1999 o vyšetrovaniach vykonávaných Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF) (Ú. v. ES L 136, 1999, s. 1; Mim. vyd. 01/003, s. 91).


title: Vec C-407/07: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  11. decembra 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing/Staatssecretaris van Financiën (Šiesta smernica o DPH — Článok 13 A ods. 1 písm. f) — Oslobodenie od dane — Podmienky — Poskytovanie služieb uskutočňované nezávislými skupinami — Služby poskytnuté jednému alebo viacerým členom skupiny)

text:
               7.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/8

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 11. decembra 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing/Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-407/07) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Článok 13 A ods. 1 písm. f) - Oslobodenie od dane - Podmienky - Poskytovanie služieb uskutočňované nezávislými skupinami - Služby poskytnuté jednému alebo viacerým členom skupiny)
   (2009/C 32/13)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článku 13 A ods. 1 písm. f) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) – Služby poskytované nezávislými skupinami na účely poskytnutia služieb ich členom priamo potrebných pre výkon činnosti oslobodenej od dane
   Výrok rozsudku
   Článok 13 A ods. 1 písm. f) šiestej smernice 77/388/EHS Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia sa má vykladať v tom zmysle, že s výhradou splnenia ostatných podmienok stanovených týmto ustanovením sa oslobodenie od dane upravené uvedeným ustanovením vzťahuje na služby, ktoré poskytujú nezávislé skupiny svojim členom, a to aj vtedy, keď sa tieto služby poskytujú len jednému alebo len niekoľkým z uvedených členov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 283, 24.11.2007.


title: Vec C-193/06 P: Odvolanie podané  24. apríla 2006 : Société des produits Nestlé SA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) z  22. februára 2006  vo veci T-74/04, Société des produits Nestlé SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), vedľajší účastník konania: Quick restaurants SA

text:
               15.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/14

         Odvolanie podané 24. apríla 2006: Société des produits Nestlé SA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) z 22. februára 2006 vo veci T-74/04, Société des produits Nestlé SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), vedľajší účastník konania: Quick restaurants SA
   (Vec C-193/06 P)
   (2006/C 165/25)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Société des produits Nestlé SA (v zastúpení: D. Masson, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a Quick restaurants SA
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev T-74/04 z 22. februára 2006 a

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Podľa žalobcu sa Súd prvého stupňa dopustil právnej chyby neposudzujúc predmetnú ochrannú známku globálne a in concreto, hoci, keďže ide o ochrannú známku zloženú z postavy s mimoriadnou rozlišovacou schopnosťou a jej mena, obrazové a slovné prvky tejto zloženej ochrannej známky tu nemohli byť odčlenené.
   Súd prvého stupňa rovnako porušil ustanovenia článku 8 odsek 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (1), keď nezobral pre posúdenie pravdepodobnosti zámeny do úvahy všetky predmetné relevantné prvky, a to čo sa týka prihlasovanej ochrannej známky odvolateľa, ako aj slovnej ochrannej známky vedľajšieho účastníka.
   Nakoniec tým, že analyzoval iba časť práv uvádzaných v námietkach vedľajšieho účastníka, Súd prvého stupňa porušil pravidlá uplatniteľné v oblasti námietok voči ochrannej známke.

      (1)  Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146.


title: Vec T-491/14: Žaloba podaná 30. júna 2014 – Bodegas Muga/Komisia

text:
               25.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/51

         Žaloba podaná 30. júna 2014 – Bodegas Muga/Komisia
   (Vec T-491/14)
   2014/C 282/67
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bodegas Muga, SL (Haro, Španielsko) (v zastúpení: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom kvalifikuje súbor opatrení, ktoré podľa nej predstavujú španielsky systém daňového leasingu (SEAF), ako novú štátnu pomoc, ktorá je nezlučiteľná so spoločným trhom,

               —

               subsidiárne zrušil články 1 a 4 napadnutého rozhodnutia, ktoré ako príjemcov údajnej pomoci a ako jediných príjemcov povinných vrátiť pomoc určujú investorov AIE (hospodárskych záujmových združení),

               —

               subsidiárne zrušil článok 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom tento článok v rozpore so všeobecnými zásadami práva EÚ nariaďuje vrátenie údajnej pomoci,

               —

               v každom prípade zrušil článok 4 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom rozhoduje o zákonnosti súkromných zmlúv uzavretých medzi investormi a ďalšími subjektmi, a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné dôvodom a hlavným tvrdeniam už uvedeným vo veci T-700/13, Bankia/Komisia.


title: Vec C-409/13: Žaloba podaná 18. júla 2013 — Rada Európskej únie/Európska komisia

text:
               21.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/15

         Žaloba podaná 18. júla 2013 — Rada Európskej únie/Európska komisia
   (Vec C-409/13)
   2013/C 274/27
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Rada Európskej únie (v zastúpení: G. Maganza, A. de Gregorio Merino a I. Gurov, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie z 8. mája, ktorým sa Komisia rozhodla stiahnuť svoj návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o makrofinančnej pomoci tretím krajinám,

               —

               uložiť Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Rada uvádza tri žalobné dôvody na podporu svojej žaloby smerujúcej k zrušeniu rozhodnutia Komisie o stiahnutí návrhu nariadenia v neskoršom štádiu prvého čítania podľa riadneho legislatívneho postupu.
   Po prvé Rada tvrdí, že stiahnutie návrhu nariadenia je závažným porušením zásady prenesenia právomocí stanovenej v článku 13 ods. 2 ZEÚ, ako aj zásady inštitucionálnej rovnováhy. Podľa Rady nijaké ustanovenie zmlúv výslovne nezveruje Komisii všeobecnú právomoc stiahnuť návrh, ktorý predložila normotvorcovi Únie. Hoci Rada nespochybňuje existenciu takej právomoci stiahnuť návrh na základe článku 293 ods. 2 ZFEÚ, Komisia túto právomoc nemôže vykonávať diskrečne alebo zneužívajúcim spôsobom. Rada sa domnieva, že stiahnutie takého návrhu v pokročilom štádiu legislatívneho postupu by znamenalo to isté ako priznať Komisii určité právo veta vo vzťahu k spolunormotvorcom Únie. V dôsledku toho by bola Komisia postavená na rovnakú úroveň ako títo spolunormotvorcovia, čo by viedlo k zneužitiu riadneho legislatívneho postupu stanoveného v článku 294 ZFEÚ, prekročeniu práva legislatívnej iniciatívy Komisie stanoveného v článku 293 ods. 2 ZFEÚ a zbavilo by právo Rady prijímať zmeny a doplnenia, stanovené v článku 293 ods. 1 ZFEÚ, potrebného účinku. Podľa Rady taký výkon právomoci stiahnuť návrh je navyše v rozpore s článkom 10 ods. 1 a 2 ZFEÚ, pretože Komisia by nebola ďalej inštitúciou poverenou výkonnými právomocami, ale zúčastňovala by sa legislatívneho postupu na rovnakej úrovni ako inštitúcie disponujúce demokratickou legitimitou.
   Po druhé stiahnutie návrhu nariadenia je takisto porušením zásady lojálnej spolupráce upravenej v článku 13 ods. 2 ZEÚ. Na jednej strane Rada tvrdí, že k stiahnutiu návrhu nariadenia došlo veľmi neskoro. Po skončení trojstranných stretnutí, ktoré sa konali počas fázy prvého čítania („trialógy“), Komisia aj tak stiahla svoj návrh nariadenia v deň, keď Parlament a Rada mali podpísať dohodu, ktorú dosiahli. Na druhej strane Rada Komisii vytýka, že predtým, ako stiahla návrh, nevyčerpala všetky procedurálne možnosti, ktoré existujú v rámci rokovacieho poriadku Rady.
   Napokon Rada tvrdí, že napadnutý akt stiahnutia nebol v súlade s požiadavkou odôvodenia aktov, ktorú stanovuje článok 296 druhý odsek ZFEÚ, Rada Komisii vytýka, že vo svojom rozhodnutí o stiahnutí návrhu neuviedla nijaké vysvetlenie a toto rozhodnutie neuverejnila.


title: Vec T-459/08: Žaloba podaná 6. októbra 2008 – EuroChem MCC/Rada

text:
               20.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 327/37

         Žaloba podaná 6. októbra 2008 – EuroChem MCC/Rada
   (Vec T-459/08)
   (2008/C 327/66)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: EuroChem Mineral and Chemical Company OAO (EuroChem MCC) (Moskva, Rusko) (v zastúpení: P. Vander Schueren a B. Evtimov, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť nariadenie Rady (ES) č. 661/2008 z 8. júla 2008, ktorým sa po preskúmaní pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 a po predbežnom preskúmaní podľa článku 11 ods. 3 nariadenia (ES) č. 384/96 (1) ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz dusičnanu amónneho s pôvodom v Rusku, v rozsahu, v ktorom ukladá antidumpingové clo žalobkyni, jej výrobným pobočkám a prepojeným spoločnostiam uvedeným v bode 23 písm. a) a c) a článkoch 1.2 písm. a) a 2.2 písm. a) napadnutého nariadenia,

