title: Vec T-325/16: Žaloba podaná 24. júna 2016 – České dráhy/Komisia

text:
               29.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 314/26

         Žaloba podaná 24. júna 2016 – České dráhy/Komisia
   (Vec T-325/16)
   (2016/C 314/36)
   Jazyk konania: čeština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: České dráhy, a.s. (Praha, Česká republika) (v zastúpení: K. Muzikář, J. Kindl, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie K(2016) 2417 final z 18. apríla 2016 (vec AT.40156 – FALCON),

               —

               uložil Komisii nahradiť trovy tohto súdneho konania spoločnosti České dráhy v plnej výške.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že napadnuté rozhodnutie o kontrole účasti na protisúťažnom konaní, resp. kontrola sama osebe predstavujú svojvoľný a neprimeraný zásah do súkromnej sféry žalobkyne.

                           —

                           Napadnuté rozhodnutie bolo vydané v rozpore so zásadou proporcionality, keďže rozhodujúce informácie sa už nachádzajú v spise konania pred vnútroštátnym orgánom pre ochranu hospodárskej súťaže a v tej istej veci prebiehajú aj dve súkromnoprávne konania. Účel sledovaný napadnutým rozhodnutím sa okrem toho mohol dosiahnuť menej invazívnou formou, ktorá by obmedzila mieru narušenia základných práv žalobkyne.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že napadnuté rozhodnutie nespĺňa požiadavky kladené na úroveň jeho odôvodnenia a na vymedzenie predmetu a účelu kontroly.

                           —

                           Komisia v napadnutom rozhodnutí vymedzila predmet a účel kontroly neprípustne široko. Napadnuté rozhodnutie tiež nedostatočne odôvodnila. Komisia v odôvodnení napadnutého rozhodnutia aj v konkrétnej rovine nepopisuje skutočnosti a domnienky, ktoré mala v úmysle kontrolou overiť. Neoznačuje ani nijaké nepriame dôkazy, ktoré by odôvodňovali jej podozrenie. Vymedzenie predmetu a účelu kontroly v napadnutom rozhodnutí a ich odôvodnenie neumožnilo žalobkyni dostatočne presne určiť svoje zodpovedajúce povinnosti. Napadnuté rozhodnutie tak zasahuje aj do práva žalobkyne na obhajobu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že neexistujú ani nepriame dôkazy na podozrenie z protisúťažného konania žalobkyne, ktoré by odôvodňovali vydanie napadnutého rozhodnutia a uskutočnenie kontroly, dôkazy nazhromaždené v konaní pred vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže naopak také podozrenie vylučujú.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že Komisia nemala právomoc na vydanie napadnutého rozhodnutia a na uskutočnenie kontroly, lebo údajne protisúťažné konanie žalobkyne rozhodne nemôže ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a žalobkyňa v prejednávanom prípade nemôže mať dominantné postavenie na vnútornom trhu alebo v jeho podstatnej časti.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že vydanie napadnutého rozhodnutia a uskutočnenie kontroly po viac ako štyroch rokoch od začatia konania pred vnútroštátnym orgánom pre ochranu hospodárskej súťaže nie je v súlade so zásadou právnej istoty a zásadou ochrany legitímnej dôvery.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že napadnutým rozhodnutím a súvisiacim postupom Komisie boli zasiahnuté práva žalobkyne zaručené článkom 7 Charty (resp. článkom 8 EDĽP) a článkom 48 Charty (resp. článkom 6 EDĽP).


title: Vec T-94/11: Žaloba podaná 22. februára 2011 — AU Optronics/Komisia

text:
               16.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 120/14

         Žaloba podaná 22. februára 2011 — AU Optronics/Komisia
   (Vec T-94/11)
   2011/C 120/34
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: AU Optronics Corp. (Hsinchu, Taiwan) (v zastúpení: B. Hartnett, barrister a O. Geiss, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie K(2010) 8761 v konečnom znení z 8. decembra 2010 vo veci COMP/39.309 — LCD — Tekuté kryštálové zariadenia, v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

               —

               alternatívne znížiť výšku pokuty, ktorá bola uložená žalobkyni,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza osem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia dostatočne právne nepreukázala, že má právomoc uplatniť článok 101 ZFEÚ a článok 53 Dohody o EHP, pretože:

                           —

                           nepreukázala miestnu príslušnosť,

                           —

                           nepreukázala, že údajná dohoda má bezprostredný, podstatný a predvídateľný vplyv na EHP.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že Komisia pri uplatnení článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP vychádzala z nesprávneho právneho a skutkového posúdenia.

               3.

               Tretí žalobný dôvod vychádza z tvrdenia, že Komisia porušila právo žalobkyne na obhajobu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia sa dopustila omylu pri určovaní doby trvania porušenia.

               5.

               Piaty žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že Komisia vychádzala zo zjavne nesprávneho posúdenia pri stanovení výšky pokuty, a to najmä z dôvodu, že:

                           —

                           nesprávne vypočítala hodnotu predajov,

                           —

                           zjavne nesprávne nezohľadnila individuálne správanie sa žalobkyne pri hodnotení závažnosti porušenia.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že Komisia neposkytla riadne odôvodnenie pri hodnotení závažnosti porušenia.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že Komisia nesprávne uplatnila oznámenie o zhovievavosti z roku 2002 (1), keďže:

                           —

                           sa dopustila zjavného omylu, keď nerozhodla, že spolupráca zo strany žalobkyne mala taký význam, že si zaslúžila zníženie v rozsahu 20 – 30 %,

                           —

                           vychádzala z nesprávneho právneho posúdenia, keď svoje rozhodnutie založila na kritériu, ktoré nie je upravené v oznámení o zhovievavosti, a

                           —

                           v dôsledku toho porušila právo žalobkyne na obhajobu.

               8.

               Ôsmy žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že Komisia porušila právo žalobkyne na spravodlivé konanie a v dôsledku toho porušila článok 47 Charty základných práv Európskej únie a článok 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, pretože:

                           —

                           žalobkyni nebolo umožnené vypočuť svedkov alebo vykonať ich krížový výsluch,

                           —

                           žalobkyni nebolo umožnené vyjadriť sa k výpočtu výšky pokuty, ktorá jej bola uložená,

                           —

                           pokuta bola uložená po skončení ústnej časti konania, ktorá bola neverejná a ktorej sa autor rozhodnutia nezúčastnil, a

                           —

                           napadnuté rozhodnutie prijal správny orgán, pričom žiadny súdny orgán nemá právomoc preskúmať všetky aspekty tohto rozhodnutia.

      (1)  Oznámenie Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (Text s významom pre EHP) (Ú. v. ES C 45, 2002, s. 3; Mim. vyd. 08/002, s. 155)


title: Vec C-19/11: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  28. júna 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof — Nemecko) — Markus Geltl/Daimler AG (Smernice 2003/6/ES a 2003/124/ES — Dôverná informácia — Pojem „presná informácia“ — Etapy pri časovo natiahnutom priebehu — Zmienka o rade okolností a o udalosti, o ktorých môžeme odôvodnene predpokladať, že nastanú — Výklad pojmov „možno odôvodnene predpokladať“ — Zverejnenie informácií týkajúcich sa zmeny vedúceho zamestnanca spoločnosti)

text:
               25.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 258/5

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 28. júna 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof — Nemecko) — Markus Geltl/Daimler AG
   (Vec C-19/11) (1)

   (Smernice 2003/6/ES a 2003/124/ES - Dôverná informácia - Pojem „presná informácia“ - Etapy pri časovo natiahnutom priebehu - Zmienka o rade okolností a o udalosti, o ktorých môžeme odôvodnene predpokladať, že nastanú - Výklad pojmov „možno odôvodnene predpokladať“ - Zverejnenie informácií týkajúcich sa zmeny vedúceho zamestnanca spoločnosti)
   2012/C 258/08
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Markus Geltl

      Žalovaná: Daimler AG

      za účasti: Lothar Meier a i.

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Bundesgerichtshof — Výklad článku 1 bodu 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES z 28. januára 2003 o obchodovaní s využitím dôverných informácií a o manipulácii s trhom (Ú. v. EÚ L 96, s. 16; Mim. vyd. 06/004, s. 367), ako aj článku 1 ods. 1 smernice Komisie 2003/124/ES z 22. decembra 2003, ktorou sa vykonáva smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES (Ú. v. EÚ L 339, s. 70; Mim. vyd. 06/006, s. 348) — Výklad pojmu „dôverná informácia“ — Odstúpenie predsedu predstavenstva akciovej spoločnosti — Prípadné zohľadnenie rôznych konzultácií a opatrení, ktoré predchádzali spornej udalosti, na účely posúdenia presnosti tejto informácie

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 bod 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES z 28. januára 2003 o obchodovaní s využitím dôverných informácií a o manipulácii s trhom (zneužívanie trhu) a článok 1 ods. 1 smernice Komisie 2003/124/ES z 22. decembra 2003, ktorou sa vykonáva smernica 2003/6/ES, pokiaľ ide o vymedzenie a zverejňovanie dôverných informácií a vymedzenie manipulácie s trhom, sa majú vykladať v tom zmysle, že pri časovo natiahnutom priebehu, pri ktorom sa uskutočňuje určitá okolnosť alebo udalosť, sa môže za presnú informáciu v zmysle týchto ustanovení považovať nielen táto okolnosť alebo udalosť, ale aj etapy priebehu, ktoré sú spojené s jej uskutočnením.

               2.

               Článok 1 ods. 1 smernice 2003/124 sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „rad okolností,… o ktorých mož[no] odôvodnene predpokladať, že nastanú, alebo udalosť… [o ktorej] je odôvodnené očakávať, že nastane“ sa týka budúcich okolností alebo udalostí, pri ktorých sa na základe celkového posúdenia už existujúcich prvkov zdá, že existuje skutočná perspektíva ich uskutočnenia. Tento pojem však nemožno vykladať v tom zmysle, že rozsah účinkov tohto radu okolností alebo tejto udalosti na cenu dotknutých finančných nástrojov sa musí brať do úvahy.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113, 9.4.2011.


title: Vec C-452/05: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 23. novembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 91/271/ES — Znečisťovanie a poškodenie — Čistenie komunálnych odpadových vôd)

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/17

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 23. novembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-452/05) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 91/271/ES - Znečisťovanie a poškodenie - Čistenie komunálnych odpadových vôd)
   (2006/C 331/29)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: S. Pardo Quintillán a F. Simonetti, splnomocnení zástupcovia)

      Žalované: Luxemburské veľkovojvodstvo (v zastúpení: S. Schreiner, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Nesprávne uplatnenie článku 5 ods. 4 smernice Rady 91/271/EHS z 21. mája 1991 o čistení komunálnych odpadových vôd (Ú. v. ES L 135, s. 40; Mim. vyd. 15/002, s. 26)
   Výrok rozsudku

               1.

               Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že nebolo schopné preukázať, že minimálne percento zníženia celkovej záťaže vstupujúcej do všetkých čističiek komunálnych odpadových vôd je aspoň 75 % pre celkový obsah dusíka, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 5 ods. 4 smernice 91/271/EHS z 21. mája 1991 o čistení komunálnych odpadových vôd.

               2.

               Luxemburské veľkovojvodstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 48, 25.2.2006.


title: Vec T-340/11: Žaloba podaná 23. júna 2011 — Régie Networks a NRJ Global/Komisia

text:
               24.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/25

         Žaloba podaná 23. júna 2011 — Régie Networks a NRJ Global/Komisia
   (Vec T-340/11)
   2011/C 282/53
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Régie Networks (Lyon, Francúzsko) a NRJ Global (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: B. Geneste a C. Vannini, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               konštatoval zodpovednosť Európskej únie na základe:

                           —

                           nezákonnosti rozhodnutia Európskej komisie z 10. novembra 1997 týkajúceho sa štátnej pomoci N 679/97,

                           —

                           nečinnosti Komisie po určení tejto nezákonnosti zaznamenanej v liste adresovanom francúzskym orgánom 8. mája 2003;

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu celej škody, ktorá žalobkyniam vznikla z chýb uvedených v žalobe a pod touto škodou sa rozumejú:

                           —

                           suma zaplatenej dane na základe obdobia od 1. januára 1998 do 31. decembra 2000,

                           —

                           odmeny vynaložené z dôvodu sporového konania začatého na účely vrátenia dane zaplatenej za obdobie od 1. januára 2001 do 31. decembra 2002,

                           —

                           odmeny vynaložené z dôvodu tohto sporového konania;

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na chybe spôsobenej z dôvodu nezákonnosti rozhodnutia Komisie z 10. novembra 1997. Komisia pri posúdení schémy pomoci pre rozhlasové vysielanie v roku 1997 ju vyhlásila za zlučiteľnú s pravidlami Zmluvy bez toho, aby posúdila spôsob financovania schémy pomoci, hoci je povinná posúdiť ho v súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora v tejto oblasti v rozsahu, v akom toto financovanie tvorí podstatnú časť schémy dotknutej pomoci. Rozhodnutie prijaté Komisiou je preto nezákonné a predstavuje chybu spôsobom, ktorý zakladá mimozmluvnú zodpovednosť Európskej únie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení zásady riadnej správy vecí verejných vyplývajúcom z opomenutia Komisie v roku 2003 opraviť následky spôsobujúce ujmu jej rozhodnutia z roku 1997. Komisia konštatovala nezákonnosť svojho rozhodnutia z 10. novembra 1997 najneskôr 8. mája 2003, na deň, kedy adresovala list francúzskym orgánom, v ktorom uviedla, že náležitosti financovania schémy pomoci pre rozhlasové vysielanie, ako sú naposledy schválené rozhodnutím z 10. novembra 1997, boli v rozpore s pravidlami Zmluvy. Komisia ale neprijala žiadne opatrenie na odstránenie konštatovanej nezákonnosti. Žalobkyne sa na tomto základe domnievajú, že opomenutie Komisie napraviť následky nezákonného rozhodnutia spôsobujúce ujmu, ktoré vydala v roku 1997, porušuje zásadu riadnej správy vecí verejných, ktorá je všeobecnou zásadou práva Európskej únie, a z tohto dôvodu je spôsobilé založiť zodpovednosť Únie.


title: Vec C-213/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) 7. mája 2012 — Fernando Casimiro dos Santos Ferreira a i./Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

text:
               14.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) 7. mája 2012 — Fernando Casimiro dos Santos Ferreira a i./Companhia de Seguros Allianz Portugal SA
   (Vec C-213/12)
   2012/C 209/07
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Fernando Casimiro dos Santos Ferreira, Maria do Carmo Ferreira dos Santos, Rosa Fernanda Santos Ferreira

      Žalovaná: Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa článok 1 ods. 1 a článok 3 druhej smernice (1) v spojení s článkom 1 tretej smernice (2) vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby vnútroštátna právna úprava vylučovala právo na náhradu nemajetkovej ujmy rodinných príslušníkov vodiča spôsobenej jeho smrťou, keď bola nehoda spôsobená výlučne zavinením vodiča?

      (1)  Smernica Rady 84/5/EHS z 30. decembra 1983 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (Ú. v. ES L 8, 1984, s. 17; Mim. vyd. 06/007, s. 3).

      (2)  Smernica Rady 90/232/EHS zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (Ú. v. ES L 129, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 249).


title: Vec C-454/04: Žaloba podaná dňa 28. októbra 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu

text:
               18.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 314/8

         Žaloba podaná dňa 28. októbra 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu
   (Vec C-454/04)
   (2004/C 314/15)
   Komisia Európskych spoločenstiev v zastúpení: C. O'Reilly a A. M. Rouchau-Joët, splnomocnené zástupkyne, ktoré si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala dňa 28. októbra 2004 na Súdnom dvore Európskych spoločenstiev žalobu proti Luxemburskému veľkovojvodstvu.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               určil, že Luxemburské veľkovojvodstvo tým, že neprijalo zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 2001/55/ES z 20. júla 2001 o minimálnych štandardoch na poskytovanie dočasnej ochrany v prípade hromadného prílevu vysídlených osôb a o opatreniach na podporu rovnováhy úsilia medzi členskými štátmi pri prijímaní takýchto osôb a znášaní z toho vyplývajúcich dôsledkov (1) alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo si povinnosti, ktoré mu vyplývajú z uvedenej smernice.

               2.

               zaviazal Luxemburské veľkovojvodstvo nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prevzatie smernice do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 31. decembra 2002.

      (1)  Ú. v. ES L 212 zo 7.8.2001, s.12


title: Vec T-207/13: Žaloba podaná 10. apríla 2013 — 1872 Holdings/ÚHVT — Havana Club International (THE SPIRIT OF CUBA)

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/34

         Žaloba podaná 10. apríla 2013 — 1872 Holdings/ÚHVT — Havana Club International (THE SPIRIT OF CUBA)
   (Vec T-207/13)
   2013/C 171/64
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: 1872 Holdings vof (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: M. Antoine-Lalance, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Havana Club International, SA (Havana, Kuba)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senát Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 31. januára 2013 vo veci R 684/2012-1,

               —

               zaviazal Úrad na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: slovná ochranná známka „THE SPIRIT OF CUBA“ pre tovary a služby zaradené do tried 33, 35 a 42 — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva č. 2 109 106.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: ďalší účastník konania pred odvolacím súdom.

      Odôvodnenie návrhu na vyhlásenie neplatnosti: žaloba o neplatnosť sa zakladá na článku 52 ods. 1 písm. a) a článku 7 ods. 1 písm. b) a c) a písm. g) nariadenia Rady č. 207/2009.

      Rozhodnutie zrušovacieho oddelenia: vyhlásenie neplatnosti napadnutej ochrannej známky Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady č. 207/2009.


title: Vec T-269/11: Žaloba podaná 23. mája 2011 — Xeda International/Komisia

text:
               16.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/31

         Žaloba podaná 23. mája 2011 — Xeda International/Komisia
   (Vec T-269/11)
   2011/C 211/66
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Xeda International SA (Saint Andiol, Francúzsko) (v zastúpení: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa sa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie 2011/143/EÚ z 3. marca 2011 o nezaradení látky etoxychín do prílohy I k smernici Rady 91/414/EHS, ktorým sa zároveň mení a dopĺňa rozhodnutie Komisie 2008/941/ES [oznámené pod číslom K(2011) 1265] (Ú. v. EÚ L 59, s. 71).
   Z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že výraz etoxychín bol v rozhodnutí 2008/941/ES zrušený a etoxychín by nemal byť do prílohy I smernice 91/414/EHS zaradený ako účinná latka. V dôsledku toho žalobkyni už nebude povolené vyrábať, ani predávať etoxychín a výrobky obsahujúce etoxychín v Európskej únii a od 3. septembra 2011 príde o povolenia pre svoje výrobky v členských štátoch.
   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na zjavne nesprávnom posúdení. Podľa žalobkyne napadnuté rozhodnutie skutočne zakazuje používanie etoxychínu vo farmaceutických výrobkoch na základe obáv vyplývajúcich z vedeckého výskumu a údajne chybných údajov uvedených v odôvodnení č. 6 uvedeného rozhodnutia, na ktoré žalobkyňa náležite odpovedala alebo z ktorých žiadny nepredstavuje obavy odôvodňujúce nezapísanie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení práva obrany žalobkyne a podstatných formálnych náležitostí. Podľa žalobkyne napadnuté rozhodnutie porušuje jej právo na obranu, ako aj jej právo byť vypočutý, pretože Komisia jej neumožnila, ani jej nedala dostatočný čas na preskúmanie uvedených výskumov predložených v už oneskorenom štádiu konania a pozorne nepreskúmala pripomienky predložené žalobkyňou v súvislosti s chybnými údajmi.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení základných zásad práva Únie:

                           —

                           žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore so zásadou právnej istoty a jeho legitímnej dôvery, pretože bolo prijaté v rámci konania týkajúceho sa podania novej žiadosti podľa nariadenia Komisie (ES) č. 33/2008 zo 17. januára 2008,

                           —

                           žalobkyňa takisto uvádza, že napadnuté rozhodnutie je neprimerané vzhľadom na výber opatrení, ktorými Komisia disponovala a nevýhody, ktoré vznikli vo vzťahu k sledovaným cieľom.


title: Vec C-530/06: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  22. októbra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               22.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/31

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 22. októbra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-530/06) (1)

