title: Vec C-428/09: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. októbra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État — Francúzsko) — Union syndicale Solidaires Isère/Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports (Sociálna politika — Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov — Smernica 2003/88/ES — Organizácia pracovného času — Články 1, 3 a 17 — Pôsobnosť — Príležitostné a sezónne činnosti osôb, s ktorými bola uzavretá pracovná zmluva o účasti na výchovnom procese — Obmedzenie pracovného času týchto pracovníkov v prázdninových táboroch a centrách voľného času na 80 dní ročne — Vnútroštátna právna úprava neupravujúca minimálnu dobu denného odpočinku týchto pracovníkov — Výnimky stanovené v článku 17 — Podmienky — Zaručenie rovnocenného náhradného času odpočinku alebo, vo výnimočných prípadoch primeranej ochrany)

text:
               18.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 346/20

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. októbra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État — Francúzsko) — Union syndicale Solidaires Isère/Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports
   (Vec C-428/09) (1)

   (Sociálna politika - Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov - Smernica 2003/88/ES - Organizácia pracovného času - Články 1, 3 a 17 - Pôsobnosť - Príležitostné a sezónne činnosti osôb, s ktorými bola uzavretá „pracovná zmluva o účasti na výchovnom procese“ - Obmedzenie pracovného času týchto pracovníkov v prázdninových táboroch a centrách voľného času na 80 dní ročne - Vnútroštátna právna úprava neupravujúca minimálnu dobu denného odpočinku týchto pracovníkov - Výnimky stanovené v článku 17 - Podmienky - Zaručenie rovnocenného náhradného času odpočinku alebo, vo výnimočných prípadoch primeranej ochrany)
   2010/C 346/32
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Union syndicale Solidaires Isère

      Žalovaní: Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Conseil d’État (Francúzsko) — Výklad článku 17 ods. 1, 2 a 3 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381) v spojení s článkom 1 ods. 1 tejto smernice — Príležitostná a sezónna činnosť pracovníkov, ktorí uzavreli zmluvu o účasti na výchovnom procese — Súlad vnútroštátnej právnej úpravy so smernicou obmedzujúcej pracovný čas týchto pracovníkov na 84 dní za rok, ktorá ale nezabezpečuje minimálny denný odpočinok — Pojem „rovnocenný náhradný čas odpočinku“ a „primeraná ochrana poskytnutá príslušným pracovníkom“

      Výrok rozsudku

               1.

               Na osoby, s ktorými boli uzavreté také zmluvy, ako sú predmetné pracovné zmluvy o účasti na výchovnom procese vo veci samej, a ktoré vykonávajú príležitostné alebo sezónne činnosti v prázdninových táboroch a centrách voľného času, pričom ročne odpracujú maximálne 80 pracovných dní, sa vzťahuje pôsobnosť smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času.

               2.

               Na osoby, s ktorými boli uzavreté také zmluvy, ako sú predmetné pracovné zmluvy o účasti na výchovnom procese vo veci samej, a ktoré vykonávajú príležitostné alebo sezónne činnosti v prázdninových táboroch a centrách voľného času, sa vzťahuje výnimka uvedená v článku 17 ods. 3 písm. b) a/alebo písm. c) smernice 2003/88.
               Podmienky stanovené v článku 17 ods. 2 tejto smernice na účely uplatnenia uvedenej výnimky, podľa ktorých sa dotknutým pracovníkom poskytne rovnocenný náhradný čas odpočinku alebo vo výnimočných prípadoch, keď nie je z objektívnych dôvodov možné poskytnúť rovnocenný náhradný čas odpočinku, sa dotknutým pracovníkom poskytne primeraná ochrana, nespĺňa vnútroštátna právna úprava, ktorá obmedzuje činnosť takýchto pracovníkov na 80 pracovných dní ročne.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 30.1.2010.


title: Vec C-529/11: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  8. mája 2013 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Spojené kráľovstvo] — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani/Secretary of State for the Home Department [Voľný pohyb osôb — Nariadenie (EHS) č. 1612/68 — Článok 12 — Rozvedený manželský partner štátneho príslušníka členského štátu, ktorý pracoval v inom členskom štáte — Plnoleté dieťa pokračujúce v štúdiu v hostiteľskom členskom štáte — Právo na pobyt rodiča, štátneho príslušníka tretieho štátu — Smernica 2004/38/ES — Články 16 až 18 — Právo na trvalý pobyt rodinných príslušníkov občana Únie, ktorí nie sú štátnymi príslušníkmi členského štátu — Legálny pobyt — Pobyt založený na uvedenom článku 12]

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/13

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 8. mája 2013 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Spojené kráľovstvo] — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani/Secretary of State for the Home Department
   (Vec C-529/11) (1)

   (Voľný pohyb osôb - Nariadenie (EHS) č. 1612/68 - Článok 12 - Rozvedený manželský partner štátneho príslušníka členského štátu, ktorý pracoval v inom členskom štáte - Plnoleté dieťa pokračujúce v štúdiu v hostiteľskom členskom štáte - Právo na pobyt rodiča, štátneho príslušníka tretieho štátu - Smernica 2004/38/ES - Články 16 až 18 - Právo na trvalý pobyt rodinných príslušníkov občana Únie, ktorí nie sú štátnymi príslušníkmi členského štátu - Legálny pobyt - Pobyt založený na uvedenom článku 12)
   2013/C 225/20
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Za účasti: AIRE Centre

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Výklad článku 12 nariadenia Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 257, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 15) — Právo na pobyt štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý sa stará o svoje dieťa, ktoré má viac ako 21 rokov a študuje v hostiteľskom členskom štáte, po tom, ako sa rozviedol so štátnym príslušníkom iného členského štátu, ktorý vykonával svoje právo voľného pohybu — Pojem „rodič, ktorý sa skutočne stará o dieťa“ — Kritériá posúdenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Rodič dieťaťa, ktoré dosiahlo plnoletosť a ktoré vykonáva svoje právo na prístup k vzdelaniu na základe článku 12 nariadenia Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva, zmeneného a doplneného smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004, môže naďalej pokračovať v požívaní odvodeného práva na pobyt podľa tohto istého článku, ak je jeho prítomnosť a starostlivosť naďalej pre dieťa potrebná z dôvodu pokračovania v štúdiu alebo ukončenia štúdia, pričom posúdenie všetkých okolností danej veci prislúcha vnútroštátnemu súdu.

               2.

               Na účely nadobudnutia práva na trvalý pobyt podľa smernice 2004/38 pre rodinných príslušníkov občana Únie, ktorí nie sú štátnymi príslušníkmi členského štátu, nemôže byť zohľadnený pobyt v hostiteľskom členskom štáte priznaný týmto rodinným príslušníkom jedine na základe článku 12 nariadenia č. 1612/68, zmeneného a doplneného smernicou 2004/38/ES, a bez splnenia podmienok na získanie práva na pobyt v zmysle tejto smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 370, 17.12.2011.


title: Vec T-9/07: Žaloba podaná 9. januára 2007 – Grupo Promer Mon-Graphic/ÚHVT – PepsiCo (vzory)

text:
               10.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 56/35

         Žaloba podaná 9. januára 2007 – Grupo Promer Mon-Graphic/ÚHVT – PepsiCo (vzory)
   (Vec T-9/07)
   (2007/C 56/66)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Grupo Promer Mon-Graphic, SA (Sabadell, Španielsko) (v zastúpení: R. Almaraz Palmero, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: PepsiCo, Inc. (New York, USA)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu ÚHVT z 27. októbra 2006 vo veci R 1001/2005-3,

               —

               zaviazať Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) a vedľajšieho účastníka PepsiCo, Inc. na náhradu všetkých trov konania pred Súdom prvého stupňa a trov konania pred tretím odvolacím senátom.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaný vzor Spoločenstva, ktorý je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: zapísaný vzor Spoločenstva pre „reklamné predmety na hry“ – vzor Spoločenstva č. 74463-1.

      Majiteľ vzoru Spoločenstva: PepsiCo, Inc.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti vzoru Spoločenstva: žalobca.

      Vzor účastníka, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: zapísaný vzor Spoločenstva pre „kovové tabuľky na hry“ – vzor Spoločenstva č. 53186-1.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: vyhlásenie neplatnosti vzoru Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie rozhodnutia výmazového oddelenia a zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti zapísaného vzoru Spoločenstva.

      Dôvody žaloby: napádanému vzoru Spoločenstva č. 74463-1 chýba novosť a individuálny charakter v porovnaní so zapísaným vzorom Spoločenstva č. 53186-1, ktorý má prednosť skoršieho španielskeho vzoru.


title: Vec C-434/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom 5. novembra 2009 — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department

text:
               16.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 11/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom 5. novembra 2009 — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department
   (Vec C-434/09)
   2010/C 11/30
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Shirley McCarthy

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je osoba s dvojitým občianstvom, írskym a britským, ktorá mala celý život pobyt v Spojenom kráľovstve, „oprávnenou osobou“ v zmysle článku 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES (1) (ďalej len „smernica“)?

               2.

               „Zdržiavala sa legálne“ takáto osoba na území hostiteľského štátu na účely článku 16 smernice v prípade, že nespĺňala požiadavky článku 7 smernice 2004/38/ES?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 30.4.2004, s. 77).


title: Vec T-655/11: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. júna 2015 – FSL a i./Komisia („Hospodárska súťaž — Kartely — Európsky trh s banánmi v Taliansku, Grécku a Portugalsku — Koordinácia pri stanovení cien — Prípustnosť dôkazov — Právo na obhajobu — Zneužitie právomocí — Dôkaz o porušení — Výpočet výšky pokuty“)

text:
               10.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 262/14

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. júna 2015 – FSL a i./Komisia
   (Vec T-655/11) (1)

   ((„Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh s banánmi v Taliansku, Grécku a Portugalsku - Koordinácia pri stanovení cien - Prípustnosť dôkazov - Právo na obhajobu - Zneužitie právomocí - Dôkaz o porušení - Výpočet výšky pokuty“))
   (2015/C 262/18)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: FSL Holdings (Antverpy, Belgicko), Firma Léon Van Parys (Antverpy) a Pacific Fruit Company Italy SpA (Rím, Taliansko) (v zastúpení: P. Vlaemminck, C. Verdonck, B. Van Vooren a B. Gielen, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Kellerbauer a A. Biolan, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   V prvom rade návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K (2011) 7273 v konečnom znení z 12. októbra 2011 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 101 [ZFEÚ] [vec COMP/39482 – Exotické ovocie (Banány)] a subsidiárne návrh zníženie pokuty

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 rozhodnutia Komisie K (2011) 7273 v konečnom znení z 12. októbra 2011 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 101 [ZFEÚ] [vec COMP/39.482 – Exotické ovocie (Banány)] sa zrušuje pre obdobia od 11. augusta 2004 do 19. januára 2005 v rozsahu, v akom sa týka spoločností FSL Holdings, Firma Léon Van Parys a Pacific Fruit Company Italy SpA.

