title: Vec C-115/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Linz (Rakúsko) 17. marca 2008 – Spolková krajina Horné Rakúsko/ČEZ, a.s.

text:
               7.6.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Linz (Rakúsko) 17. marca 2008 – Spolková krajina Horné Rakúsko/ČEZ, a.s.
   (Vec C-115/08)
   (2008/C 142/22)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Landesgericht Linz
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Spolková krajina Horné Rakúsko

      Žalovaný: ČEZ, a.s.
   Prejudiciálne otázky

               1.

                           a)

                           Ide o opatrenie s rovnakým účinkom v zmysle článku 28 ES, ak je podniku, ktorý v členskom štáte prevádzkuje elektráreň v súlade s právnym poriadkom tohto štátu a príslušnými predpismi práva Spoločenstva, a tak vyrába elektrinu, ktorú dodáva do rôznych členských štátov, rozsudkom, ktorým sa vyhovie žalobe na zdržanie sa možných imisií tejto elektrárne, vydaným súdom susedného členského štátu – vykonateľným podľa európskeho nariadenia o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov vo všetkých členských štátoch – uložená povinnosť, aby zariadenie zodpovedajúco prispôsobil technickým normám iného štátu alebo – pokiaľ by opatrenia na prispôsobenie neboli možné z dôvodu komplexnosti celého zariadenia – prevádzku tohto zariadenia úplne zastavil, a tento súd nesmie z dôvodu výkladu vnútroštátnych právnych predpisov, ktorý podal najvyšší súd tejto krajiny, zohľadniť povolenie na prevádzku elektrárne platné v členskom štáte, kde sa nachádza, hoci tuzemské povolenie zariadenia by v rámci zodpovedajúcej zapieracej žaloby zohľadnil, v dôsledku čoho by proti v tuzemsku povolenej prevádzke zariadenia nevydal rozsudok, ktorým by vyhovel zapieracej žalobe?

                           b)

                           Majú sa odôvodnenia, ktoré sú zakotvené v Zmluve o ES, vykladať v tom zmysle, že rozlišovanie medzi tuzemskými a zahraničnými povoleniami zariadení uskutočnené podľa práva členského štátu so zreteľom na úvahu, že má byť chránené iba tuzemské, ale nie zahraničné národné hospodárstvo, je vždy neprípustné, keďže ide o čisto hospodársky dôvod, ktorý nie je v rámci základných slobôd uznaný za hodný ochrany?

                           c)

                           Majú sa odôvodnenia, ktoré sú zakotvené v Zmluve o ES, a im zodpovedajúca zásada proporcionality vykladať v tom zmysle, že paušálne rozlišovanie medzi tuzemskými a zahraničnými povoleniami zariadení uskutočnené podľa práva členského štátu je vždy neprípustné, keďže prevádzku zariadenia, ktoré bolo povolené v členskom štáte, kde sa nachádza, musí vnútroštátny súd iného členského štátu posúdiť v jednotlivom prípade podľa jej skutočného nebezpečenstva pre verejný poriadok, bezpečnosť alebo zdravie alebo iné uznávané dôvody naliehavého všeobecného záujmu?

                           d)

                           Musia súdy členského štátu so zreteľom na zásadu proporcionality, ktorú treba skúmať v rámci odôvodnení, pristupovať k povoleniu na prevádzku zariadenia v členskom štáte, kde sa nachádza, vždy tak, ako k tuzemskému povoleniu zariadenia, ak povolenie zariadenia v členskom štáte, kde sa zariadenie nachádza, je právne v podstate rovnocenné tuzemskému povoleniu zariadenia?

                           e)

                           Je pri posúdení vyššie uvedených otázok relevantná skutočnosť, že pri zariadení povolenom v členskom štáte, kde sa nachádza, ide o jadrovú elektráreň, ak v inom členskom štáte, v ktorom sa prejednáva zapieracia žaloba proti obávaným imisiám z jadrovej elektrárne, nemožno zariadenia tohto typu per se prevádzkovať, hoci sa v ňom prevádzkujú iné jadrové zariadenia?

                           f)

                           Sú súdy členského štátu, ktoré prejednávajú zodpovedajúcu zapieraciu žalobu, v prípade, že výklad vnútroštátneho práva uvedený v bode 1 a) porušuje článok 28 ES, povinné vykladať vnútroštátne právo v súlade s právom Spoločenstva v tom zmysle, že pod slovné spojenie „úradne povolené zariadenie“ možno zahrnúť tak tuzemské, ako aj zahraničné povolenia na prevádzku zariadení, ktoré vydali úrady v iných členských štátoch EÚ?

               2.

                           a)

                           Je so zákazom obmedzenia slobody usadiť sa štátnych príslušníkov jedného členského štátu na území iného členského štátu v článku 43 ES zlučiteľné, že podniku, ktorý v členskom štáte prevádzkuje elektráreň v súlade s právnym poriadkom tohto štátu a príslušnými predpismi práva Spoločenstva, je rozsudkom, ktorým sa vyhovie žalobe na zdržanie sa možných imisií tejto elektrárne, vydaným súdom susedného členského štátu – vykonateľným podľa európskeho nariadenia o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov vo všetkých členských štátoch – uložená povinnosť, aby zariadenie zodpovedajúco prispôsobil technickým normám iného štátu alebo – pokiaľ by opatrenia na prispôsobenie neboli možné z dôvodu komplexnosti celého zariadenia – prevádzku tohto zariadenia úplne zastavil, a tento súd nesmie z dôvodu výkladu vnútroštátnych právnych predpisov, ktorý podal najvyšší súd tejto krajiny, zohľadniť povolenie na prevádzku elektrárne platné v členskom štáte, kde sa nachádza, hoci tuzemské povolenie zariadenia by v rámci zodpovedajúcej zapieracej žaloby zohľadnil, v dôsledku čoho by proti v tuzemsku povolenej prevádzke zariadenia nevydal rozsudok, ktorým by vyhovel zapieracej žalobe?

                           b)

                           Majú sa odôvodnenia obmedzenia slobody usadiť sa vykladať v tom zmysle, že rozlišovanie medzi tuzemskými a zahraničnými povoleniami na prevádzku uskutočnené podľa práva členského štátu so zreteľom na úvahu, že má byť chránené iba tuzemské, ale nie zahraničné národné hospodárstvo, je vždy neprípustné, keďže ide o čisto hospodársky dôvod, ktorý nie je v rámci základných slobôd uznaný za hodný ochrany?

                           c)

                           Majú sa odôvodnenia obmedzenia slobody usadiť sa, ktoré sú zakotvené v Zmluve o ES, a osobitne zásada proporcionality vykladať v tom zmysle, že paušálne rozlišovanie medzi tuzemskými a zahraničnými povoleniami zariadení uskutočnené podľa práva členského štátu je neprípustné, keďže prevádzku zariadenia, ktoré bolo povolené v členskom štáte, kde sa nachádza, musí vnútroštátny súd iného členského štátu posúdiť v jednotlivom prípade podľa jej skutočného nebezpečenstva pre verejný poriadok, bezpečnosť alebo zdravie alebo iné uznávané dôvody naliehavého všeobecného záujmu?

                           d)

                           Musia súdy členského štátu so zreteľom na zásadu proporcionality, ktorú treba skúmať v rámci odôvodnenia zásahov do slobody usadiť sa, pristupovať k povoleniu na prevádzku zariadenia v členskom štáte, kde sa nachádza, vždy tak, ako k tuzemskému povoleniu zariadenia, ak povolenie zariadenia v členskom štáte, kde sa zariadenie nachádza, je právne v podstate rovnocenné tuzemskému povoleniu zariadenia?

                           e)

                           Je pri posúdení vyššie uvedených otázok aj v rámci slobody usadiť relevantná skutočnosť, že pri zariadení povolenom v členskom štáte, kde sa nachádza, ide o jadrovú elektráreň, ak v inom členskom štáte, v ktorom sa prejednáva zapieracia žaloba proti tejto jadrovej elektrárni, nemožno zariadenia tohto typu per se prevádzkovať, hoci sa v ňom prevádzkujú iné jadrové zariadenia?

                           f)

                           Sú súdy členského štátu, ktoré prejednávajú zodpovedajúcu zapieraciu žalobu, v prípade, že výklad vnútroštátneho práva uvedený v bode 2 a) porušuje článok 43 ES, povinné vykladať vnútroštátne právo v súlade s právom Spoločenstva v tom zmysle, že pod slovné spojenie „úradne povolené zariadenie“ možno zahrnúť tak tuzemské, ako aj zahraničné povolenia na prevádzku zariadení, ktoré vydali úrady v iných členských štátoch EÚ?

               3.

                           a)

                           Ide o nepriamu diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, ktorá je zakázaná podľa článku 12 ES, ak súdy členského štátu zohľadnia povolenie na prevádzku zariadení, ktoré vydali tuzemské úrady, v rámci súkromnej zapieracej žaloby, ktorá smeruje proti týmto zariadeniam, čo má za následok, že nároky na zdržanie sa alebo prispôsobenie prevádzky zariadení sú vylúčené, hoci tieto súdy v rámci takej zapieracej žaloby nezohľadnia povolenie zariadení v iných členských štátoch, ktoré vydali úrady týchto členských štátov?

                           b)

                           Patrí taká diskriminácia do oblasti pôsobnosti Zmluvy, keďže sa dotýka právnych podmienok usadenia sa podnikov, ktoré prevádzkujú zodpovedajúce zariadenia, v inom členskom štáte EÚ, ako aj právnych podmienok, v ktorých také podniky vyrábajú elektrinu ako tovar a dodávajú ju do iných členských štátov EÚ, a tým vykazuje prinajmenšom nepriamu spojitosť s uskutočňovaním základných slobôd?

                           c)

                           Treba takú diskrimináciu odôvodniť vecnými dôvodmi, pokiaľ príslušné súdy členského štátu nevykonajú posúdenie jednotlivého prípadu so zreteľom na skutkový stav, ktorý bol základom pre povolenie zariadení v členskom štáte, kde sa nachádzajú? Nezodpovedalo by zohľadnenie zahraničného povolenia v členskom štáte, kde sa zariadenie nachádza, súdmi iného členského štátu zásade proporcionality prinajmenšom za predpokladu, že toto povolenie je v právnom ohľade v podstate rovnocenné tuzemskému povoleniu zariadenia?

                           d)

                           Sú súdy členského štátu, ktoré prejednávajú zodpovedajúcu zapieraciu žalobu, v prípade, že výklad vnútroštátneho práva uvedený v bode 3 a) porušuje článok 12 ES, povinné vykladať vnútroštátne právo v súlade s právom Spoločenstva v tom zmysle, že pod slovné spojenie „úradne povolené zariadenie“ možno zahrnúť tak tuzemské, ako aj zahraničné povolenia na prevádzku zariadení, ktoré vydali úrady v iných členských štátoch EÚ?

               4.

