title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 10. októbra 2006.#PTV Planung Transport Verkehr AG proti Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (ochranné známky a vzory) (ÚHVT).#Vec T-302/03.

text:
      Vec T‑302/03
      PTV Planung Transport Verkehr AG
      proti
      Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
      „Ochranná známka Spoločenstva – Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva map&guide – Absolútne dôvody zamietnutia – Opisný charakter – Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti – Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 40/94“
      Abstrakt rozsudku
      1.      Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Absolútne dôvody zamietnutia – Samostatné
            preskúmanie rozličných dôvodov zamietnutia
      (Nariadenie Rady č. 40/94, článok 7 ods. 1)
      2.      Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Absolútne dôvody zamietnutia – Ochranné
            známky, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 7 ods. 1 písm. b)]
      1.      Každý z dôvodov zamietnutia zápisu vymenovaných v článku 7 ods. 1 nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva je nezávislý
         od ostatných a vyžaduje samostatné skúmanie. Okrem toho je potrebné vykladať tieto dôvody zamietnutia vo svetle všeobecného
         záujmu, ktorý je základom každého z nich. Všeobecný záujem braný do úvahy počas skúmania každého z týchto dôvodov zamietnutia
         môže, alebo dokonca musí, odrážať rôzne úvahy podľa dotknutého dôvodu zamietnutia. Rozsah uplatňovania jednotlivých dôvodov
         formulovaných v písmenách b) až d) uvedeného ustanovenia sa však evidentne prekrýva. Najmä slovná ochranná známka, ktorá opisuje
         vlastnosti príslušných tovarov alebo služieb v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94, jednoznačne nemá z tohto
         dôvodu voči týmto tovarom alebo službám rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia.

      (pozri body 33, 34)
      2.      V zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva slovné označenie map&guide, ktorého
         zápis sa požaduje pre „počítačový softvér“ patriaci do triedy 9 a „počítačové programovanie“ patriace do triedy 42 v zmysle
         Niceskej dohody nemá rozlišovaciu spôsobilosť voči dotknutým tovarom, keďže pre priemerného spotrebiteľa pochádzajúceho zo
         širokej anglofónnej verejnosti označenie opisuje výrobky a služby uvedené v prihláške. V anglofónnej jazykovej oblasti Spoločenstva
         môže totiž označenie slúžiť na označovanie toho počítačového softvéru a toho počítačového programovania, ktorých funkcia spočíva
         v ponuke máp (miest) a (cestovných) sprievodcov. Z toho vyplýva, že sémantický obsah označenia map&guide umožňuje skupine
         príslušnej verejnosti utvoriť si okamžite a bez ďalšej úvahy priamy a konkrétny súvis s počítačovým softvérom a službami počítačového
         programovania ponúkajúcimi funkciu plánu (mesta) a (cestovného) sprievodcu.

      (pozri body 47, 51)
ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (druhá komora)
      z 10. októbra 2006 (*)

      „Ochranná známka Spoločenstva – Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva map&guide – Absolútne dôvody zamietnutia – Opisný charakter – Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti – Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 40/94“
      Vo veci T‑302/03,
      PTV Planung Transport Verkehr AG, so sídlom v Karlsruhe (Nemecko), v zastúpení: F. Nielsen, advokát,

      žalobkyňa,
      proti
      Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), v zastúpení: B. Müller a G. Schneider, splnomocnení zástupcovia

      žalovanému,
      ktorej predmetom je žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné
         známky a vzory) z 1. júla 2003 (vec R 1046/2001‑2), týkajúcemu sa prihlášky slovnej ochrannej známky map&guide ako ochrannej
         známky Spoločenstva,

      SÚD PRVÉHO STUPŇAEURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (druhá komora),

      v zložení: predseda komory J. Pirrung, sudcovia A. W. H. Meij a I. Pelikánová,
      tajomník: I. Natsinas, referent,
      so zreteľom na žalobu podanú do kancelárie Súdu prvého stupňa 4. septembra 2003,
      so zreteľom na vyjadrenie k žalobe podané do kancelárie Súdu prvého stupňa 26. novembra 2003,
      po pojednávaní zo 7. decembra 2005,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Okolnosti predchádzajúce sporu
      1        Žalobkyňa podala 15. februára 2001 prihlášku ochrannej známky Spoločenstva na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné
         známky a vzory) (ďalej len „Úrad“) podľa nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva
         (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146) v znení zmien a doplnení.

      2        Ochranná známka, ktorej zápis sa žiadal, je slovné označenie map&guide.

      3        Výrobky a služby uvedené v prihláške patria do tried 9, 41 a 42 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov
         a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú podľa jednotlivých tried tomuto opisu:

      –        „počítačový softvér“ patriaci do triedy 9,
      –        „organizovanie ukážok školení o počítačovom softvéri“ patriace do triedy 41,
      –        „počítačové programovanie“ patriace do triedy 42.
      4        Rozhodnutím z 19. októbra 2001 prieskumový pracovník zamietol prihlášku ochrannej známky Spoločenstva pre „počítačový softvér“
         a služby „počítačového programovania“ na základe článku 38 nariadenia č. 40/94 z dôvodu, že prihlasovaná ochranná známka opisovala
         dotknuté výrobky a služby v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 a nemala rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle
         článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94. Na rozdiel od toho, ako pôvodne zamýšľal, však nezamietol prihlášku pre služby
         „organizovanie ukážok školení o počítačovom softvéri“.

      5        Žalobkyňa podala 19. decembra 2001 na Úrad odvolanie podľa článkov 57 až 62 nariadenia č. 40/94 proti rozhodnutiu prieskumového
         pracovníka.

      6        Rozhodnutím z 1. júla 2003 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), oznámeným žalobkyni 4. júla 2003, druhý odvolací senát zamietol
         toto odvolanie z dôvodu, že prihlasovaná ochranná známka nemala rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b)
         nariadenia č. 40/94, pričom upresnil, že nebolo potrebné rozhodnúť o absolútnom dôvode zamietnutia prihlášky podľa článku
         7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94.

       Návrhy účastníkov konania
      7        Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

      –        zrušil napadnuté rozhodnutie,
      –        zaviazal Úrad na náhradu trov konania.
      8        Úrad navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

      –        zamietol žalobu,
      –        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
       Právny stav
       Tvrdenia účastníkov konania
      9        Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod vyvodený z porušenia článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.

      10      Na podporu svojich požiadaviek najskôr uvádza, že zo znenia článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 týkajúceho sa „ochrann[ých]
         znám[ok], ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť,“ vyplýva, že nízky stupeň rozlišovacej spôsobilosti stačí na to, aby nebolo
         možné uplatniť absolútny dôvod zamietnutia, ktorý toto ustanovenie upravuje.

      11      Ďalej tvrdí, že z rozsudku Súdu prvého stupňa z 3. júla 2003, Best Buy Concepts/ÚHVT (BEST BUY) (T‑122/01, Zb. s. II‑2235,
         bod 21), vyplýva, že ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, ak
         ju možno vnímať ako údaj o obchodnom pôvode uvedených výrobkov a služieb, aby umožnila príslušnej skupine verejnosti odlíšiť
         výrobky alebo služby majiteľa ochrannej známky od výrobkov a služieb iného obchodného pôvodu. V tomto prípade by označenie
         map&guide plnilo túto funkciu, keďže by umožňovalo určiť obchodný pôvod „počítačového softvéru“ a služieb „počítačového programovania“.

      12      V tomto ohľade žalobkyňa v prvom rade uvádza, že Úrad sa nesprávne domnieval, že medzi označením map&guide a „počítačovým
         softvérom“ a službami „počítačového programovania“ existujú priame a konkrétne vzťahy.

      13      Podľa nej Úrad dostatočne nezohľadnil, že výrobkami a službami uvedenými v prihláške ochrannej známky Spoločenstva nie sú
         plány miest alebo turistickí sprievodcovia, ale „počítačový softvér“ a služby „počítačového programovania“, ktoré sa môžu
         týkať akejkoľvek tematiky. V dôsledku toho je vzťah medzi nimi a označením výlučne všeobecný a hypotetický. Preto na rozdiel
         od turistického sprievodcu vo forme knihy, pri ktorom sa všetci zhodnú na označení „turistický sprievodca“, nik by nehovoril
         o „map&guide“ ako o označení „počítačového softvéru“. Označenie map&guide tým menej poskytuje priame údaje o službe „počítačového
         programovania“. Preto bude príslušná skupina verejnosti vnímať označenie map&guide ako vymyslený výraz poskytujúci údaj o obchodnom
         pôvode. Z tohto dôvodu neexistuje žiaden vzťah medzi označením map&guide a dotknutými výrobkami a službami ako takými. Vzťahy
         medzi sémantickým obsahom označenia map&guide na jednej strane a „počítačovým softvérom“ a „počítačovým programovaním“ na
         druhej strane by mohli, prísne vzaté, vyplývať z deduktívneho rozumového uvažovania. V dôsledku toho nemôže byť splnená podmienka
         pre to, aby bola označeniu map&guide na základe absencie rozlišovacej spôsobilosti odoprená akákoľvek spôsobilosť pre ochranu.

      14      Žalobkyňa ďalej tvrdí, že prístup zaujatý v napadnutom rozhodnutí spôsobuje, že „počítačový softvér“ ani služby „počítačového
         programovania“ nemôžu byť označené žiadnou ochrannou známkou tvorenou „konkrétnym výrazom“, keďže by vždy bolo možné stanoviť
         vzťah medzi sémantickým obsahom tohto termínu – napríklad „lev“ alebo „orol“ – a predmetom alebo oblasťou použitia dotknutého
         výrobku alebo služby.

      15      V druhom rade žalobkyňa tvrdí, že sporné označenie vnímané ako celok a vo vzťahu k požadovaným výrobkom a službám musí byť
         považované za rozlišujúce.

      16      V treťom rade žalobkyňa tvrdí, že označenie map&guide má nevyhnutne určitý stupeň rozlišovacej spôsobilosti, keďže prieskumový
         pracovník, ktorý pôvodne navrhol zamietnuť prihlášku ochrannej známky pre službu „organizovania ukážok školení o počítačovom
         softvéri“, následne pripustil zápis sporného označenia pre túto službu. V prípade, že by označenie map&guide nemalo žiadnu
         rozlišovaciu spôsobilosť, prieskumový pracovník by nemohol zmeniť svoje pôvodné posúdenie.

      17      V štvrtom rade žalobkyňa tvrdí, že aj keď musí byť každý prípad posudzovaný samostatne a staršie zápisy ostatných ochranných
         známok nie sú relevantné pre posúdenie, či môže alebo nemôže byť určitá ochranná známka chránená, Úrad by mal dbať aspoň na
         jednotné uplatňovanie práva. Z toho v podstate vyplýva, že napadnuté rozhodnutie nemožno nijako odôvodniť, keďže určité ochranné
         známky mohli byť zapísané pre výrobky a služby, s ktorými sú v bližšom vzťahu, ako sú vzťahy existujúce medzi označením map&guide
         na jednej strane a „počítačovým softvérom“ a službami „počítačového programovania“ na druhej strane. Ako príklad žalobkyňa
         uvádza zápis známok LEICHT (jednoduchý) pre vstavaný kuchynský nábytok, PRO CARE pre prípravky starostlivosti o telo, POLY
         COLOR pre vlasové prípravky, šampóny a farby na vlasy, GOLDEN CARE pre poisťovne a finančné veci, Safetytech pre zariadenia
         odvetvia výroby obalov alebo RAPID pre vŕtačky.

      18      Na záver žalobkyňa vo svojej žalobe vo všeobecnosti odkazuje na svoje písomné podania v rámci konania na Úrade. Na pojednávaní
         však uviedla, že sa v rámci tohto konania vzdáva uplatnenia svojich písomných podaní predložených Úradu.

      19      Úrad uvádza, že označenie map&guide nemá rozlišovaciu spôsobilosť, a namieta proti tvrdeniam žalobkyne.

      20      V prvom rade v podstate tvrdí, že rozlišovacia spôsobilosť prihlasovanej ochrannej známky v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b)
         nariadenia č. 40/94 spočíva v konkrétnej schopnosti tejto ochrannej známky identifikovať v podobe označenia obchodného pôvodu
         výrobky a služby opísané v prihláške. V tomto ohľade z judikatúry vyplýva, že rozhodujúca skutočnosť, ktorú treba zohľadniť,
         spočíva v predpokladanom vnímaní priemerného spotrebiteľa, ktorý je riadne informovaný a primerane pozorný a obozretný a je
         súčasťou dotknutej skupiny verejnosti (rozsudok Súdneho dvora z 22. júna 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer, C‑342/97, Zb. s. I‑3819,
         bod 26).