               2.

               Článok 2 rozhodnutia K (2011) 7273 v konečnom znení sa zrušuje v rozsahu, v akom stanovuje výšku pokuty uloženej spoločnostiam FSL Holdings, Firma Léon Van Parys a Pacific Fruit Company Italy SpA na sumu 8 9 19  000 eur.

               3.

               Výška pokuty uložená spoločnostiam FSL Holdings, Firma Léon Van Parys a Pacific Fruit Company Italy SpA v článku 2 uvedeného rozhodnutia K (2011) 7273 v konečnom znení sa stanovuje na 6 6 89  000 eur.

               4.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               5.

               Spoločnosti FSL Holdings, Firma Léon Van Parys a Pacific Fruit Company Italy SpA znášajú tretinu svojich vlastných trov konania a sú povinné nahradiť polovicu trov konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

               6.

               Komisia znáša polovicu vlastných trov konania a je povinná nahradiť dve tretiny trov konania, ktoré vznikli spoločnostiam FSL Holdings, Firma Léon Van Parys a Pacific Fruit Company Italy SpA.

      (1)  Ú. v. EÚ C 58, 25.2.2012.


title: Vec T-398/08: Žaloba podaná 22. septembra 2008 – Združenie autorov ZAIKS /Komisia

text:
               8.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 285/53

         Žaloba podaná 22. septembra 2008 – Združenie autorov „ZAIKS“/Komisia
   (Vec T-398/08)
   (2008/C 285/94)
   Jazyk konania: poľština
   Účastníci konania

      Žalobca: Združenie autorov „ZAIKS“ (Varšava, Poľsko) (v zastúpení: B. Borkowska a M. Błeszyński, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť článok 3 a článok 4 ods. 2 a 3 (v rozsahu, v akom sa týka článku 3) rozhodnutia Komisie z 26. júla 2008 v konaní podľa článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/C2/38.698-CISAC),

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca navrhuje čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie z 26. júla 2008 v konaní podľa článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/C2/38.698-CISAC) v rozsahu, v akom sa týka zosúladených postupov v otázke podmienok správy práv verejného predvádzania hudobných diel a udeľovania zodpovedajúcich licencií prostredníctvom organizácií kolektívnej správy, ktoré majú podobu obmedzenia členstva, uplatňovaného v dohodách o vzájomnom zastúpení, tak, ako je to stanovené vo vzorovej zmluve CISAC (vzorová zmluva Medzinárodnej konfederácie spoločností autorov a skladateľov – Confédération Internationale des Sociétés d'Auteurs et Compositeurs) alebo v praxi uplatňovaných.
   Na podporu svojich návrhov žalobca uvádza tieto dôvody:

               —

               neexistencia všestranného zváženia všetkých podmienok, ktoré sú podstatné pre správny výklad pojmu „zosúladený postup“, z dôvodu neúplného zohľadnenia skutkového stavu veci a z dôvodu nezohľadnenia všetkých vzájomne nerozlučne spojených prvkov kolektívnej správy autorských práv,

               —

               nesprávne posúdenie dôvodov, na ktorých je založená zásada teritoriality, ktorá bola prijatá vo vzájomných dohodách,

               —

               nesprávny popis a posúdenie dôsledkov prípadnej zmeny súčasného systému výkonu kolektívnej správy autorských práv,

               —

               neexistencia posúdenia všetkých dôkazných prostriedkov vo veci, v dôsledku nezohľadnenia žalobcom predložených skutočností týkajúcich sa zvláštností činnosti združenia autorov ZAIKS a poľských právnych predpisov v oblasti kolektívnej správy autorských práv.


title: Vec C-543/15: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 12. apríla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Francúzsko) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l’Énergie

text:
               1.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/25

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 12. apríla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Francúzsko) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l’Énergie
   (Vec C-543/15) (1)

   (2016/C 279/36)
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 16, 18.1.2016.


title: Vec C-242/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 29. apríla 2013 — Commerz Nederland NV, ďalší účastník konania: Havenbedrijf Rotterdam NV

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 29. apríla 2013 — Commerz Nederland NV, ďalší účastník konania: Havenbedrijf Rotterdam NV
   (Vec C-242/13)
   2013/C 207/38
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Commerz Nederland NV

      Ďalší účastník konania: Havenbedrijf Rotterdam NV

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni tomu, aby sa prevzatie záruky zo strany verejnoprávneho podniku pripísalo orgánom štátnej moci — na účely požadovanej klasifikácie ako štátnej pomoci v zmysle článkov 107 ZFEÚ a 108 ZFEÚ —, skutočnosť, že záruku prevzal, ako v prejednávanom prípade, (jediný) konateľ verejnoprávneho podniku, ktorý na to síce bol podľa občianskeho práva oprávnený, ale konal svojvoľne, prevzatie záruky vedome utajoval a nerešpektoval stanovy verejnoprávneho podniku tým, že nezískal súhlas dozornej rady, a treba ďalej vychádzať z toho, že predmetný subjekt štátnej moci (v tomto prípade obec) záruku nechcel prevziať?

               2.

               Sú tieto okolnosti, pokiaľ nevyhnutne nepredstavujú prekážku pripísateľnosti orgánom štátnej moci, irelevantné z hľadiska odpovede na otázku, či možno prevzatie záruky pripísať orgánom štátnej moci, alebo musí súd vykonať posúdenie so zreteľom na ostatné indície, ktoré svedčia v prospech, resp. v neprospech pripísateľnosti orgánom štátnej moci?


title: Vec T-141/14 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z  23. mája 2014 – Solar World a i./Rada ( „Predbežné opatrenie — Dumping — Dovoz fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov (t. j. článkov) s pôvodom v Číne alebo odosielaných z Číny — Konečné antidumpingové clo — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“ )

text:
               21.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 235/18

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 23. mája 2014 – Solar World a i./Rada
   (Vec T-141/14 R)
   ((„Predbežné opatrenie - Dumping - Dovoz fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov (t. j. článkov) s pôvodom v Číne alebo odosielaných z Číny - Konečné antidumpingové clo - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“))
   2014/C 235/23
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Solar World AG (Bonn, Nemecko), Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Taliansko) a Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: L. Ruessmann, advokát, a J. Beck, solicitor)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: B. Driessen, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Návrh na odklad výkonu článku 2 vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1238/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov (t. j. článkov) s pôvodom v Čínskej ľudovej republike alebo odosielaných z Čínskej ľudovej republiky (Ú. v. EÚ L 325, s. 1)

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. októbra 2004 vo veci T-54/02, Vereins- und Westbank AG proti Komisii Európskych spoločenstiev (Hospodárska súťaž — Článok 81 ES — Dohoda o určení cien a spôsobov účtovania služieb pri výmene valút — Nemecko — Rozsudok pre zmeškanie)

text:
               18.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 314/13

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   zo 14. októbra 2004
   vo veci T-54/02, Vereins- und Westbank AG proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Hospodárska súťaž - Článok 81 ES - Dohoda o určení cien a spôsobov účtovania služieb pri výmene valút - Nemecko - Rozsudok pre zmeškanie)
   (2004/C 314/34)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci T-54/02, Vereins- und Westbank AG, so sídlom v Hamburgu (Nemecko), v zastúpení: J. Schulte, M. Ewen a A. Neus, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev, predmetom ktorej je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2003/25/ES z 11. decembra 2001 vo veci konania začatého podľa článku 81 ES [Vec COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – Bankové poplatky za prepočet mien eurozóny – Nemecko] (Ú. v. ES 2003, L 15, s. 1), Súd prvého stupňa (piata komora), v zložení: predseda P. Lindh, sudcovia R. García-Valdecasas a J. D. Cooke; tajomník: H. Jung, vyhlásil dňa 14. októbra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Rozhodnutie Komisie 2003/25/ES z 11. decembra 2001 vo veci konania začatého podľa článku 81 ES [Vec COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – Bankové poplatky za prepočet mien eurozóny – Nemecko] sa zrušuje v rozsahu, v akom sa vzťahuje na žalobcu.

               2.

               Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 97 z 20. 4. 2002


title: Vec T-744/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2016 – Puro Italian Style/EUIPO (smartline) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie smartline — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               30.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/46

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2016 – Puro Italian Style/EUIPO (smartline)
   (Vec T-744/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie smartline - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2017/C 030/51)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Puro Italian Style SpA (Modena, Taliansko) (v zastúpení: F. Terrano, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 7. októbra 2015 (vec R 2258/2014-1) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia smartline ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Puro Italian Style SpA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

      (1)  Ú. v. EÚ C 78, 29.2.2016.


title: Vec T-747/15: Žaloba podaná 22. decembra 2015 – EDF/Komisia

text:
               29.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/24

         Žaloba podaná 22. decembra 2015 – EDF/Komisia
   (Vec T-747/15)
   (2016/C 078/35)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Électricité de France (EDF) (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: M. Debroux, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               v prvom rade zrušil články 1, 2, 3, 4 a 5 napadnutého rozhodnutia z dôvodu porušenia podstatných formálnych náležitostí, nesprávnych právnych posúdení a skutkových omylov;

               —

               subsidiárne zrušil články 1, 2 a 3 napadnutého rozhodnutia, keďže suma, ktorej vrátenie bolo uložené EDF, je veľmi výrazne nadhodnotená, a

               —

               v každom prípade zaviazal Komisiu na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri hlavné žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod, založený na porušení článku 266 TFUE.

