title: Vec C-516/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Nürnberg (Nemecko) 6. augusta 2018 – QE/Sun Express Deutschland GmbH

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/38

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Nürnberg (Nemecko) 6. augusta 2018 – QE/Sun Express Deutschland GmbH
      (Vec C-516/18)
      (2018/C 408/51)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Nürnberg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: QE

         Žalovaná: Sun Express Deutschland GmbH
      Vec bola uznesením Súdneho dvora z 22. augusta 2018 vymazaná z registra Súdneho dvora.


title: Vec C-304/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 12. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Helga Löber/Barclays Bank plc (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Súdna právomoc v občianskych a obchodných veciach — Osobitné právomoci — Článok 5 bod 3 — Právomoc vo veciach nárokov na náhradu škody z iného ako zo zmluvného vzťahu — Miesto, kde došlo alebo by mohlo dôjsť ku skutočnosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody — Spotrebiteľ s bydliskom v jednom členskom štáte, ktorý kúpil prostredníctvom banky so sídlom v tomto členskom štáte cenné papiere emitované bankou so sídlom v druhom členskom štáte — Právomoc na rozhodnutie o žalobe podanej týmto spotrebiteľom vo veci zodpovednosti tejto banky z iného ako zmluvného vzťahu)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/23

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 12. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Helga Löber/Barclays Bank plc
      (Vec C-304/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Súdna právomoc v občianskych a obchodných veciach - Osobitné právomoci - Článok 5 bod 3 - Právomoc vo veciach nárokov na náhradu škody z iného ako zo zmluvného vzťahu - Miesto, kde došlo alebo by mohlo dôjsť ku skutočnosti, ktorá zakladá nárok na náhradu škody - Spotrebiteľ s bydliskom v jednom členskom štáte, ktorý kúpil prostredníctvom banky so sídlom v tomto členskom štáte cenné papiere emitované bankou so sídlom v druhom členskom štáte - Právomoc na rozhodnutie o žalobe podanej týmto spotrebiteľom vo veci zodpovednosti tejto banky z iného ako zmluvného vzťahu))
      (2018/C 408/28)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Helga Löber

         Žalovaná: Barclays Bank plc

         Výrok rozsudku

      Článok 5 bod 3 nariadenia č. 44/2001 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že v situácii, ako je situácia vo veci samej, v ktorej investor podáva žalobu o náhradu škody z iného ako zmluvného vzťahu proti banke vydávajúcej certifikát, do ktorého investoval, z dôvodu prospektu týkajúceho sa tohto certifikátu, majú právomoc na rozhodnutie o tejto žalobe súdy v mieste bydliska tohto investora ako súdy podľa miesta, kde bola spôsobená škoda, v zmysle tohto ustanovenia, ak uvádzaná škoda spočíva vo finančnej ujme vzniknutej priamo na bankovom účte uvedeného investora v banke so sídlom v mieste príslušnosti týchto súdov a ostatné osobitné okolnosti tejto situácie tiež svedčia v prospech určenia právomoci uvedených súdov.

         (1)  Ú. v. EÚ C 269, 14.8.2017.


title: Vec T-541/18: Žaloba podaná 12. septembra 2018 – Changmao Biochemical Engineering/Komisia

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/57

      Žaloba podaná 12. septembra 2018 – Changmao Biochemical Engineering/Komisia
      (Vec T-541/18)
      (2018/C 408/74)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Čína) (v zastúpení: K. Adamantopoulos a P. Billiet, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté nariadenie v rozsahu v akom sa týka žalobkyne,

                  —

                  subsidiárne zrušil napadnuté nariadenie v celom jeho rozsahu a

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Táto žaloba smeruje k zrušeniu vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2018/921 (1).
      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia neuviedla primerané odôvodnenie a dopustila sa zjavne nesprávneho právneho posúdenia a posúdenia skutkového stavu, keď použila metódu analogickej krajiny.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho právneho posúdenia a posúdenia skutkového stavu, porušila zásadu riadnej správy vecí verejných a neodôvodnila dostatočne svoje rozhodnutie, keď prijala záver, že výrobné odvetvie Únie zostávalo počas referenčného obdobia zraniteľné voči škodlivému vplyvu dumpingových vývozov kyseliny vínnej s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, keď Komisia nezohľadnila výsledky najväčšieho výrobcu kyseliny vínnej v Únii v rozpore s článkom 11 ods. 2 a článkom 3 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 2016/1036 (2) ako aj článkom 11 ods. 3 a článkom 3 ods. 1 Dohody WTO o uplatňovaní článku VI Všeobecnej dohody o clách a obchode (ďalej len „antidumpingová dohoda WTO“).

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho právneho posúdenia a posúdenia skutkového stavu, keď prijala záver, že výrobnému odvetviu Únie mohla opätovne vzniknúť ujma, ak by antidumpingové opatrenia Únie proti kyseline vínnej s pôvodom v Čínskej ľudovej republike boli ukončené, pretože uplatnená metóda je po prvé, založená nie na skutočnom dôkaze, ale skôr na nepodložených mechanických predpokladoch a domnienkach a, po druhé, úplne ignoruje zohľadnenie správania Hangzhou Bioking, veľkého výrobcu z Čínskej ľudovej republiky a najväčšieho vývozcu kyseliny vínnej z Čínskej ľudovej republiky do Európskej únie, na ktorého sa od 20. apríla 2012 neuplatňovalo žiadne antidumpingové clo Únie. Okrem toho žalobkyňa uvádza, že sa nezohľadnil vplyv klimatických zmien na produkciu prírodnej kyseliny vínnej v rozpore s článkom 11 ods. 2 a článkom 3 ods. 2 nariadenia 2016/1036, ako aj článkom 11 ods. 3 a článkom 3 ods. 1 antidumpingovej dohody WTO.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia porušila podstatné procesné náležitosti týkajúce sa práva žalobkyne na obranu v rozpore s článkom 3 ods. 2, článkom 11 ods. 2, článkom 16 ods. 1, článkom 19 ods. 2, článkom 19 ods. 4, článkom 20 ods. 2, článkom 20 ods. 4, článkom 21 ods. 5 a článkom 21 ods. 7 nariadenia EÚ 2016/1036, ako aj článkom 3 ods. 1, článkom 5 ods. 3, článkom 6 ods. 1, článkom 6 ods. 1 pododsekom 2, článkom 9 ods. 2, článkom 6 ods. 4, článkom 6 ods. 5 pododsekom 1, článkom 6 ods. 6, článkom 6 ods. 9 a článkom 11 ods. 3 antidumpingovej dohody WTO a zásadou riadnej správy vecí verejných.

         (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/921 z 28. júna 2018, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz kyseliny vínnej s pôvodom v Čínskej ľudovej republike po revíznom prešetrovaní pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 (Ú. v. EÚ L 164, 2018, s. 14).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21).


title: Vec T-572/18: Žaloba podaná 25. septembre 2018 – YS/Komisia

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/61

      Žaloba podaná 25. septembre 2018 – YS/Komisia
      (Vec T-572/18)
      (2018/C 408/79)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: YS (v zastúpení: N. de Montigny, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol a vyhlásil, že individuálne rozhodnutie o tom, že od školského roku 2017/2018 sa žalobcovi už ďalej nepriznáva náhrada výdavkov na vzdelanie týkajúca sa jeho detí, ktoré bolo prijaté 14. novembra 2017 a po prvý krát sa prejavilo na jeho výplatnej páske za december 2017, sa zrušuje,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 3 ods. 1 prílohy VII služobného poriadku úradníkov Európskej únie a všeobecných vykonávacích ustanovení týkajúcich sa náhrady zdravotných výdavkov, pretože zmenou výkladu žalovanej došlo k porušeniu nadobudnutých práv, zásahu do legitímnych očakávaní a právnej istoty a porušeniu zásady riadnej správy vecí verejných.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení práv dieťaťa, práva na rodinný život a práva na vzdelanie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení zásad rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že neprebehlo účinné vyváženie záujmov žalobcu, a na tom, že v napadnutom rozhodnutí nie je dodržaná zásada proporcionality.


title: Vec T-573/18: Žaloba podaná 25. septembra 2018 – Hickies/EUIPO (Tvar šnúrky do topánok)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/62

      Žaloba podaná 25. septembra 2018 – Hickies/EUIPO (Tvar šnúrky do topánok)
      (Vec T-573/18)
      (2018/C 408/80)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Hickies, Inc. (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: I. Fowler, Solicitor a J. Schmitt, lawyer)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: trojrozmerná ochranná známka Európskej únie (tvar šnúrky do topánok) – prihláška č. 16 952 962

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 28. júna 2018 vo veci R 2693/2017-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom ním bolo zamietnuté odvolanie žalobkyne, ktoré sa týkalo „šnúrok do topánok; ornamentov obuvi z plastu; lemoviek obuvi; odevných doplnkov; šitých výrobkov a dekoratívnych textilných výrobkov; spôn obuvi; zapínania obuvi“,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-33/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – Amicus Therapeutics UK/EMA („Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty v držbe EMA a obsahujúce informácie predložené žalobkyňami v rámci žiadosti o povolenie na uvedenie na trh lieku Galafold — Rozhodnutie umožniť tretej osobe prístup k dokumentom — Výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov — Absencia všeobecnej domnienky dôvernosti“)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/48

      Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – Amicus Therapeutics UK/EMA
      (Vec T-33/17) (1)