               —

               zaviazať Radu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojho návrhu žalobkyňa predložila dva žalobné dôvody. Druhý žalobný dôvod je rozdelený na tri časti.
   Po prvé žalobkyňa tvrdí, že Rada a Komisia porušili článok 11 ods. 3 základného nariadenia (2) a/alebo porušili podstatné procesné náležitosti, keď odmietli vykonať predbežné preskúmanie ujmy a určenie rozsahu ujmy bez návrhu súčasne s preskúmaním uplynutia platnosti a následne sa dopustili zjavného nesprávneho posúdenia pri konštatácii, že existuje pravdepodobnosť opakovania ujmy v súvislosti s preskúmaním uplynutia platnosti.
   Po druhé žalobkyňa tvrdí, že Rada a Komisia nesprávne stanovili bežnú hodnotu žalobkyne v čiastočnom predbežnom preskúmaní, čo viedlo k jej umelému zvýšeniu, vykonali nesprávne porovnania s vývoznou cenou, na základe čoho nesprávne konštatovali dumping a tým porušili články 1 a 2 základného nariadenia, dopustili sa viacerých zjavných nesprávnych posúdení a porušili základné zásady práva Spoločenstva.
   Žalobkyňa konkrétne tvrdí, že Rada a Komisia sa dopustili nesprávneho právneho posúdenia a porušili článok 2 ods. 3 a ods. 5 základného nariadenia, ako aj ich právne súvislosti stanovené v článkoch 1 a 2 základného nariadenia, keď považovali väčšinu výrobných nákladov žalobkyne za nespoľahlivú, a/alebo de facto na stanovenie veľkej časti bežnej hodnoty žalobkyne uplatnili metodiku riadenej ekonomiky.
   Rozhodnutím o úprave ceny plynu Komisia porušila článok 2 ods. 5 druhú vetu a/alebo sa dopustila zjavného nesprávneho posúdenia a nedostatočného odôvodnenia, keď vykonala úpravu ceny plynu na základe ceny plynu v rámci Spoločenstva vo Waidhaus (Nemecko) a neurobila ďalšie odpočty.
   Nakoniec žalobkyňa tvrdí, že Rada a Komisia porušili článok 2 ods. 10 základného nariadenia a dopustili sa zjavného nesprávneho posúdenia, keď od vývoznej ceny žalobkyne odpočítali cenu prvého nezávislého odberateľa, všeobecné a administratívne náklady a poplatky v súvislosti s prepojenými spoločnosťami, ktoré sú nedeliteľnou súčasťou jedného hospodárskeho subjektu žalobkyne a integrovaného oddelenia predaja.

      (1)  Ú. v. ES L 185, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45.

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva.


title: Vec T-359/04: Žaloba podaná dňa 30. augusta 2004: The British Aggregates Association Limited, Healy Bros. Limited a DK Trotter & Sons Limited proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               20.11.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/22

         Žaloba podaná dňa 30. augusta 2004: The British Aggregates Association Limited, Healy Bros. Limited a DK Trotter & Sons Limited proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-359/04)
   (2004/C 284/45)
   Jazyk konania: angličtina
   The British Aggregates Association Limited, so sídlom v Lanark (Spojené kráľovstvo), Healy Bros. Limited, so sídlom v Middleton, Cork (Írsko) a DK Trotter & Sons, so sídlom v Manorhamilton, Leitrim (Írsko), v zastúpení: C. Pouncey, Solicitort a L. Van Den Hende, lawyer, podali 30. augusta 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobcovia navrhujú, aby Súd prvého stupňa:

               —

               vyhlásil za neplatné konečné rozhodnutie Komisie C(2004) 1614 zo 7. mája 2004„Štátna pomoc N 2/2004 VB/Aggregates Levy“;

               —

               zaviazal Komisiu nahradiť žalobcom trovy tohto konania.

         Dôvody žaloby a hlavné tvrdenia
   Spojené kráľovstvo zaviedlo v roku 2002 Aggregates Levy (poplatok z kameniva), enviromentálnu daň na určité druhy kameniva. Rozhodnutím z toho istého roku Komisia uzavrela, že ustanovenia upravujúce Aggregates Levy nepredstavujú štátnu pomoc. Žalobcovia napadli toto rozhodnutie v súvislosti s inou vecou pred Súdom prvého stupňa (1), tvrdiac, že Aggregates Levy ovplyvňuje súťažnú pozíciu ich členov.
   Dňa 5. januára 2004 oznámilo Spojené kráľovstvo Komisii zavedenie novej schémy úľav v súvislosti s Aggregates Levy pre Severné Írsko. Napadnutým rozhodnutím Komisia vyhlásila túto novú schému za zlúčiteľnú so spoločným trhom, pričom zároveň zamietla sťažnosť žalobcov proti nej bez otvorenia konania vo veci formálneho zisťovania.
   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú predovšetkým to, že sporná schéma porušuje články 23 a 90 ES a z tohto dôvodu nemohla byť vyhlásená za zlúčiteľnú so spoločným trhom. Žalobcovia ďalej tvrdia, že Komisia porušila svoje vlastné pravidlá týkajúce sa životného prostredia (2), pričom sa v tomto ohľade dopustila troch zjavných omylov v posúdení, a to: posúdením 20 % podielu na poplatku platenom spoločnosťami, ktoré majú nárok na úľavu ako významného; nesprávnym záverom o tom, že o novej schéme úľav bolo rozhodnuté v čase, keď bol schválený Aggregates Levy a nesprávnym zistením, že poplatok má rozoznateľný kladný účinok v podmienkach životného prostredia.
   Žalobcovia tiež tvrdia, že Komisia nezdôvodnila napadnuté rozhodnutie tak, ako to vyžaduje článok 253 ES, porušila svoju povinnosť začať konanie vo veci formálneho zisťovania a porušila svoje procesné povinnosti v predbežnom preskúmaní.

      (1)  Vec T-210/02 uverejnená v Ú. v. ES C 219, 14.9.2002, s. 23

      (2)  Pravidlá Spoločenstva o štátnej pomoci na ochranu životného prostredia, Ú. v. ES C 37, 3.2.2001, s. 3-15


title: Vec C-29/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sd Sofia-grad (Bulharsko) 21. januára 2013 — Global Trans Lodžistik ООD/Načalnik na Mitnica Stolična

text:
               13.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sd Sofia-grad (Bulharsko) 21. januára 2013 — Global Trans Lodžistik ООD/Načalnik na Mitnica Stolična
   (Vec C-29/13)
   2013/C 108/32
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen sd Sofia-grad

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Global Trans Lodžistik ООD

      Žalovaný: Načalnik na Mitnica Stolična

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vyplýva z článku 243 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 (1) z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva, ak sa vykladá v spojení s článkom 245 tohto nariadenia, ako aj so zásadami práva na obranu a zásadami právoplatnosti, že pripúšťa takú vnútroštátnu právnu úpravu, ako sú § 220 a § 221a Zakon za mitnicite (colný zákon), podľa ktorej možno napadnúť viac ako jedno rozhodnutie colného orgánu, na základe ktorého je stanovený colný dlh na účely jeho neskoršieho výberu, a to aj vtedy, ak by sa za okolností konania vo veci samej mohlo vydať konečné rozhodnutie v zmysle článku 181a ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 (2) z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva?

               2.

               Má sa článok 243 ods. 2 nariadenia č. 2913/92, ktorý upravuje podanie odvolania, vykladať v tom zmysle, že nestanovuje, že konečné rozhodnutie v zmysle článku 181a ods. 2 nariadenia č. 2454/93 sa musí najprv napadnúť v správnom konaní, aby bolo prípustné súdne konanie?

               3.

               Má sa článok 181a ods. 2 nariadenia č. 2454/93 za okolností konania vo veci samej vykladať v tom zmysle, že ak sa nedodržal postup, ktorý je upravený v tomto ustanovení, pokiaľ ide o právo na vypočutie a právo vzniesť námietky, rozhodnutie colného orgánu vydané za porušenia týchto pravidiel nepredstavuje konečné rozhodnutie v zmysle citovaného ustanovenia, ale ide len o časť konania, ktorá vedie k vydaniu konečného rozhodnutia? Treba v opačnom prípade toto ustanovenie za okolností, ktoré existujú v konaní vo veci samej, vykladať v tom zmysle, že rozhodnutie, pri ktorého vydaní sa vyskytli uvedené procesné vady, priamo podlieha súdnemu preskúmaniu a súd musí rozhodnúť o žalobe vo veci samej, ktorá bola proti tomuto rozhodnutiu podaná?

               4.

               Má sa článok 181a ods. 2 nariadenia za okolností, ktoré existujú v konaní vo veci samej, a s ohľadom na zásadu zákonnosti vykladať v tom zmysle, že ak sa nedodržal postup, ktorý je upravený v tomto ustanovení, pokiaľ ide o právo na vypočutie a právo vzniesť námietky, rozhodnutie colného orgánu vydané za porušenia týchto pravidiel je neplatné z dôvodu závažnej procesnej vady zodpovedajúcej porušeniu ustanovenia o podstatnej formálnej náležitosti, ktorého nerešpektovanie bez ohľadu na konkrétne následky porušenia spôsobí neplatnosť právneho úkonu, a teda súd je povinný rozhodnúť o žalobe, ktorá bola podaná proti tomuto rozhodnutiu, bez toho, aby mohol uvažovať o vrátení veci správnemu orgánu na účely riadneho ukončenia konania?

      (1)  Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004.

      (2)  Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3.


title: Vec C-336/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Sonthofen (Nemecko) 11. júla 2014 – trestné konanie proti Sebat Ince

text:
               29.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 339/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Sonthofen (Nemecko) 11. júla 2014 – trestné konanie proti Sebat Ince
   (Vec C-336/14)
   2014/C 339/07
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Sonthofen

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Sebat Ince

      Ďalší účastník konania: Staatsanwaltschaft Kempten

      Prejudiciálne otázky

   I.   V súvislosti s prvým obvinením (január 2012) a druhým obvinením do konca júna 2012:

               1. a)

               Má sa článok 56 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že orgány činné v trestnom konaní nesmú sankcionovať sprostredkovanie stávok na športové podujatia organizátorovi stávok licencovaného v inom členskom štáte EÚ uskutočnené bez nemeckého povolenia, ak je na sprostredkovanie stávok potrebné nemecké povolenie organizátora stávok, vnútroštátne orgány však na základe právnej úpravy, ktorá je v rozpore s právom Únie („monopol v oblasti stávok na športové podujatia“), nesmú vydať povolenie neštátnym organizátorom stávok?