               2.

               Druhý žalobný dôvod, založený na porušení článku 107 ZFEÚ. Tento žalobný dôvod sa rozdeľuje na dve časti:

                           —

                           Prvá časť, týkajúca sa uplatniteľnosti testu súkromného investora, ktorá má päť častí.

                                       —

                                       Prvá časť, podľa ktorej Komisia nezohľadnila a to bezdôvodne, resp. bez uvedenia dôvodov, mnohé dokumenty a prvky, ktoré jej riadne oznámili Francúzsko a EDF;

                                       —

                                       Druhá časť, podľa ktorej si Komisia zamieňala systematicky prvky týkajúce sa uplatniteľnosti a uplatnenia testu súkromného investora.

                                       —

                                       Tretia časť, podľa ktorej Komisia neprávom vylúčila uplatniteľnosť kritéria obozretného súkromného investora len z dôvodu, že Francúzsko zohľadnilo konkrétne pri skúmaní opatrenia úvahy prináležiace jeho postaveniu ako verejného orgánu popri úvahách prináležiacich jeho postaveniu akcionára.

                                       —

                                       Štvrtá časť, podľa ktorej Komisia neprávom individualizovala povinnosť EDF mať k dispozícii formálny obchodný plán na odôvodnenie uplatniteľnosti kritéria obozretného súkromného investora.

                                       —

                                       Piata časť, podľa ktorej Komisia mylne pochopila povahu a predmet tohto opatrenia v kontexte do ktorého patrí, ako aj sledovaný cieľ a pravidlá, ktorým uvedené opatrenie podlieha.

                           —

                           Druhá časť, týkajúca sa uplatnenia testu súkromného investora, ktorá sa rozdeľuje na tri časti.

                                       —

                                       Prvá časť, podľa ktorej Komisia neprávom dospela k záveru, že Správa Oxera nie je prípustná ako dôkaz.

                                       —

                                       Druhá časť, podľa ktorej metodológia Komisie obsahuje značné chyby. V prvom rade Komisia nezohľadnila ani kontext daného obdobia, ani kritériá, ktoré investori v danom období vyžadovali. V druhom rade teória „daňových prázdnin“, na ktorej trvala Komisia, predstavuje nielen nesprávne právne posúdenie, ale takisto je pôvodom nesprávnych posúdení pri hodnotené relevantnosti investície. V treťom rade Komisia zhoršila svoje metodologické chyby, z ktorých každá postačuje na preukázanie, že Komisia nedokázala zjavným spôsobom, že kritérium súkromného investora sa neuplatnilo.

                                       —

                                       Tretia časť, týkajúca sa dôsledkov metodologických chýb, ktorých sa dopustila Komisia.

               3.

               Tretí žalobný dôvod, založený na nedostatku odôvodnenia napadnutého rozhodnutia.

         Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza takisto dva subsidiárne žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod uvádzaný subsidiárne, založený na tom, že veľká časť údajnej pomoci je premlčaná. Tento žalobný dôvod sa rozdeľuje na dve časti:

                           —

                           Prvá časť, podľa ktorej ide v podstate o existujúcu pomoc vyplývajúcu z vykonávacieho opatrenia prijatého pred otvorením európskeho trhu s elektrinou konkurencii.

                           —

                           Druhá časť, podľa ktorej značná časť údajnej pomoci vyplýva z vykonávacieho opatrenia prijatého viac ako desať rokov pred začatím vyšetrovania.

               2.

               Druhý žalobný dôvod uvádzaný subsidiárne, založený na nesprávnom výpočte, ktorého sa Komisia dopustila pri vymedzení údajnej pomoci. Tento žalobný dôvod sa rozdeľuje na tri časti:

                           —

                           Prvá časť, podľa ktorej sa Komisia dopustila chýb týkajúcich sa celkovej sumy zásob pre obnovu.

                           —

                           Druhá časť, podľa ktorej sa Komisia dopustila chýb týkajúcich sa uplatniteľnej sadzbe dane.

                           —

                           Tretia časť, podľa ktorej suma údajnej pomoci musí byť zrevidovaná na základe týchto opravených údajov.


title: Vec C-468/13 P: Odvolanie podané 28. augusta 2013 : MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z  27. júna 2013 vo veci T-367/12, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

text:
               23.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 344/45

         Odvolanie podané 28. augusta 2013: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 27. júna 2013 vo veci T-367/12, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
   (Vec C-468/13 P)
   2013/C 344/77
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (v zastúpení: K. Szamosi, avocat)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok všeobecného súdu Európskej únie z 27. júna 2013 vo veci T-367/12 a zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu č. R 2532/2011-2 z 30. mája 2012 v rozsahu, v akom sa zamieta odvolanie vedľajšieho účastníka a potvrdzuje sa zamietnutie námietky vedľajšieho účastníka, alebo alternatívne

               —

               vrátiť vec Všeobecnému súdu na konečné rozhodnutie vo veci a

               —

               uložiť odporcovi povinnosť nahradiť trovy prvostupňového a odvolacieho konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka tvrdí, že:

               —

               konštatovania Všeobecného súdu o neprípustnosti odvolateľkiných tvrdení predložených pred ÚHVT sú po prvé irelevantné a po druhé bezdôvodné a nesprávne. Všeobecný súd tak porušil článok 44 Rokovacieho poriadku a článok 21 Štatútu Súdneho dvora.

               —

               neexistovala potreba ani právny základ na to, aby Všeobecný súd neprihliadol na dôkaz, ktorý odvolateľka pred ním predložila, a Všeobecný súd tak porušil článok 65 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva (1) a článok 135 ods. 4 Rokovacieho poriadku, keď považoval dôkaz odvolateľky za neprípustný.

               —

               Všeobecný súd porušil nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva, keď vymedzil relevantnú skupinu verejnosti a jej význam pri posúdení pravdepodobnosti zámeny.

               —

               Všeobecný súd porušil nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva a ustálenú judikatúru, keď konštatoval, že dotknuté služby sa považujú za rovnaké.

               —

               Všeobecný súd nevykonal jasné a samostatné posúdenie vizuálnej, fonetickej a koncepčnej podobnosti a nepreskúmal relevantné okolnosti prípadu na základe tohto posúdenia, a preto porušil nariadenie o ochrannej známke Spoločenstva.

               —

               Všeobecný súd porušil právo, keď rozhodol, že odvolací senát správne konštatoval, že neexistovala pravdepodobnosť zámeny medzi skoršími ochrannými známkami vedľajšieho účastníka a odvolateľkinou prihláškou ochrannej známky Spoločenstva.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78 s. 1).


title: Vec T-314/11: Žaloba podaná 17. júna 2011 — Fortress Participations/ÚHVT — Fortress Investment Group a Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)

text:
               13.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/32

         Žaloba podaná 17. júna 2011 — Fortress Participations/ÚHVT — Fortress Investment Group a Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)
   (Vec T-314/11)
   2011/C 238/55
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Fortress Participations BV (Rotterdam, Holandsko) (v zastúpení: M. L. J. van de Braak, advokát, B. Ladas, solicitor, a S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom: Fortress Investment Group (New York, USA) a Fortress Investment Group (UK) Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 1. apríla 2011 vo veci R 354/2009-2 a

               —

               zaviazal žalovaného a ďalších účastníkov konania pred odvolacím senátom na náhradu svojich vlastných trov konania, ktoré im vznikli pred Úradom pre harmonizáciu vnútorného trhu a Všeobecným súdom, ako aj na náhradu trov konania, ktoré vznikli žalobkyni.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: obrazová ochranná známka Spoločenstva „FORTRESS“ pre služby zaradené do tried 35, 36 a 42, v červenej, čiernej a bielej farbe — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 3398451.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom.

      Odôvodnenie návrhu na vyhlásenie neplatnosti: návrh na vyhlásenie neplatnosti je založený na relatívnych dôvodoch neplatnosti v súlade s článkom 53 ods. 1 písm. c) v spojení s článkom 8 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009. Je tiež založený na viacerých nezapísaných ochranných známkach Spojeného kráľovstva, ktoré sa používajú v obchodnom styku, a síce „FORTRESS“, „FORTRESS INVESTMENTS“ a „FORTRESS INVESTMENT GROUP“.

      Rozhodnutie výmazového oddelenia: zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie napadnutého rozhodnutia.

      Dôvody žaloby: žalobkyňa tvrdí, že bol porušený článok 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009, keďže odvolací senát nesprávne preskúmal otázku goodwill (príťažlivosť pre klientelu) podľa právnych predpisov Spojeného kráľovstva o neoprávnenom používaní označení a nesprávne zhodnotil riziko klamlivej prezentácie a ujmu, ktorá môže vzniknúť z dôvodu zámeny spôsobenej klamlivou prezentáciou.


title: Vec T-94/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  18. marca 2010 — Centre de coordination Carrefour/Komisia ( Žaloba o neplatnosť — Štátna pomoc — Schéma pomoci v prospech koordinačných centier v Belgicku — Nové rozhodnutie Komisie prijaté v dôsledku čiastočného zrušenia Súdnym dvorom — Nedostatok záujmu na konaní — Neprípustnosť )

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/41

         Rozsudok Všeobecného súdu z 18. marca 2010 — Centre de coordination Carrefour/Komisia
   (Vec T-94/08) (1)

   („Žaloba o neplatnosť - Štátna pomoc - Schéma pomoci v prospech koordinačných centier v Belgicku - Nové rozhodnutie Komisie prijaté v dôsledku čiastočného zrušenia Súdnym dvorom - Nedostatok záujmu na konaní - Neprípustnosť“)
   2010/C 113/65
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Centre de coordination Carrefour SNC (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: X. Clarebout a K. Platteau, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J.-P. Keppenne, splnomocnený zásutpca)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2008/283/ES z 13. novembra 2007 o schéme pomoci vykonávanej Belgickom v prospech koordinačných centier v Belgicku a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2003/757/ES (Ú. v. EÚ L 90, 2008, s. 7) v rozsahu, v akom nestanovuje primerané prechodné obdobie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Centre de coordination Carrefour SNC je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 92, 12.4.2008.


