Rozsudok Všeobecného súdu (odvolacia komora) z 21. mája 2014. # Európska komisia proti Luigi Macchia. # Vec T-368/12 P.


title: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 8. decembra 2016.#Undis Servizi Srl proti Comune di Sulmona.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Verejné zákazky na služby – Zadanie zákazky bez vyhlásenia zadávacieho konania – Tzv. ‚in house‘ zadanie zákazky – Podmienky – Podobná kontrola – Vykonanie podstatnej časti činnosti – Spoločnosť s verejnou kapitálovou účasťou, ktorej bola zákazka zadaná, vlastnená viacerými územnými samosprávnymi celkami – Činnosť vykonávaná taktiež v prospech územných samosprávnych celkov, ktoré nie sú akcionármi – Činnosť nariadená orgánom verejnej moci, ktorý nie je akcionárom.#Vec C-553/15.

text:
         ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (štvrtá komora)
      z 8. decembra 2016 (
            *1
         )
      „Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verejné zákazky na služby — Zadanie zákazky bez vyhlásenia zadávacieho konania — Tzv. ‚in house‘ zadanie zákazky — Podmienky — Podobná kontrola — Vykonanie podstatnej časti činnosti — Spoločnosť s verejnou kapitálovou účasťou, ktorej bola zákazka zadaná, vlastnená viacerými územnými samosprávnymi celkami — Činnosť vykonávaná taktiež v prospech územných samosprávnych celkov, ktoré nie sú akcionármi — Činnosť nariadená orgánom verejnej moci, ktorý nie je akcionárom“
      Vo veci C‑553/15,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) z 25. júna 2015 a doručený Súdnemu dvoru 26. októbra 2015, ktorý súvisí s konaním:

         Undis Servizi Srl

      proti

         Comune di Sulmona,

      za účasti:

         Cogesa SpA,

      SÚDNY DVOR (štvrtá komora),
      v zložení: predseda komory T. von Danwitz, sudcovia E. Juhász (spravodajca), C. Vajda, K. Jürimäe a C. Lycourgos,
      generálny advokát: M. Campos Sánchez‑Bordona,
      tajomník: A. Calot Escobar,
      so zreteľom na písomnú časť konania,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:

               —

               Undis Servizi Srl, v zastúpení: S. Della Rocca, avvocato,

               —

               Comune di Sulmona, v zastúpení: G. Blandini a M. Fracassi, avvocati,

               —

               Cogesa SpA, v zastúpení: R. Colagrande, avvocato,

               —

               talianska vláda, v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci C. Colelli, avvocatto dello Stato,

               —

               Európska komisia, v zastúpení: G. Conte a A. Tokár, splnomocnení zástupcovia,

         so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
      vyhlásil tento

         Rozsudok

               1

               Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu práva Únie upravujúceho zadanie verejnej zákazky bez vyhlásenia zadávacieho konania, tzv. „in house“ zadanie zákazky.

               2

               Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Undis Servizi Srl (ďale len „Undis“) a Comune di Sulmona (Mesto Sulmona, Taliansko) vo veci priameho zadania zákazky na služby zo strany tohto mesta spoločnosti Cogesa SpA.

         Právny rámec

         Právo Únie

               3

               Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132) stanovuje právny rámec uplatniteľný na zákazky, ktoré zadávajú verejní obstarávatelia.

               4

               Článok 1 tejto smernice s názvom „Vymedzenie pojmov“ vo svojom odseku 2 písm. a) stanovuje:
               „‚Verejné zákazky‘ sú zmluvy s peňažným plnením, uzavreté písomne medzi jedným alebo viacerými hospodárskymi subjektmi a jedným alebo viacerými verejnými obstarávateľmi, ktorých predmetom je vykonanie prác, dodávka výrobkov alebo poskytnutie služieb v zmysle tejto smernice.“

               5

               Právne predpisy Únie v oblasti zadávania verejných zákaziek, platné v čase skutkových okolností vo veci samej, nestanovovali možnosť priameho zadania verejnej zákazky bez vyhlásenia zadávacieho konania, tzv. „in house“ zadanie zákazky. Takúto možnosť však judikatúra Súdneho dvora pripúšťa, pričom Súdny dvor stanovil aj za akých podmienok.

               6

               V súlade s touto teraz už ustálenou judikatúrou nemusí verejný obstarávateľ, akým je územný samosprávny celok, vyhlásiť pri verejnej zákazke zadávacie konanie, ak sú splnené dve podmienky, a to na jednej strane, že nad subjektom, ktorý je od neho právne odlišným subjektom a ktorému sa zákazka zadáva, vykonáva podobnú kontrolu, akú vykonáva nad vlastnými organizačnými zložkami, a na druhej strane tento subjekt vykonáva podstatnú časť svojej činnosti s verejným obstarávateľom alebo s verejnými obstarávateľmi, ktorí ho vlastnia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. novembra 1999, Teckal, C‑107/98, EU:C:1999:562, bod 50).

               7

               Smernica 2004/18 bola zrušená a nahradená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18 (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65). V súlade s článkom 91 smernice 2014/24 bola smernica 2004/18 zrušená s účinnosťou od 18. apríla 2016.

         Talianske právo

               8

               Podľa informácií uvedených v rozhodnutí vnútroštátneho súdu žiadne ustanovenie talianskeho práva nestanovuje podmienky, ktorým podlieha priame zadanie verejných zákaziek, keďže vnútroštátne právo odkazuje v tomto ohľade na právo Únie.

               9

               Článok 30 decreto legislativo n. 267 – Testo unico delle leggi sull’ordinamento degli enti locali (legislatívny dekrét č. 267 – konsolidované znenie zákonov o režime územných celkov) z 18. augusta 2000 (riadna príloha GURI č. 162 z 28. septembra 2000), stanovuje:
               „1.   Územné celky môžu na účely koordinovaného plnenia určitých úloh a poskytovania určitých služieb uzatvárať medzi sebou náležité dohody.
               2.   V uvedených dohodách sa musí stanoviť ich účel, doba ich trvania, formy konzultácií účastníkov dohody, ich finančné vzťahy a vzájomné povinnosti a záruky.
               3.   Štát a región môžu v záležitostiach spadajúcich do ich právomocí stanoviť povinnosť územných celkov uzatvárať na účely správy osobitnej služby na dobu určitú alebo vykonania diela medzi sebou dohody podľa vopred stanoveného vzoru.
               …“

               10

               Ako uvádza vnútroštátny súd, článok 149a ods. 1 druhá veta decreto legislativo n. 152 – Norme in materia ambientale (legislatívny dekrét č. 152 o pravidlách v oblasti životného prostredia) z 3. apríla 2006 (riadna príloha GURI č. 96 zo 14. apríla 2006) stanovuje:
               „Priame zadanie možno realizovať v prospech spoločností s výlučne verejnou kapitálovou účasťou, ktoré spĺňajú podmienky stanovené právnym poriadkom Únie vo veci ‚in house‘ riadenia a ktorých vlastníkmi sú v každom prípade územné celky patriace do dotknutého územia“.

         Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky

               11

               Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že rozhodnutím z 30. septembra 2014 mestské zastupiteľstvo v Sulmone zadalo zákazku na dodanie služby správy integrovaného systému nakladania s komunálnym odpadom spoločnosti Cogesa, ktorá je spoločnosťou s výlučne verejnou kapitálovou účasťou vlastnenou viacerými mestami a obcami Regione Abruzzo (región Abruzzo, Taliansko), vrátane mesta Sulmona. Mesto Sulmona vlastní 200 akcií z celkových 1200 akcií, čo predstavuje základné imanie tejto spoločnosti, t. j. podiel približne 16,6 % na tomto základnom imaní.

               12

               Dňa 30. októbra 2014 – ešte predtým, než bola uzavretá dohoda o zadaní zákazky na služby so spoločnosťou Cogesa – uzavreli územné samosprávne celky, ktoré sú akcionármi tejto spoločnosti, dohodu s cieľom spoločne nad ňou vykonávať kontrolu podobnú kontrole, akú vykonávajú nad vlastnými organizačnými zložkami (ďalej len „dohoda z 30. októbra 2014“).

               13

               Prostredníctvom integrovaného povolenia životného prostredia č. 9/11, uložil región Abruzzo spoločnosti Cogesa v súlade so zásadami sebestačnosti, blízkosti a subsidiarity povinnosť spracovať a recyklovať komunálny odpad určitých miest a obcí tohto regiónu, ktoré neboli akcionármi tejto spoločnosti.

               14

               Undis, spoločnosť, ktorá mala záujem o zákazku na služby, o ktorú ide vo veci samej, podala žalobu na Tribunale amministrativo regionale per l'Abruzzo (Regionálny správny súd Abruzzo, Taliansko) proti rozhodnutiu o zadaní tejto zákazky na služby a proti rozhodnutiu o schválení návrhu dohody o spolupráci medzi mestami a obcami spomenutej v bode 12 tohto rozsudku. Spoločnosť Undis, ktorá sa dovolávala porušenia článku 2 decreto legislativo n. 163 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE (legislatívny dekrét č. 163, ktorým sa stanovuje zákonník verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby, ktorým sa vykonávajú smernice 2004/17/ES a 2004/18/ES) z 12. apríla 2006 (riadna príloha GURI č. 100 z 2. mája 2006), ako aj článkov 43, 49 a 86 ZFEÚ, tvrdila, že neboli splnené dve podmienky vyžadované na to, aby bola uvedená zákazka na služby predmetom „in house“ zadania zákazky.

               15

               Konkrétne Undis tvrdila, že podmienka, aby verejný obstarávateľ vykonal nad subjektom, ktorý je od neho právne odlišným subjektom a ktorému sa zákazka zadáva, kontrolu podobnú kontrole, akú vykonáva nad vlastnými organizačnými zložkami, nebola splnená. Mesto Sulmona je totiž minoritným akcionárom spoločnosti Cogesa, dohoda z 30. októbra 2014 bola uzavretá po rozhodnutí o zadaní zákazky na služby, o ktorú ide vo veci samej, a stanovy tejto spoločnosti zverujú svojim riadiacim orgánom autonómnu právomoc, ktorá je nezlučiteľná s pojmom „podobná kontrola“. Undis dodala, že nebola splnená ani podmienka, aby subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, vykonával podstatnú časť svojej činnosti s verejným obstarávateľom alebo s verejnými obstarávateľmi, ktorí ho vlastnia. Podľa spoločnosti Undis účtovné závierky spoločnosti Cogesa za roky 2011 až 2013 totiž preukazujú, že táto spoločnosť vykonávala len 50 % svojich celkových činností s územnými samosprávnymi celkami, ktoré sú jej akcionármi, pričom činnosť vykonávaná touto spoločnosťou v prospech miest a obcí, ktoré nie sú jej akcionármi, musí byť zahrnutá do tejto celkovej činnosti.