   (2007/C 315/54)

      Jazyk konania: taliančina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 42, 24.2.2007.


title: Vec T-169/05: Žaloba podaná 20. apríla 2005: Jean-Louis Giraudy proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               9.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/29

         Žaloba podaná 20. apríla 2005: Jean-Louis Giraudy proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-169/05)
   (2005/C 171/48)
   Jazyk konania: francúzština
   Jean-Louis Giraudy, bydliskom v Paríži, v zastúpení: Dominique Voillemot, advokátka, podal 20. apríla 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 21. februára 2005 v rozsahu, v akom neuznáva chyby GR Tlač a zamieta jeho sťažnosť,

               —

               vyslovil, že tieto chyby spôsobili určitú a vyčísliteľnú ujmu a medzi týmito chybami a ujmou existuje príčinná súvislosť,

               —

               v dôsledku toho vyslovil, že finančná náhrada za ujmu utrpenú žalobcom je oprávnená a určil náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú utrpel, na sumu 500 000 eur,

               —

               zaviazal Komisiu nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V čase uvádzaného skutkového stavu bol žalobca vedúcim zastúpenia Komisie vo Francúzsku. V dôsledku obvinení voči nemu týkajúcich sa údajných nesprávností na úkor rozpočtu Európskej únie OLAF uskutočnil 18. novembra 2002 zásah v sídle zastúpenia. Nasledujúci deň bol žalobca preložený do Bruselu so zákazom akýchkoľvek stykov vo vnútri Komisie i mimo nej.
   Žalobca takisto tvrdí, že tlačové komuniké Komisie, vydané 21. novembra 2002 a široko distribuované, vyvolalo značnú pre neho negatívnu publicitu v médiách. Podľa žalobcu dospela správa OLAF zo 6. mája 2003 k záveru, že obvinenia voči nemu boli nedôvodné.
   Svojou žalobou chce žalobca dosiahnuť náhradu ujmy, ktorú týmito skutočnosťami utrpel. Na podporu svojej žaloby tvrdí, že jeho preloženie bolo protiprávne, nezdôvodnené a porušujúce prezumpciu neviny. Takisto tvrdí, že hovorca Komisie nedodržal dôvernosť vyšetrovania a uskutočnil verejné vyhlásenia spôsobilé poškodiť jeho povesť. Nakoniec tvrdí, že generálny riaditeľ GR Tlač uskutočnil niekoľko obvinení voči nemu, o ktorých vratkosti nemohol nevedieť.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 30. júna 2005 vo veci C-295/03 P: Alessandrini Srl. a i. proti Komisii Európskych spoločenstiev (Odvolanie — Banány — Dovoz z tretích krajín — Nariadenie (ES) č. 2362/98 — Dovozné licencie na banány zo štátov AKT — Opatrenia v zmysle článku 20 písm. d) nariadenia (EHS) č. 404/93 — Mimozmluvná zodpovednosť Spoločenstva)

text:
               20.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/2

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   z 30. júna 2005
   vo veci C-295/03 P: Alessandrini Srl. a i. proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Odvolanie - Banány - Dovoz z tretích krajín - Nariadenie (ES) č. 2362/98 - Dovozné licencie na banány zo štátov AKT - Opatrenia v zmysle článku 20 písm. d) nariadenia (EHS) č. 404/93 - Mimozmluvná zodpovednosť Spoločenstva)
   (2005/C 205/04)
   Jazyk konania: taliančina
   Vo veci C-295/03 P, ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 49 štatútu Súdneho dvora, ktoré podal 2. júla 2003 Alessandrini Srl., so sídlom v Trévise (Taliansko), Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc, so sídlom v Brescii (Taliansko), Arpigi SpA, so sídlom v Padove (Taliansko), Bestfruit Srl, so sídlom v Miláne (Taliansko), Co-Frutta SpA, so sídlom v Padove, Co-Frutta Soc. coop. arl, so sídlom v Padove, Dal Bello Sife Srl, so sídlom v Padove, Frigofrutta Srl, so sídlom v Palerme (Taliansko), Garletti Snc, so sídlom v Bergame (Taliansko), London Fruit Ltd, so sídlom v Londýne (Spojené kráľovstvo), (v zastúpení: W. Viscardini Donà a G. Donà, avvocati), ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. Cattabriga a L. Visaggio, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Dal Ferro, avvocato), Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia C. Gulmann, R. Schintgen (spravodajca), G. Arestis a J. Klučka, generálny advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajomník: M. Ferreira, hlavná referentka, vyhlásil 30. júna 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 10. apríla 2003, Alessandrini a i./Komisia (T-93/00 a T-46/01) sa ruší.

               2)

               Žaloby podané na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev vo veciach T-93/00 a T-46/01 sa zamietajú.

               3)

               Alessandrini Srl, Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc, Arpigi SpA, Bestfruit Srl, Co-Frutta SpA, Co-Frutta Soc. coop. arl, Dal Bello Sife Srl, Frigofrutta Srl, Garletti Snc a London Fruit Ltd sú povinní nahradiť trovy konania v prvom stupni, ako aj v rámci odvolacieho konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 213, 6.9.2003.


title: Vec T-289/17: Žaloba podaná 15. mája 2017 – Keolis CIF a i./Komisia

text:
               24.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/50

         Žaloba podaná 15. mája 2017 – Keolis CIF a i./Komisia
   (Vec T-289/17)
   (2017/C 239/63)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Keolis CIF (Le Mesnil-Amelot, Francúzsko), Keolis Val d’Oise (Bernes-sur-Oise, Francúzsko), Keolis Seine Sénart (Draveil, Francúzsko), Keolis Seine Val de Marne (Athis-Mons, Francúzsko), Keolis Seine Esonne (Ormoy, Francúzsko), Keolis Vélizy (Versailles, Francúzsko), Keolis Yvelines (Versailles) a Keolis Versailles (Versailles) (v zastúpení: D. Epaud a R. Sermier, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               primárne konštatoval čiastočné zrušenie rozhodnutia Európskej komisie z 2. februára 2017 o schéme pomoci SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) zavedenej Francúzskom v prospech podnikov autobusovej dopravy v regióne Ile-de-France, a to v rozsahu, v akom vo svojom článku 1 konštatuje, že režim pomoci bol „protiprávne“ zavedený, pričom v skutočnosti ide o existujúcu schému pomoci,

               —

               subsidiárne konštatoval čiastočné zrušenie rozhodnutia Európskej komisie z 2. februára 2017 o schéme pomoci SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) zavedenej Francúzskom v prospech podnikov autobusovej dopravy v regióne Ile-de-France, a to v rozsahu, v akom vo svojom článku 1 konštatuje, že režim pomoci bol protiprávne zavedený v období pred 25. novembrom 1998,

               —

               uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod uvedený primárne a založený na skutočnosti, že dotknutá schéma regionálnej pomoci nebola protiprávne zavedená, keďže nepodliehala povinnosti prechádzajúceho oznámenia. Schéma regionálnej pomoci je v skutočnosti existujúcou schémou pomoci v zmysle článku 108 ods. 1 ZFEÚ a ustanovení článku 1 písm. b) a kapitoly VI nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9) (ďalej len „nariadenie č. 2015/1589“). Podľa pravidiel uplatniteľných na existujúce schémy pomoci, ich zavedenie nie je protiprávne, pričom Komisia môže prípadne len stanoviť vhodné opatrenia zamerané na ich prispôsobenie alebo zrušenie v budúcnosti.

               2.

               Druhý žalobný dôvod uvedený subsidiárne a založený na skutočnosti, že aj v prípade, že by dotknutá schéma pomoci nepredstavovala existujúcu schému pomoci, Komisia nemohla svoje preskúmanie rozšíriť nad obdobie 10 rokov pred 25. novembrom 2008 ako dátumom, kedy Komisia zaslala francúzskym úradom žiadosť o informácie. Článok 17 nariadenia č. 2015/1589 totiž stanovuje, že desaťročná premlčacia doba sa prerušuje len úkonom Komisie alebo členského štátu konajúceho na žiadosť Komisie. Žalobkyne sa teda domnievajú, že Komisia mohla svoje preskúmanie rozšíriť len po 25. november 1998.


title: Vec T-500/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  5. februára 2015 – Ryanair/Komisia ( „Štátna pomoc — Írska daň z cestujúcich v leteckej doprave — Znížená sadzba v prípade miest určenia nachádzajúcich sa najviac 300 km od letiska v Dubline — Rozhodnutie vyhlasujúce štátnu pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie — Výhoda — Selektívna povaha — Identifikácia príjemcov pomoci — Článok 14 nariadenia (ES) č. 659/1999 — Povinnosť odôvodnenia“ )

text:
               23.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/13

         Rozsudok Všeobecného súdu z 5. februára 2015 – Ryanair/Komisia
   (Vec T-500/12) (1)

   ((„Štátna pomoc - Írska daň z cestujúcich v leteckej doprave - Znížená sadzba v prípade miest určenia nachádzajúcich sa najviac 300 km od letiska v Dubline - Rozhodnutie vyhlasujúce štátnu pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie - Výhoda - Selektívna povaha - Identifikácia príjemcov pomoci - Článok 14 nariadenia (ES) č. 659/1999 - Povinnosť odôvodnenia“))
   (2015/C 096/16)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ryanair Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: B. Kennelly, barrister, E. Vahida a I.-G. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn, D. Grespan a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Aer Lingus Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: K. Bacon, D. Scannell, D. Bailey, barristers, a A. Burnside, solicitor)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Írsko (v zastúpení: E. Creedon, A. Joyce a J. Quaney, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci E. Regan, SC, a B. Doherty, barrister)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2013/199/EÚ z 25. júla 2012 o štátnej pomoci SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Diferencované daňové sadzby zavedené Írskom v oblasti leteckej dopravy (Ú. v. EÚ L 119, 2013, s. 30)

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 4 rozhodnutia Komisie 2013/199/EÚ z 25. júla 2012 o štátnej pomoci SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Diferencované daňové sadzby zavedené Írskom v oblasti leteckej dopravy, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa v ňom nariaďuje vymáhanie pomoci od jej príjemcov v sume, ktorá bola v odôvodnení 70 uvedeného rozhodnutia stanovená na osem eur na cestujúceho.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania vynaložených spoločnosťou Ryanair Ltd.