title: Vec C-121/12: Odvolanie podané 5. marca 2012 : Bernhard Rintisch proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2011 vo veci T-109/09, Bernhard Rintisch/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               9.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/10

         Odvolanie podané 5. marca 2012: Bernhard Rintisch proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2011 vo veci T-109/09, Bernhard Rintisch/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-121/12)
   2012/C 165/16
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Bernhard Rintisch (v zastúpení: A. Dreyer, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Valfleuri Pâtes alimentaires SA

      Návrhy odvolateľa

   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               zrušil rozsudok siedmej komory Všeobecného súdu zo 16. decembra 2011 vo veci T-109/09,

               —

               zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľ uvádza, že napadnutý rozsudok má byť zrušený z dôvodu, že Všeobecný súd porušil článok 74 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 40/94 (1) [teraz článok 76 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 (2)], a z dôvodu zneužitia právomoci. Podľa názoru odvolateľa Všeobecný súd nesprávne vyložil článok 74 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 40/94, keď rozhodol, že odvolací senát postupoval správne, keď nevzal do úvahy dôkazné písomnosti predložené odvolateľom. Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že odvolací senát správne odmietol použiť diskrečnú právomoc, keď odmietol vziať do úvahy vyššie uvedené písomnosti.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. ES L 11, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec T-282/14: Uznesenie Všeobecného súdu z 9. júna 2015 – Bayer MaterialScience/Komisia („Štátna pomoc — Opatrenia prijaté Nemeckom v prospech elektrickej energie vyrábanej z obnoviteľných zdrojov energie a energeticky náročných podnikov — Rozhodnutie o začatí konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ — Prijatie konečného rozhodnutia po podaní žaloby — Zastavenie konania“)

text:
               7.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/66

         Uznesenie Všeobecného súdu z 9. júna 2015 – Bayer MaterialScience/Komisia
   (Vec T-282/14) (1)

   ((„Štátna pomoc - Opatrenia prijaté Nemeckom v prospech elektrickej energie vyrábanej z obnoviteľných zdrojov energie a energeticky náročných podnikov - Rozhodnutie o začatí konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ - Prijatie konečného rozhodnutia po podaní žaloby - Zastavenie konania“))
   (2015/C 294/80)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bayer MaterialScience AG (Leverkusen, Nemecko) (v zastúpení: C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer a T. Woltering, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Maxian Rusche a R. Sauer, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci C. von Donat a G. Quardt, advokáti)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie C (2013) 4424 final z 18. decembra 2013 o začatí konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ vo veci opatrení zavedených Spolkovou republikou Nemecko v prospech elektrickej energie pochádzajúcej z obnoviteľných zdrojov a energeticky náročných odberateľov [štátna pomoc SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Výrok

               1.

               Konanie o tejto žalobe sa zastavuje.

               2.

               Konanie o návrhu, ktorý podal Dozorný úrad EZVO na vstup do konania ako vedľajší účastník, sa zastavuje.

               3.

               Bayer MaterialScience AG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

               4.

               Dozorný úrad EZVO znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 223, 14.7.2014.


title: Vec C-403/04 P: Odvolanie podané dňa 22. septembra 2004: Sumitomo Metal Industries Ltd proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (druhá komora) z 8. júla 2004 v spojených veciach T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. a Sumimoto Metal Industries Ltd proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               20.11.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 284/9

         Odvolanie podané dňa 22. septembra 2004: Sumitomo Metal Industries Ltd proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (druhá komora) z 8. júla 2004 v spojených veciach T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. a Sumimoto Metal Industries Ltd proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec C-403/04 P)
   (2004/C 284/19)
   Sumitomo Metal Industries Ltd, so sídlom v Osake (Japonsko), v zastúpení: C. Vajda QC a G. Sproul, solicitor, podal na Súdny dvor Európskych spoločenstiev 22. septembra 2004 odvolanie proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (druhá komora) z 8. júla 2004 v spojených veciach T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. a Sumimoto Metal Industries Ltd proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

               (i)

               vyhovel odvolaniu, ktorým bol napadnutý rozsudok v spojených veciach T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, úplne alebo čiastočne a uvedený rozsudok zrušil úplne, alebo čiastočne;

               (ii)

               zrušil, úplne alebo čiastočne, článok 1 a články 3 až 6 rozhodnutia pokiaľ sa týka spoločnosti SMI;

               (iii)

               ak je to dôvodné, uložil Komisii zaplatiť SMI primeranú náhradu za porušenie článku 6 odsek 1 Európskeho dohovoru o ľudských právach, vo výške aspoň 1 012 332,- EUR, ktorá sa skladá z čiastky 217 183,- EUR (dodatočné náklady bankovej záruky), čiastky 620 249,- EUR (dodatočné náklady úrokov z omeškania) a čiastky 175 000,- EUR; a

               (iv)

               uložil Komisii nahradiť SMI trovy konania, a to tak trovy konania pred Súdnym dvorom, ako aj trovy konania pred Súdom prvého stupňa.

         Dôvody odvolania a hlavné tvrdenia:
   Odvolateľ uvádza, že rozsudok Súdu prvého stupňa má byť zrušený z nasledujúcich dôvodov:

               a)

               Súd prvého stupňa nesprávne právne posúdil vec, pretože použil nesprávny postup dokazovania vo veci, v ktorej odvolateľ preukázal, že tvrdenie Komisie je nezlučiteľné s jeho obchodnými záujmami a je teda iracionálne;

               b)

               Súd prvého stupňa nesprávne právne posúdil vec, pretože použil nesprávny postup dokazovania vo veci, v ktorej sú predložené dôkazy nejednoznačné a v ktorej odvolateľ navrhol iné prijateľné vysvetlenie sporného konania;

               c)

               Súd prvého stupňa nesprávne právne posúdil vec, pretože použil nesprávny postup dokazovania v tom, že uznal Komisiou predložené kľúčové dôkazy v takej miere, ktorá nie je opodstatnená vzhľadom k ich nepravdepodobnosti, vysokej nejasnosti a ich rozporuplnosti vzhľadom k ostatný dôkazom;

               d)

               Súd prvého stupňa nesprávne právne posúdil vec tým, že uvádza navzájom si odporujúce a neprimerané odôvodnenia, z ktorých odvodzuje, že výpoveď pána Bechera (zamestnanec spoločnosti Mannesmann) z 21. apríla 1997 môže potvrdiť výpoveď pána Verluca, riaditeľa spoločnosti Vallourec Oil & Gas, týkajúcu sa predpokladaného zásahu do cudzích práv v prípade projektu rovných trubiek.


title: Vec C-539/07: Žaloba podaná 30. novembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               9.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/17

         Žaloba podaná 30. novembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-539/07)
   (2008/C 37/23)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Montaguti a A. Nijenhuis, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť že Talianska republika si tým, že nedala k dispozícii úradom, ktoré majú zasiahnuť v naliehavom prípade, informácie týkajúce sa zistenia polohy volajúceho v hraniciach technických možností a to pre všetky volania na jednotné európske tiesňové volanie „112“ nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 26 ods. 2 smernice 2002/22/ES (1),

               —

               zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice 2002/22/ES uplynula 24. júla 2003.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby) (Ú. v. ES L 108, s. 51; Mim. vyd. 13/029, s. 367).


title: Vec C-288/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht München (Nemecko) 15. júna 2015 – Medical Imaging Systems GmbH (MIS)/Hauptzollamt München

text:
               7.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/32

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht München (Nemecko) 15. júna 2015 – Medical Imaging Systems GmbH (MIS)/Hauptzollamt München
   (Vec C-288/15)
   (2015/C 294/39)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht München

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Medical Imaging Systems GmbH (MIS)

      Žalovaný: Hauptzollamt München

      Prejudiciálna otázka

   Je na účely zatriedenia do podpoložky 6211 33 10 00 0 „Pracovné odevy“ kombinovanej nomenklatúry (1) rozhodujúci výlučne vonkajší vzhľad alebo účel použitia, alebo treba pri uplatnení všeobecného pravidla 3 písm. b) zohľadniť, ktoré komponenty dávajú tovaru jeho podstatný charakter?

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmenené a doplnené vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) č. 927/2012 z 9. októbra 2012, Ú. v. EÚ L 304, s. 1.


title: Vec T-294/07: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  25. septembra 2008 – Stepek/ÚHVT – Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN — Skoršia národná obrazová ochranná známka The Masters a skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva The Masters GOLF COMPANY — Späťvzatie odvolania podaného na odvolací senát — Trovy konania pred odvolacím senátom )

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/39

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 25. septembra 2008 – Stepek/ÚHVT – Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN)
   (Vec T-294/07) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN - Skoršia národná obrazová ochranná známka The Masters a skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva The Masters GOLF COMPANY - Späťvzatie odvolania podaného na odvolací senát - Trovy konania pred odvolacím senátom“)
   (2008/C 301/67)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Wilhelm Stepek (Stadl-Paura, Rakúsko) (v zastúpení: H. Heigl, W. Berger a G. Lehner, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: The Masters Golf Company Ltd (Weston-Super-Mare, Spojené kráľovstvo)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. mája 2007 (vec R 95/2007-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi The Masters Golf Company Ltd a Wilhelmom Stepekom
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Wilhelm Stepek je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 235, 6.10.2007.


title: Vec C-43/09 P: Uznesenie Súdneho dvora z  22. januára 2010 — Helénska republika/Európska komisia (Odvolanie — Rozhodnutie Komisie o znížení pomoci pôvodne poskytnutej Kohéznym fondom na projekt nového aténskeho medzinárodného letiska Spata — Žaloba o neplatnosť — Zásady zákazu retroaktivity, právnej istoty a proporcionality — Odvolanie, ktoré je z časti zjavne neprípustné a z časti zjavne nedôvodné)

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/13

         Uznesenie Súdneho dvora z 22. januára 2010 — Helénska republika/Európska komisia
   (Vec C-43/09 P) (1)