                           a)

                           Platí zásada lojálnej spolupráce v oblasti pôsobnosti práva Spoločenstva zakotvená v článku 10 ES aj vo vzájomných vzťahoch medzi členskými štátmi?

                           b)

                           Dá sa z tejto zásady lojálnej spolupráce vyvodiť, že členské štáty nesmú navzájom sťažovať alebo dokonca mariť činnosť svojich orgánov verejnej moci a platí to osobitne pre ich príslušné rozhodnutia o plánovaní, výstavbe a prevádzke jadrových zariadení na ich území?

                           c)

                           Sú súdy členského štátu, ktoré prejednávajú zodpovedajúcu zapieraciu žalobu, v prípade, že výklad vnútroštátneho práva uvedený v bode 4 a) porušuje článok 10 ES, povinné vykladať vnútroštátne právo v súlade s právom Spoločenstva v tom zmysle, že pod slovné spojenie „úradne povolené zariadenie“ možno zahrnúť tak tuzemské, ako aj zahraničné povolenia na prevádzku zariadení, ktoré vydali úrady v iných členských štátoch EÚ?


title: Vec T-16/10 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z  26. marca 2010 — Alisei/Komisia ( „Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Program zriaďujúci ‚potravinový nástroj‘ určený rozvojovým krajinám — Výzva na podanie návrhov na účely udelenia subvencií — Odmietnutie subvencie — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia záujmu na konaní — Porušenie formálnych požiadaviek — Neprípustnosť“ )

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/37

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 26. marca 2010 — Alisei/Komisia
   (Vec T-16/10 R)
   („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Program zriaďujúci ‚potravinový nástroj‘ určený rozvojovým krajinám - Výzva na podanie návrhov na účely udelenia subvencií - Odmietnutie subvencie - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia záujmu na konaní - Porušenie formálnych požiadaviek - Neprípustnosť“)
   2010/C 134/64
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Alisei (Rím, Taliansko) (v zastúpení: F. Sciaudone, R. Sciaudone a A. Neri, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Prete a P. van Nuffel, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na nariadenie predbežných opatrení, ktoré sa týkajú výberu návrhov na udelenie subvencie, ktoré boli podané v rámci programu „Nástroj rýchlej reakcie na rastúce ceny potravín v rozvojových krajinách“ (EuropeAid/128608/C/ACT/Multi)

      Výrok uznesenia

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní vo veci samej.


20150731052617052015/C 270/483242015TC27020150817SK01SKINFO_JUDICIAL20150623383921Vec T-324/15: Žaloba podaná 23. júna 2015 – Volkswagen/ÚHVT – Bagpax Cargo Systems (BAG PAX)
 ---documentbreak--- C2702015SK3810120150623SK0048381392Žaloba podaná 23. júna 2015 – Volkswagen/ÚHVT – Bagpax Cargo Systems (BAG PAX)
   (Vec T-324/15)2015/C 270/48Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Volkswagen AG (Wolfsburg, Nemecko) (v zastúpení: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Bagpax Cargo Systems e.K. (Saarlouis, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „BAG PAX“.

      Konanie pred ÚHVT: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. apríla 2015 vo veci R 1971/2014-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil napadnuté rozhodnutie;

            —

            uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

            —

            porušenie článku 15 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-223/03: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  21. februára 2006  (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal VAT and Duties Tribunal, Manchester) – University of Huddersfield Higher Education Corporation/Commissioners of Customs & Excise (Šiesta smernica o DPH — Článok 2 bod 1, článok 4 ods. 1 a 2, článok 5 ods. 1 a článok 6 ods. 1 — Hospodárska činnosť — Dodávka tovaru — Poskytovanie služieb — Plnenia, ktorých jediným cieľom je získanie daňovej výhody)

text:
               3.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 131/3

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 21. februára 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal VAT and Duties Tribunal, Manchester) – University of Huddersfield Higher Education Corporation/Commissioners of Customs & Excise
   (Vec C-223/03) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Článok 2 bod 1, článok 4 ods. 1 a 2, článok 5 ods. 1 a článok 6 ods. 1 - Hospodárska činnosť - Dodávka tovaru - Poskytovanie služieb - Plnenia, ktorých jediným cieľom je získanie daňovej výhody)
   (2006/C 131/04)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   VAT and Duties Tribunal, Manchester
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: University of Huddersfield Higher Education Corporation

      Žalovaný: Commissioners of Customs & Excise
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – VAT and Duties Tribunal, Manchester – Výklad smernice 77/388/EHS: šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) – Pojem dodávka tovaru a poskytovanie služieb podliehajúcich dani z pridanej hodnoty – Pojem hospodárske činnosti – Nájomné zmluvy a zmluvy o postúpení nájmu, ktorých jediným cieľom je získanie daňovej výhody
   Výrok rozsudku
   Plnenia, o aké ide vo veci samej, predstavujú dodávku tovarov alebo poskytnutie služieb a hospodársku činnosť v zmysle článku 2 bodu 1, článku 4 ods. 1 a 2, článku 5 ods. 1 a článku 6 ods. 1 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, v znení zmenenom a doplnenom smernicou Rady 95/7/ES z 10. apríla 1995, ak spĺňajú objektívne kritériá, na ktorých sú tieto pojmy založené, takisto v prípade, ak sú vykonávané iba s cieľom získať daňovú výhodu bez iného podnikateľského účelu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 213, 6.9.2003.


title: Vec T-80/13: Žaloba podaná 13. februára 2013 — Syrian Lebanese Commercial Bank/Rada

text:
               23.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/28

         Žaloba podaná 13. februára 2013 — Syrian Lebanese Commercial Bank/Rada
   (Vec T-80/13)
   2013/C 86/48
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Syrian Lebanese Commercial Bank S.A.L. (Bejrút, Libanon) (v zastúpení: P. Vanderveeren, L. Defalque a T. Bontinck, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil článok 25 rozhodnutia Rady 2012/739/SZBP z 29. novembra 2012 a jeho prílohu I.b v rozsahu, v akom sa žalobkyňa nachádza v tejto prílohe pod číslom 34,

               —

               zrušil článok 1 vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1117/2012 z 29. novembra 2012 v rozsahu, v akom tento na základe uplatnenia článku 1 vykonávacieho nariadenia Rady č. 55/2012 z 23. januára 2012 a bodu 27 jeho prílohy zachováva zápis žalobkyne do prílohy II nariadenia Rady (EÚ) č. 36/2012,

               —

               zrušil v potrebnom rozsahu rozhodnutie, ktoré je predmetom listu Rady z 30. novembra 2012,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod žalobný dôvod je založený na neuvedení dostatočného a presného odôvodnenia, keďže sa Rada obmedzila na uvedenie neurčitých a všeobecných záverov bez toho, aby uviedla špecifické a konkrétne dôvody, na základe ktorých sa domnieva, že voči žalobkyni je potrebné uplatniť obmedzujúce opatrenia.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení práv na obhajobu, práva na spravodlivý proces a účinnú súdnu ochranu, keďže konanie, ktoré viedlo k prijatiu napadnutých aktov, nebolo kontradiktórne a Rada implicitne odmietla predložiť dôkazy odôvodňujúce povahu a rozsah sankcie.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení, pokiaľ ide o účasť žalobkyne na financovaní sýrskeho režimu, keďže Rada pred prijatím napadnutých aktov ani po ich prijatí nepredložila dôkaz o účasti žalobkyne na financovaní uvedeného režimu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na vadách, ktoré ovplyvnili preskúmanie Rady a zapríčinili nezákonnosť reštriktívnych opatrení ňou prijatých v rozsahu, v akom Rada pred prijatím reštriktívneho opatrenia neskúmala relevantnosť a dôvodnosť informácií a dôkazov, ktoré mohli k nemu viesť.


title: Vec T-579/11: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2015 – Akhras/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Zmrazenie finančných prostriedkov — Právo na obhajobu — Povinnosť odôvodnenia — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo na život — Právo vlastniť majetok — Právo na ochranu súkromia — Proporcionalita“)

text:
               30.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 107/23

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2015 – Akhras/Rada
      (Vec T-579/11) (1)

      ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Zmrazenie finančných prostriedkov - Právo na obhajobu - Povinnosť odôvodnenia - Zjavne nesprávne posúdenie - Právo na život - Právo vlastniť majetok - Právo na ochranu súkromia - Proporcionalita“))
      (2015/C 107/30)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Tarif Akhras (Homs, Sýria) (v zastúpení: S. Ashley, S. Millar, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC, a R. Blakeley, barrister)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne M. Bishop, F. Naert a M.-M. Joséphidès, neskôr M. Bishop a M.-M. Joséphidès, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne E. Paasivirta a F. Castillo de la Torre, neskôr F. Castillo de la Torre a D. Gauci, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie rozhodnutia Rady 2011/522/SZBP z 2. septembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2011/273/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 228, s. 16), nariadenia Rady (EÚ) č. 878/2011 z 2. septembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EÚ) č. 442/2011 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 228, s. 1), rozhodnutia Rady 2011/628/SZBP z 23. septembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2011/273/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 247, s. 17), nariadenia Rady (EÚ) č. 1011/2011 z 13. októbra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EÚ) č. 442/2011 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 269, s. 18), rozhodnutia Rady 2011/782/SZBP z 1. decembra 2011 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2011/273/SZBP (Ú. v. EÚ L 319, s. 56), nariadenia Rady (EÚ) č. 36/2012 z 18. januára 2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 442/2011 (Ú. v. EÚ L 16, s. 1), vykonávacieho rozhodnutia Rady 2012/172/SZBP z 23. marca 2012, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2011/782 (Ú. v. EÚ L 87, s. 103), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 266/2012 z 23. marca 2012, ktorým sa vykonáva článok 32 ods. 1 nariadenia č. 36/2012 (Ú. v. EÚ L 87, s. 45), rozhodnutia Rady 2012/739/[SZBP] z 29. novembra 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii a o zrušení rozhodnutia 2011/782 (Ú. v. EÚ L 330, s. 21), vykonávacieho rozhodnutia Rady 2013/185/SZBP z 22. apríla 2013, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2012/739 (Ú. v. EÚ L 111, s. 77), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 363/2013 z 22. apríla 2013, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 36/2012 (Ú. v. EÚ L 111, s. 1), rozhodnutia Rady 2013/255/SZBP z 31. mája 2013 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 147, s. 14), vykonávacieho rozhodnutia Rady 2014/730/SZBP z 20. októbra 2014, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255 (Ú. v. EÚ L 301, s. 36), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1105/2014 z 20. októbra 2014, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 36/2012 (Ú. v. EÚ L 301, s. 7) v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Rady 2011/522/SZBP z 2. septembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2011/273/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii, nariadenie Rady (EÚ) č. 878/2011 z 2. septembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EÚ) č. 442/2011 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, rozhodnutie Rady 2011/628/SZBP z 23. septembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2011/273/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii, nariadenie Rady (EÚ) č. 1011/2011 z 13. októbra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EÚ) č. 442/2011 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, rozhodnutie Rady 2011/782/SZBP z 1. decembra 2011 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2011/273/SZBP, a nariadenie Rady (EÚ) č. 36/2012 z 18. januára 2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 442/2011, sa zrušujú v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú pána Tarifa Akhrasa.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania na tomto stupni.

