title: Rozsudok súdu z  3. októbra 2012 vo veci E-15/11 – Arcade Drilling AS proti Nórsky štát zastúpený Tax Region West (Sloboda usadiť sa – Článok 31 a 34 Dohody o EHP – Zdaňovanie – Zásady boja proti vyhýbaniu sa plateniu daní – Proporcionalita)

text:
               31.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 29/7

         ROZSUDOK SÚDU
   z 3. októbra 2012
   vo veci E-15/11
   Arcade Drilling AS proti Nórsky štát zastúpený Tax Region West
   (Sloboda usadiť sa – Článok 31 a 34 Dohody o EHP – Zdaňovanie – Zásady boja proti vyhýbaniu sa plateniu daní – Proporcionalita)
   2013/C 29/08
   Vo veci E-15/11 Arcade Drilling AS proti Nórsky štát zastúpený Tax Region West – ŽIADOSŤ o výklad článkov 31 a 34 Dohody o EHP na Súd EZVO podanej Oslo tingrett (okresným súdom v Osle) podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení Dozorného úradu a Súdneho dvora, Súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (sudca – spravodajca), sudcovia, vyniesol 3. októbra 2012 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:

               1.

               V prípade absencie jasných a presných ustanovení vnútroštátneho práva o tom, že pri presunutí ústredia spoločnosti mimo štátu, v ktorom bola spoločnosť založená, musí spoločnosť podliehať likvidácii a v prípade absencie akéhokoľvek rozhodnutia príslušných orgánov a súdov uskutočniť túto likvidáciu, premiestnenie ústredia do iného štátu EHP nebráni právu spoločnosti spoliehať sa na článok 31 Dohody o EHP. Za týchto okolností môže spoločnosť vychádzať z článku 31 Dohody o EHP a napadnúť zákonnosť dane, ktorú jej domovský štát uložil v prípade premiestnenia jej ústredia do iného štátu EHP.
               Konečné vymeranie dane uloženej spoločnosti, ktorá premiestni svoje ústredie mimo Nórska, založené na posúdení daňových orgánov, že sa spoločnosť vyhýba plateniu dane plynúcej z povinnosti zrušiť a zlikvidovať spoločnosť podľa vnútroštátnych právnych predpisov o obchodných spoločnostiach, predstavuje obmedzenie v zmysle článkov 31 a 34 Dohody o EHP v tom prípade, ak spoločnosti, ktoré údajne porušujú takúto povinnosť, no nemajú za cieľ premiestnenie, nepodliehajú dani z likvidácie.

               2.

               Konečné vymeranie dane uloženej spoločnosti založené na posúdení daňových orgánov, že sa spoločnosť vyhýba plateniu dane plynúcej z povinnosti zrušiť a zlikvidovať spoločnosť podľa vnútroštátnych právnych predpisov o obchodných spoločnostiach, môže byť zdôvodnené udržiavaním vyváženého rozdelenia daňových právomocí medzi štátmi EHP a zamedzovaním tomu, aby sa spoločnosti vyhýbali plateniu dane. Uvedené dôvody predstavujú dôvody vyššieho verejného záujmu. Okrem toho je konečné vymeranie dane uloženej spoločnosti primerané v súvislosti so zabezpečením dosiahnutia týchto cieľov.
               Konečné vymeranie dane uloženej spoločnosti založené na posúdení daňových orgánov v štáte pôvodu v rámci EHP, že sa spoločnosť vyhýba plateniu dane plynúcej z povinnosti zrušiť a zlikvidovať spoločnosť podľa vnútroštátnych právnych predpisov o obchodných spoločnostiach, sa musí považovať za nepresahujúce to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov týkajúcich sa potreby udržať vyvážené rozdelenie daňových právomocí medzi štátmi EHP a potreby zamedziť spoločnostiam, aby sa vyhýbali plateniu dane, v takom rozsahu, v akom zohľadňuje objektívne a overiteľné prvky s cieľom určiť, či premiestnenie ústredia predstavuje opatrenie nezlučiteľné s pravidlami vnútroštátnych právnych predpisov o obchodných spoločnostiach.
               Ak zohľadnenie objektívnych a overiteľných prvkov vedie k záveru, že spoločnosť nekoná v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi o obchodných spoločnostiach a mala by preto podliehať likvidácii, konečné vymeranie dane sa musí obmedziť na dôsledky likvidácie tak, aby bolo zlučiteľné so zásadou proporcionality. Je úlohou vnútroštátneho súdu overiť, či predmetné rozhodnutie vo veci samej presahuje to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov sledovaných právnou úpravou.
               Článok 31 Dohody o EHP vylučuje vnútroštátne opatrenie, ktoré stanovuje okamžité vymáhanie daní z nerealizovaných ziskov a daňové situácie v čase, keď daňové orgány posúdili, že spoločnosť podľa vnútroštátneho práva stratila postavenie samostatného právneho subjektu bez toho, aby o strate tohto postavenia rozhodli oprávnené orgány alebo súdy.


title: Vec T-638/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 8. apríla 2016 – Frinsa del Noroeste/EUIPO – Frisa Frigorífico Rio Doce (FRISA) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie FRISA — Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie Frinsa — Relatívny dôvod zamietnutia — Riadne používanie skoršej ochrannej známky — Predloženie nových skutočností a dôkazov na podporu žaloby na Všeobecnom súde — Právomoc zmeniť rozhodnutie — Článok 42 ods. 2 a 3, článok 65 a článok 76 ods. 1 in fine nariadenia (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 22 ods. 2 až 4 nariadenia (ES) č. 2868/95“)

text:
               30.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/25

         Rozsudok Všeobecného súdu z 8. apríla 2016 – Frinsa del Noroeste/EUIPO – Frisa Frigorífico Rio Doce (FRISA)
   (Vec T-638/14) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie FRISA - Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie Frinsa - Relatívny dôvod zamietnutia - Riadne používanie skoršej ochrannej známky - Predloženie nových skutočností a dôkazov na podporu žaloby na Všeobecnom súde - Právomoc zmeniť rozhodnutie - Článok 42 ods. 2 a 3, článok 65 a článok 76 ods. 1 in fine nariadenia (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 22 ods. 2 až 4 nariadenia (ES) č. 2868/95“))
   (2016/C 191/32)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Ribeira, Španielsko) (v zastúpení: J. Botella Reyna, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Frisa Frigorífico Rio Doce, SA (Espírito Santo, Brazília)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 1. júla 2014 (spojené veci R 1547/2013-4 a R 1851/2013-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Frinsa del Noroeste, SA, a Frisa Frigorífico Rio Doce, SA

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 1. júla 2014 (spojené veci R 1547/2013-4 a R 1851/2013-4) sa zrušuje.

               2.

               Každý účastník konania je povinný znášať svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 380, 27.10.2014.


title: Vec C-219/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 13. mája 2015 – Elisabeth Schmitt/TÜV Rheinland LGA Products GmbH

text:
               24.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 13. mája 2015 – Elisabeth Schmitt/TÜV Rheinland LGA Products GmbH
   (Vec C-219/15)
   (2015/C 279/21)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Elisabeth Schmitt

      Odporkyňa: TÜV Rheinland LGA Products GmbH

      Prejudiciálne otázky

   Je účelom a zámerom smernice (1), aby notifikovaný orgán poverený overením systému zabezpečovania kvality, skúškou koncepcie výrobku a dozorom vykonával pri zdravotníckych pomôckach triedy III činnosť na ochranu všetkých potenciálnych pacientov, a preto mu môže pri zavinenom porušení povinnosti vzniknúť priama a neobmedzená zodpovednosť voči dotknutým pacientom?
   Vyplýva z uvedených bodov Prílohy II smernice 93/42/EHS, že notifikovaný orgán poverený overením systému zabezpečovania kvality, skúškou koncepcie výrobku a dozorom má pri zdravotníckych pomôckach triedy III všeobecnú alebo aspoň prípadnú povinnosť vykonávať skúšky výrobkov?
   Vyplýva z uvedených bodov prílohy II smernice 93/42/EHS, že notifikovaný orgán poverený overením systému zabezpečovania kvality, skúškou koncepcie výrobku a dozorom má pri zdravotníckych pomôckach triedy III všeobecnú alebo aspoň prípadnú povinnosť nahliadať do obchodných dokumentov výrobcu a/alebo vykonávať neohlásené inšpekcie?

      (1)  Smernica Rady č. 93/42/EHS zo 14. júna 1993 o zdravotníckych pomôckach, Ú. v. ES L 169, s. 1; Mim. vyd. 13/012, s. 82, zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/47/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 90/385/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov o aktívnych implantovateľných zdravotníckych pomôckach, smernica Rady 93/42/EHS o zdravotníckych pomôckach a smernica 98/8/ES o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh, Ú. v. EÚ L 247, 21.9.2007, s. 21.


title: Vec C-599/11 P: Odvolanie podané 28. novembra 2011 : TofuTown.com GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z  20. septembra 2011 vo veci T-99/10, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               5.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 133/14

         Odvolanie podané 28. novembra 2011: TofuTown.com GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 20. septembra 2011 vo veci T-99/10, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-599/11 P)
   2012/C 133/25
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: TofuTown.com GmbH (v zastúpení: B. Krause, Rechtsanwältin)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje:

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok,

               —

               uložiť Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG povinnosť nahradiť trovy konania na oboch stupňoch konania alebo v prípade zamietnutia odvolania (quid non), tieto trovy konania rozdeliť.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Toto odvolanie sa podáva proti rozsudku Všeobecného súdu, ktorým zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 7. januára 2010 týkajúce sa námietkového konania medzi Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG a TofuTown.com GmbH.
   Odvolateľka zastáva názor, že napadnutý rozsudok je potrebné zrušiť z týchto dôvodov:

               Po prvé sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, pretože na základe uplatnenia nových kritérií uznal s ohľadom na článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 (1) pravdepodobnosť zámeny. Podľa napadnutého rozsudku pre uznanie pojmovej podobnosti stačí, že obidva pojmy sú prevzaté zo spoločného nadradeného pojmu, a že aj napriek tomu, že sú z pojmového hľadiska odlišné, nie sú protikladmi, čo nie je v súlade s doterajšou judikatúrou.