               16

               Tribunale amministrativo regionale per l'Abruzzo (Regionálny správny súd Abruzzo) žalobu zamietol. Tento súd v prvom rade zastával názor, že podmienka podobnej kontroly bola splnená z dôvodu uzavretia dohody z 30. októbra 2014. Ďalej rozhodol, že podmienka týkajúca sa vykonania podstatnej časti činnosti bola tiež splnená, pričom vysvetlil, že tým, že sa nezohľadnila činnosť vykonaná spoločnosťou Cogesa v prospech miest a obcí, ktoré nie sú jej akcionármi, prevýšila činnosť vykonávanú pre mestá a obce, ktoré sú jej akcionármi, 90 % obratu tejto spoločnosti, a že zostávajúce percento možno považovať za okrajovú činnosť.

               17

               Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko), ktorá rozhoduje o odvolaní podanom spoločnosťou Undis, uvádza, že napriek tomu, že smernica 2014/24 nie je uplatniteľná ratione temporis na spor vo veci samej, sú ustanovenia článku 12 tejto smernice v každom prípade významné na účely riešenia tohto sporu.

               18

               Pokiaľ ide o podmienku týkajúcu sa vykonávania podstatnej činnosti, Consiglio di Stato (Štátna rada) odkazuje na rozsudok z 11. mája 2006, Carbotermo a Consorzio Alisei (C‑340/04, EU:C:2006:308, bod 65), v ktorom Súdny dvor rozhodol, že „je potrebné sa domnievať, že rozhodujúcim obratom je obrat, ktorý daný podnik realizuje v zmysle rozhodnutí o uzavretí zmluvy prijatých kontrolujúcim územným samosprávnym celkom vrátane obratu realizovaného s užívateľmi pri plnení týchto rozhodnutí“. Z hľadiska tejto judikatúry sú teda rozhodnutiami o zadaní zákazky, ktoré treba zohľadniť na overenie toho, či je táto podmienka splnená, len rozhodnutia prijaté priamo kontrolujúcim územným celkom. Zväčšenie počtu relevantných zadaní zákaziek pritom môže vyplývať z článku 12 ods. 2 smernice 2014/24.

               19

               Consiglio di Stato (Štátna rada) naopak upozorňuje, že žiadne ustanovenie uvedenej smernice neuvádza, že je potrebné na posúdenie toho, či je splnená predmetná podmienka, zohľadniť zadanie zákaziek, ktoré sa týkajú verejných subjektov, ktoré nie sú akcionármi danej spoločnosti, v prípade, že sú tieto zadania zákaziek nariadené opatrením nadriadeného orgánu verejnej správy, ktorý taktiež nie je jej akcionárom.

               20

               Okrem toho podľa Consiglio di Stato (Štátna rada) sa kladie otázka, či treba v spore vo veci samej na účely overenia toho, či bola podmienka týkajúca sa vykonania podstatnej časti činnosti splnená, zohľadniť zadania zákaziek realizované v prospech verejných subjektov, ktoré sú akcionármi spoločnosti Cogesa, pred uzavretím dohody z 30. októbra 2014. Consiglio di Stato (Štátna rada) odkazuje v tomto ohľade na článok 12 ods. 5 druhú zarážku smernice 2014/24.

               21

               Za týchto okolností Consiglio di Stato (Štátna rada) rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

                        „1.

                        Má sa pri započítavaní podstatnej časti činnosti vykonávanej kontrolovanou právnickou osobou brať do úvahy aj činnosť, ktorej vykonávanie nariadil orgán verejnej správy, ktorý nie je akcionárom kontrolovanej spoločnosti, a to v prospech verejných subjektov, ktoré tiež nie sú jej akcionármi?

                        2.

                        Majú sa pri započítavaní podstatnej časti činnosti vykonávanej kontrolovanou právnickou osobou brať do úvahy aj zákazky voči verejným subjektom, ktoré sú jej akcionármi, pred nadobudnutím účinnosti požiadavky tzv. podobnej kontroly?“

         O prejudiciálnych otázkach

               22

               Na úvod treba konštatovať, že skutkové okolnosti vo veci samej, ako sú pripomenuté v bodoch 11 a 12 tohto rozsudku, nastali pred 18. aprílom 2016, to znamená pred uplynutím lehoty na prebratie smernice 2014/24 členskými štátmi. Z toho vyplýva, že prejudiciálne musia byť posúdené ratione temporis len z hľadiska smernice 2004/18, ako je vyložená v judikatúre Súdneho dvora.

               23

               Okrem toho treba uviesť, že vnútroštátny súd v prejednávanej veci neposkytuje žiadne spresnenie, pokiaľ ide o otázku, či hodnota zákazky, o akú ide vo veci samej, prekračovala prahovú hodnotu uplatnenia smernice 2004/18 alebo nie. Navyše rozhodnutie vnútroštátneho súdu neobsahuje ani informácie potrebné na určenie toho, či ide o verejnú zákazku na služby alebo o koncesiu na služby.

               24

               Je pravda, že výnimka z uplatnenia pravidiel práva Únie v prípade, ak sú splnené podmienky na „in house“ zadanie zákazky, sa môže uplatňovať tak v situáciách patriacich do pôsobnosti smernice 2004/18, ako aj v situáciách, ktoré sú z nej vylúčené (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. novembra 2012, Econord, C‑182/11 a C‑183/11, EU:C:2012:758, bod 26, ako aj citovanú judikatúru). V druhom prípade je však uplatnenie uvedenej výnimky relevantné na účely riešenia sporu vo veci samej len vtedy, keď sa na predmetnú zákazku vzťahujú základné pravidlá a všeobecné zásady Zmluvy o FEÚ, čo predpokladá, že má táto zákazka nepochybný cezhraničný záujem (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. októbra 2016, Tecnoedi Costruzioni, C‑318/15, EU:C:2016:747, bod 19 a citovanú judikatúru).

               25

               Z dôvodu ducha spolupráce, ktorý existuje vo vzťahoch medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom v rámci prejudiciálneho konania, absencia takýchto predchádzajúcich zistení vnútroštátneho súdu nemá za následok neprípustnosť návrhu, ak sa napriek týmto nedostatkom Súdny dvor s prihliadnutím na skutočnosti uvedené v spise domnieva, že vnútroštátnemu súdu môže poskytnúť užitočnú odpoveď. Odpoveď poskytnutá Súdnym dvorom sa však uplatní len za predpokladu, že vnútroštátny súd zistí, že boli splnené podmienky uplatnenia práva Únie (pozri analogicky rozsudok z 11. decembra 2014, Azienda sanitaria locale n. 5 Spezzino a i., C‑113/13, EU:C:2014:2440, bod 48).

               26

               Odpoveď Súdneho dvora na otázky položené vnútroštátnym súdom teda vychádza z predpokladu, že buď sa smernica 2004/18 vzťahuje na zákazku, o ktorú ide vo veci samej, alebo v prípade, že to tak nie je, predstavuje táto zákazka nepochybný cezhraničný záujem, čo prináleží overiť tomuto súdu.

         O prvej otázke

               27

               Touto otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je potrebné v rámci uplatnenia judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa priamych zadávaní tzv. „in house“ verejných zákaziek, na účely určenia, či subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, vykonáva podstatnú časť svojej činnosti pre verejného obstarávateľa, najmä územné samosprávne celky, ktoré sú jeho akcionármi a ktoré ho kontrolujú, zahrnúť do tejto činnosti aj činnosť, ktorú nariadi tomuto subjektu orgán verejnej moci, ktorý nie je jeho akcionárom, v prospech územných samosprávnych celkov, ktoré tiež nie sú akcionármi uvedeného subjektu a nevykonávajú nad ním žiadnu kontrolu.

               28

               V súlade s judikatúrou Súdneho dvora vyplýva z hlavného cieľa pravidiel práva Únie v oblasti verejných zákaziek, konkrétne voľného pohybu tovarov a služieb a nastolenia nenarušenej hospodárskej súťaže vo všetkých členských štátoch, povinnosť uplatňovať pravidlá týkajúce sa postupov zadávania verejných zákaziek stanovené v relevantných smerniciach, ak má verejný obstarávateľ, akým je územný samosprávny celok, v úmysle písomne uzavrieť so subjektom, ktorý je právne odlišným subjektom, odplatnú zmluvu, či už bude týmto subjektom samotný verejný obstarávateľ alebo nie (pozri v tomto zmysle rozsudky z 18. novembra 1999,Teckal, C‑107/98, EU:C:1999:562, bod 51, ako aj z 11. januára 2005, Stadt Halle a RPL Lochau, C‑26/03, EU:C:2005:5, body 44 a 47).

               29

               Súdny dvor zdôraznil, že každú výnimku z uplatnenia tejto povinnosti treba vykladať reštriktívne (rozsudky z 11. januára 2005, Stadt Halle a RPL Lochau, C‑26/03, EU:C:2005:5, bod 46, ako aj z 8. mája 2014, Datenlotsen Informationssysteme, C‑15/13, EU:C:2014:303, bod 23).

