title: Vec C-75/19: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 6. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Specializat Mureş – Rumunsko) – MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti, Secapital Sàrl (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Smernica 93/13/EHS – Spotrebiteľské zmluvy – Spotrebiteľský úver – Konanie o nútenom výkone – Pätnásťdňová lehota od oznámenia o začatí konania o nútenom výkone na vznesenie námietky nekalej podmienky v zmluve)

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/13

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) zo 6. novembra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Specializat Mureş – Rumunsko) – MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti, Secapital Sàrl
      (Vec C-75/19) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Smernica 93/13/EHS - Spotrebiteľské zmluvy - Spotrebiteľský úver - Konanie o nútenom výkone - Pätnásťdňová lehota od oznámenia o začatí konania o nútenom výkone na vznesenie námietky nekalej podmienky v zmluve)
      (2020/C 161/18)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Specializat Mureş

         Účastníci konania

         Žalobca: MF

         Žalovaní: BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti, Secapital Sàrl

         Výrok

      Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnemu právnemu predpisu, podľa ktorého nastane preklúzia nároku spotrebiteľa, ktorý uzatvoril zmluvu o úvere v úverovej inštitúcii a proti ktorému tento subjekt začal konanie o nútenom výkone, vzniesť v tomto konaní na svoju obranu námietku existencie nekalých podmienok po uplynutí 15 dňovej lehoty odo dňa upovedomenia o prvých úkonoch tohto konania, a to aj keď tento spotrebiteľ môže podľa vnútroštátneho práva bez stanovenej lehoty začať na účely konštatovania existencie nekalých podmienok súdne konanie, pričom však toto rozhodnutie v rámci uvedeného konania nemá vplyv na konanie o nútenom výkone, ktoré môže mať pre spotrebiteľa následky pred ukončením konania o existencii nekalých podmienok.

         (1)  Ú. v. EÚ C 164, 13.5.2019.


title: Vec C-376/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rayonen sad Blagoevgrad (Bulharsko) 13. mája 2019 – „MAK TURS“ AD/Direktor na Direkcija „Inspekcija po truda“, Blagoevgrad

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rayonen sad Blagoevgrad (Bulharsko) 13. mája 2019 – „MAK TURS“ AD/Direktor na Direkcija „Inspekcija po truda“, Blagoevgrad
      (Vec C-376/19)
      (2020/C 161/19)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rayonen sad Blagoevgrad

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa:„MAK TURS“ AD

         Žalovaný: Direktor na Direkcija „Inspekcija po truda“, Blagoevgrad
      Súdny dvor (šiesta komora) uznesením z 13. februára 2020 konštatoval, že rozhodovanie vo veci nespadá do právomoci Súdneho dvora Európskej únie.


title: Vec C-571/19 P: Odvolanie podané 24. júla 2019: EMB Consulting SE proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 23. mája 2019 vo veci T-107/17, Frank Steinhoff a i./Európska centrálna banka

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/14

      Odvolanie podané 24. júla 2019: EMB Consulting SE proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 23. mája 2019 vo veci T-107/17, Frank Steinhoff a i./Európska centrálna banka
      (Vec C-571/19 P)
      (2020/C 161/20)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: EMB Consulting SE (v zastúpení: O. Hoepner a D. Unrau, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Frank Steinhoff, Ewald Filbry, Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG, Werner Bäcker, Európska centrálna banka
      Súdny dvor Európskej únie (siedma komora) uznesením z 12. marca 2020 odvolanie zamietol a rozhodol, že odvolateľka je povinná nahradiť trovy konania.


title: Vec C-670/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Baden-Württemberg (Nemecko) 10. septembra 2019 – Gardinia Home Decor GmbH/Hauptzollamt Ulm

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Baden-Württemberg (Nemecko) 10. septembra 2019 – Gardinia Home Decor GmbH/Hauptzollamt Ulm
      (Vec C-670/19)
      (2020/C 161/21)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Gardinia Home Decor GmbH

         Žalovaný: Hauptzollamt Ulm
      Uznesením z 27. februára 2020 Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol:
      Kombinovaná nomenklatúra sa v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (1) v znení zmenenom nariadením Komisie (EÚ) č. 861/2010 z 5. októbra 2010 (2) má vykladať v tom zmysle, že záclonové tyče, ktoré nie sú z drahých kovov, sú zahrnuté v podpoložke 8302 41 90 colného sadzobníka, pokiaľ nejde o profily, rúry alebo tyče, ktoré boli iba narezané na želanú dĺžku, pričom je vecou vnútroštátneho súdu overiť to, aby sám vykonal colné zaradenie tovaru predmetného vo veci samej na základe usmernení, ktoré Súdny dvor uviedol v rámci odpovede na prvú prejudiciálnu otázku.

         (1)  Ú. v. ES L 256, 1987, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382.

         (2)  Nariadenie, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 284, 2010, s. 1).


title: Vec C-835/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 18. novembra 2019 – Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta – Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 18. novembra 2019 – Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta – Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po
      (Vec C-835/19)
      (2020/C 161/22)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa v prvom stupni a odvolateľka: Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta – Ativa S.p.A.

         Žalovaní v prvom stupni a odporcovia: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di bacino del Po

         Prejudiciálna otázka

      Bráni právo Európskej únie v oblasti udeľovania koncesií, najmä zásady stanovené smernicou 2014/23/EÚ (1), konkrétne sloboda pri výbere postupu udelenia koncesie, a to pri dodržaní zásad transparentnosti a rovnosti zaobchádzania v zmysle odôvodnenia 68 a článku 30 uvedenej smernice, vnútroštátnej právnej úprave vyplývajúcej z článku 178 ods. 8a legislatívneho dekrétu č. 50 z 18. apríla 2016, ktorá verejným obstarávateľom bezpodmienečne zakazuje udeľovať diaľničné koncesie, ktorých platnosť skončila alebo sa práve končí, prostredníctvom využitia postupov podľa článku 183, ktorý upravuje projektové financovanie?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1).


title: Vec C-886/19 P: Odvolanie podané 3. decembra 2019: Pink Lady America LLC proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-112/18, Pink Lady America/CPVO

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/16

      Odvolanie podané 3. decembra 2019: Pink Lady America LLC proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-112/18, Pink Lady America/CPVO
      (Vec C-886/19 P)
      (2020/C 161/23)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Pink Lady America LLC (v zastúpení: R. Manno, S. Sernia, avvocati)

         Ďalší účastníci konania: Community Plant Varity Office, Western Australian Agriculture Authority (WAAA)
      Uznesením z 3. marca 2020 Súdny dvor (komora príslušná prijímať odvolania) rozhodol, že odvolanie neprijíma a Pink Lady America LLC znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-892/19 P: Odvolanie podané 29. novembra 2019: Camelia Manéa proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 12. septembra 2019 vo veci T-225/18, Manéa/CdT

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/16

      Odvolanie podané 29. novembra 2019: Camelia Manéa proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 12. septembra 2019 vo veci T-225/18, Manéa/CdT
      (Vec C-892/19 P)
      (2020/C 161/24)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Camelia Manéa (v zastúpení: M.-A. Lucas, advokát)

         Ďalší účastník konania: Prekladateľské stredisko pre inštitúcie Európskej únie (CdT)

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  Zrušiť rozsudok z 12. septembra 2019 (T-225/18),

                  —

                  vydať nové rozhodnutie o žalobe a vyhovieť návrhom odvolateľky podľa jej žaloby v prvostupňovom konaní,

                  —

                  uložiť CdT povinnosť nahradiť trovy konania na oboch stupňoch.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka na podporu svojho odvolania uvádza sedem odvolacích dôvodov.
      Prvý odvolací dôvod, ktorý sa týka bodov 36 až 38 napadnutého rozsudku, je založený na skreslení skutkového a právneho stavu týkajúceho sa prvého žalobného dôvodu.
      Druhý odvolací dôvod, ktorý sa týka bodu 43 napadnutého rozsudku, je založený na porušení pravidiel týkajúcich sa dokazovania, vecne nepresnom posúdení spočívajúcom na neúplnom preskúmaní spisu, skreslení dôkazov, ako aj na skreslení písomnosti zo spisu.
      Tretí odvolací dôvod, ktorý sa týka bodu 44 napadnutého rozsudku, je založený na rozporuplnosti dôvodov, skreslení alebo vecne nepresnom posúdení rozhodnutia z 10. júna 2016, ktoré vzišlo z neúplného preskúmania spisu, ako aj na porušení povinnosti prinavrátenia situácie do predošlého stavu za zohľadnenia súladu s právom.
      Štvrtý odvolací dôvod, ktorý sa týka bodu 55 napadnutého rozsudku, je založený na skreslení dôvodov rozhodnutia z 29. mája 2017.
      Piaty odvolací dôvod, ktorý sa týka bodu 56 napadnutého rozsudku, je založený na skreslení žalobného dôvodu týkajúceho sa nedodržania povinnosti odôvodnenia.
      Šiesty odvolací dôvod je založený na rozpore medzi bodmi 81 a 83 napadnutého rozsudku.
      Siedmy odvolací dôvod, ktorý sa týka bodu 84 napadnutého rozsudku, je založený na skreslení argumentácie, vecne nepresnom posúdení, ktoré vzišlo z neúplného preskúmania spisu, ako aj na nedostatočnosti reakcie Všeobecného súdu na argumentáciu odvolateľky.


title: Vec C-902/19 P: Odvolanie podané 10. decembra 2019: Esim Chemicals GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 9. októbra 2019 vo veci T-713/18, Esim Chemicals/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/17

      Odvolanie podané 10. decembra 2019: Esim Chemicals GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 9. októbra 2019 vo veci T-713/18, Esim Chemicals/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      (Vec C-902/19 P)
      (2020/C 161/25)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Esim Chemicals GmbH (v zastúpení: I. Rungg, Rechtsanwalt, I. Innerhofer, Rechtsanwältin)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Súdny dvor (komora príslušná prijímať odvolania) uznesením z 3. marca 2020 rozhodol, že odvolanie sa neprijíma a Esim Chemicals GmbH znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-920/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakúsko) 16. decembra 2019 – Fluctus s.r.o. a i.