               Po druhé sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že uznal pravdepodobnosť zámeny bez toho, aby pri tom zohľadnil všetky relevantné a uznané kritériá na posúdenie podobnosti ochranných známok. V prejednávanej veci je totožný prvok umiestnený na konci namietanej ochrannej známky. Podľa ustálenej judikatúry platí zásada, že spotrebiteľ venuje vo všeobecnosti začiatku ochrannej známky viac pozornosti, ako jej koncu.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (kodifikované znenie), Ú. v. EÚ L 78, s. 1.


title: Vec C-549/08: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  1. októbra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2006/70/ES — Pranie špinavých peňazí a financovanie terorizmu — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               21.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/14

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 1. októbra 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Írsko
   (Vec C-549/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2006/70/ES - Pranie špinavých peňazí a financovanie terorizmu - Neprebratie v stanovenej lehote)
   2009/C 282/26
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: P. Dejmek a A.-A. Gilly, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Írsko (v zastúpení: D. O’Hagan, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprebratie predpisov potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2006/70/ES z 1. augusta 2006, ktorou sa ustanovujú vykonávacie opatrenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokiaľ ide o vymedzenie pojmu politicky exponovaná osoba, a technické kritériá postupov zjednodušenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi a výnimky na základe finančnej činnosti vykonávanej príležitostne alebo vo veľmi obmedzenom rozsahu (Ú. v. EÚ L 214, s. 29), v stanovenej lehote

      Výrok rozsudku

               1.

               Írsko si tým, že neprijalo všetky právne predpisy potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2006/70/ES z 1. augusta 2006, ktorou sa ustanovujú vykonávacie opatrenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokiaľ ide o vymedzenie pojmu politicky exponovaná osoba, a technické kritériá postupov zjednodušenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi a výnimky na základe finančnej činnosti vykonávanej príležitostne alebo vo veľmi obmedzenom rozsahu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Írsko je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 7.3.2009.


title: Vec C-167/05: Žaloba podaná 14. apríla 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Švédskemu kráľovstvu

text:
               9.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/6

         Žaloba podaná 14. apríla 2005 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Švédskemu kráľovstvu
   (Vec C-167/05)
   (2005/C 171/11)
   Jazyk konania: švédčina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: L. Ström van Lier a K. Gross, splnomocnení zástupcovia, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala 14. apríla 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Švédskemu kráľovstvu.
   Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor:

               1)

               určil, že Švédske kráľovstvo tým, že uplatňuje vnútroštátne zdanenie, ktorým je prevažne vo Švédsku vyrábané pivo nepriamo chránené voči vínu prevažne dovážanému z iných členských štátov, nesplnilo svoje povinnosti podľa druhého odseku článku 90 ES,

               2)

               zaviazal Švédske kráľovstvo nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Alkoholické nápoje sú vo Švédsku predávané individuálnym spotrebiteľom prostredníctvom monopolného maloobchodného reťazca Systembolaget AB, ktorý je vo vlastníctve štátu. Silné – vysokostupňové pivo, teda pivo obsahujúce viac ako 3,5 % objemu alkoholu, a vína sú predávané prostredníctvom Systembolaget AB. Ľahšie vína v strednej cenovej kategórii sú posudzované ako zameniteľné so silným – vysokostupňovým pivom.
   Pivo je predmetom dane z alkoholu, ktorá je v priemere a percentuálne podstatne nižšia ako ekvivalentná daň z vína. Nebol uvedený žiadny dôvod, ktorý by odôvodňoval tento rozdiel v selektívnej spotrebnej dani. Rozdiel v cene narastá uplatnením DPH na tovary v sadzbe 25 %.
   Účinok dane na cenu príslušných výrobkov môže narúšať súťaž medzi tovarmi a vnútroštátne selektívne spotrebné dane posilňujú domáce vzory spotreby, redukujú potenciálnu spotrebu vína a tým môžu nepriamo ochraňovať pivo na úkor vína.


title: Vec F-101/12: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 26. apríla 2016 – Claus/Komisia

text:
               13.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/66

      Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 26. apríla 2016 – Claus/Komisia
      (Vec F-101/12) (1)

      (2016/C 211/82)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda prvej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 147, 25.5.2013, s. 36.


title: Vec T-625/13: Žaloba podaná 25. novembra 2013 — The Tea Board/ÚHVT — Delta Lingerie (Darjeeling collection de lingerie)

text:
               15.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/37

         Žaloba podaná 25. novembra 2013 — The Tea Board/ÚHVT — Delta Lingerie (Darjeeling collection de lingerie)
   (Vec T-625/13)
   2014/C 45/65
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: The Tea Board (Kalkata, India) (v zastúpení: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Delta Lingerie (Cachan, Francúzsko)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 17. septembra 2013 vo veci R 1502/2012-2,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka zelenej farby obsahujúca slovný prvok „Darjeeling collection de lingerie“ pre triedy 25, 35 a 38 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9466228.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobca.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: kolektívna slovná ochranná známka Spoločenstva č. 4325718 „DARJEELING“ pre tovary v triede 30; kolektívna obrazová ochranná známka Spoločenstva č. 8674327 obsahujúca slovný prvok „DARJEELING“.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.


title: Vec T-411/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. februára 2016 – Coca-Cola/ÚHVT (Tvar fľaše s krivkami bez rýh) („Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška trojrozmernej ochrannej známky Spoločenstva — Tvar fľaše s krivkami bez rýh — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti na základe používania — Článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009“)

text:
               4.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/26

         Rozsudok Všeobecného súdu z 24. februára 2016 – Coca-Cola/ÚHVT (Tvar fľaše s krivkami bez rýh)
   (Vec T-411/14) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška trojrozmernej ochrannej známky Spoločenstva - Tvar fľaše s krivkami bez rýh - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti na základe používania - Článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009“))
   (2016/C 118/28)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: The Coca-Cola Company (Atlanta, Spojené štáty) (v zastúpení: D. Stone, A. Dykes, solicitors, a S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Geroulakos a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 27. marca 2014 (vec R 540/2013-2) týkajúcemu sa prihlášky trojrozmerného označenia, ktoré predstavuje tvar fľaše s krivkami, ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               The Coca-Cola Company je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 282, 25.8.2014.


title: Vec C-71/15 P: Odvolanie podané 17. februára 2015: Súdny dvor Európskej únie proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. januára 2015 vo veci T-479/14, Kendrion/Európska únia

text:
               30.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 107/20

      Odvolanie podané 17. februára 2015: Súdny dvor Európskej únie proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) zo 6. januára 2015 vo veci T-479/14, Kendrion/Európska únia
      (Vec C-71/15 P)
      (2015/C 107/29)
      Jazyk konania: holandčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Súdny dvor Európskej únie (v zastúpení: A. V. Placco a E. Beysen, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Kendrion NV

         Návrhy odvolateľa

                  —

                  Zrušiť uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie (tretia komora) zo 6. januára 2015 vo veci T-479/14, Kendrion/Európska únia,

                  —

                  vyhovieť návrhom Súdneho dvora Európskej únie (ďalej len „SDEÚ“) predloženým Všeobecnému súdu podľa článku 114 jeho rokovacieho poriadku a v dôsledku toho

                  —

                  právoplatne rozhodnúť vo veci a vyhlásiť žalobu o náhradu škody podanú Kendrion NV za neprípustnú z dôvodu, že smeruje proti SDEÚ (ako zástupcovi Únie),

                  —

                  subsidiárne, pokiaľ by Súdny dvor uznal, že skutočnosť, že uvedená žaloba smeruje proti SDEÚ a nie proti Komisii (ako zástupcovi Únie), nespochybňuje jej relevantnosť, ale domnieval by sa, že Všeobecný súd vo svojom rozhodnutí mal v incidenčnom konaní začatom pred ním zo strany SDEÚ rozhodnúť, že Súdny dvor bude nahradený Komisiou ako žalovanou, vrátiť vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o žalobe o náhradu škody podanej Kendrion NV,

                  —

                  zaviazať Kendrion NV na náhradu trov, ktoré SDEÚ vynaložil v prvostupňovom a odvolacom konaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Rozhodnutím zo 6. januára 2015 Všeobecný súd Európskej únie zamietol návrh, ktorý podal podľa článku 114 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu SDEÚ vo veci T-479/14, Kendrion/Súdny dvor. Návrh SDEÚ smeroval k tomu, aby bola vyhlásená za neprípustnú žaloba Kendrion NV podaná proti SDEÚ ako žalovanému, ktorou táto spoločnosť uplatňuje zodpovednosť Únie na účely získania náhrady škody, ktorá jej mala vzniknúť tým, že Všeobecný súd vo veci T-54/06, Kendrion/Komisia, nedodržal primeranú lehotu na rozhodnutie. Subsidiárne SDEÚ v tomto návrhu poukázal na prekážku v konaní a požiadal Všeobecný súd o nahradenie Súdneho dvora ako žalovaného Európskou komisiou. V uvedenom uznesení si Všeobecný súd toto stanovisko SDEÚ neosvojil.
      Teraz SDEÚ podáva na Súdny dvor odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora, ktorým sa domáha zrušenia tohto uznesenia. Na podporu tohto odvolania SDEÚ uvádza porušenie pravidiel o zastupovaní Únie pred súdmi a porušenie povinnosti odôvodnenia.
      V rámci
            prvého odvolacieho dôvodu týkajúceho sa porušenia pravidiel o zastupovaní Únie pred súdmi
          SDEÚ uvádza, že vzhľadom na neexistenciu výslovného ustanovenia upravujúceho zastupovanie Únie pred súdmi v prípade žalôb podľa 268 ZFEÚ na účely uplatnenia mimozmluvnej zodpovednosti, zásady týkajúce sa zastupovania musia byť vyvodené zo všeobecných zásad platných pre výkon súdnej právomoci, najmä zásady riadneho výkonu spravodlivosti a zásady nezávislosti a nestrannosti súdu.
      Tento prvý odvolací dôvod má dve časti, a to porušenie požiadaviek zásady riadneho výkonu spravodlivosti a porušenie požiadaviek zásad nezávislosti a nestrannosti súdu.