   (Odvolanie - Rozhodnutie Komisie o znížení pomoci pôvodne poskytnutej Kohéznym fondom na projekt nového aténskeho medzinárodného letiska Spata - Žaloba o neplatnosť - Zásady zákazu retroaktivity, právnej istoty a proporcionality - Odvolanie, ktoré je z časti zjavne neprípustné a z časti zjavne nedôvodné)
   2010/C 134/19
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Helénska republika (v zastúpení: C. Meïdanis a M. Tassopoulou, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: D. Triantafyllou a B. Conte, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (ôsma komora) z 19. novembra 2008, Grécko/Komisia (T-404/05), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu smerujúcu k zrušeniu rozhodnutia Komisie K(2005) 3243 z 1. septembra 2005, ktorým sa znižuje pomoc pôvodne poskytnutá Kohéznym fondom na projekt č. 95/09/65/040, týkajúci sa nového aténskeho medzinárodného letiska Spata

      Výrok uznesenia

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 21.3.2009.


title: Vec C-614/16 P: Odvolanie podané 28. novembra 2016: Merck KGaA proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 8. septembra 2016 vo veci T-470/13, Merck KGaA/Európska komisia

text:
               30.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/40

         Odvolanie podané 28. novembra 2016: Merck KGaA proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 8. septembra 2016 vo veci T-470/13, Merck KGaA/Európska komisia
   (Vec C-614/16 P)
   (2017/C 030/44)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Merck KGaA (v zastúpení: B. Bär-Bouyssière, Rechtsanwalt, S. Smith, Solicitor, R. Kreisberger, Barrister, D. Mackersie, Advocate)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Generics (UK) Ltd

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť bod 1 výroku rozsudku,

               —

               zrušiť článok 1 ods. 1 a článok 2 ods. 1 rozhodnutia a články 3 a 4 v rozsahu, v akom sa týkajú spoločnosti Merck,

               —

               subsidiárne zrušiť alebo znížiť pokutu uloženú spoločnosti Merck,

               —

               zrušiť bod 2 výroku rozsudku a nariadiť Komisii znášať jej vlastné trovy konania a uložiť jej povinnosť nahradiť trovy konania spoločnosti Merck týkajúce sa oboch konaní, konania na prvom stupni ako aj odvolacieho konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Prvý odvolací dôvod odvolateľky je založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa Všeobecný súd dopustil tým, že konštatoval, že dohody o vyriešení patentových sporov (ďalej len „DVPS“), uzatvorené medzi spoločnosťou Generics (UK) (ďalej len „GUK“) a spoločnosťou Lundbeck, boli na základe článku 101 ods. 1 ZFEÚ obmedzovaním z hľadiska cieľa:

                           i.

                           V prvej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd použil nesprávne právne kritérium a prístup na to, aby určil, či DVPS možno považovať za obmedzovanie z hľadiska cieľa, najmä vzhľadom na právne zásady uvedené vo veci C-67/13 P, Cartes Bancaires.

                           ii.

                           V druhej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď neanalyzoval, či znenie DVPS vykazuje dostatočný stupeň škodlivosti.

                           iii.

                           V tretej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď rozhodol, že DVPS vykazovalo dostatočný stupeň škodlivosti na základe skutočnosti, že sú rovnocenné s dohodami o vylúčení z trhu.

                           iv.

                           Vo štvrtej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď rozhodol, že DVPS vykazovalo dostatočný stupeň škodlivosti tým, že predchádzali súdnym sporom, ktorých výsledok bol neistý.

                           v.

                           V piatej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď považoval platbu spoločnosti GUK na základe DVPS za jeden z hlavných dôkazov obmedzovania z hľadiska cieľa.

                           vi.

                           V šiestej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď sa opieral o vecné okolnosti, ktoré neboli znením DVPS na to, aby podporil svoje zistenia týkajúce sa obmedzovania z hľadiska cieľa.

                           vii.

                           V siedmej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď konštatoval, že DVPS týkajúce sa Dohody o EHP prekročili dosah patentov spoločnosti Lundbeck.

               2.

               Druhý odvolací dôvod odvolateľky je založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa Všeobecný súd dopustil tým, že prišiel k záveru, že spoločnosti GUK a Lundbeck boli v čase uzatvorenia DVPS potenciálnymi konkurentmi:

                           viii.

                           V ôsmej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď neposúdil skutočnosť, či spoločnosť GUK mohla v dostatočne krátkom čase využiť osem možností prístupu na trh, ktorými argumentovala Komisia, ktoré by boli hospodársky životaschopné alebo prakticky možné.

                           ix.

                           V deviatej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia tým, že preniesol dôkazné bremeno pokiaľ ide o potenciálnu hospodársku súťaž.

                           x.

                           V desiatej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď považoval skutočnosť, že strany uzatvorili DVPS, za relevantnú na posúdenie potenciálnej hospodárskej súťaže.

                           xi.

                           V jedenástej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia tým, že neuznal, že posúdenie potenciálnej hospodárskej súťaže nebolo v rámci posudzovania „z hľadiska cieľa“ relevantné.

               3.

               Tretí odvolací dôvod odvolateľky je založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa Všeobecný súd dopustil tým, že potvrdil pokutu, ktorú odvolateľke uložila Komisia:

                           xii.

                           V dvanástej námietke odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia tým, že konštatoval, že Komisia mala právomoc uložiť odvolateľke pokutu, alebo subsidiárne, že uložila vyššiu ako len symbolickú pokutu.


title: Vec C-274/12 P: Odvolanie podané 1. júna 2012 : Telefónica SA proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z  21. marca 2012 vo veci T-228/10, Telefónica/Komisia

text:
               28.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 227/15

         Odvolanie podané 1. júna 2012: Telefónica SA proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z 21. marca 2012 vo veci T-228/10, Telefónica/Komisia
   (Vec C-274/12 P)
   2012/C 227/21
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Telefónica SA (v zastúpení: J Ruiz Calzado, abogado, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt, J. Domínguez Pérez, abogado)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť napadnuté uznesenie,

               —

               určiť, že žaloba o neplatnosť vo veci T-228/10 je prípustná a vrátiť vec Všeobecnému súdu na nové konanie,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu všetkých trov, ktoré vzniknú v konaniach o prípustnosti na oboch stupňoch.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že prijal rozhodnutie, ktoré porušuje právo na účinnú súdnu ochranu. Zovšeobecnením názoru, že alternatíva formou prejudiciálneho konania je vždy vhodná a možná, porušil Všeobecný súd právo žalobkyne v prvostupňovom konaní na účinnú súdnu ochranu, zakotvené v článkoch 6 a 13 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a výslovne uznané v článku 47 Charty základných práv Európskej únie.

               2.

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nesprávne vykladal judikatúru týkajúcu sa prípustnosti opravných prostriedkov proti rozhodnutiam o štátnej pomoci, ktoré rozhodli o nezákonnosti a nezlučiteľnosti systému pomoci.

               3.

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri výklade článku 263 štvrtého odseku in fine ZFEÚ. Nesprávne právne posúdenie spočíva v tvrdení Všeobecného súdu, že rozhodnutia o systéme štátnej pomoci, o aké ide v napadnutom uznesení, vyžadujú vykonávacie opatrenia v zmysle nového ustanovenia Zmluvy. Všeobecný súd v uznesení opomenul skutočnosť, že negatívne rozhodnutie v oblasti štátnej pomoci má priamy účinok, vyvoláva okamžite nezákonnosť udelenej pomoci a spravidla z neho vyplýva povinnosť členských štátov žiadať vrátenie pomoci.


title: Spojené veci C-316/07, C-358/07 až C-360/07, C-409/07 a C-410/07: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  8. septembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Giessen, Verwaltungsgericht Stuttgart — Nemecko) — Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service-Online-Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07), Andreas Kunert (C-360/07)/Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07), spolková krajina Bádensko-Württembersko (C-358/07, C-359/07, C-360/07) (Články 43 ES a 49 ES — Sloboda usadiť sa — Slobodné poskytovanie služieb — Usporadúvanie stávok na športové podujatia podliehajúce verejnému monopolu na úrovni spolkovej krajiny — Cieľ spočívajúci v prevencii podnecovania na neprimerané výdavky súvisiace s hrou a v boji proti závislosti od hry — Proporcionalita — Obmedzujúce opatrenie, ktoré musí skutočne viesť k zníženiu príležitostí na hru a koherentne a systematicky obmedzovať činnosti súvisiace s hazardnými hrami — Reklamná činnosť prevádzkovateľa monopolu, ktorá podnecuje na účasť na lotériách — Ďalšie hazardné hry, ktoré môžu ponúkať súkromné subjekty — Rozšírenie ponuky ďalších hazardných hier — Licencia udelená v inom členskom štáte — Neexistencia povinnosti vzájomného uznávania)

text:
               23.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/7

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 8. septembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Giessen, Verwaltungsgericht Stuttgart — Nemecko) — Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service-Online-Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07), Andreas Kunert (C-360/07)/Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07), spolková krajina Bádensko-Württembersko (C-358/07, C-359/07, C-360/07)
      (Spojené veci C-316/07, C-358/07 až C-360/07, C-409/07 a C-410/07) (1)

      (Články 43 ES a 49 ES - Sloboda usadiť sa - Slobodné poskytovanie služieb - Usporadúvanie stávok na športové podujatia podliehajúce verejnému monopolu na úrovni spolkovej krajiny - Cieľ spočívajúci v prevencii podnecovania na neprimerané výdavky súvisiace s hrou a v boji proti závislosti od hry - Proporcionalita - Obmedzujúce opatrenie, ktoré musí skutočne viesť k zníženiu príležitostí na hru a koherentne a systematicky obmedzovať činnosti súvisiace s hazardnými hrami - Reklamná činnosť prevádzkovateľa monopolu, ktorá podnecuje na účasť na lotériách - Ďalšie hazardné hry, ktoré môžu ponúkať súkromné subjekty - Rozšírenie ponuky ďalších hazardných hier - Licencia udelená v inom členskom štáte - Neexistencia povinnosti vzájomného uznávania)
      (2010/C 288/12)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Giessen, Verwaltungsgericht Stuttgart