               30

               Vzhľadom na to, že orgán verejnej moci má možnosť plniť jemu zverené úlohy vo verejnom záujme svojimi vlastnými prostriedkami, či už administratívnymi, technickými alebo inými bez toho, aby bol nútený obrátiť sa na vonkajšie subjekty, ktoré nepatria do jeho organizačnej štruktúry (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. januára 2005, Stadt Halle a RPL Lochau, C‑26/03, EU:C:2005:5, bod 48), Súdny dvor odôvodnil uznanie výnimky týkajúcej sa tzv. „in house“ zadaní zákaziek osobitným vnútorným vzťahom, ktorý existuje v takomto prípade medzi verejným obstarávateľom a subjektom, ktorému sa zákazka zadáva, aj keď je tento posledný uvedený subjekt právne odlišným od verejného obstarávateľa (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. mája 2014, Datenlotsen Informationssysteme, C‑15/13, EU:C:2014:303, bod 29). V takých prípadoch možno usudzovať, že verejný obstarávateľ v skutočnosti použil vlastné prostriedky (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. mája 2014, Datenlotsen Informationssysteme, C‑15/13, EU:C:2014:303, bod 25) a že subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, tvorí takmer súčasť jeho vnútorných organizačných zložiek.

               31

               Táto výnimka okrem toho vyžaduje, aby verejný obstarávateľ vykonával nad subjektom, ktorému sa zákazka zadáva, podobnú kontrolu ako nad svojimi vlastnými organizačnými zložkami, aby tento subjekt vykonával podstatnú časť svojich činností v prospech jedného alebo viacerých verejných obstarávateľov, ktorí ho vlastnia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. novembra 1999, Teckal, C‑107/98, EU:C:1999:562, bod 50).

               32

               Je teda nevyhnutné, aby činnosť subjektu, ktorému sa zákazka zadáva, bola vyhradená hlavne pre územný celok alebo územné celky, ktoré ho vlastnia, pričom akákoľvek iná činnosť môže mať len okrajový význam. Na posúdenie toho, či to tak je, musí príslušný súd zohľadniť všetky okolnosti konkrétneho prípadu, tak kvalitatívne, ako aj kvantitatívne. V tomto ohľade je relevantným obratom ten, ktorý tento subjekt realizuje podľa rozhodnutí o zadaní zákazky prijatých týmto kontrolujúcim územným celkom alebo celkami (pozri v tomto zmysle rozsudky z 11. mája 2006, Carbotermo a Consorzio Alisei, C‑340/04, EU:C:2006:308, body 63 a 65, ako aj zo 17. júla 2008, Komisia/Taliansko, C‑371/05, neuverejnený, EU:C:2008:410, bod 31).

               33

               Požiadavka, aby daná osoba vykonávala podstatnú časť svojej činnosti s územným celkom alebo územnými celkami, ktoré ju vlastnia, má za cieľ zabezpečiť, aby bola smernica 2004/18 naďalej uplatniteľná v prípade, keď je podnik – kontrolovaný jedným alebo viacerými územnými celkami – aktívny na trhu, a teda môže vstúpiť do hospodárskej súťaže s inými podnikmi. Podnik totiž nie je nevyhnutne zbavený slobody konať len na základe toho, že rozhodnutia, ktoré sa ho týkajú, sú pod kontrolou územného celku alebo územných celkov, ktoré ho vlastnia, ak môže aj naďalej vykonávať značnú časť svojej hospodárskej činnosti s inými subjektmi. Naopak, ak sú služby poskytované týmto podnikom v podstatnej časti určené výlučne tomuto územnému celku alebo územným celkom, zdá sa oprávnené, aby tento podnik nepodliehal obmedzeniam smernice 2004/18, ktoré sú diktované snahou o zachovanie hospodárskej súťaže, ktorá už v tomto prípade nemá dôvod existovať (pozri analogicky rozsudok z 11. mája 2006, Carbotermo a Consorzio Alisei, C‑340/04, EU:C:2006:308, body 60 až 62).

               34

               Z tejto judikatúry vyplýva, že akákoľvek činnosť subjektu, ktorému sa zákazka zadáva, ktorá je vyhradená iným osobám ako tým, ktoré ju vlastnia, t. j. osobám, ktoré nemajú žiadny vzťah kontroly s týmto subjektom, hoci sú orgánmi verejnej moci, sa má považovať za činnosť vykonávanú v prospech tretích osôb.

               35

               Z hľadiska tejto judikatúry preto musia byť vo veci samej územné samosprávne celky, ktoré nie sú akcionármi spoločnosti Cogesa, považované za tretie osoby. Podľa údajov uvedených v rozhodnutí vnútroštátneho súdu totiž neexistuje žiadny vzťah kontroly medzi týmito územnými celkami a touto spoločnosťou, takže osobitný vnútorný vzťah, ktorý podľa judikatúry Súdneho dvora odôvodňuje výnimku týkajúcu sa tzv. „in house“ zadaní zákaziek medzi verejným obstarávateľom a subjektom, ktorému sa zákazka zadáva, neexistuje.

               36

               Na účely overenia, či Cogesa vykonáva podstatnú časť svojej činnosti s územnými celkami, ktoré ju vlastnia, musí byť preto činnosť, ktorú táto spoločnosť vyhradzuje pre územné samosprávne celky, ktoré nie sú jej akcionármi, považovaná za činnosť vykonávanú v prospech tretích osôb. Vnútroštátnemu súdu prináleží preskúmať, či môže byť táto posledná uvedená činnosť považovaná za činnosť, ktorá má len okrajovú povahu vzhľadom na činnosť Cogesa s územnými celkami, ktoré ju vlastnia, v zmysle judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa tzv. „in house“ zadania zákazky.

               37

               Tento záver nemožno vyvrátiť skutočnosťou spomenutou vnútroštátnym súdom, podľa ktorej je činnosť spoločnosti Cogesa vykonávaná v prospech územných samosprávnych celkov, ktoré nie sú jej akcionármi, nariadená orgánom verejnej moci, ktorý tiež nie je akcionárom tejto spoločnosti. Hoci orgán verejnej moci nariadil uvedenú činnosť spoločnosti Cogesa, z údajov uvedených v rozhodnutí vnútroštátneho súdu vyplýva, že tento orgán nie je akcionárom tejto spoločnosti a nevykonáva nad ňou žiadnu kontrolu v zmysle judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa tzv. „in house“ zadania zákazky. Za absencie akejkoľvek kontroly uvedeným orgánom verejnej moci treba považovať činnosť nariadenú týmto orgánom spoločnosti Cogesa za činnosť vykonávanú v prospech tretích osôb.

               38

               Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba na prvú položenú otázku odpovedať tak, že v rámci uplatnenia judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa priamych zadávaní tzv. „in house“ verejných zákaziek sa na účely určenia, či subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, vykonáva podstatnú časť svojej činnosti pre verejného obstarávateľa, najmä územné samosprávne celky, ktoré sú jeho akcionármi a ktoré ho kontrolujú, nemá do tejto činnosti zahrnúť aj činnosť, ktorú nariadi tomuto subjektu orgán verejnej moci, ktorý nie je jeho akcionárom, v prospech územných samosprávnych celkov, ktoré tiež nie sú akcionármi uvedeného subjektu a nevykonávajú nad ním žiadnu kontrolu, pričom túto poslednú uvedenú činnosť treba považovať za činnosť vykonávanú v prospech tretích osôb.

         O druhej otázke

               39

               Touto otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či na účely určenia, či subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, vykonáva podstatnú časť svojej činnosti pre územné samosprávne celky, ktoré sú jeho akcionármi a ktoré nad ním vykonávajú spoločne kontrolu podobnú kontrole, akú vykonávajú nad vlastnými organizačnými zložkami, treba zohľadniť aj činnosť, ktorú tento subjekt vykonával pre tieto územné samosprávne celky predtým, ako sa takáto spoločná kontrola začala uskutočňovať.

               40

               V tomto ohľade treba pripomenúť, že podľa judikatúry Súdneho dvora na posúdenie podmienky týkajúcej sa vykonania podstatnej časti činnosti vnútroštátny súd musí zohľadniť všetky okolnosti prípadu, tak kvalitatívne, ako aj kvantitatívne (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. mája 2006, Carbotermo a Consorzio Alisei, C‑340/04, EU:C:2006:308, body 63 a 64).

               41

               V prejednávanej veci z údajov uvedených v rozhodnutí vnútroštátneho súdu vyplýva, že Cogesa už vykonala činnosti pre územné samosprávne celky, ktoré ju vlastnia, pred uzavretím dohody z 30. októbra 2014. Tieto činnosti musia byť určite zohľadnené, ak pretrvávajú v čase zadávania verejnej zákazky, Okrem toho činnosti ukončené pred 30. októbrom 2014 môžu byť taktiež relevantné na posúdenie toho, či je splnená podmienka týkajúca sa vykonávania podstatnej časti činnosti. Zadané činnosti totiž môžu byť významným ukazovateľom činnosti, ktorú Cogesa plánuje vykonávať pre svoje územné samosprávnej jednotky, ktoré sú jej akcionármi, po nadobudnutí účinnosti ich podobných kontrol.

               42

               Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy sa na účely určenia, či subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, vykonáva podstatnú časť svojej činnosti pre územné samosprávne celky, ktoré sú jeho akcionárom a ktoré nad ním vykonávajú spoločne kontrolu podobnú kontrole, akú vykonávajú nad vlastnými organizačnými zložkami, treba zohľadniť všetky okolnosti prípadu, medzi ktoré môže patriť činnosť, ktorú tento subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, vykonával pre tieto isté územné samosprávne celky predtým, ako sa takáto spoločná kontrola začala uskutočňovať.

         O trovách

               43

               Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

               Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

                           1.

                           V rámci uplatnenia judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa priamych zadávaní tzv. „in house“ verejných zákaziek sa na účely určenia, či subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, vykonáva podstatnú časť svojej činnosti pre verejného obstarávateľa, najmä územné samosprávne celky, ktoré sú jeho akcionármi a ktoré ho kontrolujú, nemá do tejto činnosti zahrnúť aj činnosť, ktorú nariadi tomuto subjektu orgán verejnej moci, ktorý nie je jeho akcionárom, v prospech územných samosprávnych celkov, ktoré tiež nie sú akcionármi uvedeného subjektu a nevykonávajú nad ním žiadnu kontrolu, pričom túto poslednú uvedenú činnosť treba považovať za činnosť vykonávanú v prospech tretích osôb.

                           2.

                           Na účely určenia, či subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, vykonáva podstatnú časť svojej činnosti pre územné samosprávne celky, ktoré sú jeho akcionárom a ktoré nad ním vykonávajú spoločne kontrolu podobnú kontrole, akú vykonávajú nad vlastnými organizačnými zložkami, treba zohľadniť všetky okolnosti prípadu, medzi ktoré môže patriť činnosť, ktorú tento subjekt, ktorému sa zákazka zadáva, vykonával pre tieto isté územné samosprávne celky predtým, ako sa takáto spoločná kontrola začala uskutočňovať.