               4.

               Ryanair znáša polovicu svojich vlastných trov konania.

               5.

               Aer Lingus Ltd a Írsko znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 26, 26.1.2013.


title: Vec C-477/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 2. septembra 2016 – Openbaar Ministerie/Ruslanas Kovalkovas

text:
               17.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 383/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 2. septembra 2016 – Openbaar Ministerie/Ruslanas Kovalkovas
   (Vec C-477/16)
   (2016/C 383/11)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Openbaar Ministerie

      Odporca: Ruslanas Kovalkovas

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Sú pojmy „súdny orgán“ v zmysle článku 6 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV a „súdne rozhodnutie“ uvedený v článku 1 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV (1) autonómne pojmy práva Únie?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, na základe akých kritérií možno určiť, či je orgán vydávajúceho členského štátu „súdnym orgánom“ tohto druhu a či je európsky zatykač, ktorý tento orgán vydal, predstavuje z tohto dôvodu „súdne rozhodnutie“ takejto povahy?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, spadá Ministerstvo spravodlivosti Litovskej republiky pod pojem „súdny orgán“ uvedený v článku 6 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV a európsky zatykač vydaný týmto orgánom je z tohto dôvodu „súdnym rozhodnutím“, ako sa uvádza v článku 1 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV?

               4.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku, je označenie orgánu, akým je Ministerstvo spravodlivosti Litovskej republiky, za vydávajúci súdny orgán v súlade s právom Únie?

      (1)  Rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, 2002, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 34).


title: Vec C-666/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemecko) 30. decembra 2011 — M a i./Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

text:
               10.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemecko) 30. decembra 2011 — M a i./Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
   (Vec C-666/11)
   2012/C 73/34
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: M, N, O, P, Q

      Žalovaný: Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Môže sa žiadateľ o azyl v rámci súdneho konania o vyhlásení nepríslušnosti a nariadení jeho odsunu do členského štátu, ktorý je zodpovedný podľa názoru členského štátu, v ktorom bola podaná žiadosť o azyl (dožadujúci členský štát), odvolávať na to, že sa odovzdanie neuskutočnilo v lehote šiestich mesiacov podľa článku 19 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 343/2003 z 18. februára 2003 (1) a z toho dôvodu pripadla zodpovednosť dožadujúcemu členskému štátu?

               2.

               Predstavuje — aj fingovaný — pokus o samovraždu, z dôvodu ktorého nie je možné odovzdanie do zodpovedného členského štátu, skrývanie sa v zmysle článku 19 ods. 4 druhej vety nariadenia Rady (ES) č. 343/2003?

               3.

               Môže sa žiadateľ o azyl v rámci súdneho konania o vyhlásení nepríslušnosti a nariadení jeho odsunu odvolávať na prechod zodpovednosti podľa článku 9 ods. 2 druhej vety nariadenia Komisie (ES) č. 1560/2003 z 2. septembra 2003 (2)?

               4.

               Bráni prechodu zodpovednosti podľa článku 9 ods. 2 druhej vety nariadenia Komisie (ES) č. 1560/2003 z 2. septembra 2003 skutočnosť, že dožadujúci členský štát informoval zodpovedný členský štát o odložení už organizovaného odovzdania, ale nie o okolnosti, že sa odovzdanie nemôže uskutočniť v rámci lehoty šiestich mesiacov?

               5.

               Môže sa žiadateľ o azyl domáhať súdnou cestou, aby členský štát preskúmal prebratie zodpovednosti podľa článku 3 ods. 2 prvej vety nariadenia Rady (ES) č. 343/2003 a oznámil mu dôvody svojho rozhodnutia?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 343/2003 z 18. februára 2003 ustanovujúce kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 50, s. 1; Mim. vyd. 19/006 s. 109).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1560/2003 z 2. septembra 2003, ktoré ustanovujú podrobné pravidlá na uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 343/2003 ustanovujúceho kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 222, s. 3; Mim. vyd. 19/006 s. 200).


title: Vec T-158/11: Uznesenie Všeobecného súdu z  10. marca 2014 – Magnesitas de Rubián a i./Parlament a Rada ( „Životné prostredie  — Integrovaná prevencia a kontrola znečistenia životného prostredia  — Individuálne rozhodnutie nachádzajúce sa v článku 13 ods. 7 smernice 2010/75/EÚ  — Návrh na zastavenie konania  — Zamietnutie  — Späťvzatie  — Výmaz“ )

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/35

         Uznesenie Všeobecného súdu z 10. marca 2014 – Magnesitas de Rubián a i./Parlament a Rada
   (Vec T-158/11) (1)

   ((„Životné prostredie - Integrovaná prevencia a kontrola znečistenia životného prostredia - Individuálne rozhodnutie nachádzajúce sa v článku 13 ods. 7 smernice 2010/75/EÚ - Návrh na zastavenie konania - Zamietnutie - Späťvzatie - Výmaz“))
   2014/C 135/44
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Španielsko), Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Španielsko) a Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Atény, Grécko) (v zastúpení: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, advokáti)

      Žalovaní: Európsky parlament (v zastúpení: pôvodne M. Gómez-Leal, I. Anagnostopoulou a L. Visaggio, neskôr M. Gómez-Leal a M. Visaggio, splnomocnení zástupcovia) a Rada Európskej únie (v zastúpení: F. Florindo Gijón a K. Michoel, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovaných: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne A. Alcover San Pedro a L. Banciella Rodríguez-Miñón, neskôr S. Petrova a E. Sanfrutos Cano, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie individuálneho rozhodnutia nachádzajúceho sa v článku 13 ods. 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách (integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia) (prepracované znenie) (Ú. v. EÚ L 334, s. 17) v rozsahu, v akom ukladá členským štátom povinnosť dodržiavať závery o najlepších dostupných technikách nachádzajúce sa odseku 3.5 referenčného dokumentu o najlepších dostupných technikách v odvetviach výroby cementu, vápna a oxidu horečnatého (Ú. v. EÚ C 166, s. 5) v podmienkach povolení vydaných príslušnými orgánmi pre zariadenia na výrobu oxidu horečnatého podriadené povoleniu v zmysle uvedenej smernice

      Výrok

               1.

               Návrh na zastavenie konania sa zamieta.

               2.

               Vec T-158/11 sa vymaže z registra Všeobecného súdu.

               3.

               Magnesitas de Rubián, SA, Magnesitas Navarras, SA a Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie.

               4.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 139, 7.5.2011.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 24. júna 2004 vo veci C- 0278/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Berufungssenat I der Region Linz bei Finanzlandesdirektion für Oberösterreich): Herbert Hanslbauer GmbH (Poľnohospodárstvo — Spoločná organizácia trhov — Hovädzie mäso — Vývozné náhrady — Vrátenie neoprávnene získaných čiastok — Konania o nezrovnalostiach — Ćlánok 3 nariadenia (ES, Euratom) č. 2988/95 — Priamy účinok — premlčacia doba — Prerušenie plynutia premlčacej doby)

text:
               7.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/4

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   z 24. júna 2004
   vo veci C- 0278/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Berufungssenat I der Region Linz bei Finanzlandesdirektion für Oberösterreich): Herbert Hanslbauer GmbH (1)

   (Poľnohospodárstvo - Spoločná organizácia trhov - Hovädzie mäso - Vývozné náhrady - Vrátenie neoprávnene získaných čiastok - Konania o nezrovnalostiach - Ćlánok 3 nariadenia (ES, Euratom) č. 2988/95 - Priamy účinok - premlčacia doba - Prerušenie plynutia premlčacej doby)
   (2004/C 201/06)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C- 0278/02, predmetom ktorej je návrh podaný Súdnemu dvoru v súlade s článkom 234 ES Berufungssenat I der Region Linz bei Finanzlandesdirektion für Oberösterreich (Rakúsko) na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorá vyplynula z konania vedeného pred týmto vnútroštátnym súdom, ktoré sa začalo na návrh Herbert Handlbauer GmbH, týkajúca sa výkladu čl. 3 ods. 1 nariadenia Rady (ES,Euratom) č. 2988/95 zo dňa 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev (Ú.v. ES L 312, s. 1), Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda komory C.W.A. Timmermans, sudcovia J.-P. Puissochet, J.N. Cunha Rodrigues, R. Schintgen (spravodajca) a N. Colneric, generálny advokát: A. Tizzano, tajomník: M. Múgica Arzamendi, hlavná referentka, vyhlásil dňa 24. júna 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Ćlánok 3 odsek 1, nariadenia ES, Euratom č. 2988/98 zo dňa 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev je v prípade neexistencie odvetvových predpisov práva spoločenstva stanovujúcich kratšiu premlčaciu dobu, ktorá však nesmie byť kratšia ako tri roky, alebo v prípade neexistencie vnútroštátnych právnych predpisov stanovujúcich dobu dlhšiu, bezprostredne použiteľný v členských štátoch, vrátane oblasti vývozných náhrad pre poľnohospodárske výrobky.

               2.

               Článok 3, odsek 1, tretí pododsek nariadenia č. 2988/95 musí byť vykladaný tak, že oznámenie o vykonaní colnej kontroly dotknutému podniku je vyšetrovacím úkonom alebo úkonom, ktorým sa stíha protiprávnosť, ktoré môže prerušiť plynutie premlčacej doby uvedenej v článku 1 odsek 1 pododsek 1 tohto nariadenia len vtedy, ak postupy na ktoré sa vzťahujú podozrenia z protiprávnosti sú dostatočne presne vymedzené uvedeným úkonom.