               1. b)

               Zmení sa odpoveď na otázku 1. a), ak štátne orgány činné v trestnom konaní v jednej z 15 nemeckých spolkových krajín, ktoré spoločne zriadili a spoločne uskutočňujú verejný monopol v oblasti stávok na športové podujatia, tvrdia, že sa zákonný zákaz vydať povolenie súkromným organizátorom v prípade eventuálnej žiadosti o povolenie na organizáciu alebo sprostredkovanie stávok v tejto spolkovej krajine neuplatní?

               1. c)

               Majú sa základné zásady práva Únie, najmä slobodné poskytovanie služieb, ako aj rozsudok Súdneho dvora vo veci C-186/11 vykladať v tom zmysle, že im odporuje trvalý zákaz alebo sankcionovanie cezhraničného sprostredkovania stávok na športové podujatia označené ako „preventívne“, ak je to odôvodnené tým, že orgánu, ktorý zákaz vydal, v čase jeho rozhodovania „nebolo zrejmé, t. j. zjavné bez ďalšieho skúmania“, že sprostredkovanie stávok spĺňa všetky hmotnoprávne podmienky pre vydanie povolenia – odhliadnuc od výhrady verejného monopolu?

               2.

               Má sa smernica 98/34/ES (1) vykladať v tom zmysle, že jej odporuje sankcionovanie sprostredkovania stávok na športové podujatia prostredníctvom stávkového automatu organizátorovi stávok licencovaného v inom členskom štáte EÚ uskutočneného bez nemeckého povolenia, ak zásahy štátu spočívajú na zákone konkrétnej spolkovej krajiny, ktorý nebol notifikovaný Európskej komisii a ktorého obsahom je už neplatná štátna zmluva o hazardných hrách (Staatsvertrag zum Glücksspielwesen, ďalej len „GlüStV“)?

         II.   V súvislosti s druhým obvinením v období od júla 2012

               3.

               Majú sa článok 56 ZFEÚ, zásada transparentnosti, zásada rovnosti a zákaz uprednostňovania podľa práva EÚ vykladať v tom zmysle, že im odporuje sankcionovanie sprostredkovania stávok na športové podujatia organizátorovi stávok licencovaného v inom členskom štáte EÚ uskutočnené bez nemeckého povolenia v prípade, ktorý sa prostredníctvom štátnej zmluvy, ktorou sa mení zmluva o hazardných hrách (Glücksspieländerungsstaatsvertrag, ďalej len „GlüÄndStV“) uzavretej na deväť rokov vyznačuje „doložkou o experimente pre stávky na športové podujatia“ stanovujúcou na obdobie siedmich rokov teoretickú možnosť udelenia nanajvýš 20 koncesií aj neštátnym organizátorom stávok s legalizačným účinkom pre všetky nemecké spolkové krajiny ako nevyhnutný predpoklad pre povolenie na sprostredkovanie stávok, ak

                           a)

                           konanie o udelenie koncesie a právne spory vzniknuté v tejto súvislosti sú vedené koncesným orgánom spoločne s tou advokátskou kanceláriou, ktorá pravidelne poskytovala poradenstvo väčšine spolkových krajín a ich stávkovým kanceláriám v súvislosti s monopolom v oblasti stávok na športové podujatia, ktorý je v rozpore s právom Únie, a ktorá ich zastupovala pred vnútroštátnymi súdmi proti súkromným organizátorom stávok a bola požiadaná o zastupovanie štátnych orgánov v konaniach o prejudiciálnej otázke vo veciach Markus Stoß (najmä C-316/07, C-358/07, C-359/07, C-360/07, C-409/07 a C-410/07, ECLI:EU:C:2010:504), Carmen Media Group (C-46/08, ECLI:EU:C:2010:505) a Winner Wetten (C-409/06, ECLI:EU:C:2010:503);

                           b)

                           z výberového konania na získanie koncesie uverejneného 8. augusta 2012 v Úradnom vestníku EÚ nevyplývali žiadne podrobnosti týkajúce sa minimálnych požiadaviek na predkladaný plán, obsahu ostatných požadovaných vyhlásení a dôkazov, ako ani výberu nanajvýš 20 koncesionárov, pričom podrobnosti boli sprístupnené až po uplynutí lehoty na predloženie prihlášok spolu s tzv. informačným memorandom a mnohými ďalšími dokumentmi iba uchádzačom, ktorí sa kvalifikovali do „druhého kola“ konania o udelenie koncesie;

                           c)

                           koncesný orgán pozval osem mesiacov po začatí konania napriek výberovému konaniu iba 14 uchádzačov o koncesiu na osobnú prezentáciu ich sociálneho a bezpečnostného konceptu, pretože títo splnili minimálne požiadavky pre udelenie koncesie na 100 %, 15 mesiacov po začatí konania však oznámil, že ani jeden z uchádzačov nesplnil minimálne požiadavky „v preukázateľnej forme“;

                           d)

                           uchádzač o koncesiu, ktorý sa skladá zo štátnych stávkových spoločností a je vo vlastníctve štátu (Ods Deutschland Sportwetten GmbH, ďalej len „Ods“), patrí medzi 14 uchádzačov, ktorí boli pozvaní na prezentáciu svojich plánov pred koncesným orgánom, kvôli svojmu organizačnému prepojeniu s organizátormi športových podujatí však nie je spôsobilý na udelenie koncesie, pretože právna úprava (§ 21 ods. 3 GlüÄndStV) vyžaduje striktné oddelenie aktívneho športu a združení, ktoré ho organizujú, od organizovania a sprostredkovania stávok na športové podujatia;

                           e)

                           pre udelenie koncesie sa vyžaduje okrem iného preukázanie „zákonného pôvodu finančných prostriedkov potrebných na zorganizovanie zamýšľanej ponuky športových stávok“;

                           f)

                           koncesný orgán a kolégium pre hazardné hry rozhodujúce o udelení koncesií, ktoré sa skladá zo zástupcov spolkových krajín, nevyužívajú možnosť udelenia koncesie súkromným organizátorom stávok, kým štátne stávkové spoločnosti môžu až rok po prípadnom udelení koncesie organizovať stávky na športové podujatia, lotérie a iné hazardné hry bez koncesie a v rámci svojej celoplošnej siete môžu zriaďovať a prevádzkovať zberne?

      (1)  Smernica európskeho parlamentu a Rady 98/34/ES z 22. júna 1998 o postupe pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov (Ú. v. ES L 204, s. 37; Mim. vyd. 13/020, s. 337).


title: Vec T-22/14: Uznesenie Všeobecného súdu z 11. novembra 2014 – Bergallou/Parlament a Rada („Žaloba o neplatnosť – Reforma Služobného poriadku úradníkov Európskej únie a podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie – Menej výhodný režim v oblasti paušálnej náhrady cestovných výdavkov a predĺženia riadnej dovolenky o dodatočné dni ako dobu na cestu – Nedostatok osobnej dotknutosti – Mimozmluvná zodpovednosť – Príčinná súvislosť – Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu“)

text:
               19.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/39

      Uznesenie Všeobecného súdu z 11. novembra 2014 – Bergallou/Parlament a Rada
      (Vec T-22/14) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Reforma Služobného poriadku úradníkov Európskej únie a podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie - Menej výhodný režim v oblasti paušálnej náhrady cestovných výdavkov a predĺženia riadnej dovolenky o dodatočné dni ako dobu na cestu - Nedostatok osobnej dotknutosti - Mimozmluvná zodpovednosť - Príčinná súvislosť - Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu“)
      (2015/C 016/61)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Amal Bergallou (Lot, Belgicko) (v zastúpení: M. Velardo, avocat)

         Žalovaní: Európsky parlament (v zastúpení: L. Visaggio a E. Taneva, splnomocnení zástupcovia) a Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a A. Bisch, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Na jednej strane návrh na zrušenie článku 1 ods. 65 písm. b) a článku 1 ods. 67 písm. d) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 1023/2013 z 22. októbra 2013, ktorým sa mení Služobný poriadok úradníkov Európskej únie a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie (Ú. v. EÚ L 287, s. 15), podaný na základe článku 263 ZFEÚ v rozsahu, v akom tieto ustanovenia viažu nárok na cestovné výdavky a na dobu na túto cestu na príspevok za prácu v zahraničí alebo príspevok za pobyt v zahraničí, a na druhej strane návrh na náhradu škody, ktorého predmetom je náhrada materiálnej a morálnej ujmy, ktoré údajne vznikli žalobkyni, podaný na základe článku 340 ZFEÚ

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Amal Bergallou znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Európsky parlament a Rada Európskej únie.

                  3.