                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: taliančina


title: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 16. júla 2009.#Infopaq International A/S proti Danske Dagblades Forening.#Návrh na začatie prejudiciálneho konania: Højesteret - Dánsko.#Autorské práva - Informačná spoločnosť - Smernica 2001/29/ES - Články 2 a 5 - Literárne a umelecké diela - Pojem ‚rozmnožovanie‘ - Rozmnožovanie ‚časti‘ - Rozmnožovanie krátkych výpisov z literárnych diel - Novinové články - Dočasné a prechodné rozmnožovanie - Technologický postup spočívajúci v skenovaní článkov, ich konverzii na textový súbor, v elektronickom spracovaní rozmnoženiny, v uložení do pamäte počítača časti tejto rozmnoženiny a v jej vytlačení.#Vec C-5/08.

text:
      Vec C‑5/08
      Infopaq International A/S
      proti
      Danske Dagblades Forening
      (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Højesteret)
      „Autorské práva – Informačná spoločnosť – Smernica 2001/29/ES – Články 2 a 5 – Literárne a umelecké diela – Pojem ‚rozmnožovanie‘ – Rozmnožovanie ‚časti‘ – Rozmnožovanie krátkych úryvkov z literárnych diel – Novinové články – Dočasné a prechodné rozmnožovanie – Technologický postup spočívajúci v skenovaní článkov, ich konverzii na textový súbor, v elektronickom spracovaní rozmnoženiny,
         v uložení časti tejto rozmnoženiny do pamäte počítača a v jej vytlačení“

      Abstrakt rozsudku
      1.        Aproximácia právnych predpisov – Autorské právo a príbuzné práva – Smernica 2001/29 – Zosúladenie niektorých aspektov autorských
            práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti – Právo rozmnožovania – Rozmnožovanie časti – Pojem
      [Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/29, článok 2 písm. a)]
      2.        Aproximácia právnych predpisov – Autorské právo a príbuzné práva – Smernica 2001/29 – Zosúladenie niektorých aspektov autorských
            práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti – Právo rozmnožovania – Výnimky a obmedzenia – Podmienky – Prechodný
            charakter prípadu rozmnožovania
      (Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/29, článok 5 ods. 1)
      1.        Na úkon uskutočnený pri postupe zberu dát, ktorý spočíva v uložení výpisu z chráneného diela vytvoreného z jedenástich slov
         do pamäte počítača a jeho vytlačení, sa môže vzťahovať pojem rozmnožovanie časti v zmysle článku 2 smernice 2001/29 o zosúladení
         niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti, ak – čo prináleží overiť vnútroštátnemu
         súdu – takto prebraté prvky vyjadrujú vlastnú duševnú tvorbu ich autora.

      Autorské právo podľa článku 2 písm. a) smernice 2001/29 sa totiž uplatňuje len na predmety, ktoré sú pôvodné v tom zmysle,
         že sú výsledkom autorovej vlastnej duševnej tvorby. Čo sa týka častí diela, tie sú chránené autorským právom, len čo sa samy
         osebe podieľajú na pôvodnosti celého diela. Rôzne časti diela teda požívajú ochranu podľa uvedeného ustanovenia pod podmienkou,
         že obsahujú určité prvky, ktoré vyjadrujú vlastnú duševnú tvorbu autora tohto diela. S ohľadom na požiadavku extenzívneho
         výkladu pôsobnosti ochrany stanovenej v článku 2 uvedenej smernice nemožno vylúčiť, že určité samostatné vety, alebo tiež
         určité časti viet príslušného textu, sú spôsobilé sprístupniť čitateľovi originalitu publikácie, akou je novinový článok tým,
         že mu poskytnú prvok, ktorý je sám osebe vyjadrením duševnej tvorby autora tohto článku. Takéto vety alebo časti viet teda
         môžu byť predmetom ochrany stanovenej v článku 2 písm. a) smernice.

      (pozri body 37 – 39, 47, 48, 51, bod 1 výroku)
      2.        Prípad vytlačenia výpisu vytvoreného z jedenástich slov, ktorý sa uskutočňuje v priebehu postupu zberu dát spočívajúceho v skenovaní
         novinových článkov, ich konverzii na textový súbor, v elektronickom spracovaní rozmnoženiny, v uložení do pamäte počítača
         časti tejto rozmnoženiny a v jej vytlačení, nespĺňa podmienku týkajúcu sa prechodného charakteru stanovenú v článku 5 ods. 1
         smernice 2001/29 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti, a preto
         nemožno tento postup uskutočniť bez súhlasu príslušných majiteľov autorských práv.

      Prípad totiž možno označiť za „prechodný“ v zmysle druhej podmienky stanovenej v uvedenom ustanovení, len ak je jeho trvanie
         obmedzené na to, čo je potrebné na riadne fungovanie daného technologického procesu, pričom tento proces musí byť automatizovaný
         tak, aby tento prípad automaticky odstránil bez ľudského zásahu, len čo splní svoju úlohu spočívajúcu v umožnení uskutočnenia
         takéhoto procesu. Prostredníctvom posledného prípadu rozmnožovania v postupe zberu predmetných dát však dochádza k rozmnožovaniu
         mimo sféru výpočtovej techniky tým, že dôjde k vytlačeniu súborov obsahujúcich výpisy vytvorené z jedenástich slov, a tým
         tieto výpisy rozmnožuje na papieri. Pokiaľ je táto rozmnoženina zachytená na takomto hmotnom podklade, je odstránená, až keď
         je zničený tento podklad. Okrem toho, keďže postup zberu dát nie je zjavne spôsobilý sám zničiť tento podklad, závisí odstránenie
         uvedenej rozmnoženiny na vôli používateľa tohto postupu, v prípade ktorého nie je isté, či ju chce zničiť, čo môže viesť k tomu,
         že uvedená rozmnoženina pretrváva počas dlhšieho obdobia podľa potrieb používateľa. Za týchto podmienok nie je uvedený posledný
         prípad zberu dát, počas ktorého sú vytlačené výpisy vytvorené z jedenástich slov, prechodným prípadom v zmysle článku 5 ods. 1
         smernice 2001/29.

      (pozri body 64, 67 – 70, 74, bod 2 výroku)
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (štvrtá komora)
      zo 16. júla 2009 (*)

      „Autorské práva – Informačná spoločnosť – Smernica 2001/29/ES – Články 2 a 5 – Literárne a umelecké diela – Pojem ‚rozmnožovanie‘ – Rozmnožovanie ‚časti‘ – Rozmnožovanie krátkych úryvkov z literárnych diel – Novinové články – Dočasné a prechodné rozmnožovanie – Technologický postup spočívajúci v skenovaní článkov, ich konverzii na textový súbor, v elektronickom spracovaní rozmnoženiny,
         v uložení časti tejto rozmnoženiny do pamäte počítača a v jej vytlačení“

      Vo veci C‑5/08,
      ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Højesteret (Dánsko) z 21. decembra
         2007 a doručený Súdnemu dvoru 4. januára 2008, ktorý súvisí s konaním:

      Infopaq International A/S
      proti
      Danske Dagblades Forening,
      SÚDNY DVOR (štvrtá komora),
      v zložení: predseda štvrtej komory K. Lenaerts, sudcovia T. von Danwitz, R. Silva de Lapuerta, G. Arestis a J. Malenovský
         (spravodajca),

      generálna advokátka: V. Trstenjak,
      tajomník: C. Strömholm, referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 20. novembra 2008,
      so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
      –        Infopaq International A/S, v zastúpení: A. Jensen, advokat,
      –        Danske Dagblades Forening, v zastúpení: M. Dahl Pedersen, advokat,
      –        rakúska vláda, v zastúpení: E. Riedl, splnomocnený zástupca,
      –        Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: H. Krämer a H. Støvlbæk, splnomocnení zástupcovia,
      po vypočutí návrhov generálnej advokátky na pojednávaní 12. februára 2009,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1        Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka jednak výkladu článku 2 písm. a) smernice 2001/29/ES Európskeho parlamentu
         a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti
         (Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230) a jednak podmienok pre oslobodenie prípadov dočasného rozmnožovania v zmysle
         článku 5 tejto smernice.

      2        Tento nárvh bol podaný v rámci sporu medzi Infopaq International A/S (ďalej len „Infopaq“) a Danske Dagblades Forening (ďalej
         len „DDF“) z dôvodu zamietnutia žiadosti Infopaqu, aby bolo rozhodnuté, že nepotrebuje získať súhlas majiteľov autorských
         práv na rozmnožovanie článkov z tlače automatickým technologickým procesom, ktorý spočíva v ich skenovaní a premene na digitálne
         médium, ktoré je potom elektronicky spracované.

       Právny rámec
       Medzinárodné právo
      3        Podľa článku 9 ods. 1 Dohody o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva, ktorá tvorí prílohu 1C Dohody z Marakešu o založení
         Svetovej obchodnej organizácie a ktorá bola schválená rozhodnutím Rady 94/800/ES z 22. decembra 1994 týkajúcim sa uzavretia
         dohôd v mene Európskeho spoločenstva, pokiaľ ide o záležitosti v rámci jeho kompetencie, ku ktorým sa dospelo na Uruguajskom
         kole multilaterálnych rokovaní (1986 – 1994) (Ú. v. ES L 336, s. 1; Mim. vyd.11/021, s. 80).

      „Členovia budú dodržiavať ustanovenia článkov 1 až 21 Bernského dohovoru (1971) a jeho príloh…“
      4        Článok 2 Bernského dohovoru o ochrane literárnych a umeleckých diel (revidovaného v Paríži 24. júla 1971) v znení zmien z 28. septembra
         1979 (ďalej len „Bernský dohovor“) znie takto:

      „1.      Výraz ‚literárne a umelecké diela‘ zahŕňa všetky výtvory z literárnej, vedeckej a umeleckej oblasti bez ohľadu na spôsob alebo
         formu ich vyjadrenia, ako: knihy, brožúry a iné písomné diela;

      …
      5.      Zborníky literárnych alebo umeleckých diel, ako sú encyklopédie a antológie, ktoré sú spôsobom výberu a usporiadaním obsahu
         duševnými výtvormi, sú samostatne chránené bez ujmy na autorskom práve ku každému z diel, ktoré tvoria časti takých zborníkov.