      V prvej časti SDEÚ uvádza, že záver, ku ktorému dospel Všeobecný súd, že SDEÚ môže zastupovať Úniu pred súdmi v rámci predmetnej žaloby o náhradu škody, sa zjavne opiera o judikatúru obsiahnutú v rozsudku Werhahn Hansamühle a i./Rada a Komisia (63/72 až 69/72, EU:C:1973:121; ďalej len „rozsudok Werhahn a i.“). Z rozhodnutia v tejto veci vyplýva, že ak Spoločenstvo, teraz Únia, nesie zodpovednosť z dôvodu konania jedného z jej orgánov, pred súdmi Únie bude zastúpená orgánom alebo orgánmi, ktorým možno pripísať konanie, za ktoré nesú zodpovednosť. Podľa názoru SDEÚ uvedené rozhodnutie nemožno uplatniť na prejednávanú vec, pretože by to z viacerých dôvodov viedlo k situácii, ktorá by bola nezlučiteľná so záujmom riadneho výkonu spravodlivosti, ktorý je podľa výslovného znenia rozsudku Werhahn a i. dôvodom jeho vydania. V tomto kontexte SDEÚ sa incidenčne odvoláva na nezohľadnenie rozsahu článku 317 ods. 1 ZFEÚ a článku 53 ods. 1 nariadenia č. 966/2012 (1), na základe ktorých mal Všeobecný súd uznať zásadu, že náhrada škody – ako je požadovaná v prejednávanej veci – má byť napokon uhradená z časti rozpočtu Únie pripadajúceho na Komisiu.
      V rámci druhej časti prvého odvolacieho dôvodu SDEÚ odvolávajúc sa na rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva z 10. júla 2008, Mihalkov/Bulharsko (vec č. 67719/01) tvrdí, že Všeobecný súd tým, že rozhodol, že SDEÚ má zastupovať Úniu pri žalobe o náhradu škody podanej Kendrion, nedodržal požiadavky nezávislosti a nestrannosti súdu. Vzhľadom na to, že v predmetnej veci po prvé skutok, ktorý viedol k vzniku zodpovednosti spočíva vo výkone súdnej právomoci komorou a po druhé komora, ktorá sa musí vecou zaoberať, i) patrí do toho istého orgánu výkonu spravodlivosti (Všeobecný súd) ako komora, ktorej je pripisovaný skutok vedúci k zodpovednosti, a ii) je neoddeliteľnou súčasťou žalovaného vo veci (SDEÚ), s ktorým sú sudkyne a sudcovia profesionálne spojení, nie sú splnené vyššie uvedené požiadavky. To platí o to viac, ak – ako rozhodol Všeobecný súd – náhrada škody, ako je náhrada požadovaná v predmetnej veci, musí byť poskytnutá z časti rozpočtu patriaceho SDEÚ.
      V
            druhom odvolacom dôvode
          SDEÚ tvrdí, že napadnuté uznesenie
            je v rozpore s povinnosťou odôvodnenia,
          lebo neobsahuje žiadne konkrétne vyvrátenie argumentácie SDEÚ predloženej Všeobecnému súdu týkajúcej sa dosahu rozsudku Kendrion/Komisia (C-50/12 P, EU:C:2013:771).

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, EURATOM) z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, 26.10.2012, s. 1).


title: Vec C-175/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 6. apríla 2017 – X/Belastingdienst/Toeslagen

text:
               6.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 6. apríla 2017 – X/Belastingdienst/Toeslagen
   (Vec C-175/17)
   (2017/C 178/15)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: X

      Žalovaný: Belastingdienst/Toeslagen

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 13 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (Ú. v. EÚ, L 348, 2008, s. 98, ďalej len „smernica o návrate“) v spojení s článkami 4, 18, článkom 19 ods. 2 a článkom 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že v prípade ak podľa ustanovení vnútroštátneho práva možno podať odvolanie v konaní proti rozsudku, ktorý obsahuje rozhodnutie o návrate v zmysle článku 3 ods. 4 smernice 2008/115/ES, sa takéto odvolanie musí v zmysle predpisov práva Únie spájať s automatickým odkladným účinkom, ak štátny príslušník tretej krajiny namietne, že v prípade vykonania rozhodnutia o návrate mu hrozí skutočné riziko porušenia zásady zákazu vyhostenia? Inými slovami: musí sa vyhostenie dotknutého štátneho príslušníka tretej krajiny v takomto prípade odložiť po dobu plynutia lehoty na podanie odvolania alebo ak bolo odvolanie podané, do rozhodnutia o takomto odvolaní bez toho, aby to tento štátny príslušník tretej krajiny musel navrhnúť?

               2.

               Má sa článok 39 smernice Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca (Ú. v. EÚ, L 326, 2005, s. 13, ďalej len „smernica o konaní“) v spojení s článkami 4, 18, článkom 19 ods. 2 a článkom 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že v prípade ak podľa ustanovení vnútroštátneho práva možno podať odvolanie v konaní o zamietnutí žiadosti o azyl v zmysle článku 2 smernice 2005/85/ES, sa takéto odvolanie musí v zmysle predpisov práva Únie spájať s automatickým odkladným účinkom? Inými slovami: musí sa vyhostenie dotknutého žiadateľa o azyl v takomto prípade odložiť po dobu plynutia lehoty na podanie odvolania alebo ak bolo odvolanie podané, do rozhodnutia o takomto odvolaní bez toho, aby to tento žiadateľ o azyl musel navrhnúť?


title: Vec T-471/11: Rozsudok Všeobecného súdu z  5. septembra 2014 – Éditions Odile Jacob/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Koncentrácie — Trh vydávania kníh — Rozhodnutie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom pod podmienkou prevodu aktív — Rozhodnutie o odsúhlasení nadobúdateľa prevedených aktív — Rozhodnutie prijaté v nadväznosti na zrušenie pôvodného rozhodnutia týkajúceho sa toto istého konania Všeobecným súdom — Záujem na konaní — Porušenie článku 266 ZFEÚ — Porušenie záväzkov uložených rozhodnutím o podmienečnom povolení — Rozlišovanie medzi podmienkami a záväzkami — Zásada zákazu retroaktivity — Posúdenie kandidatúry nadobúdateľa — Nezávislosť nadobúdateľa vo vzťahu k prevádzateľovi — Zneužitie právomoci — Povinnosť odôvodnenia“ )

text:
               20.10.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 372/13

         Rozsudok Všeobecného súdu z 5. septembra 2014 – Éditions Odile Jacob/Komisia
   (Vec T-471/11) (1)

   ((„Hospodárska súťaž - Koncentrácie - Trh vydávania kníh - Rozhodnutie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom pod podmienkou prevodu aktív - Rozhodnutie o odsúhlasení nadobúdateľa prevedených aktív - Rozhodnutie prijaté v nadväznosti na zrušenie pôvodného rozhodnutia týkajúceho sa toto istého konania Všeobecným súdom - Záujem na konaní - Porušenie článku 266 ZFEÚ - Porušenie záväzkov uložených rozhodnutím o podmienečnom povolení - Rozlišovanie medzi podmienkami a záväzkami - Zásada zákazu retroaktivity - Posúdenie kandidatúry nadobúdateľa - Nezávislosť nadobúdateľa vo vzťahu k prevádzateľovi - Zneužitie právomoci - Povinnosť odôvodnenia“))
   2014/C 372/16
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Éditions Odile Jacob SAS (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: pôvodne O. Fréget, M. Struys a L. Eskenazi, neskôr O. Fréget, L. Eskenazi a D. Béranger a napokon O. Fréget a L. Eskenazi, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: C. Giolito, O. Beynet a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Lagardère SCA (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: A. Winckler, F. de Bure, J.-B. Pinçon a L. Bary, advokáti) a Wendel (Paríž) (v zastúpení: M. Trabucchi, F. Gordon a A. Gosset-Grainville, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2011) 3503 z 13. mája 2011 prijatého vo veci COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP v nadväznosti na rozsudok z 13. septembra 2010, Éditions Odile Jacob/Komisia (T-452/04, Zb., EU:T:2010:385), ktorým Komisia opätovne schválila spoločnosť Wendel Investissement SA ako nadobúdateľa prevedených aktív v zmysle záväzkov vyplývajúcich z rozhodnutia Komisie zo 7. januára 2004 o povolení koncentrácie Lagardère/Natexis/VUP

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Éditions Odile Jacob SAS je povinná nahradiť trovy konania vrátane trov konania vzťahujúcich sa na konanie o nariadení predbežného opatrenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 305, 15.10.2011.


title: Vec T-335/12: Žaloba podaná 19. júla 2012 — T&L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia

text:
               22.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 287/35

         Žaloba podaná 19. júla 2012 — T&L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia
   (Vec T-335/12)
   2012/C 287/66
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: T&L Sugars Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) a Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalsko) (v zastúpení: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, solicitor)

      Žalované: Európska komisia a Európska únia (v zastúpení: Európska komisia)

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil predmetnú žalobu o neplatnosť podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ a/alebo námietku neuplatniteľnosti podľa článku 277 ZFEÚ smerujúce proti nariadeniam č. 367/2012, 397/2012, 356/2012, 382/2012, 444/2011 a 485/2012 za prípustné a dôvodné,

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 367/2012 z 27. apríla 2012, ktorým sa ustanovujú potrebné opatrenia, pokiaľ ide o uvoľnenie dodatočných množstiev cukru a izoglukózy mimo kvót na trh Únie pri zníženom poplatku za nadbytočné množstvo počas hospodárskeho roka 2011/2012 (Ú. v. EÚ L 116, 2012, s. 12),

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 397/2012 z 8. mája 2012, ktorým sa stanovuje prideľovací koeficient, zamietajú ďalšie žiadosti a ukončuje obdobie na predkladanie žiadostí pre dodatočné dostupné množstvá cukru mimo kvóty, ktoré sa majú predať na trhu Únie pri zníženom poplatku za nadbytočné množstvo počas hospodárskeho roka 2011/2012 (Ú. v. EÚ L 123, 2012, s. 35),

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1239/2011 (Ú. v. EÚ L 318, 2011, s. 4), zmenené a doplnené vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) č. 356/2012, pokiaľ ide o lehoty predkladania ponúk v rámci druhej a každej ďalšej čiastkovej výzvy na predkladanie ponúk na hospodársky rok 2011/2012 na dovoz cukru so zníženým clom (Ú. v. EÚ L 113, 2012, s. 4),

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 382/2012 z 3. mája 2012 o stanovovaní minimálnej colnej sadzby na cukor pre piatu čiastkovú verejnú súťaž v rámci výberového konania vyhláseného vykonávacím nariadením (EÚ) č. 1239/2011 (Ú. v. EÚ L 119, 2012, s. 41),

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 444/2012 z 24. mája 2012 o stanovovaní minimálnej colnej sadzby na cukor pre šiestu čiastkovú verejnú súťaž v rámci výberového konania vyhláseného vykonávacím nariadením (EÚ) č. 1239/2011 (Ú. v. EÚ L 135, 2012, s. 61),