                  4.

                  Pán Akhras znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Rady Európskej únie v rámci konania o nariadení predbežného opatrenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 6, 7.1.2012.


title: Vec C-85/11: Žaloba podaná 24. februára 2011 — Európska komisia/Írsko

text:
               14.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/10

         Žaloba podaná 24. februára 2011 — Európska komisia/Írsko
   (Vec C-85/11)
   2011/C 145/14
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal, splnomocnený zástupca)

      Žalovaný: Írsko

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Írsko si tým, že umožňuje nezdaniteľným osobám byť členom skupiny na účely DPH (považovať za jednu zdaniteľnú osobu), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článkov 9 a 11 smernice Rady 2006/112/ES (1) z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty,

               —

               zaviazať Írsko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Z praktických dôvodov a na účely zabránenia prípadnému zneužívaniu smernica o DPH oprávnila členské štáty, aby mohli považovať dve zdaniteľné osoby — alebo viac — za jednu zdaniteľnú osobu. Žalobkyňa tvrdí, že smernica neoprávňuje členské štáty zahrnúť nezdaniteľné osoby do takej skupiny a rozšíriť práva a povinnosti zdaniteľných osôb na nezdaniteľné osoby. Právna úprava Spojeného kráľovstva umožňuje zahrnúť nezdaniteľné osoby do skupiny na účely DPH, a teda porušuje uvedenú smernicu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.


title: Vec C-93/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofia-grad (Bulharsko) 21. februára 2012 — ET Agrokonsulting-04-Velko Stojanov/Izpălnitelen direktor na Dăržaven fond „Zemedelie“ — Razplaštatelna agencija

text:
               5.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 133/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofia-grad (Bulharsko) 21. februára 2012 — ET Agrokonsulting-04-Velko Stojanov/Izpălnitelen direktor na Dăržaven fond „Zemedelie“ — Razplaštatelna agencija
   (Vec C-93/12)
   2012/C 133/34
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen săd Sofia-grad

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: ET Agrokonsulting-04-Velko Stojanov

      Žalovaný: Izpălnitelen direktor na Dăržaven fond „Zemedelie“ — Razplaštatelna agencija

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa zásada efektivity vyjadrená v judikatúre [Súdneho dvora] Európskej únie a zásada efektívnej súdnej právnej ochrany, ktorá je zakotvená v článku 47 Charty základných práv Európskej únie, vykladať v tom zmysle, že nepripúšťajú taký vnútroštátny procesnoprávny predpis, akým je článok 133 ods. 1 správneho poriadku, podľa ktorého je súdna príslušnosť vo veci správnych sporov týkajúcich sa vykonávania spoločnej poľnohospodárskej politiky Európskej únie podmienená výlučne sídlom správneho orgánu, ktorý vydal napadnutý správny akt, ak sa zoberie do úvahy skutočnosť, že tento predpis nezohľadňuje miesto, na ktorom sa pozemky nachádzajú, ani bydlisko subjektu, ktorý sa obrátil na súd?

               2.

               Má sa zásada ekvivalencie vyjadrená v judikatúre Súdneho dvora Európskej únie, vykladať v tom zmysle, že nepripúšťa taký vnútroštátny procesnoprávny predpis, akým je článok 133 ods. 1 správneho poriadku, podľa ktorého je súdna príslušnosť vo veci správnych sporov týkajúcich sa vykonávania spoločnej poľnohospodárskej politiky Európskej únie podmienená výlučne sídlom správneho orgánu, ktorý vydal napadnutý správny akt, ak sa zoberie do úvahy § 19 prechodných a záverečných ustanovení zákona, ktorým sa mení a dopĺňa správny poriadok (ktorý sa týka súdnej právomoci v prípade vnútroštátnych správnych sporov vo veciach poľnohospodárskej pôdy)?


title: Vec C-300/16 P: Odvolanie podané 26. mája 2016: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) zo 16. marca 2016 vo veci T-103/14, Frucona Košice a.s./Európska komisia

text:
               18.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/35

         Odvolanie podané 26. mája 2016: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) zo 16. marca 2016 vo veci T-103/14, Frucona Košice a.s./Európska komisia
   (Vec C-300/16 P)
   (2016/C 260/43)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, T. Maxian Rusche, B. Stromsky, K. Walkerová, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: Frucona Košice a.s.

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu (druhá komora) zo 16. marca 2016 vo veci T-103/14, Frucona Košice/Komisia, ktorý bol Komisii oznámený v ten istý deň, a

               —

               rozhodol o žalobe podanej na prvom stupni a žalobu zamietol ako nedôvodnú, a

               —

               uložil odporkyni a žalobkyni na prvom stupni povinnosť nahradiť trovy konania.

         Subsidiárne Komisia navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu (druhá komora) zo 16. marca 2016 vo veci T-103/14, Frucona Košice/Komisia, ktorý bol Komisii oznámený v ten istý deň, a

               —

               vrátil vec Všeobecnému súdu na preskúmanie druhého, a v nevyhnutnom rozsahu tretieho a štvrtého žalobného dôvodu na prvom stupni, a

               —

               rozhodol, že o náhrade trov konania na prvom stupni bude rozhodnuté neskôr.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa Komisie by sa mal napadnutý rozsudok zrušiť z dôvodov, ktoré sa týkajú, po prvé, uplatniteľnosti kritéria súkromného veriteľa a po druhé, uplatnenia kritéria súkromného veriteľa.
   Pokiaľ ide o uplatniteľnosť kritéria súkromného veriteľa, Komisia uvádza tri odvolacieho dôvody. Po prvé, nesprávny výklad napadnutého rozhodnutia; po druhé, nesprávne právne posúdenie týkajúce sa výkladu článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pokiaľ ide o uplatniteľnosť kritéria súkromného veriteľa, a, po tretie, nesprávne uplatnenie zásady res iudicata.

   Podľa napadnutého rozsudku sa kritérium súkromného veriteľa uplatňuje aj vtedy, keď členský štát v správnom konaní na základe podrobnej argumentácie tvrdí, že verejný orgán nekonal na základe úvah, ktorými by sa riadil súkromný účastník trhu, ak dotknutá osoba tvrdí opak. Komisia chápe judikatúru v tom zmysle, že názor členského štátu je zásadný, ak ide o uplatniteľnosť kritéria súkromného veriteľa.
   Pokiaľ ide o uplatnenie kritéria súkromného veriteľa Komisia uplatňuje dva odvolacie dôvody. Po prvé porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pokiaľ ide o uplatnenie kritéria súkromného veriteľa. Po druhé, nesprávne právne posúdenie, ktorého sa Všeobecný súd dopustil pri výklade povinnosti vykonať riadne a nestranné vyšetrovanie údajnej štátnej pomoci v súlade s článkom 107 ods. 1 ZFEÚ.
   Všeobecný súd žiada, aby Komisia ex offo rekonštruovala chovanie ideálneho, racionálneho a plne informovaného hypotetického súkromného veriteľa. Uvedená požiadavka okrem toho existuje bez ohľadu na to, čo dotknutý členský štát urobil alebo povedal. Komisia chápe judikatúru v tom zmysle, že od Komisie sa žiada, aby sama neobstarávala dôkazy a informácie, ktoré by racionálny súkromný veriteľ získal pred tým, než uskutoční posúdenie, ak to neurobil dotknutý verejný orgán. Naopak, jej úloha sa obmedzuje na to, aby v situácii, ktorá je čo najviac podobná situácii verejného orgánu pri prijímaní rozhodnutia o poskytnutí dotknutej pomoci overila, či verejný orgán na základe jeho chovania a dôkazov a informácií, ktoré mal skutočne k dispozícii, subjektívne pri svojom rozhodovaní konal ako súkromný veriteľ.


title: Vec T-111/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  29. marca 2012 — Portugalsko/Komisia ( „EFRR — Zníženie finančnej pomoci — Operačný program týkajúci sa hospodárskej štruktúry v Portugalsku — Neexistencia záväzných, presných a overiteľných cieľov — Legitímna dôvera“ )

text:
               12.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/16

         Rozsudok Všeobecného súdu z 29. marca 2012 — Portugalsko/Komisia
   (Vec T-111/10) (1)

   (EFRR - Zníženie finančnej pomoci - Operačný program týkajúci sa hospodárskej štruktúry v Portugalsku - Neexistencia záväzných, presných a overiteľných cieľov - Legitímna dôvera)
   2012/C 138/28
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Portugalská republika (v zastúpení L. Inez Fernandes, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci N. Mimoso Ruiz, P. Moura Pinheiro a J. Silva Martins, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne A. Steiblytė a G. Braga da Cruz, neskôr A. Steiblytė a P. Guerra e Andrade, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2009) 10624 z 21. decembra 2009 o zrušení časti príspevku poskytnutého z Európskeho fondu pre regionálny rozvoj (EFRR) pre Portugalsko na účely operačného programu „Modernizácia hospodárskej štruktúry“, CCI: 1994 PT 16 1 PO 004 (ex-FEDER ref. 94.12.09.004), udeleného rozhodnutím Komisie K(94)464/3 zo 4. marca 1994, ktorým bola schválená finančná pomoc EFRR

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Portugalská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113, 1.5.2010.


title: Vec C-334/05 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  12. júna 2007 – Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)/Shaker di L. Laudato & C. Sas, Limiñana y Botella, SL (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 8 ods. 1 písm. b) — Pravdepodobnosť zámeny — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva so slovnými prvkami Limoncello della Costiera Amalfitana a  shaker — Námietka majiteľa národnej slovnej ochrannej známky LIMONCHELO)

text:
               21.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 170/5

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 12. júna 2007 – Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)/Shaker di L. Laudato & C. Sas, Limiñana y Botella, SL
   (Vec C-334/05 P) (1)

   (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 8 ods. 1 písm. b) - Pravdepodobnosť zámeny - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva so slovnými prvkami „Limoncello della Costiera Amalfitana“ a „shaker“ - Námietka majiteľa národnej slovnej ochrannej známky LIMONCHELO)
   (2007/C 170/07)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: O. Montalto a P. Bullock, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Shaker di L. Laudato & C. Sas (v zastúpení: F. Sciaudone, advokát), Limiñana y Botella SL
   Predmet veci
   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 15. júna 2005, Shaker di L. Laudato & C./ÚHVT (T-7/04), ktorým Súd prvého stupňa zrušil rozhodnutie R 933/2002-2 druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 24. októbra 2003, ktorým bolo zamietnuté odvolanie proti rozhodnutiu námietkového oddelenia o čiastočnom zamietnutí prihlášky uvedenej ochrannej známky na základe námietky podanej majiteľom národnej slovnej ochrannej známky „LIMONCHELO“ pre niektoré výrobky zaradené do triedy 33
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 15. júna 2005, Shaker/ÚHVT – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker) (T-7/04), sa zrušuje.