      ((„Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty v držbe EMA a obsahujúce informácie predložené žalobkyňami v rámci žiadosti o povolenie na uvedenie na trh lieku Galafold - Rozhodnutie umožniť tretej osobe prístup k dokumentom - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov - Absencia všeobecnej domnienky dôvernosti“))
      (2018/C 408/60)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Amicus Therapeutics UK Ltd (Gerrards Cross, Spojené kráľovstvo) a Amicus Therapeutics, Inc. (Cranbury, New Jersey, Spojené štáty) (v zastúpení: L. Tsang, J. Mulryne, solicitors, a F. Campbell, barrister)

         Žalovaná: Európska agentúra pre lieky (v zastúpení: N. Rampal Olmedo, S. Marino, A. Spina, A. Rusanov a T. Jabłoński, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia EMA ASK-22072 zo 14. decembra 2016 ktorým sa na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331) sprístupňuje tretej osobe dokument obsahujúci informácie predložené v rámci žiadosti o povolenie na uvedenie na trh lieku Galafold

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Amicus Therapeutics UK Ltd a Amicus Therapeutics, Inc., sú povinné nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 104, 3.4.2017.


title: Vec T-182/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – NovartisEUIPO/Chiesi Farmaceutici (AKANTO) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie AKANTO — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie KANTOS — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 ([teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/50

      Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – NovartisEUIPO/Chiesi Farmaceutici (AKANTO)
      (Vec T-182/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie AKANTO - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie KANTOS - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 ([teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2018/C 408/64)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Novartis AG (Bazilej, Švajčiarsko) (v zastúpení: L. Junquera Lara, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: pôvodne P. Duarte Guimarães a J. Ivanauskas, neskôr J. Ivanauskas a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastní v konaní pred Všeobecným súdom: Chiesi Farmaceutici SpA (Parma, Taliansko) (v zastúpení: T. de Haan, P. Péters a F. Folmer, avocats)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 9. januára 2017 (vec R 531/2016 1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Chiesi Farmaceutici a Novartis

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Novartis AG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 22.5.2017.


title: Vec C-562/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d’instance de Sens (Francúzsko) 30. augusta 2018 – X

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/42

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d’instance de Sens (Francúzsko) 30. augusta 2018 – X
      (Vec C-562/18)
      (2018/C 408/55)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal d’instance de Sens

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: X

         Ďalší účastník konania: Procureur de la République

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Umožňuje článok 21 Charty základných práv Európskej únie v spojení s Dohovorom Organizácie Spojených národov o právach osôb so zdravotným postihnutím na jednej strane, a článok 39 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie na druhej strane, odňať volebné právo vo voľbách do Európskeho parlamentu osobe z dôvodu, že jej bol v dôsledku jej mentálneho postihnutia ustanovený poručník?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede, vyžaduje právo Únie osobitné podmienky pre toto odňatie a ak áno, aké?


title: Vec C-575/18 P: Odvolanie podané 13. septembra 2018: Česká republika proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 28. júna 2018 vo veci T-147/15, Česká republika/Komisia

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/43

      Odvolanie podané 13. septembra 2018: Česká republika proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 28. júna 2018 vo veci T-147/15, Česká republika/Komisia
      (Vec C-575/18 P)
      (2018/C 408/56)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, J. Vláčil, O. Serdula, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnuté uznesenie,

                  —

                  zamietol námietku neprípustnosti vznesenú Európskou komisiou,

                  —

                  vrátil vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o návrhoch Českej republiky uvedených v žalobe, a

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka predkladá jeden odvolací dôvod založený na porušení článku 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
      Všeobecný súd totiž v napadnutom uznesení dospel k nesprávnemu záveru, že napadnutý akt najmä vzhľadom na neexistenciu právomoci Komisie vydávať rozhodnutia v oblasti tradičných vlastných zdrojov nie je napadnuteľným aktom v zmysle článku 263 ZFEÚ, čo podľa Všeobecného súdu nie je v rozpore s právom Českej republiky na účinnú súdnu ochranu v zmysle článku 47 Charty, keďže Česká republika mala možnosť poskytnúť spornú čiastku podmienene, vyjadriť výhrady proti opodstatnenosti právneho názoru Komisie a vyčkať, než Komisia podá žalobu podľa článku 258 ZFEÚ.
      Závery Všeobecného súdu sú v rozpore s článkom 263 ZFEÚ v spojení s článkom 47 Charty, keďže inštitút podmienenej platby nezaisťuje, že spor bude v budúcnosti meritórne posúdený Súdnym dvorom. Táto skutočnosť vyplýva z existujúcej judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa diskrečnej právomoci Komisie v rámci konania o nesplnení povinnosti, z neexistencie akejkoľvek právnej úpravy inštitútu podmienenej platby a najmä z doterajšej praxe Komisie v tejto oblasti.


title: Vec C-611/18 P: Odvolanie podané 21. septembra 2018: Pirelli & C. SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 12. júla 2018 vo veci T-455/14, Pirelli & C./Komisia

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/43

      Odvolanie podané 21. septembra 2018: Pirelli & C. SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 12. júla 2018 vo veci T-455/14, Pirelli & C./Komisia
      (Vec C-611/18 P)
      (2018/C 408/57)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Pirelli & C. SpA (v zastúpení: M. Siragusa, G. Rizza, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

         Návrhy odvolateľky

      Pirelli navrhuje, aby Súdny dvor:
      v súlade s článkom 169 ods. 1 rokovacieho poriadku zrušil rozhodnutie Všeobecného súdu obsiahnuté v rozsudku vydanom 12. júla 2018 vo veci T-455/14 Pirelli & C. SpA/Komisia, oznámenom žalobkyni v ten istý deň prostredníctvom e-Curia;
      a
      v súlade s článkom 170 ods. 1 rokovacieho poriadku vyhovel návrhom predloženým spoločnosťou Pirelli v prvostupňovom konaní mutatis mutandi bez toho, aby vrátil vec Všeobecnému súdu a v dôsledku toho
      v prvom rade

                  —

                  zrušil rozhodnutie (1) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyni, osobitne jeho článok 1 bod 5 písm. d), článok 2 písm. g) a článok 4, výlučne pokiaľ ide o zahrnutie žalobkyne na zoznam osôb, ktorým je rozhodnutie určené,

            subsidiárne

                  —

                  priznal spoločnosti Pirelli právo, aby sa vyžadovalo plnenie najprv od hlavného dlžníka, v rámci výkonu svojej neobmedzenej súdnej právomoci podľa článku 31 nariadenia (ES) č. 1/2003 (2) a článku 261 ZFEÚ;

            v prípade, že by spoločnosť Prysmian podala odvolanie na Súdny dvor proti rozhodnutiu Všeobecného súdu uvedenému v rozsudku vydanom 12. júla 2018 vo veci T-455/14,

                  —

                  zrušil sporné rozhodnutie alebo zmenil jeho článok 2 písm. g) tak, že zníži pokutu uloženú solidárne spoločnostiam Prysmian a Pirelli;

                  —

                  v každom prípade zaviazal Komisiu na náhradu trov Konania;

            pokiaľ Všeobecný súd nezruší rozhodnutie Všeobecného súdu obsiahnuté vo výroku rozsudku vydaného 12. júla 2018 vo veci T-455/14 Pirelli & C. SpA/Komisia, uložil spoločnosti Pirelli právo, aby sa vyžadovalo plnenie najskôr od hlavného dlžníka v rámci výkonu neobmedzenej súdnej právomoci podľa článku 31 nariadenia (ES) č. 1/2003 a článku 261 ZFEÚ.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

         Prvý odvolací dôvod týkajúci sa skutočnosti, že Všeobecný súd porušil svoju povinnosť odôvodnenia, pokiaľ ide o údajnú neexistenciu nedostatku odôvodnenia – namietanú odvolateľkou Pirelli – zamietnutia zo strany Komisie jej podrobných tvrdení v súvislosti s neuplatniteľnosťou domnienky výkonu rozhodujúceho vplyvu v prejednávanom prípade, ako aj nerovnosti zaobchádzania, ktorého sa dopustila Komisia tým, že použila metódu „dvojitého základu“ len na spoločnosť Goldman Sachs

      Všeobecný súd nesprávne rozhodol o predmete a rozsahu povinnosti Komisie uviesť odôvodnenie tak, že neuznal a nevyhlásil, že odôvodnenie rozhodnutia nespĺňa požiadavky stanovené súdom EÚ. Všeobecný súd mal zrušiť rozhodnutie v rozsahu, v akom sa jej týka, keďže dotknuté rozhodnutie neobsahuje úplný výpočet konkrétnych, špecifických a presných dôvodov, ktoré by mohli odôvodniť pripísanie protiprávneho konania spoločnosti Pirelli na základe domnienky, napriek tomu, že Pirelli poskytla dôkaz o tom, že jej hospodárske, organizačné a právne väzby so spoločnosťou Prysmian nemali za následok vylúčenie alebo obmedzenie stupňa nezávislosti jej dcérskej spoločnosti. Okrem toho napadnutý rozsudok sa vôbec nezaoberal tvrdeniami spoločnosti Pirelli týkajúcimi sa rozdielneho zaobchádzania, ktorému bola vystavená, keďže Komisia sa voči nej obmedzila len na uplatnenie domnienky o výkone rozhodujúceho vplyvu (ďalej len „PLP“), namiesto toho, aby uplatnila metódu pripísania, ktorá stanovuje dvojitý základ, ktorú naopak uplatnila na inú materskú spoločnosť Prysmian, a to Goldman Sachs.