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 485/2012 zo 7. júna 2012 o stanovovaní minimálnej colnej sadzby na cukor pre siedmu čiastkovú verejnú súťaž v rámci výberového konania vyhláseného vykonávacím nariadením (EÚ) č. 1239/2011 (Ú. v. EÚ L 148, 2012, s. 24),

               —

               subsidiárne, i) vyhlásil námietku neuplatniteľnosti smerujúcu proti článku 186 písm. a) a článku 187 nariadenia č. 1234/2007 (1) za prípustnú a dôvodnú a vyhlásil tieto ustanovenia za protiprávne, a takisto zrušil napadnuté nariadenia, ktoré sa na týchto ustanoveniach priamo alebo nepriamo zakladajú, a ii) vyhlásil námietku neuplatniteľnosti smerujúcu proti nariadeniu č. 1239/2011, zmenenému a doplnenému nariadením č. 356/2012, za prípustnú a dôvodnú,

               —

               zaviazal Európsku úniu zastúpenú Komisiou na náhradu všetkých škôd, ktoré vznikli žalobkyniam z dôvodu nesplnenia povinností Komisiou, a stanovil výšku náhrady škody vzniknutej žalobkyniam v období od 30. januára 2012 do 24. júna 2012 na sumu 75 051 236 eur vrátane škôd, ktoré vznikli alebo v budúcnosti vzniknú žalobkyniam od tohto dátumu, alebo určil akúkoľvek inú sumu zodpovedajúcu škode, ktorá žalobkyniam vznikla alebo vznikne a ktorú žalobkyne vyčíslia v priebehu tohto konania, najmä v snahe riadne stanoviť škodu, ktorá ešte vznikne,

               —

               nariadil zaplatenie úrokov vo výške úrokovej sadzby používanej v dotknutom čase Európskou centrálnou bankou pri hlavných refinančných operáciách zvýšenej o dva percentuálne body alebo v inej primeranej výške úrokovej sadzby, ktorú stanoví Všeobecný súd, a to zo sumy, ktorá sa má vyplatiť, odo dňa rozhodnutia Všeobecného súdu až do jej skutočného zaplatenia,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú osem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení zásady zákazu diskriminácie, keďže na jednej strane nariadenie č. 367/2012 stanovuje fixný, všeobecne uplatniteľný poplatok za nadbytočné množstvo vo výške 211 eur za tonu — teda menej ako polovicu z obvyklých 50 eur za tonu — uplatniteľný na špecifické množstvo (250 000 ton) cukru, rovnomerne rozdelený len medzi žalobkyne, ktoré sú spracovateľmi cukrovej repy. Na druhej strane, nariadenie č. 1239/2011, zmenené a doplnené nariadením č. 356/2012, stanovuje neznáme a nepredvídateľné clo, uplatniteľné len na úspešných uchádzačov (ktorými môžu byť spracovatelia trstinového cukru, cukrovej repy, alebo tretia strana), pričom nešpecifikuje jeho celkovú výšku. Clo bolo naposledy stanovené na 312 eur za tonu, teda skoro o 50 % viac ako poplatok za nadbytočné množstvo pre spracovateľov cukrovej repy. Kontrast medzi týmito dvoma opatreniami nemôže byť výraznejší. Každý prvok týchto opatrení totiž diskriminuje spracovateľov trstinového cukru v prospech spracovateľov cukrovej repy.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení nariadenia č. 1234/2007 a neexistencii primeraného právneho základu, keďže vzhľadom na nariadenie č. 367/2012 Komisia nemá právomoc zvyšovať kvóty a je naopak povinná uložiť vysoké a odradzujúce poplatky za uvoľnenie cukru nepodliehajúceho kvóte na trh EÚ. Pokiaľ ide o daňové zadávacie konania, Komisia zjavne nie je splnomocnená ani oprávnená prijať tento druh opatrení, ktorých prijatie základné predpisy nikdy nepredpokladali.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady právnej istoty, keďže Komisia vytvorila systém, v ktorom výšku cla nemožno predvídať a nie je stanovená prostredníctvom stálych objektívnych kritérií, ale sa určuje na základe subjektívnej ochoty zaplatiť clo (navyše zo strany subjektov, ktoré v tomto ohľade podliehajú rôznym tlakom a podnetom), pričom neexistuje skutočná súvislosť so skutočne dovážanými výrobkami.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality, keďže Komisia mohla na prekonanie nedostatku zásob rovnako prijať menej obmedzujúce opatrenia, ktoré by neboli prijaté výlučne v neprospech dovážajúcich spracovateľov cukru.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady legitímnej dôvery, keďže žalobkyne oprávnene očakávali, že Komisia na obnovenie dostatočných zásob surového trstinového cukru určeného na spracovanie použije opatrenia stanovené nariadením č. 1234/2007. Žalobkyne takisto oprávnene očakávali, že Komisia zachová rovnováhu medzi dovážajúcimi spracovateľmi a domácimi výrobcami cukru.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti náležitej starostlivosti a riadnej správy vecí verejných, keďže Komisia na odstránenie nedostatku zásob prijala zjavne nevhodné opatrenia. Komisia mala znížiť dovozné obmedzenia pre spracovateľov trstinového cukru. Namiesto toho zvýšila domácu výrobu a prístup k ďalšiemu dovozu podriadila odradzujúcemu a neprimeranému zdaneniu.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod je založený na porušení článku 39 ZFEÚ, keďže Komisii sa nepodarilo dosiahnuť dva z cieľov, ktoré sú stanovené v tomto ustanovení.

               8.

               Ôsmy žalobný dôvod je založený na porušení nariadenia Komisie č. 1006/2011 (2), keďže clo uplatnené na rafinovaný cukor je len zanedbateľne vyššie ako clo pre biely cukor, pričom rozdiel predstavuje približne 30 eur na tonu. To jasne kontrastuje s rozdielom 80 eur medzi štandardným dovozným clom pre rafinovaný cukor (419 eur) a surový cukor určený na rafináciu (339 eur), ktoré stanovuje nariadenie č. 1006/2011.

         Okrem toho, na podporu svojej žaloby o náhradu škody žalobkyne uvádzajú, že Komisia zjavne a vo veľkom rozsahu prekročila mieru voľnej úvahy, ktorú jej priznáva nariadenie č. 1234/2007, a to z dôvodu svojej nečinnosti a nevhodnosti jej konania. Navyše skutočnosť, že Komisia neprijala primerané opatrenia, predstavuje zjavné porušenie právnej normy, „ktorej cieľom je priznať práva jednotlivcom“. Komisia porušila najmä všeobecné zásady práva Európskej únie týkajúce sa právnej istoty, zákazu diskriminácie, proporcionality, legitímnej dôvery a povinnosti náležitej starostlivosti a riadnej správy vecí verejných.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (Ú. v. EÚ L 299, s. 1).

      (2)  Nariadenie Komisie (EÚ) č. 1006/2011 z 27. septembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 282, s. 1).


title: Vec C-118/11: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. februára 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd — Varna — Bulharsko) — Eon Aset Menidjmunt OOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite (DPH — Smernica 2006/112/ES — Články 168 a 176 — Právo na odpočet — Podmienky používania tovarov a služieb na účely zdaniteľného plnenia — Vznik práva na odpočet — Zmluva o prenájme motorového vozidla — Lízingová zmluva — Vozidlo používané zamestnávateľom na bezplatnú prepravu zamestnanca z miesta jeho bydliska na pracovisko)

text:
               31.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/9

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 16. februára 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd — Varna — Bulharsko) — Eon Aset Menidjmunt OOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
   (Vec C-118/11) (1)

   (DPH - Smernica 2006/112/ES - Články 168 a 176 - Právo na odpočet - Podmienky používania tovarov a služieb na účely zdaniteľného plnenia - Vznik práva na odpočet - Zmluva o prenájme motorového vozidla - Lízingová zmluva - Vozidlo používané zamestnávateľom na bezplatnú prepravu zamestnanca z miesta jeho bydliska na pracovisko)
   2012/C 98/12
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen săd — Varna

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Eon Aset Menidjmunt OOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Administrativen săd — Varna — Výklad článkov 168, 173 a 176 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1) — Obmedzenie práva na odpočítanie DPH — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca ako nevyhnutnú podmienku na priznanie práva na odpočítanie DPH používanie tovarov a služieb na účely nezávislej ekonomickej činnosti a nestanovujúca mechanizmus úprav pre prípady, keď tovary a služby spočiatku nepatria do zdaniteľných plnení, ale v neskoršom období po ich nadobudnutí sa používajú na zdaniteľné plnenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 168 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že:

                           —

                           prenajaté motorové vozidlo sa považuje za vozidlo používané na účely zdaniteľných plnení zdaniteľnej osoby, ak existuje priama a bezprostredná súvislosť medzi použitím tohto vozidla a ekonomickou činnosťou zdaniteľnej osoby, a že právo na odpočet vzniká len po uplynutí obdobia, na ktoré sa vzťahuje každá z platieb, pričom treba zohľadniť existenciu takejto súvislosti,

                           —

                           motorové vozidlo prenajaté na základe lízingovej zmluvy a kvalifikované ako investičný majetok sa považuje za vozidlo používané na účely zdaniteľných plnení, ak zdaniteľná osoba, ktorá ako taká vykonáva svoju činnosť, nadobudne tento majetok a celý ho zahrnie do majetku svojho podniku, pričom dochádza k priamemu a okamžitému odpočtu DPH splatnej na vstupe a akékoľvek používanie uvedeného majetku na súkromné účely zdaniteľnej osoby alebo jej zamestnancov alebo na iné účely, než sú podnikateľské účely, sa považuje za odplatné poskytovanie služieb.

               2.

               Články 168 a 176 smernice 2006/112 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takej vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje vylúčenie z práva na odpočet pre tovary a služby určené na bezplatné plnenia alebo na iné činnosti, než je ekonomická činnosť zdaniteľnej osoby, pokiaľ nie je majetok, ktorý je kvalifikovaný ako investičný majetok, zahrnutý do majetku podniku.