      (1)  Ú.v. ES C 289, zo dňa 23.11.2002.


title: Vec T-86/16: Žaloba podaná 23. februára 2016 – Codorníu/EUIPO – Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)

text:
               18.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 136/40

         Žaloba podaná 23. februára 2016 – Codorníu/EUIPO – Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)
   (Vec T-86/16)
   (2016/C 136/55)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Codorníu SA (Esplugues de Llobregat, Španielsko) (v zastúpení: M. Ceballos Rodríguez a J. Güell Serra, abogados)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Bodegas Altun, SL (Baños de Ebro, Španielsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovné prvky „ANA DE ALTUN“ – prihláška č. 11 860 913.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 9. decembra 2015 vo veci R 199/2015-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO a vedľajšiemu účastníkovi povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 5, ako aj článkov 75 a 76 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-242/05: Žaloba podaná 27. júna 2005: AEPI A.E. proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               20.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/35

         Žaloba podaná 27. júna 2005: AEPI A.E. proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-242/05)
   (2005/C 205/63)
   Jazyk konania: gréčtina
   Elliniki Etairia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias, spoločnosť so sídlom v Maroussi, Attica (Grécko), v zastúpení: T. Asprogerakas-Grivas, advokát, podal 27. júna 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil napadnuté opatrenia,

               —

               prijal pôvodnú sťažnosť na prejednanie vo veci samej,

               —

               vyhovel žalobcovej pôvodnej sťažnosti v plnom rozsahu,

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania a odmenu advokáta žalobcu.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca, spoločnosť kolektívnej správy práv duševného vlastníctva v oblasti hudby v Grécku, podal na Európsku komisiu sťažnosť podľa článku 226 ES, v ktorej sa domáhal toho, aby Komisia vyslovila, že grécky minister kultúry porušil pravidlá hospodárskej súťaže (článok 81 ES) tým, že údajne vytvoril situáciu monopolu pri udeľovaní licencií organizáciám kolektívnej správy práv duševného vlastníctva a práv súvisiacich s autorským právom.
   Komisia listom číslo COMP/C2/PK/pm/D/906((2004) zo 7. decembra 2004 informovala žalobcu, že zamýšľa zastaviť konanie a vyzvala žalobcu, aby ju informoval o akýchkoľvek nových skutočnostiach, ktoré by mohli preukázať, že došlo k porušeniu. Ďalším listom číslo Comp/C2/PK/LVP/D/219/2005 z 20. apríla 2005 Komisia informovala žalobcu, že jeho sťažnosť s konečnou platnosťou zamieta.
   Žalobca sa domáha zrušenia týchto rozhodnutí. Predovšetkým namieta, že rozhodnutie z 20. apríla 2005 neobsahuje žiadne odôvodnenie, keďže podľa neho vôbec neprihliada na nové skutočnosti, ktoré uviedol vo svojej odpovedi na list zo 7. decembra 2004. Ďalej tvrdí, že grécky minister kultúry ho diskriminoval, keďže všetkým ostatným organizáciám kolektívnej správy práv udelil licenciu pre všetky požadované oblasti, zatiaľ čo v prípade žalobcu udelil licenciu len pre práva duševného vlastníctva, ale nie aj pre práva súvisiace s autorským právom, ako žiadal žalobca. Žalobca tvrdí, že sa tak stalo úmyselne s cieľom vytvoriť situáciu monopolu. Žalobca takisto namieta porušenie zákazu diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti, keďže držitelia práv súvisiacich s autorským právom, ktorí nie sú Gréci, si podľa neho nemôžu v Grécku zvoliť organizáciu, ktorú by poverili správou ich práv súvisiacich s autorským právom. Napokon žalobca usudzuje, že prax, na ktorú sa sťažuje, sa týka veľkej časti trhu duševného vlastníctva, nielen obmedzenej časti, ako sa uvádza v napadnutých opatreniach.


title: Vec C-628/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Braunschweig (Nemecko) 7. decembra 2011 — Odvolanie, ktoré podala International Jet Management GmbH vo veci uloženia pokuty

text:
               17.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Braunschweig (Nemecko) 7. decembra 2011 — Odvolanie, ktoré podala International Jet Management GmbH vo veci uloženia pokuty
   (Vec C-628/11)
   2012/C 80/11
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberlandesgericht Braunschweig

      Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

   International Jet Management GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Uplatňuje sa zákaz diskriminácie zakotvený v článku 18 ZFEÚ (predtým článku 12 ES) v prípade, ak členský štát (Spolková republika Nemecko) požaduje od leteckého dopravcu, ktorý disponuje platnou prevádzkovou licenciou v zmysle článkov 3 a 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 z 24. septembra 2008 o spoločných pravidlách prevádzky leteckých dopravných služieb v Spoločenstve, ktorá mu bola udelená v inom členskom štáte (Rakúskej republike), povolenie na vstup pre mimoriadne lety (komerčné lety v rámci nepravidelnej leteckej dopravy), ktoré vedú na územie členského štátu z tretích krajín?

               2.

               Spočíva v prípade kladnej odpovede na prvú otázku porušenie článku 18 ZFEÚ (predtým článok 12 ES) už v samotnej požiadavke povolenia, ak sa povolenie na vstup, ktorého vyžiadanie je možné presadiť prostredníctvom hrozby peňažnej pokuty, požaduje v prípade leteckých dopravných služieb z tretích krajín od leteckých dopravcov, ktorí v ostatných členských štátoch získali oprávnenie (prevádzkovú licenciu), ale nie od leteckých dopravcov s oprávnením vydaným v Spolkovej republike Nemecko?

               3.

               Môže sa — aj keď sa uplatní článok 18 ZFEÚ (predtým článok 12 ES) (otázka 1) a požiadavka povolenia sa nepovažuje za diskriminačnú (otázka 2) — udelenie povolenia na vstup pre letecké služby dotknutej osoby, ktoré vedú z tretích krajín do Spolkovej republiky Nemecko, pod hrozbou peňažnej pokuty bez porušenia zákazu diskriminácie, podmieniť tým, že letecký dopravca z členského štátu na licenčnom úrade preukáže, že leteckí dopravcovia, ktorí disponujú oprávnením vydaným v Spolkovej republike Nemecko, nie sú schopní také lety vykonať (vyhlásenie o indisponibilite)?


title: Vec C-480/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Civil Division) (Anglicko a Wales) 7. novembra 2008 – Maria Teixeira/London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department

text:
               7.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Civil Division) (Anglicko a Wales) 7. novembra 2008 – Maria Teixeira/London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   (Vec C-480/08)
   (2009/C 32/23)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Court of Appeal (Civil Division)
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Maria Teixeira

      Odporcovia: London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   Prejudiciálne otázky
   V situácii, keď i) občianka EÚ prišla na územie Spojeného kráľovstva; ii) táto občianka EÚ bola v určitých obdobiach v Spojenom kráľovstve pracovníkom; iii) táto občianka EÚ prestala byť pracovníkom, ale Spojené kráľovstvo neopustila; iv) táto občianka EÚ si nezachovala štatút pracovníka a nemá právo pobytu podľa článku 7 ani právo trvalého pobytu podľa článku 16 smernice Rady a Európskeho parlamentu 2004/38 (1); v) dieťa tejto občianky EÚ vstúpilo do vzdelávacieho procesu v čase, keď táto občianka EÚ nebola pracovníkom, ale zotrvalo vo vzdelávacom systéme v Spojenom kráľovstve počas období, keď občianka EÚ v Spojenom kráľovstve pracovala; vi) táto občianka EÚ je osobou starajúcou sa o svoje dieťa a vii) táto občianka EÚ a jej dieťa nemajú dostatočné vlastné zdroje:

               1.

               má občianka EÚ právo pobytu v Spojenom kráľovstve len v prípade, že spĺňa podmienky uvedené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2004/38 z 29. apríla 2004?

         ALEBO

               2.

                           i)

                           Má občianka EÚ právo pobytu odvodené od článku 12 nariadenia (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 (2) v zmysle jeho výkladu zo strany Súdneho dvora bez toho, aby musela splniť podmienky stanovené v smernici 2004/38 Európskeho parlamentu a Rady z 29. apríla 2004; a

                           ii)

                           ak áno, musí mať dostatok zdrojov aby sa nestala príťažou pre systém sociálnej pomoci hostiteľského členského štátu počas navrhovaného obdobia pobytu, a mať v hostiteľskom členskom štáte komplexné krytie nemocenského poistenia?

                           iii)

                           Ak áno, muselo dieťa prvýkrát vstúpiť do vzdelávacieho systému v čase, keď bola občianka EÚ pracovníkom, aby vzniklo právo pobytu odvodené z článku 12 nariadenia (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 tak, ako ho vykladá Súdny dvor, alebo stačí, že občianka EÚ bola pracovníkom až nejaký čas po tom, ako jej dieťa začalo svoje vzdelávanie?

                           iv)

                           Zaniká akékoľvek právo pobytu, ktoré má občianka EÚ ako osoba starajúca sa o dieťa vo vzdelávacom procese, vo chvíli, keď toto dieťa dovŕši vek osemnásť rokov?

               3.

               Ak je odpoveď na prvú otázku kladná, je stanovisko odlišné v situácii, v ktorej tak ako v predmetnej veci začalo dieťa svoje vzdelávanie pred dňom, do ktorého malo dôjsť k prebratiu smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38 z 29. apríla 2004 zo strany členských štátov, ale matka sa stala osobou starajúcou sa o dieťa a uplatnila si svoje právo pobytu na základe toho, že je osobou starajúcou sa o dieťa, až v marci 2007, t. j. po dni, ku ktorému malo dôjsť k prebratiu smernice?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Text s významom pre EHP) (Ú. v. L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/05, s. 46).

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci Spoločenstva (Ú. v. L 257, s. 2; Mim. vyd. 05/01, s. 15).


title: Vec T-911/16: Žaloba podaná 23. decembra 2016 – Wedl & Hofmann/EUIPO – Hese (TESTA ROSSA)

text:
               20.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 53/44

         Žaloba podaná 23. decembra 2016 – Wedl & Hofmann/EUIPO – Hese (TESTA ROSSA)
   (Vec T-911/16)
   (2017/C 053/54)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Rakúsko) (v zastúpení: T. Raubal, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Kurt Hese (Norimberg, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovné prvky „TESTA ROSSA“ – ochranná známka Európskej únie č. 7 070 519.

