title: Vec C-868/19: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 15. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Berlin-Brandenburg – Nemecko) – M-GmbH/Finanzamt für Körperschaften (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 9 – Zdaniteľné osoby – Článok 11 – Oprávnenie členských štátov považovať za jednu zdaniteľnú osobu osoby, ktoré sú z právneho hľadiska nezávislé, ale súčasne sú vzájomne úzko prepojené finančnými, ekonomickými a organizačnými väzbami („skupina na účely DPH“) – Pojem „úzko prepojené finančnými väzbami“ – Vnútroštátna právna úprava vylučujúca možnosť byť členom skupiny na účely DPH u osobných obchodných spoločností, ktorých spoločníci nie sú popri riadiacom subjekte len osobami finančne previazanými s podnikom riadiaceho subjektu – Právna istota – Opatrenia na zamedzenie daňovým únikom alebo vyhýbaniu sa plateniu daní – Proporcionalita – Neutralita DPH)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/12

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 15. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Berlin-Brandenburg – Nemecko) – M-GmbH/Finanzamt für Körperschaften
      (Vec C-868/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 9 - Zdaniteľné osoby - Článok 11 - Oprávnenie členských štátov považovať za jednu zdaniteľnú osobu osoby, ktoré sú z právneho hľadiska nezávislé, ale súčasne sú vzájomne úzko prepojené finančnými, ekonomickými a organizačnými väzbami („skupina na účely DPH“) - Pojem „úzko prepojené finančnými väzbami“ - Vnútroštátna právna úprava vylučujúca možnosť byť členom skupiny na účely DPH u osobných obchodných spoločností, ktorých spoločníci nie sú popri riadiacom subjekte len osobami finančne previazanými s podnikom riadiaceho subjektu - Právna istota - Opatrenia na zamedzenie daňovým únikom alebo vyhýbaniu sa plateniu daní - Proporcionalita - Neutralita DPH)
      (2021/C 217/16)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: M-GmbH

         Žalovaný: Finanzamt für Körperschaften

         Výrok rozsudku

      Článok 11 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty v spojení so zásadami právnej istoty, proporcionality a daňovej neutrality sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá možnosť, aby si osobná obchodná spoločnosť spolu s podnikom riadiaceho subjektu vytvorila skupinu osôb, ktorú možno považovať za jednu zdaniteľnú osobu na účely dane z pridanej hodnoty, podmieňuje tým, aby spoločníkmi osobnej spoločnosti boli popri riadiacom subjekte len osoby, ktoré sú finančne previazané s týmto podnikom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 77, 9.3.2020.


title: Vec C-875/19 P: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. apríla 2021 – FV/Rada Európskej únie (Odvolanie – Žaloba o neplatnosť – Verejná služba – Hodnotiaca správa – Kritériá posúdenia – Riadny výkon – Oneskorenia – Predloženie lekárskeho potvrdenia – Povinnosť starostlivosti)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/13

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. apríla 2021 – FV/Rada Európskej únie
      (Vec C-875/19 P) (1)

      (Odvolanie - Žaloba o neplatnosť - Verejná služba - Hodnotiaca správa - Kritériá posúdenia - Riadny výkon - Oneskorenia - Predloženie lekárskeho potvrdenia - Povinnosť starostlivosti)
      (2021/C 217/17)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: FV (v zastúpení: É. Boigelot, avocat)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  FV znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Rady Európskej únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 77, 9.3.2020.


title: Vec C-877/19 P: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. apríla 2021 – FV/Rada Európskej únie (Odvolanie – Žaloba o neplatnosť – Verejná služba – Hodnotiaca správa – Kritériá posúdenia – Pravidelnosť dávok – Omeškanie – Predloženie lekárskeho osvedčenia – Povinnosť starostlivosti)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/13

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. apríla 2021 – FV/Rada Európskej únie
      (Vec C-877/19 P) (1)

      (Odvolanie - Žaloba o neplatnosť - Verejná služba - Hodnotiaca správa - Kritériá posúdenia - Pravidelnosť dávok - Omeškanie - Predloženie lekárskeho osvedčenia - Povinnosť starostlivosti)
      (2021/C 217/18)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: FV (v zastúpení: É. Boigelot, avocat)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  FV znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Rade Európskej únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 77, 9.3.2020.


title: Vec C-935/19: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 15. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poľsko) – Grupa Warzywna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 273 – Nadhodnotenie sumy vrátenia DPH v daňovom priznaní – Nesprávne posúdenie zdaniteľnosti transakcie zdaniteľnou osobou – Oprava daňového priznania v nadväznosti na kontrolu – Sankcia vo výške 20 % z nadhodnotenej sumy vrátenia DPH – Zásada proporcionality)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/14

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 15. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poľsko) – Grupa Warzywna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Vec C-935/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 273 - Nadhodnotenie sumy vrátenia DPH v daňovom priznaní - Nesprávne posúdenie zdaniteľnosti transakcie zdaniteľnou osobou - Oprava daňového priznania v nadväznosti na kontrolu - Sankcia vo výške 20 % z nadhodnotenej sumy vrátenia DPH - Zásada proporcionality)
      (2021/C 217/19)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Grupa Warzywna Sp. z o.o.

         Žalovaný: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Výrok rozsudku

      Článok 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty a zásada proporcionality sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá zdaniteľnej osobe, ktorá transakciu oslobodenú od dane z pridanej hodnoty (DPH) chybne považovala za transakciu podliehajúcu tejto dani, ukladá sankciu rovnajúcu sa 20 % sumy nadhodnotenia neoprávnene požadovanej sumy vrátenia DPH, v rozsahu, v akom sa táto sankcia uplatní bez rozdielu tak na situáciu, v ktorej nezrovnalosť vyplýva z nesprávneho posúdenia zo strany účastníkov transakcie, pokiaľ ide o zdaniteľnú povahu transakcie, pričom neexistuje dôkaz o daňovom podvode a strate príjmov pre štátnu pokladnicu, ako aj na situáciu, v ktorej neexistujú takéto osobitné okolnosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 191, 8.6.2020.


title: Vec C-53/20: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 15. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein eV (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín – Nariadenie (EÚ) č. 1151/2012 – Článok 49 ods. 3 prvý pododsek a článok 49 ods. 4 druhý pododsek – Článok 53 ods. 2 prvý pododsek – Zmena a doplnenie špecifikácie výrobku – Spreewaldské uhorky (Nemecko) „Spreewälder Gurken (CHZO)“ – Zmeny a doplnenia, ktoré nie sú nepodstatné – Námietkové konanie – Námietka proti žiadosti o zmenu a doplnenie – Žaloba proti rozhodnutiu, ktorým sa vyhovuje tejto žiadosti – Pojem „oprávnený záujem“)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/15

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 15. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein eV
      (Vec C-53/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín - Nariadenie (EÚ) č. 1151/2012 - Článok 49 ods. 3 prvý pododsek a článok 49 ods. 4 druhý pododsek - Článok 53 ods. 2 prvý pododsek - Zmena a doplnenie špecifikácie výrobku - Spreewaldské uhorky (Nemecko) „Spreewälder Gurken (CHZO)“ - Zmeny a doplnenia, ktoré nie sú nepodstatné - Námietkové konanie - Námietka proti žiadosti o zmenu a doplnenie - Žaloba proti rozhodnutiu, ktorým sa vyhovuje tejto žiadosti - Pojem „oprávnený záujem“)
      (2021/C 217/20)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Hengstenberg GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Spreewaldverein eV

         Výrok rozsudku

      Článok 49 ods. 3 prvý pododsek a článok 49 ods. 4 druhý pododsek nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny v spojení s článkom 53 ods. 2 prvým pododsekom tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že v rámci konania, ktoré sa uplatňuje na žiadosti o zmenu a doplnenie špecifikácie, ktoré nie sú nepodstatné, výrobku, na ktorý sa vzťahuje chránené zemepisné označenie, môže každá fyzická alebo právnická osoba, ktorá je hospodársky skutočne alebo potenciálne dotknutá požadovanými zmenami a doplneniami – ak táto dotknutosť nie je úplne nepravdepodobná –, preukázať „oprávnený záujem“ vyžadovaný na podanie námietky proti takejto žiadosti alebo na podanie žaloby proti rozhodnutiu, ktorým sa táto žiadosť prijíma, pokiaľ pravdepodobnosť zásahu do záujmov takej osoby nie je čisto nepravdepodobná alebo hypotetická, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 161, 11.5.2020.


title: Vec C-62/20: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 15. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgicko) – Vogel Import Export NV/Belgische Staat (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Nariadenie (EHS) č. 2658/87 – Colná únia – Spoločný colný sadzobník – Colné zatriedenie – Kombinovaná nomenklatúra – Položky sadzobníka – Položky 4407 a 4409 – Hobľované drevené dosky, ktoré sú na štyroch hranách po celej ich dĺžke mierne zaoblené)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/15

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 15. apríla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgicko) – Vogel Import Export NV/Belgische Staat
      (Vec C-62/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (EHS) č. 2658/87 - Colná únia - Spoločný colný sadzobník - Colné zatriedenie - Kombinovaná nomenklatúra - Položky sadzobníka - Položky 4407 a 4409 - Hobľované drevené dosky, ktoré sú na štyroch hranách po celej ich dĺžke mierne zaoblené)
      (2021/C 217/21)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Vogel Import Export NV

         Žalovaný: Belgische Staat

         Výrok rozsudku

      Kombinovaná nomenklatúra uvedená v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, v znení vyplývajúcom z vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2016/1821 zo 6. októbra 2016, sa má vykladať v tom zmysle, že hobľované drevené dosky, ktoré sú na štyroch hranách po celej ich dĺžke mierne zaoblené, sa nemajú považovať za profilované a môžu patriť do položky 4407 tejto kombinovanej nomenklatúry.