      …
      8.      Ochrana podľa tohto dohovoru sa nevzťahuje na denné správy ani na rozličné skutočnosti, ktoré majú povahu iba tlačových informácií.“
      5        Podľa článku 9 prvého odseku Bernského dohovoru majú autori literárnych a umeleckých diel chránených týmto dohovorom výlučné
         právo udeľovať súhlas na rozmnožovanie týchto diel akýmkoľvek spôsobom alebo v akejkoľvek podobe.

       Právo Spoločenstva
      6        Článok 1 smernice Rady 91/250/EHS zo 14. mája 1991 o právnej ochrane počítačových programov (Ú. v. ES L 122, s. 42; Mim. vyd.
         17/001, s. 114) stanovoval:

      „1.      V súlade s ustanoveniami tejto smernice členské štáty chránia počítačové programy podľa autorského práva ako literárne diela
         v zmysle Bernskej dohody o ochrane literárnych a umeleckých diel. Na účely tejto smernice zahŕňa pojem ‚počítačové programy‘
         aj ich prípravný koncepčný materiál.

      …
      3.      Počítačový program je chránený, ak je pôvodný v tom zmysle, že je autorovým vlastným duševným výtvorom. Žiadne iné kritériá
         na určenie možnej ochrany sa nepoužijú.“

      7        Článok 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 9/96/ES z 11. marca 1996 o právnej ochrane databáz (Ú. v. ES L 77, s. 20;
         Mim. vyd. 13/015, s. 459) stanovuje:

      „V súlade s touto smernicou sú databázy, ktoré predstavujú spôsobom výberu alebo usporiadaním ich obsahov autorov vlastný
         duševný výtvor, chránené ako také podľa autorského práva. Žiadne iné kritériá sa nebudú uplatňovať pri rozhodovaní o vhodnosti
         takejto ochrany.“

      8        Smernica 2001/29 stanovuje vo svojich odôvodneniach č. 4, 6, 9 až 11, 20 až 22, 31, ako aj 33:

      „(4)      Harmonizovaný právny rámec týkajúci sa autorských práv a s nimi súvisiacich práv bude prostredníctvom vyššej právnej istoty
         a zabezpečením vysokej úrovne ochrany duševného vlastníctva podporovať významné investície do tvorivosti a inovácie…

      (6)      Bez harmonizácie na úrovni spoločenstva by legislatívne aktivity na vnútroštátnej úrovni, ktoré sa už začali uskutočňovať
         v mnohých členských štátoch, aby zodpovedali technologickej úrovni, mohli vyústiť do značných rozdielov v ochrane a tým aj
         v obmedzeniach voľného pohybu služieb a produktov zahŕňajúcich duševné vlastníctvo alebo na ňom založených, čo by viedlo k opätovnej
         rozdrobenosti vnútorného trhu a k legislatívnej nezlučiteľnosti. Dopad podobných legislatívnych rozdielov a nejasností sa
         stane výraznejším v súvislosti s ďalším rozvojom informačnej spoločnosti, ktorá už značne zvýšila cezhraničné využívanie duševného
         vlastníctva. Tento rozvoj sa bude a mal by sa ďalej prehlbovať. Významné právne rozdiely a nejasnosti v ochrane môžu brániť
         úsporám z veľkosériovej výroby nových produktov a služieb zahŕňajúcich autorské práva a s nimi súvisiace práva.

      …
      (9)      Akákoľvek harmonizácia autorských práv a s nimi súvisiacich práv musí byť založená na vysokej úrovni ochrany, pretože tieto
         práva sú podstatou pre duševnú tvorbu…

      (10)      Ak majú autori alebo výkonní umelci pokračovať vo svojej tvorivej a umeleckej práci, musia za používanie svojej práce dostávať
         primeranú odmenu…

      (11)      Jedným z hlavných spôsobov zabezpečenia potrebných zdrojov pre európsku kultúrnu tvorivosť a produkciu a zabezpečenia nezávislosti
         a dôstojnosti umeleckých tvorcov a interpretov je prísny a účinný systém ochrany autorských práv a súvisiacich práv.

      …
      (20)      Táto smernica je založená na princípoch a pravidlách, ktoré už boli ustanovené smernicami platnými v tejto oblasti v súčasnosti,
         najmä smernicami [91/250]… a [96/9] a tieto princípy a pravidlá ďalej rozvíja a posúva ich do kontextu informačnej spoločnosti.
         Ustanovenia tejto smernice platia bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia vyššie uvedených smerníc, pokiaľ nie je v tejto
         smernici upravené inak.

      (21)      Táto smernica definuje rozsah činností, na ktoré sa vzťahuje právo reprodukcie vo vzťahu k rôznym užívateľom. To sa musí uskutočniť
         v súlade s acquis communautaire. Na zabezpečenie právnej istoty v rámci vnútorného trhu je potrebná široká definícia týchto
         činností.

      (22)      Cieľ, ktorým je primeraná podpora šírenia kultúry sa nesmie dosahovať za cenu obetovania prísnej ochrany práv alebo tolerovaním
         nelegálnych foriem distribúcie falšovaných alebo pirátskych diel.

      …
      (31)      Je potrebné zabezpečiť primeranú rovnováhu práv a záujmov medzi rôznymi kategóriami nositeľov [majiteľov – neoficiálny preklad] práv, ako aj medzi rôznymi kategóriami nositeľov [majiteľov – neoficiálny preklad] práv a používateľmi predmetov ochrany. Existujúce výnimky a obmedzenia práv ustanovené členskými štátmi sa musia prehodnotiť
         vo vzťahu k novému elektronickému prostrediu. Existujúce rozdiely vo výnimkách a obmedzeniach vzťahujúcich sa na niektoré
         obmedzené činnosti majú priamy negatívny účinok na fungovanie vnútorného trhu s autorskými právami a s nimi súvisiacimi právami.
         Tieto rozdiely by sa mohli ľahko stať výraznejšími vo vzťahu k ďalšiemu rozvoju cezhraničného využívania diel a k cezhraničným
         aktivitám. Z dôvodu zabezpečenia správneho fungovania vnútorného trhu, je potrebné harmonickejšie definovať tieto výnimky
         a obmedzenia. Stupeň ich harmonizácie musí vychádzať z ich dopadu na plynulé fungovanie vnútorného trhu.

      …
      (33)      Na výlučné právo rozmnožovania by sa mala vzťahovať výnimka, ktorá by umožnila, aby niektoré prípady dočasného rozmnožovania,
         ako sú napríklad prechodné alebo náhodné rozmnožovania tvoriace integrálnu alebo podstatnú časť technologického procesu a uskutočnené
         na jediný účel umožniť buď účinnú transmisiu v sieti medzi treťou stranou prostredníctvom sprostredkovateľa, alebo na oprávnené
         použitie diela, alebo iného predmetu ochrany. Dotknuté prípady rozmnožovania nesmú mať žiadnu vlastnú ekonomickú hodnotu.
         Do tej miery, pokiaľ spĺňajú tieto podmienky, môže táto výnimka zahŕňať také prípady, ktoré umožňujú prezeranie (browsing), a tiež zrýchlené ukladanie do pamäte osobných počítačov (caching), vrátane tých, ktoré umožňujú plynulé fungovanie transmisných systémov, za podmienky, že sprostredkovateľ nemodifikuje danú
         informáciu a nezasahuje do oprávneného používania technológie na získavanie údajov o používaní informácie, ktorá je široko
         uznávaná a používaná v priemysle. Používanie sa musí považovať za oprávnené, keď je autorizované nositeľom [majiteľov – neoficiálny preklad] práv alebo keď nie je obmedzené zákonom.“

      9        Podľa článku 2 písm. a) smernice 2001/29:

      „Členské štáty ustanovia výlučné právo udeliť súhlas alebo zakázať priame alebo nepriame, dočasné alebo trvalé rozmnožovanie
         akýmkoľvek spôsobom a akoukoľvek formou, v celku alebo v časti:

      a)      pre autorov k ich dielam.“
      10      Článok 5 tejto smernice stanovuje:

      „1.      Prípady dočasného rozmnožovania uvedené v článku 2, ktoré sú prechodné alebo náhodné a sú integrálnou alebo [a – neoficiálny preklad] podstatnou časťou technologického procesu a ktorých jediným účelom je umožniť:

      a)      transmisiu v sieti medzi tretími stranami cez sprostredkovateľa alebo
      b)      oprávnené použitie
      diela alebo iného predmetu ochrany, a ktoré nemá [nemajú – neoficiálny preklad] žiadny samostatný ekonomický význam, je [sú – neoficiálny preklad] vyňaté z práva rozmnožovania ustanoveného v článku 2.

      …
      5.      Výnimky a obmedzenia ustanovené v odsekoch 1, 2, 3 a 4 sa budú uplatňovať iba v niektorých osobitných prípadoch, pri ktorých
         nedochádza ku konfliktu s bežným využívaním diela alebo predmetu ochrany a ktoré neodôvodnene nepoškodzujú oprávnené záujmy
         nositeľa [majiteľa – neoficiálny preklad] práv.“

      11      Podľa článku 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/116/ES z 12. decembra 2006 o lehote ochrany autorského práva a niektorých
         súvisiacich práv (Ú. v. EÚ L 372, s. 12):

      „Fotografie, ktoré sú pôvodné v tom zmysle, že sú výsledkom autorovej vlastnej tvorivej duševnej činnosti, sú chránené podľa
         článku 1 [ktorý spresňuje trvanie práva autora literárneho alebo umeleckého diela v zmysle článku 2 Bernského dohovoru]. Žiadne
         iné kritériá sa na rozhodovanie o ich ochrane nevzťahujú. Členské štáty môžu upraviť ochranu iných fotografií.“

       Vnútroštátne právo
      12      Článok 2 a článok 5 ods. 1 smernice 2001/29 boli do dánskeho právneho poriadku prebraté § 2 a § 11a ods. 1 autorského zákona
         č. 395 (lov n° 395 om ophavsret) zo 14. júna 1995 (Lovtidende 1995 A, s. 1796), v zmenenom, doplnenom a konsolidovanom znení najmä zákona č. 1051 (lov n° 1051 om ændring af ophavsretsloven)
         zo 17. decembra 2002 (Lovtidende 2002 A, s. 7881).

       Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
      13      Infopaq vykonáva činnosť monitorovania a analýzy tlače, ktorá spočíva v podstate vo vyhotovení zhrnutí vybraných článkov z dánskych
         denníkov a iných periodík. Tento výber článkov prebieha podľa tém vybraných zákazníkmi a uskutočňuje sa takzvaným postupom
         „zberu dát“. Zhrnutia sú zasielané zákazníkom elektronickou poštou.

      14      DDF je profesijné združenie vydavateľov denníkov, ktorého cieľom je najmä poskytovať svojim členom poradenstvo vo všetkých
         otázkach týkajúcich sa autorských práv.

      15      V roku 2005 sa DDF dozvedelo, že Infopaq na obchodné účely spracúva články vybrané z publikácií, a to bez súhlasu majiteľov
         autorských práv k týmto článkom. Keďže sa domnievalo, že takýto súhlas je nevyhnutný na spracovanie článkov uvedeným postupom,
         informovalo o svojom postoji Infopaq.

      16      Postup zberu dát zahŕňa päť nasledujúcich fáz, ktoré podľa DDF vedú k štyrom prípadom rozmnožovania článkov z tlače.

      17      V prvej fáze spolupracovníci Infopaqu manuálne zaregistrujú v elektronickej databáze príslušné publikácie.

      18      V druhej fáze sa tieto publikácie skenujú po tom, čo sa odstrihne zadná časť publikácie, takže všetky strany pozostávajú z voľných
         listov. Bezprostredne pred skenovaním publikácie sa z elektronickej databázy vyberie čiastka, ktorá sa má práve skenovať.
         Operácia umožní vytvoriť z každej strany publikácie súbor vo formáte TIFF („Tagged Image File Format“). Po skončení tejto
         operácie je súbor TIFF prenesený na server OCR („Optical Character Recognition“) (optické rozpoznávanie písmen).

      19      V tretej fáze server OCR konvertuje obrazový súbor TIFF na dáta, ktoré môžu byť spracované digitálne. V priebehu tohto procesu
         je obrázok každého písmena konvertovaný do digitálneho kódu, ktorý umožňuje počítaču rozpoznať každé jednotlivé písmeno. Tak
         je napríklad obraz písmen „TDC“ týmto postupom zmenený do takej podoby, že počítač znak môže rozpoznať ako rad písmen „TDC“
         a následne konvertovať do textového formátu, ktorý umožňuje počítaču čítať tento text. Tieto údaje sú uložené ako takzvaný
         textový súbor, ktorý je čitateľný pre všetky textové procesory. Proces OCR sa ukončí vymazaním súboru TIFF.

      20      Vo štvrtej fáze je textový súbor preskúmaný na účely nájdenia vopred zadefinovaného slova. Vždy, keď sa nájde hľadané slovo,
         vygeneruje sa formou hodnoty vyjadrenej v percentách od 0 do 100, v ktorej publikácii, čiastke a na ktorej strane sa našlo
         hľadané slovo na účely určenia tohto hľadaného slova v texte, čo neskôr uľahčuje čítanie článku. Na účely zjednodušenia nájdenia
         hľadaného slova pri čítaní článku sa spolu s kľúčovým slovom uloží päť slov, ktoré mu predchádzajú a päť slov, ktoré po ňom
         nasledujú (ďalej len „výpis vytvorený z jedenástich slov“).

      21      V piatej fáze sa tento postup zberu dát ukončí vytlačením dokladu o výsledkoch vyhľadávania pre všetky strany, na ktorých
         sa našlo kľúčové slovo. Takýto doklad o výsledkoch vyhľadávania znie napríklad takto:

      „4. november 2005 – Dagbladet Arbejderen, strana 3:

      TDC: 73 % ‚blížiaci sa predaj telekomunikačného koncernu TDC, ktorý by mal byť kúpený‘“.
      22      Infopaq nesúhlasil s tým, že by k tejto činnosti potreboval súhlas majiteľov autorských práv a v dôsledku toho podal na Østre
         Landsret žalobu proti DDF, v ktorej navrhoval, aby súd rozhodol, že DDP má uznať právo Infopaqu využívať postup „zberu dát“
         bez súhlasu tohto profesijného združenia alebo jeho členov. Østre Landsret žalobu zamietol, a preto Infopaq podal odvolanie
         na vnútroštátny súd.

      23      Podľa vnútroštátneho súdu je nesporné, že sa súhlas majiteľov autorských práv nevyžaduje pokiaľ ide o monitorovanie tlače
         a vypracúvanie zhrnutí novinových článkov, ak osoba fyzicky číta každú publikáciu, ak sú články vyberané manuálne na základe
         vopred definovaných kľúčových slov a autorovi zhrnutia je poskytnutý výsledok vyhľadávania vytvorený manuálne s vyznačením
         kľúčového slova v článku a umiestnením tohto článku v publikácii. Okrem toho sa účastníci konania vo veci samej zhodujú, že
         samotné vytváranie zhrnutí je legálne a nevyžaduje súhlas majiteľov týchto práv.

      24      Takisto nie je sporné, že uvedený postup zberu dát zahŕňa dva prípady rozmnožovania, konkrétne vytvorenie súborov TIFF naskenovaním
         vytlačených novinových článkov a vytvorenie textových súborov konverziou súborov TIFF. Okrem toho platí, že tento postup vedie
         k rozmnožovaniu častí zdigitalizovaných článkov, keď je výpis vytvorený z jedenástich slov uložený do pamäte počítača a keď
         je týchto jedenásť slov vytlačených na papieri.

      25      Účastníci vo veci samej sa však nezhodujú, pokiaľ ide o o otázku, či dva vyššie uvedené prípady predstavujú prípady rozmnožovania
         stanovené v článku 2 smernice 2001/29. Taktiež nemajú rovnaký názor na to, či sa na všetky prípady prejednávané vo veci samej
         vzťahuje výnimka z práva rozmnožovania stanovená v článku 5 ods. 1 tejto smernice.

      26      Za týchto okolností Højesteret rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:

      „1      Môže uloženie a následná tlač výpisu z textu článku v novinách pozostávajúceho z kľúčového slova a piatich pred ním a piatich
         po ňom nasledujúcich slov predstavovať rozmnožovanie, ktoré je autorsky chránené článkom 2 smernice 2001/29?

      2.      Sú okolnosti, za akých prípad rozmnožovania vznikne, relevantné pre posúdenie skutočnosti, či rozmnožovanie možno považovať
         za ‚prechodné‘ v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 2001/29?

      3.      Môže sa dočasné rozmnožovanie považovať za ‚prechodné‘ v prípade, že rozmnoženina je spracovaná, napríklad vytvorením textového
         súboru na základe obrazového súboru alebo sú vyhľadávané pasáže textu z textového súboru?

      4.      Môže sa dočasné rozmnožovanie považovať za ‚prechodné‘, keď je uložená do pamäte časť rozmnoženiny pozostávajúca z jedného
         alebo viacerých výpisov z textov v rozsahu 11 slov?

      5.      Môže sa dočasné rozmnožovanie považovať za ‚prechodné‘, keď je vytlačená časť rozmnoženiny pozostávajúca z jedného alebo viacerých
         výpisov z textov v rozsahu 11 slov?

      6.      Je štádium technologického procesu, v akom vznikli rozmnoženiny, relevantné pre posúdenie skutočnosti, či dočasné rozmnožovania
         možno považovať ‚za integráln[u] a podstatn[ú] čas[ť] technologického procesu‘ v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 2001/29?

      7.      Môžu byť dočasné rozmnožovania považované za ‚integráln[u] a podstatn[ú] čas[ť] technologického procesu‘, keď pozostávajú
         z manuálneho naskenovania celých novinových článkov a pri naskenovaní sú transformované z tlačeného média na digitálne médium?

      8.      Môžu byť dočasné rozmnožovania považované za ‚integráln[u] a podstatn[ú] čas[ť] technologického procesu‘, keď pozostávajú
         z vytlačenej časti rozmnoženiny pozostávajúcej z jedného alebo viacerých výpisov z textov v rozsahu 11 slov?

      9.      Zahŕňa ‚oprávnené použitie‘ podľa článku 5 ods. 1 smernice 2001/29 akúkoľvek formu použitia, ktorá nevyžaduje súhlas majiteľa
         autorského práva?

      10.      Zahŕňa ‚oprávnené použitie‘ podľa článku 5 ods. 1 smernice 2001/29 naskenovanie celých novinových článkov, následné spracovanie
         rozmnoženiny, ako aj uloženie a akékoľvek vytlačenie časti rozmnoženiny pozostávajúcej z jedného alebo viacerých výpisov z textov
         v rozsahu 11 slov zo strany podniku na účely napísania výťahu (zhrnutia) z textu, aj keď majitelia práv nedali na tieto úkony
         svoj súhlas?

      11.      Aké kritériá sa majú zohľadniť pri posúdení skutočnosti, či dočasné rozmnožovania majú ‚samostatný ekonomický význam‘ v zmysle
         článku 5 ods. 1 smernice 2001/29, pokiaľ sú splnené ostatné podmienky upravené v tomto ustanovení?

      12.      Môže sa zvýšenie produktivity používateľa dosiahnuté z dočasného rozmnožovania zohľadniť pri posúdení otázky, či tieto úkony
         majú ‚samostatný ekonomický význam‘ v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 2001/29?