               2.

               Vec sa vracia Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev na ďalšie konanie.

               3.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní vo veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 296, 26.11.2005.


title: Vec C-138/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van beroep te Antwerpen (Belgicko) 9. marca 2007 – Belgické kráľovstvo/N.V. Cobelfret

text:
               26.5.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 117/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van beroep te Antwerpen (Belgicko) 9. marca 2007 – Belgické kráľovstvo/N.V. Cobelfret
   (Vec C-138/07)
   (2007/C 117/22)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hof van beroep te Antwerpen
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Belgické kráľovstvo

      Žalovaná: N.V. Cobelfret
   Prejudiciálna otázka
   Je také ustanovenie, aké obsahuje belgická úprava o konečne zdaniteľných príjmoch, podľa ktorej sa najprv k daňovému základu materského podniku pripočítajú zohľadniteľné dividendy a suma vyplatených dividend sa potom podľa článku 205 ods. 2 W.I.B. odpočíta od daňového základu materského podniku (vo výške 95 %) len v rozsahu, v akom má materský podnik zdaniteľné zisky, v súlade s článkom 4 smernice Rady 90/435/EHS (1) z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch vzhľadom na to, že takéto obmedzenie odpočítania od konečne zdaniteľných príjmov vedie k tomu, že materský podnik musí v neskoršom zdaňovacom období platiť dane z vyplatených dividend, keď počas zdaňovacieho obdobia, počas ktorého boli dividendy vyplatené, nemal žiadne, alebo nemal dostatočné zdaniteľné zisky, alebo vedie prinajmenšom k tomu, že daňové straty za zdaňovacie obdobie sa neprávom spotrebujú a nie sú preto už prenesiteľné až do výšky sumy vyplatených dividend, ktoré by bez daňových strát však boli z 95 % oslobodené od dane?

      (1)  Ú. v. ES L 225, s. 6; Mim. vyd. 09/001, s. 147.


title: Vec T-336/07: Žaloba podaná 10. septembra 2007 – Telefónica a Telefónica de España/Komisia

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/55

         Žaloba podaná 10. septembra 2007 – Telefónica a Telefónica de España/Komisia
   (Vec T-336/07)
   (2007/C 269/100)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Telefónica, S.A. a Telefónica de España, S.A. (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: F.-E. Gonzáles Díaz a S. Sorinas Jimeno, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcov

               —

               v súlade s článkom 230 Zmluvy ES zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev zo 4. júla 2007 vo veci COMP/38.784 – Wanadoo España/Telefónica,

               —

               subsidiárne zrušiť alebo znížiť v súlade s článkom 229 Zmluvy ES pokutu, ktorá im bola uložená uvedeným rozhodnutím,

               —

               v každom prípade zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Táto žaloba smeruje proti rozhodnutiu zo 4. júla 2007 týkajúcemu sa konania podľa článku 82 Zmluvy ES (vec COMP/38 784 – Wanadoo España/Telefónica), ktorým Komisia uložila spoločnosti Telefónica, S. A. spoločne s Telefónica de España pokutu vo výške 151 875 000 eur za porušenie článku 82 Zmluvy ES v súvislosti s údajnými praktikami zužovania marží.
   Na podporu svojich návrhov žalobcovia uvádzajú:

               —

               porušenie ich práva na obranu, keďže rozhodnutie sa zakladá na viacerých skutkových zisteniach, ktoré im neboli oznámené počas správneho konania a ku ktorým sa nemohli vyjadriť na pojednávaní,

               —

               že Komisia sa dopustila viacerých zjavne nesprávnych posúdení, ktoré sa týkali:

                           —

                           vymedzenia troch rôznych veľkoobchodných trhov a nie jedného veľkoobchodného trhu ADSL, ktorý by zahŕňal lokálny okruh aj celoštátny a regionálny prístup, prípadne subsidiárne aspoň tieto dva trhy,

                           —

                           údajného dominantného postavenia žalobcov tak na relevantných veľkoobchodných, ako aj na maloobchodných trhoch s výrobkami,

                           —

                           aplikácie článku 82 Zmluvy ES v súvislosti s údajným zneužívaním dominantného postavenia. Po prvé, Komisia aplikuje tento článok na odmietnutie uzavretia zmluvy de facto v prípade, keď dané veľkoobchodné výrobky nepredstavujú „základnú infraštruktúru“, čo je v rozpore s judikatúrou Oscar Bronner. Po druhé, aj keby sa pripustilo, že sa na konanie žalobcov môže uplatniť článok 82 ES, quod non, rozhodnutie nerešpektovalo judikatúru Industrie des Poudres Sphériques, podľa ktorej, aby bolo možné určiť, že došlo k protiprávnemu zužovaniu marží, najprv je potrebné preukázať buď príliš vysokú cenu medziproduktu alebo predátorskú cenu konečného výrobku,

                           —

                           údajného zneužívania dominantného postavenia a jeho vplyvu na trh; po prvé preto, že nesprávne selektuje porovnávané veľkoobchodné vstupy, a po druhé preto, že sa dopúšťa značných omylov vo výpočtoch a opomenutí jednak pri aplikácii testu „obdobie po období“, ako aj testu „odrátané pokladničné príjmy“. Tieto chyby, tak každá osve, ako aj spoločne spôsobujú neplatnosť metodológie a výpočtov použitých v rozhodnutí. Rozhodnutie tiež dostatočne nepreukazuje údajný negatívny dopad správania na hospodársku súťaž,

                           —

                           konania Komisie ultra vires a v každom prípade porušenia zásad subsidiarity, proporcionality, právnej istoty, lojálnej spolupráce a správneho úradného postupu tým, že konala tam, kde tak už urobil vnútroštátny telekomunikačný úrad, ktorý bol založený na základe samotnej legislatívy Spoločenstva a konal v súlade s právomocami a kompetenciami, ktoré mu táto zverila, a v zmysle pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva.

         Pokiaľ ide o zrušenie pokuty alebo jej zníženie, žalobcovia tvrdia, že Komisia porušila článok 15 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 17 implementujúceho články 85 a 86 zmluvy (teraz články 81 a 82) a článok 23 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy, keď určila, že porušenie bolo úmyselné alebo spôsobené hrubou nedbanlivosťou a kvalifikovala ho ako „typické zneužitie“.


title: Uznesenie súdu z 29. augusta 2014 vo veci E-8/13 – Abelia/Dozorný úrad EZVO (Žaloba o zrušenie rozhodnutia Dozorného úradu EZVO – Riadne zastúpenie pred súdom – Štátna pomoc – Údajná pomoc poskytnutá prenajímateľom priestorov pre verejné školy – Rozhodnutie nezačať konanie vo veci formálneho vyšetrovacieho konania – Právny záujem – Štatút zainteresovanej strany – Väzba s významom pre hospodársku súťaž)

text:
               19.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 92/34

         UZNESENIE SÚDU
   z 29. augusta 2014
   vo veci E-8/13
   Abelia/Dozorný úrad EZVO
   (Žaloba o zrušenie rozhodnutia Dozorného úradu EZVO – Riadne zastúpenie pred súdom – Štátna pomoc – Údajná pomoc poskytnutá prenajímateľom priestorov pre verejné školy – Rozhodnutie nezačať konanie vo veci formálneho vyšetrovacieho konania – Právny záujem – Štatút zainteresovanej strany – Väzba s významom pre hospodársku súťaž)
   (2015/C 92/08)
   Vo veci E-8/13, Abelia, s podporou Akademiet Bergen AS, Akademiet Drammen AS, Akademiet Sandnes AS, Akademiet Oslo AS, Akademiet VGS Molde AS a Akademiet VGS Ålesund AS/Dozorný úrad EZVO – ŽALOBA o zrušenie rozhodnutia Dozorného úradu EZVO č. 160/13/COL z 24. apríla 2013 o údajnej pomoci poskytnutej prenajímateľom priestorov pre verejné školy, Súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (sudca spravodajca), sudcovia, vyniesol 29. augusta 2014 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
   Súd EZVO týmto:

               1.

               zamieta žalobu ako neprípustnú;

               2.

               nariaďuje, aby žalobca uhradil trovy konania, ktoré vznikli odporcovi.


title: Vec C-142/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo n° 22 de Madrid (Španielsko) 12. marca 2007 – Ecologistas en Acción – CODA/Ayuntamiento de Madrid

text:
               9.6.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo n° 22 de Madrid (Španielsko) 12. marca 2007 – Ecologistas en Acción – CODA/Ayuntamiento de Madrid
   (Vec C-142/07)
   (2007/C 129/06)
   Jazyk konania: španielčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Juzgado Contencioso-Administrativo n° 22 de Madrid
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ecologistas en Acción – CODA

      Žalovaný: Ayuntamiento de Madrid
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Uplatnia sa podmienky konania o posúdení vplyvov na životné prostredie, vyplývajúce zo smernice Rady 85/337/EHS (1), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 97/11/ES (2) z 3. marca 1997, na stavebné zámery mestských komunikácií, ak sa zohľadní povaha a rozsah daného zámeru, ako aj zásah do husto osídlených oblastí resp. do oblastí významných z historického, kultúrneho alebo archeologického hľadiska?

               2.

               Uplatnia sa podmienky konania o posúdení vplyvov na životné prostredie, vyplývajúce zo smernice Rady 85/337/EHS, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 97/11/ES z 3. marca 1997, na zámery, o ktoré ide v správnom konaní vo veci samej, ak sa zohľadní ich povaha a charakter komunikácií, na ktorých sa majú zámery vykonať, ako aj vlastnosti týchto zámerov, ich rozsah, vplyv na životné prostredie, rozpočet a prípadné rozdelenie celkového zámeru na čiastkové zámery, ak by šlo o obdobné činnosti v rámci tej istej komunikácie?

               3.

               Uplatnia sa kritériá uvedené v rozsudku Súdneho dvora Európskych Spoločenstiev (tretia komora) zo 16. marca 2006, Komisia/Španielsko, C-332/04 (3), najmä v bodoch 69 a 88 na zámery, o ktoré ide v tomto súdnom konaní, ak sa zohľadní ich povaha a charakter komunikácií, na ktorých sa majú zámery vykonať, ako aj vlastnosti týchto zámerov, ich rozsah, vplyv na životné prostredie, rozpočet a prípadné rozdelenie celkového zámeru na čiastkové zámery, ak by šlo o obdobné činnosti v rámci tej istej komunikácie, a je preto potrebné tieto zámery predložiť na konanie o posúdení vplyvov na životné prostredie?

               4.