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service-Online-Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07), Andreas Kunert (C-360/07)

         Žalovaní: Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07), spolková krajina Bádensko-Württembersko (C-358/07, C-359/07, C-360/07)

         Predmet veci

      Návrhy na začatie prejudiciálneho konania — Výklad článkov 43 a 49 ES — Vnútroštátna právna úprava zakazujúca, pod hrozbou uloženia trestnoprávnych a správnych sankcií, prijímanie stávok na športové podujatia bez získania povolenia vydaného príslušným štátnym orgánom, pričom však vytvorením štátneho monopolu získanie tohto povolenia zároveň prakticky znemožňuje

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Články 43 ES a 49 ES sa musia vykladať v tomto zmysle:

                              a)

                              na odôvodnenie takého verejného monopolu na stávky na športové podujatia a na lotérie, ako sú monopoly dotknuté vo veciach samých, cieľom spočívajúcim v prevencii podnecovania na neprimerané výdavky súvisiace s hrou a v boji proti závislosti od hry nemusia byť dotknuté vnútroštátne orgány nevyhnutne schopné predložiť štúdiu, ktorá preukazuje primeranosť uvedeného opatrenia a predchádzala jeho prijatiu;

                              b)

                              to, že členský štát uprednostnil takýto monopol pred režimom povoľujúcim činnosť súkromných subjektov, ktorým by sa umožnilo vykonávať svoje činnosti v rámci právnej úpravy, ktorá by nemala výlučnú povahu, by mohlo spĺňať požiadavku proporcionality v tom rozsahu, pokiaľ by v prípade, že ide o cieľ zabezpečenia vysokej úrovne ochrany spotrebiteľov, zavedenie uvedeného monopolu sprevádzalo vytvorenie právneho rámca, ktorý zaručí, že jeho držiteľ bude skutočne sám koherentným a systematickým spôsobom sledovať takýto cieľ prostredníctvom ponuky, ktorá bude kvantitatívne vyvážená a kvalitatívne nastavená v závislosti od uvedeného cieľa a bude podliehať prísnej kontrole zo strany verejných orgánov;

                              c)

                              okolnosť, že príslušné orgány členského štátu mohli mať určité ťažkosti zabezpečiť rešpektovanie takéhoto monopolu organizátormi hier a stávok usadenými v zahraničí, ktorí by prostredníctvom internetu a v rozpore s uvedeným monopolom uzatvárali stávky s osobami nachádzajúcimi sa v územnej pôsobnosti uvedených orgánov, sama osebe nie je spôsobilá ovplyvniť prípadnú zlučiteľnosti takéhoto monopolu s ustanoveniami Zmluvy;

                              d)

                              v situácii, v ktorej vnútroštátny súd súčasne konštatuje, že:

                                          —

                                          reklamné činnosti držiteľa takéhoto monopolu, ktoré sa týkajú ďalších druhov hazardných hier, ktoré tiež ponúka, sa neobmedzujú na to, čo je nevyhnutné na nasmerovanie spotrebiteľov k ponuke tohto držiteľa monopolu ich odklonením od iných nedovolených kanálov hier, ale smerujú k podnecovaniu hráčskej vášne spotrebiteľov a stimulujú ich k aktívnej účasti na hre s cieľom maximalizácie ziskov z týchto činností,

                                          —

                                          iné druhy hazardných hier môžu prevádzkovať súkromné subjekty s príslušným povolením a

                                          —

                                          vzhľadom na ďalšie druhy hazardných hier, ktoré nespadajú pod uvedený monopol a navyše majú vyšší potenciál rizika vzniku závislosti než hry podliehajúce monopolu, príslušné orgány vedú alebo tolerujú politiku rozširovania ponuky, ktorá rozvíja a stimuluje herné činnosti, a to najmä s cieľom maximalizácie príjmov, ktoré z nich pochádzajú,

                                    sa môže uvedený vnútroštátny súd legitímne domnievať, že takýto monopol nie je vhodný na zaručenie dosiahnutia cieľa spočívajúceho v prevencii podnecovania na neprimerané výdavky súvisiace s hrou a v boji proti závislosti od hry, a to prispením k zníženiu možností na hru a koherentným a systematickým obmedzením činností v tejto oblasti, teda cieľa, na ktorého účely bol zavedený.

                  2.

                  Články 43 ES a 49 ES sa musia vykladať v tom zmysle, že za súčasného stavu práva Únie okolnosť, že hospodársky subjekt má v členskom štáte svojho sídla povolenie, ktoré mu umožňuje ponúkať hazardné hry, nebráni tomu, aby iný členský štát, rešpektujúc požiadavky práva Únie, podmienil možnosť takéhoto subjektu ponúkať uvedené služby spotrebiteľom nachádzajúcim sa na jeho území držbou povolenia vydaného jeho vlastnými orgánmi.

         (1)  Ú. v. EÚ C 269, 10.11.2007.

         Ú. v. EÚ C 283, 24.11.2007.


title: Vec T-329/13: Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. októbra 2014 – Chatzithoma/Komisia a ECB ( „Žaloba o neplatnosť — Program podpory pre stabilitu Cypru — Vyhlásenie Eurogroup týkajúce sa reštrukturalizácie bankového sektora na Cypre — Nesprávne označenie žalovaného v žalobe — Neprípustnosť“ )

text:
               15.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 448/23

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. októbra 2014 – Chatzithoma/Komisia a ECB
   (Vec T-329/13) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Program podpory pre stabilitu Cypru - Vyhlásenie Eurogroup týkajúce sa reštrukturalizácie bankového sektora na Cypre - Nesprávne označenie žalovaného v žalobe - Neprípustnosť“))
   (2014/C 448/30)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Petros Chatzithoma (Makedonitissa, Cyprus) a Elenitsa Chatzithoma (Makedonitissa) (v zastúpení: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, avocats)

      Žalované: Európska komisia (v zastúpení: B. Smulders, J.-P. Keppenne a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia) a Európska centrálna banka (ECB) (v zastúpení: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci W. Bussian, W. Devroe a D. Arts, avocats)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie vyhlásenia Eurogroup z 25. marca 2013 týkajúceho sa najmä reštrukturalizácie bankového sektora na Cypre

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Petros Chatzithoma a Elenitsa Chatzithoma znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Európska komisia a Európska centrálna banka (ECB).

      (1)  Ú. v. EÚ C 252, 31.8.2013.


title: Vec C-39/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 27. januára 2014 – Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) a i.

text:
               7.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 27. januára 2014 – Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) a i.
   (Vec C-39/14)
   2014/C 102/26
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG)

      Ďalší účastníci konania: Thomas Erbs, Ursula Erbs

      Orgán vydávajúci povolenie: Landkreis Jerichower Land

      Prejudiciálna otázka

   Odporuje článku 107 ods. 1 ZFEÚ vnútroštátne ustanovenie, ako je § 9 ods. 1 bod 3 Grundstücksverkehrsgesetz, ktoré na zlepšenie poľnohospodárskych štruktúr zakazuje subjektu prepojenému so štátom, ako je BVVG, predať poľnohospodársky pozemok určený na predaj záujemcovi s najvyššou ponukou vo verejnom obstarávaní, ak je táto najvyššia ponuka v hrubom nepomere k hodnote pozemku?


title: Vec T-245/11: Žaloba podaná 6. mája 2011 — ClientEarth a International Chemical Secretariat/ECHA

text:
               2.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 194/20

         Žaloba podaná 6. mája 2011 — ClientEarth a International Chemical Secretariat/ECHA
   (Vec T-245/11)
   2011/C 194/33
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: ClientEarth (Londýn, Spojené kráľovstvo) a The International Chemical Secretariat (Göteborg, Švédsko) (v zastúpení: P. Kirch, advokát)

      Žalovaná: Európska chemická agentúra (ECHA)

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol, že Komisia porušila Aarhuský dohovor o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia,

               —

               rozhodol, že Komisia porušila nariadenie č. 1367/2006 (1),

               —

               rozhodol, že Komisia porušila nariadenie č. 1049/2001 (2),

               —

               zrušil rozhodnutie uvedené v potvrdzujúcej odpovedi zo 4. mája 2011 o neposkytnutí prístupu k požadovaným dokumentom, a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania, vrátane trov akýchkoľvek vedľajších účastníkov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Touto žalobou sa žalobcovia v súlade s článkom 263 ZFEÚ domáhajú zrušenia rozhodnutia uvedeného v potvrdzujúcej odpovedi zo 4. marca 2011 o zamietnutí žiadosti žalobcov o prístup k dokumentom obsahujúcim mená a kontaktné údaje zapísaných osôb (výrobcov/dovozcov) veľkého množstva údajne nebezpečných látok pre zdravie ľudí a životné prostredie, ako aj ich objem týchto látok v tonách, v akom sú uvádzané na trh EÚ.
   Žalobcovia na podporu svojej žaloby uvádzajú päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 8 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001 tým, že na potvrdzujúcu žiadosť žalobkyne nebolo odpovedané v stanovených lehotách a nebolo uvedené odôvodnenie pre takýto postup.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 4 ods. 4 a 6 nariadenia č. 1049/2001 tým, že žalovaná sa neporadila so zapísanými osobami s cieľom posúdiť, či majú na ochrane dokumentov obchodný záujem, a že nepredložila dostatočné dôvody preukazujúce, že dokumenty nesmeli byť zverejnené.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 4 ods. 1, 2, 3 a 4 Aarhuského dohovoru tým, že žalobkyni nebol poskytnutý prístup k požadovaným informáciám. Napadnuté rozhodnutie rovnako porušuje článok 6 ods. 1 nariadenia č. 1367/2006 tým, že výnimky stanovené v článku 4 nariadenia č. 1049/2001 neboli vyložené reštriktívne takým spôsobom, aby sa zohľadnil verejný záujem, ktorému zverejnenie slúži, ako ani to, či požadované informácie súvisia s emisiami do životného prostredia.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 4 ods. 3 prvý pododsek nariadenia č. 1049/2001 tým, že nebolo preukázané, že zverejnenie vyžiadaných dokumentov by mohlo vážne narušiť rozhodovací proces ECHA, a porušuje aj článok 4 ods. 2 prvú zarážku tohto nariadenia tým, že sa nepreukázalo, že by existovali obchodné záujmy odôvodňujúce odmietnutie zverejnenia.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 4 ods. 3 a článok 4 ods. 2 prvý pododsek nariadenia č. 1049/2001 tým, že nebolo posudzované, či existuje prevažujúci verejný záujem na zverejnení, a nebolo poskytnuté podrobné odôvodnenie pre takéto odmietnutie.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, s. 13).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).