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/17

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakúsko) 16. decembra 2019 – Fluctus s.r.o. a i.
      (Vec C-920/19)
      (2020/C 161/26)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Sťažovatelia: Fluctus s.r.o., Fluentum s.r.o., KI

         Žalovaný orgán: Landespolizeidirektion Steiermark

         Vedľajší účastník konania: Finanzpolizei Team 96 für das Finanzamt Deutschlandsberg Leibnitz Voitsberg

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 56 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že pri posudzovaní neprípustných reklamných praktík koncesionára, ktoré Súdny dvor formuloval vo svojej ustálenej judikatúre týkajúcej sa štátneho monopolu v oblasti hazardných hier, záleží na tom, či pri celkovom preskúmaní skutočne došlo v relevantnom období k rastu trhu s hazardnými hrami alebo stačí už to, že reklama cieli na to, aby podnietila k aktívnej účasti na hre, trebárs tým, že hru bagatelizuje, že hre prostredníctvom použitia príjmov na aktivity spadajúce do oblasti verejného záujmu dáva pozitívny imidž alebo tým, že zvyšuje jej príťažlivosť vábivými reklamnými posolstvami lákajúcimi na značné výhry?

                  2.

                  Má sa ďalej článok 56 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že reklamné praktiky monopolistu v prípade ich výskytu zakaždým vylučujú koherenciu monopolnej regulácie alebo v prípade príslušných propagačných aktivít súkromných poskytovateľov môže aj zo strany monopolistu dôjsť k podnecovaniu k aktívnej účasti na hre, trebárs tým, že sa hra bagatelizuje, že sa hre prostredníctvom použitia príjmov na aktivity spadajúce do oblasti verejného záujmu dáva pozitívny imidž alebo tým, že sa zvyšuje jej príťažlivosť vábivými reklamnými posolstvami lákajúcimi na značné výhry?

                  3.

                  Má vnútroštátny súd, ktorý je v rámci svojej príslušnosti povinný z vlastnej iniciatívy aplikovať článok 56 ZFEÚ, povinnosť zabezpečovať plnú účinnosť týchto noriem tým, že neuplatní akékoľvek odporujúce ustanovenie vnútroštátneho práva, a to aj v prípade, že jeho súlad s právom Únie bol potvrdený v konaní v rámci ústavného súdnictva?


title: Vec C-924/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 18. decembra 2019 – FMS y FNZ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság y Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 18. decembra 2019 – FMS y FNZ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság y Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság
      (Vec C-924/19)
      (2020/C 161/27)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: FMS a FNZ

         Žalovaní: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság a Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

         Prejudiciálne otázky

      1.   [nový dôvod neprípustnosti]
      Možno ustanovenia týkajúce sa neprípustných žiadostí podľa článku 33 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany (prepracované znenie) (1) (ďalej len „smernica o konaniach“) vykladať v tom zmysle, že bránia takej právnej úprave členského štátu, podľa ktorej je žiadosť v rámci azylového konania neprípustná, ak žiadateľ prišiel do Maďarska cez krajinu, v ktorej nebol vystavený prenasledovaniu alebo riziku vážneho bezprávia alebo kde je zaručená primeraná úroveň jeho ochrany?
      2.   [uskutočnenie azylového konania]

                  a)

                  Má sa článok 6 a článok 38 ods. 4 smernice o konaniach, ako aj jej odôvodnenie 34, ktoré ukladá povinnosť posúdiť žiadosti o medzinárodnú ochranu, v spojení s článkom 18 Charty základných práv (ďalej len „Charta“) vykladať v tom zmysle, že príslušný azylový orgán členského štátu musí žiadateľovi zaručiť možnosť začať azylové konanie v prípade, ak z vecného hľadiska nepreskúmal žiadosť o azyl, pričom sa odvolával na dôvod neprípustnosti uvedený v prvej prejudiciálnej otázke, a následne nariadil návrat žiadateľa do tretej krajiny, ktorá ho však odmietla prijať?

                  b)

                  V prípade kladnej odpovede na prejudiciálnu otázku 2. a), aký je presný obsah tejto povinnosti? Zahŕňa povinnosť zaručiť možnosť podať novú žiadosť o azyl, s vylúčením negatívnych dôsledkov následných žiadostí uvedených v článku 33 ods. 2 písm. d) a v článku 40 smernice o konaniach, alebo zahŕňa začatie alebo uskutočnenie azylového konania ex offo?

                  c)

                  V prípade kladnej odpovede na prejudiciálnu otázku 2. a), a pri zohľadnení článku 38 ods. 4 smernice o konaniach, môže členský štát bez toho, aby zmenil skutkovú situáciu, opätovne posúdiť neprípustnosť žiadosti v rámci tohto nového konania (ktoré by umožnilo uplatniť akýkoľvek typ konania uvedený v kapitole III, napríklad opätovné uplatnenie dôvodu neprípustnosti), alebo musí posúdiť žiadosť o azyl z vecného hľadiska vo vzťahu ku krajine pôvodu?

                  d)

                  Vyplýva z článku 33 ods. 1, článku 33 ods. 2 písm. b) a c), ako aj z článkov 35 a 38 smernice o konaniach, v spojení s článkom 18 Charty skutočnosť, že spätné prijatie treťou krajinou je kumulatívnou podmienkou na uplatnenie dôvodu neprípustnosti, teda na prijatie rozhodnutia založeného na tomto dôvode, alebo stačí overiť existenciu tejto podmienky v čase výkonu tohto rozhodnutia?

            3.   [tranzitný priestor ako miesto zaistenia v rámci azylového konania]
      Nasledujúce otázky sú relevantné v prípade, ak je podľa odpovede na druhú prejudiciálnu otázku potrebné uskutočniť azylové konanie.

                  a)

                  Má sa článok 43 smernice o konaniach vykladať v tom zmysle, že bráni takej právnej úprave členského štátu, ktorá umožňuje zaistenie žiadateľa v tranzitnom priestore po dobu dlhšiu ako štyri týždne?

                  b)

                  Má sa článok 2 písm. h) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu (prepracované znenie) (2) (ďalej len „smernica o prijímaní“), uplatniteľný podľa článku 26 smernice o konaniach, v spojení s článkom 6 a článkom 52 ods. 3 Charty vykladať v tom zmysle, že ubytovanie v tranzitnom priestore za okolností, o aké ide vo veci samej (priestor, ktorý nemožno legálne opustiť na základe vlastnej vôle v žiadnom smere), počas obdobia dlhšieho ako štyri týždne uvedeného v článku 43 smernice o konaniach, predstavuje zaistenie?

                  c)

                  Je v súlade s článkom 8 smernice o prijímaní, uplatniteľným podľa článku 26 smernice o konaniach, ak sa zaistenie žiadateľa počas obdobia dlhšieho ako štyri týždne uvedeného v článku 43 smernice o konaniach, uskutočňuje len preto, že žiadateľ nemôže uspokojiť svoje potreby (ubytovanie a strava) z dôvodu nedostatku materiálnych prostriedkov?

                  d)

                  Je v súlade s článkami 8 a 9 smernice o prijímaní, uplatniteľnými podľa článku 26 smernice o konaniach, ak ubytovanie, ktoré predstavuje de facto zaistenie počas obdobia dlhšieho ako štyri týždne uvedeného v článku 43 smernice o konaniach, nebolo nariadené prostredníctvom rozhodnutia o zaistení, nezaručuje sa opravný prostriedok na účely napadnutia zákonnosti zaistenia a jeho zachovania, de facto zaistenie sa uskutočňuje bez posúdenia jeho potreby alebo primeranosti, alebo možných alternatív k nemu, a jeho presná dĺžka trvania je neurčitá, vrátane okamihu jeho ukončenia?

                  e)

                  Možno článok 47 Charty vykladať v tom zmysle, že ak súd členského štátu rozhoduje o zjavne nezákonnom zaistení, môže ako preventívne opatrenie uložiť správnemu orgánu až do ukončenia sporného správneho konania, povinnosť určiť v prospech štátneho príslušníka tretej krajiny miesto pobytu, ktoré sa nachádza mimo tranzitného priestoru, a ktoré nie je miestom zaistenia?

            4.   [tranzitný priestor ako miesto zaistenia v rámci cudzineckej polície]
      Nasledujúce otázky sú relevantné v prípade, ak podľa odpovede na druhú prejudiciálnu nie je potrebné uskutočniť azylové konanie, ale konanie na úrovni cudzineckej polície.

                  a)

                  Majú sa odôvodnenia 17 a 24, ako aj článok 16 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (3) (ďalej len „smernica o návrate“), v spojení s článkom 6 a článkom 52 ods. 3 Charty vykladať v tom zmysle, že ubytovanie v tranzitnom priestore za okolností, o aké ide vo veci samej (priestor, ktorý nemožno legálne opustiť na základe vlastnej vôle v žiadnom smere), predstavuje pozbavenie slobody v zmysle týchto ustanovení?

                  b)

                  Je v súlade s odôvodnením 16 a článkom 15 ods. 1 smernice o návrate, v spojení s článkom 6 a článkom 52 ods. 3 Charty, ak sa zaistenie žiadateľa tretej krajiny uskutočňuje len preto, že mu bol uložený návrat a nemá materiálne prostriedky na uspokojenie svojich potrieb (ubytovanie a strava)?

                  c)

                  Je v súlade s odôvodnením 16 a článkom 15 ods. 2 smernice o návrate, v spojení s článkom 6, článkom 47 a článkom 52 ods. 3 Charty, ak ubytovanie, ktoré predstavuje de facto zaistenie, nebolo nariadené prostredníctvom rozhodnutia o zaistení, nezaručuje sa opravný prostriedok na účely napadnutia zákonnosti zaistenia a jeho zachovania, a de facto zaistenie sa uskutočňuje bez posúdenia jeho potreby alebo primeranosti, alebo možných alternatív k nemu?

                  d)

                  Možno článok 15 ods. 1, článok 15 ods. 4 až 6, ako aj odôvodnenie 16 smernice o návrate, v spojení s článkami 1, 4, 6 a 47 Charty vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa zaistenie uskutočnilo bez toho, aby sa určilo jeho presné trvanie alebo okamih jeho ukončenia?

                  e)

                  Možno právo Únie vykladať v tom zmysle, že ak súd členského štátu rozhoduje o zjavne nezákonnom zaistení, môže ako preventívne opatrenie uložiť správnemu orgánu až do ukončenia sporného správneho konania, povinnosť určiť v prospech štátneho príslušníka tretej krajiny miesto pobytu, ktoré sa nachádza mimo tranzitného priestoru, a ktoré nie je miestom zaistenia?