         Druhý odvolací dôvod týkajúci sa porušenia článkov 48 a 49 niceskej charty a nedostatku a nelogickosti odôvodnenia rozsudku vo vzťahu k porušeniu základných práv právnickej osoby Pirelli a zásady proporcionality, ktorých sa dopustila Komisia

      Postoj Všeobecného súdu – podľa ktorého zodpovednosť spoločnosti Pirelli stanovená na základe domnienky nie je trestnoprávnou zodpovednosťou bez zavinenia, ale naopak zodpovednosťou osobnej povahy „podniku“, ktorú niesla spolu so svojou dcérskou spoločnosťou Prysmian, ktorá sa priamo dopustila protiprávneho konania – sa zakladá na neprimeranom prekrytí dvoch analýz, ktoré nemôžu byť prekryté, a síce použitia pravidiel hospodárskej súťaže na podniky a ochrany základných práv obvinených právnických osôb. Okrem toho v rozsudku sa vôbec neprihliada na povahu dvojitej domnienky týkajúcej sa PLP. V rozhodnutí totiž Komisia zastávala názor, že Pirelli mala rozhodujúci vplyv nie len na obchodnú politiku Prysmian, ale aj – bez toho, aby žalobkyňa mohla poskytnúť dôkaz o opaku – na osobitné protisúťažné konanie svojej dcérskej spoločnosti. Pirelli sa odvoláva na nedostatok odôvodnenia napadnutého rozsudku taktiež vo vzťahu k tvrdeniu, že Komisia nevyvážila dotknuté záujmy, najmä pokiaľ ide o PLP vzhľadom na osobitné okolnosti konkrétneho prípadu a dodržovanie práva na obhajobu, ako však stanovuje judikatúra Súdneho dvora. Napokon, pokiaľ ide o žalobný dôvod Pirelli, podľa ktorého uplatnenie PLP na túto spoločnosť nebolo primerané v zmysle článku 5 os. 4 ZEÚ na dosiahnutie cieľa spočívajúceho v zlepšení záruk skutočného zaplatenia sankcií a umožnenia uloženia vyšších pokút na účely odradenia od protiprávneho konania, Všeobecný súd odpovedal nerelevantnými odkazmi na judikatúru

         Tretí odvolací dôvod týkajúci sa porušenia zásad solidárnej zodpovednosti, proporcionality a rovnosti zaobchádzania a nelogickosti odôvodnenia vzhľadom na nesprávne skutkové posúdenie v rámci uplatnenia zásady solidárnej zodpovednosti na spoločnosť Pirelli spolu so spoločnosťou Prysmian na účely zaplatenia pokuty, ako aj nedostatku odôvodnenia rozsudku týkajúcemu sa neudelenia spoločnosti Pirelli práva, aby sa vyžadovalo zaplatenie najprv od hlavného dlžníka

      Aj keď spoločnosti Pirelli, rovnako ako spoločnosti Prysmian, bola uložená povinnosť zaplatiť celú sumu pokuty uloženej v rozhodnutí, situácia odvolateľky bola úplne odlišná od situácie jej bývalej dcérskej spoločnosti, ktorú rozhodnutie označuje jasne za spoločnosť, ktorá sa priamo dopustila protiprávneho konania. Ako bolo správne ale kontradiktórne uznané v rozsudku, spoločnosti Pirelli bola pripísaná zodpovednosť, ktorá je čisto odvodená a vedľajšia, a závisí teda od zodpovednosti spoločnosti Prysmian. Komisia mala zmierniť neprimerané následky sankcie, keď na ňu neuplatnila vzťah solidarity sankcie alebo keď ju uplatnila len na časť pokuty uloženej spoločnosti Prysmian, alebo keď jej neudelila právo, aby sa vyžadovalo plnenie najprv od spoločnosti Prysmian. Všeobecný súd okrem toho, že neuviedol žiadne odôvodnenie, pokiaľ ide o žalobný dôvod uplatňovaný Spoločnosťou Pirelli, pokiaľ ide o neudelenie tohto práva, porušil aj zásady solidárnej zodpovednosti, proporcionality a rovnosti zaobchádzania.

         Štvrtý odvolací dôvod týkajúci sa porušenia článku 261 UFEÚ a článku 31 nariadenia (ES) č. 1/2003 vo vzťahu k zamietnutiu návrhu na udelenie práva, aby sa zaplatenie vyžadovalo najprv od hlavného dlžníka, ktorý Pirelli uviedla v žalobných návrhoch podaných na Všeobecný súd

      V zmysle uvedených ustanovení má Všeobecný súd určité právomoci, a to nie len právomoc zmeniť výšku sankcie uloženej Komisii, ale aj právomoc zmeniť podmienky zaplatenia. Judikatúra citovaná v napadnutom rozsudku, podľa ktorej sankčná právomoc Komisie nezahŕňa možnosť stanoviť príslušné časti pokút solidárnych dlžníkov v ich vzájomných vzťahoch, nie je relevantná na posúdenie inej otázky položenej spoločnosťou Pirelli, že Všeobecný súd teda neudelil materskej spoločnosti, ktorá vlastní 100 % kapitálu, a ktorej bola spoločne a nerozdielne uložená sankcia, právo, aby sa vyžadovalo zaplatenie najprv od hlavného dlžníka. Toto právo sa totiž netýka vnútorných vzťahov medzi solidárnymi dlžníkmi, ale sa vzťahuje na povinnosť, ktorú má každý z nich nezávisle voči Komisii (tzv. vonkajšie vzťahy).

         (1)  Rozhodnutie Európskej Komisie C(2014) 2139 final z 2. apríla 2014 (vec AT.39610 – elektrické káble).

         (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Vec C-214/17: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 20. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Alexander Mölk/Valentina Mölk (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Haagsky protokol o rozhodnom práve pre vyživovaciu povinnosť — Článok 4 ods. 3 — Návrh na výživné podaný oprávneným na výživné na príslušný orgán štátu obvyklého pobytu povinného — Rozhodnutie, ktoré nadobudlo právoplatnosť — Podanie ďalšieho návrhu povinným na zníženie stanoveného výživného na ten istý orgán — Účasť oprávneného na konaní — Určenie rozhodného práva)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/21

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 20. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Alexander Mölk/Valentina Mölk
      (Vec C-214/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Haagsky protokol o rozhodnom práve pre vyživovaciu povinnosť - Článok 4 ods. 3 - Návrh na výživné podaný oprávneným na výživné na príslušný orgán štátu obvyklého pobytu povinného - Rozhodnutie, ktoré nadobudlo právoplatnosť - Podanie ďalšieho návrhu povinným na zníženie stanoveného výživného na ten istý orgán - Účasť oprávneného na konaní - Určenie rozhodného práva))
      (2018/C 408/26)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Alexander Mölk

         Žalovaná: Valentina Mölk

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 4 ods. 3 Haagskeho protokolu z 23. novembra 2007 o rozhodnom práve pre vyživovaciu povinnosť, ktorý bol schválený v mene Európskeho spoločenstva rozhodnutím Rady 2009/941/ES z 30. novembra 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že zo situácie, o akú ide vo veci samej, v ktorej bola výška výživného stanovená rozhodnutím, ktoré nadobudlo právoplatnosť, vydaným na návrh oprávneného, a na základe tohto článku 4 ods. 3 podľa práva štátu konajúceho súdu určeného podľa tohto ustanovenia, nevyplýva, že toto právo upravuje následný návrh podaný povinným proti oprávnenému na súd štátu svojho obvyklého pobytu s cieľom znížiť toto výživné.

                  2.

                  Článok 4 ods. 3 Haagskeho protokolu z 23. novembra 2007 sa má vykladať v tom zmysle, že oprávnený „nepodá návrh“ v zmysle tohto článku na príslušný orgán členského štátu, v ktorom má povinný svoj obvyklý pobyt, ak sa oprávnený zúčastní v zmysle článku 5 nariadenia Rady (ES) č. 4/2009 z 18. decembra 2008 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a o spolupráci vo veciach vyživovacej povinnosti konania začatého na návrh povinného pred týmto orgánom a navrhne, aby bol návrh vo veci samej zamietnutý.

         (1)  Ú. v. EÚ C 283, 28.8.2017.


title: Spojené veci C-325/18 PPU a C-375/18 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 19. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal – Írsko) – Hampshire County Council/C.E., N.E. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Naliehavé prejudiciálne konanie — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností — Medzinárodné únosy detí — Nariadenie (ES) č. 2201/2003 — Článok 11 — Žiadosť o návrat — Haagsky dohovor z 25. októbra 1980 — Návrh na vyhlásenie vykonateľnosti — Odvolanie — Charta základných práv Európskej únie — Článok 47 — Právo na účinný opravný prostriedok — Lehota na podanie odvolania — Uznesenie o vyhlásení vykonateľnosti — Výkon rozhodnutia pred jeho doručením)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/32

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 19. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal – Írsko) – Hampshire County Council/C.E., N.E.
      (Spojené veci C-325/18 PPU a C-375/18 PPU) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Naliehavé prejudiciálne konanie - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností - Medzinárodné únosy detí - Nariadenie (ES) č. 2201/2003 - Článok 11 - Žiadosť o návrat - Haagsky dohovor z 25. októbra 1980 - Návrh na vyhlásenie vykonateľnosti - Odvolanie - Charta základných práv Európskej únie - Článok 47 - Právo na účinný opravný prostriedok - Lehota na podanie odvolania - Uznesenie o vyhlásení vykonateľnosti - Výkon rozhodnutia pred jeho doručením))
      (2018/C 408/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Court of Appeal

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Hampshire County Council

         Žalovaní: C.E., N.E.

         za účasti: Child and Family Agency, Attorney General

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Všeobecné ustanovenia kapitoly III nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000 sa majú vykladať v tom zmysle, že ak sa tvrdí, že deti boli neoprávnene premiestnené, rozhodnutie súdu členského štátu, v ktorom mali tieto deti svoj obvyklý pobyt nariaďujúce návrat uvedených detí a ktoré je dôsledkom rozhodnutia týkajúceho sa rodičovských práv a povinností, možno vyhlásiť za vykonateľné v hostiteľskom členskom štáte v súlade s týmito všeobecnými ustanoveniami.