                  Konanie o návrhu Európskej komisie na vstup vedľajšieho účastníka do konania sa zastavuje.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 14.4.2014.


title: Vec T-88/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  8. novembra 2011 — Idromacchine a i./Komisia ( „Mimozmluvná zodpovednosť — Štátna pomoc — Rozhodnutie Komisie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania — Tvrdenia poškodzujúce spoločnosť, ktorá je treťou osobou — Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom — Povinnosť dodržiavať služobné tajomstvo — Nemajetková ujma — Majetková ujma — Príčinná súvislosť — Úroky z omeškania a kompenzačné úroky“ )

text:
               17.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 370/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 8. novembra 2011 — Idromacchine a i./Komisia
   (Vec T-88/09) (1)

   (Mimozmluvná zodpovednosť - Štátna pomoc - Rozhodnutie Komisie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania - Tvrdenia poškodzujúce spoločnosť, ktorá je treťou osobou - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom - Povinnosť dodržiavať služobné tajomstvo - Nemajetková ujma - Majetková ujma - Príčinná súvislosť - Úroky z omeškania a kompenzačné úroky)
   2011/C 370/37
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Idromacchine Srl (Porto Marghera, Taliansko), Alessandro Capuzzo (Mirano, Taliansko), a Roberto Capuzzo (Mogliano Veneto, Taliansko) (v zastúpení: W. Viscardini a G. Donà, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Grespan a E. Righini, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci F. Ruggeri Laderchi, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba o náhradu škody, ktorá údajne vznikla z dôvodu, že v Úradnom vestníku Európskej únie boli v rozhodnutí Komisie K(2002) 5426 v konečnom znení z 30. decembra 2004, „Štátna pomoc — Taliansko — Štátna pomoc N 586/2003, N 587/2003, N 589/2003 a C 48/2004 (ex N 595/2003) — Predĺženie 3-ročnej lehoty na dodávku chemickej cisternovej lode — Výzva na predkladanie pripomienok podľa článku 88 ods. 2 [ES]“, uverejnené nepravdivé informácie ohrozujúce predovšetkým imidž a dobrú povesť Idromacchine

      Výrok rozsudku

               1.

               Európska komisia je povinná zaplatiť spoločnosti Idromacchine Srl sumu 20 000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú utrpela.

               2.

               Náhrada, ktorá sa má zaplatiť Idromacchine, bude zvýšená o kompenzačné úroky za obdobie od 18. februára 2005 do vyhlásenia tohto rozsudku so sadzbou stanovenou Európskou centrálnou bankou (ECB) pre hlavné operácie refinancovania, zvýšenou o dva body.

               3.

               Náhrada, ktorá sa má zaplatiť Idromacchine, bude zvýšená o úroky z omeškania za obdobie od vyhlásenia tohto rozsudku do úplného zaplatenia uvedenej náhrady so sadzbou stanovenou ECB pre hlavné operácie refinancovania, zvýšenou o dva body.

               4.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               5.

               Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť dve tretiny trov konania, ktoré vynaložili Idromacchine, Alessandro Capuzzo a Roberto Capuzzo, pričom tí sú povinní znášať jednu tretinu svojich vlastných trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 102, 1.5.2009.


title: Vec T-433/13: Žaloba podaná 20. augusta 2013 — Petropars Iran a i./Rada

text:
               26.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/31

         Žaloba podaná 20. augusta 2013 — Petropars Iran a i./Rada
   (Vec T-433/13)
   2013/C 313/58
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Petropars Iran Co. (Kish Island, Irán), Petropars Oilfields Services Co. (Kish Island), Petropars Aria Kish Operation and Management Co. (Teherán, Irán) a Petropars Resources Engineering Kish Co. (Teherán) (v zastúpení: S. Zaiwalla, solicitor, P. Reddy, solicitor, R. Blakeley, barrister, a Z. Burbeza, solicitor)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil zápisy 1-4 prílohy II.IB. k rozhodnutiu 2013/270 (1) a zápisy 1-4 prílohy II.I.B. k nariadeniu 522/2013 (2), a/alebo

               —

               určil, že článok 20 ods. 1 písm. c) rozhodnutia 2010/413 (3) a článok 23 ods. 2 písm. d) nariadenia 267/2012 (4) sa neuplatňuje na žalobkyne, a

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že neexistuje právny základ pre označenie žalobkýň v rozhodnutí Rady 2013/207/SZBP a vo vykonávacom nariadení Rady (EÚ) č. 522/20130, pretože dôvody uvedené v súvislosti s označením každej žalobkyne („dcérska spoločnosť označeného subjektu“) nie sú jedným z kritérií pre zaradenie do nariadenia Rady 267/2012 alebo rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že pokiaľ Rada tvrdila, že konala podľa článku 23 ods. 2 písm. d) nariadenia 267/2012 alebo článku 20 ods. 1 písm. c) rozhodnutia 2010/413, je označenie žalobkýň protiprávne: 1. pretože nie sú splnené podstatné kritériá pre označenie žalobkýň ani v jednom prípade a/alebo Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri určení, či boli kritériá splnené alebo nie; 2. Rada označila žalobkyne na základe nedostatočných dôkazov, podľa ktorých boli kritériá splnené, a tým sa dopustila (ďalšieho) zjavne nesprávneho posúdenia.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že pokiaľ článok 23 ods. 2 písm. d) nariadenia 267/2012 a/alebo článok 20 ods. 1 písm. c) rozhodnutia 2010/413 umožňuje označenie žalobkýň len na základe toho, že sú dcérskymi spoločnosťami označených subjektov (ktoré sú takisto dcérskymi spoločnosťami označených subjektov, ktoré nie sú podozrivé zo žiadneho protiprávneho konania), sú protiprávne, pretože sú v rozpore so zásadou proporcionality a nemali by sa na žalobkyne uplatňovať.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že označenie žalobkýň je v každom prípade v rozpore s ich základnými právami a slobodami podľa Charty základných práv, ktorá je súčasťou práva Únie, vrátane ich práva na obchodovanie a vykonávanie obchodnej činnosti a na pokojné užívanie ich majetku, a/alebo je v rozpore so zásadou proporcionality. Označenie ďalej predstavuje porušenie zásady prevencie a zásad ochrany životného prostredia a ochrany ľudského zdravia bezpečnosti, pretože môže spôsobiť značnú škodu na zdraví a bezpečnosti bežných iránskych pracujúcich a na životnom prostredí.

               5.

               Piaty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Rada pri prijímaní rozhodnutia Rady 2013/207/SZBP a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 522/20130 v rozsahu, v akom sa vzťahujú na žalobkyne, porušila procesné náležitosti, a to 1. povinnosť individuálne oznámiť (tretej a štvrtej) žalobkyni jej označenie; 2. povinnosť oznámiť (všetkým žalobkyniam) primerané a dostatočné odôvodnenie, a 3. rešpektovať právo na obhajobu a právo na účinnú súdnu ochranu.

      (1)  Rozhodnutie Rady 2013/270/SZBP zo 6. júna 2013, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 156, s. 10).

      (2)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 522/2013 zo 6. júna 2013, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 156, s. 3).

      (3)  Rozhodnutie Rady z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39).

      (4)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1).


title: Vec F-107/14: Žaloba podaná 10. októbra 2014 – ZZ/Komisia

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/53

         Žaloba podaná 10. októbra 2014 – ZZ/Komisia
   (Vec F-107/14)
   (2015/C 007/65)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ZZ (v zastúpení: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia o prevode práv na dôchodok žalobkyne v dôchodkovom systéme Únie, ktorým sa uplatňujú nové všeobecné vykonávacie ustanovenia týkajúce sa článkov 11 a 12 prílohy VIII služobného poriadku

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že článok 9 všeobecných vykonávacích ustanovení článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku je protiprávny a neuplatniteľný,

               —

               zrušiť rozhodnutie zo 16. februára 2014 o bonifikácii dôchodkových nárokov nadobudnutých žalobkyňou pred nástupom do služobného pomeru, v rámci ich prevodu do dôchodkového systému inštitúcií Európskej únie na základe všeobecných vykonávacích ustanovení k článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku z 3. marca 2011,

               —

               uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Vec T-136/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  20. septembra 2007 – EARL Salvat père & fils a i./Komisia ( Štátna pomoc — Opatrenia na konverziu viníc — Rozhodnutie, ktoré vyhlasuje pomoc za čiastočne zlučiteľnú a čiastočne nezlučiteľnú so spoločným trhom — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Povinnosť odôvodnenia — Posúdenie s ohľadom na článok 87 ods. 1 ES )

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/47

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. septembra 2007 – EARL Salvat père & fils a i./Komisia
   (Vec T-136/05) (1)

   („Štátna pomoc - Opatrenia na konverziu viníc - Rozhodnutie, ktoré vyhlasuje pomoc za čiastočne zlučiteľnú a čiastočne nezlučiteľnú so spoločným trhom - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť - Povinnosť odôvodnenia - Posúdenie s ohľadom na článok 87 ods. 1 ES“)
   (2007/C 269/83)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobcovia: EARL Salvat père & fils (Saint-Paul-de-Fenouillet, Francúzsko), Comité interprofessionnel des vins doux naturels et vins de liqueur à appellations contrôlées (CIVDN) (Perpignan, Francúzsko) a Comité national des interprofessions des vins à appellation d'origine (CNIV) (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: H. Calvet a O. Billard, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. Giolito a A. Stobiecka-Kuik, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobcov: Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Zrušenie článku 1 ods. 1 a 3 rozhodnutia Komisie 2007/253/ES z 19. januára 2005 o Pláne Rivesaltes a parafiškálnych daniach CIVDN (Medziodvetvového výboru pre prírodné sladké vína), ktoré zaviedlo Francúzsko
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobcovia sú povinní nahradiť trovy konania.

               3.