            5.   [účinný prostriedok nápravy, pokiaľ ide o rozhodnutie, ktorým sa mení krajina návratu]
      Má sa článok 13 smernice o návrate, podľa ktorého sa štátnemu príslušníkovi tretej krajiny poskytne účinný opravný prostriedok na odvolanie sa proti „rozhodnutiam vzťahujúcim sa na návrat“, v spojení s článkom 47 Charty vykladať v tom zmysle, že ak je opravný prostriedok stanovený vnútroštátnou právnou úpravou neúčinný, musí súd aspoň raz preveriť sťažnosť podanú proti rozhodnutiu, ktorým sa mení krajina návratu?

         (1)  Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 60.

         (2)  Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 96.

         (3)  Ú. v. EÚ L 348, 2008, s. 98.


title: Vec C-925/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 18. decembra 2019 – SA a SA junior/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) 18. decembra 2019 – SA a SA junior/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság
      (Vec C-925/19)
      (2020/C 161/28)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: SA a SA junior

         Žalovaní: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság a Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

         Prejudiciálne otázky

      1.   [nový dôvod neprípustnosti]
      Možno ustanovenia týkajúce sa neprípustných žiadostí podľa článku 33 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany (prepracované znenie) (1) (ďalej len „smernica o konaniach“) vykladať v tom zmysle, že bránia takej právnej úprave členského štátu, podľa ktorej je žiadosť v rámci azylového konania neprípustná, ak žiadateľ prišiel do Maďarska cez krajinu, v ktorej nebol vystavený prenasledovaniu alebo riziku vážneho bezprávia alebo kde je zaručená primeraná úroveň jeho ochrany?
      2.   [uskutočnenie azylového konania]

                  a)

                  Má sa článok 6 a článok 38 ods. 4 smernice o konaniach, ako aj jej odôvodnenie 34, ktoré ukladá povinnosť posúdiť žiadosti o medzinárodnú ochranu, v spojení s článkom 18 Charty základných práv (ďalej len „Charta“) vykladať v tom zmysle, že príslušný azylový orgán členského štátu musí žiadateľovi zaručiť možnosť začať azylové konanie v prípade, ak z vecného hľadiska nepreskúmal žiadosť o azyl, pričom sa odvolával na dôvod neprípustnosti uvedený v prvej prejudiciálnej otázke, a následne nariadil návrat žiadateľa do tretej krajiny, ktorá ho však odmietla prijať?

                  b)

                  V prípade kladnej odpovede na prejudiciálnu otázku 2. a), aký je presný obsah tejto povinnosti? Zahŕňa povinnosť zaručiť možnosť podať novú žiadosť o azyl, s vylúčením negatívnych dôsledkov následných žiadostí uvedených v článku 33 ods. 2 písm. d) a v článku 40 smernice o konaniach, alebo zahŕňa začatie alebo uskutočnenie azylového konania ex offo?

                  c)

                  V prípade kladnej odpovede na prejudiciálnu otázku 2. a), a pri zohľadnení článku 38 ods. 4 smernice o konaniach, môže členský štát bez toho, aby zmenil skutkovú situáciu, opätovne posúdiť neprípustnosť žiadosti v rámci tohto nového konania (ktoré by umožnilo uplatniť akýkoľvek typ konania uvedený v kapitole III, napríklad opätovné uplatnenie dôvodu neprípustnosti), alebo musí posúdiť žiadosť o azyl z vecného hľadiska vo vzťahu ku krajine pôvodu?

                  d)

                  Vyplýva z článku 33 ods. 1, článku 33 ods. 2 písm. b) a c), ako aj z článkov 35 a 38 smernice o konaniach, v spojení s článkom 18 Charty skutočnosť, že spätné prijatie treťou krajinou je kumulatívnou podmienkou na uplatnenie dôvodu neprípustnosti, teda na prijatie rozhodnutia založeného na tomto dôvode, alebo stačí overiť existenciu tejto podmienky v čase výkonu tohto rozhodnutia?

            3.   [tranzitný priestor ako miesto zaistenia v rámci azylového konania]
      Nasledujúce otázky sú relevantné v prípade, ak je podľa odpovede na druhú prejudiciálnu otázku potrebné uskutočniť azylové konanie.

                  a)

                  Má sa článok 43 smernice o konaniach vykladať v tom zmysle, že bráni takej právnej úprave členského štátu, ktorá umožňuje zaistenie žiadateľa v tranzitnom priestore po dobu dlhšiu ako štyri týždne?

                  b)

                  Má sa článok 2 písm. h) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu (prepracované znenie) (2) (ďalej len „smernica o prijímaní“), uplatniteľný podľa článku 26 smernice o konaniach, v spojení s článkom 6 a článkom 52 ods. 3 Charty vykladať v tom zmysle, že ubytovanie v tranzitnom priestore za okolností, o aké ide vo veci samej (priestor, ktorý nemožno legálne opustiť na základe vlastnej vôle v žiadnom smere), počas obdobia dlhšieho ako štyri týždne uvedeného v článku 43 smernice o konaniach, predstavuje zaistenie?

                  c)

                  Je v súlade s článkom 8 smernice o prijímaní, uplatniteľným podľa článku 26 smernice o konaniach, ak sa zaistenie žiadateľa počas obdobia dlhšieho ako štyri týždne uvedeného v článku 43 smernice o konaniach, uskutočňuje len preto, že žiadateľ nemôže uspokojiť svoje potreby (ubytovanie a strava) z dôvodu nedostatku materiálnych prostriedkov?

                  d)

                  Je v súlade s článkami 8 a 9 smernice o prijímaní, uplatniteľnými podľa článku 26 smernice o konaniach, ak ubytovanie, ktoré predstavuje de facto zaistenie počas obdobia dlhšieho ako štyri týždne uvedeného v článku 43 smernice o konaniach, nebolo nariadené prostredníctvom rozhodnutia o zaistení, nezaručuje sa opravný prostriedok na účely napadnutia zákonnosti zaistenia a jeho zachovania, de facto zaistenie sa uskutočňuje bez posúdenia jeho potreby alebo primeranosti, alebo možných alternatív k nemu, a jeho presná dĺžka trvania je neurčitá, vrátane okamihu jeho ukončenia?

                  e)

                  Možno článok 47 Charty vykladať v tom zmysle, že ak súd členského štátu rozhoduje o zjavne nezákonnom zaistení, môže ako preventívne opatrenie uložiť správnemu orgánu až do ukončenia sporného správneho konania, povinnosť určiť v prospech štátneho príslušníka tretej krajiny miesto pobytu, ktoré sa nachádza mimo tranzitného priestoru, a ktoré nie je miestom zaistenia?

            4.   [tranzitný priestor ako miesto zaistenia v rámci cudzineckej polície]
      Nasledujúce otázky sú relevantné v prípade, ak podľa odpovede na druhú prejudiciálnu nie je potrebné uskutočniť azylové konanie, ale konanie na úrovni cudzineckej polície.

                  a)

                  Majú sa odôvodnenia 17 a 24, ako aj článok 16 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (3) (ďalej len „smernica o návrate“), v spojení s článkom 6 a článkom 52 ods. 3 Charty vykladať v tom zmysle, že ubytovanie v tranzitnom priestore za okolností, o aké ide vo veci samej (priestor, ktorý nemožno legálne opustiť na základe vlastnej vôle v žiadnom smere), predstavuje pozbavenie slobody v zmysle týchto ustanovení?

                  b)

                  Je v súlade s odôvodnením 16 a článkom 15 ods. 1 smernice o návrate, v spojení s článkom 6 a článkom 52 ods. 3 Charty, ak sa zaistenie žiadateľa tretej krajiny uskutočňuje len preto, že mu bol uložený návrat a nemá materiálne prostriedky na uspokojenie svojich potrieb (ubytovanie a strava)?

                  c)

                  Je v súlade s odôvodnením 16 a článkom 15 ods. 2 smernice o návrate, v spojení s článkom 6, článkom 47 a článkom 52 ods. 3 Charty, ak ubytovanie, ktoré predstavuje de facto zaistenie, nebolo nariadené prostredníctvom rozhodnutia o zaistení, nezaručuje sa opravný prostriedok na účely napadnutia zákonnosti zaistenia a jeho zachovania, a de facto zaistenie sa uskutočňuje bez posúdenia jeho potreby alebo primeranosti, alebo možných alternatív k nemu?

                  d)

                  Možno článok 15 ods. 1, článok 15 ods. 4 až 6, ako aj odôvodnenie 16 smernice o návrate, v spojení s článkami 1, 4, 6 a 47 Charty vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa zaistenie uskutočnilo bez toho, aby sa určilo jeho presné trvanie alebo okamih jeho ukončenia?

                  e)

                  Možno právo Únie vykladať v tom zmysle, že ak súd členského štátu rozhoduje o zjavne nezákonnom zaistení, môže ako preventívne opatrenie uložiť správnemu orgánu až do ukončenia sporného správneho konania, povinnosť určiť v prospech štátneho príslušníka tretej krajiny miesto pobytu, ktoré sa nachádza mimo tranzitného priestoru, a ktoré nie je miestom zaistenia?