                  2.

                  Článok 33 ods. 1 nariadenia č. 2201/2003 v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že v takej situácii, o akú ide vo veci samej, toto ustanovenie bráni výkonu rozhodnutia súdu členského štátu, ktoré nariaďuje ustanovenie opatrovníka a návrat detí a ktoré je vyhlásené za vykonateľné v dožiadanom členskom štáte predtým, než sa pristúpi k doručeniu vyhlásenia vykonateľnosti tohto rozhodnutia dotknutým rodičom. Článok 33 ods. 5 nariadenia č. 2201/2003 sa má vykladať v tom zmysle, že lehotu na podanie odvolania upravenú v tomto ustanovení nemôže konajúci súd predĺžiť.

                  3.

                  Nariadenie č. 2201/2003 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby v takej situácii, o akú ide vo veci samej, súd členského štátu prijal ochranné opatrenia v podobe vydania nariadenia voči verejnému orgánu iného členského štátu, ktorým sa zakáže tomuto orgánu začať na súdoch tohto iného členského štátu konanie o osvojenie detí, ktoré v tomto členskom štáte bývajú alebo v tomto konaní pokračovať.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 16.7.2018.

         Ú. v. EÚ C 268, 30.7.2018.


title: Vec T-260/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – Švédsko/Komisia („EPZF a EPFRV — Výdavky vylúčené z financovania — Oddelená priama pomoc — Kontroly na mieste — Diaľkové snímanie — Posúdenie rizikových faktorov — Nápravné opatrenia, ktoré má prijať dotknutý členský štát — Posúdenie finančnej ujmy — Proporcionalita“)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/47

      Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – Švédsko/Komisia
      (Vec T-260/16) (1)

      ((„EPZF a EPFRV - Výdavky vylúčené z financovania - Oddelená priama pomoc - Kontroly na mieste - Diaľkové snímanie - Posúdenie rizikových faktorov - Nápravné opatrenia, ktoré má prijať dotknutý členský štát - Posúdenie finančnej ujmy - Proporcionalita“))
      (2018/C 408/59)
      Jazyk konania: švédčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Švédske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne L. Swedenborg, A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz a U. Persson, neskôr M. Swedenborg, A. Falk a C. Meyer-Seitz, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Triantafyllou a K. Simonsson, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobcu: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek a J. Vláčil, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh, založený na článku 263 ZFEÚ, v prvom rade na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/417 zo 17. marca 2016, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 75, 2016, s. 16), v rozsahu, v akom sa týka oddelenej priamej pomoci poskytnutej Švédskemu kráľovstvu v celkovej výške 8 811 286,44 eura za rok žiadostí 2013 a subsidiárne na zníženie sumy uvedenej oddelenej priamej pomoci vylúčenej z financovania a stanovenie jej výšky na 1 022 259,46 eura

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/417 zo 17. marca 2016, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka oddelenej priamej pomoci poskytnutej Švédskemu kráľovstvu v celkovej výške 8 811 286,44 eura za rok žiadosti 2013.

                  2.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Švédskym kráľovstvom.

                  3.

                  Česká republika znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 305, 22.8.2016.


title: Vec T-570/18: Žaloba podaná 25. septembra 2018 – YQ/Komisia

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/60

      Žaloba podaná 25. septembra 2018 – YQ/Komisia
      (Vec T-570/18)
      (2018/C 408/77)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: YQ (v zastúpení: N. de Montigny, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol a vyhlásil, že individuálne rozhodnutie o tom, že od školského roku 2017/2018 sa žalobcovi už ďalej nepriznáva náhrada výdavkov na vzdelanie týkajúca sa jeho dieťaťa, ktoré bolo prijaté 15. novembra 2017 a po prvý krát sa prejavilo na jeho výplatnej páske za december 2017, sa zrušuje,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 3 ods. 1 prílohy VII služobného poriadku úradníkov Európskej únie a všeobecných vykonávacích ustanovení týkajúcich sa náhrady zdravotných výdavkov, pretože zmenou výkladu žalovanej došlo k porušeniu nadobudnutých práv, zásahu do legitímnych očakávaní a právnej istoty a porušeniu zásady riadnej správy vecí verejných.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení práv dieťaťa, práva na rodinný život a práva na vzdelanie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení zásad rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že neprebehlo účinné vyváženie záujmov žalobcu, a na tom, že v napadnutom rozhodnutí nie je dodržaná zásada proporcionality.


title: Vec T-123/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 20. septembra 2018 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER („Energetika — Rozhodnutie odvolacej rady ACER — Zamietnutie návrhu na vstup do konania ako vedľajší účastník — Priamy a skutočný záujem na rozhodnutí veci — Povinnosť odôvodnenia — Právo byť vypočutý“)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/48

      Rozsudok Všeobecného súdu z 20. septembra 2018 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER
      (Vec T-123/17) (1)

      ((„Energetika - Rozhodnutie odvolacej rady ACER - Zamietnutie návrhu na vstup do konania ako vedľajší účastník - Priamy a skutočný záujem na rozhodnutí veci - Povinnosť odôvodnenia - Právo byť vypočutý“))
      (2018/C 408/61)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Viedeň, Rakúsko) (v zastúpení: B. Rajal, avocat)

         Žalovaná: Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (v zastúpení: P. Martinet a E. Tremmel, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia odvolacej rady ACER zo 17. februára 2017, ktorým sa zamieta návrh žalobkyne na vstup do konania ako vedľajší účastník vo veci A-001-2017 (v konsolidovanom znení)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Agentúry pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER), vrátane trov konania súvisiacich s konaním o nariadení predbežného opatrenia.

                  3.

                  Poľská republika znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 129, 24.4.2017.


title: Vec C-23/18 P: Odvolanie podané 10. januára 2018: Ccc Event Management proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 7. novembra 2017 vo veci T-363/17, Ccc Event Management GmbH/Súdny dvor Európskej únie

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/35

      Odvolanie podané 10. januára 2018: Ccc Event Management proti uzneseniu Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 7. novembra 2017 vo veci T-363/17, Ccc Event Management GmbH/Súdny dvor Európskej únie
      (Vec C-23/18 P)
      (2018/C 408/46)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Ccc Event Management GmbH (v zastúpení: A. Schuster, advokát)

         Ďalší účastník konania: Súdny dvor Európskej únie
      Súdny dvor Európskej únie (desiata komora) uznesením z 13. septembra 2018 zamietol odvolanie ako sčasti zjavne neprípustné a sčasti zjavne nedôvodné a rozhodol, že odvolateľka znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-594/16: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 13. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – Enzo Buccioni/Banca d’Italia (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Aproximácia právnych predpisov — Smernica 2013/36/EÚ — Článok 53 ods. 1 — Povinnosť zachovávať služobné tajomstvo, ktorú majú vnútroštátne orgány poverené prudenciálnym dohľadom nad úverovými inštitúciami — Úverová inštitúcia, na ktorú bola vyhlásená nútená likvidácia — Sprístupnenie dôverných informácií v občianskoprávnom alebo obchodnom súdnom konaní)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/8

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 13. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – Enzo Buccioni/Banca d’Italia
      (Vec C-594/16) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Aproximácia právnych predpisov - Smernica 2013/36/EÚ - Článok 53 ods. 1 - Povinnosť zachovávať služobné tajomstvo, ktorú majú vnútroštátne orgány poverené prudenciálnym dohľadom nad úverovými inštitúciami - Úverová inštitúcia, na ktorú bola vyhlásená nútená likvidácia - Sprístupnenie dôverných informácií v občianskoprávnom alebo obchodnom súdnom konaní))
      (2018/C 408/07)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Enzo Buccioni

         Žalovaná: Banca d’Italia

         za účasti: Banca Network Investimenti SpA, v likvidácii

         Výrok rozsudku

      Článok 53 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby príslušné orgány členských štátov sprístupnili dôverné informácie osobe, ktorá o ne požiada, na účely začatia občianskoprávneho alebo obchodného súdneho konania zameraného na ochranu majetkových záujmov, ktoré mali byť poškodené v dôsledku začatia nútenej likvidácie úverovej inštitúcie. Žiadosť o sprístupnenie informácií sa však musí vzťahovať na informácie, v súvislosti s ktorými žiadateľ predložil presné a súhlasné indície nasvedčujúce tomu, že uvedené informácie sa ukazujú ako relevantné na účely občianskoprávneho alebo obchodného súdneho konania, ktorého predmet musí byť žiadateľom presne identifikovaný, pričom predmetné informácie sa nesmú použiť mimo takého konania. Príslušným orgánom a súdom prináleží, aby pred sprístupnením každej z požadovaných dôverných informácií zaručili rovnováhu medzi záujmom žiadateľa na disponovanie dotknutými informáciami a záujmami súvisiacimi so zachovaním dôvernosti informácií, na ktoré sa vzťahuje povinnosť zachovávať služobné tajomstvo.