               Francúzska republika znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 132, 28.5.2005.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 15. júla 2004 vo veci C-365/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Korkein hallinto-oikeus (Fínsko)): Marie Lindfors (Smernica 83/183/EHS — Premiestnenie bydliska z jedného členského štátu do iného — Daň vyrubená pred registráciou alebo sprevádzkovaním vozidla)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/7

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 15. júla 2004
   vo veci C-365/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Korkein hallinto-oikeus (Fínsko)): Marie Lindfors (1)

   (Smernica 83/183/EHS - Premiestnenie bydliska z jedného členského štátu do iného - Daň vyrubená pred registráciou alebo sprevádzkovaním vozidla)
   (2004/C 228/13)
   Jazyk konania: fínčina
   Vo veci C-365/02, predmetom ktorej je návrh podaný Súdnemu dvoru v súlade s článkom 234 ES zmluvy Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorá vyplynula zo sporu prejednávaného pred týmto vnútroštátnym súdom vo veci Marie Lindfors, týkajúcej sa výkladu článku 1 smernice Rady 83/183/EHS z 28. marca 1983 o oslobodení od daní, ktoré sa vzťahuje na trvalý dovoz osobného majetku jednotlivcov z členského štátu (Ú. v. ES L 105, 1983, s. 64), Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda P. Jann, sudcovia A. Rosas, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts (spravodajca), generálny advokát: C. Stix-Hackl, tajomník: H. von Holstein, vyhlásil dňa 15. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Článok 1 smernice Rady 83/183/EHS z 28. marca 1983 o oslobodení od daní, ktoré sa vzťahuje na trvalý dovoz osobného majetku jednotlivcov z členského štátu je potrebné vykladať tým spôsobom, že nebráni tomu, aby v súvislosti s premiestnením bydliska vlastníka vozidla z jedného členského štátu do iného, bola daň, tak ako je formulovaná v Autoverolaki (1482/1994) (Zákon o dani z motorových vozidiel), uložená pred registráciou alebo sprevádzkovaním vozidla v členskom štáte, do ktorého sa premiestňuje bydlisko. Avšak, vzhľadom na požiadavky vyplývajúce z článku 18 ES zmluvy, je vecou vnútroštátneho súdu zistiť, či aplikácia vnútroštátneho zákona je spôsobilá zabezpečiť, že vlastník nie je v nevýhodnejšej situácii, čo sa týka tejto dane ako tí občania, ktorí majú bydlisko v predmetnom členskom štáte nepretržite a ďalej zistiť, pokiaľ je to potrebné, či prípadná rozdielnosť v zaobchádzaní je odôvodnená objektívnymi okolnosťami, ktoré sú nezávislé od bydliska dotknutých osôb a primeraná k legitímnemu účelu sledovanému vnútroštátnym právom.

      (1)  Ú. v. ES C 323 z 21.12.2002


title: Vec T-115/06: Rozsudok Všeobecného súdu z  21. marca 2012 — Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening a i./Rada ( „Dumping — Dovoz lososa s pôvodom v Nórsku — Pravidlo nižšieho cla — Výpočet minimálnych cien pri dovoze a pevných ciel“ )

text:
               5.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 133/22

         Rozsudok Všeobecného súdu z 21. marca 2012 — Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening a i./Rada
   (Vec T-115/06) (1)

   (Dumping - Dovoz lososa s pôvodom v Nórsku - Pravidlo nižšieho cla - Výpočet minimálnych cien pri dovoze a pevných ciel)
   2012/C 133/41
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening (Oslo, Nórsko), Norske Sjømatbedrifters Landsforening (Trondheim, Nórsko), Salmar Farming AS (Kverva, Nórsko), Hydroteck AS (Kristiansund, Nórsko), Hallvard Lerøy AS (Bergen, Nórsko) a Lerøy Midnor AS (Hestvika, Nórsko) (v zastúpení: B. Servais a T. Paulsen, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix a B. Driessen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Berrisch, advokát)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovaú: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne P. Stancanelli a K. Talabér-Ritz, neskôr K. Talabér-Ritz, T. Scharf a H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci E. McGovern, barrister)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 85/2006 zo 17. januára 2006, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá predbežné clo uložené na dovoz chovaného lososa s pôvodom v Nórsku (Ú. v. EÚ L 15, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Nariadenie Rady (ES) č. 85/2006 zo 17. januára 2006, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá predbežné clo uložené na dovoz chovaného lososa s pôvodom v Nórsku, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening, Norske Sjømatbedrifters Landsforening, Salmar Farming AS, Hydroteck AS, Hallvard Lerøy AS a Lerøy Midnor AS.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania, ako aj trovy konania Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening, Norske Sjømatbedrifters Landsforening, Salmar Farming, Hydroteck, Hallvard Lerøy a Lerøy Midnor.

               4.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 143, 17.6.2006.


title: Vec T-475/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  13. januára 2014 — LaserSoft Imaging/ÚHVT (WorkflowPilot) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva WorkflowPilot — Absolútne dôvody zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               22.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 52/36

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. januára 2014 — LaserSoft Imaging/ÚHVT (WorkflowPilot)
   (Vec T-475/12) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva WorkflowPilot - Absolútne dôvody zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2014/C 52/68
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: LaserSoft Imaging AG (Kiel, Nemecko) (v zastúpení: J. Hunnekuhl, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: D. Walicka, splnomocnená zástupkyňa)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 6. augusta 2012 (vec R 480/2012-4) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia WorkflowPilot ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               LaserSoft Imaging AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 9, 12.1.2013.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 15. júla 2004 vo veci C-463/02: Komisia Európskych spoločenstiev proti Švédskemu kráľovstvu (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 77/388/EHS — DPH — Článok 11 A odsek 1 písm. a) — Daňový základ — Dotácia priamo spojená s cenou — Nariadenie (ES) č. 603/95 — Pomoci poskytnuté v sektore sušených krmív)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/10

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   z 15. júla 2004
   vo veci C-463/02: Komisia Európskych spoločenstiev proti Švédskemu kráľovstvu (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 77/388/EHS - DPH - Článok 11 A odsek 1 písm. a) - Daňový základ - Dotácia priamo spojená s cenou - Nariadenie (ES) č. 603/95 - Pomoci poskytnuté v sektore sušených krmív)
   (2004/C 228/19)
   Jazyk konania: švédčina
   Vo veci C-463/02, Komisia Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: E. Traversa a K. Simonsson) proti Švédskemu kráľovstvu (splnomocnený zástupca: A. Falk), ktoré v konaní podporovala Fínska republika (splnomocnený zástupca: T. Pynnä), predmetom ktorej je návrh, aby Súdny dvor vyslovil, že Švédske kráľovstvo si tým, že nevybralo daň z pridanej hodnoty zo súm pomoci poskytnutej v súlade s nariadením Rady (ES) č. 603/95 z 21. februára 1995 o spoločnej organizácii trhu so sušeným krmivom (Ú. v. ES L 63, s. 1), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 11 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1), Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda C. W. A. Timmermans, sudcovia: C. Gulmann (spravodajca), J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues, N. Colneric, generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: L. Hewlett, hlavný referent, vyhlásil dňa 15. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Komisia Európskych spoločenstiev je povinná nahradiť trovy konania.

               3.

               Fínska republika znáša svoje vlastné trovy.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55 z 8.3.2003


title: Vec T-511/09: Žaloba podaná 21. decembra 2009 — Niki Luftfahrt/Komisia

text:
               27.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/27

         Žaloba podaná 21. decembra 2009 — Niki Luftfahrt/Komisia
   (Vec T-511/09)
   2010/C 80/48
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Niki Luftfahrt GmbH (Viedeň, Rakúsko) (v zastúpení: H. Asenbauer, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               prehlásiť napadnuté rozhodnutie Európskej komisie z 28. augusta 2009, „Štátna pomoc C-6/2009 (ex N 663/2008) — Rakúsko, Austrian Airlines — Plán reštrukturalizácie“ na základe článku 264 ods. 1 ZFEÚ (predtým článok 231 ods. 1 ES) za neplatné, a

               —

               zaviazať Európsku komisiu v súlade s článkom 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania žalobkyne.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa napadá rozhodnutie Komisie K (2009) 6686 v konečnom znení z 28. augusta 2009 o štátnej pomoci v rámci predaja podielov rakúskeho štátu v Austrian Airlines Group nemeckej spoločnosti Lufthansa AG (C-6/2009 [ex N 663/2008]). Komisia vyjadrila v tomto rozhodnutí názor, že pomoc na reštrukturalizáciu poskytnutá spoločnosti Austrian Airlines Rakúskou republikou je za určitých podmienok zlučiteľná so spoločným trhom, ak sa plán reštrukturalizácie oznámený Komisii zrealizuje v plnom rozsahu.
   Žalobkyňa, ktorá prevádzkuje leteckú spoločnosť financovanú zo súkromných prostriedkov, a ktorá podala Komisii sťažnosť týkajúcu sa spornej pomoci na reštrukturalizáciu, uvádza na odôvodnenie svojej žaloby o neplatnosť po prvé, že Komisia porušila článok 87 ods. 1 a ods. 3 písm. c) ES, článok 88 ods. 2 ES a usmernenia Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach (Ú. v. EÚ C 244, s. 2). V tejto súvislosti uvádza najmä, že Komisia nezohľadnila, že

               —

               príjemkyňou danej pomoci nie je spoločnosť Austrian Airlines, ale spoločnosť Lufthansa, ktorá však nie je podnikom v ťažkostiach a nemá teda nárok na pomoc,

               —

               ani spoločnosť Austrian Airlines, ani spoločnosť Lufthansa neposkytli primeraný príspevok na reštrukturalizáciu spoločnosti Austrian Airlines,

               —

               oznámené opatrenia na reštrukturalizáciu nie sú v súlade s uvedenými usmerneniami a

               —

               kompenzačné opatrenia navrhované Rakúskou republikou nie sú dostatočné na to, aby v čo najväčšom možnom rozsahu obmedzili nepriaznivé účinky pomoci na podmienky obchodu.

         Žalobkyňa ďalej uvádza, že daná pomoc je neoddeliteľne spojená s podmienkami, ktoré sú v rozpore s pravidlami Spoločenstva v oblasti slobody usadiť sa a je teda v rozpore s článkom 43 ES.
   Ďalej žalobkyňa namieta porušenie článku 253 ES, pretože Komisia napadnuté rozhodnutí riadne odôvodnila, keďže

               —

               nezistila a neskúmala situáciu na dotknutých trhoch, najmä postavenie príjemcu pomoci a postavenie jeho konkurentov na týchto trhoch, a

               —

               taktiež nevzala do úvahy, že spoločnosť Austrian Airlines v minulosti získala viaceré pomoci, ktoré boli v rozpore s právom Spoločenstva.