      (1)  Ú. v. EÚ C 145, 14.5.2011.


title: Vec T-158/16 P: Odvolanie podané 14. apríla 2016: Inge Barnett, Suzanne Ditlevsen, Annie Madsen proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 5. februára 2016 vo veci F-66/15, Barnett a i./EHSV

text:
               30.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/44

         Odvolanie podané 14. apríla 2016: Inge Barnett, Suzanne Ditlevsen, Annie Madsen proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 5. februára 2016 vo veci F-66/15, Barnett a i./EHSV
   (Vec T-158/16 P)
   (2016/C 191/58)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Inge Barnett (Roskilde, Dánsko), Suzanne Ditlevsen (Kodaň, Dánsko), Annie Madsen (Frederiksberg, Dánsko) (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, avocats)

      Ďalší účastník konania: Európsky hospodársky a sociálny výbor

      Návrhy

   Odvolateľky navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol, že rozsudok Súdu pre verejnú službu vo veci F-66/15, Barnett a i./EHSV, sa zrušuje,

         vo veci znovu rozhodol tak, že

               —

               rozhodnutia obsiahnuté v dôchodkových výplatných listinách z júna 2014, ktorými sa od 1. januára 2014 znižuje opravný koeficient použiteľný na dôchodok navrhovateliek, sa zrušujú,

               —

               EHSV je povinná nahradiť trovy konania v oboch stupňoch.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľky uvádzajú dva odvolacie dôvody, ktoré sú v podstate zhodné alebo podobné ako dôvody uplatnené vo veci T-148/16 P, Barnett a Mogensen/Komisia.


title: Vec T-179/14: Uznesenie Všeobecného súdu z 9. júna 2015 – Schmiedewerke Gröditz/Komisia („Štátna pomoc — Opatrenia prijaté Nemeckom v prospech elektrickej energie vyrábanej z obnoviteľných zdrojov energie a energeticky náročných podnikov — Rozhodnutie o začatí konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ — Prijatie konečného rozhodnutia po podaní žaloby — Zastavenie konania“)

text:
               7.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/56

         Uznesenie Všeobecného súdu z 9. júna 2015 – Schmiedewerke Gröditz/Komisia
   (Vec T-179/14) (1)

   ((„Štátna pomoc - Opatrenia prijaté Nemeckom v prospech elektrickej energie vyrábanej z obnoviteľných zdrojov energie a energeticky náročných podnikov - Rozhodnutie o začatí konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ - Prijatie konečného rozhodnutia po podaní žaloby - Zastavenie konania“))
   (2015/C 294/67)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Schmiedewerke Gröditz GmbH (Gröditz, Nemecko) (v zastúpení: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Maxian Rusche, R. Sauer, splnomocnení zástupcovia, a C. Renner, advokát)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Dozorný úrad EZVO (v zastúpení: X. Lewis, M. Schneider a G. Mathisen, neskôr X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali a C. Perrin, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie C (2013) 4424 final z 18. decembra 2013 o začatí konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ vo veci opatrení zavedených Spolkovou republikou Nemecko v prospech elektrickej energie pochádzajúcej z obnoviteľných zdrojov a energeticky náročných odberateľov [štátna pomoc SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Výrok

               1.

               Konanie o tejto žalobe sa zastavuje.

               2.

               Konanie o návrhoch, ktoré podali Flachglas Torgau GmbH a Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG a Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH a Ineos Vinyls Deutschland GmbH, ako aj Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG a Wacker Chemie AG na vstup do konania ako vedľajší účastníci, sa zastavuje.

               3.

               Schmiedewerke Gröditz GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii, vrátane trov konania, ktoré vznikli v konaní o nariadení predbežného opatrenia.

               4.

               Dozorný úrad EZVO znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 142, 12.5.2014.


title: vec C-326/07: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  26. marca 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Články 43 ES a 56 ES — Stanovy sprivatizovaných podnikov — Kritériá výkonu určitých osobitných právomocí štátu)

text:
               16.5.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/7

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 26. marca 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (vec C-326/07) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Články 43 ES a 56 ES - Stanovy sprivatizovaných podnikov - Kritériá výkonu určitých osobitných právomocí štátu)
   2009/C 113/13
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: L. Pignataro-Nolin a H. Støvlbæk, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: I. M. Braguglia, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článkov 43 ES a 56 ES — Ustanovenie začlenené do stanov niektorých privatizovaných podnikov týkajúce sa výkonu niektorých osobitných právomocí

      Výrok rozsudku

               1.

               Talianska republika si tým, že prijala ustanovenia uvedené v článku 1 ods. 2 dekrétu predsedu Rady ministrov z 10. júna 2004 o vymedzení kritérií na výkon osobitných právomocí uvedených v článku 2 zákonného dekrétu č. 332 z 31. mája 1994 schváleného po určitých zmenách zákonom č. 474 z 30. júla 1994 (decreto del Presidente del Consiglio dei Ministri, definizione dei criteri di esercizio dei poteri speciali, di cui all’art. 2 del decreto-legge 31 maggio 1994, n. 332, convertito, con modificazioni, dalla legge 30 luglio 1994, n. 474), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z:

                           —

                           článkov 43 ES a 56 ES v rozsahu, v akom sa tieto ustanovenia uplatňujú na osobitné právomoci stanovené v článku 2 ods. 1 písm. a) a b) zákonného dekrétu, zmeneného a doplneného zákonom č. 350 z 24. decembra 2003 o ustanoveniach týkajúcich sa tvorby ročného a viacročného štátneho rozpočtu (zákon o rozpočte z roku 2004) [legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2004)], a

                           —

                           článku 43 ES v rozsahu, v akom sa predmetné ustanovenia uplatňujú na osobitnú právomoc stanovenú v uvedenom článku 2 ods. 1 písm. c).

               2.

               Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 20.10.2007.


title: Vec C-392/05: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  26. apríla 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Symvoulio tis Epikrateias – Grécko) – Georgios Alevizos/Ypourgou Oikonomikon (Voľný pohyb pracovníkov — Smernica 83/183/EHS — Článok 6 — Trvalý dovoz do členského štátu osobného motorového vozidla z iného členského štátu — Zamestnanec ozbrojených síl členského štátu dočasne pridelený do iného členského štátu zo služobných dôvodov — Pojem bydlisko )

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/12

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 26. apríla 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Symvoulio tis Epikrateias – Grécko) – Georgios Alevizos/Ypourgou Oikonomikon
   (Vec C-392/05) (1)

   (Voľný pohyb pracovníkov - Smernica 83/183/EHS - Článok 6 - Trvalý dovoz do členského štátu osobného motorového vozidla z iného členského štátu - Zamestnanec ozbrojených síl členského štátu dočasne pridelený do iného členského štátu zo služobných dôvodov - Pojem „bydlisko“)
   (2007/C 96/19)
   Jazyk konania: gréčtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Symvoulio tis Epikrateias
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Georgios Alevizos

      Žalovaný: Ypourgou Oikonomikon
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Symvoulio tis Epikrateias – Výklad článku 6 smernice Rady 83/183/EHS z 28. marca 1983 o oslobodení od daní, ktoré sa vzťahuje na trvalý dovoz osobného majetku jednotlivcov z členského štátu (Ú. v. ES L 105, s. 64; Mim. vyd. 09/001, s. 117) – Dosah pojmu „bydlisko “– Štátni úradníci a vojenskí dôstojníci vyslaní do zahraničia zo služobných dôvodov
   Výrok rozsudku
   Spotrebné dane, o aké ide vo veci samej, spadajú do pôsobnosti oslobodenia od dane stanoveného v článku 1 ods. 1 smernice Rady 83/183/EHS z 28. marca 1983 o oslobodení od daní, ktoré sa vzťahuje na trvalý dovoz osobného majetku jednotlivcov z členského štátu, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 89/604/EHS z 23. novembra 1989, pokiaľ sa ukáže – čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu –, že sa zvyčajne vzťahujú na trvalý dovoz osobného motorového vozidla z iného členského štátu jednotlivcom. Jednorazová dodatočná osobitná registračná daň z motorových vozidiel, akou je predmetná daň vo veci samej, spadá pod uvedený článok 1 ods. 1, pokiaľ sa ukáže – čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu –, že sa viaže na dovoz vozidla ako taký.
   Článok 6 ods. 1 smernice 83/183 sa má vykladať v tom zmysle, že zamestnanci verejnej správy, ozbrojených síl, bezpečnostných zložiek alebo prístavných posádok jedného členského štátu, ktorí aspoň 185 dní v každom kalendárnom roku žijú v inom členskom štáte s členmi svojich rodín z dôvodu plnenia služobných úloh s určitou dobou trvania, majú počas trvania tohto plnenia služobných úloh svoje bydlisko podľa uvedeného článku 6 ods. 1 v tomto inom členskom štáte.
   V prípade, že sa po overení vnútroštátnym súdom ukáže, že predmetné dane vo veci samej nespadajú do pôsobnosti oslobodenia od dane stanoveného v článku 1 ods. 1 smernice 83/183, bude prislúchať tomuto vnútroštátnemu súdu, vzhľadom na požiadavky vyplývajúce z článku 39 ES, aby overil, či uplatnenie vnútroštátneho práva upravujúceho tieto dane môže zaručiť v súvislosti s týmito daňami, že sa osoba dovážajúca v rámci zmeny bydliska vozidlo do členského štátu pôvodu nedostane do nepriaznivejšieho postavenia, ako je postavenie, v ktorom sa nachádzajú osoby trvalo žijúce v tomto členskom štáte, a prípadne, či je taký rozdiel v zaobchádzaní odôvodnený objektívnymi dôvodmi, nezávislými od bydliska dotknutých osôb, ktoré sú primerané cieľu, ktorý legitímne sleduje vnútroštátne právo.

      (1)  Ú. v. EÚ C 10, 14.1.2006.


title: Vec T-237/04: Žaloba podaná dňa 14. júna 2004: Ultradent Products, Inc. a Michael J. S. Renouf proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               9.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/19

         Žaloba podaná dňa 14. júna 2004: Ultradent Products, Inc. a Michael J. S. Renouf proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-237/04)
   (2004/C 251/37)
   Jazyk konania: angličtina
   Ultradent Products, Inc., so sídlom v South Jordan, Utah, (USA) a Michael J. S. Renouf, s bydliskom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: S. Crosby a C. Bryant, solicitors, podali 14. júna 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobcovia navrhujú, aby Súd prvého stupňa:

               —

               Zrušil rozhodnutie Komisie z 5. apríla 2004 o odoprení prístupu k dokumentom, identifikovaným v správnom konaní, ktoré sa začalo na základe troch žiadostí žalobcov z 27. októbra 2003 o prístup k dokumentom súvisiacim s klasifikáciou výrobkov na bielenie zubov.