         (1)  Ú. v. EÚ C 63, 27.2.2017.


title: Vec C-26/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 13. septembra 2018 – Birkenstock Sales GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) (Odvolanie — Ochranná známka Európskej únie — Medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu — Obrazová ochranná známka zobrazujúca pretínajúce sa vlnovky — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 7 ods. 1 písm. b) — Absolútny dôvod zamietnutia — Rozlišovacia spôsobilosť — Povrchová vzorka)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/10

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 13. septembra 2018 – Birkenstock Sales GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
      (Vec C-26/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Ochranná známka Európskej únie - Medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu - Obrazová ochranná známka zobrazujúca pretínajúce sa vlnovky - Nariadenie (ES) č. 207/2009 - Článok 7 ods. 1 písm. b) - Absolútny dôvod zamietnutia - Rozlišovacia spôsobilosť - Povrchová vzorka))
      (2018/C 408/10)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Birkenstock Sales GmbH (v zastúpení: C. Menebröcker a V. Töbelmann, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Walicka, splnomocnená zástupkyňa)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Birkenstock Sales GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 151, 15.5.2017.


title: Vec T-530/18: Žaloba podaná 7. septembra 2018 – Rumunsko/Komisia

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/56

      Žaloba podaná 7. septembra 2018 – Rumunsko/Komisia
      (Vec T-530/18)
      (2018/C 408/73)
      Jazyk konania: rumunčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Rumunsko (v zastúpení: C. Canţăr, E. Gane, C. Florescu, O. Ichim, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  čiastočne zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/873 z 13. júna 2018, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) v rozsahu, v akom sa týka (a) čiastkového opatrenia 1a v plnom rozsahu (vo výške 13 184 846,61 eur za roky 2015 a 2016) a (b) čiastkových opatrení 3a, 5a, 3b a 4b v plnom rozsahu (vo výške 45 532 000,96 za roky 2014, 2015 a 2016), a subsidiárne, aby čiastočne zrušil toto vykonávacie rozhodnutie za obdobie do 19. septembra 2015 (suma vo výške 21 315 857,50 eur),

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci Európskej komisie vylúčiť sumy z financovania Európskej únie.

                              —

                              Uplatnením opráv stanovených v rozhodnutí 2018/873 Komisia zneužila svoje právomoci a tým porušila článok 52 nariadenia č. 1306/2013 a zásady ochrany legitímnych očakávaní a právnej istoty.

                              —

                              Napadnuté rozhodnutie porušuje článok 52 nariadenia č. 1306/2013, keďže Komisia po rokovaní s rumunskými orgánmi rozhodla schváliť zmenu Národného programu rozvoja vidieka (NPRV) na obdobie 2007-2013, pričom vyjadrila svoj súhlas s opatreniami uvedenými v tomto NPRV vrátane metodológie týkajúce sa platieb za čiastkové opatrenia 1a, 3a, 5a, 3b a 4b v rámci opatrení 215 – Platby za zdravé životné podmienky zvierat. Rozhodnutie povoľujúceho zmenu NPRV je právne záväzné a zaväzuje k platbám z rozpočtu Únie.

                              —

                              Rumunské orgány uskutočnili platby v súlade so súhlasom Komisie. Z tohto dôvodu je rozhodnutie o uplatnení opráv protiprávne.

                              —

                              Rumunsko uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje zásadu ochrany legitímnej dôvery, keďže rozhodnutie Komisie o schválení zmeny NPRV viedlo k legitímnemu očakávaniu na strane rumunských orgánov a príjemcov vzhľadom na správnosť výpočtových metód schválených Komisiou. Táto zásada vyžaduje, aby Komisia uplatňovala opravy vo vzťahu k čiastkovým opatreniam 3a, 5a, 3b a 4b od 19. septembra 2015, rovnako ako to urobila vo vzťahu k opravám týkajúcim sa čiastkového opatrenia 1a.

                              —

                              Rumunsko sa tiež domnieva, že inštitúcia Únie mala túto zásadu dodržiavať tiež pri platbách po 19. septembri 2015, vzhľadom na to, že v uvedenom čase už nebolo možné meniť NPRV.

                              —

                              Rumunsko tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje zásadu právnej istoty tým, že Komisia zaujala iné stanovisko k správnosti použitých výpočtových metód. V napadnutom rozhodnutí Komisia rozhodla, že platby urobené v súlade s výpočtovými metódami, ktoré predtým schválila, boli nesprávne. Okrem toho, hoci rumunské orgány žiadali o objasnenie od inštitúcie Únie, pokiaľ ide o možnosť opravy chýb týkajúcich sa náhrad, vzhľadom na to, že po 19. septembri 2015 nebolo možné meniť NPRV, Komisia sa k tejto záležitosti nevyjadrila.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nesplnení povinnosti odôvodnenia stanovenej v článku 296 druhom odseku Zmluvy o fungovaní Európskej únie

                              —

                              Rumunsko tvrdí, že Komisia si nesplnila povinnosť odôvodnenia stanovenú v článku 296 druhom odseku Zmluvy o fungovaní Európskej únie tým, že v prípade čiastkového opatrenia 1a táto inštitúcia Únie neposkytla dostatočné a primerané odôvodnenie, pokiaľ ide o zmenu stanoviska k zisteným nesprávnostiam a druh uplatnenej opravy, jej zamietnutie argumentácie a vysvetlení poskytnutých rumunskými orgánmi v súvislosti s údajnou nadmernou náhradou, a jej voľbu uplatniť na zistené nezrovnalosti paušálnu sadzbu namiesto sadzby určenej výpočtom.


title: Vec C-137/17: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 26. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgicko) – trestné konanie proti Van Gennip BVBA, Antoniusovi Johannesovi Mariovi ten Veldovi, Original BVBA, Antoniusovi Corneliusovi Ignatiusovi Mariovi van der Schootovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernice 2006/123/ES, 2007/23/ES a 2013/29/EÚ — Uvádzanie pyrotechnických výrobkov na trh — Voľný pohyb pyrotechnických výrobkov, ktoré spĺňajú požiadavky týchto smerníc — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca obmedzenia týkajúce sa skladovania a predaja uvedených výrobkov — Trestné sankcie — Systém dvojitého udeľovania povolení — Smernica 98/34/ES — Pojem „technický predpis“)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/17

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 26. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgicko) – trestné konanie proti Van Gennip BVBA, Antoniusovi Johannesovi Mariovi ten Veldovi, Original BVBA, Antoniusovi Corneliusovi Ignatiusovi Mariovi van der Schootovi
      (Vec C-137/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernice 2006/123/ES, 2007/23/ES a 2013/29/EÚ - Uvádzanie pyrotechnických výrobkov na trh - Voľný pohyb pyrotechnických výrobkov, ktoré spĺňajú požiadavky týchto smerníc - Vnútroštátna právna úprava stanovujúca obmedzenia týkajúce sa skladovania a predaja uvedených výrobkov - Trestné sankcie - Systém dvojitého udeľovania povolení - Smernica 98/34/ES - Pojem „technický predpis“))
      (2018/C 408/20)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      Van Gennip BVBA, Antonius Johannes Maria ten Velde, Original BVBA, Antonius Cornelius Ignatius Maria van der Schoot

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Zásada voľného pohybu pyrotechnických výrobkov najmä v zmysle článku 6 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/23/ES z 23. mája 2007 o uvádzaní pyrotechnických výrobkov na trhsa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava dotknutá vo veci samej, ktorá zakazuje, aby spotrebitelia mali v držbe alebo používali zábavnú pyrotechniku, ktorá obsahuje viac ako 1 kg pyrotechnickej zlože, alebo jej predaj spotrebiteľom, pokiaľ je táto právna úprava vhodná na zabezpečenie verejného poriadku a verejnej bezpečnosti a neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na účely ochrany týchto základných záujmov, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

                  2.

                  Článok 10 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava dotknutá vo veci samej, ktorá podmieňuje skladovanie pyrotechnických výrobkov, ktoré sú v súlade so smernicou 2007/23 a určené na maloobchodný predaj, získaním dvojitého povolenia, a to federálneho povolenia pre výbušniny a regionálneho environmentálneho povolenia, pokiaľ sú splnené všetky podmienky uvedené v článku 10 ods. 2 tejto smernice, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

                  3.

                  Článok 20 smernice 2007/23 a článok 1 ods. 5 smernice 2006/123 sa majú vykladať v tom zmysle, že členské štáty môžu stanoviť trestné sankcie za predpokladu, že, pokiaľ ide o smernicu 2007/23, tieto sankcie sú účinné, primerané a odradzujúce, a pokiaľ ide o smernicu 2006/123, vnútroštátne ustanovenia v oblasti trestného práva nemajú za následok obchádzanie predpisov tejto smernice.