      Konanie pred EUIPO: konanie o výmaze.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 5. októbra 2016 vo veci R 68/2016-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil alebo zmenil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa v ňom zamietlo odvolanie žalobkyne a zrušila sa jej ochranná známka v súvislosti s triedami 7, 11, 20, sčasti s triedami 21 a 25 a 28, triedou 30, triedou 34 a 38 a v rozsahu, v akom sa v ňom potvrdilo rozhodnutie výmazového oddelenia zo 17. novembra 2015 (žalobkyňa však nenamieta voči časti napadnutého rozhodnutia, v ktorej sa vyhovelo jej odvolaniu),

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 51 ods. 1 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 15 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie pravidla 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95 v spojení s pravidlom 22 ods. 3 a 4.


title: Vec C-36/15 P: Odvolanie podané 28. januára 2015: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 25. novembra 2014 vo veci T-556/12, Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)/Royalton Overseas Ltd

text:
               21.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/14

         Odvolanie podané 28. januára 2015: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 25. novembra 2014 vo veci T-556/12, Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)/Royalton Overseas Ltd
   (Vec C-36/15 P)
   (2015/C 311/18)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastníci konania: Royalton Overseas Ltd, S.C. Romarose Invest Srl
   Vec bola uznesením Súdneho dvora z 29. apríla 2015 vymazaná z registra Súdneho dvora.


title: Vec C-409/15 P: Odvolanie podané 24. júla 2015: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 18. mája 2015 vo veci T-560/14, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV a iní/Európsky parlament, Rada Európskej únie

text:
               5.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/7

         Odvolanie podané 24. júla 2015: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 18. mája 2015 vo veci T-560/14, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV a iní/Európsky parlament, Rada Európskej únie
   (Vec C-409/15 P)
   (2015/C 328/06)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolatelia: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (v zastúpení: P. de Jong, avocat, P. Vlaemminck, B. Van Vooren, advocaten)

      Ďalší účastníci konania: Európsky parlament, Rada Európskej únie

      Návrhy odvolateľov

   Odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor:

               —

               rozhodol, že Všeobecný súd sa vo svojom uznesení vo veci T-560/14 dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že konštatoval, že odvolatelia nie sú osobne dotknutí nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 511/2014 (1) zo 16. apríla 2014 o opatreniach na zaistenie súladu pre používateľov Nagojského protokolu o prístupe ku genetickým zdrojom a spravodlivom a rovnocennom spoločnom využívaní prínosov vyplývajúcich z ich používania v Únii,

               —

               zrušil v plnom rozsahu uznesenie Všeobecného súd vo veci T-560/14 a vyhlásil, že odvolatelia sú napadnutým nariadením bezprostredne a osobne dotknutí, a z toho dôvodu vyhlásil žalobu o neplatnosť za prípustnú,

               —

               vrátil vec späť Všeobecnému súd, aby rozhodol vo veci samej.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod – Odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že dospel k záveru, že nie sú osobne dotknutí napadnutým nariadením. Tvrdia, že sú osobne dotknutí v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, lebo existuje právny rozpor medzi dvomi medzinárodnými zmluvami, ktorých zmluvnou stranou je Únia (Medzinárodný dohovor na ochranu nových odrôd rastlín a Nagojský protokol k Dohovoru o biologickej diverzite), z ktorých prvý vykonáva článok 13 Charty základných práv EÚ o slobode vedeckého výskumu. Následne boli obe medzinárodné zmluvy v rámci Únie prebraté do dvoch priamo uplatniteľných nariadení: zatiaľ čo skoršie nariadenie č. 2100/94 uznáva základné právo odvolateľov na slobodu výskumu, neskoršie napadnuté nariadenie č. 511/2014 ho výrazne obmedzuje. Ani jedno z nariadení nevyžaduje legislatívny zásah na úrovni členských štátov, ktorý právo Únie navyše ani nepovoľuje, ani netreba prijať nijaký vykonávací alebo delegovaný akt na úrovni Únie.
   V tomto právnom kontexte odvolatelia tvrdia, že sú osobne (a bezprostredne) dotknutí v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, lebo sú splnené tieto podmienky: patria do právnej kategórie osôb definovanej pomocou „osobitného právneho atribútu“ (ako osoby, ktoré majú pozitívne právo na voľný prístup k obchodnému rastlinnému materiálu, t. j. výnimka pre šľachtiteľov), ktorá sa nevyskytuje v samotnom spornom nariadení, ale v inom priamo účinnom nariadení, ktoré nevyžaduje ďalšie prebratie na vnútroštátnej úrovni; pričom sporné nariadenie je v rozpore s nadriadeným právnym pravidlom, a to s článkom 13 Charty základných práv EÚ a medzinárodnou zmluvou, ktorej je Únia zmluvnou stranou; pričom uvedená právna kategória je uzatvorená a absolútna, v dôsledku čoho nie sú odvolatelia dotknutí v sociálne ekonomickom zmysle, ale právne, keďže existuje len jediná základná výnimka pre šľachtiteľov bez toho, aby boli dotknuté „podobné“ práva.

      Druhý odvolací dôvod – Odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nerozhodol o tom, či bol normotvorca Únie povinný zohľadniť situáciu odvolateľov, najmä na základe výslovných ustanovení nadriadených právnych pravidiel, keď napadnuté nariadenie núti odvolateľov do zmluvného vzťahu, ktorý porušuje nadriadené právne pravidlo, a to konkrétne článok 13 Charty základných práv EÚ.

      Tretí odvolací dôvod – Odvolatelia tvrdia, že rozhodnutie o neprípustnosti by viedlo k medzere v systéme súdnej ochrany Únie, ktorá by porušovala článok 47 Charty základných práv EÚ. Na jednej strane šľachtitelia rastlín vyvodzujú svoje právo priamo z nariadenia č. 2100/94, ktoré v rámci Únie vykonáva článok 13 Charty základných práv EÚ a medzinárodné záväzky Únie podľa medzinárodného dohovoru na ochranu nových odrôd rastlín. Na druhej strane napadnuté nariadenie č. 511/2014 ukladá priamo účinnú povinnosť náležitej starostlivosti, pričom samotné napadnuté nariadenie preberá Nagojský protokol, ktorého je Únia zmluvnou stranou. V oboch prípadoch nie je vôbec nutné ďalšie prebratie zo strany inštitúcií Únie (vo forme regulačných aktov Únie), ani zo strany členských štátov do ich vnútroštátneho práva, ani dokonca právne povolené podľa práva Únie. Článok 267 ZFEÚ, rovnako ako regulačné akty v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, tak neposkytuje skutočnú možnosť pre súdne preskúmanie. Odvolatelia tvrdia, že pri uplatnení kritéria uvedeného v bode 92 rozsudku Inuit (C-583/11 P), v ktorom je vhodná úroveň súdneho preskúmania spojená so zodpovednosťou za vykonanie napadnutého aktu, treba dospieť len k záveru, že v tomto prípade je jedinou dostupnou a vhodnou procesnou možnosťou pre súdne preskúmanie priama žaloba podľa článku 263 ZFEÚ.

      (1)  Ú. v. EÚ L 150, s. 59.


title: Vec T-369/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 30. septembra 2015 – Sequoia Capital Operations/ÚHVT – Sequoia Capital (SEQUOIA CAPITAL) („Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Spoločenstva SEQUOIA CAPITAL — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva SEQUOIA — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Pravdepodobnosť zámeny“)

text:
               23.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/50

         Rozsudok Všeobecného súdu z 30. septembra 2015 – Sequoia Capital Operations/ÚHVT – Sequoia Capital (SEQUOIA CAPITAL)
   (Vec T-369/14) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Spoločenstva SEQUOIA CAPITAL - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva SEQUOIA - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Pravdepodobnosť zámeny“))
   (2015/C 389/55)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sequoia Capital Operations LLC (Menlo Park, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: F. Delord, A. Rendle, solicitors, a G. Hollingworth, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne A. Pohlmann, neskôr S. Hanne, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Sequoia Capital LLP (Londýn, Spojené kráľovstvo)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 18. marca 2014 (vec R 1457/2013-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásení neplatnosti medzi Sequoia Capital LLP a Sequoia Capital Operations LLC

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Sequoia Capital Operations LLC znáša trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 253, 4.8.2014.


title: Vec C-241/15: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 1. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj/Niculaie Aurel Bob-Dogi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Európsky zatykač — Článok 8 ods. 1 písm. c) — Povinnosť zahrnúť do európskeho zatykača informácie týkajúce sa existencie „zatykača“ — Neexistencia vnútroštátneho zatykača, ktorý by predchádzal európskemu zatykaču a odlišoval sa od neho — Dôsledok)

text:
               8.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 287/12

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 1. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj/Niculaie Aurel Bob-Dogi
   (Vec C-241/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Európsky zatykač - Článok 8 ods. 1 písm. c) - Povinnosť zahrnúť do európskeho zatykača informácie týkajúce sa existencie „zatykača“ - Neexistencia vnútroštátneho zatykača, ktorý by predchádzal európskemu zatykaču a odlišoval sa od neho - Dôsledok))
   (2016/C 287/15)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj

      Odporca: Niculaie Aurel Bob-Dogi

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 8 ods. 1 písm. c) rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „zatykač“ uvedený v tomto ustanovení sa má chápať tak, že označuje vnútroštátny zatykač, ktorý je odlišný od európskeho zatykača.

               2.

               Článok 8 ods. 1 písm. c) rámcového rozhodnutia 2002/584, zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím 2009/299, sa má vykladať v tom zmysle, že keď európsky zatykač, ktorý je založený na existencii „zatykača“ v zmysle tohto ustanovenia, neobsahuje odkaz na existenciu vnútroštátneho zatykača, vykonávajúci súdny orgán ho nemôže vykonať, ak vzhľadom na informácie predložené podľa článku 15 ods. 2 rámcového rozhodnutia 2002/584 v znení zmien a doplnení, ako aj akékoľvek iné informácie, ktoré má k dispozícii, tento orgán konštatuje, že európsky zatykač nie je platný, keďže bol vydaný bez toho, aby bol skutočne vydaný vnútroštátny zatykač, ktorý je odlišný od európskeho zatykača.