               V zmysle skutočností, ktoré vyplývajú zo správneho spisu, a najmä k nemu priložených štúdií a správ, má sa zato, že španielske orgány si v súvislosti so zámermi, o ktoré ide v tomto súdnom konaní, splnili povinnosti vyplývajúce zo smernice Rady 85/337/EHS, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 97/11/ES z 3. marca 1997, hoci predmetné zámery neboli formálne predložené na konanie o posúdení vplyvov na životné prostredie, ktoré upravuje uvedená smernica?

      (1)  Smernica Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie.

      (2)  Smernica Rady 97/11/ES z 3. marca 1997, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 85/337/EHS, uverejnená v Ú. v. ES L 73, s. 5; Mim. vyd. 15/003, s. 151.

      (3)  Zb. s. I-40.


title: Vec F-115/07: Žaloba podaná 22. októbra 2007 – Balieu-Steinmetz a Noworyta/Parlament

text:
               22.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/48

         Žaloba podaná 22. októbra 2007 – Balieu-Steinmetz a Noworyta/Parlament
   (Vec F-115/07)
   (2007/C 315/92)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyne: Marie-Thérèse Balieu-Steinmetz (Sanem, Luxembursko) a Lidia Noworyta (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament
   Návrhy žalobkýň

               —

               vyhlásiť za nezákonný prvý článok vnútorných pravidiel, ktoré boli prijaté menovacím orgánom a nadobudli účinnosť 1. mája 2004, teda článok o paušálnej náhrade za prácu nadčas podľa článku 3 prílohy VI služobného poriadku, a to v rozsahu, v akom stanovil podmienku pravidelnosti práce nadčas,

               —

               zrušiť výslovné rozhodnutie menovacieho orgánu z 18. decembra 2006, ktorým sa zamieta návrh pani Noworyta zo 6. júla 2006, ako aj rozhodnutie z 13. novembra 2006 o výslovnom zamietnutí návrhu pani Balieu-Steinmetz z 13. júla 2006,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojej žaloby žalobkyne predovšetkým uvádzajú porušenie základných práv, základných zásad a Európskej sociálnej charty, podľa ktorých musí byť každý pracovník podriadený spravodlivým pracovným podmienkam, najmä pokiaľ ide o pracovný čas a kompenzáciu alebo náhradu za prácu vykonanú nadčas alebo z dôvodu osobitných rysov úpravy jeho pracovného času.
   Osobitne tvrdia, že na rozdiel od článkov 56 bis a 56 ter služobného poriadku, článok 3 prílohy VI služobného poriadku nepodmieňuje možnosť priznať paušálnu náhradu za prácu nadčas vykonanú za osobitných pracovných podmienok tým, že táto práca je vykonávaná pravidelne. Menovací orgán sa podľa žalobkýň dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keďže túto podmienku pridal k prijatým vnútorným pravidlám týkajúcim sa náhrady za prácu nadčas.
   Menovací orgán sa tiež dopustil zjavne nesprávneho právneho posúdenia tým, že uviedol, že úradníci, ktorí nastúpili do zamestnania po 1. máji 2004 nemôžu takúto náhradu získať, napriek tomu, že takáto možnosť bola výslovne uvedená v článku 1 uvedených vnútorných pravidiel.
   Navyše žalobkyne tvrdia, že rozhodnutie o zamietnutí akejkoľvek kompenzácie alebo náhrady za tieto osobitné pracovné podmienky nerešpektuje články 56 bis a 56 ter služobného poriadku a ani zásadu rovnosti zaobchádzania.
   Napokon podľa žalobkýň nie je stanovisko Parlamentu koherentné, keďže generálny riaditeľ generálneho riaditeľstva predsedníctva tvrdil, že osoba, ktorá disponuje telefonickým štandardom nevykonáva prácu nadčas pravidelne, hoci menovací orgán rozhodol o príprave štúdie, v ktorej sa preskúmajú možnosti zosúladenia podmienok práce v rámci dotknutej služby, a to práve z dôvodu netypického pracovného času mimo všeobecného/normálneho pracovného času.


title: Vec C-55/12: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z  25. apríla 2013 — Európska komisia/Írsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2003/96/ES — Zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny — Oslobodenie pohonných látok motorových vozidiel používaných zdravotne postihnutými osobami od spotrebnej dane — Zachovanie oslobodenia po uplynutí prechodného obdobia — Porušenie)

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/7

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 25. apríla 2013 — Európska komisia/Írsko
   (Vec C-55/12) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2003/96/ES - Zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny - Oslobodenie pohonných látok motorových vozidiel používaných zdravotne postihnutými osobami od spotrebnej dane - Zachovanie oslobodenia po uplynutí prechodného obdobia - Porušenie)
   2013/C 171/13
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal a W. Mölls, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Írsko (v zastúpení: E. Creedon, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Porušenie smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (Ú. v. EÚ L 283, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405) — Oslobodenie pohonných látok motorových vozidiel používaných zdravotne postihnutými osobami od spotrebnej dane — Zachovanie oslobodenia po uplynutí prechodného obdobia

      Výrok rozsudku

               1.

               Írsko si tým, že priznávalo po uplynutí 31. decembra 2006 prechodného obdobia podľa článku 18 ods. 1 prvého pododseku smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2004/74/ES z 29. apríla 2004, a podľa prílohy II tejto smernice, oslobodenie pohonných látok motorových vozidiel používaných zdravotne postihnutými osobami od spotrebnej dane, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 1 tejto smernice.

               2.

               Írsko je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 89, 24.3.2012.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  15. decembra 2005  vo veci C-26/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 76/160/EHS — Kvalita vody určenej na kúpanie — Určenie kúpacích oblastí — Smernica 79/923/EHS — Kvalita vôd mäkkýšov — Zavedenie programu zníženia znečistenia)

text:
               25.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/4

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 15. decembra 2005
   vo veci C-26/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 76/160/EHS - Kvalita vody určenej na kúpanie - Určenie kúpacích oblastí - Smernica 79/923/EHS - Kvalita vôd mäkkýšov - Zavedenie programu zníženia znečistenia)
   (2006/C 48/08)
   Jazyk konania: španielčina
   Vo veci C-26/04, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnený zástupca: G. Valero Jordana) proti Španielskemu kráľovstvu (splnomocnený zástupca: E. Braquehais Conesa), ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 27. januára 2004, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia K. Schiemann, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (spravodajca) a E. Levits, generálny advokát: F. G. Jacobs, tajomník: R. Grass, vyhlásil 15. decembra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Neprijatím programu zníženia znečistenia vôd mäkkýšov v Ría de Vigo si Španielske kráľovstvo nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 5 smernice Rady 79/923/EHS z 30. októbra 1979 o kvalite vôd mäkkýšov.

               2.

               Žaloba sa vo zvyšnej časti zamieta.

               3.

               Komisia Európskych spoločenstiev a Španielske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 71, 20.3.2004.


title: Vec T-637/13: Uznesenie Všeobecného súdu z 28. augusta 2015 – Bimbo/ÚHVT – Kimbo (Caffè KIMBO)

text:
               16.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/57

         Uznesenie Všeobecného súdu z 28. augusta 2015 – Bimbo/ÚHVT – Kimbo (Caffè KIMBO)
   (Vec T-637/13) (1)

   (2015/C 381/69)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda šiestej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 52, 22.2.2014.


title: Vec T-194/07: Uznesenie Všeobecného súdu z  26. apríla 2013 — Česká republika/Komisia

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/40

         Uznesenie Všeobecného súdu z 26. apríla 2013 — Česká republika/Komisia
   (Vec T-194/07) (1)

   2013/C 171/81
   Jazyk konania: čeština
   Predseda siedmej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 199, 25.8.2007.


title: Vec C-107/09 P: Odvolanie podané 20. marca 2009 : Španielske kráľovstvo proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia rozšírená komora) z  18. decembra 2008 vo veci T-211/04, Vláda Gibraltáru a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/23

         Odvolanie podané 20. marca 2009: Španielske kráľovstvo proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia rozšírená komora) z 18. decembra 2008 vo veci T-211/04, Vláda Gibraltáru a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-107/09 P)
   2009/C 141/42
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: N. Díaz Abad a J. M. Rodríguez Cárcamo, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Vláda Gibraltáru, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska a Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť v celom rozsahu rozsudok Súdu prvého stupňa, ktorý je predmetom odvolania, a vyhlásiť nový rozsudok určujúci, že rozhodnutie Komisie 2005/261/ES z 30. marca 2004, týkajúce sa schémy štátnej pomoci, ktorú plánuje vykonať Spojené kráľovstvo a ktorá sa týka reformy dane z príjmov právnických osôb vládou Gibraltáru (1), je v súlade s právom, a

               —

               zaviazať odporcov na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Porušenie článku 299 ods. 4 ES v súlade s jeho výkladom judikatúrou Súdneho dvora. V prvom rade napadnutý rozsudok porušuje právny štatút Gibraltáru vyplývajúci z judikatúry Súdneho dvora (rozsudky z 23. septembra 2003 a 12. septembra 2006), pretože nevyhlasuje, že Gibraltár bol postúpený Britskej korune španielskym kráľom Utrechtskou zmluvou z roku 1713 a obsahuje mnohé chyby, pokiaľ ide o definíciu tohto štatútu. Na druhej strane rozsudok Súdu prvého stupňa porušuje aj článok 299 ods. 4 ES tým, že priznáva Gibraltáru možnosť odčleniť sa od Spojeného kráľovstva v daňovej oblasti, čo znamená, že Spojené kráľovstvo prestáva v tejto oblasti zodpovedať za vonkajšie vzťahy Gibraltáru, a de facto premieňa Gibraltár na nový členský štát v daňovej oblasti.

               2.

               Porušenie článku 87 ods. 1 ES, pretože rozsudok Súdu prvého stupňa ho vykladá spôsobom, ktorý bráni jeho uplatneniu Spoločenstvom v rámci boja proti daňovým rajom uznaným OECD. Pre OECD je Gibraltár daňovým rajom. Napadnutý rozsudok tým, že považuje porovnanie medzi činnosťou podnikov v Gibraltáre a činnosťou podnikov v Spojenom kráľovstve za nemožné, ide proti zásadám tejto organizácie, podľa ktorých môžu opatrenia, ktoré sa môžu vo všeobecnosti uplatňovať v Gibraltáre, spôsobovať ujmu jej členským štátom, medzi ktorými je aj Spojené kráľovstvo. Článok 87 ods. 1 ES sa musí vykladať v súlade so zásadami OECD a v dôsledku toho je toto porovnanie nielen možné, ale aj potrebné.

               3.