      21      V tejto veci by na účely posúdenia rozlišovacej spôsobilosti prihlasovanej ochrannej známky bolo vhodné zaujať hľadisko anglofónneho
         spotrebiteľa. Jednak je totiž označenie map&guide zložené zo slov anglického jazyka a jednak z článku 7 ods. 2 nariadenia
         č. 40/94 vyplýva, že zápis označenia ako ochrannej známky Spoločenstva je vylúčený v prípade, ak toto označenie nemá rozlišovaciu
         spôsobilosť aspoň v jednom z jazykov používaných verejnosťou na území Spoločenstva [rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. marca
         2000, Ford Motor/ÚHVT (OPTIONS), T‑91/99, Zb. s. II‑1925, body 25 a nasl.].

      22      V druhom rade Úrad tvrdí, že na rozdiel od toho, čo uvádza žalobkyňa, existuje priamy a konkrétny vzťah medzi označením map&guide
         a výrobkami a službami, pre ktoré sa zápis tohto označenia žiada, ktorý zbavuje toto označenie akejkoľvek rozlišovacej spôsobilosti
         v súvislosti s dotknutými výrobkami a službami.

      23      V tomto ohľade uvádza, že tak, ako usúdil odvolací senát, ani jedno z oboch slov „map“ a „guide“, ktoré znamenajú mapu alebo
         mapu mesta a sprievodcu alebo cestovného sprievodcu, nemá rozlišovaciu spôsobilosť, keďže označujú výlučne samotný predmet
         výrobku nazývaného „počítačový softvér“ a služby nazývanej „počítačové programovanie“. Ako zdôrazňuje napadnuté rozhodnutie,
         priemerný spotrebiteľ dotknutej kategórie tovarov a služieb kupuje počítačové programy s cieľom použiť údaje, ktoré sú v nich
         obsiahnuté, a aj bez rozumového vykonštruovania a dedukcie pochopí, že počítačový program alebo s ním spojená služba vytvára
         zemepisné mapy, mapy miest či cestovných sprievodcov.

      24      Ďalej, ako to uvádza napadnuté rozhodnutie, jednoduchá kombinácia slov „map“ a „guide“ v podobe „map&guide“ netvorí nič viac
         ako súhrn týchto prvkov, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť. Spojenie oboch pojmov typografickým znakom „&“, ktorý znamená
         „a“, nie je z gramatického hľadiska ničím mimoriadnym. V štruktúre označenia map&guide nie je badateľný rozdiel vo vzťahu
         k terminológii používanej v bežnej reči, vďaka ktorému by mohla mať rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle rozsudku Súdneho dvora
         z 20. septembra 2001, Procter & Gamble/ÚHVT (C‑383/99 P, Zb. s. I‑6251). Spotrebiteľ, ktorý sa stretne s označením map&guide
         v rámci počítačového softvéru a počítačového programovania, ihneď postrehne jeho význam a aj bez rozumového úsilia si utvorí
         konkrétny a priamy súvis medzi týmto označením a výrobkami a službami, pre ktorých označovanie je určené.

      25      Okrem toho prieskumový pracovník na základe príkladov adekvátne stanovil hľadisko príslušnej skupiny verejnosti. Zdôraznil
         tiež, že softvér prezentovaný vo forme zemepisnej mapy so sprievodcom, ktorý poskytuje také možnosti ako vytvorenie vlastného
         itinerára presahujúceho rámec sprievodcu vytlačeného na papieri, je na trhu bežný, osobitne vo forme CD‑romu. Žalobkyňa proti
         týmto skutkovým zisteniam nenamieta.

      26      V súvislosti s tvrdením žalobkyne, podľa ktorého nik neoznačuje softvér výrazom „map&guide“, kým cestovný sprievodca vo forme
         knihy sa označuje pojmami „cestovný sprievodca“, Úrad v podstate uvádza, že softvér môže nahradiť knihu, keďže v anglofónnych
         oblastiach Spoločenstva existujú referenčné diela, ktoré možno nájsť jednak vo forme kníh a jednak vo forme CD‑romu. Dodáva, že spotrebiteľ, ktorý sa stretne s nápisom „map&guide“ na knihe, si priamo pomyslí na cestovného sprievodcu doplneného
         zemepisnými mapami alebo mapami miest a že v dôsledku toho pojmom „cestovný sprievodca“, „map“, „guide“ alebo „map&guide“
         nemožno poskytnúť ochranu pre výrobky a služby uvedené v triede 16. V dôsledku toho rovnaké pravidlo platí aj pre príslušný
         softvér.

      27      V súvislosti s námietkou žalobkyne, podľa ktorej v zmysle prístupu zaujatého v napadnutom rozhodnutí, žiadnemu konkrétnemu
         slovu ako „lev“ či „orol“ nemožno poskytnúť ochranu pre softvér a s ním spojené služby, Úrad v podstate namieta, že rozhodujúce
         je hľadisko spotrebiteľa a že toto hľadisko sa rozhodujúcim spôsobom charakterizuje prostredníctvom konkrétnej praxe v dotknutej
         oblasti. Širokej verejnosti, ktorou je v tejto veci dotknutá skupina verejnosti, neunikne, že zemepisné mapy alebo mapy miest
         doplnené sprievodcom sa predávajú vo forme softvéru. Preto, tak ako to uviedol v tomto prípade odvolací senát, by si priemerný
         spotrebiteľ, ktorý by sa na obale softvéru alebo v rámci súvisiacej služby stretol s nápisom „map&guide“, vzhľadom na prax
         na trhu pomyslel na softvér vo forme elektronického cestovného sprievodcu doplneného mapou mesta alebo zemepisnou mapou. Na
         rozdiel od toho sa však Úrad domnieva, že príslušná skupina verejnosti, ktorá by sa stretla so softvérom s názvom „lev“ alebo
         „orol“ (alebo „apple“ – jablko), by sa nedomnievala, že ide o označenie obsahu softvéru, ale vnímala by tento názov ako ochrannú
         známku.

      28      Úrad ešte dopĺňa, že ak by žalobkyňa chcela pod ochrannou známkou map&guide obchodovať so softvérom, ktorého predmetom nie
         sú zemepisné mapy a sprievodcovia, mohla obmedziť zoznam výrobkov a služieb, pre ktoré zápis požaduje, ako jej to umožňuje
         článok 44 ods. 1 nariadenia č. 40/94. V tejto veci sa však prihláška týkala celej nediferencovanej kategórie výrobkov nazvanej
         „počítačový softvér“ a nediferencovanej kategórie služieb nazvanej „počítačové programovanie“. Za týchto okolností je potrebné
         potvrdiť rozhodnutie odvolacieho senátu týkajúce sa kategórií ako celku [rozsudky Súdu prvého stupňa zo 7. júna 2001, DKV/ÚHVT
         (EuroHealth), T‑359/99, Zb. s. II‑1645, bod 33, a z 27. februára 2002, Ellos/ÚHVT (ELLOS), T‑219/00, Zb. s. II‑753, bod 36].

      29      V treťom rade Úrad uvádza, že skutočnosť, že prieskumový pracovník vzal späť námietky, ktoré pôvodne predložil proti prihlasovanej
         ochrannej známke v súvislosti so zahrnutím služby „organizovanie ukážok školení o počítačovom softvéri“, ktorá patrí do triedy
         41, je pre túto vec irelevantná.

      30      V štvrtom rade Úrad uvádza, že tvrdenie, podľa ktorého by bol v minulosti povolil zápis ochranných známok, ktoré by boli v podstatne
         užšom vzťahu s výrobkami a službami, na ktoré sa vzťahujú, ako je vzťah, ktorý existuje medzi označením map&guide a spornými
         výrobkami a službami, je pre tento spor irelevantné. V tomto ohľade tvrdí, že v nadväznosti na rozsudok Súdu prvého stupňa
         z 27. februára 2002, Streamserve/ÚHVT (STREAMSERVE) (T‑106/00, Zb. s. II‑723, body 66 až 67), sa žalobkyňa nemôže dovolávať
         chyby, ktorej sa Úrad mohol prípadne dopustiť tým, že v iných prípadoch zapísal porovnateľné ochranné známky.

      31      Zo všetkého, čo bolo uvedené vyplýva, že označenie map&guide nie je spôsobilé na to, aby mohlo slúžiť k označeniu pôvodu „počítačového
         softvéru“ a služieb „počítačového programovania“.

       Posúdenie Súdom prvého stupňa
      32      V zmysle článku 7 ods. 1 nariadenia č. 40/94 sa do registra nezapíšu na základe tohto článku písm. b) ochranné známky, ktoré
         nemajú rozlišovaciu spôsobilosť a na základe tohto istého ustanovenia písm. c) ochranné známky, ktoré pozostávajú výlučne
         z označení alebo údajov, ktoré môžu slúžiť v obchode na označenie druhu, kvality, množstva, zamýšľaného účelu, hodnoty, zemepisného
         pôvodu alebo času výroby tovarov alebo poskytovania služieb, prípadne iných charakteristík tovarov alebo služieb.

      33      Každý z dôvodov zamietnutia zápisu vymenovaných v článku 7 ods. 1 nariadenia č. 40/94 je nezávislý od ostatných a vyžaduje
         samostatné skúmanie. Okrem toho je potrebné vykladať tieto dôvody zamietnutia vo svetle všeobecného záujmu, ktorý je základom
         každého z nich. Všeobecný záujem braný do úvahy počas skúmania každého z týchto dôvodov zamietnutia môže, alebo dokonca musí,
         odrážať rôzne úvahy podľa dotknutého dôvodu zamietnutia (pozri rozsudky Súdneho dvora z 29. apríla 2004, Henkel/ÚHVT, C‑456/01 P
         a C‑457/01 P, Zb. s. I‑5089, body 45 a 46, zo 16. septembra 2004, SAT.1/ÚHVT, C‑329/02 P, Zb. s. I‑8317, bod 25, a z 15. septembra
         2005, BioID/ÚHVT, C‑37/03 P, Zb. s. I‑7975, bod 59).

      34      Rozsah uplatňovania jednotlivých dôvodov formulovaných v písmenách b) až d) uvedeného ustanovenia sa však evidentne prekrýva
         (rozsudky Súdneho dvora z 12. februára 2004, Campina Melkunie, C‑265/00, Zb. s.I‑1699, bod 18, a Koninklijke KPN Nederland,
         C‑363/99, Zb. s.I‑1619, bod 67). Z ustálenej judikatúry najmä vyplýva, že slovná ochranná známka, ktorá opisuje vlastnosti
         príslušných tovarov alebo služieb v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94, jednoznačne nemá z tohto dôvodu voči
         týmto tovarom alebo službám rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia (rozsudky Campina
         Melkunie, už citovaný, bod 19, a Koninklijke KPN Nederland, už citovaný, bod 86).

      35      V prípade, ako je tento, kde sa napadnutým rozhodnutím zamietol zápis prihlasovanej ochrannej známky z dôvodu existencie absolútneho
         dôvodu zamietnutia stanoveného v článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, je potrebné preskúmať, či Úrad dokázal, že
         táto ochranná známka nemala rozlišovaciu spôsobilosť.

      36      V tomto ohľade je potrebné pripomenúť, že pojem všeobecného záujmu, ktorý je základom článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia
         č. 40/94, splýva so základnou funkciou ochrannej známky, ktorou je zaručiť konečnému spotrebiteľovi alebo užívateľovi totožnosť
         pôvodu tovaru alebo služby ňou označených tým, že mu umožní bez akejkoľvek možnosti zámeny odlíšiť výrobok alebo službu od
         tých, ktoré majú odlišný pôvod (rozsudky SAT.1/ÚHVT, už citovaný v bode 33 vyššie, body 23 a 27, a BioID/ÚHVT, už citovaný
         v bode 33 vyššie, bod 60).