            5.   [účinný prostriedok nápravy, pokiaľ ide o rozhodnutie, ktorým sa mení krajina návratu]
      Má sa článok 13 smernice o návrate, podľa ktorého sa štátnemu príslušníkovi tretej krajiny poskytne účinný opravný prostriedok na odvolanie sa proti „rozhodnutiam vzťahujúcim sa na návrat“, v spojení s článkom 47 Charty vykladať v tom zmysle, že ak je opravný prostriedok stanovený vnútroštátnou právnou úpravou neúčinný, musí súd aspoň raz preveriť sťažnosť podanú proti rozhodnutiu, ktorým sa mení krajina návratu?

         (1)  Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 60.

         (2)  Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 96.

         (3)  Ú. v. EÚ L 348, 2008, s. 98.


title: Vec C-932/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Győri Ítélőtábla (Maďarsko) 20. decembra 2019 – J.Z./OTP Jelzálogbank Zrt. a iní

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Győri Ítélőtábla (Maďarsko) 20. decembra 2019 – J.Z./OTP Jelzálogbank Zrt. a iní
      (Vec C-932/19)
      (2020/C 161/29)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Győri Ítélőtábla

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: J.Z.

         Žalovaní: OTP Jelzálogbank Zrt., OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

         Prejudiciálna otázka

      Bráni článok 6 ods. 1 [smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (1)] vnútroštátnemu právnemu predpisu, podľa ktorého je v zmluve o spotrebiteľskom úvere neplatná taká podmienka – pokiaľ nejde o individuálne dohodnutú zmluvnú podmienku –, na základe ktorej finančná inštitúcia rozhodne, že pri poskytnutí finančných prostriedkov na kúpu tovaru, ktorý je predmetom úveru alebo lízingu, sa uplatní nákupný výmenný kurz, zatiaľ čo pri splácaní úveru sa uplatní predajný výmenný kurz alebo akýkoľvek iný výmenný kurz iného typu, než je výmenný kurz stanovený pri poskytnutí finančných prostriedkov, a podľa ktorého sa táto neplatná podmienka nahradí ustanovením, podľa ktorého sa uplatní oficiálny výmenný kurz, ktorý stanovila Národná banka Maďarska pre príslušnú cudziu menu, a to tak pri poskytnutí finančných prostriedkov, ako aj pri splácaní, bez posúdenia, či uvedené ustanovenie – vzhľadom na všetky podmienky zmluvy – skutočne chráni spotrebiteľa pred obzvlášť škodlivými dôsledkami, a tiež bez toho, aby mal spotrebiteľ možnosť vyjadriť sa, či chce využiť ochranu, ktorú poskytuje toto zákonné ustanovenie?

         (1)  Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288.


title: Vec C-10/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf (Nemecko) 10. januára 2020 – Flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf (Nemecko) 10. januára 2020 – Flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Vec C-10/20)
      (2020/C 161/30)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Flightright GmbH

         Žalovaná: Eurowings GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa systém náhrady v prípade zrušenia letu podľa článku 5 v spojení s článkom 7 nariadenia (ES) č. 261/2004 (1) vykladať v tom zmysle, že náhradu na základe analogického uplatnenia článku 7 uvedeného nariadenia dostanú aj cestujúci, ktorí boli do cieľového miesta prepravení náhradným letom viac než hodinu pred plánovaným odletom, a boli tak do tohto miesta prepravení alternatívnym letom skôr, než by to bolo v prípade plánovaného (zrušeného) letu?

                  2.

                              a)

                              V prípade kladnej odpovede na otázku v bode 1: Môže sa potom táto náhrada, ktorá sa v zásade musí priznať na základe článku 7 ods. 1 nariadenia (ES) č. 261/2004, znížiť podľa článku 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 261/2004 v závislosti od dĺžky letu, pokiaľ čas príletu náhradného letu predchádza plánovanému času príletu pôvodne rezervovaného letu?

                              b)

                              V prípade kladnej odpovede na otázku v bode 2a): Ak čas príletu náhradného letu ďaleko predchádza plánovanému času príletu pôvodne rezervovaného letu, približne o viac než tri hodiny, existuje dôvod na vylúčenie možnosti zníženia?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-17/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Taliansko) 14. januára 2020 – MC/U.T.G. – Prefettura di Foggia

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Taliansko) 14. januára 2020 – MC/U.T.G. – Prefettura di Foggia
      (Vec C-17/20)
      (2020/C 161/31)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: MC

         Žalovanýá: U.T.G. – Prefettura di Foggia

         Prejudiciálna otázka

      Sú články 91, 92 a 93 legislatívneho dekrétu č. 159 zo 6. septembra 2011 v rozsahu, v akom nestanovujú kontradiktórnosť konania pred správnym orgánom v prospech osoby, voči ktorej správny orgán zamýšľa vydať zákaz s cieľom boja proti mafii, zlučiteľné so zásadou kontradiktórnosti, ako je zakotvená a uznaná ako zásada práva Únie?


title: Vec C-18/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 16. januára 2020 – XY

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 16. januára 2020 – XY
      (Vec C-18/20)
      (2020/C 161/32)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: XY

         Žalovaný úrad: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Zahŕňajú slovné spojenia „nové skutočnosti alebo zistenia“, ktoré „sa objavili alebo boli žiadateľom predložené“ obsiahnuté v článku 40 ods. 2 a 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany (1), aj také okolnosti, ktoré boli známe už pred právoplatným ukončením predchádzajúceho konania o azyle?
                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

                  2.

                  Je v takom prípade, v ktorom vyšli najavo nové skutočnosti a dôkazy, ktoré sa v predchádzajúcom konaní nemohli uplatniť bez zavinenia cudzej osoby, postačujúce to, že sa žiadateľovi o azyl umožní žiadať znovuotvorenie právoplatne ukončeného predchádzajúceho konania?

                  3.

                  Môže úrad, ak žiadateľ o azyl nesie vinu na tom, že tvrdenia k opätovne uplatňovaným dôvodom neuviedol už v predchádzajúcom konaní o azyle, zamietnuť vecné posúdenie následnej žiadosti z dôvodu vnútroštátnej úpravy, ktorá stanovuje zásadu všeobecného uplatnenia v správnom konaní, hoci členský štát pre nedostatok osobitných noriem neprebral riadne ustanovenia článku 40 ods. 2 a 3 smernice o konaní a v dôsledku toho nevyužil možnosť priznanú v článku 40 ods. 4 smernice upraviť výnimku z vecného preskúmania následnej žiadosti?

         (1)  Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 60.


title: Vec C-32/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte di appello di Napoli (Taliansko) 22. januára 2020 – TJ/Balga Srl

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/26

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte di appello di Napoli (Taliansko) 22. januára 2020 – TJ/Balga Srl
      (Vec C-32/20)
      (2020/C 161/35)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Corte di appello di Napoli

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: TJ

         Odporkyňa: Balga Srl

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 30 Charty základných práv EÚ vykladať v tom zmysle, že v prípade nezákonného hromadného prepúšťania priznáva právo na kvalifikovanú ochranu zodpovedajúcu parametrom efektivity, účinnosti, primeranosti a odradzujúceho účinku, keďže týmito požiadavkami sa vyznačujú sankcie, ktoré „právo Únie“ stanovuje na zabezpečenie dodržiavania základných hodnôt, ktorým sa musia vnútroštátne predpisy – alebo aplikačná prax – zabezpečujúce prijatie konkrétneho sankčného opatrenia proti akémukoľvek neoprávnenému prepúšťaniu prispôsobiť? Predstavujú preto uvedené parametre relevantnú vonkajšiu hranicu uplatniteľnú v súdnom konaní, pokiaľ ide o úkony, ktoré môže vnútroštátny súd vykonať na účely zosúladenia vnútroštátnej právnej úpravy alebo právnej praxe, ktorou sa vykonáva smernica 98/59/ES (1), s právom EÚ?

                  2.

                  Má sa článok 30 Charty základných práv EÚ vykladať na účely vymedzenia úrovne ochrany, ktorú právo Únie ukladá v prípade nezákonného hromadného prepúšťania, tak, že je potrebné „s náležitým zreteľom“ zohľadniť, t. j. považovať za relevantný, hmotnoprávny význam článku 24 revidovanej Európskej sociálnej charty, na ktorú odkazujú vysvetlivky k Charte základných práv, tak ako vyplýva z rozhodnutí Európskeho výboru pre sociálne práva, a bráni preto právo Únie vnútroštátnej právnej úprave a aplikačnej praxi, ktoré tým, že vylučujú obnovenie pracovného pomeru, obmedzujú poskytovanú ochranu iba na opatrenie pozostávajúce zo zaplatenia náhrady škody, ktoré sa vyznačuje maximálnym stropom stanoveným s ohľadom na prioritné kritérium odpracovaných rokov, a to namiesto náhrady ujmy, ktorú zamestnanec utrpel v dôsledku straty svojho zdroja obživy?

                  3.

                  Má z tohto dôvodu vnútroštátny súd pri posudzovaní stupňa zlučiteľnosti vnútroštátneho právneho predpisu, ktorým sa vykonáva alebo stanovuje opatrenie týkajúce sa ochrany v prípade nezákonného hromadného prepúšťania (z dôvodu porušenia kritérií výberu) zohľadniť obsah vypracovaný Európskou sociálnou chartou vyplývajúci z rozhodnutí jej orgánov a, v každom prípade, považovať za nevyhnutnú ochranu spočívajúcu v úplnom odškodnení hospodárskych dôsledkov vyplývajúcich zo straty práce alebo aspoň v opatrení podobného charakteru?