      13.      Môže sa naskenovanie celých novinových článkov, následné spracovanie rozmnoženiny, ako aj uloženie a akékoľvek vytlačenie
         časti rozmnoženiny pozostávajúcej z jedného alebo viacerých výpisov z textov v rozsahu 11 slov zo strany podniku bez súhlasu
         majiteľov autorských práv považovať za ‚niektoré osobitné prípady, pri ktorých nedochádza ku konfliktu s bežným využívaním‘
         novinových článkov a ‚ktoré neodôvodnene nepoškodzujú oprávnené záujmy nositeľa [majiteľa – neoficiálny preklad] práv‘ v zmysle článku 5 ods. 5 smernice 2001/29?“

       O prejudiciálnych otázkach
       Úvodné poznámky
      27      Na úvod treba pripomenúť, že z požiadaviek tak jednotného uplatnenia práva Spoločenstva, ako aj zásady rovnosti vyplýva, že
         znenie ustanovenia práva Spoločenstva, ktoré rovnako ako ustanovenie smernice 2001/29 výslovne neobsahuje žiadny odkaz na
         právo členských štátov na účely vymedzenia zmyslu a významu tohto ustanovenia, sa obvykle musí vykladať samostatným a jednotným
         spôsobom v celom Spoločenstve (pozri najmä rozsudky zo 6. februára 2003, SENA, C‑245/00, Zb. s. I‑1251, bod 23, a zo 7. decembra
         2006, SGAE, C‑306/05, Zb. s I‑11519, bod 31).

      28      Tieto požiadavky treba dodržiavať, najmä pokiaľ ide o smernicu 2001/29 vzhľadom na jej odôvodnenia č. 6 a 21.

      29      Z tohto dôvodu nemôže rakúska vláda náležite tvrdiť, že prináleží členským štátom vymedziť pojem „rozmnožovanie časti“, ktorý
         sa nachádza v článku 2 smernice 2001/29 (pozri v tomto zmysle, pokiaľ ide o pojem „verejný“ stanovený v článku 3 tejto smernice,
         rozsudok SGAE, už citovaný, bod 31).

       O prvej otázke
      30      Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v zásade pýta, či sa má pojem „rozmnožovanie časti“ v zmysle smernice 2001/29 vykladať
         v tom zmysle, že zahŕňa uloženie výpisu vytvoreného z jedenástich slov do pamäte počítača a jeho následné vytlačenie na papieri.

      31      Je potrebné uviesť, že smernica 2001/29 nedefinuje ani pojem „rozmnožovanie“ ani pojem „rozmnožovanie časti“.

      32      Za týchto podmienok treba tieto pojmy definovať s ohľadom na výrazy, kontext ustanovení článku 2 smernice 2001/29, v ktorých
         sa nachádzajú, ako aj s ohľadom na ciele celej tejto smernice a medzinárodné právo (pozri v tomto zmysle rozsudok SGAE, už
         citovaný, body 34 a 35, ako aj citovanú judikatúru).

      33      Článok 2 písm. a) smernice 2001/29 stanovuje, že autori majú výlučné právo udeliť súhlas alebo zakázať rozmnožovanie v celku
         alebo v časti. Z toho vyplýva, že predmetom ochrany práva autora udeliť súhlas alebo zakázať rozmnožovanie je „dielo“.

      34      V tejto súvislosti zo všeobecnej štruktúry Bernského dohovoru vyplýva, najmä z jeho článku 2 piateho a ôsmeho odseku, že ochrana
         určitých predmetov ako literárnych alebo umeleckých diel predpokladá, že sú duševnou tvorbou.

      35      Rovnako z článku 1 ods. 3 smernice 91/250, článku 3 ods. 1 smernice 96/9 a článku 6 smernice 2006/116 vyplýva, že diela ako
         počítačové programy, databázy a fotografie sú chránené autorským právom, len ak sú pôvodné v tom zmysle, že sú výsledkom autorovej
         vlastnej duševnej tvorby.

      36      Keďže smernica 2001/29 vytvára harmonizovaný právny rámec autorského práva, je založená, tak ako vyplýva z jej odôvodnení
         č. 4, 9 až 11 a 20, na rovnakej zásade.

      37      Za týchto podmienok sa autorské právo podľa článku 2 písm. a) smernice 2001/29 uplatňuje len na predmety, ktoré sú pôvodné
         v tom zmysle, že sú výsledkom autorovej vlastnej duševnej tvorby.

      38      Čo sa týka častí diela, treba konštatovať, že ani smernica 2001/209, ani žiadna iná smernica uplatniteľná v oblasti neuvádza,
         že na takéto časti sa vzťahuje iný režim ako na celé dielo. Z toho vyplýva, že sú chránené autorským právom, len čo sa samy
         osebe podieľajú na pôvodnosti celého diela.

      39      S ohľadom na úvahy uvedené v bode 37 tohto rozsudku tak rôzne časti diela požívajú ochranu podľa článku 2 písm. a) smernice
         2001/29 pod podmienkou, že obsahujú určité prvky, ktoré vyjadrujú vlastnú duševnú tvorbu autora tohto diela.

      40      Pokiaľ ide o rozsah tejto ochrany diela, z odôvodnení č. 9 až 11 smernice 2001/29 vyplýva, že hlavným cieľom tejto smernice
         je vytvoriť vysokú úroveň ochrany najmä pokiaľ ide o autorov, ktorá im umožní získať primeranú odmenu za použitie ich diel,
         vrátane rozmnožovania týchto diel, aby mohli pokračovať vo svojej tvorivej a umeleckej činnosti.

      41      Z toho istého hľadiska odôvodnenie č. 21 smernice 2001/29 vyžaduje, aby boli prípady, na ktoré sa vzťahuje právo rozmnožovania,
         vykladané extenzívne.

      42      Táto požiadavka extenzívneho výkladu uvedených prípadov sa tiež nachádza v znení článku 2 uvedenej smernice, ktorá používa
         výrazy ako „priame alebo nepriame“, „dočasné alebo trvalé“, „akýmkoľvek spôsobom“ a „akoukoľvek formou“.

      43      Z tohto dôvodu má ochrana priznaná článkom 2 smernice 2001/29 širokú pôsobnosť.

      44      Pokiaľ ide o články z tlače, duševná tvorba ich autorov, uvedená v bode 37 tohto rozsudku, vyplýva obvykle zo spôsobu, akým
         je téma predstavená, ako aj z jazykového vyjadrenia. Okrem toho vo veci samej platí, že samotné novinové články sú literárnym
         dielom, na ktoré sa vzťahuje smernica 2001/29.

      45      Pokiaľ ide o prvky diel, na ktoré sa vzťahuje ochrana, treba uviesť, že sa skladajú zo slov, ktoré, ak sú posudzované samostatne,
         nepredstavujú samé osebe duševnú tvorbu autora, ktorý ich používa. Až výber, umiestnenie a kombinácia týchto slov umožňujú
         autorovi vyjadriť svoju tvorivosť a dospieť tak k výsledku, ktorý je duševnou tvorbou.

      46      Samotné slová nie sú teda prvkami, na ktoré sa vzťahuje ochrana.

      47      S ohľadom na požiadavku extenzívneho výkladu pôsobnosti ochrany stanovenej v článku 2 smernice 2001/29 však nemožno vylúčiť,
         že určité samostatné vety, alebo tiež určité časti viet príslušného textu, sú spôsobilé sprístupniť čitateľovi originalitu
         publikácie, akou je novinový článok tým, že mu poskytnú prvok, ktorý je sám osebe vyjadrením duševnej tvorby autora tohto
         článku. Takéto vety alebo časti viet teda môžu byť predmetom ochrany stanovenej v článku 2 písm. a) uvedenej smernice.

      48      Vzhľadom na tieto úvahy, môže prebratie výpisu z chráneného diela, ktorý, tak ako vo veci samej, obsahuje jedenásť po sebe
         idúcich slov z tohto diela, predstavovať rozmnožovanie časti v zmysle článku 2 smernice 2001/29, ak, čo prináleží overiť vnútroštátnemu
         súdu, takýto výpis obsahuje prvok diela, ktorý sám osebe vyjadruje autorovu vlastnú duševnú tvorbu.

      49      Okrem toho treba uviesť, že postup zberu dát použitý Infopaqom umožňuje prebratie množstva výpisov z chránených diel. Tento
         postup vytvára výpis vytvorený z jedenástich slov vždy, keď sa kľúčové slovo objaví v príslušnom diele a okrem toho pracuje
         podľa viacerých kľúčových slov, pretože niektorí zákazníci žiadajú, aby Infopaq vytvoril zhrnutia na základe viacerých kritérií.

      50      To zvyšuje pravdepodobnosť, že Infopaq vytvára rozmnožovanie časti v zmysle článku 2 písm. a) smernice 2001/29, lebo kumulácia
         uvedených výpisov môže viesť k obnoveniu rozsiahlych častí, ktoré sú spôsobilé vyjadrovať originalitu príslušného diela, pretože
         obsahujú určitý počet prvkov, ktoré vyjadrujú autorovu vlastnú duševnú tvorbu.

      51      Vzhľadom na uvedené treba na prvú otázku odpovedať, že na úkon uskutočnený pri postupe zberu dát, ktorý spočíva v uložení
         výpisu z chráneného diela vytvoreného z jedenástich slov do pamäte počítača a jeho vytlačení, sa môže vzťahovať pojem rozmnožovanie
         časti v zmysle článku 2 smernice 2001/2009, ak, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu, takto prebraté prvky vyjadrujú vlastnú
         duševnú tvorbu ich autora.

       O druhej až dvanástej otázke
      52      Za predpokladu, že na prípady vo veci samej sa vzťahuje pojem rozmnožovanie časti chráneného diela v zmysle článku 2 smernice
         2001/29, z článkov 2 a 5 uvedenej smernice vyplýva, že takéto rozmnožovanie nemožno uskutočniť bez súhlasu daného autora,
         ibaže by toto rozmnožovanie spĺňalo podmienky článku 5 tejto smernice.

      53      V tomto kontexte sa vnútroštátny súd vo svojej druhej až dvanástej otázke v zásade pýta, či prípady rozmnožovania uskutočnené
         v priebehu postupu zberu dát, akým je postup vo veci samej, spĺňajú podmienky stanovené v článku 5 smernice 2001/29 a či tento
         postup môže byť uskutočnený bez súhlasu príslušných majiteľov autorských práv, keď má za cieľ vytvoriť zhrnutie z novinových
         článkov a spočíva v naskenovaní celých týchto článkov, uložení do pamäte výpisu jedenástich slov a vytlačení tohto výpisu.