      37      V súvislosti s ochrannou známkou zloženou zo slov a typografického znaku, ako je to v prípade ochrannej známky, ktorá je predmetom
         tohto sporu, možno jej prípadnú rozlišovaciu spôsobilosť skúmať čiastočne v súvislosti s každým z jej pojmov alebo prvkov
         samostatne, avšak táto rozlišovacia spôsobilosť musí v každom prípade závisieť od ich skúmania ako celku. Samotná okolnosť,
         že žiaden z prvkov sám osebe nemá rozlišovaciu spôsobilosť, nevylučuje, že spojenie, ktoré tvoria, by mohlo mať rozlišovaciu
         spôsobilosť (rozsudky Campina Melkunie, už citovaný v bode 34 vyššie, body 40 a 41; Koninklijke KPN Nederland, už citovaný
         v bode 34 vyššie, body 99 a 100, a SAT.1/ÚHVT, už citovaný v bode 33 vyššie, bod 28).

      38      Z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že odvolací senát zamietol odvolanie najmä z dôvodu, že vo vzťahu k „počítačovému softvéru“
         a „počítačovému programovaniu“ by bolo označenie map&guide spotrebiteľom s istotou vnímané len ako údaj týkajúci sa samotných
         výrobkov alebo služieb, a nie ako údaj o pôvode, ktorý umožňuje odlíšiť výrobky a služby jedného podniku od výrobkov a služieb
         iného podniku.

      39      Z toho vyplýva, že aj keď odvolací senát uviedol, že nie je potrebné skúmať absolútny dôvod zamietnutia vyplývajúci z opisného
         charakteru sporného označenia, v podstate usúdil, že označenie map&guide nemalo rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7
         ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 z dôvodu, že by bolo príslušnou skupinou verejnosti vnímané ako opisujúce dotknuté výrobky
         a služby.

      40      Preto je potrebné overiť, či odvolacím senátom zistený vzťah medzi sémantickým obsahom prihlasovaného označenia na jednej
         strane a dotknutými výrobkami a službami na druhej strane je dostatočne konkrétny a priamy, aby bolo možné preukázať, že toto
         označenie umožňuje vo vedomí príslušnej skupiny verejnosti bezprostrednú identifikáciu týchto výrobkov a služieb, a má preto
         opisný charakter (pozri v tomto zmysle rozsudok EuroHealth, už citovaný v bode 28 vyššie, body 35 a 36).

      41      V tomto ohľade je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry musí byť rozlišovacia spôsobilosť určitého označenia
         ako jeho vlastná rozlišovacia spôsobilosť posúdená na jednej strane vo vzťahu k výrobkom alebo službám, pre ktoré je prihlasovaná,
         a na druhej strane vo vzťahu k jej vnímaniu príslušnou skupinou verejnosti (rozsudok Procter & Gamble/ÚHVT, už citovaný v bode 24
         vyššie, bod 39, a rozsudok Súdneho dvora z 21. októbra 2004, ÚHVT/Erpo Möbelwerk, C‑64/02 P, Zb. s. I‑10031, bod 43).

      42      Žalobkyňa nenamieta proti posúdeniu odvolacieho senátu, podľa ktorého príslušnú skupinu verejnosti vo vzťahu k výrobkom a službám,
         pre ktoré sa zápis ochrannej známky žiada, predstavuje priemerný spotrebiteľ pochádzajúci zo širokej verejnosti. Ďalej, tak
         ako tvrdí Úrad, podľa článku 7 ods. 2 nariadenia č. 40/94, v prípade, že je sporné označenie zložené zo slov v anglickom jazyku,
         predstavuje cieľovú skupinu verejnosti, vo vzťahu ku ktorej je potrebné posudzovať absolútny dôvod zamietnutia, priemerný
         anglofónny spotrebiteľ.

      43      V tomto ohľade odvolací senát uviedol, bez toho, aby žalobkyňa odporovala, že sporné označenie sa skladalo najmä z dvoch podstatným
         mien v anglickom jazyku „map“ a „guide“, ktorých význam bol mapa alebo mapa mesta a sprievodca alebo cestovný sprievodca.

      44      Odvolací senát sa ďalej výslovne domnieval, že jednoduché spojenie výrazov „mapa“ a „sprievodca“ prostredníctvom typografického
         znaku „&“ znamenajúceho „a“ nebolo z gramatického hľadiska ničím originálne a že v dôsledku toho ostáva zmysel takto spojených
         výrazov nezmenený. Z toho vyvodil, že označenie, ktorého zápis sa žiada, posudzované ako celok, nepredstavuje viac ako obsah
         slov, ktoré ho tvoria.

      45      Navyše, ako to uvádza Úrad, je potrebné zohľadniť, že v štruktúre označenia map&guide posudzovanej ako celok nie je zjavný
         vnímateľný rozdiel oproti terminológii používanej v bežnej reči skupiny príslušnej verejnosti, v dôsledku ktorého by toto
         označenie mohlo nadobudnúť rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle rozsudku Procter & Gamble/ÚHVT, už citovaného v bode 24 vyššie
         (bod 40).

      46      Preto je potrebné konštatovať, že odvolací senát v podstate správne usúdil, že označenie posudzované ako celok znamená „map
         and guide“, čiže mapa (mesta) a (cestovný) sprievodca.

      47      V súvislosti so vzťahom existujúcim medzi sémantickým obsahom označenia map&guide a dotknutými výrobkami a službami odvolací
         senát po zrelej úvahe usúdil, že toto označenie len opisovalo samotný predmet určitých výrobkov („počítačový softvér“) a určitých
         služieb („počítačové programovanie“). Toto označenie môže totiž v anglofónnej jazykovej oblasti slúžiť na označovanie toho
         počítačového softvéru a toho počítačového programovania, ktorých funkcia spočíva v ponuke máp (miest) a (cestovných) sprievodcov.
         Z toho vyplýva, že sémantický obsah označenia map&guide umožňuje skupine príslušnej verejnosti utvoriť si okamžite a bez ďalšej
         úvahy priamy a konkrétny súvis s počítačovým softvérom a službami počítačového programovania ponúkajúcimi funkciu plánu (mesta)
         a (cestovného) sprievodcu.

      48      Keďže sa prihláška týkala nediferencovanej kategórie „počítačového softvéru“, ako aj nediferencovanej kategórie služieb „počítačového
         programovania“, je potrebné potvrdiť posúdenie odvolacieho senátu v časti týkajúcej sa týchto výrobkov a služieb ako celku
         (pozri v tomto zmysle rozsudok EuroHealth, už citovaný v bode 28 vyššie, bod 33).

      49      V rozpore s tým, čo tvrdí žalobkyňa, okolnosť, že „počítačový softvér“ a služby „počítačového programovania“ môžu zahŕňať
         akúkoľvek tematiku, nebráni zisteniu, podľa ktorého sémantický obsah sporného označenia opisuje samotný predmet určitých výrobkov
         a služieb zahrnutých v prihláške. Z tohto dôvodu žalobkyňa tvrdením, že výrobky a služby, ktorých sa táto prihláška týka,
         zahŕňajú akúkoľvek tematiku, implicitne pripúšťa, že niektorý „počítačový softvér“ a niektoré služby „počítačového programovania“
         majú za úlohu ponúknuť mapy (miest) a (cestovných) sprievodcov.

      50      Navyše prístup, ktorý zaujal odvolací senát, nemá za následok, ako tvrdí žalobkyňa, už nedovoliť zápis ochranných známok zložených
         z „konkrétneho výrazu“ pre „počítačový softvér“ alebo pre služby „počítačového programovania“ z dôvodu, že je stále možné
         zistiť vzťah medzi sémantickým obsahom označenia a dotknutými výrobkami a službami. Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94
         totiž bráni zápisu takéhoto označenia len v prípade, že tento vzťah je priamy a konkrétny.

      51      Z predchádzajúceho vyplýva, že odvolací senát správne usúdil, že pre skupinu príslušnej verejnosti predstavovanú priemerným
         spotrebiteľom pochádzajúcim zo širokej anglofónnej verejnosti označenie opisovalo výrobky a služby uvedené v prihláške. Podľa
         ustálenej judikatúry, na základe ktorej žiadne opisné označenie zjavne nemá rozlišovaciu spôsobilosť (rozsudok Campina Melkunie,
         už citovaný v bode 34 vyššie, bod 19, a Koninklijke KPN Nederland, už citovaný v bode 34 vyššie, bod 86), odvolací senát správne
         usúdil, že označenie map&guide nemá rozlišovaciu spôsobilosť.

      52      Navyše v prípade, že odvolací senát uvažoval nad tým, že napadnuté rozhodnutie založí na zistení, podľa ktorého označenie
         posudzované ako celok by mohlo byť v obchode bežne používané pre označovanie dotknutých výrobkov a služieb (body 15 a 16 tohto
         rozhodnutia), je potrebné pripomenúť, že z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že toto kritérium nie je kritériom, podľa ktorého
         sa musí vykladať článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, a že všeobecný záujem, ktorý stojí v pozadí tohto ustanovenia
         nevyžaduje, aby označenia, ktorých sa týka, mohli byť kýmkoľvek voľne používané (rozsudok SAT.1/ÚHVT, už citovaný v bode 33
         vyššie, bod 36).

      53      Keďže však napadnuté rozhodnutie spočíva v správnom posúdení, podľa ktorého označenie map&guide nemá rozlišovaciu spôsobilosť
         z dôvodu existencie priameho a konkrétneho vzťahu medzi svojím sémantickým obsahom a dotknutými výrobkami a službami, je potrebné
         dospieť k záveru, že odvolací senát sa nedopustil omylu, keď konštatoval existenciu absolútneho dôvodu zamietnutia zápisu
         označenia map&guide.

      54      Ďalej z judikatúry uvedenej v bode 41 vyššie vyplýva, že rozlišovacia spôsobilosť určitej ochrannej známky sa musí posudzovať
         vo vzťahu k výrobkom a službám, pre ktoré sa zápis žiada. Preto na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, skutočnosť, že prieskumový
         pracovník pripustil, že označenie map&guide má rozlišovaciu spôsobilosť vo vzťahu k službám „organizovania ukážok školení
         o počítačovom softvéri“, nie je relevantná pre posúdenie rozlišovacej spôsobilosti tohto označenia vo vzťahu k odlišným výrobkom
         a službám, ktoré predstavujú „počítačový softvér“ a služby „počítačového programovania“.

      55      Nakoniec na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, aj keď Úrad už údajne pripustil zápis ochranných známok pre výrobky a služby,
         ktoré mali s týmito ochrannými známkami bližšie vzťahy, ako sú vzťahy medzi označením map&guide a výrobkami a službami, pre
         ktoré sa zápis tohto označenia požadoval, nijako z toho nevyplýva, že jednotné uplatnenie nariadenia č. 40/94 vyžaduje, aby
         toto označenie bolo zapísané ako ochranná známka pre dotknuté výrobky a služby. Rozhodnutia týkajúce sa zápisu označenia ako
         ochrannej známky Spoločenstva, ktoré majú prijať odvolacie senáty podľa nariadenia č. 40/94, vychádzajú z výkonu viazanej
         právomoci, a nie diskrečnej právomoci. Preto sa zákonnosť rozhodnutí odvolacích senátov musí posúdiť iba na základe tohto
         nariadenia tak, ako ho vykladá sudca Spoločenstva, a nie na základe rozhodovacej praxe odvolacích senátov predchádzajúcej
         týmto rozhodnutiam (rozsudok BioID/ÚHVT, už citovaný v bode 33 vyššie, bod 47 a citovaná judikatúra). Navyše uvádzané ochranné
         známky a výrobky a služby, s ktorými sa viažu, nie sú v tomto prípade analogické ani k spornému označeniu, ani k dotknutým
         výrobkom a službám. Preto vzhľadom na judikatúru pripomenutú v bode 41 vyššie, pre posúdenie rozlišovacej spôsobilosti označenia
         map&guide pre výrobky a služby, ktorých sa táto vec týka, nie je zápis ochranných známok uvádzaných žalobkyňou vyššie relevantnou
         skutočnosťou.

      56      Vzhľadom na predchádzajúce je potrebné uviesť, že odvolací senát správne dospel záveru, že označenie map&guide nemá rozlišovaciu
         spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.

      57      Preto je túto žalobu potrebné zamietnuť.

       O trovách
      58      V zmysle článku 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný
         nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobkyňa nemala vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať
         ju na náhradu trov konania v súlade s návrhom žalovaného.