                  4.

                  Bránia články 20, 21, 34 a 47 Charty základných práv EÚ tomu, aby členský štát zaviedol vnútroštátnu právnu úpravu alebo aplikačnú prax na vykonanie smernice 98/59/ES, ktorá stanovuje iba vo vzťahu k zamestnancom dotknutým hromadným prepúšťaním, ktorí boli prijatí po 7. marci 2015, sankčný režim vylučujúci obnovenie pracovného pomeru a, v každom prípade, odškodnenie dôsledkov vyplývajúcich zo straty príjmu a straty sociálneho zabezpečenia, a to na rozdiel od záruk týkajúcich sa zamestnancov dotknutých rovnakým hromadným prepúšťaním, ale prijatým pred uvedeným dátumom, pričom zamestnancom prijatým po 7. marci 2015 priznáva výlučne náhradu vyznačujúcu sa tým, že jej výška sa prednostne určuje podľa odpracovaných rokov, čím v závislosti od dátumu prijatia do zamestnania dochádza k uplatňovaniu odlišných sankcií, čo vedie k rôznym úrovniam ochrany, ktorých základom je uvedené kritérium a nie skutočné dôsledky, ktorým zamestnanci čelia v dôsledku nezavinenej straty zdroja obživy?

         (1)  Smernica Rady 98/59/ES z 20. júla 1998 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa hromadného prepúšťania (Ú. v. ES L 225, 1998, s. 16; Mim. vyd. 05/003, s. 327).


title: Vec C-33/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Ravensburg (Nemecko) 23. januára 2020 – UK/Volkswagen Bank GmbH

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Ravensburg (Nemecko) 23. januára 2020 – UK/Volkswagen Bank GmbH
      (Vec C-33/20)
      (2020/C 161/36)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Ravensburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: UK

         Žalovaná: Volkswagen Bank GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 10 ods. 2 písm. l) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (1) vykladať v tom zmysle, že v zmluve o úvere:

                              a)

                              sa má v absolútnej hodnote uviesť úroková sadzba pre prípad oneskorených platieb platná v čase uzavretia zmluvy o úvere, resp. sa má v absolútnej hodnote uviesť aspoň referenčná úroková sadzba (v tomto prípade základná úroková sadzba podľa § 247 BGB [Bürgerliches Gesetzbuch, Občiansky zákonník]), z ktorej sa zvýšením (v tomto prípade o päť percentuálnych bodov podľa § 288 ods. 1 druhej vety BGB) vypočíta platná úroková sadzba pre prípad oneskorených platieb?

                              b)

                              sa musí konkrétne vysvetliť mechanizmus úpravy úrokovej sadzby pre prípad oneskorených platieb, resp. sa aspoň musí odkázať na vnútroštátne predpisy, z ktorých je možné odvodiť úpravu úrokovej sadzby pre prípad oneskorených platieb (§ 247, § 288 ods. 1 druhá veta BGB)?

                  2.

                  Má sa článok 10 ods. 2 písm. r) smernice 2008/48/ES vykladať v tom zmysle, že v zmluve o úvere musí byť uvedená konkrétna, pre spotrebiteľa zrozumiteľná, metóda výpočtu kompenzácie za predčasné splatenie v prípade predčasného splatenia úveru, aby tak spotrebiteľ mohol aspoň približne vypočítať výšku kompenzácie v prípade predčasného ukončenia zmluvy?

                  3.

                  Má sa článok 10 ods. 2 písm. s) smernice 2008/48/ES vykladať v tom zmysle, že v zmluve o úvere

                              a)

                              sa musia uviesť aj práva zmluvných strán na ukončenie zmluvy upravené vnútroštátnym právom, najmä tiež právo dlžníka na ukončenie zmluvy zo závažného dôvodu pri zmluvách o úvere na dobu určitú podľa § 314 BGB?

                              b)

                              sa musí v prípade všetkých práv zmluvných strán na ukončenie zmluvy o úvere upozorniť na lehotu a formu ukončenia zmluvy stanovené pre výkon práva na ukončenie zmluvy?

         (1)  Ú. v. EÚ L 133, 2008, s. 66.


title: Vec C-40/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 27. januára 2020 – AQ, BO, CP/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/28

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 27. januára 2020 – AQ, BO, CP/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia
      (Vec C-40/20)
      (2020/C 161/37)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolatelia: AQ, BO, CP

         Odporcovia: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Bráni doložka 5 s názvom „Opatrenia proti nezákonnému konaniu“ rámcovej dohody uvedenej v smernici č. 1999/70/ES (smernica Rady o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, ďalej len „smernica“) (1), vykladaná v spojení s odôvodneniami 6 a 7, ako aj s doložkou 4 („Zásada nediskriminácie“) uvedenej dohody, a tiež s ohľadom na zásady ekvivalencie, efektivity a potrebného účinku práva [Európskej únie], vnútroštátnej právnej úprave, konkrétne článku 24 ods. 3 písm. a) a článku 22 ods. 9 zákona č. 240/2010, ktorá vysokým školám umožňuje, aby bez kvantitatívnych obmedzení uzatvárali s výskumnými pracovníkmi pracovné zmluvy na dobu určitú v trvaní troch rokov, ktoré je možné predĺžiť o dva roky, pričom uzatváranie a predlžovanie takýchto zmlúv nie sú povinné podmieniť nijakým objektívnym dôvodom súvisiacim s dočasnými alebo mimoriadnymi potrebami dotknutej vysokej školy, a v ktorej sa ako jediné obmedzenie opakovaného uzatvárania zmlúv na dobu určitú s rovnakou osobou stanovuje iba to, aby trvanie príslušných pracovnoprávnych vzťahov neprekročilo dvanásť rokov, pričom nemusí ísť o nepretržité trvanie?

                  2.

                  Bráni predmetná doložka 5 rámcovej dohody, vykladaná v spojení s odôvodneniami 6 a 7 smernice, ako aj s uvedenou doložkou 4 tejto dohody, a tiež s ohľadom na zásady ekvivalencie, efektivity a potrebného účinku práva [Európskej únie] vnútroštátnej právnej úprave (konkrétne článkom 24 a 29 ods. 1 zákona č. 240/2010) v rozsahu, v akom sa vysokým školám umožňuje prijímať výlučne výskumných pracovníkov na dobu určitú bez toho, aby príslušné rozhodnutie záviselo na existencii dočasných alebo mimoriadnych potrieb a bez toho, aby stanovila akékoľvek obmedzenia, prostredníctvom potenciálne neobmedzeného opakovaného uzatvárania zmlúv na dobu určitú, bežných vzdelávacích a výskumných potrieb týchto vysokých škôl?

                  3.

                  Bráni doložka 4 uvedenej rámcovej dohody vnútroštátnej právnej úprave, akú predstavuje článok 20 ods. 1 legislatívneho dekrétu 75/2017 (v súlade s výkladom podľa uvedeného ministerského obežníka č. 3/2017), ktorá priznáva možnosť prijať dočasných výskumných pracovníkov verejných výskumných organizácií do stáleho pracovného pomeru – ale iba za predpokladu, že do 31. decembra 2017 odpracovali v danej verejnej službe aspoň tri roky -, uvedenú možnosť však nepriznáva v prospech vysokoškolských výskumných pracovníkov na dobu určitú, a to iba z dôvodu, že podľa článku 22 ods. 16 legislatívneho dekrétu 75/2017 sa na pracovnoprávne vzťahy vysokoškolských výskumných pracovníkov, hoci sú založené na zamestnaneckej pracovnej zmluve, vzťahuje „režim podľa verejného práva“, napriek tomu, že článok 22 ods. 9 zákona 240/2010 podriaďuje výskumných pracovníkov pôsobiacich vo výskumných organizáciách aj výskumných pracovníkov na vysokých školách rovnakému pravidlu týkajúcemu sa maximálneho možného trvania pracovnoprávnych vzťahov na dobu určitú, a to vo forme zmlúv podľa nasledujúceho článku 24 alebo výskumných grantov podľa toho istého článku 22, uzatvorených s vysokými školami alebo výskumnými organizáciami?

                  4.

                  Bránia zásady ekvivalencie a efektivity, ako aj zásada potrebného účinku práva EÚ, so zreteľom na uvedenú rámcovú dohodu, ako aj zásada nediskriminácie podľa doložky 4 tejto dohody vnútroštátnej právnej úprave (článok 24 ods. 3 písm. a) zákona 240/2010 a článok 29 ods. 2 písm. d) a ods. 4 legislatívneho dekrétu 81/2015), ktorá napriek existencii spoločnej regulácie uplatniteľnej na všetkých pracovníkov, t. j. vo verejnej aj súkromnej sfére, ktorá sa naposledy stanovila v samotnom legislatívnom dekréte č. 81, pričom (s účinnosťou od roku 2018) stanovuje maximálne trvanie pracovnoprávneho vzťahu na dobu určitú na 24 mesiacov (vrátane predĺžení a obnovení) a podmieňuje využívanie takéhoto druhu pracovnoprávnych vzťahov vo verejnej správe existenciou „dočasných a mimoriadnych požiadaviek“, umožňuje, aby vysoké školy prijímali výskumných pracovníkov na základe pracovnej zmluvy na dobu určitú v trvaní troch rokov, ktorú možno, v prípade pozitívneho hodnotenia výskumnej a pedagogickej činnosti vykonanej počas daného trojročného obdobia, predĺžiť o dva roky, ale na uzatvorenie prvej pracovnej zmluvy ani na jej predĺženie nevyžaduje existenciu uvedených dočasných alebo mimoriadnych potrieb dotknutej vysokej školy, pričom po uplynutí príslušných piatich rokov sa vysokej škole dokonca umožňuje, aby s rovnakou osobou alebo s inými osobami uzatvorila ďalšiu pracovnú zmluvu na dobu určitú rovnakého druhu, a to na účely uspokojenia tých istých potrieb v oblasti výučby a výskumu, ktorých sa týkala predchádzajúca zmluva?