         (1)  Ú. v. EÚ C 201, 15.6.2020.


title: Vec C-399/20 P: Odvolanie podané 22. augusta 2020: XH proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 25. júna 2020 vo veci T-511/18, XH/Komisia

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/16

      Odvolanie podané 22. augusta 2020: XH proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 25. júna 2020 vo veci T-511/18, XH/Komisia
      (Vec C-399/20 P)
      (2021/C 217/22)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: XH (v zastúpení: E. Auleytner, radca prawny)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Uznesením zo 16. marca 2021 Súdny dvor (siedma komora) zamietol odvolanie ako čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné a rozhodol, že XH znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-504/20 P: Odvolanie podané 28. septembra 2020: Lukáš Wagenknecht proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 17. júla 2020 vo veci T-715/19, Wagenknecht/Európska rada

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/16

      Odvolanie podané 28. septembra 2020: Lukáš Wagenknecht proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) zo 17. júla 2020 vo veci T-715/19, Wagenknecht/Európska rada
      (Vec C-504/20 P)
      (2021/C 217/23)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Lukáš Wagenknecht (v zastúpení: A. Koller, advokátka)

         Ďalší účastník konania: Európska rada
      Uznesením zo 14. apríla 2021 Súdny dvor (ôsma komora) zamietol odvolanie ako čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné a rozhodol, že Lukáš Wagenknecht znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-535/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okrăžen săd Razgrad (Bulharsko) 20. októbra 2020 – BNP Paribas Personal Finance S.A., Bulgaria Branch/T.G.M.

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okrăžen săd Razgrad (Bulharsko) 20. októbra 2020 – BNP Paribas Personal Finance S.A., Bulgaria Branch/T.G.M.
      (Vec C-535/20)
      (2021/C 217/24)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Okrăžen săd Razgrad

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: BNP Paribas Personal Finance S.A., Bulgaria Branch

         Odporca: T.G.M.
      Uznesením zo 14. apríla 2021 Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol:
      Článok 10 ods. 2 a článok 22 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (1) sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá vyžaduje, aby všetky časti zmluvy o spotrebiteľskom úvere boli vyhotovené v rovnakom type písma, v rovnakom formáte písma a v rovnakej veľkosti písma, minimálne vo veľkosti 12.

         (1)  Ú. v. EÚ L 133, 2008, s. 66.


title: Vec C-622/20 P: Odvolanie podané 12. novembra 2020: Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre a Center for Independent Living Association proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 2. septembra 2020 vo veci T-613/19, ENIL Brussels Office a i./Komisia

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/17

      Odvolanie podané 12. novembra 2020: Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre a Center for Independent Living Association proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 2. septembra 2020 vo veci T-613/19, ENIL Brussels Office a i./Komisia
      (Vec C-622/20 P)
      (2021/C 217/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre a Center for Independent Living Association (v zastúpení: B. Van Vooren, advocaat, P. Bogaert, advocaat, L. Gorywoda, adwokat)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia a European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office)
      Uznesením z 15. apríla 2021 Súdny dvor (deviata komora) rozhodol, že odvolanie sa zamieta ako zjavne nedôvodné a uložil odvolateľom povinnosť znášať vlastné trovy konania.


title: Vec C-667/20 P: Odvolanie podané 7. decembra 2020: Laboratorios Ern, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 5. októbra 2020 vo veci T-51/19, Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/17

      Odvolanie podané 7. decembra 2020: Laboratorios Ern, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 5. októbra 2020 vo veci T-51/19, Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal)
      (Vec C-667/20 P)
      (2021/C 217/26)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Laboratorios Ern, S.A. (v zastúpení: T. González Martínez a R. Guerras Mazón, abogados)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo a SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ
      Uznesením z 18. marca 2021 Súdny dvor (komora príslušná prijímať odvolania) odmietol odvolanie ako neprípustné a rozhodol, že Laboratorios Ern je povinná nahradiť trovy konania.


title: Vec C-678/20 P: Odvolanie podané 7. decembra 2020: Laboratorios Ern, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 5. októbra 2020 vo veci T-53/19, SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ/EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/18

      Odvolanie podané 7. decembra 2020: Laboratorios Ern, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 5. októbra 2020 vo veci T-53/19, SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ/EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)
      (Vec C-678/20 P)
      (2021/C 217/27)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Laboratorios Ern, S.A. (v zastúpení: T. González Martínez a R. Guerras Mazón, abogados)

         Ďalší účastníci konania: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ a Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Uznesením z 18. marca 2021 Súdny dvor (komora príslušná prijímať odvolania) odmietol odvolanie ako neprípustné a rozhodol, že Laboratorios Ern je povinná nahradiť trovy konania.


title: Vec C-100/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Ravensburg (Nemecko) 17. februára 2021 – QB/Daimler AG

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Ravensburg (Nemecko) 17. februára 2021 – QB/Daimler AG
      (Vec C-100/21)
      (2021/C 217/28)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Ravensburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: QB

         Žalovaná: Daimler AG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je cieľom článku 18 ods. 1, článku 26 ods. 1 a článku 46 smernice 2007/46/ES (1) v spojení s článkom 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007 (2) aj ochrana záujmov jednotlivých držiteľov motorových vozidiel?
                  Ak áno:

                  2.

                  Patrí k tomu aj záujem jednotlivého nadobúdateľa motorového vozidla nenadobudnúť motorové vozidlo, ktoré nie je v súlade s predpismi práva Únie, najmä nenadobudnúť motorové vozidlo, ktoré je vybavené zakázaným rušiacim zariadením podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007?
                  Ak je odpoveď na prvú prejudiciálnu otázku záporná:

                  3.

                  Je nezlučiteľné s právom Únie, ak nadobúdateľ, ktorý nedobrovoľne kúpil od výrobcu motorové vozidlo, ktoré bolo do obehu uvedené so zakázaným rušiacim zariadením podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007, môže uplatniť občianskoprávne nároky z mimozmluvnej zodpovednosti voči výrobcovi motorového vozidla na náhradu škody, najmä nárok na vrátenie kúpnej ceny zaplatenej za motorové vozidlo výmenou za vydanie a prevod vlastníctva motorového vozidla, len výnimočne, ak výrobca motorového vozidla konal úmyselne a v rozpore s dobrými mravmi?
                  Ak áno:

                  4.

                  Požaduje právo Únie, aby existoval občianskoprávny nárok nadobúdateľa motorového vozidla z mimozmluvnej zodpovednosti na náhradu voči výrobcovi motorového vozidla v prípade akéhokoľvek zavineného (nedbanlivého alebo úmyselného) konania výrobcu motorových vozidiel v súvislosti s uvedením motorového vozidla do obehu, ktoré je vybavené zakázaným rušiacim zariadením podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007?
                  Bez ohľadu na odpoveď na prvú až štvrtú prejudiciálnu otázku:

                  5.

                  Je nezlučiteľné s právom Únie, ak sa vo vnútroštátnom práve nadobúdateľovi motorového vozidla musí započítať výhoda z používania za skutočné používanie motorového vozidla, ak od výrobcu formou mimozmluvného nároku na náhradu škody požaduje vrátenie kúpnej ceny vozidla, ktoré bolo do obehu uvedené so zakázaným rušiacim zariadením podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007, výmenou za vydanie a prevod vlastníctva motorového vozidla?
                  Ak nie?

                  6.

                  Je nezlučiteľné s právom Únie, ak sa táto výhoda z používania stanoví podľa celkovej kúpnej ceny bez toho, aby sa odpočítala znížená hodnota motorového vozidla vyplývajúca z vybavenia vozidla zakázaným rušiacim zariadením a/alebo v súvislosti s používaním motorového vozidla, ktoré nie v súlade s právom Únie a o ktoré nadobúdateľ nemal záujem?
                  Bez ohľadu na odpovede na prvú až šiestu prejudiciálnu otázku:

                  7.

                  Je § 348 ods. 3 ZPO, pokiaľ sa táto úprava týka vydania uznesení o návrhu na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ods. 2 ZFEÚ, nezlučiteľný s oprávnením vnútroštátnych súdov podať návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ods. 2 ZFEÚ, a preto sa na vydanie uznesení o začatí prejudiciálneho konania neuplatní?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (Rámcová smernica) (Ú. v. EÚ L 263, 2007, s. 1).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 z 20. júna 2007 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel so zreteľom na emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 5 a Euro 6) a o prístupe k informáciám o opravách a údržbe vozidiel (Ú. v. EÚ L 171, 2007, s. 1).


title: Vec C-102/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Taliansko) 18. februára 2021 – KW/Autonome Provinz Bozen

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Taliansko) 18. februára 2021 – KW/Autonome Provinz Bozen
      (Vec C-102/21)
      (2021/C 217/29)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: KW

         Žalovaná: Autonome Provinz Bozen

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Uplynula 31. decembra 2016 platnosť pomoci schválenej rozhodnutím Komisie SA.32113 (2010/N) z 25. júla 2012 vo výške 80 % na výstavbu malých vodných elektrární na výrobu elektrickej energie na vlastnú spotrebu z obnoviteľných zdrojov energie, ktorá sa poskytuje salašom a horským chatám v alpskej vysokohorskej oblasti, ktoré bez primeraných technických a finančných nákladov nemožno pripojiť k elektrickej sieti?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na túto otázku:

                  2.1

                  Má sa článok 20 (EÚ) nariadenia 2015/1589 (1) vykladať v tom zmysle, že v prípade zneužitia pomoci je pred zásahom štátnych orgánov Komisia povinná vydať rozhodnutie o vymáhaní pomoci?

                  2.2

                  Je uvedená pomoc zlučiteľná s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, keďže slúži na podporu rozvoja určitých oblastí hospodárstva, alebo môže narušiť hospodársku súťaž a ovplyvniť obchodovanie medzi členskými štátmi?