         Na záver žalobkyňa uvádza, že Komisia zneužila svoju diskrečnú právomoc.


title: Vec F-87/08: Žaloba podaná 20. októbra 2008 – Schuerings/Európska nadácia pre odborné vzdelávanie

text:
               20.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 327/43

         Žaloba podaná 20. októbra 2008 – Schuerings/Európska nadácia pre odborné vzdelávanie
   (Vec F-87/08)
   (2008/C 327/83)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Gisela Schuerings (Nice, Francúzsko) (v zastúpení: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Európska nadácia pre odborné vzdelávanie
   Predmet a opis sporu
   Zrušenie rozhodnutia žalovanej o prepustení žalobkyne a zaviazanie Európskej nadácie pre odborné vzdelávanie na náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy, ktorá vznikla žalobkyni
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie o prepustení z 23. októbra 2007 týkajúce sa žalobkyne, ktoré prijala Európska nadácia pre odborné vzdelávanie,

               —

               v potrebnom rozsahu zrušiť výslovné rozhodnutie Európskej nadácie pre odborné vzdelávanie z 10. júla 2008 týkajúce sa zamietnutia sťažnosti, ktorú žalobkyňa podala na základe článku 46 RAA a článku 90 ods. 2 štatútu,

               —

               zaviazať Európsku nadáciu pre odborné vzdelávanie na zaplatenie sumy 125 000 eur na účely náhrady majetkovej ujmy,

               —

               zaviazať Európsku nadáciu pre odborné vzdelávanie na zaplatenie sumy 50 000 eur na účely náhrady nemajetkovej ujmy,

               —

               zaviazať Európsku nadáciu pre odborné vzdelávanie na náhradu trov konania.


title: Spojené veci T-539/12 a T-150/13: Rozsudok Všeobecného súdu z  15. januára 2015 – Ziegler/Komisia ( „Mimozmluvná zodpovednosť — Hospodárska súťaž — Trh medzinárodných sťahovacích služieb v Belgicku — Sťahovanie úradníkov a ostatných zamestnancov Únie — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ — Predstierané ponuky — Rozsah zodpovednosti inštitúcie — Právna sila rozhodnutej veci — Povinnosť náležitej starostlivosti — Príčinná súvislosť“ )

text:
               23.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/30

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. januára 2015 – Ziegler/Komisia
   (Spojené veci T-539/12 a T-150/13) (1)

   ((„Mimozmluvná zodpovednosť - Hospodárska súťaž - Trh medzinárodných sťahovacích služieb v Belgicku - Sťahovanie úradníkov a ostatných zamestnancov Únie - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ - Predstierané ponuky - Rozsah zodpovednosti inštitúcie - Právna sila rozhodnutej veci - Povinnosť náležitej starostlivosti - Príčinná súvislosť“))
   (2015/C 065/41)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Zieger SA (Brusel, Belgicko) a Ziegler Relocation SA (Brusel) (v zastúpení: J.-F. Bellis, M. Favart a A. Bailleux, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Baquero Cruz a A. Bouquet, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na náhradu jednak údajnej škody vyplývajúcej z prijatia rozhodnutia Komisie K(2008) 926 v konečnom znení z 11. marca 2008 týkajúceho sa konania podľa článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/38543 – Medzinárodné sťahovacie služby), a jednak údajnej škody vyplývajúcej z pokračovania praktík „predstieraných ponúk“ po vydaní rozhodnutia K (2008) 926 v období medzi 11. marcom 2008 a 1. januárom 2014

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloby sa zamietajú.

               2.

               Ziegler SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii vo veci T-539/12.

               3.

               Ziegler Relocation SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii vo veci T-150/13.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 23.2.2013.


title: Vec T-346/06: Žaloba podaná 6. decembra 2006 – IMS/Komisia

text:
               27.1.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 20/18

         Žaloba podaná 6. decembra 2006 – IMS/Komisia
   (Vec T-346/06)
   (2007/C 20/26)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: IMS Industria Masetto Schio srl (Schio, Taliansko) (v zastúpení: F. Colonna a T. E. Romolotti, avvocati)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť stanovisko Komisie K(2006)3914 zo 6. decembra 2006 a uznať právo na náhradu škody vzniknutej v súvislosti s týmto stanoviskom,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania v súlade s článkom 87 a nasl. rokovacieho poriadku.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Táto žaloba smeruje proti stanovisku Komisie K(2006)3914 zo 6. decembra 2006 k opatreniam zákazu týkajúceho sa niektorých mechanických lisov označených ochrannou známkou IMS prijatého francúzskymi orgánmi.
   V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v nadväznosti na prijatie Francúzskou republikou opatrení týkajúcich sa mechanických lisov vyrobených žalobkyňou Komisia pristúpila v súlade s článkom 7 ods. 2 smernice 98/37/ES k preskúmaniu týchto opatrení a prijala stanovisko, že opatrenia prijaté francúzskymi orgánmi sú oprávnené.
   Žalobkyňa na podporu svojej žaloby tvrdí:

               —

               že Komisia nezohľadnila rozhodnutie francúzskej Conseil d'État zo 6. novembra 2002. V tejto súvislosti tvrdí, že rozhodnutím č. 238453 Conseil d'État konštatovala vadu konania, ktorým bol prijatý francúzsky medziministerský výnos z 27. júna 2001, a tento zrušila. Komisia teda vydala stanovisko k aktu, ktorý už bol podľa práva členského štátu, ktorý ho prijal, neplatný. Z toho vyplýva nezákonnosť samotného stanoviska, ktoré potvrdzuje akt už vyhlásený za neplatný príslušnými orgánmi a ktoré je už v právnom poriadku neúčinné,

               —

               nesprávne posúdenie vo veci samej. Podľa žalobkyne je posúdenie Komisiou vo veci samej nesprávne, pretože vlastnosti strojových zariadení vyrobených IMS boli nesprávne posúdené z hľadiska technickej zhody s platnými predpismi,

               —

               že, pokiaľ ide o náhradu škody, jej z vyššie uvedených dôvodov vznikla a stále vzniká nespravodlivá škoda mimozmluvnej povahy spôsobená Komisiou, ktorá nesprávne posúdila vyššie uvedenú neplatnosť francúzskeho rozhodnutia, a tiež nesprávne posúdila výrobky IMS.


title: Vec C-526/09: Žaloba podaná 17. decembra 2009 — Európska komisia/Portugalská republika

text:
               27.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/21

         Žaloba podaná 17. decembra 2009 — Európska komisia/Portugalská republika
   (Vec C-526/09)
   2010/C 51/33
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: S. Pardo Quintillán a G. Braga da Cruz, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Portugalská republika si tým, že priemyselnému podniku „Estação de Serviço Sobritos“ nachádzajúcemu sa v regióne Matosinhos umožnila vypúšťanie priemyselných odpadových vôd bez príslušného povolenia, nesplnila povinnosti, ktoré je vyplývajú z článku 11 ods. 1 a 2 smernice Rady 91/271/EHS (1) z 21. mája 1991 o čistení komunálnych odpadových vôd,

               —

               zaviazať Portugalskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Portugalská republika doposiaľ neinformovala Komisiu o tom, že by bolo ukončené povoľovacie konanie pre priemyselný podnik „Estação de Serviço Sobritos“.

      (1)  Ú. v. ES L 135, s. 40; Mim. vyd. 15/002, s. 26.


title: Vec T-192/11: Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. septembra 2011 — Seka Yapo a i./Rada

text:
               29.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/28

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. septembra 2011 — Seka Yapo a i./Rada
   (Vec T-192/11) (1)

   2011/C 319/61
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 152, 21.5.2011.


title: Vec C-341/09: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  9. februára 2011 — Acegas-APS SpA, predtým Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas)/Európska komisia

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/26

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 9. februára 2011 — Acegas-APS SpA, predtým Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas)/Európska komisia
   (Vec C-341/09) (1)

   2011/C 252/50
   Jazyk konania: taliančina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.


title: Vec C-428/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 26. júla 2013 — Ministero dell'Economia e delle Finanze a AAMS/Yesmoke Tobacco

text:
               26.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 26. júla 2013 — Ministero dell'Economia e delle Finanze a AAMS/Yesmoke Tobacco
   (Vec C-428/13)
   2013/C 313/16
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

      Žalovaná: Yesmoke Tobacco SpA

      Prejudiciálna otázka

   Ak článok 8 ods. 2 smernice Rady 95/59/ES (1) z 27. decembra 1995 a článok 7 ods. 2 smernice Rady 2011/64/EÚ (2) z 21. júna 2011 stanovujú, že proporcionálna sadzba, sadzba z hodnoty a suma špecifickej spotrebnej dane musia byť rovnaké pre všetky cigarety, bránia uvedené ustanovenia uplatňovaniu článku 39g ods. 4 legislatívneho dekrétu č. 504 z 26. októbra 1995 [v znení článku 55 ods. 2a písm. c) legislatívneho dekrétu č. 78 z 31. mája 2010 v znení zmien zákona č. 122 do 30. júla 2010], ktorý uvádza, že sadzba spotrebnej dane z cigariet s predajnou cenou nižšou v porovnaní s cigaretami najžiadanejšej cenovej triedy sa rovná 115 % zo základnej sumy, čím sa stanovuje spotrebná daň s minimálnou sadzbou špecifickou pre cigarety s nižšou predajnou cenou, a nie minimálna výška spotrebnej dane v porovnaní so všetkými cenovými triedami cigariet, ako sú povolené článkom 16 ods. 7 smernice Rady 95/59/ES a článkom 14 ods. 2 smernice Rady 2011/64/EÚ?