      (1)  Ú. v. EÚ C 245, 27.7.2015.


title: Vec C-341/04: Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením Supreme Court (Írsko) zo dňa 27. júla 2004 vo veci Eurofoods IFSC Ltd a vo veci Enrico Bondi proti Bank of America N.A., Pearse Farrell (úradný likvidátor), Director of Corporate Enforcement a držiteľom certifikátov a poukážok, týkajúcej sa Companies Acts 1963 to 2003 (zákonov o spoločnostiach od r. 1963 do r. 2003)

text:
               9.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/7

         Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný uznesením Supreme Court (Írsko) zo dňa 27. júla 2004 vo veci Eurofoods IFSC Ltd a vo veci Enrico Bondi proti Bank of America N.A., Pearse Farrell (úradný likvidátor), Director of Corporate Enforcement a držiteľom certifikátov a poukážok, týkajúcej sa Companies Acts 1963 to 2003 (zákonov o spoločnostiach od r. 1963 do r. 2003)
   (Vec C-341/04)
   (2004/C 251/13)
   Supreme Court (Írsko) uznesením z 27. júla 2004 podal na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke vo veci Eurofoods IFSC Ltd a vo veci Enrico Bondi proti Bank of America N.A., Pearse Farrell (úradný likvidátor), Director of Corporate Enforcement a držiteľom certifikátov a poukážok, týkajúcej sa Companies Acts 1963 to 2003 (zákonov o spoločnostiach od r. 1963 do r. 2003), ktorý bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 9. augusta 2004.
   Supreme Court (Írsko) žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1)

               V prípade, ak je príslušnému súdu v Írsku predložený návrh na likvidáciu platobne neschopnej spoločnosti a tento súd vydá uznesenie, ktorým odloží rozhodnutie o vydaní uznesenia o likvidácii, vymenuje dočasného likvidátora s oprávnením prevziať majetok spoločnosti, spravovať jej záležitosti, otvoriť jej bankový účet a ustanoviť právneho zástupcu, a to všetko s právnym účinkom zbavenia riaditeľov spoločnosti práva konať v jej mene, je možné toto uznesenie v spojitosti s predložením uvedeného návrhu považovať za rozhodnutie, ktorým sa začína konkurzné konanie na účely článku 16, vykladaného v spojitosti s článkami 1 a 2, nariadenia Rady (ES) č. 1346/2000 (1)?

               2)

               Ak je odpoveď na prvú otázku záporná, je možné predloženie návrhu na nútenú likvidáciu spoločnosti súdom na High Court v Írsku považovať za začatie konkurzného konania na účely uvedeného nariadenia na základe toho, že írska právna úprava (článok 220 odsek 2 Companies Act, 1963 [Zákon o spoločnostiach, 1963]) považuje likvidáciu spoločnosti za začatú v deň predloženia návrhu?

               3)

               Má článok 3 uvedeného nariadenia v spojitosti s článkom 16 ten účinok, že súd v inom členskom štáte ako štát, kde sa nachádza sídlo spoločnosti alebo ako štát, kde spoločnosť pravidelne spravuje svoje záležitosti spôsobom zistiteľným tretími osobami, na ktorom však bolo konkurzné konanie začaté ako prvé, je príslušný začať hlavné konkurzné konanie?

               4)

               V prípade, ak

                           (a)

                           sídla materskej spoločnosti a jej dcérskej spoločnosti sa nachádzajú v dvoch rôznych členských štátoch,

                           (b)

                           dcérska spoločnosť spravuje pravidelne svoje záležitosti spôsobom zistiteľným tretími osobami v členskom štáte, kde sa nachádza jej sídlo a

                           (c)

                           materská spoločnosť má vzhľadom na vlastníctvo akcií a oprávnenie menovať členov predstavenstva postavenie ovládajúcej osoby a aj v skutočnosti vykonáva kontrolu nad dcérskou spoločnosťou,

                     sú pri určení „centra hlavných záujmov“ rozhodujúce faktory uvedené vyššie v bode (b) alebo naopak tie, ktoré sú uvedené vyššie v bode (c)?

               5)

               V prípade, ak je zjavne v rozpore s verejným poriadkom členského štátu povolenie právnych účinkov súdneho alebo správneho rozhodnutia vo vzťahu k osobám alebo orgánom, ktorých práva na spravodlivý proces a na spravodlivé prejednanie veci boli porušené vydaním takého rozhodnutia, je tento členský štát povinný v zmysle článku 17 uvedeného nariadenia uznať rozhodnutie súdov iného členského štátu s cieľom začať konkurzné konanie voči spoločnosti v situácii, keď súd prvého členského štátu došiel k záveru, že predmetné rozhodnutie bolo vydané v rozpore s uvedenými zásadami a, najmä, keď žalobca v druhom členskom štáte odmietol, napriek žiadosti a v rozpore s uznesením súdu druhého členského štátu, poskytnúť dočasnému likvidátorovi spoločnosti, ktorý bol riadne vymenovaný v súlade s právom prvého členského štátu, kópie zásadných dokumentov tvoriacich základ žaloby?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1346/2000 z 29. mája 2000 o konkurznom konaní (Ú. v. ES L 160, 30.6.2000, s. 1)


title: Vec T-267/07: Žaloba podaná 9. júla 2007 – Taliansko/Komisia

text:
               22.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/12

         Žaloba podaná 9. júla 2007 – Taliansko/Komisia
   (Vec T-267/07)
   (2007/C 223/18)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: G. Aiello a S. Fiorentino, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrh žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie K(2007) 1901 z 27. apríla 2007 o vyrovnaní účtov platobných agentúr členských štátov, ktoré sa týkajú výdavkov financovaných Záručnou sekciou Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) za rozpočtový rok 2006 v časti, v ktorej Talianskej republike v zmysle článku 32 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1290/2005 vyúčtovala vo výške 50 % finančné dôsledky nevymáhania súm v prípade nezrovnalosti alebo hrubej nedbanlivosti k tejto žalobe.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Talianska vláda napadla na Súde prvého stupňa Európskych spoločenstiev rozhodnutie Komisie K(2007) 1901 z 27. apríla 2007, oznámené k tomuto dátumu, o vyrovnaní účtov platobných agentúr členských štátov, ktoré sa týkajú výdavkov financovaných Záručnou sekciou Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) za rozpočtový rok 2006 v časti, v ktorej Talianskej republike v zmysle článku 32 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1290/2005 vyúčtovala vo výške 50 % finančné dôsledky nevymáhania súm v určitých prípadoch nezrovnalosti alebo nedbanlivosti.
   Na podporu tohto spochybnenia talianska vláda napadla zaradenie do rozhodnutia vecí, o ktorých mala Komisia so starostlivosťou a v primeranej lehote výslovne skôr rozhodnúť, že ich v celom rozsahu uhradí EPUZF. To platí tiež s prihliadnutím na skutočnosť, že vo vzťahu k niektorým takýmto položkám sa Komisia vyjadrila kladne.
   Talianska vláda teda uvádza tieto žalobné dôvody:

               a)

               porušenie a/alebo nesprávne uplatnenie článku 5 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 595/91, ako aj článku 8 nariadenia (ES) č. 1663/95. Porušenie článku 253 ES z dôvodu nedostatku odôvodnenia;

               b)

               porušenie a/alebo nesprávne uplatnenie článku 8 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 729/70 a nariadenia (ES) č. 1258/99. Porušenie článku 253 ES z dôvodu nedostatku odôvodnenia;

               c)

               porušenie a/alebo nesprávne uplatnenie článku 5 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 595/91, ako aj článku 8 nariadenia (ES) č. 1663/95 a tiež článku 8 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 729/70 a nariadenia (ES) 1258/99 (v prípadoch súm nižších ako 500 000 eur). Porušenie článku 253 ES z dôvodu nedostatku odôvodnenia (v prípadoch súm nižších ako 500 000 eur).


title: Vec C-464/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 27. augusta 2013 — Europäische Schule München/Silvana Oberto

text:
               16.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 336/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 27. augusta 2013 — Europäische Schule München/Silvana Oberto
   (Vec C-464/13)
   2013/C 336/16
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka opravného prostriedku „Revision“: Europäische Schule München

      Odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Silvana Oberto

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 27 ods. 2 prvá veta Dohovoru o štatúte európskych škôl z 21. júna 1994 (1) vykladať tak, že učiteľka zamestnaná európskou školou na dobu určitú, ktorá nebola pridelená členským štátom, patrí medzi osoby vymenované v uvedenom dohovore a nie je vyňatá z uplatnenia uvedenej úpravy ako administratívni a pomocní zamestnanci?

               2.

               V prípade kladnej odpovede Súdneho dvora na prvú otázku:
               Má sa článok 27 ods. 2 prvá veta Dohovoru o štatúte európskych škôl vykladať tak, že toto ustanovenie zahŕňa aj zákonnosť rozhodnutí prijatých riaditeľom školy pri vykonávaní jeho oprávnení podľa tohto dohovoru voči učiteľom na dobu určitú, ktoré na nich nepriaznivo pôsobia, pričom sa však zakladajú na uvedenom dohovore alebo na predpisoch vydaných na jeho základe?

               3.

               V prípade kladnej odpovede Súdneho dvora na druhú otázku:
               Má sa článok 27 ods. 2 prvá veta Dohovoru o štatúte európskych škôl vykladať tak, že aj v prípade uzatvorenia zmluvnej dohody medzi riaditeľom európskej školy a učiteľom na dobu určitú týkajúcej sa obmedzenia pracovného pomeru učiteľa na dobu určitú ide o rozhodnutie riaditeľa voči učiteľovi na dobu určitú, ktoré na neho nepriaznivo pôsobí?

               4.

               V prípade zápornej odpovede Súdneho dvora na druhú alebo tretiu otázku:
               Má sa článok 27 ods. 2 prvá veta Dohovoru o štatúte európskych škôl vykladať tak, že Rada pre sťažnosti, ktorá je v ňom uvedená, má po vyčerpaní všetkých správnych postupov výhradnú právomoc v prvej a poslednej inštancii pre spory týkajúce sa obmedzenia pracovnej zmluvy, ktorú uzatvoril riaditeľ školy s učiteľom na dobu určitú, keď sa táto zmluva v rozhodujúcej miere zakladá na normatíve Najvyššej rady uvedenej v bode 1.3 Pracovného poriadku učiteľov na dobu určitú prijatých po 31. auguste 1994 [neoficiálny preklad], ktorý stanovuje jednoročné pracovné zmluvy?