         (1)  Nariadenie Rady 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec C-103/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Taliansko) 18. februára 2021 – SG/Autonome Provinz Bozen

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Taliansko) 18. februára 2021 – SG/Autonome Provinz Bozen
      (Vec C-103/21)
      (2021/C 217/30)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: SG

         Žalovaná: Autonome Provinz Bozen

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Uplynula 31. decembra 2016 platnosť pomoci schválenej rozhodnutím Komisie SA.32113 (2010/N) z 25. júla 2012 vo výške 80 % na výstavbu malých vodných elektrární na výrobu elektrickej energie na vlastnú spotrebu z obnoviteľných zdrojov energie, ktorá sa poskytuje salašom a horským chatám v alpskej vysokohorskej oblasti, ktoré bez primeraných technických a finančných nákladov nemožno pripojiť k elektrickej sieti?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na túto otázku:

                  2.1

                  Má sa potom okrem toho ešte skúmať, či sa má článok 20 nariadenia (EÚ) 2015/1589 (1) vykladať v tom zmysle, že v prípade zneužitia pomoci je pred zásahom štátnych orgánov Komisia povinná vydať rozhodnutie o vymáhaní pomoci?

                  2.2

                  Má sa skúmať, či je uvedená pomoc zlučiteľná s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, keďže slúži na podporu rozvoja určitých oblastí hospodárstva, alebo môže narušiť hospodársku súťaž a ovplyvniť obchodovanie medzi členskými štátmi?

         (1)  Nariadenie Rady z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec C-134/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail de Liège (Belgicko) 4. marca 2021 – EV/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail de Liège (Belgicko) 4. marca 2021 – EV/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Vec C-134/21)
      (2021/C 217/31)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal du travail de Liège

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: EV

         Žalovaná: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      Súdny dvor (piata komora) uznesením z 26. marca 2021 rozhodol takto:
      Článok 27 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby členský štát prijal vo vzťahu k žiadateľovi, ktorý podal odvolanie proti rozhodnutiu o odovzdaní do iného členského štátu v zmysle článku 26 ods. 1 tohto nariadenia, také prípravné opatrenia na toto odovzdanie, akým je pridelenie miesta v osobitnom prijímacom zariadení, kde je ubytovaným osobám poskytovaná starostlivosť na účely prípravy ich odovzdania.


title: Vec C-154/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 9. marca 2021 – RW/Österreichische Post AG

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 9. marca 2021 – RW/Österreichische Post AG
      (Vec C-154/21)
      (2021/C 217/32)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: RW

         Žalovaná: Österreichische Post AG

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 15 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2016/679 (1) vykladať v tom zmysle, že právo na prístup k údajom sa obmedzuje na informácie o kategóriách príjemcov, ak konkrétni príjemcovia v prípade plánovaného poskytnutia ešte nie sú jasne určení, ale právo na informácie musí nevyhnutne zahŕňať aj príjemcov takéhoto poskytnutia, ak údaje už boli poskytnuté?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 4.5.2016, s. 1).


title: Vec C-158/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 11. marca 2021 – Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado a Partido político VOX/Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés a Anna Gabriel Sabaté

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 11. marca 2021 – Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado a Partido político VOX/Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés a Anna Gabriel Sabaté
      (Vec C-158/21)
      (2021/C 217/33)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Supremo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado a Partido político VOX

         Obvinení: Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés a Anna Gabriel Sabaté

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Umožňuje rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV (1), aby vykonávajúci súdny orgán odmietol odovzdanie vyžiadanej osoby na základe európskeho zatykača z dôvodov, ktoré sú uvedené v jeho vnútroštátnom práve, ale nie sú stanovené ako také v rámcovom rozhodnutí?

                  2.

                  Ak by odpoveď na predchádzajúcu otázku bola kladná, na účely zaručenia vykonateľnosti európskeho zatykača a náležitého použitia nástroja upraveného v článku 15 ods. 3 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV:
                  Musí súdny orgán vydávajúci zatykač preskúmať a analyzovať jednotlivé právne poriadky štátov s cieľom vziať do úvahy prípadné dôvody odmietnutia európskeho zatykača, ktoré nie sú stanovené v rámcovom rozhodnutí 2002/584/SVV?

                  3.

                  So zreteľom na odpovede na predchádzajúce otázky, berúc do úvahy, že podľa článku 6 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV sa právomoc súdneho orgánu vydávajúceho zatykač na vydanie európskeho zatykača určuje podľa práva štátu vydávajúceho zatykač:
                  Má sa uvedené ustanovenie vykladať v tom zmysle, že vykonávajúci súdny orgán môže spochybniť právomoc súdneho orgánu vydávajúceho zatykač konať v konkrétnej trestnej veci a odmietnuť odovzdanie z dôvodu, že podľa jeho názoru súdny orgán vydávajúci zatykač nemá právomoc vydať ho?

                  4.

                  V súvislosti s prípadnou možnosťou preskúmania rešpektovania základných práv vyžiadanej osoby v štáte vydávajúcom zatykač zo strany vykonávajúceho súdneho orgánu:

                              4.1.

                              – Umožňuje rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV, aby vykonávajúci súdny orgán odmietol odovzdanie vyžiadanej osoby, lebo sa na základe správy pracovnej skupiny, ktorú vnútroštátnemu vykonávajúcemu orgánu predložila samotná vyžiadaná osoba, domnieva, že v členskom štáte vydávajúcom zatykač existuje riziko porušenia jej základných práv?

                              4.2.

                              – Na účely predchádzajúcej otázky, predstavuje taká správa objektívnu, spoľahlivú, presnú a náležite aktualizovanú informáciu na odôvodnenie odmietnutia odovzdania vyžiadanej osoby na základe vážneho rizika porušenia jej základných práv so zreteľom na judikatúru Súdneho dvora?

                              4.3.

                              – V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, aké dôkazy vyžaduje právo Únie na to, aby členský štát mohol dospieť k záveru, že v členskom štáte vydávajúcom zatykač existuje riziko porušenia základných práv, ktoré uvádza vyžiadaná osoba a ktoré odôvodňuje odmietnutie európskeho zatykača?

                  5.

                  Má na odpovede na predchádzajúce otázky vplyv okolnosť, že osoba, o odovzdanie ktorej sa žiada, mohla v konaní na súdoch štátu vydávajúceho zatykač, dokonca na dvoch stupňoch, namietať nedostatok právomoci súdneho orgánu vydávajúceho zatykač, napadnúť svoj zatykač a domáhať sa záruky svojich základných práv?

                  6.

                  Má na odpovede na predchádzajúce otázky vplyv okolnosť, že vykonávajúci súdny orgán odmietne európsky zatykač z dôvodov, ktoré nie sú výslovne uvedené v spomenutom rámcovom rozhodnutí 2002/584/SVV, konkrétne preto, lebo konštatuje nedostatok právomoci súdneho orgánu vydávajúceho zatykač a vážne riziko porušenia základných práv v štáte vydávajúcom zatykač, a urobí tak bez toho, aby si vyžiadal od súdneho orgánu vydávajúceho zatykač špecifické ďalšie informácie, ktoré majú vplyv na uvedené rozhodnutie?

                  7.

                  Ak z odpovedí na predchádzajúce otázky vyplynie, že za okolností daného prípadu rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV bráni odmietnutiu odovzdania osoby na základe uvedených dôvodov odmietnutia:
                  Bránilo by rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV tomu, aby tento vnútroštátny súd vydal nový európsky zatykač na tú istú osobu a vo vzťahu k tomu istému členskému štátu?

         (1)  Rámcové rozhodnutie Rady z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, 2002, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 34).


title: Vec C-161/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Taliansko) 10. marca 2021 – Comune di Camerota

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Taliansko) 10. marca 2021 – Comune di Camerota
      (Vec C-161/21)
      (2021/C 217/34)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Comune di Camerota

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bránia článok 2 (najmä vzhľadom na zásadu právneho štátu) a článok 19 ZEÚ, článok 47 Charty základných práv Európskej únie, článok 120 ods. 1 a článok 126 ods. 1 ZFEÚ, článok 3 ods. 1, článok 6 ods. 1 písm. b) a článok 12 smernice 2011/85/EÚ (1) ZFEÚ, článku 3 ods. 1, článok 6 ods. 1 písm. b) a článok 12 smernice 2011/85/EÚ, článku 5 nariadenia (EÚ) č. 473/2013 (2), ako aj zásady práva EÚ, ktorými sú zásady proporcionality, lojálnej spolupráce a potrebného účinku, ktoré vyplývajú z článkov 4 a 5 ZEÚ, výkladu a uplatňovaniu vnútroštátnej právnej úpravy krízového stavu, akou je článok 53 ods. 8 zákonného dekrétu č. 104 zo 14. augusta 2020, ktorý bol v znení zákona č. 126 z 13. októbra 2020 zmenený na zákon, v tom zmysle, že táto právna úprava obmedzuje, aj keď len dočasne (od 15. augusta 2020 do 30. júna 2021, a teda výrazne nad rámec krízového stavu), účinné a včasné súdne preskúmanie dodržiavania rozpočtových pravidiel, ktoré je na základe vnútroštátneho ústavného a legislatívneho právneho rámca zverené nezávislému súdnemu orgánu špecializovanému na oblasť účtovníctva, akým je Corte di conti (Dvor audítorov), pričom najmä prerušuje výkon súdneho preskúmania v prípade subjektov miestnej správy, ktoré sa nachádzajú v situácii závažnej štrukturálnej nerovnováhy, ktorá môže viesť k ich rozkladu, a ktoré sa vydali na cestu dlhodobej konsolidácie a ktoré by potrebovali- práve z tohto dôvodu – ako aj z dôvodu ťažkostí vyplývajúcich zo zdravotnej krízy – viac než iné subjekty, podliehať nezávislému, účinnému a včasnému dohľadu, ktorý zabráni tomu, aby sa finančná kríza prehĺbila a aby sa vychýlenie z cesty konsolidácie stalo nezvratné a viedol k rozkladu tohto subjektu?

                  2.