         (1)  Ú. v. EÚ C 178, 6.6.2017.


title: Vec C-173/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 13. septembra 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Európska komisia (Odvolanie — Arbitrážne doložky — Dohoda Doc@Hand uzavretá v rámci šiesteho rámcového programu v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2002 – 2006) — Oprávnené náklady — Rozhodnutie Európskej komisie — Povinnosť vrátiť vyplatené sumy — Protinávrh)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/19

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 13. septembra 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Európska komisia
      (Vec C-173/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Arbitrážne doložky - Dohoda Doc@Hand uzavretá v rámci šiesteho rámcového programu v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2002 – 2006) - Oprávnené náklady - Rozhodnutie Európskej komisie - Povinnosť vrátiť vyplatené sumy - Protinávrh))
      (2018/C 408/22)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (v zastúpení: S. Paliou, dikigoros)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal a A. Kyratsou, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 168, 29.5.2017.


title: Vec T-384/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – Cyprus/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie BBQLOUMI — Skoršia slovná certifikačná známka Spojeného kráľovstva HALLOUMI — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001)“)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/53

      Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – Cyprus/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
      (Vec T-384/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie BBQLOUMI - Skoršia slovná certifikačná známka Spojeného kráľovstva HALLOUMI - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001)“))
      (2018/C 408/68)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Cyperská republika (v zastúpení: S. Malynicz, QC, V. Marsland, solicitor, a S. Baran, barrister)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Rajh, D. Walicka a D. Gája, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: M. J. Dairies EOOD (Sofia, Bulharsko) (v zastúpení: D. Dimitrova, advokátka)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 10. apríla 2017 (vec R 496/2016-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Cyperskou republikou a pánom J. Dairies

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Cyperská republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 269, 14.8.2017.


title: Vec C-510/16: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 20. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Francúzsko) – Carrefour Hypermarchés SAS a i./Ministre des Finances et des Comptes publics (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Štátna pomoc — Článok 108 ods. 3 ZFEÚ — Nariadenie (ES) č. 794/2004 — Oznámené schémy pomoci — Článok 4 — Zmena existujúcej pomoci — Výrazné zvýšenie výnosu z daní určených na financovanie schém pomoci v porovnaní s odhadmi oznámenými Európskej komisii — Prahová hodnota 20 % pôvodného rozpočtu)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/7

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 20. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Francúzsko) – Carrefour Hypermarchés SAS a i./Ministre des Finances et des Comptes publics
      (Vec C-510/16) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Štátna pomoc - Článok 108 ods. 3 ZFEÚ - Nariadenie (ES) č. 794/2004 - Oznámené schémy pomoci - Článok 4 - Zmena existujúcej pomoci - Výrazné zvýšenie výnosu z daní určených na financovanie schém pomoci v porovnaní s odhadmi oznámenými Európskej komisii - Prahová hodnota 20 % pôvodného rozpočtu))
      (2018/C 408/05)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep, Fnac Périphérie

         Žalovaný: Ministre des Finances et des Comptes publics

         Výrok rozsudku

      Také zvýšenie výnosu z daní, ktorým sa financuje niekoľko schválených schém pomoci, v porovnaní s odhadmi oznámenými Európskej komisii, o aké ide vo veci samej, predstavuje zmenu existujúcej pomoci v zmysle článku 1 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [108 ZFEÚ] a článku 4 ods. 1 prvej vety nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 659/1999, v spojení s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ, pokiaľ toto zvýšenie presahuje prahovú hodnotu 20 % stanovenú v článku 4 ods. 1 druhej vete tohto nariadenia.
      Táto prahová hodnota sa musí posudzovať v takej situácii, o akú ide vo veci samej, s ohľadom na príjmy určené na predmetné schémy pomoci, a nie s ohľadom na skutočne poskytnutú pomoc.

         (1)  Ú. v. EÚ C 462, 12.12.2016.


title: Vec C-601/17: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 12. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hamburg – Nemecko) – Dirk Harms a i./Vueling Airlines SA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Letecká doprava — Nariadenie (ES) č. 261/2004 — Článok 8 ods. 1 — Náhrada ceny letenky v prípade zrušenia letu — Provízia vyberaná osobou, ktorá koná pri nákupe letenky ako sprostredkovateľ medzi cestujúcim a leteckým dopravcom — Zahrnutie)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/31

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 12. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hamburg – Nemecko) – Dirk Harms a i./Vueling Airlines SA
      (Vec C-601/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Letecká doprava - Nariadenie (ES) č. 261/2004 - Článok 8 ods. 1 - Náhrada ceny letenky v prípade zrušenia letu - Provízia vyberaná osobou, ktorá koná pri nákupe letenky ako sprostredkovateľ medzi cestujúcim a leteckým dopravcom - Zahrnutie))
      (2018/C 408/40)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Hamburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Dirk Harms, Ann-Kathrin Harms, Nick-Julius Harms, Tom-Lukas Harms, Lilly-Karlotta Harms, Emma-Matilda Harms

         Žalovaná: Vueling Airlines SA

         Výrok rozsudku

      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, a najmä jeho článok 8 ods. 1 písm. a), sa má vykladať v tom zmysle, že cena letenky, ktorú treba zohľadniť pri stanovení výšky náhrady, ktorú má letecký dopravca vyplatiť cestujúcemu v prípade zrušenia letu, zahŕňa rozdiel medzi sumou zaplatenou týmto cestujúcim a sumou prijatou týmto leteckým dopravcom, ktorý zodpovedá provízii získanej osobou vystupujúcou ako sprostredkovateľ medzi cestujúcim a leteckým dopravcom, okrem prípadu, ak bola táto provízia stanovená bez vedomia uvedeného leteckého dopravcu, čo musí preveriť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 22, 22.1.2018.


title: Vec C-287/17: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 13. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresní soud v Českých Budějovicích – Česká republika) – Česká pojišťovna a.s./WCZ spol. s r.o. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Právo obchodných spoločností — Boj proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách — Smernica 2011/7/EÚ — Článok 6 ods. 1 a 3 — Náhrada nákladov na vymáhanie pohľadávky — Náklady upomienok zaslaných z dôvodu omeškania dlžníka s platbou)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/22

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 13. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresní soud v Českých Budějovicích – Česká republika) – Česká pojišťovna a.s./WCZ spol. s r.o.
      (Vec C-287/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Právo obchodných spoločností - Boj proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách - Smernica 2011/7/EÚ - Článok 6 ods. 1 a 3 - Náhrada nákladov na vymáhanie pohľadávky - Náklady upomienok zaslaných z dôvodu omeškania dlžníka s platbou))
      (2018/C 408/27)
      Jazyk konania: čeština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Okresní soud v Českých Budějovicích

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Česká pojišťovna a.s.

         Žalovaná: WCZ, spol. s r.o.

         Výrok rozsudku

      Článok 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/7/EÚ zo 16. februára 2011 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách sa má vykladať v tom zmysle, že veriteľovi, ktorý sa domáha priznania náhrady nákladov upomienok zaslaných dlžníkovi z dôvodu omeškania dlžníka s platbou, priznáva právo získať na tomto základe okrem nároku na paušálnu sumu vo výške 40 eur stanovenú v odseku 1 tohto článku aj primeranú náhradu v zmysle odseku 3 rovnakého článku, pokiaľ ide o časť týchto nákladov presahujúcu túto paušálnu sumu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 269, 14.8.2017.


title: Vec C-310/18 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 19. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Specializiran nakazatelen săd – Bulharsko) – trestné konanie proti Emilovi Milevovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Naliehavé prejudiciálne konanie — Súdna spolupráca v trestnej oblasti — Smernica (EÚ) 2016/343 — Prezumpcia neviny — Verejné vyhlásenia o vine — Opravné prostriedky — Postup preskúmania zákonnosti opatrenia o umiestnení do väzby)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/32

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 19. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Specializiran nakazatelen săd – Bulharsko) – trestné konanie proti Emilovi Milevovi
      (Vec C-310/18 PPU) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Naliehavé prejudiciálne konanie - Súdna spolupráca v trestnej oblasti - Smernica (EÚ) 2016/343 - Prezumpcia neviny - Verejné vyhlásenia o vine - Opravné prostriedky - Postup preskúmania zákonnosti opatrenia o umiestnení do väzby))
      (2018/C 408/41)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Specializiran nakazatelen săd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Emil Milev

         Výrok rozsudku

      Článok 3 a článok 4 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/343 z 9. marca 2016 o posilnení určitých aspektov prezumpcie neviny a práva byť prítomný na konaní pred súdom v trestnom konaní sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia prijatiu predbežných rozhodnutí procesnej povahy, akým je rozhodnutie o ponechaní vo vyšetrovacej väzbe, prijaté súdnym orgánom, ktoré sú založené na podozrení alebo usvedčujúcich dôkazných prostriedkov, pod podmienkou, že takéto rozhodnutia neoznačujú zadržanú osobu za vinnú. Naproti tomu, táto smernica neupravuje podmienky, za ktorých sa môžu prijať rozhodnutia o vyšetrovacej väzbe.

         (1)  Ú. v. EÚ C 268, 30.7.2018.


title: Vec C-332/17: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 13. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Riigikohus – Estónsko) – Starman AS/Tarbijakaitseamet (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Ochrana spotrebiteľov — Smernica 2011/83/EÚ — Článok 21 — Spotrebiteľské zmluvy — Telefonické komunikácie — Praktika poskytovateľa telekomunikačných služieb spočívajúca v ponúkaní svojim klientom, ktorí už uzatvorili zmluvu, skráteného čísla zákazníckeho servisu za vyššiu sadzbu ako základnú sadzbu)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/24

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 13. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Riigikohus – Estónsko) – Starman AS/Tarbijakaitseamet
      (Vec C-332/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana spotrebiteľov - Smernica 2011/83/EÚ - Článok 21 - Spotrebiteľské zmluvy - Telefonické komunikácie - Praktika poskytovateľa telekomunikačných služieb spočívajúca v ponúkaní svojim klientom, ktorí už uzatvorili zmluvu, skráteného čísla zákazníckeho servisu za vyššiu sadzbu ako základnú sadzbu))
      (2018/C 408/30)
      Jazyk konania: estónčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Riigikohus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Starman AS

         Žalovaná: Tarbijakaitseamet

         Výrok rozsudku

      Článok 21 prvý odsek smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS Rady a smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby v prípade, že obchodník ponúkol celej klientele jedno alebo viacero skrátených telefónnych čísiel za vyššiu sadzbu ako základnú sadzbu, spotrebitelia, ktorí už uzatvorili zmluvu s týmto obchodníkom, platili viac ako základnú sadzbu, keď v súvislosti s touto zmluvou telefonicky kontaktujú uvedeného obchodníka.