      (1)  Ú. v. ES L 212, s. 3.


title: Vec C-40/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozhodnutím Överklagandenämnden för högskolan z 1. februára 2005, ktorý súvisí s konaním: Kaj Lyyski proti Umeå universitet

text:
               16.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozhodnutím Överklagandenämnden för högskolan z 1. februára 2005, ktorý súvisí s konaním: Kaj Lyyski proti Umeå universitet
   (Vec C-40/05)
   (2005/C 93/15)
   Jazyk konania: švédčina
   Överklagandenämnden för högskolan (Švédsko) podal rozhodnutím z 1. februára 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Kaj Lyyski proti Umeå universitet a bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 3. februára 2005.
   Överklagandenämnden för högskolan žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Bráni právo Spoločenstva, najmä jeho článok 12 ES tomu, aby sa pri posudzovaní kvalifikácie uchádzača o školenie učiteľov, určeného na odstránenie nedostatku kvalifikovaných učiteľov vo Švédsku v krátkom čase, vyžadovalo zamestnanie uchádzača na švédskej škole? Môže byť takáto požiadavka považovaná za odôvodnenú a primeranú?

               2.

               Je pre odpoveď na prvú otázku relevantná skutočnosť, že uchádzač o školenie, ktorý je zamestnaný v školskom zariadení v inom členskom štáte ako Švédsko, je švédskym štátnym príslušníkom alebo štátnym príslušníkom iného členského štátu?

               3.

               Je pre odpoveď na prvú otázku relevantná skutočnosť, že ide skôr o program školenia učiteľov s obmedzenou dobou trvania ako o trvalejší program školenia?


title: Vec T-283/03: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. septembra 2005 Recalde Langarica/Komisia („Úradníci — Príspevok na expatriáciu — Článok 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku — Právo na obhajobu — Článok 26 služobného poriadku — Zjavne nesprávne posúdenie — Pojem zvyčajného bydliska — Práca vykonávaná pre iný štát“)

text:
               15.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 257/10

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. septembra 2005 Recalde Langarica/Komisia
   (Vec T-283/03) (1)

   („Úradníci - Príspevok na expatriáciu - Článok 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku - Právo na obhajobu - Článok 26 služobného poriadku - Zjavne nesprávne posúdenie - Pojem zvyčajného bydliska - Práca vykonávaná pre iný štát“)
   (2005/C 257/18)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Lucía Recalde Langarica (Brusel, Belgicko) [v zastúpení: R. García-Gallardo Gil-Fournier a D. Domínguez Pérez, advokáti]

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev [v zastúpení: J. Currall, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci J. Rivas Andrés a J. Gutiérrez Gisbert, advokáti]
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým bol žalobkyni odňatý príspevok na expatriáciu
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba sa zamieta.

               2)

               Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 239, 4.10.2003.


title: Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z 8. júna 2004 v spojených veciach C-250/02 až C-253/02 a C-256/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Taliansko)): Telecom Italia Mobile SpA a iní proti Ministero dell'Economia e delle Finanze (Článok 104 odsek 3 rokovacieho poriadku — Otázky totožné s otázkami, o ktorých už Súdny dvor rozhodol)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/17

      UZNESENIE SÚDNEHO DVORA

   (piata komora)
   z 8. júna 2004
   v spojených veciach C-250/02 až C-253/02 a C-256/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Taliansko)): Telecom Italia Mobile SpA a iní proti Ministero dell'Economia e delle Finanze (1)

   (Článok 104 odsek 3 rokovacieho poriadku - Otázky totožné s otázkami, o ktorých už Súdny dvor rozhodol)
   (2004/C 228/32)
   Jazyk konania: taliančina
   V spojených veciach C-250/02 až C-253/02 a C-256/02, predmetom ktorých je návrh podaný Súdnemu dvoru v súlade s článkom 234 ES Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Taliansko) na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorá vyplynula zo sporu prejednávaného pred týmto vnútroštátnym súdom medzi Telecom Italia Mobile SpA (C-250/02), Blu SpA (C-251/02), Telecom Italia SpA (C-252/02), Vodafone Omnitel SpA, niekdajší Omnitel Pronto SpA (C-253/02), WIND Telecomunicazioni SpA (C-256/02) a Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni, za účasti: Albacom SpA (C-251/02), Telemar SpA (C-252/02), týkajúcej sa výkladu smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/13/ES zo dňa 10. apríla 1997 o spoločnom rámci pre všeobecné povolenia a individuálne licencie v sektore telekomunikačných služieb (Ú. v. ES L 117, s. 15), Súdny dvor (piata komora), v zložení: predseda C. Gulmann, sudcovia S. von Bahr (spravodajca) a R. Silva de Lapuerta, generálny advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 8. júna 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/13/CE zo dňa 10. apríla 1997 o spoločnom rámci pre všeobecné povolenia a individuálne licencie v sektore telekomunikačných služieb a najmä článok 11 zakazujú členským štátom ukladať podnikom – držiteľom individuálnych licencií pre sektor telekomunikačných služieb, peňažné poplatky, ako tomu bolo v prípade predmetných sporov, odlišné od poplatkov povolených predmetnou smernicou, a ktoré sa k nim pripočítajú len na základe tej skutočnosti, že tieto podniky sú držiteľmi uvedených licencií.

      (1)  Ú. v. ES C 219 zo 14.9.2002


title: Vec T-670/15: Žaloba podaná 20. novembra 2015 – Osho Lotus Commune/ÚHVT – Osho International Foundation (OSHO)

text:
               25.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/72

         Žaloba podaná 20. novembra 2015 – Osho Lotus Commune/ÚHVT – Osho International Foundation (OSHO)
   (Vec T-670/15)
   (2016/C 027/91)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Osho Lotus Commune e.V. (Kolín nad Rýnom, Nemecko) (v zastúpení: M. Viefhues, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Osho International Foundation (Zürich, Švajčiarsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „OSHO“ – prihláška č. 1 224 831.

      Konanie pred ÚHVT: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 22. septembra 2015 vo veci R 1997/2014-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil ÚHVT, prípadne ďalšiemu účastníkovi, povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b), c) a f) nariadenia č. 207/2009.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 15. júla 2004 vo veci C-321/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Bundesfinanzhof): Finanzamt Rendsburg proti Detlev Harbs (Šiesta smernica o dani z pridanej hodnoty — Článok 25 — Spoločný režim daňovej paušálizácie pre poľnohospodárskych výrobcov — Nájom časti poľnohospodárskej výroby)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/6

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 15. júla 2004
   vo veci C-321/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Bundesfinanzhof): Finanzamt Rendsburg proti Detlev Harbs (1)

   (Šiesta smernica o dani z pridanej hodnoty - Článok 25 - Spoločný režim daňovej paušálizácie pre poľnohospodárskych výrobcov - Nájom časti poľnohospodárskej výroby)
   (2004/C 228/11)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-321/02, predmetom ktorej je návrh podaný Súdnemu dvoru v súlade s článkom 234 ES Bundesfinanzhofom (Nemecko) na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorá vyplynula zo sporu prejednávaného pred týmto vnútroštátnym súdom medzi Finanzamt Rendsburg a Detlev Harbs, týkajúca sa výkladu článku 25 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu - spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1), Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda P. Jann, S. von Bahr (spravodajca), sudcovia R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, generálny advokát: P. Léger, tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 15. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Článok 25 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu - spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, je potrebné vykladať v tom zmysle, že poľnohospodársky výrobca, ktorý dal do poľnohospodárskeho nájmu alebo do dlhodobého nájmu podstatnú časť svojho poľnohospodárskeho podniku, a so zostávajúcou časťou podniku pokračuje v činnosti, ktorou spadá pod spoločnú úpravu paušalizácie podľa tohto článku, nesmie s príjmami z tohto poľnohospodárskeho nájmu alebo nájmu zaobchádzať podľa tejto úpravy. Príslušný obrat musí podliehať bežnému režimu, prípadne zjednodušenému režimu dane z pridanej hodnoty.

      (1)  Ú. v. ES C 289 z 23.11.2002


title: Vec T-229/07: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  13. februára 2009 – Vitro Corporativo/ÚHVT – Vallon (√) (Ochranná známka Spoločenstva — Námietka — Späťvzatie námietky — Zastavenie konania)

text:
               4.4.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/24

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 13. februára 2009 – Vitro Corporativo/ÚHVT – Vallon (√)
   (Vec T-229/07) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietka - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania)
   (2009/C 82/42)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Vitro Corporativo, SA de CE (Nuevo Leon, Mexiko) (v zastúpení: J. Botella Reina, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. López Fernández de Corres, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Vallon GmbH (Horb, Nemecko)
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 7. novembra 2006 (vec R 1363/2005-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Vitro Corporativo, SA de C.V. a Vallon GmbH
   Výrok rozsudku

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 199, 25.8.2007.


title: Vec C-139/13: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z  13. februára 2014 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo [Nesplnenie povinnosti členským štátom — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Normy pre ochranné prvky a biometriu v cestovných pasoch a cestovných dokladoch vydávaných členskými štátmi — Nariadenie (ES) č. 2252/2004 — Biometrický cestovný pas — Integrovanie odtlačkov prstov — Nevykonanie — Nevydávanie v lehotách]

text:
               29.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/18

         Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 13. februára 2014 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-139/13) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Normy pre ochranné prvky a biometriu v cestovných pasoch a cestovných dokladoch vydávaných členskými štátmi - Nariadenie (ES) č. 2252/2004 - Biometrický cestovný pas - Integrovanie odtlačkov prstov - Nevykonanie - Nevydávanie v lehotách)
   2014/C 93/29
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: D. Maidani a G. Wils, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: J.-C. Halleux a L. Van den Broeck, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 6 nariadenia Rady (ES) č. 2252/2004 z 13. decembra 2004 o normách pre ochranné prvky a biometriu v cestovných pasoch a cestovných dokladoch vydávaných členskými štátmi (Ú. v. EÚ L 385, s. 1) — Biometrické cestovné pasy obsahujúce odtlačky prstov — Nevydávanie takých cestovných pasov v lehote stanovenej uvedeným nariadením

      Výrok rozsudku

               1.

               Belgické kráľovstvo si tým, že v stanovenej lehote nevykonalo technické špecifikácie týkajúce sa vydávania biometrických cestovných pasov obsahujúcich odtlačky prstov, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 6 nariadenia Rady (ES) č. 2252/2004 z 13. decembra 2004 o normách pre ochranné prvky a biometriu v cestovných pasoch a cestovných dokladoch vydávaných členskými štátmi.

               2.

               Belgické kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 156, 1.6.2013.