                  Bránia článok 3 ods. 3 ZEÚ, článok 3 ods. 1 písm. b), článok 119 ods. 1 a 2 a článok 120 ZFEÚ, články 1 a 4 smernice 2011/7/EÚ (3), ako aj Protokol (č. 27) [ZFEÚ] o vnútornom trhu a hospodárskej súťaži výkladu a uplatňovaniu vnútroštátnej právnej úpravy krízového stavu, akou je článok 53 ods. 9 zákonného dekrétu č. 104 zo 14. augusta 2020, ktorý bol v znení zákona č. 126 z 13. októbra 2020 zmenený na zákon, v tom zmysle, že táto právna úprava umožňuje od 15. augusta 2020 do 30. júna 2021 ďalšie prerušenie exekučných konaní vedených veriteľmi voči subjektom, ktorých ozdravný plán bol schválený, pričom toto prerušenie je odôvodnené výlučne zdravotnou krízou a pridáva sa k prerušeniu, ktoré sa už na tieto subjekty vzťahovalo na základe ustanovení článku 243a ods. 4 a článku 243c ods. 5 [konsolidovaného znenia zákonov o režime územných celkov], bez toho, aby toto prerušenie viedlo ku konkurznému konaniu, ktoré by ponúklo alternatívny spôsob uspokojenia veriteľov, s dôsledkami, ktoré toto ďalšie dlhé prerušenie exekučného konania prináša, pokiaľ ide o ďalšie predĺženie omeškania orgánov verejnej moci, a teda aj zhoršenie ochrany hospodárskej súťaže a konkurencieschopnosti podnikov veriteľov?

         (1)  Smernica Rady 2011/85/EÚ z 8. novembra 2011 o požiadavkách na rozpočtové rámce členských štátov (Ú. v. EÚ L 306, 2011, s. 41).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 473/2013 z 21. mája 2013 o spoločných ustanoveniach o monitorovaní a posudzovaní návrhov rozpočtových plánov a zabezpečení nápravy nadmerného deficitu členských štátov v eurozóne (Ú. v. EÚ L 140, 2013, s. 11).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/7/EÚ zo 16. februára 2011 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách (Ú. v. EÚ L 48, 2011, s. 1).


title: Vec C-178/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Ravensburg (Nemecko) 22. marca 2021 – GL a i./Volkswagen AG und Audi AG

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Ravensburg (Nemecko) 22. marca 2021 – GL a i./Volkswagen AG und Audi AG
      (Vec C-178/21)
      (2021/C 217/35)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Ravensburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: GL, DV, UK

         Žalované: Volkswagen AG, Audi AG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je cieľom článku 18 ods. 1, článku 26 ods. 1 a článku 46 smernice 2007/46/ES (1) v spojení s článkom 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007 (2) aj ochrana záujmov jednotlivých nadobúdateľov motorových vozidiel?
                  Ak áno:

                  2.

                  Patrí k tomu aj záujem jednotlivého nadobúdateľa motorového vozidla nenadobudnúť motorové vozidlo, ktoré nie je v súlade s predpismi práva Únie, najmä nenadobudnúť motorové vozidlo, ktoré je vybavené zakázaným rušiacim zariadením podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007?
                  Bez ohľadu na odpoveď na prvú a druhú prejudiciálnu otázku:

                  3.

                  Je nezlučiteľné s právom Únie, ak nadobúdateľ, ktorý nedobrovoľne kúpil od výrobcu motorové vozidlo, ktoré bolo do obehu uvedené so zakázaným rušiacim zariadením podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007, môže uplatniť občianskoprávne nároky z mimozmluvnej zodpovednosti voči výrobcovi motorového vozidla na náhradu škody, najmä nárok na vrátenie kúpnej ceny zaplatenej za motorové vozidlo výmenou za vydanie a prevod vlastníctva motorového vozidla, len výnimočne, ak výrobca motorového vozidla konal úmyselne a v rozpore s dobrými mravmi?
                  Ak áno:

                  4.

                  Požaduje právo Únie, aby existoval občianskoprávny nárok nadobúdateľa motorového vozidla z mimozmluvnej zodpovednosti na náhradu voči výrobcovi motorového vozidla v prípade akéhokoľvek zavineného (nedbanlivého alebo úmyselného) konania výrobcu motorových vozidiel v súvislosti s uvedením motorového vozidla do obehu, ktoré je vybavené zakázaným rušiacim zariadením podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007?
                  Bez ohľadu na odpoveď na prvú až štvrtú prejudiciálnu otázku:

                  5.

                  Je nezlučiteľné s právom Únie, ak sa vo vnútroštátnom práve nadobúdateľovi motorového vozidla musí započítať výhoda z používania za skutočné používanie motorového vozidla, ak od výrobcu formou mimozmluvného nároku na náhrady škody požaduje vrátenie kúpnej ceny vozidla, ktoré bolo do obehu uvedené so zakázaným rušiacim zariadením podľa článku 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 715/2007, výmenou za vydanie a prevod vlastníctva motorového vozidla?
                  Ak nie:

                  6.

                  Je nezlučiteľné s právom Únie, ak sa táto výhoda z používania stanoví podľa celkovej kúpnej ceny bez toho, aby sa odpočítala znížená hodnota motorového vozidla vyplývajúca z vybavenia vozidla zakázaným rušiacim zariadením a/alebo v súvislosti s používaním motorového vozidla, ktoré nie je v súlade s právom Únie a o ktoré nadobúdateľ nemal záujem?
                  Bez ohľadu na odpoveď na prvú až šiestu prejudiciálnu otázku:

                  7.

                  Je § 348 ods. 3 bod 2 ZPO, pokiaľ sa táto úprava týka vydania uznesení o návrhu na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ods. 2 ZFEÚ, nezlučiteľný s oprávnením vnútroštátnych súdov podať návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ods. 2 ZFEÚ, a preto sa na vydanie uznesení o začatí prejudiciálneho konania neuplatní?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá (Rámcová smernica) (Ú. v. EÚ L 263, 2007, s. 1).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 z 20. júna 2007 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel so zreteľom na emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 5 a Euro 6) a o prístupe k informáciám o opravách a údržbe vozidiel (Ú. v. EÚ L 171, 2007, s. 1).


title: Vec C-184/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Belgicko) 24. marca 2021 – Christian Louboutin/Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Belgicko) 24. marca 2021 – Christian Louboutin/Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC
      (Vec C-184/21)
      (2021/C 217/36)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Christian Louboutin

         Žalované: Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 9 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (1) vykladať v tom zmysle, že používanie označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou, v reklame zobrazenej na stránke je v zásade pripísateľné jej prevádzkovateľovi, ak vo vnímaní bežne informovaného a primerane pozorného používateľa internetu zohrával tento prevádzkovateľ aktívnu úlohu pri vytváraní tejto reklamy alebo že táto reklama môže byť zo strany takéhoto používateľa internetu vnímaná tak, že je súčasťou vlastnej obchodnej komunikácie tohto prevádzkovateľa?
                  Bude mať na takéto vnímanie vplyv:

                              —

                              skutočnosť, že tento prevádzkovateľ je všeobecne známym distribútorom najrôznejších tovarov, medzi ktoré patria aj tovary z kategórie tovarov propagovaných v reklame;

                              —

                              alebo skutočnosť, že takto zobrazená reklama má záhlavie, v ktorom je reprodukovaná ochranná známka pre služby tohto prevádzkovateľa, pričom táto ochranná známka je všeobecne známa ako ochranná známka distribútora;

                              —

                              alebo napokon skutočnosť, že tento prevádzkovateľ súčasne s týmto zobrazením ponúka služby, ktoré sú tradične ponúkané distribútormi tovarov z rovnakej kategórie, ako je tá, do ktorej patrí tovar propagovaný v reklame?

                  2.

                  Má sa článok 9 ods. 2 nariadenia 2017/1001 o ochrannej známke Európskej únie vykladať v tom zmysle, že zasielanie tovaru, ktorý je opatrený označením zhodným s ochrannou známkou, konečnému spotrebiteľovi, pričom k tomuto zasielaniu ku ktorému dochádza v obchodnom styku a bez súhlasu majiteľa ochrannej známky, predstavuje používanie pripísateľné zasielateľovi len v prípade, že má tento zasielateľ skutočnú vedomosť o umiestnení tohto označenia na tomto tovare?
                  Je takýto zasielateľ používateľom predmetného označenia v prípade, že on sám alebo hospodársky prepojený subjekt, oznámil konečnému spotrebiteľovi, že toto zaslanie zabezpečí, a to po tom, ako on sám alebo hospodársky prepojený subjekt, na tento účel tovar skladoval?
                  Je takýto zasielateľ používateľom predmetného označenia v prípade, že on sám alebo hospodársky prepojený subjekt predtým aktívne prispel k tomu, aby sa v obchodnom styku zobrazila reklama na tovar opatrený týmto označením, alebo zaregistroval objednávku konečného spotrebiteľa na základe tejto reklamy?

         (1)  Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1.


title: Vec C-198/21 P: Odvolanie podané 29. marca 2021: Giacomo Santini a i. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma rozšírená komora) z 10. februára 2021 v spojených veciach T-345/19, T-346/19, T-364/19 až T-366/19, T-372/19 až T-375/19, T-385/19, Santini a i./Parlament

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/26

      Odvolanie podané 29. marca 2021: Giacomo Santini a i. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma rozšírená komora) z 10. februára 2021 v spojených veciach T-345/19, T-346/19, T-364/19 až T-366/19, T-372/19 až T-375/19, T-385/19, Santini a i./Parlament
      (Vec C-198/21 P)
      (2021/C 217/37)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Giacomo Santini, Marco Cellai, Domenico Ceravolo, Natalino Gatti, Antonio Mazzone, Luigi Moretti, Gabriele Sboarina, Lina Wuhrer, Patrizia Capraro, Luciana Meneghini (v zastúpení: M. Paniz, avvocato)

         Ďalší účastník konania: Európsky parlament

         Návrhy odvolateľov

                  —

                  Odvolatelia navrhujú, aby Všeobecný súd: zrušil napadnutý rozsudok z dôvodu, že došlo k nesprávnemu uplatneniu všeobecných zásad právnej istoty, legitímnej dôvery a proporcionality, ako aj práv zaručených Chartou vzhľadom na neoprávnený a disproporčný zásah do vlastníckeho práva; že došlo k nesprávnemu posúdeniu, že napadnuté opatrenia by sa mohli legitímne zakladať na prílohe III právnej úpravy FID; že sa zastával nesprávny názor, že uvedené opatrenia predstavujú základné správne akty delegované/alebo ktoré môžu byť delegované na vedúceho sekcie; že odôvodnenie týkajúce sa porušenia povinnosti odôvodnenia je značne nepresné, neúplné a klamlivé; a v dôsledku toho zrušil všetky akty, oznámenia a/alebo napadnuté rozhodnutia; a uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania v oboch stupňoch.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania uvádzajú odvolatelia šesť odvolacích dôvodov.