      Z týchto dôvodov
      SÚD PRVÉHO STUPŇA (druhá komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Žaloba sa zamieta.
      2.      Žalobkyňa je povinná nahradiť trovy konania.

               Pirrung

               Meij

               Pelikánová

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 10. októbra 2006.

               Tajomník

                     Predseda komory

               E. Coulon

                     J. Pirrung

         * Jazyk konania: nemčina.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (štvrtá rozšírená komora) z 28. februára 2002. # Société internationale de diffusion et d'édition (SIDE) proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Štátna pomoc. # Vec T-155/98.


title: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 19. októbra 2017.#Agriconsulting Europe SA proti Európskej komisii.#Odvolanie – Mimozmluvná zodpovednosť Únie – Verejné obstarávanie služieb – Operačná technická pomoc na vytvorenie a riadenie sieťovej štruktúry na účely zavedenia európskeho partnerstva pre inovácie ‚Produktivita a trvalý rozvoj poľnohospodárstva‘ – Zamietnutie ponuky uchádzača – Ponuka s neobvykle nízkou cenou – Kontradiktórne konanie.#Vec C-198/16 P.

text:
         ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (piata komora)
      z 19. októbra 2017 (
            *1
         )
      „Odvolanie – Mimozmluvná zodpovednosť Únie – Verejné obstarávanie služieb – Operačná technická pomoc na vytvorenie a riadenie sieťovej štruktúry na účely zavedenia európskeho partnerstva pre inovácie ‚Produktivita a trvalý rozvoj poľnohospodárstva‘ – Zamietnutie ponuky uchádzača – Ponuka s neobvykle nízkou cenou – Kontradiktórne konanie“
      Vo veci C‑198/16 P,
      ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, podané 8. apríla 2016,

         Agriconsulting Europe SA, so sídlom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: R. Sciaudone, avvocato,
      odvolateľka,
      ďalší účastník konania:

         Európska komisia, v zastúpení: L. Di Paolo a F. Moro, splnomocnené zástupkyne, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,
      žalovaná v prvostupňovom konaní,
      SÚDNY DVOR (piata komora),
      v zložení: predseda piatej komory J. L. da Cruz Vilaça (spravodajca), sudcovia E. Levits, A. Borg Barthet, M. Berger a F. Biltgen,
      generálny advokát: M. Szpunar,
      tajomník: A. Calot Escobar,
      so zreteľom na písomnú časť konania,
      so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
      vyhlásil tento
      Rozsudok

               1

               Agriconsulting Europe SA (ďalej len „Agriconsulting“) svojím odvolaním navrhuje zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 28. januára 2016, Agriconsulting Europe/Komisia (T‑570/13, ďalej len „napadnutý rozsudok“, EU:T:2016:40), ktorým tento súd zamietol jej žalobu na zaviazanie Európskej únie na zaplatenie náhrady škody za ujmu, ktorú údajne utrpela v dôsledku nezrovnalostí, ktorých sa údajne dopustila Európska komisia v rámci verejného obstarávania „Vytvorenie sieťovej štruktúry na účely zavedenia európskeho partnerstva pre inovácie ‚Produktivita a trvalý rozvoj poľnohospodárstva‘“ (AGRI‑2012‑PEI‑01).

         Právny rámec

               2

               Článok 139 nariadenia Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 357, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 145), zmeneného nariadením Komisie (ES, Euratom) č. 478/2007 z 23. apríla 2007 (Ú. v. EÚ L 111, 2007, s. 13) (ďalej len „nariadenie č. 2342/2002“), nazvaný „Ponuky s neobvykle nízkou cenou“ vo svojom odseku 1 stanovuje:
               „Ak sa cenové ponuky pre danú zmluvu javia neobvykle nízke, verejný obstarávateľ si ešte pred zamietnutím takýchto súťažných návrhov na základe uvedeného dôvodu písomne vyžiada podrobné údaje o základných prvkoch súťažného návrhu, ktoré považuje za dôležité a tieto základné prvky si preverí po vypočutí zúčastnených strán, berúc do úvahy vysvetlenia, ktoré boli poskytnuté. Tieto podrobné údaje sa môžu týkať najmä dodržiavania ustanovení spojených s ochranou zamestnanosti a pracovnými podmienkami, ktoré platia v mieste, kde sa má stavebná práca, služba alebo dodanie tovaru vykonať.
               …“

               3

               Článok 146 nariadenia č. 2342/2002 nazvaný „Výbor na vyhodnocovanie súťažných návrhov a žiadostí o účasť v súťaži“ vo svojom odseku 4 stanovuje:
               „Výbor na vyhodnocovanie súťažných návrhov si v prípade neobvykle nízkych cenových ponúk uvedených v článku 139 tohto nariadenia vyžiada všetky príslušné informácie týkajúce sa zostavenia súťažného návrhu.“

         Okolnosti predchádzajúce sporu:

               4

               Skutkové okolnosti veci sú uvedené v bodoch 1 až 22 napadnutého rozsudku takto:

                        „1.

                        Európska komisia vyhlásila oznámením o vyhlásení verejného obstarávania uverejneným v dodatku Úradného vestníka Európskej únie zo 7. augusta 2012 (Ú. v. EÚ 2012/S 61‑150‑249926) verejné obstarávanie pod číslom AGRI‑2012‑PEI‑01 týkajúce sa vytvorenia sieťovej štruktúry na účely zavedenia európskeho partnerstva pre inovácie ‚Produktivita a trvalý rozvoj poľnohospodárstva‘ (ďalej len ‚verejné obstarávanie‘).

                        2.

                        Podľa bodu 1 súťažných podkladov verejného obstarávania (ďalej len ‚súťažné podklady‘) mal úspešný uchádzač za úlohu podieľať sa na vytvorení a správe partnerskej siete, ktorá sa bude skladať a bude prístupná účastníkom zaoberajúcim sa inováciami a inovatívnymi postupmi v oblasti poľnohospodárstva, ako sú poľnohospodári, vedci, konzultanti, podniky, nevládne organizácie, spotrebitelia a subjekty verejného sektora. Úspešný uchádzač má byť zodpovedný za vytvorenie a zabezpečenie fungovania sieťovej štruktúry skladajúcej sa na jednej strane zo zamestnancov pridelených úspešným uchádzačom na plnenie úloh uvedených v oznámení o vyhlásení verejného obstarávania a na druhej strane z fyzického miesta, kde budú títo zamestnanci pracovať a poskytovať svoje služby (ďalej len ‚infobod‘).

                        3.

                        Úlohy úspešného uchádzača boli uvedené v bode 2 súťažných podkladov. Boli rozdelené do deviatich hlavných úloh, a to, po prvé riadenie zamestnancov určených na plnenie úloh a správa infobodu, po druhé animácia partnerskej siete, po tretie vytváranie siete a rozvoj komunikačných nástrojov, po štvrté aktualizácia a údržba kompletnej databázy, po piate správa zoznamu externých expertov, po šieste uskutočnenie koordinačnej činnosti a výmeny informácií, po siedme určovanie výskumných potrieb subjektov pôsobiacich priamo na mieste, po ôsme rozvoj ročného pracovného programu a, po deviate archivácia, inventarizácia a uchovávanie dokumentov a informácií. V súťažných podkladoch bol uvedený minimálny počet zamestnancov potrebný na splnenie hlavných úloh, pričom na tento účel bolo stanovené, že spomedzi týchto zamestnancov určených na plnenie úloh musí byť aspoň desať zamestnancov zamestnaných ‚na plný pracovný úväzok‘, pričom aspoň šesť z nich musí byť v trvalom pracovnom pomere.

                        4.

                        Okrem toho súťažné podklady stanovovali 27 vedľajších úloh, ku ktorých uskutočneniu malo dôjsť na základe každoročnej žiadosti Komisie, v rozsahu minimálne troch a maximálne desiatich vedľajších úloh ročne, pričom v prvom roku mali byť požadované minimálne vedľajšie úlohy č. 24, č. 26 a č. 27. Vedľajšie úlohy zahŕňali organizáciu think tankov, to znamená skupín expertov, ktorí budú študovať otázky týkajúce sa osobitne európskeho inovačného plánu a diskutovať o nich (vedľajšie úlohy č. 1 až 6), organizáciu vedľajších ateliérov (vedľajšie úlohy č. 7 až 9), organizáciu dní ‚v teréne‘(vedľajšie úlohy č. 10 až 13), organizáciu vedľajších seminárov (vedľajšie úlohy č. 14 až 17), hodnotenie práce operačných skupín (vedľajšie úlohy č. 18 až 20), organizáciu konferencií (vedľajšia úloha č. 21), organizáciu pobytu účastníkov think tankov, ateliérov a seminárov (vedľajšia úloha č. 22), uskutočnenie misií v členských štátoch (vedľajšia úloha č. 23), vytvorenie zoznamu expertov (vedľajšia úloha č. 24), ukončenie činnosti infobodu (vedľajšia úloha č. 25), vytvorenie infobodu (vedľajšia úloha č. 26) a určovanie všetkých relevantných projektov na účely vytvorenia databázy (vedľajšia úloha č. 27).

                        5.

                        V súlade s ustanoveniami súťažných podkladov mal úspešný uchádzač tiež predvídať dostatočný počet zamestnancov, aby okrem hlavných úloh mohli plniť aj úlohy stanovené v rámci vedľajších úloh č. 24 a č. 27, ktorých uskutočnenie sa predpokladalo v priebehu prvého roku plnenia zmluvy.

                        6.

                        Podľa bodu 6 súťažných podkladov mala byť zmluva uzatvorená na desať mesiacov s možnosťou predĺženia o maximálne dvanásť mesiacov. Predpokladaný maximálny rozpočet predstavoval 2500000 eur ročne na plnenie hlavných a súčasne vedľajších úloh, pričom maximálny ročný rozpočet na plnenie hlavných úloh bol stanovený na 1400000 eur a na plnenie vedľajších úloh na 1500000 eur.

                        7.

                        Podľa bodu 7.5 súťažných podkladov sa verejné obstarávanie skladalo, po prvé zo štádia posúdenia ponúk podľa kritérií na vylúčenie, po čom nasledovalo posúdenie ponúk podľa kritérií výberu, po druhé zo štádia posúdenia ponúk podľa kritérií hodnotenia ponúk (kvalitatívne vyhodnotenie a vyhodnotenie ceny) a po tretie zo štádia pridelenia zákazky na základe kritéria ekonomicky najvýhodnejšej ponuky. Kritéria na vylúčenie, kritéria výberu a kritéria hodnotenia ponúk uplatnené Komisiou boli uvedené v bode 9 súťažných podkladov.

                        8.

                        Komisii bolo predložených päť ponúk vrátane ponuky žalobkyne. Všetci uchádzači prešli prvým štádiom verejného obstarávania, ktoré spočívalo v posúdení ich ponuky podľa kritérií na vylúčenie a kritérií výberu, a postúpili do druhého kola výberu, ktoré spočívalo v posúdení ponúk na základe štyroch nasledujúcich kritérií hodnotenia ponúk:

                                 –

                                 kritérium hodnotenia ponúk č. 1: prístup k spojeniu medzi vedou a praxou,

                                 –

                                 kritérium hodnotenia ponúk č. 2: prístup k vykonaniu hlavných a vedľajších úloh,

                                 –

                                 kritérium hodnotenia ponúk č. 3: praktická organizácia úloh,

                                 –

                                 kritérium hodnotenia ponúk č. 4: návrhy týkajúce sa vytvorenia infobodu v Bruseli (Belgicko).

                        9.

                        V rámci druhej fázy verejného obstarávania získali len dvaja uchádzači, v danom prípade žalobkyňa a Vlaamse Landmaatschappij (ďalej len ‚VLM‘), minimálny počet bodov vyžadovaný súťažnými podkladmi za kritériá hodnotenia ponúk. Títo dvaja uchádzači teda postúpili do fázy posúdenia ich ceny, ktorá bola stanovená na 1320112,63 eura v prípade žalobkyne a na 2316124,83 eura v prípade VLM.

                        10.

                        Zo zápisnice zo schôdze hodnotiaceho výboru z 20. novembra 2012 vyplýva, že žalobkyňa sa umiestni[l]a na prvom mieste a keďže hodnotiaci výbor mal pochybnosti v súvislosti s neobvykle nízkou cenou jej ponuky, rozhodol, že požiada žalobkyňu o informácie týkajúce sa ceny vedľajších úloh.