               —

               Zrušil rozhodnutie Komisie z 5. apríla 2004 o odoprení prístupu k dokumentom, ktorých existenciu je vzhľadom na dané okolnosti nutné predpokladať.

               —

               Zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť žalobcom trovy konania v súlade s článkom 87 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Troma listami z 27. októbra 2003 podal druhý z menovaných žalobcov Komisii tri žiadosti o prístup k dokumentom, týkajúcim sa otázky, či výrobky na bielenie zubov majú byť klasifikované ako kozmetické výrobky alebo ako lekárske pomôcky. Presnejšie, žiadal o prístup k dokumentom, týkajúcim sa sťažnosti, ktorá bola podaná na Komisiu v mene prvého z menovaných žalobcov a v ktorej bola napadnutá klasifikácia výrobkov tohto druhu úradmi Spojeného kráľovstva, ďalej k dokumentom, týkajúcim sa prípravy odpovede komisára Borina na písomnú otázku adresovanú Komisii v súvislosti s takýmito výrobkami, a napokon ku všetkým dokumentom Komisie, súvisiacim s otázkou klasifikácie uvedených výrobkov. Druhý z menovaných žalobcov, ktorý je solicitor, zároveň vo svojej žiadosti vyhlásil, že koná v mene prvého žalobcu.
   16. decembra 2003 boli podané opakované žiadosti. 17. decembra 2003 Komisia odpovedala na pôvodné žiadosti a 7. januára 2004 žalobcovia podali opakovanú žiadosť za účelom späťvzatia troch predchádzajúcich žiadostí zo 16. decembra. Komisia na túto žiadosť zo 7. januára 2004 odpovedala listom zo dňa 5. apríla 2004. K tomuto listu bolo pripojené množstvo dokumentov.
   Žalobcovia tvrdia, že v priebehu správneho konania vyšlo najavo, že okrem dokumentov, ktoré boli žalobcom sprístupnené listom zo dňa 5. apríla 2004, určite existuje ešte množstvo ďalších dokumentov, týkajúcich sa danej veci, a že navyše je možné predpokladať aj existenciu iných dokumentov. Podľa žalobcov všetky dané dokumenty spadajú do predmetu prvej žiadosti a že Komisia ich má v držbe, no napriek tomu im neboli sprístupnené. Z tohto dôvodu považujú žalobcovia list zo dňa 5. apríla 2004 za rozhodnutie o odoprení prístupu ku všetkým týmto dokumentom a preto navrhujú jeho zrušenie. Na podporu svojej žaloby sa dovolávajú porušenia článku 8 nariadenia 1049/2001 (1), Ú. v. ES L 145, 31.5.2001, s. 43 - 48 ako aj jeho úpravy všeobecne. Ďalej konštatujú, že Komisia neuviedla dôvody odoprenia prístupu k dokumentom, ktorých existencia je nesporná, a ani sa neodvolala na žiadne výnimky z práva na prístup k dokumentom, ktorými by odôvodnila zamietnutie ich žiadosti.

      (1)  Nariadenie Európskeho Parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie.


title: Vec F-54/14: Žaloba podaná 17. júna 2014 – ZZ/Parlament

text:
               3.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 388/28

         Žaloba podaná 17. júna 2014 – ZZ/Parlament
   (Vec F-54/14)
   2014/C 388/33
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: André Bernard, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia nevymenovať žalobcu na miesto právneho poradcu Európskeho parlamentu

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie o vymenovaní inej osoby na miesto právneho poradcu,

               —

               prípadné stanovenie ex aequo et bono náhrady škody pre žalobcu, ktorá mu vznikla v dôsledku mnohých rôznych konštatovaných pochybení služieb,

               —

               zaviazať Európsky parlament na náhradu trov konania.


title: Vec T-658/14: Žaloba podaná 12. septembra 2014 – Jurašinović/Rada

text:
               27.10.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 380/23

         Žaloba podaná 12. septembra 2014 – Jurašinović/Rada
   (Vec T-658/14)
   2014/C 380/30
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Ivan Jurašinović (Angers, Francúzsko) (v zastúpení: O. Pfligersdorffer, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie z 8. júla 2014 v rozsahu, v akom sa týmto rozhodnutím obmedzil prístup žalobcu k dokumentom uvedeným v prílohe 3 rozhodnutia odvolaním sa na ochranu medzinárodných vzťahov a ochranu súdnych konaní, v dôsledku čoho boli požadované dokumenty vylúčené,

               —

               uložil Rade povinnosť zaplatiť žalobcovi sumu 5  000 eur bez dane alebo 6  000 eur vrátane dane ako náhradu trov konania spolu s úrokmi vo výške sadzby ECB platnej v deň zapísania žaloby do registra,

               —

               uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení výnimky týkajúcej sa ochrany súdnych konaní a právneho poradenstva, ktorá je stanovená v článku 4 ods. 2 druhej zarážke nariadenia č. 1049/2001 (1), keďže Všeobecný súd v rozsudku Jurašinović/Rada (T-63/10, EU:T:2012:516), pri ktorého výkone bolo prijaté napadnuté rozhodnutia, už rozhodol, že ak by bola táto výnimka uplatniteľná, v danom prípade by sa neuplatnila.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení výnimky v súvislosti s porušením ochrany verejného záujmu týkajúceho sa medzinárodných vzťahov, ktorú stanovuje článok 4 ods. 1 písm. a) tretia zarážka nariadenia č. 1049/2001, keďže predmetné dokumenty sa týkali informácií pochádzajúcich z Európskej únie a nie zo systému Organizácie spojených národov, takže tok informácií tohto subjektu nebol dotknutý.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení výnimky týkajúcej sa prevažujúceho verejného záujmu, ktorá podľa článku 4 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001 umožňuje odchýliť sa od ochrany súdnych konaní a právneho poradenstva, keďže jednak konanie, ktorého sa týkajú dokumenty, by bolo do dnešného dňa s konečnou platnosťou ukončené a jednak Chorvátska republika už je členským štátom Európskej únie.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).


title: Vec T-558/11: Žaloba podaná 31. októbra 2011 — Atlas/ÚHVT — Couleurs de Tollens-Agora (ARTIS)

text:
               14.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/16

         Žaloba podaná 31. októbra 2011 — Atlas/ÚHVT — Couleurs de Tollens-Agora (ARTIS)
   (Vec T-558/11)
   2012/C 13/35
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Atlas sp. z o.o. (Łódź. Poľská republika) [v zastúpení: R. Rumpel, advokát (radca prawny)]

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Couleurs de Tollens-Agora, S.a.s (Clichy, Francúzsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje:

               —

               vyhlásiť žalobu za dôvodnú,

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 28. júla 2011 vo veci R 1253-2010-1, ktoré bolo žalobkyni doručené 7. septembra 2011,

               —

               subsidiárne, zmeniť napadnuté rozhodnutie v tom zmysle, že sa povolí zápis označenia „ARTIS“,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľka ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovné označenie „ARTIS“ pre tovary v triedach 2 a 17 — prihláška č. 6158761.

      Majiteľka ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: francúzska slovná ochranná známka „ARTIS“ zapísaná pod č. 93 484 880 pre tovary v triedach 1 a 19.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 (1), pokiaľ ide o konštatovanie podobnosti ochranných známok a pravdepodobnosti zámeny zo strany spotrebiteľa.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (kodifikované znenie) (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec C-396/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 21. septembra 2006 – Eivind F. Kramme/SAS Scandinavian Airlines Danmark A/S

text:
               2.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/29

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 21. septembra 2006 – Eivind F. Kramme/SAS Scandinavian Airlines Danmark A/S
   (Vec C-396/06)
   (2006/C 294/52)
   Jazyk konania: dánčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Østre Landsret
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Eivind F. Kramme

      Žalovaný: SAS Scandinavian Airlines Danmark A/S
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Dochádza k „mimoriadnej okolnosti“ vtedy, keď je lietadlo stiahnuté z prevádzky kvôli technickým problémom s tým výsledkom, že let je zrušený v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (1)?

               2.

               Ak je odpoveď na prvú otázku kladná, aké „primerané opatrenia“ na účely nariadenia musí potom letecký dopravca prijať, aby sa vyhol zrušeniam letov kvôli technickým problémom?

               3.

               Ak je odpoveď na prvú otázku kladná, prijal potom letecký dopravca všetky primerané opatrenia, aby sa vyhol zrušeniu na účely nariadenia, ak možno preukázať, že nebolo dostupné žiadne lietadlo na použitie pre let, pre ktorý bolo naplánované použitie lietadla, ktoré bolo vyradené z prevádzky kvôli technickým problémom?

               4.

               Ak je odpoveď na prvú otázku kladná, má nejaký význam to, že dokumentácia týkajúca sa technických problémov, o ktorú sa opieral letecký dopravca pochádza výlučne od samotného leteckého dopravcu?

      (1)  Ú. v. EÚ L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.


title: Vec T-33/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  29. marca 2011 — Portugalsko/Komisia ( „Nevykonanie rozsudku Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti členským štátom — Penále — Žiadosť o zaplatenie — Zrušenie spornej právnej úpravy“ )

text:
               14.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/24

         Rozsudok Všeobecného súdu z 29. marca 2011 — Portugalsko/Komisia
   (Vec T-33/09) (1)

   (Nevykonanie rozsudku Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti členským štátom - Penále - Žiadosť o zaplatenie - Zrušenie spornej právnej úpravy)
   2011/C 145/39
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Portugalská republika (v zastúpení: L. Inez Fernandes a J. A. de Oliveira, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Konstantinidis, P. Guerra e Andrade a P. Costa de Oliveira, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie z 25. novembra 2008 K(2008) 7419 v konečnom znení týkajúceho sa návrhu na zaplatenie penále dlžného na základe vykonania rozsudku Súdneho dvora z 10. januára 2008, Komisia/Portugalsko (C-70/06, Zb. s. I-1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Komisie z 25. novembra 2008 K(2008) 7419 v konečnom znení sa zrušuje.