                  1.

                     Prvý odvolací dôvod: Nesprávne právne posúdenie a/alebo nesprávne posúdenie skutkového stavu, keďže Všeobecný súd dospel k záveru, že napadnuté opatrenie malo vplyv výlučne na výšku dôchodku, a nie na nárok na dôchodok a na jeho vytvorenie, pričom o napadnutom opatrení sa nesprávne rozhodlo, že je v súlade s všeobecnými zásadami Únie a Charty základných práv. Odvolatelia pritom poukazujú na nezákonnosť napadnutého rozsudku z dôvodu, že sa v ňom zamieňa nárok na dôchodok a nárok na výšku dôchodku, pričom sa vylučuje uplatnenie zásady nemeniteľnosti nároku na dôchodok, ktorá je uplatniteľná; keďže sa v tomto rozsudku nesprávne nezohľadnila skutočnosť, že opatrenia týkajúce sa doživotného dôchodku odvolateľov nespôsobili jednoduché zníženie zodpovedajúcej sumy, ale išlo o celkovú reformu režimu, ktorá mala retroaktívny a permanentný dosah na fázu vzniku práva na doživotný dôchodok, ktoré už vzniklo a bolo nadobudnuté počas mnohých rokov a ktoré s konečnou platnosťou tvoria súčasť majetku dotknutých osôb; keďže nesprávne nezohľadnil skutočnosť, že Parlament nevykonal žiadne overenie, pokiaľ ide o súlad napadnutých aktov s právom Únie, keďže rozsudok v tejto súvislosti neobsahuje žiadne odôvodenie.

                  2.

                     Druhý odvolací dôvod: nesprávne právne posúdenia pri výklade článku 75 vykonávacích opatrení, článku 28 Štatútu poslancov, príloh I, II a III právnej úpravy FID. Porušenie práva na dôchodok, všeobecných zásad a Charty základných práv. Odvolatelia namietajú protiprávnosť napadnutého rozsudku, keďže tento rozsudok poskytol výklad referenčných noriem nesprávnym spôsobom, keď dospel k záveru, že príloha III právnej úpravy FID si zachovávala platnosť a účinky, hoci bola vyslovene zrušená a žiadne iné výslovné ustanovenie nestanovuje jej zachovanie po uplynutí lehoty jej platnosti a keďže tento rozsudok protiprávne zanedbal to, že v predmetnej veci podmienky tvoriace právo na dôchodok boli zmenené bez toho, aby bol dodržaný rámec článku 2 prílohy III a v rozpore so všeobecnými zásadami Únie a Chartou základných práv.

                  3.

                     Tretí odvolací dôvod: Nesprávne právne posúdenie a/alebo nesprávne posúdenie skutkového stavu, keďže Všeobecný súd dospel k záveru, že napadnuté opatrenie bolo v súlade so všeobecnými zásadami Únie a Chartou základných práv, ako aj so zásadami legitímnej dôvery, proporcionality a rovnosti, a práva na majetok. Odvolatelia namietajú protiprávnosť napadnutého rozsudku, keďže tento rozsudok tým, že opomenul posúdiť konkrétne osobitosti predmetnej veci a poskytol výklad referenčných noriem nesprávnym spôsobom, dospel k záveru, že napadnuté opatrenia sú v súlade s právom Únie a zásadami Charty základných práv; keďže Všeobecný súd opomenul zohľadniť prvky, vrátane prvkov dokumentárnej povahy, preukazujúce, že odvolatelia boli viackrát uistení o zachovaní nadobudnutých práv a ich nemennosti; a keďže nezohľadnil ani to, že napadnuté opatrenia neobsahovali žiadne odôvodenie a dôvody a viedli k riešeniu, ktoré bolo zjavne neproporcionálne a úplne neodôvodnené.

                  4.

                     Štvrtý odvolací dôvod: Nesprávne právne posúdenie pri výklade článkov 74 a 75 vykonávacích opatrení, ako aj prílohy III právnej úpravy FID. Odvolatelia namietajú protizákonnosť napadnutého rozsudku z dôvodu, že sa v ňom uznalo, že napadnuté opatrenie môže byť platne založené na prílohe III právnej úpravy FID, hoci táto príloha už nebola v platnosti, keďže bola medzitým zrušená.

                  5.

                     Piaty odvolací dôvod: Nesprávne právne posúdenie pri posudzovaní procesných vád: právomoc. Odvolatelia namieta protiprávnosť napadnutého rozsudku v rozsahu v akom nesprávne uznal právomoc vedúce sekcie „Odmeny a sociálne nároky poslancov“ na prijatie napadnutých opatrení, hoci išlo o akty, ktoré nie je možné delegovať, keďže patria do mimoriadnej oblasti riadenia, teda do právomoci kancelárie európskeho parlamentu.

                  6.

                     Šiesty odvolací dôvod: Nesprávne právne posúdenie pri posudzovaní procesných vád: odôvodnenie. Odvolatelia namietajú nezákonnosť napadnutého rozsudku, keďže nesprávne uznal existenciu primeraného odôvodenia, ktoré v skutočnosti chýbalo; keďže nezohľadnil to, že Európsky parlament bol vyzvaný vykonať preskúmanie súladu, pričom mal o tom vydať správu s dostatočným odôvodnením a že k tomuto preskúmaniu a odôvodneniu nedošlo a keďže odkázal na odsek 7 článku 1 rozhodnutia 14/2018 ako prvok záruky, hoci táto norma už neexistuje, keďže ju zrušila Dolná poslanecká komora rozhodnutím č. 2/2020, ktoré už je v spise.


title: Vec C-202/21 P: Odvolanie podané 30. marca 2021: ABLV Bank AS, v likvidácii, proti rozsudku Všeobecného súdu (desiata rozšírená komora) z 20. januára 2021 vo veci T-758/18, ABLV Bank/SRB

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/27

      Odvolanie podané 30. marca 2021: ABLV Bank AS, v likvidácii, proti rozsudku Všeobecného súdu (desiata rozšírená komora) z 20. januára 2021 vo veci T-758/18, ABLV Bank/SRB
      (Vec C-202/21 P)
      (2021/C 217/38)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: ABLV Bank AS, v likvidácii (v zastúpení: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastníci konania: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB), Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  vyhlásil rozhodnutie SRB týkajúce sa ABLV Bank AS zo 17. októbra 2018 za neplatné,

                  —

                  uložil SRB povinnosť nahradiť trovy konania odvolateľky a trovy tohto odvolacieho konania,

                  —

                  v rozsahu, v akom Súdny dvor nemôže rozhodnúť vo veci samej, vrátil vec Všeobecnému súdu.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza trinásť odvolacích dôvodov.
      Prvý odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd nesprávne vyložil článok 70 ods. 4 nariadenia o jednotnom mechanizme riešenia krízových situácií (1).
      Druhý odvolací dôvod je založený na tom, že napadnutý rozsudok vychádza z nesprávneho výkladu a uplatnenia článku 12 delegovaného nariadenia 2015/63 (2).
      Tretí odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia relevantnosti článku 7 delegovaného nariadenia 2017/2361 (3) pre výklad článku 12 ods. 2 delegovaného nariadenia 2015/63.
      Štvrtý odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho výkladu a uplatnenia zásady zákazu bezdôvodného obohatenia.
      Piaty odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa nezaoberal námietkou protiprávnosti odvolateľky, pokiaľ ide o uplatniteľné ustanovenie v prejednávanej veci.
      Šiesty odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení Všeobecného súdu, ktorý považoval za irelevantné, že SRB na základe rozhodnutia SRB/ES/SRF/2018/03 vrátila ex ante príspevky SRB, ktoré sú podľa tých istých ustanovení dlžné zo zákona.
      Siedmy odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o výklad a relevantnosť článku 17 delegovaného nariadenia 2015/63.
      Ôsmy odvolací dôvod vychádza z nesprávneho právneho posúdenia existencie neodvolateľných platobných záväzkov Všeobecným súdom.
      Deviaty odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení Všeobecného súdu, ktorý sa nezaoberal žalobnými dôvodmi odvolateľky v súvislosti so žiadosťou o vrátenie zostatku príspevkov za rok 2015.
      Desiaty odvolací dôvod je založený na nesprávnom posúdení Všeobecného súdu, pokiaľ ide o zásady právnej istoty a legitímnej dôvery.
      Jedenásty odvolací dôvod je založený na nesprávnom posúdení Všeobecného súdu, pokiaľ ide o uplatnenie zásady proporcionality.
      Dvanásty odvolací dôvod je založený na nesprávnom uplatnení zásady nemo auditur.
      Trinásty odvolací dôvod je založený na nesprávnom uplatnení požiadavky odôvodnenia (článok 296 ZFEÚ).

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).

         (2)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).