      (1)  Smernica Rady 95/59/ES z 27. novembra 1995 o iných daniach, ktoré ovplyvňujú spotrebu vyrobeného tabaku, ako je daň z obratu (Ú. v. ES L 291, s. 40; Mim. vyd. 09/001, s. 283).

      (2)  Smernica Rady 2011/64/EÚ z 21. júna 2011 o štruktúre a sadzbách spotrebnej dane z tabakových výrobkov (Ú. v. EÚ L 176, s. 24).


title: Vec C-693/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 21. decembra 2015 – Il Camaleonte Srl/Questore di Napoli, Ministero dell’Interno

text:
               21.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 106/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 21. decembra 2015 – Il Camaleonte Srl/Questore di Napoli, Ministero dell’Interno
   (Vec C-693/15)
   (2016/C 106/23)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Il Camaleonte Srl

      Odporcovia: Questore di Napoli, Ministero dell’Interno

      Prejudiciálne otázky

               1.

               [Vylučuje] rozsudok Komisia/Taliansko (C-465/05, EU:C:2007:781), v ktorom Súdny dvor konštatoval, že Talianska republika porušila zásady uvedené v článkoch 43 ES a 49 ES (právo usadiť sa a slobodné poskytovanie služieb), tým že stanovila, že:

                           a)

                           výkon činnosti pracovníka súkromnej bezpečnostnej služby sa viaže na podmienku predchádzajúceho zloženia prísahy vernosti Talianskej republike;

                           b)

                           činnosť súkromnej bezpečnostnej služby môže byť poskytovateľmi služieb so sídlom v inom členskom štáte vykonávaná len na základe povolenia s územnou pôsobnosťou, vydaného prefektom, bez toho, aby boli zohľadnené povinnosti, ktorým títo poskytovatelia už podliehajú v členskom štáte pôvodu;

                           c)

                           uvedené povolenie má len obmedzenú územnú platnosť a jeho vydanie sa viaže na zohľadnenie počtu a veľkosti súkromných bezpečnostných služieb, ktoré už vykonávajú činnosť na predmetnom území;

                           d)

                           súkromné bezpečnostné služby musia mať prevádzkarne vo všetkých provinciách, v ktorých prevádzkujú svoju činnosť;

                           e)

                           pracovníci uvedených súkromných bezpečnostných služieb musia mať individuálne povolenie na výkon bezpečnostnej činnosti, bez toho, aby boli zohľadnené kontroly a previerky už vykonané v členskom štáte pôvodu;

                           g)

                           súkromné bezpečnostné služby musia zamestnávať minimálny a/alebo maximálny počet pracovníkov, aby získali povolenie;

                           h)

                           predmetné súkromné bezpečnostné služby musia zložiť peňažnú zábezpeku v miestnej pokladnici zábezpek a záruk;

                           i)

                           ceny služieb súkromných bezpečnostných služieb sú stanovené v povolení prefekta v rámci stanovenej pohyblivej hranice;
                           právomoc provinčného orgánu verejnej bezpečnosti (policajného riaditeľa) stanoviť také podmienky prevádzky, aké boli napadnuté v prejednávanej veci[, ktoré] zavádzajú povinnosť využívať minimálny počet pracovníkov (dvoch) pokiaľ ide o operácie týkajúce sa určitých služieb?

               2.

               Aj keď ide o novú otázku, natoľko je podobná, aby by viedla k rovnakému rozhodnutiu, pokiaľ ide o články 43 ES a 49 ES?


title: Vec C-411/13 P: Odvolanie podané 19. júla 2013 : Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) zo 14. mája 2013 vo veci T-249/11, Sanco/ÚHVT — Marsalman (zobrazenie kurčaťa)

text:
               7.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/39

         Odvolanie podané 19. júla 2013: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) zo 14. mája 2013 vo veci T-249/11, Sanco/ÚHVT — Marsalman (zobrazenie kurčaťa)
   (Vec C-411/13 P)
   2013/C 260/70
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: Sanco, SA

      Návrhy odvolateľa

   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnutý rozsudok,

               —

               s konečnou platnosťou rozhodol vo veci zamietnutím žaloby podanej proti napadnutému rozhodnutiu alebo vrátil vec Všeobecnému súdu,

               —

               zaviazal žalobcu pred Všeobecným súdom na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Všeobecný súd porušil článok 8 ods. 1 písm. b) NOZS (1) opierajúc sa o nesprávny výklad dosahu služieb krytých zapisovanou známkou v triedach 35 a 39 Nicejskej klasifikácie. Analýza podobnosti výrobkov a služieb je nesprávna, keďže Všeobecný súd neprihliadol na skutočnosť, že služby kryté zapisovanou známkou vylučujú z jej pôsobnosti činnosti, ktoré operátor ponúka na svoj vlastný účet vo vzťahu so svojimi vlastnými výrobkami. Otázka, či takéto služby musia v zmysle Nicejskej klasifikácie byť poskytované na účet tretích osôb, je právnou otázkou, ktorá musí byť objasnená Súdnym dvorom.

               2.

               Všeobecný súd porušil článok 8 ods. 1 písm. b) NOZS tým, že preskúmal komplementárnosť výrobkov alebo služieb v závislosti od významu, ktorý má výrobok alebo služba „pre kúpu“ ostatných výrobkov alebo služieb podľa vnímania dotknutej verejnosti. Všeobecný súd opomenul preskúmať, či sa komplementárnosť výrobkov alebo služieb zakladá na interakcii do tej miery, či je ich spoločné používanie z hľadiska čisto objektívneho nevyhnutné alebo želateľné.

               3.

               Všeobecný súd porušil článok 8 ods. 1 písm. b) NOZS tým, že dospel k záveru, že niektoré doplnkové výrobky alebo služby boli automaticky podobné, hoci aj nepodstatne, bez overenia, či rozdiely vyplývajúce z iných faktorov boli alebo neboli spôsobilé neutralizovať túto komplementárnosť.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (kodifikované znenie) (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec T-472/09: Žaloba podaná 30. novembra 2009 — SP/Komisia

text:
               30.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/63

         Žaloba podaná 30. novembra 2009 — SP/Komisia
   (Vec T-472/09)
   2010/C 24/112
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: SP SpA (Brescia, Taliansko) (v zastúpení: G. Belotti, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrh žalobkyne

               —

               určiť že napadnuté rozhodnutie je ničotné a/alebo neplatné.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Rozhodnutím zo 17. septembra 2002 Komisia skončila konanie, ktoré začala prinajmenšom v októbri 2000, na základe vykonania rôznych neoznámených kontrol vykonaných v niektorých talianskych hutníckych podnikoch, pričom ich obviňuje z účasti na protiprávnej dohode v zmysle článku 65 Zmluvy EZUO, to znamená od 6. decembra 1989 do júla 2000. Toto rozhodnutie napadli všetky podniky, ktorým bolo určené, vrátane žalobkyne.
   Táto žaloba sa zakladá na predpoklade, že Komisia prijala napadnuté rozhodnutie na právnom základe, ktorým je článok 65 Zmluvy EZUO, hoci posledne uvedená zmluva nebola už účinná v čase prijatia rozhodnutia, keďže Zmluva EZUO prestala byť účinná o päť rokov skôr.
   Rozhodnutím, ktoré je predmetom tejto žaloby Komisia zotrvala na zisteniach o porušeniach práva, ktoré už uviedla v prvom rozhodnutí, pričom zmenila právny základ pre uloženie sankcie, avšak nezmenila právny základ pre zistenie porušenia práva, ktorým naďalej zostal článok 65 Zmluvy EZUO.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza rôzne dôvody, medzi ktorými tieto:

               1.

               Neúplnosť rozhodnutia a porušenie podstatných formálnych náležitostí, keďže rozhodnutie bolo doručené bez svojich príloh a taktiež ho prijalo kolégium v neúplnej forme.

               2.

               Nedostatok právomoci Komisie skonštatovať porušenie článku 65 Zmluvy EZUO po uplynutí doby účinnosti zmluvy.

               3.

               Porušenie a nesprávne použitie článku 23 nariadenia ES č. 1/2003 (1), keďže toto ustanovenie stanovuje na jednej strane ukladanie sankcií výlučne len za porušenia Zmluvy ES a nie Zmluvy EZUO, a na druhej strane ukladanie sankcií len aktívnym podnikom s obratom dosiahnutým za predchádzajúci rok. Z tohto hľadiska treba zdôrazniť, že žalobkyňa, obchodná spoločnosť v likvidácii, preukázala, že nemala žiaden obrat v roku 2008.

               4.

               Prekročenie právomoci a zneužitie konania z dôvodu vykonania vyšetrenia postupu v súlade s pravidlom EZUO podľa konania ES, ktoré to neumožňuje.

               5.

               Zaujatosť administratívneho úkonu a nedostatočné odôvodnenie z toho dôvodu, že sa vynechali tvrdenia obsiahnuté v brožúre, ktoré vyvracajú existenciu a/alebo akokoľvek účinnosť údajného kartelu a tiež, pretože sa vynechali tvrdenia obsiahnuté v brožúre, ktoré preukazujú neexistenciu účasti žalobkyne na niektorých aspektoch kartelu.

               6.

               Závažné porušenie práv na obranu, keďže pred vydaním rozhodnutia neboli opätovne oznámené obvinenia.

               7.