               2.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.4.2009.


title: Vec C-143/06: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  8. novembra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hamburg – Nemecko) – Ludwigs – Apotheke München Internationale Apotheke/Juers Pharma Import-Export GmbH (Voľný pohyb tovaru — Články 28 ES a 30 ES — Články 11 a 13 dohody EHP — Dovážané lieky, ktoré nie sú povolené v štáte dovozu — Zákaz reklamy — Smernica 2001/83/ES)

text:
               22.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/12

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 8. novembra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hamburg – Nemecko) – Ludwigs – Apotheke München Internationale Apotheke/Juers Pharma Import-Export GmbH
   (Vec C-143/06) (1)

   (Voľný pohyb tovaru - Články 28 ES a 30 ES - Články 11 a 13 dohody EHP - Dovážané lieky, ktoré nie sú povolené v štáte dovozu - Zákaz reklamy - Smernica 2001/83/ES)
   (2007/C 315/20)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Landgericht Hamburg
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Ludwigs – Apotheke München Internationale Apotheke

      Žalovaná: Juers Pharma Import-Export GmbH
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Landgericht Hamburg – Výklad článku 86 ods. 2 tretia zarážka smernice 2001/83/ES, ktorou sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69), zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/27/ES z 31. marca 2004, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2001/83/ES o právnych predpisoch spoločenstva, týkajúcich sa liekov na humánne použitie (Ú. v. ES L 136, s. 34; Mim. vyd. 13/034, s. 262 – Pôsobnosť – Vnútroštátna právna úprava zakazujúca dovozcovi rozosielať lekárnikom cenníky nedovolených liekov v určitom štáte, ktoré však možno do tohto štátu doviesť
   Výrok rozsudku
   Zákaz reklamy stanovený v § 8 zákona o reklame v oblasti zdravia (Heilmittelwerbegesetz) sa musí posudzovať nie na základe ustanovení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/27/ES z 31. marca 2004, týkajúcich sa reklamy, ale na základe článkov 28 ES a 30 ES, ako aj článkov 11 a 13 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992. Článku 28 ES a článku 11 Dohody o Európskom hospodárskom priestore odporuje takýto zákaz, pokiaľ sa týka rozosielania zoznamov nepovolených liekov lekárnikom, ktorých dovoz z iného členského štátu alebo tretieho štátu, ktorý je účastníkom Dohody o Európskom hospodárskom priestore, je povolený iba výnimočne, a ktoré neobsahujú iné informácie ako informácie o obchodnom označení, veľkosti balenia, spôsobe dávkovania a o cene týchto liekov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 121, 20.5.2006.


title: Vec T-196/09: Žaloba podaná 25. mája 2009 — TerreStar Europe/Komisia

text:
               18.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 167/19

         Žaloba podaná 25. mája 2009 — TerreStar Europe/Komisia
   (Vec T-196/09)
   2009/C 167/37
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: TerreStar Europe Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: R. Olofsson, advokát, J. Killick, barrister)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania,

               —

               prijať iné alebo ďalšie opatrenia, ktoré Súd prvého stupňa považuje za potrebné.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   V tejto veci sa žalobca domáha zrušenia rozhodnutia Komisie K(2009) 3746 v konečnom znení/2 z 13. mája 2009 o výbere prevádzkovateľov celoeurópskych systémov poskytujúcich mobilné satelitné služby (MSS), ktoré bolo prijaté na základe rozhodnutia č. 626/2008/ES (1) v rozsahu, v akom zamieta žiadosť žalobcu.
   Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza tri žalobné dôvody.
   Po prvé tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla, že TerreStar nesplnil požadované etapy. Žalobca uvádza, že nezrovnalosti medzi informáciami a nepredložením dôkazov o splnení jednej z etáp, ako rozhodla Komisia, boli spôsobené nesprávnym pochopením poskytnutých informácií a mohli byť na požiadanie Komisie odstránené.
   Po druhé žalobca tvrdí, že Komisia pri svojom konaní porušila zásadu riadnej správy vecí verejných a zásadu proporcionality, keď nepožiadala o vysvetlenia ani nepreskúmala vysvetlenia, ktoré predložil TerreStar z vlastného podnetu.
   Po tretie žalobca subsidiárne tvrdí, že napadnuté rozhodnutie nie je primerane odôvodnené.

      (1)  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 626/2008/ES z 30. júna 2008 o výbere a povolení systémov zabezpečujúcich mobilné satelitné služby (MSS) (Ú. v. EÚ L 172, s. 15).


title: Vec C-293/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 22. mája 2017 – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu/College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland

text:
               4.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 293/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State (Holandsko) 22. mája 2017 – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu/College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland
   (Vec C-293/17)
   (2017/C 293/17)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu

      Žalovaní: College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Môže ísť v prípade činnosti, ktorá nespadá pod pojem „projekt“ v zmysle článku 1 ods. 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (1), pretože nepredstavuje fyzický zásah do prírodného prostredia, o projekt v zmysle článku 6 ods. 3 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (2), keďže činnosť môže významne ovplyvniť lokalitu sústavy Natura 2000?

               2.

               Ak treba vychádzať z toho, že pridávanie hnojiva do pôdy predstavuje projekt: Má sa v prípade, že hnojenie bolo vykonané v súlade s právom predtým, než sa stal článok 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS… uplatniteľný na lokalitu sústavy Natura 2000, a v súčasnosti sa ešte stále vykonáva, konštatovať, že ide o jeden a ten istý projekt, aj keď sa nehnojilo vždy na tých istých parcelách, v tom istom množstve a tými istými technikami?
               Je na účely posúdenia otázky, či ide o jeden a ten istý projekt, relevantná okolnosť, že depozície dusíka v dôsledku pridávania hnojiva do pôdy neboli vyššie po tom, ako sa článok 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS… stal uplatniteľný na lokalitu sústavy Natura 2000?

               3.

               Bráni článok 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS… ustanoveniu zákona, ktoré oslobodzuje od povinnosti získať povolenie takú činnosť, ktorá neoddeliteľne súvisí s projektom, a preto sa aj má považovať za projekt, napríklad ako je pastevný chov dobytka v mliekarenskom podniku, v dôsledku čoho pre túto činnosť nie je potrebné osobitné schválenie, ak sa vychádza z toho, že vplyvy činnosti pripustenej bez povolenia boli posúdené pred prijatím tohto ustanovenia zákona?

                           3a

                           . Bráni článok 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS…ustanoveniu zákona, ktoré oslobodzuje od povinnosti získať povolenie určité kategórie projektov, napríklad pridávanie hnojiva do pôdy, a preto ich pripúšťa bez osobitného schválenia, ak sa vychádza z toho, že vplyvy projektov pripustených bez povolenia boli posúdené pred prijatím tohto ustanovenia zákona?

               4.

               Spĺňa požiadavky článku 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS… posudzovanie vplyvov, na ktorom sa zakladá výnimka z povinností získať povolenia na pastevný chov dobytka a pridávanie hnojiva do pôdy, v rámci ktorého sa vychádzalo zo skutočného a očakávaného rozsahu, ako aj zo skutočnej a očakávanej intenzity týchto činností, a ktoré viedlo k záveru, že v priemere možno vylúčiť nárast depozícií dusíka spôsobených týmito činnosťami?

                           4a.

                           Má v tejto súvislosti význam, že výnimka z povinnosti získať povolenie súvisí s Programma Aanpak Stikstof 2015 – 2021 (s PAS-om), ktorý vychádza z poklesu kumulatívnych depozícií dusíka týkajúcich sa ekologických hodnôt citlivých na dusík v lokalitách sústavy Natura 2000, a že vývoj depozícií v lokalitách sústavy Natura 2000 je v rámci Programma Aanpak Stikstof 2015 – 2021 každoročne kontrolovaný, pričom v prípade, že pokles depozícií dusíka sa ukáže nepriaznivejší ako sa predpokladalo v posudzovaní vplyvov v rámci programu, v prípade potreby sa vykoná úprava?

               5.

               Možno do posudzovania vplyvov pre program, ako je Programma Aanpak Stikstof 2015 – 2021, v zmysle článku 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS…, zahrnúť pozitívne účinky ochranných opatrení a primeraných opatrení na existujúce typy biotopov a biotopy druhov, ktoré boli prijaté v súvislosti s povinnosťami vyplývajúcimi z článku 6 ods. 1 a 2 tejto smernice?

                           5a.

                           V prípade kladnej odpovede na piatu otázku: Možno do posudzovania vplyvov pre určitý program zahrnúť pozitívne účinky ochranných opatrení a primeraných opatrení, ak v čase posudzovania vplyvov tieto opatrenia ešte neboli vykonané a ich pozitívny účinok sa ešte nedostavil?

                     Ak treba vychádzať z toho, že posudzovanie vplyvov obsahuje definitívne zistenia týkajúce sa účinkov spomínaných opatrení založené na najlepších vedeckých poznatkoch, má v tejto súvislosti význam, že výkon a výsledok opatrení je monitorovaný a – pokiaľ vyplynie, že účinky sú nepriaznivejšie ako sa predpokladalo v posudzovaní vplyvov – že sa v prípade potreby vykoná úprava?

               6.

               Možno do posudzovania vplyvov v zmysle článku 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS… zahrnúť pozitívne účinky samostatného poklesu depozícií dusíka, ktorý nastal v čase platnosti Programma Aanpak Stikstof 2015 – 2021?
               Ak treba vychádzať z toho, že posudzovanie vplyvov obsahuje definitívne zistenia týkajúce sa spomínaného vývoja založené na najlepších vedeckých poznatkoch, má v tejto súvislosti význam, že samostatný pokles depozícií dusíka je monitorovaný a – pokiaľ z toho vyplynie, že pokles je nepriaznivejší ako sa predpokladalo v posudzovaní vplyvov – že sa v prípade potreby vykoná úprava?

               7.

               Možno sanačné opatrenia, ktoré boli prijaté v rámci programu, ako je Programma Aanpak Stikstof 2015 – 2021, a ktorých cieľom je zabrániť negatívnym vplyvom určitého faktora poškodzujúceho životné prostredie, napríklad depozícií dusíka, na existujúce územia typov biotopov a biotopov druhov, považovať za ochranné opatrenie v zmysle bodu 28 rozsudku Súdneho dvora z 15. mája 2014 vo veci Briels a i. (C-521/12, ECLI:EU:C:2014:330), ktoré možno zahrnúť do posudzovania vplyvov v zmysle článku 6 ods. 3 smernice 92/43/EHS…?

                           7a.

                           V prípade kladnej odpovede na siedmu otázku: Je možné pozitívne účinky ochranných opatrení, ktoré možno zahrnúť do posudzovania vplyvov, zahrnúť do tohto posudzovania aj v prípade, ak v čase posudzovania vplyvov uvedené opatrenia ešte neboli vykonané a ich pozitívny účinok sa ešte nedostavil?