title: Vec C-397/07: Žaloba podaná 27. augusta 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/31

         Žaloba podaná 27. augusta 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-397/07)
   (2007/C 269/54)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Gippini Fournier a M. Afonso, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Španielske kráľovstvo si tým, že

                           —

                           podmieňuje uplatnenie povinných oslobodení od kapitálovej dane určitými podmienkami,

                           —

                           nepriamou daňou zdaňuje premiestnenie sídla alebo centrum skutočného riadenia spoločností, ktoré v pôvodnom štáte nepodliehali podobnej dani aká je v Španielsku, do Španielska,

                           —

                           na kapitál použitý pri realizácii obchodných transakcií prostredníctvom pobočiek alebo stálych prevádzkarní usadených v členskom štáte, ktorý neukladá daň obdobnú španielskej dani, uložil nepriamu daň,

                     nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice Rady 69/335/EHS (1) zo 17. júla 1969,

               —

               zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               —

               Smernica 69/335 zachováva status quo, pokiaľ ide o možnosti členských štátov znovu zaviesť kapitálové dane alebo opätovne začať uplatňovať tieto dane na transakcie, ktoré sú od nej v súčasnosti oslobodené. Španielsko preto nemôže zrušiť oslobodenia a zdaňovať všetky transakcie, na ktoré sa síce vzťahuje osobitný režim kráľovského legislatívneho dekrétu 4/2004, ale sú vylúčené z pôsobnosti niekdajšieho článku 7 ods. 1 písm. b) a článku 7 ods. 1 písm. b) bod 2. Španielsko musí uplatňovať oslobodenie podľa článku 45 ods. 1 písm.) b bod 10 na všetky transakcie, na ktoré sa vzťahuje osobitný režim kráľovského legislatívneho dekrétu 4/2004, nezávisle od toho, či sa tento osobitný režim v skutočnosti aplikuje alebo nie.

               —

               Článok 4 smernice 69/335 obsahuje taxatívny zoznam zdaniteľných plnení na účely kapitálovej dane. Podľa článku 4 ods. 1 písm. g) kapitálovej dani podlieha premiestnenie centra skutočného riadenia spoločnosti, združenia alebo právnickej osoby, ak sa táto na účely vyberania kapitálovej dane považuje v hostiteľskom štáte za kapitálovú spoločnosť, hoci tomu tak nie je v členskom štáte pôvodu. Španielsko preto nemôže kapitálovou daňou zdaniť premiestnenie centra riadenia alebo sídla, ak daná kapitálová spoločnosť nebola zdanená podobnou daňou v štáte pôvodu. Premiestnenie sídla kapitálovej spoločnosti do iného členského štátu nie je zdaniteľným plnením na účely kapitálovej dane dokonca ani v prípade, ak v členskom štáte, v ktorom bola uvedená spoločnosť založená, nebola uvedená daň vybraná. Navyše, nič nenasvedčuje tomu, že by sa španielska legislatíva uplatňovala výlučne v prípadoch daňových únikov alebo daňových podvodov.

               —

               Španielsko nemôže kapitálovou daňou zdaniť časť kapitálu, ktorá bola použitá na uskutočnenie obchodných transakcií na španielskom území prostredníctvom pobočiek alebo stálych prevádzkární. Ako sa jasne uvádza v článku 2 ods. 1 smernice 69/335, Španielsko nemôže kapitálovou daňou zdaniť spoločnosti, ktoré majú centrum skutočného riadenia v inom členskom štáte ako v Španielsku. Článok 2 ods. 3 smernice 69/335 počíta s takým opatrením, aké uplatňuje Španielsko, len v špecifickom prípade spoločností, ktorých sídlo a centrum skutočného riadenia podniku sa nachádzajú v treťom štáte. Pokiaľ ide o otázku daňových podvodov alebo únikov, Komisia zdôrazňuje, že tieto španielske právne predpisy sa uplatňujú bez obmedzenia a bez rozlišovania podľa toho, či vznikol daňový únik alebo podvod alebo nie. Španielsko preto nemôže takéto odôvodnenie úspešne uplatňovať.

      (1)  Smernica Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania (Ú. v. ES L 249, s. 25; Mim. vyd. 09/001, s. 11).


title: Vec C-403/12 P: Odvolanie podané 27. augusta 2012 : Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 14. júna 2012 vo veci T-396/09, Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Komisia

text:
               12.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/26

         Odvolanie podané 27. augusta 2012: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 14. júna 2012 vo veci T-396/09, Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Komisia
   (Vec C-403/12 P)
   2013/C 9/44
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: P. Oliver, J.-P. Keppenne, G. Valero Jordana, P. van Nuffel, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Holandské kráľovstvo, Európsky parlament, Rada Európskej únie

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu (siedma komora) zo 14. júna 2012 vo veci T-396/09,

               —

               rozhodol vo veci samej a zamietol žalobu o vyhlásenie neplatnosti rozhodnutia Komisie K(2006) 6121,

               —

               zaviazal žalobkyne vo veci T-396/09 na náhradu trov Komisie vynaložených v tomto a v prvostupňovom konaní.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolanie sa v podstate týka otázky, či Všeobecný súd najmä so zreteľom na rozsudok Súdneho dvora z 8. marca 2011, C-240/09, mohol preskúmať platnosť článku 10 ods. 1 v spojení s článkom 2 ods. 1 písm. g) nariadenia (ES) č. 1367/2006 (1) na základe článku 9 ods. 3 Aarhuského dohovoru (2).
   Komisia uvádza dva odvolacie dôvody.
   Všeobecný súd po prvé, hoci správne uviedol prísne podmienky, na ktorých základe sa podľa judikatúry Súdneho dvora môže jednotlivec odvolávať na právne ustanovenia medzinárodných dohovorov (najmä, že preskúmanie na základe ustanovení dohovoru možno vykonať iba v prípade, že tomu nebráni druh a štruktúra tohto dohovoru a že uplatňované ustanovenia sú obsahovo nepodmienené a dostatočne presné), nesprávne rozhodol, že sa výnimka z týchto podmienok vyplývajúca z judikatúry vo veciach Fediol a Nakajima (rozsudky Súdneho dvora z 22. júna 1989, 70/87, a zo 7. mája 1991, C-69/89) vzťahuje aj na článok 9 ods. 3 Aarhuského dohovoru.
   Súdny dvor vo svojom rozsudku vo veci C-240/09 už konštatoval, že článok 9 ods. 3 Aarhuského dohovoru nemá priamy účinok. Ďalej treba judikatúru vo veciach Fediol a Nakajima vykladať reštriktívne ako výnimku; uplatňuje sa dosiaľ iba v oblasti obchodnej politiky a v iných politických oblastiach ju možno uplatniť iba v prípade, že sú jednoznačne splnené podmienky, čo v prejednávanej veci tak nie je. Článok 10 ods. 1 nariadenia č. 1367/2006 totiž neobsahuje odkaz na predpisy Aarhuského dohovoru, a toto ustanovenie neobsahuje ani prebratie osobitnej povinnosti vyplývajúcej z tohto dohovoru v zmysle judikatúry vo veci Nakajima. Napokon článok 9 ods. 3 Aarhuského dohovoru nie je dostatočne jasný a presný na to, aby bolo možné uplatniť výnimku stanovenú podľa judikatúry vo veci Nakajima.
   Komisia po druhé subsidiárne uvádza, že Všeobecný súd nesprávne vyložil článok 9 ods. 3 Aarhuského dohovoru, keď rozhodol, že článok 10 ods. 1 nariadenia č. 1367/2006 toto ustanovenie porušuje už z dôvodu, že konanie týkajúce sa preskúmania uvedené v článku 10 je obmedzené na akty upravujúce jednotlivé prípady, zatiaľ čo Všeobecný súd mal konkrétne preskúmať, či sa článok 9 ods. 3 Aarhuského dohovoru vzhľadom na celok právnych konaní, ktoré má jednotlivec k dispozícii na vnútroštátnej úrovni a na úrovni Únie, prebral nedostatočne.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, s. 13).

      (2)  Aarhuský dohovor z 25. júna 1998 o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia, schválený rozhodnutím Rady 2005/370/ES zo 17. februára 2005 (Ú. v. EÚ L 124, s. 1).


title: Vec C-445/14: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 28. apríla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Seusen Sume/Landkreis Stade, za účasti: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               28.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/26

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 28. apríla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Seusen Sume/Landkreis Stade, za účasti: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Vec C-445/14) (1)

   (2015/C 320/38)
   Jazyk konania: nemčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 439, 8.12.2014.


title: Vec T-623/11: Žaloba podaná 30. novembra 2011 — PICO Food/ÚHVT — Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE)

text:
               4.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/38

         Žaloba podaná 30. novembra 2011 — PICO Food/ÚHVT — Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE)
   (Vec T-623/11)
   2012/C 32/75
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: PICO Food GmbH (Tamm, Nemecko) (v zastúpení: M. Douglas, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Bogumit Sobieraj (Milanówek, Poľsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 8. septembra 2011 vo veci R 553/2010-1,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „MILANÓWEK CREAM FUDGE“ pre tovary zaradené do triedy 30 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 6342455.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: nemecká obrazová ochranná známka zobrazujúca kravu č. 30522224 pre tovary zaradené do triedy 30; nemecká obrazová ochranná známka „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT“ č. 30523439 pre tovary zaradené do triedy 30; nemecká obrazová ochranná známka „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT“ č. 30702751 pre tovary zaradené do triedy 30; nemecká obrazová ochranná známka „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT“ č. 30702748 pre tovary zaradené do triedy 30; nemecká obrazová ochranná známka „SAHNE TOFFEE LUXURY CREAM FUDGE“ č. 30700574 pre tovary zaradené do triedy 30.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky v celom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát nesprávne vyložil všeobecné zásady stanovené európskymi súdmi a odmietol existenciu pravdepodobnosti zámeny medzi ochrannými známkami, ktoré sú základom námietky, a namietanou ochrannou známkou. Porušenie článku 76 ods. 1 nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát založil svoje rozhodnutie na skutočnostiach, ktoré nepredložili účastníci konania.


title: Vec C-556/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 3. decembra 2012 — TDC A/S/Teleklagenævnet

text:
               9.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 3. decembra 2012 — TDC A/S/Teleklagenævnet
   (Vec C-556/12)
   2013/C 38/16
   Jazyk konania: dánčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Østre Landsret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: TDC A/S

      Žalovaný: Teleklagenævnet

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vzťahuje sa definícia pojmu „prístup“ uvedená v článku 2 písm. a) prístupovej smernice (1) na prístup v podobe montáže koncových káblov medzi distribučným bodom v prístupovej sieti a ukončovacou časťou v objekte koncového užívateľa? Závisí odpoveď na túto otázku od toho, že maximálna dĺžka takých koncových káblov je 30 metrov?