         (3)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2361 zo 14. septembra 2017 o konečnom systéme príspevkov na administratívne výdavky Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (Ú. v. EÚ L 337, 2017, s. 6).


title: Vec C-212/21 P: Odvolanie podané 2. apríla 2021: Európska investičná banka proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 27. januára 2021 vo veci T-9/19, ClientEarth/EIB

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/29

      Odvolanie podané 2. apríla 2021: Európska investičná banka proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 27. januára 2021 vo veci T-9/19, ClientEarth/EIB
      (Vec C-212/21 P)
      (2021/C 217/39)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska investičná banka (EIB) (v zastúpení: T. Gilliams, G. Faedo a K. Carr, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: ClientEarth, Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  vyhlásil odvolanie za prípustné a dôvodné,

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok v celom rozsahu, v prvom rade jeho výrokovú časť,

                  —

                  v prípade, že dospeje k záveru, že to stav konania dovoľuje, zamietol žalobu podanú v prvom stupni,

                  —

                  uložil organizácii ClientEarth povinnosť nahradiť trovy konania oboch účastníkov konania, ktoré vznikli v odvolacom konaní a v konaní na prvom stupni.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka uvádza na podporu svojho odvolania tri odvolacie dôvody.
      Po prvé, napadnutý rozsudok nesprávne označuje za neprípustnú obranu EIB týkajúcu sa jej nezávislosti v oblasti jej finančných operácií. Všeobecný súd nezohľadnil ustanovenia primárneho práva EÚ, na ktorých je založená obrana EIB, nesprávne uplatnil povinnosť odôvodnenia a skreslil odpoveď EIB na žiadosť ClientEarth o vnútorné preskúmanie na základe článku 10 Aarhuského nariadenia (1). V dôsledku toho Všeobecný súd nesprávne vyložil definíciu „správneho aktu“ podľa článku 2 ods. 1 písm. g) Aarhuského nariadenia.
      Po druhé, v napadnutom rozsudku sa nesprávne uvádza, že uznesenie prijaté správnou radou EIB 12. apríla 2018, ktorým sa schválil návrh na financovanie projektu výstavby elektrárne na biomasu v Curtis (Španielsko), predstavuje správny akt s „právne záväzným a vonkajším účinkom“ v zmysle článku 2 ods. 1 písm. g) Aarhuského nariadenia. Všeobecný súd porušil zásadu prednosti primárneho práva EÚ pred sekundárnym právom EÚ a pred medzinárodnými dohodami, nerešpektoval článok 271 písm. c) a článok 263 ods. 4 ZFEÚ a nesprávne uplatnil článok 263 ZFEÚ.
      Po tretie, v napadnutom rozsudku sa nesprávne uvádza, že uznesenie správnej rady EIB z 12. apríla 2018 predstavuje správny akt „prijatý podľa práva životného prostredia“ v zmysle článku 2 ods. 1 písm. g) Aarhuského nariadenia. Všeobecný súd nesprávne vyložil definíciu uvedenú v článku 2 ods. 1 písm. f) Aarhuského nariadenia, neurčil správny právny základ sporného uznesenia a nedôsledne vyložil Aarhuské nariadenie vo svetle Aarhuského dohovoru.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, 2006, s. 13).


title: Vec C-223/21 P: Odvolanie podané 6. apríla 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 27. januára 2021 vo veci T-9/19, ClientEarth/EIB

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/30

      Odvolanie podané 6. apríla 2021: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 27. januára 2021 vo veci T-9/19, ClientEarth/EIB
      (Vec C-223/21 P)
      (2021/C 217/40)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: F. Blanc a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: ClientEarth, Európska investičná banka (EIB)

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  uložil organizácii ClientEarth povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Komisia na podporu svojho odvolania uvádza tri odvolacie dôvody.
      Nesprávne právne posúdenie pri uplatňovaní zásady jednotného výkladu Aarhuského dohovoru a pri výklade článkov 2 a 9 Aarhuského dohovoru (tento prvý dôvod sa týka bodov 107 a 125 až 126 napadnutého rozsudku).
      Nesprávne právne posúdenie pri výklade článku 2 ods. 1 písm. g) Aarhuského nariadenia (1), pokiaľ ide o pojem „správny akt“; tento dôvod sa delí na tri časti:

                  —

                  nesprávne právne posúdenie pri výklade pojmu „právne predpisy“ uvedeného v článku 2 ods. 1 písm. f) Aarhuského nariadenia (táto časť druhého dôvodu sa týka bodov 121 až 124 napadnutého rozsudku),

                  —

                  nesprávne právne posúdenie pri výklade pojmu „opatrenie individuálneho určenia“ podľa článku 2 ods. 1 písm. g) Aarhuského nariadenia (táto časť druhého odvolacieho dôvodu sa týka bodov 126 až 142 napadnutého rozsudku),

                  —

                  nesprávne právne posúdenie pri výklade slov „právne záväzný a vonkajší účinok“ uvedených v tom istom ustanovení (táto časť druhého dôvodu sa týka bodov 149 až 173 napadnutého rozsudku).

            Porušenie článku 271 písm. c) ZFEÚ (tento odvolací dôvod sa týka bodov 89 až 92, 150 až 152 a 169 až 171 napadnutého rozsudku).

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, 2006, s. 13).


title: Vec C-228/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 8. apríla 2021 – Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità di Dublino/CZA

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/31

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 8. apríla 2021 – Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità di Dublino/CZA
      (Vec C-228/21)
      (2021/C 217/41)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità di Dublino

         Odporca: CZA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 4 nariadenia vykladať v tom zmysle, že v rámci odvolania podaného podľa článku 27 nariadenia (EÚ) č. 604/2013 (1) proti rozhodnutiu o odovzdaní, ktorý členský štát prijal v súlade s článkom 26 nariadenia a na základe povinnosti prijatia späť stanovenej v článku 18 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia, sa možno dovolávať iba nedoručenia informačnej brožúry upravenej v článku 4 ods. 2 nariadenia zo strany štátu, ktorý prijal rozhodnutie o odovzdaní?

                  2.

                  Má sa článok 27 nariadenia v spojení s odôvodnením 18 a odôvodnením 19 a článkom 4 tohto nariadenia vykladať v tom zmysle, že účinný opravný prostriedok v prípade preukázaného porušenia povinností upravených v článku 4 stanovuje, že súd je povinný prijať rozhodnutie, ktorým zruší rozhodnutie o odovzdaní?

                  3.

                  V prípade zápornej odpovede na druhú otázku, má sa článok 27 nariadenia v spojení s odôvodnením 18 a odôvodnením 19 a článkom 4 tohto nariadenia vykladať v tom zmysle, že účinný opravný prostriedok v prípade preukázaného porušenia povinností uvedených v článku 4 stanovuje, že súd je povinný preskúmať relevantnosť tohto porušenia vzhľadom na okolnosti uvádzané žiadateľom a že umožňuje potvrdiť rozhodnutie o odovzdaní zakaždým, keď sa nezistia dôvody na prijatie rozhodnutia o odovzdaní s odlišným obsahom?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 31).


title: Vec C-229/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Bruxelles (Belgicko) 9. apríla 2021 – Le Port de Bruxelles/Infrabel SA a Région de Bruxelles-Capitale/Infrabel SA

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/31

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Bruxelles (Belgicko) 9. apríla 2021 – Le Port de Bruxelles/Infrabel SA a Région de Bruxelles-Capitale/Infrabel SA
      (Vec C-229/21)
      (2021/C 217/42)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour d’appel de Bruxelles

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľky: Le Port de Bruxelles, Région de Bruxelles-Capitale

         Odporkyňa v odvolacom konaní: Infrabel SA

         Ďalší účastník konania: Région de Bruxelles-Capitale, Le Port de Bruxelles, Lineas SA

         Prejudiciálna otázka

      V prípade, že vnútrozemský prístav – ktorý patrí do základnej siete – je už napojený na cestu a železničnú sieť, stanovuje článok 15 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1315/2013 z 11. decembra 2013 o usmerneniach Únie pre rozvoj transeurópskej dopravnej siete a o zrušení rozhodnutia č. 661/2010/EÚ (1), vykladaný samostatne alebo v spojení s ostatnými ustanoveniami tohto nariadenia, povinnosť zachovať a udržiavať obidve tieto spojenia alebo povinnosť zdržať sa odstránenia jedného z nich, nech by už aj dôvodom pre odstránenie mala byť nedostatočná údržba?

         (1)  Ú. v. EÚ L 348, 2013, s. 1.


title: Vec C-235/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) 12. apríla 2021 – RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o./Republika Slovenija

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/32

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) 12. apríla 2021 – RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o./Republika Slovenija
      (Vec C-235/21)
      (2021/C 217/43)
      Jazyk konania: slovinčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o.

         Odporkyňa: Republika Slovenija

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Možno písomnú zmluvu považovať za faktúru v zmysle článku 203 smernice o DPH (1) len vtedy, ak obsahuje všetky údaje stanovené pre faktúru v kapitole 3 („Fakturácia“) smernice o DPH?
                  V prípade zápornej odpovede na túto otázku:

                  2.

                  Aké sú údaje alebo okolnosti, za ktorých možno v každom prípade považovať písomnú zmluvu (tiež) za faktúru zakladajúcu povinnosť zaplatiť DPH v zmysle článku 203 smernice o DPH?
                  alebo konkrétnejšie

                  3.