                        11.

                        Listom z 22. novembra 2012 Komisia informovala žalobkyňu, že hodnotiaci výbor považuje ceny uvedené za vedľajšie úlohy za neobvykle nízke. Komisia požiadala žalobkyňu o detailné vysvetlenie výpočtu ponúknutých cien za vedľajšie úlohy č. 1 až 21 a č. 25, pričom uviedla, že ak jej vysvetlenia nebudú presvedčivé, ponuka môže byť zamietnutá.

                        12.

                        Listom z 29. novembra 2012 žalobkyňa odpovedala na žiadosť Komisie o informácie a poskytla jej všeobecné vysvetlenia a zoznam nákladov, ktoré použila na stanovenie svojich cenových ponúk na vedľajšie úlohy.

                        13.

                        Z konečnej zápisnice o vyhodnotení ponuky žalobkyne z 19. decembra 2012 vyplýva, že hodnotiaci výbor preskúmal vysvetlenia poskytnuté žalobkyňou a konštatoval, že existuje najmä krížové použitie prostriedkov medzi hlavnými a vedľajšími úlohami, ktoré nie je v súlade so súťažnými podkladmi. Hodnotiaci výbor teda zmenil počet bodov pridelených ponuke žalobkyne za kritérium hodnotenia ponúk č. 3 a tento počet bodov znížil z pôvodného počtu 11,8 bodov na 7 bodov, pričom najnižšia požadovaná hodnota bola 7,5 bodu z 15 bodov. Hodnotiaci výbor teda ukončil svoje hodnotenie tak, že potvrdil svoje stanovisko týkajúce sa neobvykle nízkej ceny ponuky žalobkyne a konštatoval, že na základe nových informácií predložených žalobkyňou jej ponuka už naďalej nedosahuje minimálnu známku požadovanú súťažnými podkladmi v súvislosti s kritériom hodnotenia ponúk č. 3. Vzhľadom na to výbor odporučil uzavrieť zmluvu s VLM.

                        14.

                        Listom z 25. marca 2013 Komisia informovala žalobkyňu, že jej ponuka nebola vybratá, lebo v rámci kritéria hodnotenia ponúk č. 3 nedosiahla požadované minimum a bola považovaná za ponuku s neobvykle nízkou cenou, pokiaľ ide o ceny ponúknuté na vykonanie niektorých vedľajších úloh. V ten istý deň sa Komisia rozhodla prideliť zákazku VLM.

                        15.

                        Listom z 26. marca 2013 žalobkyňa požiadala o meno úspešného uchádzača, ako aj o charakteristiky a výhody jeho ponuky. Komisia jej poskytla tieto informácie listom z 27. marca 2013.

                        16.

                        Listom z 29. marca 2013 žalobkyňa požiadala Komisiu o ďalšie informácie týkajúce sa posúdenia jej ponuky. Komisia odpovedala listom z 10. apríla 2013.

                        17.

                        Listom z 12. apríla 2013 žalobkyňa vytkla verejnému obstarávateľovi, že neposkytol potrebné vysvetlenia, pokiaľ ide o posúdenie prvého a druhého kritéria, zmenu svojho technického posúdenia po otvorení finančnej ponuky, nesprávne posúdenie zapojenia vedúceho skupiny a jeho zástupcu do vedľajších úloh a nesprávne závery, pokiaľ ide o ponuku VLM.

                        18.

                        E‑mailom zaslaným Komisii v ten istý deň žalobkyňa na základe článku 6 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, [2001], s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331) požiadala Komisiu o sprístupnenie zápisnice hodnotiaceho výboru.

                        19.

                        Komisia prvým listom z 29. apríla 2013 informovala žalobkyňu, že zápisnica hodnotiaceho výboru jej bude poskytnutá bez zbytočného odkladu. Druhým listom z toho istého dňa Komisia odpovedala na žiadosť žalobkyne o prístup a poskytla jej čiastočnú kópiu zápisnice o hodnotení z 20. novembra 2012, zápisnice o konečnom vyhodnotení jej ponuky z 19. decembra 2012 a zápisnice o celkovom hodnotení zo 6. februára 2013. Naopak Komisia jej odmietla poskytnúť ponuku úspešného uchádzača s odvolaním sa na ochranu obchodných záujmov dotknutého podniku založenú na článku 4 ods. 2 prvej zarážke nariadenia č. 1049/2001.

                        20.

                        Listom z 13. mája 2013 žalobkyňa podala podľa článku 7 nariadenia č. 1049/2001 opakovanú žiadosť o prístup. E‑mailom zo 14. mája 2013 Komisia potvrdila prijatie tejto žiadosti a oznámila, že na ňu odpovie v lehote pätnástich pracovných dní.

                        21.

                        Ďalším e‑mailom z 13. mája 2013 žalobkyňa spochybnila stanovisko Komisie vyjadrené v druhom liste z 29. apríla 2013, ktoré považovala za nedostatočné. Listom z 31. mája 2013 Komisia odpovedala, že žalobkyňa má k dispozícii celú dokumentáciu týkajúcu sa verejného obstarávania, ktorá slúžila ako podklad pre rozhodnutie o pridelení zákazky, pričom odkázala tiež na svoj list z 29. apríla 2013.

                        22.

                        Pokiaľ ide o opakovanú žiadosť o prístup, Komisia v liste zo 4. júna 2013 žalobkyni oznámila, že lehota na poskytnutie odpovede bola predĺžená do 26. júna 2013. Dňa 26. júna 2013 Komisia informovala žalobkyňu, že v stanovenej lehote nebola schopná odpovedať na opakovanú žiadosť o prístup. E‑mailom z 4. júla 2013 žalobkyňa žiadala o odpoveď na svoju opakovanú žiadosť o prístup, pričom Komisia na tento e‑mail odpovedala 9. júla 2013 tým, že podnik informovala, že odpoveď mu bude zaslaná o niekoľko dní. Listom zo 17. júla 2013 Komisia odpovedala na opakovanú žiadosť žalobkyne o prístup, pričom potvrdila svoje predchádzajúce rozhodnutie nesprístupniť niektoré informácie nachádzajúce sa v zápisniciach o hodnotení a nesprístupniť ponuku úspešného uchádzača podľa článku 4 ods. 1 písm. b) a článku 4 ods. 2 prvej zarážky nariadenia č. 1049/2001.“

         Konanie pred Všeobecným súdom a napadnutý rozsudok

               5

               Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 25. októbra 2013 Agriconsulting podala žalobu, ktorou sa jednak domáhala, aby bola Komisii uložená povinnosť sprístupniť jej ponuku úspešného uchádzača VLM, a jednak, aby bola Komisii uložená povinnosť zaplatiť jej náhradu škody podľa článkov 268 a 340 ZFEÚ za ujmu, ktorá jej bola údajne spôsobená v dôsledku nezrovnalostí, ktorých sa Komisia údajne dopustila v rámci verejného obstarávania. Všeobecný súd napadnutým rozsudkom žalobu zamietol v plnom rozsahu.

         Návrhy účastníkov konania pred Súdnym dvorom

               6

               Agriconsulting navrhuje, aby Súdny dvor:

                        –

                        zrušil napadnutý rozsudok a vrátil vec Všeobecnému súdu, aby vo veci rozhodol na základe usmernení, ktoré poskytne Súdny dvor,

                        –

                        zaviazal Komisiu na náhradu trov tohto konania a trov konania na prvom stupni.

               7

               Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

                        –

                        zamietol odvolanie v celom rozsahu,

                        –

                        zaviazal odvolateľa na náhradu trov konania.

         O odvolaní

               8

               Na podporu svojho odvolania Agriconsulting uvádza štyri odvolacie dôvody.

         O prvom odvolacom dôvode
      Argumentácia účastníkov konania

               9

               Vo svojom prvom odvolacom dôvode, ktorý je rozdelený do dvoch častí, Agriconsulting vytýka Všeobecnému súdu, že v bode 46 napadnutého rozsudku rozhodol, že medzi uvádzanými protiprávnosťami, ku ktorým došlo pri hodnotení jej ponuky z hľadiska kritérií hodnotenia ponúk č. 1 a 2 a zložkou ujmy, ktorú uvádza vo svojej žalobe, neexistuje príčinná súvislosť.

               10

               V rámci prvej časti tohto odvolacieho dôvodu Agriconsulting tvrdí, že Všeobecný súd skreslil jej tvrdenia týkajúce sa príčinnej súvislosti. V rozpore s tým, čo tvrdí Všeobecný súd v bodoch 42 a 43 napadnutého rozsudku, Agriconsulting chcela vo svojej žalobe oddeliť otázku zložiek ujmy, ktoré vyplývali zo straty príležitosti a z nákladov vynaložených na účasť na verejnom obstarávaní, od otázky zamietnutia jej ponuky. V tejto súvislosti z bodu 105 žaloby a bodu 3 repliky v prvostupňovom konaní jasne vyplýva, že strata príležitosti a vynaložené náklady odvolateľka považuje za nahraditeľné zložky ujmy nezávisle od otázky istoty získania zákazky.

               11

               V rámci druhej časti svojho prvého odvolacieho dôvodu Agriconsulting uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 43 až 45 napadnutého rozsudku rozhodol, že uvádzané protiprávnosti týkajúce sa kritérií hodnotenia ponúk č. 1 a 2 nemohli zakladať nárok na náhradu škody, pretože odmietnutie ponuky odvolateľky vychádzalo z posúdenia hodnotiaceho výboru týkajúceho sa kritéria hodnotenia ponúk č. 3 a neobvykle nízkej ceny tejto ponuky. V dôsledku toho Všeobecný súd obmedzil žalobu o náhradu škody len na hypotézy, v prípade ktorých mali protiprávnosti nepochybný vplyv na pridelenie zákazky, zatiaľ čo podľa judikatúry tohto súdu každá nezrovnalosť pri vedení postupu verejného obstarávania, ktorá môže ovplyvniť šance jedného uchádzača na uzavretie predmetnej zmluvy, zakladá nárok na náhradu škody.

               12

               Komisia sa domnieva, že prvý odvolací dôvod nie je dôvodný.

         Posúdenie Súdnym dvorom

               13

               Je potrebné pripomenúť, že Všeobecný súd najskôr v bode 41 napadnutého rozsudku rozhodol, že odvolateľka sa v súvislosti s kritériami hodnotenia ponúk č. 1 a 2 odvolávala na dve zložky ujmy, a to stratu príležitosti a náklady vynaložené na účasť na verejnom obstarávaní. V bode 42 tohto rozsudku potom zhrnul argumentáciu odvolateľky takto: „žalobkyňa tvrdí, že podmienka týkajúca sa príčinnej súvislosti je splnená, lebo jej ponuka bola zaradená na prvé miesto a keby nedošlo k uvedeným porušeniam, bola by s ňou uzavretá zmluva“. Napokon v bodoch 43 až 46 uvedeného rozsudku odpovedal na takto zhrnutú argumentáciu v zásade tak, že uvádzané protiprávnosti nemajú priamu príčinnú súvislosť so zložkami ujmy, na ktoré sa odvolávala odvolateľka.

               14

               V súvislosti s prvou časťou prvého odvolacieho dôvodu týkajúcou sa údajného skreslenia tvrdení spoločnosti Agriconsulting Všeobecným súdom treba v prvom rade uviesť, že Agriconsulting uviedla v bode 102 žaloby v súvislosti s vysvetlením príčinnej súvislosti medzi protiprávnosťami údajne spôsobenými v rámci postupov verejného obstarávania a stratou príležitosti, ktorú utrpela, že uvedená strata príležitosti bola „priamym dôsledkom rozhodnutia hodnotiaceho výboru znížiť známku týkajúcu sa kritéria hodnotenia ponúk č. 3 a považovať ponuku za ponuku s neobvykle nízkou cenou“.

               15

               Okrem toho odvolateľka v bodoch 76 a 79 svojej žaloby uviedla, že uvádzaná strata príležitosti sa konkretizovala tým, že jej ponuka sa umiestnila na prvom mieste a nezákonne bola zbavená príležitosti uzavrieť zmluvu.

               16

               Preto Všeobecný súd neskreslil v bode 42 napadnutého rozsudku tvrdenia odvolateľky týkajúce sa príčinnej súvislosti medzi uvádzanými protiprávnosťami a údajnou stratou príležitosti. Naopak, Všeobecný súd ich prevzal tak, ako vyplývali zo žaloby.