                  5.

                  Bráni doložka 5 uvedenej rámcovej dohody, aj s ohľadom na zásady efektivity a ekvivalencie a na vyššie uvedenú doložku 4 tomu, aby vnútroštátna právna úprava [článok 29 ods. 2 písm. d) a ods. 4 legislatívneho dekrétu 81/2015 a článok 36 ods. 2 a 5 legislatívneho dekrétu 165/2001] znemožňovala vo vzťahu k vysokoškolským výskumným pracovníkom prijatým na základe pracovnej zmluvy na dobu určitú v trvaní troch rokov, ktorú možno predĺžiť o ďalšie dva roky [podľa uvedeného článku 24 ods. 3 písm. a) zákona 240/2010], neskorší vznik pracovného pomeru na neurčitý čas, keďže v rámci talianskeho právneho poriadku neexistujú iné opatrenia vhodné na zabránenie nezákonnému opakovanému uzatváraniu dočasných pracovnoprávnych vzťahov zo strany vysokých škôl a jeho sankcionovanie?

         (1)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. EÚ L 175, 1999, s. 43).


title: Vec C-44/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 27. januára 2020 – Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)/PC, RE

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/29

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 27. januára 2020 – Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)/PC, RE
      (Vec C-44/20)
      (2020/C 161/38)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Consiglio di Stato

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)

         Odporcovia: PC, RE

         Prejudiciálne otázky

                  a)

                  Má sa doložka 4 Rámcovej dohody o práci na dobu určitú, uzatvorenej 18. marca 1999, ktorá je prílohou smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 (1), vykladať v tom zmysle, že ukladá povinnosť, aby sa obdobia služby, ktoré dočasný zamestnanec odpracoval pre orgán verejnej moci v rámci plnenia úloh zhodujúcich sa s úlohami, ktoré plní stály zamestnanec zaradený do rovnakej kategórie v rámci rovnakého orgánu, zohľadňovali na účely výpočtu odpracovaných rokov, vrátane prípadu, keď sa dotknutý dočasný zamestnanec prijal do stáleho pracovného pomeru na základe verejného výberového konania, a to napriek osobitostiam výberového konania, ktoré v danom prípade vedie k úplnému obnoveniu pracovného pomeru a vzniku nového pracovnoprávneho vzťahu, t. j. k prerušeniu predchádzajúceho pracovnoprávneho vzťahu, ktoré uchádzač vo výberovom konaní akceptoval, s tým, že nový pracovný pomer sa vyznačuje existenciou autoritatívneho aktu vo veci pracovného zaradenia zamestnanca, ako aj osobitnými povinnosťami a špecifickou, posilnenou stabilitou?

                  b)

                  V prípade kladnej odpovede na otázku uvedenú v písm. a): majú sa predtým odpracované roky uznať v plnom rozsahu, alebo existuje objektívny dôvod na to, aby sa kritériá uznávania odpracovaných rokov, na základe vyššie uvedených osobitostí, odlišovali od režimu úplného uznania?

                  c)

                  V prípade zápornej odpovede na otázku uvedenú v písm. b): na základe akých kritérií sa má vypočítať počet odpracovaných rokov, ktorý je možné uznať, aby nedošlo k diskriminácii?

         (1)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).


title: Vec C-53/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 3. februára 2020 – Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein e.V.

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/31

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 3. februára 2020 – Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein e.V.
      (Vec C-53/20)
      (2020/C 161/40)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku „Rechtsbeschwerde“: Hengstenberg GmbH & Co. KG

         Odporca v konaní o opravnom prostriedku „Rechtsbeschwerde“: Spreewaldverein e.V.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Môže v konaní o zmene a doplnení špecifikácie, ktoré nie sú nepodstatné, každá existujúca alebo potenciálna hospodárska dotknutosť fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá nie je úplne nepravdepodobná, stačiť na to, aby odôvodnila oprávnený záujem, ktorý sa pre podanie námietky proti žiadosti alebo na podanie opravného prostriedku proti pozitívnemu rozhodnutiu o tejto žiadosti vyžaduje v zmysle článku 53 ods. 2 prvého pododseku v spojení s článkom 49 ods. 3 prvým pododsekom a ods. 4 druhým pododsekom nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 (1)?

                  2.

                  Pre prípad, že odpoveď na prvú otázku bude záporná:
                  Majú v konaní o zmene alebo doplnení špecifikácie, ktoré nie sú nepodstatné, oprávnený záujem v zmysle článku 53 ods. 2 prvého pododseku v spojení s článkom 49 ods. 3 prvým pododsekom a ods. 4 druhým pododsekom nariadenia 1151/2012 (iba) tie hospodárska subjekty, ktoré vyrábajú výrobky alebo potraviny, ktoré sú porovnateľné s výrobkami a potravinami hospodárskych subjektov, v prospech ktorých je chránené zemepisné označenie zapísané?

                  3.

                  Pre prípad, že odpoveď na druhú otázku bude záporná:

                              a)

                              Treba vo vzťahu k požiadavkám na oprávnený záujem v zmysle článku 49 ods. 3 prvého pododseku a ods. 4 druhého pododseku nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 rozlišovať medzi postupom zápisu do registra podľa článkov 49 až 52 nariadenia 1151/2012 na jednej strane a medzi konaním o zmene a doplnení špecifikácie podľa článku 53 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 na druhej strane a

                              b)

                              majú preto v konaní o zmene a doplnení špecifikácie, ktorá nie je nepodstatná, oprávnený záujem v zmysle článku 53 ods. 2 prvého pododseku v spojení s článkom 49 ods. 3 prvým pododsekom a ods. 4 druhým pododsekom nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 iba tí výrobcovia, ktorí vyrábajú alebo majú konkrétny zámer vyrábať výrobky zodpovedajúce špecifikácii v tejto zemepisnej oblasti, takže výrobcovia, ktorí v tejto oblasti „nie sú usadení“, sú z uplatňovania oprávneného záujmu a priori vylúčení?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 | o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (Ú. v. EÚ L 343, 2012, s. 1).


title: Vec C-60/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) 5. februára 2020 – VAS „Latvijas dzelzceļš“/Valsts dzelzceļa administrācija

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/31

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) 5. februára 2020 – VAS „Latvijas dzelzceļš“/Valsts dzelzceļa administrācija
      (Vec C-60/20)
      (2020/C 161/41)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administratīvā apgabaltiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: VAS „Latvijas dzelzceļš“

         Odporkyňa v odvolacom konaní: Valsts dzelzceļa administrācija

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Možno článok 13 ods. 2 a 6 smernice 2012/34 (1) (článok 15 ods. 5 a 6 nariadenia 2017/2177) (2) uplatniť takým spôsobom, že regulačný orgán môže vlastníkovi infraštruktúry, ktorý nie je prevádzkovateľom servisného zariadenia, uložiť povinnosť zabezpečiť prístup k službám?

                  2.

                  Má sa článok 13 ods. 6 smernice 2012/34 (článok 15 ods. 5 a 6 nariadenia 2017/2177) vykladať v tom zmysle, že umožňuje vlastníkovi budovy ukončiť nájomný vzťah a uskutočniť premenu servisného zariadenia?

                  3.

                  Má sa článok 13 ods. 6 smernice 2012/34 (článok 15 ods. 5 a 6 nariadenia 2017/2177) vykladať v tom zmysle, že ukladá regulačnému orgánu len povinnosť preskúmať, či sa prevádzkovateľ servisného zariadenia (v prejednávanej veci vlastník servisného zariadenia) skutočne rozhodol uskutočniť premenu servisného zariadenia?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/34/EÚ z 21. novembra 2012 , ktorou sa zriaďuje jednotný európsky železničný priestor (Ú. v. EÚ L 343, 2012, s. 32).

         (2)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2177 z 22. novembra 2017 o prístupe k servisným zariadeniam a službám týkajúcim sa železničnej dopravy (Ú. v. EÚ L 307, 2017, s. 1).


title: Vec C-67/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Liège (Belgicko) 10. februára 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)/M.M.

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/32

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Liège (Belgicko) 10. februára 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)/M.M.
      (Vec C-67/20)
      (2020/C 161/42)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour du travail de Liège

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

         Žalovaný: M.M.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Predstavuje opravný prostriedok upravený vnútroštátnym právom v prospech žiadateľa o azyl, ktorým sa má preskúmať jeho žiadosť o medzinárodnú ochranu v inom členskom štáte, ktorý nemá žiaden odkladný účinok a ktorý môže taký účinok nadobudnúť len v prípade pozbavenia osobnej slobody na účely okamžitého odovzdania účinný opravný prostriedok v zmysle článku 27 nariadenia Dublin III? (1)

                  2.

                  Má sa účinný opravný prostriedok upravený v článku 27 nariadenia Dublin III chápať tak, že bráni len vykonaniu opatrenia núteného odovzdania počas preskúmavania opravného prostriedku smerujúceho proti uvedenému rozhodnutiu o odovzdaní alebo ako zákaz akéhokoľvek prípravného opatrenia na vyhostenie, ako je napríklad premiestnenie do centra, ktoré zabezpečuje implementáciu krokov vedúcich k návratu voči žiadateľom o azyl, ktorých žiadosti o azyl sa majú preskúmať v inom členskom štáte?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013 , ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 31).


title: Vec C-68/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Liège (Belgicko) 10. februára 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/Mme C.

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/33

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Liège (Belgicko) 10. februára 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/Mme C.
      (Vec C-68/20)
      (2020/C 161/43)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour du travail de Liège

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Žalovaná: Mme C.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Predstavuje opravný prostriedok upravený vnútroštátnym právom v prospech žiadateľa o azyl, ktorým sa má preskúmať jeho žiadosť o medzinárodnú ochranu v inom členskom štáte, ktorý nemá žiaden odkladný účinok a ktorý môže taký účinok nadobudnúť len v prípade pozbavenia osobnej slobody na účely okamžitého odovzdania účinný opravný prostriedok v zmysle článku 27 nariadenia Dublin III (1)?