                  Možno písomnú zmluvu uzavretú medzi dvoma zdaniteľnými osobami na účely DPH, ktorej predmetom je dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb, považovať za faktúru v zmysle článku 203 smernice o DPH, ak z nej vyplýva výslovná a objektívne rozpoznateľná vôľa predávajúceho alebo poskytovateľa služieb ako zmluvnej strany vystaviť faktúru týkajúcu sa konkrétneho plnenia, ktoré môže viesť k vzniku odôvodnenej domnienky nadobúdateľa, že môže na jeho základe odpočítať DPH zaplatenú na vstupe?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-239/21 P: Odvolanie podané 14. apríla 2021: Petr Fryč proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 11. februára 2021 vo veci T-92/20, Fryč/Komisia

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/33

      Odvolanie podané 14. apríla 2021: Petr Fryč proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 11. februára 2021 vo veci T-92/20, Fryč/Komisia
      (Vec C-239/21 P)
      (2021/C 217/44)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Petr Fryč (v zastúpení: Š. Oharková, advokátka)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

                  —

                  účastník konania, ktorý podáva odvolanie (ďalej len „navrhovateľ“), navrhuje, aby Súd rozhodol tak, že sa vec vráti Všeobecnému súdu na ďalšie konanie, a že sa Všeobecnému súdu uloží povinnosť zaoberať sa aj argumentmi uvedenými v replike z 2. októbra 2020, pretože Všeobecný súd tieto argumenty vo svojom rozhodnutí úplne ignoroval,

                  —

                  v prípade, že vec nebude vrátená Všeobecnému súdu na ďalšie konanie, navrhovateľ navrhuje, aby Súd rozhodol, že orgány Európskej únie závažným spôsobom porušili svoje povinnosti a spôsobili navrhovateľovi škodu tým, že:

                              a)

                              Európska komisia prijala GBER v podobe, v ktorej okrem iného porušuje zákonné splnomocnenie zo Zmlúv, v ktorej nezabezpečuje naplnenie ústavných zásad pre výnimočnosť a odôvodnenosť zasahovania do hospodárskej súťaže ovplyvňujúceho spoločný trh, a v ktorej protiprávne umožnila realizáciu štátnej pomoci v rámci OPPI, ktorá poškodila podnikanie firmy navrhovateľa;

                              b)

                              Európska komisia prijala svojím rozhodnutím z 3. decembra 2007 operačný program, ktorý je v rozpore so Zmluvami a Listinou a toto rozhodnutie nezverejnila;

                              c)

                              Európska komisia nepostupovala riadne pri vybavovaní sťažností navrhovateľa na protiprávnosť OPPI, a to tým, že jednak nepreverila okolnosti vzniku a realizácie OPPI, a jednak riadne neodôvodnila svoje zamietnutie sťažnosti navrhovateľa;

                              d)

                              Všeobecný súd sa odmietol zaoberať meritom veci v žalobe na zrušenie GBER a zamietol žalobu ako zjavne neopodstatnenú, čím porušil svoju ústavnú povinnosť uplatňovať zásadu proporcionality a prehnane formalistickým jednostranným prístupom porušil navrhovateľovo ústavné právo na účinnú právnu ochranu a spravodlivý proces;

                  —

                  navrhovateľ tiež navrhuje, aby Súd určil, že Komisia je povinná zaplatiť navrhovateľovi peňažnú čiastku vo výške 4 800 000 eur z dôvodu náhrady škody spôsobenej vyššie uvedenými skutočnosťami, a to do troch dní od nadobudnutia právoplatnosti rozsudku,

                  —

                  navrhovateľ navrhuje, aby Súd určil, že Komisia je povinná nahradiť navrhovateľovi trovy konania, a to k rukám jeho právneho zástupcu.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu odvolania uvádza navrhovateľ nasledujúce odvolacie dôvody:

                  1.

                  Prvý dôvod je založený na dôsledkoch aktuálne uplatňovaného systému štátnej pomoci, ktorá so sebou prináša neprirodzenú a škodlivú zmenu celej štruktúry ekonomiky. Dochádza tak k pokriveniu fungovania celého trhu a porušovaniu ekonomických zákonitostí, keď o úspechu na trhu rozhoduje predovšetkým možnosť čerpať štátnu pomoc, o ktorej bolo rozhodnuté politicky, a nie podľa práva.

                  2.

                  Druhý dôvod je založený na nedostatku kontrolnej činnosti Komisie. Systém verejnej pomoci sa tak stáva „bianco šekom“ pre orgány výkonnej moci, určiť akúkoľvek z vymenovaných či nimi dodatočne určených oblastí za zlučiteľnú so spoločným trhom.

                  3.

                  Tretí dôvod je založený na nesprávnom posúdení plynutia premlčacej lehoty na podanie žaloby. Navrhovateľ bol presvedčený, že v EÚ funguje mechanizmus, ktorý zaručuje, že Komisia neustále sleduje, či poskytnutá verejná pomoc podľa článku 107 ZFEÚ (Zmluva o fungovaní Európskej únie) neovplyvňuje spoločný trh, ako sa uvádza v článku 108 ods. 1 ZFEÚ. Z tohto dôvodu sa navrhovateľ obrátil na Komisiu s návrhom na preskúmanie situácie, pokiaľ ide o verejnú pomoc poskytnutú v ČR v rámci programu OPPI. Komisia tento návrh zamietla, čím navrhovateľ zistil, že systém kontroly, predpokladaný v článku 108 ZFEÚ, nefunguje. Žalobu na Súdny dvor Európskej únie považoval navrhovateľ až za krajnú možnosť, pričom dúfal, že k nej nebude musieť pristúpiť. Navrhovateľ prejavil nadštandardnú snahu upozorniť Komisiu na pochybenia, ku ktorým došlo v rámci návrhu a realizácie OPPI a rozhodne sa teda nedá povedať, že by bol navrhovateľ počas plynutia premlčacej lehoty nečinný.

                  4.

                  Štvrtý dôvod je založený na naliehavom právnom záujme. Bez ohľadu na rozhodnutie súdu, či je nárok premlčaný alebo nie, je navrhovateľ presvedčený, že vzhľadom nielen na národný, ale celoeurópsky vplyv riešenej otázky je nevyhnutné, aby sa Súd vyjadril k otázke, kto nesie zodpovednosť za nesprávnu dotačnú politiku, či je to Európska únia, alebo členský štát.


title: Vec C-242/21 P: Odvolanie podané 13. apríla 2021: Évariste Boshab proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 3. februára 2021 vo veci T-119/19, Évariste Boshab/Rada Európskej únie

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/34

      Odvolanie podané 13. apríla 2021: Évariste Boshab proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 3. februára 2021 vo veci T-119/19, Évariste Boshab/Rada Európskej únie
      (Vec C-242/21 P)
      (2021/C 217/45)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Évariste Boshab (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, T. Payan, A. Guillerme, advokáti)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 3. februára 2021 doručený 3. februára 2021, Évariste Boshab/Rada Európskej únie (T-111/19),

                  —

                  rozhodol o žalobe vo veci samej a zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2018/1940 10. decembra 2018, v rozsahu, v akom ponecháva odvolateľa v bode 8 prílohy rozhodnutia 2010/788/SZBP, ako aj vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2018/1931 z 10. decembra 2018, v rozsahu, v akom ponecháva odvolateľa bode 8 prílohy Ia nariadenia (ES) č. 1183/2005 (1)

                  —

                  uložil Rade Európskej únie povinnosť nahradiť trovy konania v oboch stupňoch

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Svojím odvolaním sa odvolateľ domáha zrušenia rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 3. februára 2021, Évariste Boshab/Rada Európskej únie vo veci T-111/19, na podporu ktorého predkladá dva odvolacie dôvody, ktoré sa zakladajú na porušení práva na obhajobu a zjavne nesprávnom posúdení.
      Pokiaľ ide o prvý odvolací dôvod odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd porušil jeho právo na obhajobu a najmä právo byť vypočutý, pretože:

                  —

                  konštatoval, že oneskorené oznámenie Radou Európskej únie, bez toho, aby sa odvolateľ mohol pred rozhodnutím o predĺžení dotknutých obmedzujúcich opatrení vyjadriť, nepredstavuje porušenie práva byť vypočutý, keďže rozhodnutie nepredstavuje novú skutočnosť; a

                  —

                  nevyvodil nevyhnutné závery zo skutočnosti, že Rada v prejednávanej veci nevykonala žiadne overenie.

            Pokiaľ ide o druhý odvolací dôvod odvolateľ tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil zjavne nesprávneho posúdenia, pretože:

                  —

                  nezohľadnil, že obmedzujúce opatrenia majú zaisťovaciu, a teda už per definitionem dočasnú povahu a ich platnosť vždy závisí od pretrvávania skutkových a právnych okolností, ktoré viedli k ich prijatiu, ako aj od potreby ich zachovania na účely dosiahnutia ich cieľa;

                  —

                  nekonštatoval, že skutočnosti uvedené Radou nemohli odôvodniť akékoľvek konanie, ktoré by spĺňalo kritériá podmienky zápisu na sporné zoznamy, teda konanie predstavujúce závažné porušovanie ľudských práv; a

                  —

                  nevytýkal skutočnosť, že Rada neskúmala skutočnosti predložené odvolateľom v rámci prieskumného konania a že na tomto základe nevykonala vlastné overenie.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1183/2005 z 18. júla 2005, ktorým sa zavádzajú určité osobitné reštriktívne opatrenia namierené proti osobám, ktoré porušujú zbrojné embargo voči Konžskej demokratickej republike (Ú. v. EÚ L 193, 2005, s. 1)


title: Vec C-259/21: Žaloba podaná 22. apríla 2021 – Európsky parlament/Rada Európskej únie

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/35

      Žaloba podaná 22. apríla 2021 – Európsky parlament/Rada Európskej únie
      (Vec C-259/21)
      (2021/C 217/46)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Európsky parlament (v zastúpení: I. Liukkonen, I. Terwinghe, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy žalobcu

                  —

                  zrušiť články 15 až 17, 20 a 59 ods. 2 nariadenia Rady (EÚ) 2021/92 z 28. januára 2021, ktorým sa na rok 2021 stanovujú rybolovné možnosti pre určité populácie rýb a skupiny populácií rýb uplatniteľné vo vodách Únie a v prípade rybárskych plavidiel Únie aj v určitých vodách nepatriacich Únii (1),

                  —

                  zaviazať Radu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Podľa Parlamentu legislatívne akty upravujúce danú oblasť, konkrétne článok 10 ods. 4 a článok 15 nariadenia (EÚ) 2019/1241 (2) a článok 9 nariadenia (EÚ) 2019/472 (3) stanovujú, že opatrenia, ktorých sa týka prejednávaná žaloba, sa majú prijať delegovanými aktami podľa článku 290 ZFEÚ.
      Na podporu svojej žaloby Parlament uvádza dva dôvody. Prvý žalobný dôvod sa zakladá na nesprávnostiach a zneužití konania, keďže napadnuté opatrenia sa mali prijať prostredníctvom delegovaných právnych aktov podľa článku 290 ZFEÚ a nie na základe konania podľa článku 43 ods. 3 ZFEÚ. Druhý žalobný dôvod sa zakladá na prerušení lojálnej spolupráce v rozpore s článkom 13 ods. 2 ZEÚ. Prijatím napadnutých opatrení v inom konaní, ako to na tento účel predpokladajú právne akty, ktorých je spoluautorkou, Rada odobrala Parlamentu právomoc preskúmania, ktorú by inak mohol využiť, keby sa postupovalo v správnom konaní.