               17

               Tento záver nemôže byť spochybnený bodom 105 žaloby, na ktorý sa Agriconsulting nemôže účinne odvolávať na preukázanie obsahu svojej argumentácie týkajúcej sa údajnej straty príležitosti. Vysvetlenia uvedené v tomto bode sa zjavne netýkajú tejto otázky, pretože odvolateľka v ňom uvádza podmienky na získanie náhrady nákladov na účasť na verejnom obstarávaní stanovené v judikatúre Všeobecného súdu. Uvedený bod sa okrem toho nachádza v časti žaloby nazvanej „Príčinná súvislosť týkajúca sa ujmy spôsobenej nákladmi na účasť na predmetnom verejnom obstarávaní“.

               18

               Odvolateľka sa nemôže odvolávať ani na vysvetlenia uvedené v bode 3 repliky v prvostupňovom konaní. Odvolateľka tu totiž len zopakovala to, čo v bode 105 žaloby uviedla ako judikatúru Všeobecného súdu týkajúcu sa získania náhrady nákladov na účasť na verejnom obstarávaní, a doplnila vetu, že údajné protiprávnosti týkajúce sa kritérií hodnotenia ponúk č. 1 a 2 sú uvedené „na podporu“ nielen tejto ujmy, ale tiež na podporu straty príležitosti, pričom v tejto súvislosti neuviedla žiadne ďalšie vysvetlenia. Uvedený bod 3 teda podáva nanajvýš spresnenie vzhľadom na ujmu uvedenú v súvislosti s týmito protiprávnosťami.

               19

               V druhom rade, pokiaľ ide o tvrdenia spoločnosti Agriconsulting týkajúce sa príčinnej súvislosti medzi jednak údajnými protiprávnosťami a jednak zložkou ujmy spôsobenej nákladmi na účasť na verejnom obstarávaní, treba uviesť, že Všeobecný súd rozhodol o náhrade týchto nákladov najmä v bodoch 112 až 117 napadnutého rozsudku. Odvolateľka však vo svojom odvolaní netvrdí, že údajné skreslenie jej tvrdení Všeobecným súdom v bode 42 napadnutého rozsudku zneplatňuje analýzu, ktorá sa nachádza v uvedených bodoch. Uvádza teda skreslenie, pričom nevysvetľuje dôsledky, ktoré z toho podľa nej vyplývajú. Vzhľadom na to je prvá časť prvého odvolacieho dôvodu neúčinná.

               20

               Z toho vyplýva, že uvedená prvá časť je sčasti zjavne nedôvodná a sčasti neúčinná.

               21

               Pokiaľ ide o druhú časť prvého odvolacieho dôvodu, ako je zhrnutá v bode 11 tohto rozsudku, stačí uviesť, že v bodoch 43 až 45 napadnutého rozsudku Všeobecný súd abstraktným a všeobecným spôsobom rozhodol, že protiprávnosti ovplyvňujúce postup verejného obstarávania, ako sú protiprávnosti uvádzané v prejednávanom prípade spoločnosťou Agriconsulting v súvislosti s kritériami hodnotenia ponúk č. 1 a 2, nikdy nemôžu zakladať právo uchádzača na náhradu škody. V prejednávanom prípade Všeobecný súd len posúdil in concreto, či takéto právo na náhradu škody existovalo vzhľadom na tvrdenia predložené odvolateľkou s ohľadom na príčinnú súvislosť, a uskutočnil posúdenie skutkových okolností veci.

               22

               Možno zhrnúť, že táto časť spochybňuje skutkové posúdenie príčinnej súvislosti Všeobecným súdom, čo nepatrí do právomoci Súdneho dvora v rámci odvolania, okrem prípadov skreslenia. Keďže z dôvodov uvedených v bodoch 14 až 19 tohto rozsudku odvolateľka nemôže namietať žiadne skreslenie svojich tvrdení, uvedená časť je neprípustná.

               23

               Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy sa musí prvý odvolací dôvod zamietnuť ako celok.

         O druhom odvolacom dôvode
      Argumentácia účastníkov konania

               24

               V rámci prvej časti svojho druhého odvolacieho dôvodu Agriconsulting uvádza, že Všeobecný súd v bodoch 56 až 62 napadnutého rozsudku skreslil posúdenie hodnotiaceho výboru a nesplnil svoju povinnosť odôvodnenia.

               25

               Ako vyplýva zo záverečnej hodnotiacej správy, hodnotiaci výbor posúdil spoľahlivosť ponuky odvolateľky len s ohľadom na cenu ponúkanú pre vedľajšie úlohy. Všeobecný súd v bodoch 56 a 57 napadnutého rozsudku síce uznal tieto skutkové okolnosti, následne však dospel k záveru, že výbor zohľadnil túto ponuku ako celok. Odôvodnenie Všeobecného súdu je teda v tejto súvislosti nedostatočné, nekoherentné a nepodložené, pretože sa v rozpore s pravidlom onus probandi incumbit ei qui dicit neopiera o nijaký osobitný dôkaz.

               26

               V rámci druhej časti druhého odvolacieho dôvodu Agriconsulting z rovnakých dôvodov ako v predchádzajúcom bode tvrdí, že Všeobecný súd nahradil odôvodnenie hodnotiaceho výboru svojím vlastným odôvodnením a skreslil procesné dokumenty.

               27

               Komisia zastáva hlavne názor, že druhý odvolací dôvod je neprípustný a subsidiárne nedôvodný.

         Posúdenie Súdnym dvorom

               28

               Agriconsulting vo svojich dvoch častiach druhého odvolacieho dôvodu, ktoré treba posudzovať spoločne, Všeobecnému súdu vytýka, že skreslil „posúdenie hodnotiaceho výboru“ a „procesné dokumenty“, odôvodnenie hodnotiaceho výboru nahradil svojím vlastným odôvodnením a uviedol nedostatočné, nekoherentné a nepodložené odôvodnenie. Tejto argumentácii treba rozumieť v tom zmysle, že odvolateľka v prvom rade hlavne tvrdí, že Všeobecný súd skreslil list Komisie z 25. marca 2013 a záverečnú hodnotiacu správu a v druhom rade, že nesplnil svoju povinnosť odôvodnenia.

               29

               V tejto súvislosti treba pripomenúť, že Všeobecný súd v bode 55 napadnutého rozsudku zhrnul judikatúru Súdneho dvora, podľa ktorej sa neobvykle nízka cena ponuky má posudzovať s ohľadom na základné prvky ponuky a predmetné plnenie (pozri analogicky rozsudok z 18. decembra 2014, Data Medical Service, C‑568/13, EU:C:2014:2466, bod 50). Ďalej v bode 56 napadnutého rozsudku Všeobecný súd zhrnul obsah listu Komisie z 25. marca 2013, ktorým táto inštitúcia informovala odvolateľku, že jej ponuka bola zamietnutá, ako aj obsah záverečnej hodnotiacej správy. V bode 57 tohto rozsudku konštatoval, že anomálie viedli hodnotiaci výbor k záveru, že ide o ponuku s neobvykle nízkou cenou, a to konkrétne pokiaľ ide o niektoré vedľajšie úlohy. Všeobecný súd dospel v bodoch 58 až 61 uvedeného rozsudku k záveru, že vzhľadom na ekonomickú a finančnú dôležitosť vedľajších úloh v cene predmetnej zákazky teda mohli uvedené anomálie ovplyvniť koherenciu ponuky spoločnosti Agriconsulting ako celku. V bode 62 toho istého rozsudku rozhodol, že hodnotiaci výbor vykonal svoje preskúmanie neobvykle nízkej ceny ponuky spoločnosti Agriconsulting vo vzťahu k základným prvkom ponuky a predmetnému plneniu s prihliadnutím k relevantným skutočnostiam, pokiaľ ide o uvedené plnenie.

               30

               Vzhľadom na to, pokiaľ ide v prvom rade o údajné skreslenie dôkazov Všeobecným súdom, treba pripomenúť, že skreslenie musí zjavne vyplývať z dokumentov v spise bez toho, aby bolo potrebné vykonať nové posúdenie skutkového stavu a dôkazov (rozsudky z 20. novembra 2014,Intra‑Presse/Golden Balls, C‑581/13 P a C‑582/13 P, neuverejnený, EU:C:2014:2387, bod 39 a citovaná judikatúra, ako aj z 26. októbra 2016, Westermann Lernspielverlage/EUIPO, C‑482/15 P, EU:C:2016:805, bod 36 a citovaná judikatúra).

               31

               Agriconsulting sa však v prejednávanom prípade pod zámienkou skreslenia dôkazov v skutočnosti domáha nového posúdenia skutkového stavu, ktoré však nepatrí do právomoci Súdneho dvora v štádiu odvolacieho konania (pozri analogicky rozsudky z 2. septembra 2010, Calvin Klein Trademark Trust/ÚHVT, C‑254/09 P, EU:C:2010:488, bod 49, ako aj z 19. marca 2015, MEGA Brands International/ÚHVT, C‑182/14 P, EU:C:2015:187, bod 47 a citovanú judikatúru).

               32

               Agriconsulting netvrdí, že výklad listu Komisie z 25. marca 2013 a záverečnej hodnotiacej správy Všeobecným súdom je poznačený nejakou vecnou chybou. Odvolateľka naopak uznáva, že Všeobecný súd v bode 56 napadnutého rozsudku správne zhrnul ich obsah. Spochybňuje skôr posúdenie obsahu týchto dokumentov Všeobecným súdom uvedené v bodoch 57 až 61 tohto rozsudku s ohľadom na kontext, do ktorého patria, vrátane ekonomickej a finančnej dôležitosti vedľajších úloh v príslušnom verejnom obstarávaní, a záver, ktorý z toho odvodil, že uvedené anomálie mohli negatívne poznamenať spoľahlivosť ponuky spoločnosti Agriconsulting ako celku.

               33

               V tomto rozsahu je preto druhý odvolací dôvod neprípustný.

               34

               Pokiaľ ide v druhom rade o tvrdenia spoločnosti Agriconsulting, podľa ktorých si Všeobecný súd nesplnil povinnosť odôvodnenia, treba uviesť, že otázka, či je odôvodnenie rozsudku Všeobecného súdu rozporuplné alebo nedostatočné, predstavuje právnu otázku, ktorej zodpovedania sa možno dovolávať v rámci odvolania (pozri najmä rozsudok zo 16. júla 2009, Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland/Komisia, C‑385/07 P, EU:C:2009:456, bod 71 a citovanú judikatúru).

               35

               Agriconsulting tým, že tvrdí, že odôvodnenie napadnutého rozsudku je kontradiktórne, opäť žiada o nové posúdenie skutkových okolností prejednávanej veci. Konštatovanie uvedené v bode 57 napadnutého rozsudku, podľa ktorého „uvedené anomálie… sa osobitne týkali niektorých vedľajších úloh“ nie je samo osebe nezlučiteľné so záverom uvedeným v bode 62 tohto rozsudku, podľa ktorého „hodnotiaci výbor vykonal svoje preskúmanie vo vzťahu k základným prvkom ponuky a predmetnému plneniu“. Odvolateľka v skutočnosti spochybňuje skutkové posúdenia uvedené v bodoch 58 až 61 uvedeného rozsudku, na základe ktorých Všeobecný súd odvodil z tohto konštatovania tento záver.

               36

               Pokiaľ ide o odôvodnenie uvedené odvolateľkou, z úvah uvedených v bodoch 57 až 61 napadnutého rozsudku a pripomenutých v bode 29 tohto rozsudku vyplýva, že Všeobecný súd dostatočne odôvodnil záver uvedený v bode 62 napadnutého rozsudku, podľa ktorého hodnotiaci výbor konal v súlade s judikatúrou vyplývajúcou z rozsudku z 18. decembra 2014, Data Medical Service (C‑568/13, EU:C:2014:2466).

               37

               Z toho vyplýva, že druhý odvolací dôvod odvolateľky treba zamietnuť v celom rozsahu, a to ako sčasti neprípustný a sčasti nedôvodný.