      54      Podľa článku 5 ods. 1 smernice 2001/29 je prípad rozmnožovania vyňatý z práva rozmnožovania ustanoveného v článku 2 tejto
         smernice, len ak spĺňa päť podmienok, a síce:

      –        tento prípad je dočasný,
      –        je prechodný alebo náhodný,
      –        je integrálnou alebo podstatnou časťou technologického procesu,
      –        jediným účelom je umožniť transmisiu v sieti medzi tretími stranami cez sprostredkovateľa alebo oprávnené použitie diela alebo
         iného predmetu ochrany, a

      –        ktorý nemá žiadny samostatný ekonomický význam.
      55      Najprv treba uviesť, že tieto podmienky sú kumulatívne v tom zmysle, že nedodržanie jednej z nich vedie k tomu, že prípad
         rozmnožovania nie je vyňatý na základe článku 5 ods. 1 smernice 2001/29 z práva rozmnožovania stanoveného v článku 2 tejto
         smernice.

      56      Na účely výkladu každej z týchto podmienok je potrebné ďalej pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry ustanovenia smernice,
         ktoré sa odchyľujú od všeobecnej zásady zakotvenej v tej istej smernici, musia byť striktne vykladané (rozsudky z 29. apríla
         2004, Kapper, C‑476/01, Zb. s. I‑5205, bod 72, a z 26. októbra 2006, Komisia/Portugalsko, C‑36/05, Zb. s. I‑10313, bod 31).

      57      To platí v prípade výnimky stanovenej v článku 5 ods. 1 smernice 2001/29, ktorá predstavuje výnimku zo všeobecnej zásady stanovenej
         v tejto smernici, a síce povinnosti súhlasu majiteľa autorského práva pre každé rozmnožovanie chráneného diela.

      58      To by malo platiť o to viac vzhľadom na to, že túto výnimku treba vykladať s ohľadom na článok 5 ods. 5 smernice 2001/29,
         podľa ktorého sa uvedená výnimka uplatňuje iba v niektorých osobitných prípadoch, pri ktorých nedochádza ku konfliktu s bežným
         využívaním diela alebo iného predmetu ochrany a ktoré neodôvodnene nepoškodzujú oprávnené záujmy majiteľa práva.

      59      Podľa odôvodnení č. 4, 6 a 21 smernice 2001/29 sa podmienky stanovené v článku 5 ods. 1 tejto smernice majú vykladať tiež
         s ohľadom na právnu istotu autorov, pokiaľ ide o ochranu ich diel.

      60      V tejto veci Infopaq tvrdí, že predmetné prípady rozmnožovania spĺňajú podmienky týkajúce sa prechodného charakteru, lebo
         na konci postupu elektronického vyhľadávania sú vymazané.

      61      V tejto súvislosti treba s ohľadom na tretiu podmienku pripomenutú v bode 54 tohto rozsudku konštatovať, že prípad dočasného
         a prechodného rozmnožovania má za cieľ umožniť technologický proces, ktorého je integrálnou a podstatnou časťou. Za týchto
         podmienok s ohľadom na zásady stanovené v bodoch 57 a 58 tohto rozsudku by tieto prípady nemali ísť nad rámec toho, čo je
         potrebné na riadne fungovanie tohto technologického procesu.

      62      Právna istota majiteľov autorského práva okrem toho vyžaduje, aby uchovávanie a odstránenie rozmnoženiny nebolo predmetom
         svojvoľného ľudského zásahu, konkrétne zásahu používateľa chránených diel. V takom prípade by vlastne nebolo vôbec zaručené,
         že dotknutá osoba pristúpi skutočne k odstráneniu vytvorenej rozmnoženiny alebo v každom prípade, že ju odstráni, len čo nebude
         jej existencia odôvodnená s ohľadom na jej funkciu, ktorou je umožniť uskutočnenie technologického procesu.

      63      Takýto záver je potvrdený odôvodnením č. 33 smernice 2001/29, ktoré vymenúva ako charakteristické prípady uvedené v článku
         5 ods. 1 tejto smernice prípady, ktoré umožňujú prezeranie („browsing“) a tiež zrýchlené ukladanie do pamäte osobných počítačov
         („caching“) vrátane tých, ktoré umožňujú plynulé fungovanie transmisných systémov. Takéto prípady sú z definície vytvorené
         a odstránené automaticky bez ľudského zásahu.

      64      Vzhľadom na uvedené treba konštatovať, že prípad možno označiť za „prechodný“ v zmysle druhej podmienky stanovenej v článku
         5 ods. 1 smernice 2001/29, len ak je jeho trvanie obmedzené na to, čo je potrebné na riadne fungovanie daného technologického
         procesu, pričom tento proces musí byť automatizovaný tak, aby tento prípad automaticky odstránil bez ľudského zásahu, len
         čo splní svoju úlohu spočívajúcu v umožnení uskutočnenia takéhoto procesu.

      65      Vo veci samej nemožno vylúčiť, že dva prvé prípady rozmnožovania vo veci samej, a síce vytvorenie súboru TIFF, ako aj textových
         súborov konverziou súborov TIFF, možno označiť za prechodné, len čo sú automaticky vymazané z pamäte počítača.

      66      Pokiaľ ide o tretí prípad rozmnožovania – uloženie výpisu vytvoreného z jedenástich slov do pamäte počítača – dôkazy predložené
         Súdnemu dvoru neumožňujú posúdiť, či je technologický proces automatizovaný tak, že je tento súbor vymazaný z pamäte počítača
         bez ľudského zásahu a v krátkom čase. Preto vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či odstránenie závisí na vôli používateľa
         rozmnoženiny a či nehrozí, že tento súbor zostane uložený po splnení svojej úlohy spočívajúcej v umožnení daného technologického
         procesu.

      67      Stále však platí, že prostredníctvom posledného prípadu rozmnožovania v postupe zberu dát Infopaq uskutočňuje rozmnožovanie
         mimo sféru výpočtovej techniky. Pristupuje k vytlačeniu súborov obsahujúcich výpisy vytvorené z jedenástich slov, a tým tieto
         výpisy rozmnožuje na papieri.

      68      Pokiaľ je táto rozmnoženina zachytená na takomto hmotnom podklade, je odstránená, až keď je zničený tento podklad.

      69      Okrem toho, keďže postup zberu dát nie je zjavne spôsobilý sám zničiť tento podklad, závisí odstránenie uvedenej rozmnoženiny
         na vôli používateľa tohto postupu, v prípade ktorého nie je isté, či ju chce zničiť, čo môže viesť k tomu, že uvedená rozmnoženina
         pretrváva počas dlhšieho obdobia podľa potrieb používateľa.

      70      Za týchto podmienok treba konštatovať, že posledný prípad zberu dát vo veci samej, počas ktorého Infopaq vytlačí výpisy vytvorené
         z jedenástich slov, nie je prechodným prípadom v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 2001/29.

      71      Okrem toho zo spisu predloženého Súdnemu dvoru nevyplýva a tiež nebolo tvrdené, že takýto prípad môže byť náhodný.

      72      Z uvedeného vyplýva, že uvedený akt nespĺňa druhú podmienku stanovenú v článku 5 ods. 1 smernice 2001/29, a preto nemožno
         takýto prípad vyňať z práva rozmnožovania stanoveného v článku 2 tejto smernice.

      73      Z toho vyplýva, že postup zberu dát vo veci samej nemožno uskutočniť bez súhlasu majiteľov autorských práv a preto nie je
         potrebné skúmať, či štyri prípady vytvárajúce tento postup spĺňajú podmienky stanovené v uvedenom článku 5 ods. 1.

      74      Preto treba na druhú až dvanástu otázku odpovedať, že prípad vytlačenia výpisu vytvoreného z jedenástich slov, ktorý sa uskutočňuje
         v priebehu postupu zberu dát, akým je postup vo veci samej, nespĺňa podmienky týkajúce sa prechodného charakteru stanoveného
         v článku 5 ods. 1 smernice 2001/29, a preto nemožno tento postup uskutočniť bez súhlasu príslušných majiteľov autorských práv.

       O trinástej otázke
      75      Vzhľadom na odpovede na druhú až dvanástu otázku nie je potrebné odpovedať na trinástu otázku.

       O trovách
      76      Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
         začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
         Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
         konania, nemôžu byť nahradené.

      Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:
      1.      Na úkon uskutočnený pri postupe zberu dát, ktorý spočíva v uložení výpisu z chráneného diela vytvoreného z jedenástich slov
            do pamäte počítača a jeho vytlačení, sa môže vzťahovať pojem rozmnožovanie časti v zmysle článku 2 smernice 2001/29/ES Európskeho
            parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej
            spoločnosti, ak – čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu – takto prebraté prvky vyjadrujú vlastnú duševnú tvorbu ich autora.
      2.      Prípad vytlačenia výpisu vytvoreného z jedenástich slov, ktorý sa uskutočňuje v priebehu postupu zberu dát, akým je postup
            vo veci samej, nespĺňa podmienku týkajúcu sa prechodného charakteru stanovenú v článku 5 ods. 1 smernice 2001/29, a preto
            nemožno tento postup uskutočniť bez súhlasu príslušných majiteľov autorských práv.
      Podpisy
      * Jazyk konania: dánčina.


Rozsudok Všeobecného súdu (prvá komora) zo 6. júna 2013. # Interroll Holding AG proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT). # Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Inspired by efficiency - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009. # Vec T-126/12.


Rozsudok Súdneho dvora z 12. decembra 1974. # B.N.O. Walrave, L.J.N. Koch proti Association Union cycliste internationale, Koninklijke Nederlandsche Wielren Unie a Federación Española Ciclismo. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania: Arrondissementsrechtbank Utrecht - Holandsko. # Vec 36-74.


Rozsudok Všeobecného súdu (siedma komora) z 19. apríla 2013. # Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) proti Európskej komisii. # ESF - Vzdelávacia činnosť - Zníženie pôvodne poskytnutého finančného príspevku - Nariadenie (ES, Euratom) č. 2988/95 - Premlčanie - Právna istota - Právo na obranu - Primeraná lehota - Povinnosť odôvodnenia. # Vec T-53/11.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 12. decembra 2002. # Carmelo Morello proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Úradníci - Odôvodnenie - Žaloba o neplatnosť - Žaloba o náhradu škody. # Spojené veci T-338/00 a T-376/00.