               2.

               Vzťahuje sa na montáž koncového kábla na vzdialenosti do 30 metrov medzi distribučným bodom v prístupovej sieti a ukončovacou časťou v objekte koncového užívateľa slovné spojenie „prístup a používanie špecifických prvkov siete a pridružených prostriedkov“ uvedené v článku 12 v spojení s článkami 2 a 8 prístupovej smernice?

               3.

               Ak prístupová povinnosť spočíva napríklad v požiadavke montáže koncových káblov medzi distribučným bodom v prístupovej sieti a ukončovacou časťou v objekte koncového užívateľa, je pre odpoveď na prvú a druhú otázku relevantné, že vlastník elektronickej komunikačnej siete musí vynaložiť investície, ktoré značne prekračujú obstarávacie náklady elektronickej komunikačnej siete, ku ktorej sa musí poskytnúť prístup?

               4.

               Je pre odpoveď na tretiu otázku relevantné, že vlastník môže získať späť náklady na montáž koncových káblov prostredníctvom uloženej povinnosti cenovej regulácie?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/19/ES zo 7. marca 2002 o prístupe a prepojení elektronických komunikačných sietí a pridružených prostriedkov (prístupová smernica) (Ú. v. ES L 108, s. 7; Mim. vyd. 13/029, s. 323).


title: Vec T-260/07: Žaloba podaná 17. júla 2007 – Las Marismas de Lebrija/Rada a Komisia

text:
               8.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/52

         Žaloba podaná 17. júla 2007 – Las Marismas de Lebrija/Rada a Komisia
   (Vec T-260/07)
   (2007/C 211/98)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Las Marismas de Lebrija, S. Coop. And. (Sevilla, Španielsko) (v zastúpení: L. Ortiz Blanco, abogado)

      Žalované: Rada Európskej únie a Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               vyhlásiť rozsudok, v ktorom bude vyhovené predmetnej žalobe o náhradu škody v zmysle článku 288 ES a určený nárok žalobkyne na finančnú náhradu v celkovej výške 1 575 122 EUR (jeden milión päťstosedemdesiatpäťtisíc stodvadsaťdva eur), za ktorú solidárne zodpovedajú Rada a Komisia,

               —

               zaviazať žalované na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Dôvody a hlavné tvrdenia sú rovnaké ako vo veci T-217/07, Las Palmeras/Rada a Komisia.


title: Vec T-207/05: Žaloba podaná 25. mája 2005: Gudrun Schulze proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               6.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/36

         Žaloba podaná 25. mája 2005: Gudrun Schulze proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-207/05)
   (2005/C 193/60)
   Jazyk konania: francúzština
   Gudrun Schulze, bydliskom v Bruseli, v zastúpení: Stéphane Rodrigues a Alice Jaume, advokáti, podala 25. mája 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1)

               zrušil rozhodnutie orgánu povereného menovaním o zamietnutí sťažnosti žalobkyne, v spojení s rozhodnutím o menovaní prijatom orgánom povereným menovaním 11. októbra 2004, v rozsahu v akom stanovuje jej platovú triedu uplatnením článku 12 ods. 3 prílohy XIII služobného poriadku a jej platový stupeň v zmysle platného článku 32 služobného poriadku,

               2)

               pripomenul orgánu poverenému menovaním dôsledky zrušenia napadnutých rozhodnutí, predovšetkým preradenia žalobkyne do platovej triedy A*10, platového stupňa 4 s retroaktívnym účinkom od 16. júna 2004, teda od dátumu kedy nadobudlo účinnosť rozhodnutie o menovaní z 11. októbra 2004,

               3)

               subsidiárne zaviazal Komisiu nahradiť škodu, ktorú žalobkyňa utrpela tým, že nebola zaradená do platovej triedy A*10, platového stupňa 4 16. júna 2004, teda od dátumu kedy nadobudlo účinnosť rozhodnutie o menovaní z 11. októbra 2004,

               4)

               zaviazal žalovanú nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Od marca 2000 do decembra 2003 bola žalobkyňa zamestnaná na Komisii ako dočasná zamestnankyňa, pôvodne zaradená do platovej triedy A4 a neskôr, od januára 2001 do platovej triedy A6. Od 1. januára do 30. apríla 2004 bola žalobkyňa pomocnou zamestnankyňou zaradenou do skupiny AI 04.
   Keďže žalobkyňa uspela vo všeobecnom výberovom konaní COM/A/3/02 pre referentov platovej triedy A7/A6 v oblasti „výskum“, bola menovaná za úradníčku napadnutým rozhodnutím z 11. októbra 2004. Bola menovaná na miesto, ktoré zastávala predtým ako dočasná zamestnankyňa a pomocná zamestnankyňa. Podľa článku 12 prílohy XIII Služobného poriadku bola žalobkyňa zaradená pri prijatí do služobného pomeru do novej platovej triedy A*6, ktorá je nižšia ako predchádzajúce triedy A7/A6, ktoré zodpovedajú platovým triedam A*8/A*10 podľa nového systému.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa predovšetkým poukazuje na to, že článok 12 prílohy XIII Služobného poriadku nie je v jej prípade uplatniteľný. Podľa žalobkyne sa tento článok uplatňuje len na úradníkov uvedených na zozname vhodných kandidátov. Úspešní kandidáti uvedení na nástupnom rezervnom zozname nemôžu byť považovaní za úradníkov.
   Subsidiárne žalobkyňa uvádza údajnú nezákonnosť tohto článku, ktorý podľa nej porušuje zásadu rovnakého zaobchádzania medzi kandidátmi výberového konania uverejneného pred 1. májom 2004 ako aj článku 5 ods. 5 služobného poriadku. Rovnako tvrdí, že jej menovanie do platovej triedy A*6 je nepriamou diskrimináciou z dôvodu veku v porovnaní s referentmi menovanými v rámci tejto platovej triedy, pokiaľ jej dlhý služobný postup nebol vzatý do úvahy. Okrem toho sa žalobkyňa domnieva, že bola tiež porušená zásada rovnakého zaobchádzania medzi úradníkmi, ktorý vykonávajú rovnaké funkcie, keďže žalobkyňa má rovnaké skúsenosti a vykonáva rovnaké funkcie ako ostatní úradníci, ktorí však sú zaradení do vyšších platových tried a dostávajú vyšší plat.
   Žalobkyňa sa tiež odvoláva na porušenie článku 31 služobného poriadku, porušenie legitímnej dôvery, právnej istoty, zásady správneho úradného postupu, ako aj povinnosti starostlivosti o zamestnancov. Žalobkyňa sa domnieva, že napadnuté rozhodnutie tiež porušuje jej legitímnu dôveru v započítanie ďalšieho času odbornej praxe podľa článku 32 Služobného poriadku platného pred 1. májom 2004.
   Žalobkyňa na záver žiada náhradu hmotnej i nehmotnej škody, ktorú utrpela tým, že bola menovaná do nižšej platovej triedy.


title: vec C-69/09 P: Odvolanie podané 14. februára 2009 : Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (šiesta komora) z  26. novembra 2008 vo veci T-393/06, Makhteshim-Agan Holding BV a i./Komisia

text:
               4.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/22

         Odvolanie podané 14. februára 2009: Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (šiesta komora) z 26. novembra 2008 vo veci T-393/06, Makhteshim-Agan Holding BV a i./Komisia
   (vec C-69/09 P)
   (2009/C 82/39)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Odvolatelia: Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl, Magan Italia Srl (v zastúpení: K. Van Maldegem, C. Mereu, advokáti)

      Ďalšia účastníčka konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľov

               —

               zrušiť uznesenie Súdu prvého stupňa vo veci T-393/06 a vyhlásiť žalobu odvolateľov o neplatnosť za prípustnú, a

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie, alebo

               —

               subsidiárne, vrátiť vec Súdu prvého stupňa na rozhodnutie o žalobe odvolateľov o neplatnosť, a

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania (vrátane trov konania, ktoré vznikli v konaní pred Súdom prvého stupňa).

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolatelia tvrdia, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že zamietol žalobu o neplatnosť rozhodnutia Európskej komisie obsiahnutého v liste z 12. októbra 2006, ktorým Komisia rozhodla o nezaradení účinnej látky azinfos-metyl do prílohy I smernice Rady 91/414/EHS (1) z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh („napadnuté rozhodnutie“).
   Odvolatelia najmä uvádzajú, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia zamietnutím ich žaloby z dôvodu neprípustnosti. Súd prvého stupňa nesprávne rozhodol, že napadnuté rozhodnutie nie je aktom, ktorý možno napadnúť žalobou podľa článku 230 Zmluvy ES.

      (1)  Ú. v. ES L 230, s. 1; Mim. vyd. 03/011, s. 332.