         O treťom odvolacom dôvode
      Argumentácia účastníkov konania

               38

               Agriconsulting v prvej časti svojho tretieho odvolacieho dôvodu tvrdí, že Všeobecný súd v bodoch 64 až 69 napadnutého rozsudku skreslil jej žalobu. Hoci namietala svojvoľný, iracionálny, subjektívny a neurčitý charakter referenčných cien a nákladov, ktoré hodnotiaci výbor použil na posúdenie neobvykle nízkej ceny jej ponuky (ďalej len „referenčné ekonomické parametre“), Všeobecný súd sa nevyjadril k ich dôvodnosti. Uspokojil sa s tým, že v bode 66 napadnutého rozsudku rozhodol, že odvolateľka nepreukázala serióznosť svojej ponuky.

               39

               V tejto súvislosti odvolateľka tiež Všeobecnému súdu vytýka, že sa nezaoberal dôkazmi, ktoré predložila na preukázanie, že uvedené ekonomické parametre neboli spoľahlivé. Konkrétnejšie Všeobecný súd nevzal do úvahy jednu simuláciu, z ktorej vyplývalo, že ak by sa na hlavné úlohy uplatnili rovnaké ekonomické parametre, rozpočet stanovený v súťažných podkladoch pre tieto úlohy by bol nedostatočný.

               40

               Okrem toho Agriconsulting zastáva názor, že Všeobecný súd jej nemôže, tak ako to robí v bode 66 napadnutého rozsudku, vytýkať skutočnosť, že vo svojej pôvodnej ponuke neuviedla informácie, ktoré by dokazovali zľavy, ktoré jej boli poskytnuté, pretože žiadne pravidlo postupov verejného obstarávania jej túto povinnosť neukladalo. Všeobecný súd jej nemohol vytýkať ani skutočnosť, že neposkytla tieto informácie vo svojom liste z 29. novembra 2012, ktorým odpovedala na žiadosť Komisie o informácie. Uvedené informácie totiž neboli súčasťou informácií, ktoré táto inštitúcia požadovala vo svojom liste z 22. novembra 2012. Napokon Všeobecný súd nemôže odvolateľke vytýkať, že následne neoznámila dohody o spolupráci s odborníkmi, pretože Komisia jej nepovolila tak urobiť.

               41

               V druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd sa v bodoch 73 až 76 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že Komisia neporušila zásadu kontradiktórnosti tým, že odmietla, aby odvolateľka predložila tieto dodatočné informácie.

               42

               V tejto súvislosti z ustálenej judikatúry vyplýva, že verejný obstarávateľ je povinný požiadať uchádzača o spresnenia, ktoré sú spôsobilé odôvodniť serióznosť jeho ponuky v rámci kontradiktórneho konania. V prejednávanej veci, keďže žiadosť hodnotiaceho výboru nebola formulovaná v tom zmysle, že sa týka platnosti cien ponúknutých v ponuke spoločnosti Agriconsulting, ale metódy výpočtu týchto cien, odvolateľka mala predložiť informácie týkajúce sa len číselných dôkazov. Na účely vyvrátenia akejkoľvek pochybnosti o opodstatnenosti predmetných čísel mala teda mať možnosť predložiť dodatočné informácie. V tejto súvislosti judikatúra neobmedzuje právo uchádzača predložiť pripomienky len na jediné vyjadrenie. Naopak, zásada kontradiktórnosti v tomto kontexte predpokladá, že uchádzač môže po predložení prvých pripomienok predložiť v primeranej miere dodatočné spresnenia.

               43

               Nakoniec v tretej časti sa Agriconsulting domnieva, že Všeobecný súd sa viackrát dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 81 až 85 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že nedošlo k porušeniu zásady rovnosti zaobchádzania. V prvom rade Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že len cena ponuky spoločnosti Agriconsulting stačila na preukázanie, že ide o ponuku s neobvykle nízkou cenou. Ďalej nezohľadnil skutočnosť, že s ohľadom na referenčné ekonomické parametre šlo aj v prípade ponuky VLM o ponuku s neobvykle nízkou cenou. Všeobecný súd mal nepochybne dospieť k záveru, že Agriconsulting a VLM boli, pokiaľ ide o ich ponuky, v rovnakej situácii. Tieto ponuky sa jednak týkali rovnakého trhu a jednak bola spochybnená ich spoľahlivosť – čo sa týka prvej ponuky, verejným obstarávateľom, a čo sa týka druhej ponuky, spoločnosťou Agriconsulting.

               44

               Okrem toho Všeobecný súd vhodným spôsobom nepreskúmal a nevyhodnotil dôkazy predložené odvolateľkou na podporu jej výhrad. Konkrétnejšie, keď v bode 84 napadnutého rozsudku konštatoval, že simulácia predložená odvolateľkou spomenutá v bode 39 tohto rozsudku nie je relevantná, Všeobecný súd ignoroval dôkaz, ktorý mal konkrétne preukázať, že ponuka VLM mala tiež neobvykle nízku cenu a že táto spoločnosť bola v tomto ohľade v porovnateľnej situácii ako odvolateľka.

               45

               Komisia sa domnieva, že tretí odvolací dôvod nie je dôvodný.

         Posúdenie Súdnym dvorom

               46

               Na účely preskúmania tretieho odvolacieho dôvodu treba zmeniť poradie jeho jednotlivých častí.

               47

               Pokiaľ ide najskôr o tretiu časť uvedeného dôvodu, týkajúcu sa údajného porušenia zásady rovnosti zaobchádzania, je potrebné pripomenúť, že táto zásada znamená, že všetci uchádzači majú mať rovnaké príležitosti pri formulovaní znenia svojich ponúk, a preto vyžaduje, aby tieto ponuky podliehali rovnakým podmienkam pre všetkých uchádzačov (uznesenie z 10. novembra 2016, Spinosa Costruzioni Generali a Melfi, C‑162/16, neuverejnené, EU:C:2016:870, bod 23, ako aj citovaná judikatúra).

               48

               Všeobecný súd v prejednávanom prípade v bodoch 82 a 83 napadnutého rozsudku uviedol, že ponuka VLM, vypočítaná na základe vzorca stanoveného v súťažných podkladoch, bola o niečo nižšia ako horná hranica rozpočtu stanovená v uvedených súťažných podkladoch na plnenie zmluvy, a skoro o jeden milión eur vyššia ako finančná ponuka spoločnosti Agriconsulting. Odvodil z toho, že Agriconsulting a VLM neboli v rovnakej situácii, a v dôsledku toho sa mohla Komisia bez toho, aby porušila zásadu rovnosti zaobchádzania, rozhodnúť overiť neobvykle nízku cenu ponuky odvolateľky, pričom rovnaké zaobchádzanie nemusela uplatniť na ponuku VLM.

               49

               Je potrebné uviesť, že rozdielne zaobchádzanie s ponukou spoločností Agriconsulting a VLM je neoddeliteľne spojené s otázkou určenia ponúk s neobvykle nízkou cenou a postupom, ktorý je im vyhradený. Na účely posúdenia dôvodov uvedených Všeobecným súdom v bode 82 a 83 napadnutého rozsudku je preto potrebné zaoberať sa povinnosťami, ktoré má verejný obstarávateľ v tejto oblasti.

               50

               V tejto súvislosti článok 139 ods. 1 nariadenia č. 2342/2002 stanovuje, že ak sa cenové ponuky pre danú zmluvu javia neobvykle nízke, verejný obstarávateľ si ešte pred zamietnutím takýchto ponúk na základe uvedeného dôvodu písomne vyžiada podrobné údaje o základných prvkoch ponúk, ktoré považuje za dôležité, a tieto základné prvky si preverí po vypočutí zúčastnených strán, berúc do úvahy vysvetlenia, ktoré boli poskytnuté.

               51

               Z tohto ustanovenia teda verejnému obstarávateľovi plynie povinnosť po prvé identifikovať podozrivé ponuky, po druhé umožniť uchádzačom preukázať ich serióznosť, pričom obstarávateľ môže od nich požadovať spresnenia, ktoré považuje za dôležité, po tretie posúdiť relevantnosť vysvetlení poskytnutých dotknutými osobami a po štvrté prijať rozhodnutie o prijatí alebo zamietnutí uvedených ponúk (pozri analogicky rozsudok z 27. novembra 2001, Lombardini a Mantovani, C‑285/99 a C‑286/99, EU:C:2001:640, bod 55).

               52

               Len v prípade, že spoľahlivosť ponuky je a priori pochybná, prináležia verejnému obstarávateľovi povinnosti vyplývajúce z uvedeného ustanovenia, vrátane povinnosti detailne overiť serióznosť ponúkaných cien za pomoci referenčných ekonomických parametrov.

               53

               Keďže v prejednávanej veci hodnotiaci výbor na prvý pohľad identifikoval ponuku odvolateľky ako ponuku s neobvykle nízkou cenou a dospel k záveru, že ponuka VLM nevykazovala abnormality, mohol bez toho, aby porušil zásadu rovnosti zaobchádzania medzi uchádzačmi, začať konktradiktórne konanie stanovené v článku 139 ods. 1 nariadenia č. 2342/2002 vo vzťahu k odvolateľke a detailne overiť jej ceny za pomoci referenčných ekonomických parametrov, pričom rovnaké zaobchádzanie nemusel uplatniť na VLM. Všeobecný súd teda v bodoch 82 a 83 napadnutého rozsudku správne rozhodol, že tieto dva podniky neboli, pokiaľ ide o ich ponuky, v rovnakej situácii.

               54

               Tento záver nespochybňuje tvrdenie spoločnosti Agriconsulting, podľa ktorého samotná cena ponuky neumožňuje dospieť k záveru, že ide o ponuku s neobvykle nízkou cenou.

               55

               V tejto súvislosti, keďže v článku 139 ods. 1 alebo článku 146 ods. 4 nariadenia č. 2342/2002 neexistuje definícia pojmu „ponuka s neobvykle nízkou cenou“ alebo pravidlá, ktoré by umožňovali identifikovať takúto ponuku, verejný obstarávateľ musí určiť metódu, ktorú použije na identifikovanie ponúk s neobvykle nízkou cenou (pozri analogicky rozsudok z 18. decembra 2014, Data Medical Service, C‑568/13, EU:C:2014:2466, bod 49 a citovanú judikatúru) pod podmienkou, že táto metóda je objektívna a nediskriminačná (pozri analogicky rozsudok z 27. novembra 2001, Lombardini a Mantovani, C‑285/99 a C‑286/99, EU:C:2001:640, body 68 a 69).

               56

               Ako Všeobecný súd uviedol v bodoch 81 a 82 napadnutého rozsudku, v prejednávanej veci hodnotiaci výbor identifikoval neobvykle nízku cenu ponuky spoločnosti Agriconsulting tak, že porovnal jej výšku s maximálnou výškou rozpočtu stanovenou v súťažných podkladoch v sume 2500000 eur. Zatiaľ čo ponuka VLM bola mierne nižšia než tento rozpočet, ponuka spoločnosti Agriconsulting bola od neho nižšia skoro o jeden milión eur.

               57

               Na rozdiel od toho, čo tvrdí odvolateľka, v súlade s judikatúrou pripomenutou v bode 55 tohto rozsudku verejnému obstarávateľovi nič nebráni v tom, aby porovnal ponuky s predbežným rozpočtom uvedený m v súťažných podkladoch a identifikoval jednu z nich ako na prvý pohľad neobvykle nízku, ak je výška tejto ponuky podstatne nižšia ako predbežný rozpočet. Odvolateľka najmä nepreukázala, z akého dôvodu je takáto prax neobjektívna alebo diskriminačná.

               58

               Napokon, pokiaľ ide o tvrdenia spoločnosti Agriconsulting, podľa ktorých Všeobecný súd mal rozhodnúť, že VLM sa v skutočnosti nachádzala v rovnakej situácii ako ona, treba v prvom rade uviesť, že samotná okolnosť, že odvolateľka spochybňuje spoľahlivosť ponuky VLM, neumožňuje dospieť k záveru, že ide o porovnateľné situácie. Vzhľadom na úvahy uvedené v bodoch 52 a 53 tohto rozsudku je ešte potrebné, aby Agriconsulting uviedla dôvody, prečo mal verejný obstarávateľ na prvý pohľad pochybovať o spoľahlivosti ponuky VLM.