               Porušenie usmernenia ECB zo 16. júla 2004 v rámci uplatnenia článku 87 ods. 1 ES. Európsky systém centrálnych bánk považuje Gibraltár podobne ako ďalších 37 území za extrateritoriálne finančné územie odlišné od Spojeného kráľovstva, pokiaľ ide o štatistiky týkajúce sa platobnej rovnováhy, vonkajšej globálnej pozície a výmenných rezerv. Analýza rozsudku, ktorý je predmetom odvolania, zabraňujúca porovnávaniu činností podnikov v Gibraltáre s činnosťami podnikov v Spojenom kráľovstve, ide proti tejto definícii, ktorá toto porovnávanie umožňuje a predpokladá uplatnenie článku 87 ods. 1 ES, a porušuje záväznú normu práva Spoločenstva, usmernenie ECB zo 16. júla 2004.

               4.

               Porušenie článku 87 ods. 1 ES z dôvodu nedodržania podmienky, podľa ktorej musí byť pomoc poskytovaná „štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov“. Keďže v súlade s článkom 299 ods. 4 ES je Gibraltár územím, ktoré nie je časťou členského štátu, tvrdenie rozsudku, podľa ktorého referenčný rámec uplatnenia článku 87 ods. 1 ES zodpovedá výlučne geografickým hraniciam Gibraltáru, vedie k posudzovaniu Gibraltáru ako členského štátu, pretože inak by nikdy nemohla byť splnená podmienka, podľa ktorej musí byť pomoc poskytnutá „štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov“.

               5.

               Porušenie zásady nediskriminácie, pretože rozsudok uplatňuje neodôvodneným spôsobom judikatúru Azory na odlišný prípad, ako je ten, ktorého sa týka uvedený rozsudok. Medzi rozsudkom Azory a vecou rozhodnutou rozsudkom, ktorý je predmetom odvolania, existujú dve odlišnosti. Na jednej strane sú Azory územím členského štátu, čo nie je prípad Gibraltáru, a na druhej strane sa rozsudok Azory týkal zníženia daňovej sadzby, pokiaľ ide o daň z príjmov právnických osôb, zatiaľ čo vec týkajúca sa Gibraltáru sa týka nového všeobecného systému dane z príjmov právnických osôb.

               6.

               Porušenie článku 87 ods. 1 ES, pretože rozsudok rozhodol, že podmienky štátnej pomoci nie sú splnené z hľadiska regionálnej selektivity. Konkrétne Španielske kráľovstvo usudzuje, že rozsudok obsahuje nesprávne právne posúdenie v tom, že usudzuje, že sú splnené tri kritériá zavedené rozsudkom Azory, týkajúce sa politickej autonómie, procesnej autonómie a hospodárskej autonómie.

               7.

               Nesprávne právne posúdenie vyplývajúce z odmietnutia posúdiť a uplatniť štvrté kritérium uvedené Španielskym kráľovstvom počas konania na Súde prvého stupňa. Hoci tri kritériá rozsudku Azory boli považované za splnené, malo sa vyžadovať aj štvrté kritérium harmonizácie v rámci vnútroštátneho daňového systému členského štátu, ktorý je pôvodcom opatrenia.

               8.

               Porušenie článku 87 ods. 1 ES, pretože rozsudok Súdu prvého stupňa usudzuje, že kritériá štátnej pomoci nie sú splnené z hľadiska materiálnej selektivity. Ak by sa aj usúdilo, že Gibraltár predstavuje samostatný referenčný rámec, pre ktorý sú kritériá rozsudku Azory splnené, rozsudok porušuje článok 87 ods. 1 ES pri svojom skúmaní materiálnej selektivity, pretože Súd prvého stupňa vo svojej analýze nezohľadnil skutočnosť, že reforma dane z príjmov právnických osôb, ktorú chce Gibraltár vykonať, vytvára schému, v ktorej by 28 798 z 29 000 spoločností existujúcich v Gibraltári mohlo podliehať nulovej daňovej sadzbe. Tieto spoločnosti sú osobitne zvýhodnené predmetným opatrením a napadnutý rozsudok tým, že nerozhodol v tomto zmysle, porušuje článok 87 ods. 1 ES. Navyše na rozdiel od toho, čo tvrdí rozsudok, Komisia skutočne identifikovala spoločný daňový režim.

               9.

               Nedostatočné odôvodnenie rozsudku, ktorý neskúmal štvrté kritérium uvedené Španielskym kráľovstvom.

               10.

               Porušenie základného práva na rozhodnutie sporu v primeranej lehote, keďže konanie na Súde prvého stupňa trvalo prakticky dvakrát dlhšie ako konanie v bežnej veci, pričom to nie je ničím odôvodnené a táto okolnosť má relevantný vplyv na spor.

               11.

               Porušenie článku 77 písm. a) a b) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa, pretože konanie nebolo po vypočutí účastníkov konania formálne prerušené.

      (1)  Ú. v EÚ L 85, s 1.


title: Vec C-84/13 P: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z  3. júla 2014 – Electrabel SA/Európska komisia (Odvolanie — Koncentrácie medzi podnikmi — Rozhodnutie Komisie — Uloženie zaplatenia pokuty — Porušenie článku 7 nariadenia Rady (EHS) č. 4064/89 — Kontrola koncentrácií medzi podnikmi — Článok 14 ods. 3 — Kritériá, ktoré treba zohľadniť na stanovenie výšky pokuty — Zohľadnenie dĺžky trvania porušenia — Zásada zákazu retroaktivity zákona — Uplatnenie nariadenia (ES) č. 139/2004 — Povinnosť odôvodnenia)

text:
               1.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 292/6

         Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 3. júla 2014 – Electrabel SA/Európska komisia
   (Vec C-84/13 P) (1)

   ((Odvolanie - Koncentrácie medzi podnikmi - Rozhodnutie Komisie - Uloženie zaplatenia pokuty - Porušenie článku 7 nariadenia Rady (EHS) č. 4064/89 - Kontrola koncentrácií medzi podnikmi - Článok 14 ods. 3 - Kritériá, ktoré treba zohľadniť na stanovenie výšky pokuty - Zohľadnenie dĺžky trvania porušenia - Zásada zákazu retroaktivity zákona - Uplatnenie nariadenia (ES) č. 139/2004 - Povinnosť odôvodnenia))
   2014/C 292/07
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Electrabel SA (v zastúpení: M. Pittie a P. Honoré, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: C. Giolito, V. Di Bucci a A. Bouquet, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Electrabel SA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 129, 4.5.2013.


title: Vec T-334/17: Žaloba podaná 31. mája 2017 – Cargolux Airlines/Komisia

text:
               24.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/57

         Žaloba podaná 31. mája 2017 – Cargolux Airlines/Komisia
   (Vec T-334/17)
   (2017/C 239/70)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Luxembursko) (v zastúpení: G. Goeteyn, Solicitor, E. Aliende Rodríguez, lawyer, a C. Rawnsley, barrister)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               v prípade, že vyhovie prvému, druhému, tretiemu a štvrtému žalobnému dôvodu, v plnom rozsahu zrušil článok 1 ods. 1 až 4 rozhodnutia Komisie C(2017) 1742 final zo 17. marca 2017 týkajúceho sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave (Vec AT.39258 – Nákladná letecká doprava), v rozsahu, v ako sa týkajú spoločnosti Cargolux,

               —

               v prípade, že vyhovie piatemu žalobnému dôvodu,

                           —

                           v plnom rozsahu zrušil článok 1 ods. 1 uvedeného rozhodnutia, alebo, ak článok 1 ods. 1 uvedeného rozhodnutia nebude zrušený v plnom rozsahu, zrušil článok 1 ods. 1 bod i) uvedeného rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka bezpečnostných prirážok a provízií; zrušil bod ii) v rozsahu, v akom sa týka obdobia od 22. januára 2001 do konca roka 2002, a bod iii) v rozsahu, v akom sa v ňom uvádza konštatovanie o účasti na karteli v zmysle, v akom sa tejto pojem bežne chápe, najskôr pred 10. júnom 2005,

                           —

                           v plnom rozsahu zrušil článok 1 ods. 2 uvedeného rozhodnutia, alebo, ak článok 1 ods. 2 uvedeného rozhodnutí nebude zrušený v plnom rozsahu, zrušil článok 1 ods. 2 bod i) v rozsahu, v akom sa týka bezpečnostných prirážok a provízií; a bod ii) v rozsahu, v akom sa v ňom uvádza konštatovanie o účasti na karteli v zmysle, v akom sa tejto pojem bežne chápe, najskôr pred 10. júnom 2005,

                           —

                           v plnom rozsahu zrušil článok 1 ods. 3 a 4.

               —

               v prípade, že vyhovie šiestemu žalobnému dôvodu, zrušil článok 1 ods. 2 a 3 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa v nich uvádza, že spoločnosť Cargolux sa zúčastnila na porušení týkajúcom sa prichádzajúcich trás (t. j. na linkách smerujúcich z letísk v tretích krajinách do krajín v rámci EÚ alebo na Island a do Nórska),

               —

               zrušil pokutu uloženú spoločnosti Cargolux v článku 3 uvedeného rozhodnutia, a ak Všeobecný súd túto pokutu nezruší v plnom rozsahu, aby ju podstate znížil na základe svojej neobmedzenej právomoci,

               —

               prijal nevyhnutné nadväzujúce opatrenia týkajúce sa článku 4 v rozsahu, v sa tento článok týka spoločnosti Cargolux,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila spoločnosť Cargolux.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení, ktorého sa údajne dopustila Komisia tým, že prekročila svoje právomoci, keďže sa opierala o dôkazy týkajúce sa leteckých tras a období, ktoré nespadali do jej právomoci.

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že Komisia neoprávnene prekročila svoju právomoc, keďže sa opierala o dôkazy pochádzajúce z obdobia pred a) 1. májom 2004 v súvislosti s leteckými trasami medzi EÚ a tretími krajinami; pred 19. májom 2005 v súvislosti s leteckými trasami medzi EHP (štáty, ktoré nie sú členmi EÚ) a tretími krajinami; a c) pred 1. júnom 2002 v súvislosti s trasami EÚ–Švajčiarsko, ktoré tvorili základ ňou zisteného porušenia článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení podstatnej procesnej náležitosti, porušení práva na obhajobu a zjavne nesprávnom posúdení, keďže Komisia porušila podstatné procesné náležitosti a právo žalobkyne na obhajobu tým, že pred opätovným prijatím rozhodnutia nevydala nové vyhlásenie o námietkach.

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nesprávne konštatovala, že pred opätovným prijatím napadnutého rozhodnutia nemala povinnosť vydať nové vyhlásenie o námietkach, čím porušila právo žalobkyne na obhajobu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení, keďže Komisia nevykonala nevyhnutné posúdenie právneho a hospodárskeho kontextu potrebného na platné konštatovanie porušenia z hľadiska cieľa.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení podstatnej procesnej náležitosti, nedostatku odôvodnenia, porušení práva na obhajobu a zjavne nesprávnom právnom a skutkovom posúdení, keďže Komisia dostatočne presne nevymedzila rozsah a kritériá údajného porušenia článku 101 ZFEÚ a ďalších relevantných ustanovení.