         (1)  Ú. v. EÚ C 256, 7.8.2017.


title: Vec T-668/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 20. septembra 2018 – Maico Holding/EUIPO – Eico (Eico) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Eico — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie MAICO — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Podobnosť označení — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001)“)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/55

      Rozsudok Všeobecného súdu z 20. septembra 2018 – Maico Holding/EUIPO – Eico (Eico)
      (Vec T-668/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Eico - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie MAICO - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001)“))
      (2018/C 408/71)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Maico Holding GmbH (Villingen-Schwenningen, Nemecko) (v zastúpení: T. Krüger a D. Deckers, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a D. Walicka, splnomocnení zsátupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Eico A/S (Brønderslev, Dánsko) (v zastúpení: A. Skov, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 27. júla 2017 (vec R 2089/2016-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Maico Holding a Eico

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Maico Holding GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 382, 13.11.2017.


title: Spojené veci C-54/17 a C-55/17: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 13. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Wind Tre SpA, predtým Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, predtým Vodafone Omnitel NV (C-55/17) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Ochrana spotrebiteľa — Smernica 2005/29/ES — Nekalé obchodné praktiky — Článok 3 ods. 4 — Pôsobnosť — Články 5, 8 a 9 — Agresívne obchodné praktiky — Príloha I bod 29 — Obchodné praktiky, ktoré sa za každých okolností považujú za agresívne — Zotrvačný predaj — Smernica 2002/21/ES — Smernica 2002/22/ES — Telekomunikačné služby — Predaj SIM kariet (Subscriber Identity Module, účastnícka identifikačná karta) obsahujúcich niektoré prednastavené a vopred aktivované služby — Predchádzajúce neinformovanie spotrebiteľa)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/12

      Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 13. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato – Taliansko) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Wind Tre SpA, predtým Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, predtým Vodafone Omnitel NV (C-55/17)
      (Spojené veci C-54/17 a C-55/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana spotrebiteľa - Smernica 2005/29/ES - Nekalé obchodné praktiky - Článok 3 ods. 4 - Pôsobnosť - Články 5, 8 a 9 - Agresívne obchodné praktiky - Príloha I bod 29 - Obchodné praktiky, ktoré sa za každých okolností považujú za agresívne - Zotrvačný predaj - Smernica 2002/21/ES - Smernica 2002/22/ES - Telekomunikačné služby - Predaj SIM kariet (Subscriber Identity Module, účastnícka identifikačná karta) obsahujúcich niektoré prednastavené a vopred aktivované služby - Predchádzajúce neinformovanie spotrebiteľa))
      (2018/C 408/13)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Žalované: Wind Tre SpA, predtým Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, predtým Vodafone Omnitel NV (C-55/17)

         za účasti: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (C-54/17), Altroconsumo, Vito Rizzo (C-54/17), Telecom Italia SpA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Pojem „zotrvačný predaj“ v zmysle prílohy I bodu 29 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“) sa má vykladať v tom zmysle, že s výhradou overení zo strany vnútroštátneho súdu pokrýva konania, ako sú konania dotknuté vo veciach samých, spočívajúce v tom, že operátor telekomunikácií uvádza na trh SIM (Subscriber Identity Module, účastnícka identifikačná karta) karty, na ktorých sú prednastavené a vopred aktivované určité služby, napríklad prístup k internetu a hlasová odkazová služba, bez toho, aby bol spotrebiteľ vopred vhodným spôsobom informovaný o tomto prednastavení a predchádzajúcej aktivácii a o nákladoch spojených s týmito službami.

                  2.

                  Článok 3 ods. 4 smernice 2005/29 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej musí byť konanie predstavujúce zotrvačný predaj v zmysle prílohy I bodu 29 smernice 2005/29, ako sú konania dotknuté vo veciach samých, posúdené s ohľadom na ustanovenia tejto smernice s tým dôsledkom, že podľa tejto právnej úpravy nemá národný regulačný orgán v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica), zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/140/ES z 25. novembra 2009, právomoc uložiť sankcie za takéto konanie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 239, 24.7.2017.


title: Vec T-10/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – Gabo:mi/Komisia („Arbitrážna doložka — Šiesta a siedmy rámcový program akcií v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2002 – 2006 a 2007 – 2013) — Listy, ktorými sa žiada vrátenie časti poskytnutých dotácií — Oznámenie o dlhu — Vyrovnanie pohľadávok — Prispôsobenie žaloby — Prípustnosť — Oprávnenosť výdavkov — Zverenecké fondy — Povinnosť vykázať výdavky v účtoch zmluvnej strany — Súlad s účtovnými pravidlami používanými v štátom, kde je zmluvná strana usadená — Transparentnosť — Právo byť vypočutý — Proporcionalita“)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/46

      Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – Gabo:mi/Komisia
      (Vec T-10/16) (1)

      ((„Arbitrážna doložka - Šiesta a siedmy rámcový program akcií v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2002 – 2006 a 2007 – 2013) - Listy, ktorými sa žiada vrátenie časti poskytnutých dotácií - Oznámenie o dlhu - Vyrovnanie pohľadávok - Prispôsobenie žaloby - Prípustnosť - Oprávnenosť výdavkov - Zverenecké fondy - Povinnosť vykázať výdavky v účtoch zmluvnej strany - Súlad s účtovnými pravidlami používanými v štátom, kde je zmluvná strana usadená - Transparentnosť - Právo byť vypočutý - Proporcionalita“))
      (2018/C 408/58)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: M. Ahlhaus a C. Mayer, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne S. Delaude, S. Lejeune a M. Siekierzyńska, neskôr S. Delaude a M. Siekierzyńska, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Jednak návrh podaný na základe článku 272 ZFEÚ na určenie neexistencie pohľadávky uvedenej v dvoch informačných listoch z 2. decembra 2015 a v oznámení o dlhu z 2. decembra 2015 v súvislosti s pohľadávkou vo výške 1 770 417,29 eura, a jednak návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutí o vyrovnaní obsiahnutých v siedmich listoch datovaných zo 16. a z 21. decembra 2015, zo 14. januára, z 26. apríla a 3. mája 2016 týkajúcich sa vyrovnania každej platby súvisiacej s údajným dlhom žalobkyne, ako aj na zrušenie uvedeného oznámenia o dlhu a informačných listov

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Pohľadávka Európskej komisie voči spoločnosti Gabo:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG uvedená v oznámení o dlhu č. 3241514917 z 2. decembra 2015 a vo dvoch informačných listoch z 2. decembra 2015 je nedôvodná, pokiaľ ide o vykázané výdavky týkajúce sa „všeobecného rozpočtu na pracovné cesty a schôdze“, ako aj o paušálnu náhradu škody súvisiacu s touto pohľadávkou.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 111, 29.3.2016.


title: Vec C-69/17: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 12. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, predtým Gamesa Wind România SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Právo na odpočítanie dane — Nadobudnutia uskutočnené platiteľom, ktorého daňový úrad vyhlásil za „nečinného“ — Nepriznanie práva na odpočítanie dane — Zásady proporcionality a neutrality DPH)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/14

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 12. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, predtým Gamesa Wind România SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Vec C-69/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Právo na odpočítanie dane - Nadobudnutia uskutočnené platiteľom, ktorého daňový úrad vyhlásil za „nečinného“ - Nepriznanie práva na odpočítanie dane - Zásady proporcionality a neutrality DPH))
      (2018/C 408/15)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, predtým Gamesa Wind România SRL

         Žalované: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Výrok rozsudku

      Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zmenená smernicou Rady 2010/45/EÚ z 13. júla 2010, a najmä články 213, 214 a 273 tejto smernice, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá umožňuje daňovému orgánu odoprieť zdaniteľnej osobe, ktorá vykonala nadobudnutia tovaru v období, v ktorom bolo jej identifikačné číslo pre daň z pridanej hodnoty zrušené z dôvodu opomenutia podať daňové priznania, právo na odpočítanie dane z pridanej hodnoty týkajúcej sa týchto nadobudnutí prostredníctvom daňových priznaní k dani z pridanej hodnoty uskutočnených – alebo faktúr vystavených – po opätovnej aktivácii jej identifikačného čísla, a to výlučne z dôvodu, že k týmto nadobudnutiam došlo počas obdobia dezaktivácie, hoci hmotnoprávne požiadavky boli splnené a právo na odpočítanie dane sa neuplatňovalo ani podvodne, ani zneužívajúcim spôsobom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec T-180/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – EM Research OrganizationEUIPO/ („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie EM — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Dôkazy predložené prvýkrát pred Všeobecným súdom“)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/50

      Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – EM Research OrganizationEUIPO/
      (Vec T-180/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie EM - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Dôkazy predložené prvýkrát pred Všeobecným súdom“))
      (2018/C 408/63)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: EM Research Organization (Okinawa, Japonsko) (v zastúpení: J. Liesegang, M. Jost a N. Lang, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastníci v konaní pred Všeobecným súdom: Christoph Fischer GmbH (Stephanskirchen, Nemecko), Ole Weinkath (Hünxe-Drevenack, Nemecko), Multikraft Produktions- und Handels GmbH (Pichl/Wels, Rakúsko) Phytodor AG (Buochs, Švajčiarsko) (v zastúpení: M. Kinkeldey, J. Rosenhäger, K. Lochner a M. Peters, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 9. januára 2017 (vec R 2442/2015-1), týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Christophom Fischerom, Olem Weinkathom, spoločnosťami Multikraft Produktions- und Handel a Phytodor, na jednej strane, a EM Research Organization, na strane druhej

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  EM Research Organization, Inc. je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 22.5.2017.


title: Vec C-513/17: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 26. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Köln – Nemecko) – Konanie začaté na návrh Josefa Baumgartnera (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Doprava — Cestná doprava — Nariadenie (ES) č. 561/2006 — Článok 19 ods. 2 prvý pododsek — Správna sankcia za porušenie, ku ktorému došlo na území členského štátu sídla podniku, uložená príslušnými orgánmi iného členského štátu, v ktorom bolo toto porušenie zistené)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/29

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 26. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Köln – Nemecko) – Konanie začaté na návrh Josefa Baumgartnera
      (Vec C-513/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Doprava - Cestná doprava - Nariadenie (ES) č. 561/2006 - Článok 19 ods. 2 prvý pododsek - Správna sankcia za porušenie, ku ktorému došlo na území členského štátu sídla podniku, uložená príslušnými orgánmi iného členského štátu, v ktorom bolo toto porušenie zistené))
      (2018/C 408/37)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Josef Baumgartner

         za účasti: Bundesamt für Güterverkehr, Staatsanwaltschaft Köln

         Výrok rozsudku

      Článok 19 ods. 2 prvý pododsek nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85, sa má vykladať v tom zmysle, že priamo splnomocňuje príslušné orgány členského štátu uložiť sankciu podniku alebo jeho konateľovi za porušenie tohto nariadenia zistené na jeho území, a za ktoré doposiaľ nebola uložená sankcia, aj keď k tomuto porušeniu došlo na území iného členského štátu, v ktorom má tento podnik sídlo.

         (1)  Ú. v. EÚ C 382, 13.11.2017.


title: Vec C-180/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 26. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State – Holandsko) – X, Y/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločná politika vo veciach azylu a doplnkovej ochrany — Smernica 2013/32/EÚ — Článok 46 — Smernica 2008/115/ES — Článok 13 — Charta základných práv Európskej únie — Článok 18, článok 19 ods. 2 a článok 47 — Právo na účinný prostriedok nápravy — Zásada zákazu vrátenia alebo vyhostenia — Rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o medzinárodnú ochranu a uložení povinnosti návratu — Vnútroštátna právna úprava, ktorá upravuje druhostupňové súdne konanie — Automatický odkladný účinok obmedzený na žalobu podanú v prvostupňovom konaní)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/21

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 26. septembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State – Holandsko) – X, Y/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Vec C-180/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločná politika vo veciach azylu a doplnkovej ochrany - Smernica 2013/32/EÚ - Článok 46 - Smernica 2008/115/ES - Článok 13 - Charta základných práv Európskej únie - Článok 18, článok 19 ods. 2 a článok 47 - Právo na účinný prostriedok nápravy - Zásada zákazu vrátenia alebo vyhostenia - Rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o medzinárodnú ochranu a uložení povinnosti návratu - Vnútroštátna právna úprava, ktorá upravuje druhostupňové súdne konanie - Automatický odkladný účinok obmedzený na žalobu podanú v prvostupňovom konaní))
      (2018/C 408/25)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Raad van State

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: X, Y

         Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Výrok rozsudku

      Článok 46 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ Rady z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany a článok 13 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, v spojení s článkom 18 a článkom 19 ods. 2, ako aj s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá hoci stanovuje odvolanie proti prvostupňovému rozsudku potvrdzujúcemu rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o medzinárodnú ochranu a uložení povinnosti návratu, nepriznáva tomuto opravnému prostriedku automatický odkladný účinok, aj keď sa dotknutá osoba dovoláva vážneho nebezpečenstva porušenia zásady zákazu vrátenia alebo vyhostenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 202, 26.6.2017.


title: Vec T-238/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – Gugler/EUIPO – Gugler France (GUGLER) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Európskej únie GUGLER — Skoršie národné obchodné meno spoločnosti Gugler France — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 4 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 4 nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Pravdepodobnosť zámeny“)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/52

      Rozsudok Všeobecného súdu z 25. septembra 2018 – Gugler/EUIPO – Gugler France (GUGLER)
      (Vec T-238/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie GUGLER - Skoršie národné obchodné meno spoločnosti Gugler France - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 4 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 4 nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Pravdepodobnosť zámeny“))
      (2018/C 408/66)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Alexander Gugler (Maxdorf, Nemecko) (v zastúpení: M.-C. Simon, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: pôvodne P. Sipos, neskôr A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Gugler France (Besançon, Francúzsko) (v zastúpení: A. Grolée, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 31. januára 2017 (vec R 1008/2016-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťou Gugler France a pánom Guglerom

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 31. januára 2017 (vec R 1008/2016- 1) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli pánovi Alexandrovi Guglerovi.

                  3.

                  Gugler France znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 195, 19.6.2017.


title: Vec C-172/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 13. septembra 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Európska komisia (Odvolanie — Arbitrážne doložky — Dohoda Pocemon uzatvorená v rámci siedmeho rámcového programu v oblasti výskumu, technologického vývoja a demonštračných aktivít (2007 – 2013) — Oprávnené náklady — Rozhodnutie Európskej komisie — Povinnosť vrátiť vyplatené sumy — Protinávrh)

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/18

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 13. septembra 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Európska komisia
      (Vec C-172/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Arbitrážne doložky - Dohoda Pocemon uzatvorená v rámci siedmeho rámcového programu v oblasti výskumu, technologického vývoja a demonštračných aktivít (2007 – 2013) - Oprávnené náklady - Rozhodnutie Európskej komisie - Povinnosť vrátiť vyplatené sumy - Protinávrh))
      (2018/C 408/21)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (v zastúpení: S. Paliou, dikigoros)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal a A. Kyratsou, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 168, 29.5.2017.


title: Vec T-528/18: Žaloba podaná 4. septembra 2018 – XI/Komisia

text:
               12.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 408/55

      Žaloba podaná 4. septembra 2018 – XI/Komisia
      (Vec T-528/18)
      (2018/C 408/72)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: XI (v zastúpení: N. Lhoëst, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 25. mája 2018 o zamietnutí sťažnosti žalobkyne, pretože obsahuje zdravotné údaje;

                  —

                  uložil Komisii povinnosť zaplatiť náhradu vzniknutej nemajetkovej ujmy stanovenej ex aequo et bono na 5 000 eur;

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu žaloby žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod založený na porušení článku 8 Európskeho dohovoru o ľudských právach, ako aj na porušení povinnosti riadnej správy vecí verejných a povinnosti starostlivosti, pretože rozhodnutím o zamietnutí sťažnosti žalobkyne sú zverejnené zdravotné údaje, ktoré sú navyše zjavne nesprávne.


title: Rozsudok súdu zo 14. júna 2018 vo veci E-11/17 – Dozorný úrad EZVO/Island (Nesplnenie záväzkov štátu EZVO – Nevykonanie transpozície – smernica 2011/61/EÚ)

text:
               15.11.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 414/6

      ROZSUDOK SÚDU
      zo 14. júna 2018
      vo veci E-11/17
      Dozorný úrad EZVO/Island

         (Nesplnenie záväzkov štátu EZVO – Nevykonanie transpozície – smernica 2011/61/EÚ)

      (2018/C 414/08)
      Vo veci E-11/17 Dozorný úrad EZVO/Island – ŽIADOSŤ o vyhlásenie, že Island si nesplnil svoje záväzky vyplývajúce z aktu uvedeného v bodoch 30, 31bb, 31d, 31eb a 31i prílohy IX k Dohode o Európskom hospodárskom priestore [smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ z 8. júna 2011 o správcoch alternatívnych investičných fondov a o zmene smerníc 2003/41/ES a 2009/65/ES a nariadení (ES) č. 1060/2009 a (EÚ) č. 1095/2010], upravenej protokolom 1 k dohode a podľa článku 7 dohody, tým, že neprijal opatrenia potrebné na transpozíciu uvedeného aktu v stanovenej lehote a/alebo tým, že Dozornému úradu EZVO neoznámil opatrenia, ktoré prijal na vykonanie uvedeného aktu, súd v zložení: Páll Hreinsson, predseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (sudca spravodajca), sudcovia, vyniesol 14. júna 2018 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
      Súd EZVO týmto:

                  1.

                  vyhlasuje, že Island tým, že v stanovenej lehote neprijal opatrenia podľa aktu uvedeného v bodoch 30, 31bb, 31d, 31eb a 31i prílohy IX k Dohode o Európskom hospodárskom priestore [smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ z 8. júna 2011 o správcoch alternatívnych investičných fondov a o zmene smerníc 2003/41/ES a 2009/65/ES a nariadení (ES) č. 1060/2009 a (EÚ) č. 1095/2010] v znení prispôsobenom dohode podľa jej protokolu 1 a podľa článku 7 dohody tým, že neprijal opatrenia potrebné na transpozíciu aktu v určenej lehote.

                  2.

                  nariaďuje Islandu uhradiť trovy tohto konania.