                  2.

                  Má sa účinný opravný prostriedok upravený v článku 27 nariadenia Dublin III chápať tak, že bráni len vykonaniu opatrenia núteného odovzdania počas preskúmavania opravného prostriedku smerujúceho proti uvedenému rozhodnutiu o odovzdaní alebo ako zákaz akéhokoľvek prípravného opatrenia na vyhostenie, ako je napríklad premiestnenie do centra, ktoré zabezpečuje implementáciu krokov vedúcich k návratu voči žiadateľom o azyl, ktorých žiadosti o azyl sa majú preskúmať v inom členskom štáte?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013 , ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 31).


title: Vec C-69/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Liège (Belgicko) 10. februára 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/Mme C.

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/33

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour du travail de Liège (Belgicko) 10. februára 2020 – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/Mme C.
      (Vec C-69/20)
      (2020/C 161/44)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour du travail de Liège

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Žalovaná: Pani C.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Predstavuje opravný prostriedok upravený vnútroštátnym právom v prospech žiadateľa o azyl, ktorým sa má preskúmať jeho žiadosť o medzinárodnú ochranu v inom členskom štáte, ktorý nemá žiaden odkladný účinok a ktorý môže taký účinok nadobudnúť len v prípade pozbavenia osobnej slobody na účely okamžitého odovzdania účinný opravný prostriedok v zmysle článku 27 nariadenia Dublin III (1)?

                  2.

                  Má sa účinný opravný prostriedok upravený v článku 27 nariadenia Dublin III chápať tak, že bráni len vykonaniu opatrenia núteného odovzdania počas preskúmavania opravného prostriedku smerujúceho proti uvedenému rozhodnutiu o odovzdaní alebo ako zákaz akéhokoľvek prípravného opatrenia na vyhostenie, ako je napríklad premiestnenie do centra, ktoré zabezpečuje implementáciu krokov vedúcich k návratu voči žiadateľom o azyl, ktorých žiadosti o azyl sa majú preskúmať v inom členskom štáte?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013 , ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 31).


title: Vec C-76/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Varna (Bulharsko) 12. februára 2020 – „BalevBio“ EOOD/Teritorialna Direkcija Severna Morska, Agencija „Mitnici“

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/34

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Varna (Bulharsko) 12. februára 2020 – „BalevBio“ EOOD/Teritorialna Direkcija Severna Morska, Agencija „Mitnici“
      (Vec C-76/20)
      (2020/C 161/45)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administrativen săd Varna

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka:„BalevBio“ EOOD

         Odporkyňa: Teritorialna Direkcija Severna Morska, Agencija „Mitnici“

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa pravidlo 3 а) Všeobecných pravidiel na interpretáciu [Kombinovanej nomenklatúry] upravených vo vykonávacom nariadení (EÚ) 2015/1754 (1) vykladať v tom zmysle, že na účely zatriedenia výrobkov, akými sú sporné výrobky v konaní vo veci samej, ktoré sú zložené z rôznych látok, sa za „položku, ktorá obsahuje presnejší opis tovaru“ považuje vždy tá položka, do ktorej patrí látka s najvyšším množstevným (objemovým) podielom alebo je takýto výklad možný len v tom prípade, ak samotná položka upravuje množstvo (objem) ako kritérium, ktoré presnejšie označuje a jasnejšie a úplnejšie popisuje predmetný tovar?

                  2.

                  V závislosti od odpovede na prvú otázku a v kontexte vysvetliviek k [Harmonizovanému systému] týkajúcich sa položiek 4410 a 4419: Má sa vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/1754 vykladať v tom zmysle, že položka 4419 nezahŕňa výrobky z drevotriesky (vlákna), v prípade ktorých hmotnosť spojiva (termosetovej živice) presahuje 15 % hmotnosti drevotriesky?

                  3.

                  Má sa vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/1754 vykladať v tom zmysle, že tovary, ktoré sú predmetom sporu v konaní vo veci samej, konkrétne poháre vyrobené z kompozitného materiálu so 72,33 %-ným podielom rastlinných ligno-celulózových vlákien a 25,2 %-ným podielom spojiva (melamínová živica), sa majú zatriediť do podpoložky 3924 10 00 prílohy I?

         (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2015/1754 zo 6. októbra 2015, ktorým sa mení príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 285, 2015, s. 1).


title: Vec C-84/20 P: Odvolanie podané 14. februára 2020: Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis, proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) z 11. decembra 2019 vo veci T-547/19, Sarantis Sarantos/Európsky parlament, Rada Európskej únie a Európska komisia

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/35

      Odvolanie podané 14. februára 2020: Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis, proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) z 11. decembra 2019 vo veci T-547/19, Sarantis Sarantos/Európsky parlament, Rada Európskej únie a Európska komisia
      (Vec C-84/20 P)
      (2020/C 161/46)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis, (v zastúpení C. Papasotiriou, avvocato)
      Ďalší účastníci konania: Európsky parlament, Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateľov

      Odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor,

                  —

                  rozhodol o ich žalobe z 31. júla 2019 bez toho, aby vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie,

                  —

                  zrušil uznesenie deviatej komory Všeobecného súdu Európskej únie z 11. decembra 2019, ktoré sa týka vyššie uvedenej žaloby zapísanej do registra pod číslom 923557 a vyhovel žalobe v celom rozsahu,

                  —

                  zrušil nariadenie (EÚ) 2019/1157 (1) z 20. júna 2019,

                  —

                  uložil odporcom povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolatelia uvádzajú dva odvolacie dôvody:

                  1.

                        V prvom odvolacom dôvode
                      tvrdia, že napadnuté uznesenie tým, že sa zamietla ich žaloba ako neprípustná a bolo najmä rozhodnuté, že „napadnuté nariadenie nemá dopad na žalobcov, ktorí sú fyzickými osobami, z dôvodu určitých vlastností, ktoré sú pre nich typické alebo z dôvodu faktickej situácie, ktorá ich v porovnaní s akoukoľvek inou osobou charakterizuje, ale z dôvodu ich viery, ktorú vyznáva v skutočnosti alebo potenciálne neurčitý počet ľudí. Uvedení žalobcovia preto nie sú napadnutým nariadením osobne dotknutí v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ“, porušilo článok 263 štvrtý odsek, článok 19 štatútu Súdneho dvora Európskej únie, zásadu proporcionality, preambulu ako aj článok 47 a článok 52 ods.1 Charty základných práv Európskej únie (2000/C 364/1), článok 5 ods. 1 a článok 4 Zmluvy o Európskej únii (samostatne a v spojení s protokolom č. 2 vzhľadom na uplatnenie zásady proporcionality), ako i príslušnú judikatúru. To z tohto dôvodu, že žalobcovia vo svojej žalobe tvrdia, že napadnuté nariadenie porušuje ich ľudské práva, vrátane základných práv zakotvených v Charte základných práv Európskej únie (ľudská dôstojnosť, náboženské presvedčenie, právo vzniesť námietku v súvislosti so slobodou náboženského vyznania, osobný život a slobodu, osobné údaje, právo na výslovný súhlas s ich akýmkoľvek spracovaním), takže nariadenie sa ich dotýka bezprostredne a osobne a
                        z dôvodu samotnej povahy ich práv, do ktorých bolo zasiahnuté ako do základných ľudských práv
                      sú žalobcovia oprávnení podať žalobu o neplatnosť na Všeobecnom súde v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, ktorý má ako súd Únie priamo povinnosť preskúmavať neplatnosť nariadenia v prípade porušenia základných ľudských práv.

                  2.

                        V druhom odvolacom dôvode
                      tvrdia, že Všeobecný súd, ktorý vydal napadnuté uznesenie, tým, že rozhodol, že zastúpenie šiesteho žalobcu t. j. advokáta Christosa Papasotirioua na Všeobecnom súde je neprípustné, a to preto, že „šiesty žalobca nevyužil služby advokáta, ktorý je treťou osobou,

                           aby ho zastupoval

                     , ale konal vo svojom mene, keď sám podpísal žalobu a využil svoje postavenie advokáta na základe potvrdenia uvedeného v článku 51 ods.2 rokovacieho poriadku“, podal nesprávny výklad contra legem článku 19 štatútu Súdneho dvora Európskej únie a porušil článok 47 Charty základných práv Európskej únie a zásadu proporcionality, ako aj príslušné ustanovenia právnych predpisov únie, ktoré zaručujú túto zásadu.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1157 z 20. júna 2019 o posilnení zabezpečenia preukazov totožnosti občanov Únie a dokladov o pobyte vydávaných občanom Únie a ich rodinným príslušníkom vykonávajúcim svoje právo na voľný pohyb (Ú. v. EÚ L 188, 2019, s. 67).


title: Vec C-90/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Højesteret (Dánsko) 24. februára 2020 – Apcoa Parking Danmark A/S/Skatteministeriet

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/37

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Højesteret (Dánsko) 24. februára 2020 – Apcoa Parking Danmark A/S/Skatteministeriet
      (Vec C-90/20)
      (2020/C 161/48)
      Jazyk konania: dánčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Højesteret

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Apcoa Parking Danmark A/S

         Žalovaný: Skatteministeriet

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 2 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) vykladať v tom zmysle, že kontrolné poplatky za porušenie predpisov týkajúcich sa parkovania na súkromnom pozemku predstavujú protiplnenie za poskytnutú službu, v dôsledku čoho dochádza k transakcii podliehajúcej DPH?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-104/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail de Nivelles (Belgicko) 27. februára 2020 – SD/Habitations sociales du Roman Païs SCRL, konajúci ako správca konkurznej podstaty Régie des Quartiers de Tubize ASBL