               59

               V druhom rade treba uviesť, že Všeobecný súd správne v bode 84 napadnutého rozsudku konštatoval, že simulácia predložená odvolateľkou nie je v tejto súvislosti relevantná. Táto simulácia, ktorá spočívala v detailnom overení cien ponúkaných v ponuke VLM za pomoci referenčných ekonomických parametrov nepreukazuje, z akého dôvodu by mal verejný obstarávateľ vopred pochybovať o serióznosti tejto ponuky napriek tomu, že jej výška bola veľmi podobná ako predbežný rozpočet stanovený v súťažných podkladoch.

               60

               Z toho vyplýva, že tretia časť tretieho odvolacieho dôvodu je nedôvodná.

               61

               Ďalej, pokiaľ ide o druhú časť tohto odvolacieho dôvodu týkajúcu sa údajného porušenia zásady kontradiktórnosti, treba pripomenúť, že Všeobecný súd po tom, ako v bode 71 napadnutého rozsudku vymenoval povinnosti vyplývajúce z článku 139 ods. 1 nariadenia č. 2342/2002, ktorého znenie bolo pripomenuté v bode 50 tohto rozsudku, v bodoch 72 až 76 napadnutého rozsudku rozhodol, že kontradiktórne konanie stanovené v tomto ustanovení bolo v prejednávanom prípade dodržané a že odvolateľka mala možnosť odôvodniť svoje náklady a ceny, ktoré boli považované za neobvykle nízke.

               62

               Agriconsulting však v podstate uvádza, že verejný obstarávateľ splní podmienky vyplývajúce z uvedeného článku 139 ods. 1 len ak, nad rámec formálneho dodržania štádií kontradiktórneho konania stanoveného v tomto ustanovení, predmetný uchádzač skutočne môže odôvodniť svoje náklady a ceny. V prejednávanej veci by to znamenalo, že odvolateľka mohla poskytnúť dodatočné informácie k informáciám uvedeným v jej odpovedi z 29. novembra 2012, keďže znenie listu Komisie z 22. novembra 2012 jej neumožnilo správne posúdiť informácie požadované touto inštitúciou.

               63

               V tejto súvislosti stačí uviesť, že toto tvrdenie spočíva na nesprávnom skutkovom základe, ktorý Všeobecný súd zamietol. Všeobecný súd totiž vyhodnotil obsah listu Komisie z 22. novembra 2012 v bode 77 napadnutého rozsudku v tom zmysle, že táto inštitúcia sa opýtala odvolateľky nielen na metódu výpočtu cien uvedených v jej ponuke, ale na všetky prvky podieľajúce sa na vytvorení týchto cien.

               64

               Keďže Súdny dvor nemôže v rámci odvolania, s vylúčením prípadov skreslenia, zmeniť posúdenie skutkového stavu vykonané Všeobecným súdom, druhá časť tretieho odvolacieho dôvodu je neprípustná.

               65

               Pokiaľ ide nakoniec o prvú časť tohto odvolacieho dôvodu týkajúcu sa údajného skreslenia žaloby spoločnosti Agriconsulting Všeobecným súdom, zdá sa, že odvolateľka v bode 68 svojej žaloby tvrdila, že cenová jednotka použitá na určenie nákladov na expertov bola subjektívna a nezohľadňovala skutočnosť, že odvolateľka mohla dojednať s expertmi nižšie sadzby, ani jej organizačné a obchodné schopnosti.

               66

               V tejto súvislosti Všeobecný súd v bodoch 66 a 67 napadnutého rozsudku uviedol, že tvrdenia odvolateľky, podľa ktorých mohla dojednať s expertmi nižšie sadzby, než boli predpokladané v referenčných ekonomických parametroch, nie sú podložené.

               67

               Okrem toho Všeobecný súd v bode 68 tohto rozsudku rozhodol, že Agriconsulting nepotvrdila pomocou číselných dôkazov svoje tvrdenie, podľa ktorého bola cenová jednotka použitá na výpočet nákladov na expertov subjektívnym parametrom. Okrem toho uviedol, že skutočnosť, že Agriconsulting uvádza dojednávanie sadzieb s expertmi rovnakej kategórie ako pre hlavné úlohy, podporuje záver, že tieto náklady boli nižšie ako bežná norma, pričom v tomto smere neboli poskytnuté žiadne presné odôvodnenia.

               68

               Je potrebné konštatovať, že Všeobecný súd nepodcenil tvrdenie odvolateľky a dostatočne naň odpovedal. V tejto súvislosti sa totiž Všeobecný súd mohol obmedziť na konštatovanie, že Agriconsulting neodôvodnila opodstatnenosť svojich tvrdení týkajúcich sa neprimeraného charakteru referenčných ekonomických parametrov a najnižších cien, ktoré sa jej podarilo dohodnúť. Odvolateľka okrem toho netvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď jej uložil takéto dôkazné bremeno. Odvolateľka teda nemôže tvrdiť, že skreslil jej žalobu.

               69

               Pokiaľ ide o tvrdenie, že Všeobecný súd ignoroval simuláciu, ktorú predložila s cieľom preukázať svojvoľný a nespoľahlivý charakter referenčných ekonomických parametrov, stačí pripomenúť, že odvolanie sa obmedzuje len na právne otázky. Všeobecný súd je teda výlučne príslušný na zistenie a posúdenie relevantného skutkového stavu, ako aj na posúdenie hodnoty, ktorú treba udeliť dôkazom, ktoré mu boli predložené, okrem prípadu ich skreslenia (uznesenie z 11. novembra 2003, Martinez/Parlament, C‑488/01 P, EU:C:2003:608, bod 53 a citovaná judikatúra).

               70

               Odvolateľka však nepredložila dôkazy, ktoré by preukazovali takéto skreslenie. Navyše treba konštatovať, že Všeobecný súd vzal do úvahy spornú simuláciu, pretože táto simulácia bola viackrát v napadnutom rozsudku spomenutá, najmä v jeho bode 84. Skutočnosť, že Všeobecný súd sa o nej nezmienil v bodoch 63 až 69 tohto rozsudku len manifestuje, že ju v tomto kontexte nepovažoval za presvedčivú, pričom takéto posúdenie patrí, s vylúčením prípadov skreslenia, výhradne do jeho právomoci.

               71

               Napokon, pokiaľ ide o tvrdenie spoločnosti Agriconsulting uvedené v bode 40 tohto rozsudku, treba uviesť, že keďže Všeobecný súd v bodoch 72 až 76 napadnutého rozsudku konštatoval, že odvolateľka mala možnosť odôvodniť svoje náklady a svoje ceny, mohol jej oprávnene vytýkať, že svoje tvrdenia nepodložila. Navyše, ak sa odvolateľka snaží týmto tvrdením spochybniť toto konštatovanie Všeobecného súdu, uvedené tvrdenie je neprípustné z dôvodov uvedených v bode 64 tohto rozsudku.

               72

               Z toho vyplýva, že prvá časť tretieho odvolacieho dôvodu je sčasti neprípustná a sčasti nedôvodná.

               73

               Tretí odvolací dôvod teda treba zamietnuť ako celok.

               74

               V súlade s článkom 139 ods. 1 nariadenia č. 2342/2002 je neobvykle nízka cena ponuky spoločnosti Agriconsulting dostatočným dôvodom na odôvodnenie zamietnutia tejto ponuky z právneho hľadiska. Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že odvolateľke sa nepodarilo preukázať, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že v prejednávanej veci nedošlo k dostatočne závažnému porušeniu práva Únie v súvislosti s posúdením neobvykle nízkej ceny jej ponuky Komisiou.

               75

               V dôsledku toho netreba posúdiť, či je ďalší dôvod na zamietnutie ponuky spoločnosti Agriconsulting, teda známka, ktorá jej bola pridelená v súvislosti s kritériom hodnotenia ponúk č. 3, dôvodný alebo nie.

               76

               Všeobecný súd okrem toho v bode 105 napadnutého rozsudku z rovnakých dôvodov, aké boli uvedené v predchádzajúcom bode tohto rozsudku, rozhodol, že medzi prípadnou nezrovnalosťou, ku ktorej došlo pri posudzovaní ponuky z hľadiska kritéria hodnotenia ponúk č. 3, a ušlým ziskom zodpovedajúcim strate zákazky uvedeným odvolateľkou, nebola určená príčinná súvislosť. Hoci odvolateľka v bode 65 svojho odvolania uvádza úvahy Všeobecného súdu týkajúce sa príčinnej súvislosti, nezdá sa, že by ich spochybňovala a v každom prípade nevznáša v tomto smere žiadnu výhradu.

               77

               Vzhľadom na kumulatívnu povahu podmienok, ktorým podlieha vznik mimozmluvnej zodpovednosti Únie podľa článku 340 druhého pododseku ZFEÚ, úvahy, ktoré sú uvedené v bodoch 74 až 76 tohto rozsudku, sú dostatočné na zamietnutie odvolania spoločnosti Agriconsulting bez toho, aby bolo potrebné vysloviť sa k štvrtému odvolaciemu dôvodu týkajúcemu sa preskúmania ujmy v podobe ušlého zisku, ktorú odvolateľka údajne utrpela z dôvodu zamietnutia jej ponuky (pozri analogicky rozsudky z 19. apríla 2007, Holcim (Deutschland)/Komisia, C‑282/05 P, EU:C:2007:226, bod 57, a zo 14. októbra 2014, Giordano/Komisia, C‑611/12 P, EU:C:2014:2282, bod 54).

         O trovách

               78

               Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak odvolanie nie je dôvodné, Súdny dvor rozhodne o trovách konania.

               79

               Podľa článku 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe článku 184 ods. 1 toho istého rokovacieho poriadku Súdny dvor uloží účastníkovi konania, ktorý vo veci nemal úspech, povinnosť nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať spoločnosť Agriconsulting na náhradu trov konania a uvedená spoločnosť nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.

               Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol a vyhlásil:

                           1.

                           Odvolanie sa zamieta.

                           2.

                           Agriconsulting Europe SA je povinná nahradiť trovy konania.

                     Podpisy

            (
            *1
         )	Jazyk konania: taliančina.


title: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 4. februára 2010. # Európska komisia proti Švédskemu kráľovstvu. # Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2006/24/ES - Elektronické komunikácie - Uchovávanie údajov vytvorených alebo spracovaných v súvislosti s poskytovaním elektronických komunikačných služieb - Neprebratie v stanovenej lehote. # Vec C-185/09.

text:
      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 4. februára 2010 – Komisia/Švédsko
      (vec C‑185/09)
      „Nesplnenie povinnosti členským štátom – Smernica 2006/24/ES – Elektronické komunikácie – Uchovávanie údajov vytvorených alebo spracovaných v súvislosti s poskytovaním elektronických komunikačných služieb – Neprebratie v stanovenej lehote“
      Žaloba o nesplnenie povinnosti – Skúmanie dôvodnosti Súdnym dvorom – Stav, ktorý treba zohľadniť – Stav ku dňu uplynutia lehoty stanovenej odôvodneným stanoviskom (článok 226 ES) (pozri bod 9)
      Predmet

               Nesplnenie povinnosti členským štátom – Neprijatie ustanovení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu
                  a Rady 2006/24/ES z 15. marca 2006 o uchovávaní údajov vytvorených alebo spracovaných v súvislosti s poskytovaním verejne
                  dostupných elektronických komunikačných služieb alebo verejných komunikačných sietí a o zmene a doplnení smernice 2002/58/ES
                  (Ú. v. EÚ L 105, s. 54) v stanovenej lehote

            Výrok

                  1.

                  	Švédske kráľovstvo si tým, že v stanovenej lehote neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné
                     na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/24/ES z 15. marca 2006 o uchovávaní údajov vytvorených
                     alebo spracovaných v súvislosti s poskytovaním verejne dostupných elektronických komunikačných služieb alebo verejných komunikačných
                     sietí a o zmene a doplnení smernice 2002/58/ES, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

                  2.

                  	Švédske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.


Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2013.#Issam Anbouba proti Rade Európskej únie.#Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii – Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov – Prezumpcia neviny – Dôkazné bremeno – Zjavne nesprávne posúdenie – Právo na obranu – Povinnosť odôvodnenia.#Vec T‑592/11.


Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 25. januára 2016. # Marie-Pierre Darchy v. Európska komisia. # Verejná služba – Úradníci – Rodinné prídavky – Príspevok na nezaopatrené dieťa – Deti manžela žalobkyne – Vyplatenie so spätnou účinnosťou. # Vec F-47/15.