         (1)  Ú. v. EÚ L 31, 2021, s. 31.

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1241 z 20. júna 2019 o zachovaní rybolovných zdrojov a ochrane morských ekosystémov prostredníctvom technických opatrení, ktorým sa menia nariadenia Rady (ES) č. 2019/2006, (ES) č. 1224/2009 a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1380/2013, (EÚ) 2016/1139, (EÚ) 2018/973, (EÚ) 2019/472 a (EÚ) 2019/1022 a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (ES) č. 894/97, (ES) č. 850/98, (ES) č. 2549/2000, (ES) č. 254/2002, (ES) č. 812/2004 a (ES) č. 2187/2005 (Ú. v. EÚ L 198, 2019, s. 105).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/472 z 19. marca 2019, ktorým sa stanovuje viacročný plán pre populácie lovené v západných vodách a priľahlých vodách a na rybolov využívajúci tieto populácie, ktorým sa menia nariadenia (EÚ) 2016/1139 a (EÚ) 2018/973 a zrušujú nariadenia Rady (ES) č. 811/2004, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007 a (ES) č. 1300/2008 (Ú. v. EÚ L 83, 2019, s. 1).


title: Vec T-193/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel Company (Kombinácia sivej a oranžovej farby) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o vyhlásenie neplatnosti – Ochranná známka Európskej únie spočívajúca v kombinácii sivej a oranžovej farby – Absolútny dôvod zamietnutia – Článok 4 a článok 7 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001] – Dostatočne jasné a presné grafické zobrazenie – Potreba systematického usporiadania spájajúceho farby vopred určeným a ustáleným spôsobom“)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/37

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel Company (Kombinácia sivej a oranžovej farby)
      (Vec T-193/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Ochranná známka Európskej únie spočívajúca v kombinácii sivej a oranžovej farby - Absolútny dôvod zamietnutia - Článok 4 a článok 7 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Dostatočne jasné a presné grafické zobrazenie - Potreba systematického usporiadania spájajúceho farby vopred určeným a ustáleným spôsobom“)
      (2021/C 217/47)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Andreas Stihl AG & Co. KG (Waiblingen, Nemecko) (v zastúpení: S. Völker, M. Pemsel a C. Eulenpesch, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral a V. Ruzek, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Giro Travel Company SRL (Roman, Rumunsko) (v zastúpení: C. Frisch, advokátka)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 23. januára 2019 (vec R 200/2017-2), týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Giro Travel Company a Andreas Stihl

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 23. januára 2019 (vec R 200/2017-2) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Andreas Stihl AG & Co. KG.

                  3.

                  Giro Travel Company SRL znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 166, 14.5.2018.


title: Vec T-282/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Filotas Bellas & Yios (Halloumi) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o vyhlásenie neplatnosti – Obrazová ochranná známka Európskej únie Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 – Staršia kolektívna slovná ochranná známka Európskej únie HALLOUMI – Relatívny dôvod zamietnutia – Nekonanie v dobrej viere – Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 59 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] – Článok 53 ods. 1 písm. a), článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 1 písm. a), článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia 2017/1001]“)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/38

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Filotas Bellas & Yios (Halloumi)
      (Vec T-282/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Európskej únie Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 - Staršia kolektívna slovná ochranná známka Európskej únie HALLOUMI - Relatívny dôvod zamietnutia - Nekonanie v dobrej viere - Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 59 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Článok 53 ods. 1 písm. a), článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 60 ods. 1 písm. a), článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia 2017/1001]“)
      (2021/C 217/49)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, a V. Marsland, solicitor)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnení zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Filotas Bellas & Yios AE (Alexándreia Imathias, Grécko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 15. februára 2019 (vec R 2295/2017-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásení neplatnosti medzi Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi a spoločnosťou Filotas Bellas & Yios

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

         (1)  Ú. v. EÚ C 213, 24.6.2019.


title: Vec T-515/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Lego/EUIPO – Delta Sport Handelskontor (Stavebný blok z hračkárskej stavebnice) („Dizajn Spoločenstva – Konanie o výmaze – Zapísaný dizajn Spoločenstva zobrazujúci stavebný blok z hračkárskej stavebnice – Dôvod výmazu – Nesplnenie podmienok ochrany – Článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 6/2002 – Znaky vonkajšej úpravy výrobku, ktoré sú dané výlučne jeho technickou funkciou – Znaky vonkajšej úpravy výrobku, ktoré sa nevyhnutne musia reprodukovať v ich presnej forme a rozmeroch, aby sa umožnilo prepojenie s iným výrobkom – Dizajny, ktorých účelom je umožniť viacnásobné zostavenie alebo spojenie vzájomne zameniteľných výrobkov v rámci stavebnicového systému – Článok 8 ods. 1 až 3 nariadenia č. 6/2002“)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/39

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Lego/EUIPO – Delta Sport Handelskontor (Stavebný blok z hračkárskej stavebnice)
      (Vec T-515/19) (1)

      („Dizajn Spoločenstva - Konanie o výmaze - Zapísaný dizajn Spoločenstva zobrazujúci stavebný blok z hračkárskej stavebnice - Dôvod výmazu - Nesplnenie podmienok ochrany - Článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 6/2002 - Znaky vonkajšej úpravy výrobku, ktoré sú dané výlučne jeho technickou funkciou - Znaky vonkajšej úpravy výrobku, ktoré sa nevyhnutne musia reprodukovať v ich presnej forme a rozmeroch, aby sa umožnilo prepojenie s iným výrobkom - Dizajny, ktorých účelom je umožniť viacnásobné zostavenie alebo spojenie vzájomne zameniteľných výrobkov v rámci stavebnicového systému - Článok 8 ods. 1 až 3 nariadenia č. 6/2002“)
      (2021/C 217/50)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Lego A/S (Billund, Dánsko) (v zastúpení: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Hanne, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Delta Sport Handelskontor GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: C. Klawitter a L.-E. Appel, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 10. apríla 2019 (vec R 31/2018-3), týkajúcemu sa konania o výmaze medzi spoločnosťami Delta Sport Handelskontor a Lego

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 10. apríla 2019 (vec R 31/2018-3) sa zrušuje.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  EUIPO a Delta Sport Handelskontor GmbH znášajú svoje vlastné trovy konania a každý z nich je povinný nahradiť jednu polovicu trov konania, ktoré vznikli spoločnosti Lego A/S.

         (1)  Ú. v. EÚ C 305, 9.9.2019.


title: Vec T-588/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Novomatic/EUIPO – adp Gauselmann (Power Stars) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie vo veci zrušenia – Obrazová ochranná známka Európskej únie Power Stars – Čiastočné vyhlásenie ochrannej známky za zrušenú – Čiastočná neexistencia riadneho používania – Dôkaz o riadnom používaní – Článok 51 ods. 1 písm. a) a ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 58 ods. 1 písm. a) a ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001] – Povinnosť odôvodnenia – Článok 75 ods. 1 prvá veta nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 ods. 1 prvá veta nariadenia 2017/1001) – Právo byť vypočutý – Článok 75 ods. 1 druhá veta nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 ods. 1 druhá veta nariadenia 2017/1001)“)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/40

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Novomatic/EUIPO – adp Gauselmann (Power Stars)
      (Vec T-588/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie vo veci zrušenia - Obrazová ochranná známka Európskej únie Power Stars - Čiastočné vyhlásenie ochrannej známky za zrušenú - Čiastočná neexistencia riadneho používania - Dôkaz o riadnom používaní - Článok 51 ods. 1 písm. a) a ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 58 ods. 1 písm. a) a ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 ods. 1 prvá veta nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 ods. 1 prvá veta nariadenia 2017/1001) - Právo byť vypočutý - Článok 75 ods. 1 druhá veta nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 94 ods. 1 druhá veta nariadenia 2017/1001)“)
      (2021/C 217/51)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Rakúsko) (v zastúpení: M. Ringer, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Walicka a S. Hanne, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Nemecko) (v zastúpení: K. Mandel, avocate)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 13. júna 2019 (vec R 2038/2018-2) týkajúcemu sa konania vo veci zrušenia medzi spoločnosťami adp Gauselmann a Novomatic

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Novomatic AG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 337, 7.10.2019.


title: Vec T-798/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Bennahmias/Parlament („Inštitucionálne právo – Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu – Príspevok na asistenta poslanca Parlamentu – Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm – Dôkazné bremeno – Povinnosť odôvodnenia – Nesprávne právne posúdenie – Skutkový omyl – Proporcionalita“)

text:
               7.6.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/40

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. marca 2021 – Bennahmias/Parlament
      (Vec T-798/19) (1)

      („Inštitucionálne právo - Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov poslancov Európskeho parlamentu - Príspevok na asistenta poslanca Parlamentu - Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm - Dôkazné bremeno - Povinnosť odôvodnenia - Nesprávne právne posúdenie - Skutkový omyl - Proporcionalita“)
      (2021/C 217/52)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Jean-Luc Bennahmias (Marseille, Francúzsko) (v zastúpení: J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux, M. Ganilsy a C. De Kuyper, avocats)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: N. Lorenz a M. Ecker, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia generálneho tajomníka Parlamentu zo 16. septembra 2019, ktorým sa nariaďuje vymáhanie sumy 29 806 eur od žalobcu, ktorá mu bola neoprávnene vyplatená na poslaneckého asistenta, ako aj súvisiacej výzvy na úhradu z 19. septembra 2019

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Pán Jean-Luc Bennahmias znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Európskeho parlamentu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 45, 10.2.2020.