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že široké vymedzenie pojmu jediné a pokračujúce porušenie viedlo k nejasnému určeniu rozsahu porušenia, ktoré nie je možné napraviť, a má za následok nemožnosť určenia jeho predmetu.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení, keďže Komisia nepredložila spoľahlivé dôkazy, na ktorých založila svoje konštatovanie, ani z právne hľadiska dostatočne nepreukázala skutočnosti, o ktoré svoje konštatovanie opiera.

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie obsahuje nesprávne skutkové zistenia a nesprávne posúdenia týkajúce sa všetkých troch zložiek (palivové prirážky, bezpečnostné prirážky a provízie z prirážok) zakladajúcich údajné jediné a pokračujúce porušenie. Žalobkyňa takisto zastáva názor, že Komisia zneužila pojem jediné a pokračujúce porušenie ako všetko zahrňujúce ustanovenie, ktoré jej umožňuje predkladať ako „dôkaz“ rôznorodý súbor skutočností a kontaktov, vrátane správania, ktoré je v súlade s právom alebo nie je relevantné.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, keďže Komisia si nesprávne priznala právomoc rozhodovať o údajnej koordinácii narušujúcej hospodársku súťaž, pokiaľ ide o lety z letísk v tretích krajinách na letiská v EHP, a dopustila sa nesprávneho právneho posúdenia, keďže na tieto činnosti sa nevzťahuje pôsobnosť článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody EHP.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod, ktorý sa týka návrhu na opätovné súdne preskúmanie pokuty s ohľadom na neobmedzenú právomoc Súdneho dvora, je založený na zjavne nesprávnom posúdení a porušení zásady proporcionality.

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nesprávne stanovila hodnoty tržieb, keďže nesprávne zohľadnila prichádzajúce lety a veľmi nadhodnotila celkovú závažnosť údajného porušenia. Komisia vo vzťahu k žalobkyni nesprávne posúdila závažnosť a dobu trvania údajného porušenia a chybne zamietla poľahčujúce okolnosti.


title: Vec T-448/10: Žaloba podaná 23. septembra 2010 — Apple, Inc./ÚHVT — Iphone Media (IPH IPHONE)

text:
               4.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/36

         Žaloba podaná 23. septembra 2010 — Apple, Inc./ÚHVT — Iphone Media (IPH IPHONE)
   (Vec T-448/10)
   ()
   2010/C 328/63
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Apple, Inc. (Cupertino, Spojené štáty americké) (v zastúpení: M. Engelman, barrister a J. Olsen, solicitor)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Iphone Media, SA (Sevilla, Španielsko)

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 21. júla 2010 vo veci R 1084/2009-4,

               —

               vyhovieť žalobcovej námietke,

               —

               alternatívne žalobca navrhuje, aby sa jeho námietke vyhovelo v súvislosti s tými tovarmi a službami, o ktorých sa rozhodne, že pravdepodobnosť zámeny existuje, a/alebo v súvislosti s tými tovarmi a službami, o ktorých sa stanoví, že existuje riziko, že prihlasovaná ochranná známka by získala neoprávnený prospech z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena žalobcovej ochrannej známky alebo by jej škodila,

               —

               zaviazať ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „IPH IPHONE“ pre tovary a služby v triedach 16, 35, 38, 41 a 42 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 5 562 822.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobca.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva č. 2 901 007„IPHONE“ pre tovary a služby v triedach 9, 38 a 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: žalobca sa domnieva, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009, pretože odvolací senát nesprávne uplatnil ustanovenia týchto článkov na napadnutú ochrannú známku.


title: Vec C-43/16 P: Odvolanie podané 21. januára 2016: Copernicus-Trademarks Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 25. júna 2015 vo veci T-186/12, Copernicus-Trademarks/EUIPO

text:
               5.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/8

         Odvolanie podané 21. januára 2016: Copernicus-Trademarks Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 25. júna 2015 vo veci T-186/12, Copernicus-Trademarks/EUIPO
   (Vec C-43/16 P)
   (2016/C 326/14)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Copernicus-Trademarks Ltd (v zastúpení: C. Röhl, advokát)

      Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
   Uznesením zo 14. júna 2016 Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


title: Vec F-10/12: Žaloba podaná 23. januára 2012 — ZZ/Komisia

text:
               3.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/29

         Žaloba podaná 23. januára 2012 — ZZ/Komisia
   (Vec F-10/12)
   2012/C 65/57
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Komisie zamietajúce priznanie diét žalobcovi

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie z 24. mája 2011 a výslovné rozhodnutie o zamietnutí jeho sťažnosti z 24. októbra 2011 a zaviazať Komisiu, aby mu vyplácala diéty,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec C-156/06: Žaloba podaná  23. marca 2006  – Komisia Európskych spoločenstiev/Švédske kráľovstvo

text:
               3.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 131/32

         Žaloba podaná 23. marca 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Švédske kráľovstvo
   (Vec C-156/06)
   (2006/C 131/60)
   Jazyk konania: švédčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: D. Maidani a K. Simonsson, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Švédske kráľovstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Švédske kráľovstvo tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/87/ES zo 16. decembra 2002 o doplnkovom dohľade nad úverovými inštitúciami, poisťovňami a investičnými spoločnosťami vo finančnom konglomeráte (1), ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES, alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Švédske kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 11. augusta 2004.

      (1)  Ú. v. ES L 35, s. 1; Mim. vyd. 06/004, s. 340.


title: Vec C-418/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Francúzsko) 12. septembra 2007 – Société Papillon/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

text:
               24.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Francúzsko) 12. septembra 2007 – Société Papillon/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Vec C-418/07)
   (2007/C 283/32)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Conseil d'État
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Société Papillon

      Žalovaný: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje v rozsahu, v akom mala daňová výhoda vyplývajúca z režimu „daňovej integrácie“ svoje účinky na zdanenie materskej spoločnosti skupiny, ktorá môže kompenzovať zisky a straty realizované všetkými spoločnosťami integrovanej skupiny a mať prospech z daňovej neutralizácie vnútroskupinových transakcií nemožnosť, vyplývajúca z režimu vymedzeného článkami 223A a nasl. všeobecného daňového zákonníka, zahrnúť do obvodu daňovej integrovanej skupiny dcérsku spoločnosť materskej spoločnosti, keďže je vlastnená prostredníctvom dcérskej spoločnosti, založenej v inom členskom štáte Európskeho spoločenstva a nevykonávajúcej činnosť vo Francúzsku, ktorá nepodlieha francúzskej dani z príjmov právnických osôb a preto sama osobe nemôže patriť do skupiny, obmedzenie slobody usadenia sa z dôvodu daňového dôsledku voľby materskej spoločnosti držať dcérsku spoločnosť prostredníctvom francúzskej dcérskej spoločnosti alebo skôr prostredníctvom dcérskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte?

               2.

               V prípade kladnej odpovede, môže byť takéto obmedzenie odôvodnené potrebou zachovania súdržnosti systému „daňovej integrácie“, najmä mechanizmov daňovej neutralizácie vnútroskupinových transakcií, s ohľadom na dôsledky systému, ktorý spočíva v tom, že sa na dcérsku spoločnosť usadenú v inom členskom štáte hľadí ako na patriacu do skupiny jedine na účely podmienky nepriamej držby dcérskej spoločnosti, ktorá je naďalej vyňatá z uplatňovania režimu skupiny, pretože nepodlieha francúzskej dani, alebo akýmkoľvek iným naliehavým dôvodom všeobecného záujmu?


title: Vec C-203/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Grondwettelijk Hof (Belgicko) 28. apríla 2011 — All Projects & Developments NV a i.

text:
               23.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 219/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Grondwettelijk Hof (Belgicko) 28. apríla 2011 — All Projects & Developments NV a i.
   (Vec C-203/11)
   2011/C 219/05
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Grondwettelijk Hof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

   Žalobcovia:

               All Projects & Developments NV

               Bouw- en Coördinatiekantoor Andries NV

               Belgische Gronden Reserve NV

               Bouwonderneming Ooms NV

               Bouwwerken Taelman NV

               Brummo NV

               Cordeel Zetel Temse NV

               DMI Vastgoed NV

               Dumobil NV

               Durabrik NV

               Eijssen NV

               Elbeko NV

               Entro NV

               Extensa NV

               Flanders Immo JB NV

               Green Corner NV

               Huysman Bouw NV

               Imano BVBA

               Immpact Ontwikkeling NV

               Invest Group Dewaele NV

               Invimmo NV

               Kwadraat NV

               Liburni NV

               Lotinvest NV

               Matexi NV

               Novus NV

               Plan & Bouw NV

               7Senses Real Estate NV

               Sibomat NV

               Tradiplan NV

               Uma Invest NV

               Versluys Bouwgroep BVBA

               Villabouw Francis Bostoen NV

               Willemen General Contractor NV

               Wilma Project Development NV

               Woningbureau Paul Huyzentruyt NV

         Vedľajší účastníci konania:

               Ministerraad (Rada ministrov)

               Vlaamse regering (Flámska vláda)

               Immo Vilvo NV

               PSR Brownfield Developers NV

               College van de Franse Gemeenschapscommissie (Kolégium Komisie Francúzskeho spoločenstva)

               Franse Gemeenschapsregering (Vláda Francúzskeho spoločenstva)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa články 107 a 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) samostatne alebo v spojení s rozhodnutím Komisie 2005/842/ES (1) z 28. novembra 2005 o uplatňovaní článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES na štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme udeľovanej niektorým podnikom povereným poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu vykladať tak, že vyžadujú, aby sa opatrenia uvedené v článkoch 3.1.3, 3.1.10, článku 4.1.20 § 3 ods. 2 a článkoch 4.1.21 a 4.1.23 dekrétu flámskeho regiónu z 27. marca 2009 o politike pozemkov a nehnuteľností oznamovali Európskej komisii pred prijatím alebo pred nadobudnutím účinnosti týchto ustanovení?

               2.

               Má sa právna úprava ukladajúca súkromným subjektom, ktorých parcelácia alebo stavebný projekt dosahuje určitú minimálnu veľkosť, zo zákona sociálnu povinnosť vo výške najmenej 10 percent a najviac 20 percent z parcelácie alebo tohto stavebného projektu, ktorá môže byť splnená in natura alebo vyplatením sumy vo výške 50 000 eur za nevytvorenú sociálnu parcelu alebo nevytvorený sociálny byt, preskúmať z hľadiska slobody usadiť sa, slobody poskytovať služby a voľného pohybu kapitálu alebo sa má považovať za komplexnú právnu úpravu, ktorá sa má preskúmať z hľadiska každej z týchto slobôd?

               3.