                     Ak treba vychádzať z toho, že posudzovanie vplyvov obsahuje definitívne zistenia týkajúce sa účinkov spomínaných opatrení založené na najlepších vedeckých poznatkoch, má v tejto súvislosti význam, že výkon a výsledok opatrení je monitorovaný a – pokiaľ z toho vyplynie, že účinky sú nepriaznivejšie ako sa predpokladalo v posudzovaní vplyvov – že sa v prípade potreby vykoná úprava?

               8.

               Je právomoc uložiť povinnosti v zmysle článku 2.4 Wet natuurbescherming (zákon o ochrane prírody), ktorý má príslušný orgán uplatniť, pokiaľ je to nevyhnutné vzhľadom na ciele ochrany týkajúce sa lokality sústavy Natura 2000, vo vzťahu k pastevnému chovu dobytka a pridávaniu hnojiva do pôdy, dostatočným preventívnym nástrojom na prebratie článku 6 ods. 2 smernice 92/43/EHS…?

      (1)  Ú. v. EÚ L 26, 2012, s. 1.

      (2)  Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102.


               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/40

         Zvolenie predsedu Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev
   (2007/C 269/68)
   Na svojom zasadnutí 17. septembra 2007, sudcovia Súdu prvého stupňa zvolili, v súlade s ustanoveniami článku 7 rokovacieho poriadku, sudcu Marca Jaeger za predsedu Súdu prvého stupňa na obdobie od 17. septembra 2007 do 31. augusta 2010.


title: Spojené veci C-182/11 a C-183/11: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  29. novembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato — Taliansko) — Econord Spa/Comune di Cagno (C-182/11), Comune di Varese, Comune di Solbiate (C-183/11), Comune di Varese [Verejné zákazky na služby — Smernica 2004/18/ES — Verejný obstarávateľ vykonávajúci nad subjektom, ktorý je od neho právne odlišným subjektom a ktorému sa zákazka zadáva, kontrolu obdobnú kontrole, akú vykonáva nad vlastnými útvarmi — Neexistencia povinnosti zorganizovať zadávacie konanie podľa pravidiel práva Únie (tzv. zadávanie „in house“ ) — Subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, kontrolovaný spoločne viacerými územnými samosprávnymi celkami — Podmienky uplatnenia zadávania „in house“ ]

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/7

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 29. novembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato — Taliansko) — Econord Spa/Comune di Cagno (C-182/11), Comune di Varese, Comune di Solbiate (C-183/11), Comune di Varese
   (Spojené veci C-182/11 a C-183/11) (1)

   (Verejné zákazky na služby - Smernica 2004/18/ES - Verejný obstarávateľ vykonávajúci nad subjektom, ktorý je od neho právne odlišným subjektom a ktorému sa zákazka zadáva, kontrolu obdobnú kontrole, akú vykonáva nad vlastnými útvarmi - Neexistencia povinnosti zorganizovať zadávacie konanie podľa pravidiel práva Únie (tzv. zadávanie „in house“) - Subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, kontrolovaný spoločne viacerými územnými samosprávnymi celkami - Podmienky uplatnenia zadávania „in house“)
   2013/C 26/12
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Consiglio di Stato

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Econord Spa

      Žalované: Comune di Cagno (C-182/11), Comune di Varese, Comune di Solbiate (C-183/11), Comune di Varese

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Consiglio di Stato — Výklad článkov 49 ZFEÚ a 56 ZFEÚ — Postupy zadávania verejných zákaziek na služby — Zadanie verejnej zákazky bez zadávacieho konania — Koncesia na verejné komunálne služby udelená dvoma verejnými subjektmi akciovej spoločnosti, v ktorej majú tieto orgány podiel na základnom imaní, a to mimo rámca formálneho postupu zadávania verejných zákaziek — Neexistencia účinnej kontroly zo strany uvedených verejných subjektov nad spoločnosťou, ktorá získala koncesiu

      Výrok rozsudku

   Pokiaľ viacero verejných orgánov v postavení verejného obstarávateľa spoločne zriadi subjekt poverený plnením ich úloh vo verejnom záujme alebo pokiaľ verejný orgán vstúpi do takéhoto subjektu, podmienka stanovená judikatúrou Súdneho dvora Európskej únie, podľa ktorej musia tieto orgány na to, aby boli oslobodené od svojej povinnosti vyhlásiť zadávacie konanie podľa pravidiel práva Únie, spoločne vykonávať nad týmto subjektom kontrolu, ktorá je obdobná tej, akú vykonávajú nad svojimi vlastnými útvarmi, je splnená, ak sa každý z týchto orgánov v uvedenom subjekte podieľa tak na základnom imaní, ako aj na riadiacich orgánoch.

      (1)  Ú. v. EÚ C 211, 16.7.2011.


title: Vec T-18/06: Žaloba podaná  23. januára 2006  – Deutsche Telekom/ÚHVT

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/32

         Žaloba podaná 23. januára 2006 – Deutsche Telekom/ÚHVT
   (Vec T-18/06)
   (2006/C 86/64)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Deutsche Telekom AG (Bonn, Nemecko) (v zastúpení: J.-C. Gaedertz, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu zo 17. novembra 2005,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka: slovná ochranná známka „Alles, was uns verbindet“ pre výrobky a služby tried 9, 16, 35, 36, 38 a 42 – prihláška č. 3 648 441
   Rozhodnutie prieskumového pracovníka: Zamietnutie prihlášky
   Rozhodnutie odvolacieho senátu: Zamietnutie odvolania

      Dôvody žaloby: Porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia Rady č. 40/94, pretože prihlásená ochranná známka má pre uplatňované výrobky a služby rozlišovaciu spôsobilosť a nemá popisný charakter pretože slovné spojenie v súvislosti s uplatňovanými výrobkami a službami je neobyčajné a neobvyklé.


title: Vec C-221/08: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 4. marca 2010 — Európska komisia/Írsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 95/59/ES — Iné dane ako dane z obratu, ktoré ovplyvňujú spotrebu tabakových výrobkov — Článok 9 ods. 1 — Voľné stanovenie maximálnych maloobchodných cien vlastných výrobkov výrobcami a dovozcami — Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje minimálnu maloobchodnú cenu cigariet — Odôvodnenie — Ochrana verejného zdravia — Rámcový dohovor Svetovej zdravotníckej organizácie o kontrole tabaku)

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/7

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 4. marca 2010 — Európska komisia/Írsko
   (Vec C-221/08) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 95/59/ES - Iné dane ako dane z obratu, ktoré ovplyvňujú spotrebu tabakových výrobkov - Článok 9 ods. 1 - Voľné stanovenie maximálnych maloobchodných cien vlastných výrobkov výrobcami a dovozcami - Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje minimálnu maloobchodnú cenu cigariet - Odôvodnenie - Ochrana verejného zdravia - Rámcový dohovor Svetovej zdravotníckej organizácie o kontrole tabaku)
   2010/C 113/09
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal a W. Mölls, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Írsko (v zastúpení: D. O’Hagan, splnomocnený zástupca, G. Hogan, SC)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 9 ods. 1 smernice Rady 95/59/ES z 27. novembra 1995 o iných daniach, ktoré ovplyvňujú spotrebu vyrobeného tabaku, ako je daň z obratu (Ú. v. ES L 291, s. 40; Mim. vyd. 09/001, s. 283) — Vnútroštátny zákon stanovujúci minimálne a maximálne maloobchodné ceny tabakových výrobkov

      Výrok rozsudku

               1.

               Írsko si tým, že stanovilo minimálne maloobchodné ceny cigariet, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 9 ods. 1 smernice Rady 95/59/ES z 27. novembra 1995 o iných daniach, ktoré ovplyvňujú spotrebu vyrobeného tabaku, ako je daň z obratu, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2002/10/ES z 12. februára 2002.

               2.

               Írsko si tým, že neposkytlo potrebné informácie o platnej írskej právnej úprave, aby si Európska komisia mohla splniť povinnosť dbať na dodržiavanie smernice 95/59, zmenenej a doplnenej smernicou 2002/10, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 10 ES.

               3.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               Írsko je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 15.8.2008.


title: Vec C-278/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hannover (Nemecko) 18. mája 2017 – Susanne Meyer a i./TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/35

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hannover (Nemecko) 18. mája 2017 – Susanne Meyer a i./TUIfly GmbH
   (Vec C-278/17)
   (2017/C 239/44)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Susanne Meyer, Sophie Meyer, Jan Meyer

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje neprítomnosť z dôvodu práceneschopnosti značnej časti pracovníkov potrebných na uskutočnenie letov prevádzkujúceho leteckého dopravcu mimoriadnu okolnosť v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004 (1)? V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Aká vysoká musí byť miera neprítomnosti na uznanie takej okolnosti?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Predstavuje spontánna neprítomnosť značnej časti pracovníkov potrebných na uskutočnenie letov prevádzkujúceho leteckého dopravcu z dôvodu prerušenia práce, ktoré nie je z hľadiska pracovného práva ani právnej úpravy kolektívnych zmlúv legitímne (tzv. divý štrajk), mimoriadnu okolnosť v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004? V prípade kladnej odpovede na druhú otázku: Aká vysoká musí byť miera neprítomnosti na uznanie takej okolnosti?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú alebo druhú otázku: Je potrebné, aby mimoriadna okolnosť nastala pri samotnom zrušenom lete alebo je prevádzkujúci letecký dopravca oprávnený vypracovať nový letový plán z dôvodov hospodárnosti?

               4.

               V prípade kladnej odpovede na prvú alebo druhú otázku: Vzťahuje sa pojem „dalo sa zabrániť“ na mimoriadnu okolnosť alebo na dôsledky vzniku mimoriadnej okolnosti?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91; Ú. v. EÚ L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.


title: Vec C-466/08: Žaloba podaná 30. októbra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Cyperská republika

text:
               20.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 327/21

         Žaloba podaná 30. októbra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Cyperská republika
   (Vec C-466/08)
   (2008/C 327/36)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Karanasou-Apostolopoulou a H. Støvlbæk)

      Žalovaná: Cyperská republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               vyhlásiť, že Cyperská republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES (1) zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií, alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Cyperskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice 2005/36/ES do vnútroštátneho práva uplynula 20. októbra 2007.

      (1)  Ú. v. EÚ L 255, 30.9.2005.