               Porušenie a nesprávne použitie práva, keďže sa nesprávne použilo zostrenie základnej sankcie, obzvlášť úmysel zostriť sankciu so zreteľom na trvanie a odstrašujúci účinok.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Vec T-848/14 P: Odvolanie podané 31. decembra 2014: Carlo De Nicola proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 11. novembra 2014 vo veci F-55/08 RENV, De Nicola/EIB

text:
               2.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/45

      Odvolanie podané 31. decembra 2014: Carlo De Nicola proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 11. novembra 2014 vo veci F-55/08 RENV, De Nicola/EIB
      (Vec T-848/14 P)
      (2015/C 073/56)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembursko) (v zastúpení: L. Isola, avvocato)

         Ďalší účastník konania: Európska investičná banka

         Návrhy

      Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  prijal toto odvolanie a čiastočne zmenil napadnutý rozsudok tak, že odstráni odkaz na článok 270 ZFEÚ, zruší body 2 a 3 výroku a body 16, 17, 18, 19, 22, 37, 41, 42, 45, 47, 48, 49, 51, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65 a 66 odôvodnenia;

                  —

                  vrátil vec inej komore Súdu pre verejnú službu zasadajúcej v inom rozhodovacom zložení, aby potom, ako vyhovie návrhom na vykonanie dôkazov, opätovne rozhodla o zrušených bodoch. Žalobca si vyhradzuje možnosť predložiť akýkoľvek dôkazný prostriedok, priamy alebo kontradiktórny, ktorý bude nevyhnutný vzhľadom na tvrdenia ďalšieho účastníka konania, a predložiť akýkoľvek iný dokument potrebný na vyvrátenie protichodných tvrdení;

                  —

                  zaviazal ďalšieho účastníka konania na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Toto odvolanie smeruje proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 11. novembra 2014 vo veci F-55/08 RENV, De Nicola/EIB.
      Na podporu svojho odvolania odvolateľ uvádza tieto odvolacie dôvody:

                  1.

                  Nerozhodnutie o návrhu na späťvzatie vyjadrenia a dokumentov EIB.

                  2.

                  Nerozhodnutie o námietke predsedu rozhodovacieho zloženia.

                  3.

                  Nesprávny výklad rozsudku vyhláseného vo veci T-37/10 P.

                  4.

                  Neexistencia odôvodnenia alebo nedôvodné odôvodnenie zistenia psychického obťažovania a uloženia povinnosti ukončiť ho.

                  5.

                  Odvolací výbor bude musieť vecne rozhodnúť o hodnotiacej správe za rok 2006.

                  6.

                  Existencia záujmu na rozhodnutí o zrušení povýšení za rok 2007, aby sa zabránilo nadobudnutiu ich právoplatnosti.


title: Vec C-632/13: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 19. novembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Skatteverket/Hilkka Hirvonen (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb osôb — Rovnosť zaobchádzania — Daň z príjmov — Príjmy daňovníkov nerezidentov podliehajúce zrážkovej dani — Vylúčenie akéhokoľvek daňového odpočtu týkajúceho sa osobnej situácie daňovníka — Odôvodnenie — Možnosť daňovníkov nerezidentov zvoliť si režim uplatniteľný na daňovníkov rezidentov a uplatniť si uvedené odpočty)

text:
               18.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/4

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 19. novembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Skatteverket/Hilkka Hirvonen
   (Vec C-632/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb osôb - Rovnosť zaobchádzania - Daň z príjmov - Príjmy daňovníkov nerezidentov podliehajúce zrážkovej dani - Vylúčenie akéhokoľvek daňového odpočtu týkajúceho sa osobnej situácie daňovníka - Odôvodnenie - Možnosť daňovníkov nerezidentov zvoliť si režim uplatniteľný na daňovníkov rezidentov a uplatniť si uvedené odpočty))
   (2016/C 016/04)
   Jazyk konania: švédčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Skatteverket

      Žalovaný: Hilkka Hirvonen

      Výrok rozsudku

   Odmietnutie v rámci zdanenia príjmov priznať daňovníkom nerezidentom, ktorí majú väčšinu svojich príjmov zo štátu zdroja a zvolili si režim zrážkovej dane, tie isté odpočty týkajúce sa osobnej situácie ako odpočty poskytnuté daňovníkom rezidentom v rámci všeobecného postupu stanovenia základu dane, nepredstavuje diskrimináciu, ktorá by bola v rozpore s článkom 21 ZFEÚ, pokiaľ daňovníci nerezidenti nepodliehajú daňovému zaťaženiu, ktoré by bolo celkovo vyššie než zaťaženie daňovníkov rezidentov a osôb, ktoré sa za ne považujú a ktorých situácia je s nimi porovnateľná.

      (1)  Ú. v. EÚ C 31, 1.2.2014.


title: Vec T-149/13: Žaloba podaná 14. marca 2013 — Španielsko/Komisia

text:
               27.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/26

         Žaloba podaná 14. marca 2013 — Španielsko/Komisia
   (Vec T-149/13)
   2013/C 123/46
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: S. Centeno Huerta)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil oznámenie o verejnom výberovom konaní EPSO/AST/126/12 — Asistenti (AST 3), oblasť výskumu, a

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú rovnaké ako žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvedené vo veci T-148/13, Španielske kráľovstvo/Komisia.


title: Vec C-132/05: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  26. februára 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spolková republika Nemecko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Nariadenie (EHS) č. 2081/92 — Ochrana zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín — Syr Parmigiano Reggiano — Používanie označenia parmesan — Povinnosť členského štátu sankcionovať ex offo zneužívanie chráneného označenia pôvodu)

text:
               12.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 92/3

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 26. februára 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-132/05) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Nariadenie (EHS) č. 2081/92 - Ochrana zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín - Syr „Parmigiano Reggiano“ - Používanie označenia „parmesan“ - Povinnosť členského štátu sankcionovať ex offo zneužívanie chráneného označenia pôvodu)
   (2008/C 92/03)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. de March, S. Grünheid a B. Martenczuk, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: M. Lumma a A. Dittrich, splnomocnení zástupcovia, M. Loschelder, Rechtsanwalt)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobkyňu: Česká republika (v zastúpení: T. Boček, splnomocnený zástupca), Talianska republika (v zastúpení: I. M. Braguglia, splnomocnený zástupca, G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: J. Molde, splnomocnený zástupca), Rakúska republika (v zastúpení: E. Riedl, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článku 13 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (EHS) č. 2081/92 zo 14. júla 1992 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (Ú. v. ES L 208, s. 1; Mim. vyd. 03/013, s. 4) – Absencia opatrení na zakázanie používania označenia „Parmesan“ pre výrobky, ktoré nespĺňajú špecifikáciu chráneného označenia pôvodu „Parmigiano Reggiano“
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Komisia Európskych spoločenstiev je povinná nahradiť trovy konania.

               3.

               Česká republika, Dánske kráľovstvo, Talianska republika, ako aj Rakúska republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 132, 28.5.2005.


title: Vec T-291/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  1. júla 2009 — Operator ARP/Komisia [ Štátna pomoc — Schéma pomoci na reštrukturalizáciu, ktorú Poľská republika poskytla výrobcovi ocele — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za čiastočne nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie — Protokol č.°8 o reštrukturalizácii poľského oceliarskeho priemyslu — Žaloba o neplatnosť — Záujem na konaní — Prípustnosť — Pojem príjemca — Článok 14 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999 ]

text:
               15.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/18

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 1. júla 2009 — Operator ARP/Komisia
   (Vec T-291/06) (1)

   („Štátna pomoc - Schéma pomoci na reštrukturalizáciu, ktorú Poľská republika poskytla výrobcovi ocele - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za čiastočne nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie - Protokol č.°8 o reštrukturalizácii poľského oceliarskeho priemyslu - Žaloba o neplatnosť - Záujem na konaní - Prípustnosť - Pojem príjemca - Článok 14 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999“)
   2009/C 193/25
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Operator ARP sp. z o.o. (Varšava, Poľsko) (v zastúpení: pôvodne J. Szymanowska, neskôr J. Szymanowska a P. Rosiak a napokon P. Rosiak, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. Giolito a A. Stobiecka-Kuik, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2006/937/ES z 5. júla 2005 o štátnej pomoci č. C-20/04 (ex NN 25/04) v prospech výrobcu ocele Huta Częstochowa S.A. (Ú. v. 2006, L 366, s. 1), v rozsahu, v akom vyhlasuje určitú pomoc za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje Poľskej republike jej vymáhanie

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 3 ods. 2 prvý pododsek rozhodnutia Komisie 2006/937/ES z 5. júla 2005 o štátnej pomoci č. C-20/04 (ex NN 25/04) v prospech výrobcu ocele Huta Częstochowa S.A. sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Operator ARP sp. z o.o.

               2.

               Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 310, 16.12.2006.


title: Vec C-520/08 P: Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z  24. septembra 2009 — HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (predtým HP Temporärpersonalgesellschaft mbH)/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), Manpower Inc. [Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 7 ods. 1 písm. b) až d) a g) — Návrh na vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Spoločenstva I.T.@MANPOWER]

text:
               16.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 11/11

         Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z 24. septembra 2009 — HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (predtým HP Temporärpersonalgesellschaft mbH)/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), Manpower Inc.
   (Vec C-520/08 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 7 ods. 1 písm. b) až d) a g) - Návrh na vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Spoločenstva I.T.@MANPOWER)
   2010/C 11/18
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (predtým HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) (v zastúpení: M. Ciresa, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca), Manpower Inc. (v zastúpení: V. Marsland, solicitor, A. Bryson, barrister)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z 24. septembra 2008, HUP Uslugi Polska/ÚHVT — Manpower (I.T.@MANPOWER) (T-248/05), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu o neplatnosť podanú proti rozhodnutiu R 124/2004-4 štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) z 5. apríla 2005, ktorým sa zamieta odvolanie podané proti rozhodnutiu výmazového oddelenia, ktorým sa zamieta návrh na neplatnosť, ktorý sa týka slovnej ochrannej známky Spoločenstva „I.T.@MANPOWER“ pre tovary a služby zatriedené do tried 9, 16, 35, 38, 41 a 42 — Ochranná známka, ktorá nemá opisnú povahu

      Výrok uznesenia

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               HUP Uslugi Polska sp. z o.o. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 7.3.2009.