               Vzťahuje sa článok 2 ods. 2 písm. a) a j) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES (2) z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu na povinný príspevok súkromných subjektov na výstavbu sociálnych bytov a garsóniek, ktorý sa zo zákona ukladá ako sociálna povinnosť v spojení s každým stavebným povolením alebo povolením na parceláciu týkajúcich sa projektu, ktorý dosahuje zákonom stanovený minimálny rozsah, pričom postavené sociálne byty sa odkupujú za vopred stanovené maximálne ceny spoločnosťami sociálnej bytovej výstavby na účely ich prenájmu širokej kategórii jednotlivcov alebo sa po prevode práv v prospech spoločností sociálnej bytovej výstavby predávajú jednotlivcom, ktorí patria do tej istej kategórie?

               4.

               V prípade kladnej odpovede na tretiu prejudiciálnu otázku, má sa výraz „požiadavka podliehajúca hodnoteniu“ uvedený v článku 15 smernice 2006/123 vykladať v tom zmysle, že zahŕňa povinnosť súkromných subjektov prispievať navyše alebo v časti ich bežnej činnosti k sociálnej bytovej výstavbe a previesť postavené byty za maximálne ceny na čiastočne verejné inštitúcie alebo previesť práva k týmto bytov, hoci tieto súkromné subjekty nemajú žiadne ďalšie právo iniciatívy na trhu sociálnych bytov?

               5.

               V prípade kladnej odpovede na tretiu prejudiciálnu otázku, musí vnútroštátny súd uložiť sankciu, a ak áno akú, ak

                           a)

                           určí, že nová požiadavka podliehajúca hodnoteniu podľa článku 15 smernice 2006/123 nebola preskúmaná špecifickým spôsobom podľa článku 15 ods. 6 smernice;

                           b)

                           určí, že táto nová požiadavka nebola oznámená podľa článku 15 ods. 7 smernice?

               6.

               V prípade kladnej odpovede na tretiu prejudiciálnu otázku, má sa pojem „zakázaná požiadavka“ uvedená v článku 14 smernice 2006/123 vykladať v tom zmysle, že jej odporuje vnútroštátna právna úprava, ak táto úprava podmieňuje prístup k činnosti v oblasti služieb alebo jej vykonávanie požiadavkou nielen za podmienok stanovených v tomto článku, ale aj ak táto právna úprava len stanovuje, že nesplnenie tejto požiadavky má za následok, že finančná náhrada za poskytnutie zákonom predpísanej služby sa neprizná a že poskytnutá finančná záruka na výkon tejto služby nebude vrátená?

               7.

               V prípade kladnej odpovede na tretiu prejudiciálnu otázku, má sa pojem „konkurenčný prevádzkovateľ“ uvedený v článku 14 bode 6 smernice 2006/123 vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje aj na verejnoprávnu inštitúciu, ktorej úlohy sa môžu čiastočne prekrývať s úlohami poskytovateľov služieb, ak prijíma rozhodnutia uvedené v článku 14 bode 6 tejto smernice a zároveň je povinná ako posledná inštancia vo viacstupňovom systéme kúpiť sociálne byty, ktoré postavil poskytovateľ služieb na splnenie sociálnej povinnosti, ktorá mu bola uložená?

               8.

                           a)

                           V prípade kladnej odpovede na tretiu prejudiciálnu otázku, má sa pojem „systém udeľovania povolení“ uvedený v článku 4 bode 6 smernice 2006/123 vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na potvrdenia, ktoré sú udeľované verejnoprávnymi inštitúciami po vydaní prvotného stavebného povolenia alebo povolenia na parceláciu, a ktoré sú potrebné na uplatnenie nároku na niektoré z náhrad priznaných na vykonanie sociálnej povinnosti, ktorá bola zo zákona spojená s prvotným povolením, a ktoré sú súčasne potrebné na uplatnenie nároku na vrátenie finančnej záruky, ktorú musí poskytovateľ služieb uhradiť v prospech tejto verejnoprávnej inštitúcie?

                           b)

                           V prípade kladnej odpovede na tretiu prejudiciálnu otázku, má sa pojem „systém udeľovania povolení“ uvedený v článku 4 bode 6 smernice 2006/123 vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na dohodu, ktorú súkromný subjekt uzavrie na základe zákonného ustanovenia s verejnoprávnou inštitúciou v rámci prevodu práv v prospech tejto verejnoprávnej inštitúcie na predaj sociálneho bytu postaveného týmto súkromným objektom na účely splnenia sociálnej povinnosti in natura, ktorá je zo zákona spojená so stavebným povolením alebo povolením na parceláciu, ak je uzatvorenie tejto dohody podmienkou vykonateľnosti tohto povolenia?

               9.

               Majú sa články 49 ZFEÚ a 56 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že im odporuje právna úprava, ktorá spôsobuje, že s vydaním stavebného povolenia alebo povolenia na parceláciu v súvislosti s projektom s určitým minimálnym rozsahom je zo zákona spojená sociálna povinnosť, ktorá spočíva v postavení sociálnych bytov vo výške určitej percentuálnej sadzby projektu, ktoré sa následne musia predať za ceny so stanovenou maximálnou výškou verejnoprávnej inštitúcii alebo prevodom práv v prospech tejto inštitúcie?

               10.

               Má sa článok 63 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že mu odporuje právna úprava, ktorá spôsobuje, že s vydaním stavebného povolenia alebo povolenia na parceláciu v súvislosti s projektom s určitým minimálnym rozsahom je zo zákona spojená sociálna povinnosť, ktorá spočíva v postavení sociálnych bytov vo výške určitej percentuálnej sadzby projektu, ktoré sa následne musia predať za ceny so stanovenou maximálnou výškou verejnoprávnej inštitúcii alebo prevodom práv v prospech tejto inštitúcie?

               11.

               Má sa pojem „verejná zákazka na práce“ uvedený v článku 1 ods. 2 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES (3) z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje na právnu úpravu, ktorá spôsobuje, že s vydaním stavebného povolenia alebo povolenia na parceláciu v súvislosti s projektom s určitým minimálnym rozsahom je zo zákona spojená sociálna povinnosť, ktorá spočíva v postavení sociálnych bytov vo výške určitej percentuálnej sadzby projektu, ktoré sa následne musia predať za ceny so stanovenou maximálnou výškou verejnoprávnej inštitúcii alebo prevodom práv v prospech tejto inštitúcie?

               12.

               Majú sa články 21, 45 a 49, 56 a 63 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a články 22 a 24 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES (4) z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, vykladať v tom zmysle, že im odporuje právna úprava zavedená knihou 5 dekrétu flámskeho regiónu z 27. marca 2009 o politike pozemkov a nehnuteľností s nadpisom „Bývanie vo vlastnom regióne“, ktorá podmienila prevod pozemkov na nich postavených a stavieb v určitých, takzvaných cieľových obciach, tým, že kupec alebo nájomca musí preukázať dostatočnú väzbu k dotknutej obci v zmysle článku 5.2.1 § 2 dekrétu?

      (1)  Ú. v. EÚ L 312, s. 67.

      (2)  Ú. v. EÚ L 376, s. 36.

      (3)  Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007 s. 132.

      (4)  Ú. v. EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005 s. 46.


               26.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/1

         2011/C 63/01
   Posledná publikácia Súdny dvora Európskej únie v Úradnom vestníku Európskej únie

         Ú. v. EÚ C 55, 19.2.2011

      Predchádzajúce publikácie

      Ú. v. EÚ C 46, 12.2.2011

      Ú. v. EÚ C 38, 5.2.2011

      Ú. v. EÚ C 30, 29.1.2011

      Ú. v. EÚ C 13, 15.1.2011

      Ú. v. EÚ C 346, 18.12.2010

      Ú. v. EÚ C 328, 4.12.2010

   Tieto texty sú dostupné na adresách:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Vec C-522/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Ferrol (Španielsko) 1. októbra 2013 — Ministerio de Defensa, Navantia, S.A./Concello de Ferrol

text:
               14.12.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 367/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ferrol (Španielsko) 1. októbra 2013 — Ministerio de Defensa, Navantia, S.A./Concello de Ferrol
   (Vec C-522/13)
   2013/C 367/44
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ferrol

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Ministerio de Defensa, Navantia, S.A.

      Žalovaný: Concello de Ferrol

      Prejudiciálna otázka

   Je oslobodenie od dane z nehnuteľností priznané spoločnosti NAVATIA, S.L., zlučiteľné s článkom 107 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) a je s článkom 107 ZFEÚ zlučiteľné oprávnenie členského štátu (Španielska) oslobodiť od dane z nehnuteľností pozemok (nehnuteľnosť s katastrálnym číslom 2825201QA5422N0001YG) v majetku štátu prevedený na súkromný podnik s celým základným imaním vo vlastníctve štátu (NAVATIA, S.L.), na ktorom uvedený podnik vyrába tovary a poskytuje služby, ktoré môžu byť predmetom obchodu medzi členskými štátmi?


title: Vec C-321/08: Žaloba podaná 15. júla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/38

         Žaloba podaná 15. júla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-321/08)
   (2008/C 223/62)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: W. Wils a E. Adsera Ribera, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Španielske kráľovstvo si tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“) (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice 2005/29/ES uplynula 12. júna 2007.

      (1)  Ú. v. EÚ L 149, s. 22.


title: Vec T-309/03: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo  6. apríla 2006  – Camós Grau/Komisia ( Vyšetrovanie Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) týkajúce sa riadenia a financovania Inštitútu pre európske a latinsko-americké vzťahy (IRELA) — Možný konflikt záujmov v prípade jedného vyšetrovateľa — Vylúčenie z tímu — Vplyv na priebeh vyšetrovania a obsah správy z vyšetrovania — Správa, ktorou sa uzatvára vyšetrovanie — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Žaloba o náhradu škody — Prípustnosť )

text:
               3.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 131/38

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. apríla 2006 – Camós Grau/Komisia
   (Vec T-309/03) (1)

   („Vyšetrovanie Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) týkajúce sa riadenia a financovania Inštitútu pre európske a latinsko-americké vzťahy (IRELA) - Možný konflikt záujmov v prípade jedného vyšetrovateľa - Vylúčenie z tímu - Vplyv na priebeh vyšetrovania a obsah správy z vyšetrovania - Správa, ktorou sa uzatvára vyšetrovanie - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť - Žaloba o náhradu škody - Prípustnosť“)
   (2006/C 131/71)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Manel Camós Grau (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J.-F. Pasqieur a C. Ladenburger, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Jednak návrh na zrušenie správy Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) zo 17. októbra 2002, ktorou sa uzatvára vyšetrovanie týkajúce sa Inštitútu pre európske a latinsko-americké vzťahy (IRELA), a jednak návrh na náhradu nemajetkovej ujmy a náhradu za zásah do pracovného postupu, ktoré údajne utrpel na základe tejto správy.
   Výrok rozsudku

               1.

               Komisia je povinná zaplatiť pánovi Camós Grau sumu 10 000 eur.

               2.

               V zostávajúcej časti sa návrhy zamietajú.

               3.

               Komisia je povinná naradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 275, 15.11.2003.