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/37

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail de Nivelles (Belgicko) 27. februára 2020 – SD/Habitations sociales du Roman Païs SCRL, konajúci ako správca konkurznej podstaty Régie des Quartiers de Tubize ASBL
      (Vec C-104/20)
      (2020/C 161/49)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal du travail de Nivelles

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: SD

         Žalovaní: Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, konajúci ako správca konkurznej podstaty Régie des Quartiers de Tubize ASBL

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa články 3, 5 a 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (1) v spojení s článkom 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie, ako aj článkom 4 ods. 1, článkom 11 ods. 3 a článkom 16 ods. 3 smernice Rady 89/391/EHS z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci (2) – v rozsahu, v akom bránia právnej úprave členského štátu, ktorá neukladá zamestnávateľom povinnosť zaviesť systém, ktorý umožní merať dĺžku denného pracovného času odpracovaného každým pracovníkom (rozsudok C-55/18 zo 14. mája 2019) – vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby vnútroštátna právna úprava, v prejednávanom prípade článok 1315 belgického Code civil (Občiansky zákonník) ukladajúci povinnosť preukázať existenciu povinnosti tomu, kto sa domáha jej splnenia, nestanovila presunutie dôkazného bremena v prípade, keď sa pracovník dovoláva prekročenia svojho bežného pracovného času, ak:

                  —

                  táto vnútroštátna právna úprava, v prejednávanom prípade belgická právna úprava, neukladá zamestnávateľom povinnosť zaviesť spoľahlivý systém, ktorý umožní merať dĺžku denného pracovného času odpracovaného každým pracovníkom,

                  —

                  a zamestnávateľ dobrovoľne nezaviedol takýto systém,

                  —

                  takže pre pracovníka je z vecného hľadiska nemožné preukázať, že došlo k takémuto prekročeniu?

         (1)  Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381.

         (2)  Ú. v. EÚ L 183, 1989, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 349.


title: Vec C-106/20 P: Odvolanie podané 25. februára 2020: Helénska republika proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 19. decembra 2019 vo veci T-14/18, Helénska republika/Európska komisia

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/38

      Odvolanie podané 25. februára 2020: Helénska republika proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 19. decembra 2019 vo veci T-14/18, Helénska republika/Európska komisia
      (Vec C-106/20 P)
      (2020/C 161/50)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Helénska republika (v zastúpení: E. Tsaousi, E. Leftheriotou a A. Vasilopoulou)

         Ďalší účastník: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľa navrhuje, aby Súdny dvor vyhovel odvolaniu a zrušil rozsudok z 19. decembra 2019, Grécko/Komisia (T-14/18, neuverejnený, EU:T:2019:888), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu Helénskej republiky zo 16. januára 2018 na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/2014 z 8. novembra 2017, vyhovel uvedenej žalobe a zrušil rozhodnutie Komisie v rozsahu, v akom z financovania Európskou úniou boli vylúčené niektoré výdavky Helénskej republiky v oblasti pomoci týkajúcej sa plochy za rok podávania žiadostí 2014 a ktoré predstavujú 5 % celkovej výšky výdavkov vynaložených vo vzťahu k pomoci na trvalé pasienky, t. j. čistá suma 12 482 555,68 eura. Helénska republika okrem iného navrhuje uloženie povinnosti Komisii nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza tri odvolacie dôvody:
      Prvý odvolací dôvod je predložený v súvislosti s časťou napadnutého rozsudku, v ktorej Všeobecný súd zamieta tvrdenie, ktoré Helénska republika uplatnila na pojednávaní na základe rozsudku vo veci C-341/17 zo 15. mája 2019. Prvá časť prvého odvolacieho dôvodu je založená na porušení rokovacieho poriadku a práva na účinnú súdnu ochranu v rozsahu, v akom Všeobecný súd v napadnutom rozsudku zamietol vyššie uvedené tvrdenie Helénskej republiky ako neprípustné z dôvodu nedostatočného a kontradiktórneho odôvodnenia. Druhá časť prvého odvolacieho dôvodu je založená na nesprávnom výklade a uplatnení článku 2 nariadenia Komisie (ES) č. 796/2004 a na nedostatočnom a kontradiktórnom výklade napadnutého rozsudku v časti, v ktorej Všeobecný súd rozhodol, že tvrdenie Helénskej republiky je neúčinné.
      Druhý a tretí odvolací dôvod sa týkajú časti napadnutého rozsudku, v ktorej Všeobecný súd zamietol ďalšie žalobné dôvody na zrušenie. Konkrétne, druhý odvolací dôvod je založený na skutočnosti, že napadnutý rozsudok skreslil dôkazy predložené počas konania, t. j. tabuľku celkových výpočtov s odhadom údajov 79 664 poľnohospodárov, ktorým bola poskytnutá pomoc na ich pasienky, neoprávnene poskytnutých súm a sankcií vyberaných Helénskou republikou, takže je protiprávny a obsahuje kontradiktórne a nedostatočné odôvodnenie.
      Tretí odvolací dôvod je založený na nesprávnom výklade a uplatnení článku 31 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 1290/2005, článku 52 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 1306/2013 a článku 12 ods. 1 až 6 delegovaného nariadenia (EÚ) č. 907/2014, na porušení usmernení obsiahnutých v dokumente VI533097 a oznámení Komisie C(2015) 3675 final z 8. júna 2015, na porušení pravidiel odôvodnenia (článok 296 ZFEÚ), na nesprávnom uplatnení pravidiel vykonávania dôkazov (rozdelenie dôkazného bremena tak, že sa od Helénskej republiky požaduje predloženie probatio diabolica), ako aj na nesprávnom výklade a uplatnení zásad non venire contra factum proprium, ne bis in idem a všeobecnej zásady proporcionality. Napadnutý rozsudok je okrem iného poznačený kontradiktórnym a neprimeraným odôvodnením.


title: Vec C-109/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen (Švédsko) 27. februára 2020 – Poľská republika/PL Holdings Sàrl

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/40

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen (Švédsko) 27. februára 2020 – Poľská republika/PL Holdings Sàrl
      (Vec C-109/20)
      (2020/C 161/52)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Högsta domstolen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ a odporca: Poľská republika

         Navrhovateľ a odporca: PL Holdings Sàrl

         Prejudiciálna otázka

      Znamená výklad článkov 267 a 344 ZFEÚ vo veci Achmea (1), že rozhodcovská zmluva je neplatná, ak bola uzatvorená medzi členským štátom a investorom – v prípade, že investičná zmluva obsahuje rozhodcovskú doložku, ktorá je neplatná z dôvodu, že zmluva bola uzatvorená medzi dvoma členskými štátmi – [napriek skutočnosti, že] v nadväznosti na iniciovanie rozhodcovského konania zo strany investora členský štát slobodne nevznesie námietky týkajúce sa právomoci?

         (1)  Rozsudok Súdneho dvora zo 6. marca 2018 (vec C-284/16, Achmea, EU:C:2018:158).


title: Vec C-112/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Belgicko) 28. februára 2020 – M. A./État belge.

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/40

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Belgicko) 28. februára 2020 – M. A./État belge.
      (Vec C-112/20)
      (2020/C 161/53)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d'État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: M. A.

         Žalovaný: État belge

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (1), ktorý členským štátom ukladá povinnosť, aby pri vykonávaní tejto smernice vzali do úvahy najlepšie záujmy dieťaťa, v spojení s článkom 13 tejto smernice a článkami 24 a 47 Charty základných práv Európskej únie, vykladať v tom zmysle, že vyžadujú vziať do úvahy najlepšie záujmy dieťaťa, občana Únie, aj v prípade, keď je rozhodnutie o návrate vydané len voči samotnému rodičovi dieťaťa?

         (1)  Ú. v. EÚ L 348, 2008, s. 98.


title: Vec C-117/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d'appel de Bruxelles (Belgicko) 3. marca 2020 – bpost SA/Autorité belge de la concurrence

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/41

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d'appel de Bruxelles (Belgicko) 3. marca 2020 – bpost SA/Autorité belge de la concurrence
      (Vec C-117/20)
      (2020/C 161/54)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour d'appel de Bruxelles

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: bpost SA

         Žalovaný: Autorité belge de la concurrence

         Vedľajší účastníci konania: Publimail SA, Európska komisia

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa zásada ne bis in idem zaručená v článku 50 Charty vykladať v tom zmysle, že nebráni príslušnému správnemu orgánu členského štátu uložiť pokutu za porušenie európskeho práva hospodárskej súťaže v takej situácii ako v prejednávanej veci, keď bol ten istý právny subjekt už právoplatne oslobodený od správnej pokuty, ktorú mu uložil vnútroštátny poštový regulátor za údajné porušenie poštových právnych predpisov vzhľadom na tie isté alebo podobné skutkové okolnosti, keďže kritérium totožnosti chráneného právneho záujmu nie je splnené v dôsledku toho, že prejednávaná vec sa týka dvoch rôznych porušení dvoch rozdielnych právnych predpisov, ktoré patria do dvoch samostatných oblastí práva?

                  2.

                  Má sa zásada ne bis in idem zaručená v článku 50 Charty vykladať v tom zmysle, že nebráni príslušnému správnemu orgánu členského štátu uložiť pokutu za porušenie európskeho práva hospodárskej súťaže v takej situácii ako v prejednávanej veci, keď bol ten istý právny subjekt už právoplatne oslobodený od správnej pokuty, ktorú mu uložil vnútroštátny poštový regulátor za údajné porušenie poštových právnych predpisov vzhľadom na tie isté alebo podobné skutkové okolnosti, z dôvodu, že obmedzenie zásady ne bis in idem je opodstatnené tým, že právne predpisy v oblasti hospodárskej súťaže sledujú doplnkový cieľ všeobecného záujmu, ktorým je ochrana a zachovanie nenarušeného systému hospodárskej súťaže na vnútornom trhu, a neprekračuje rámec toho, čo je vhodné a nevyhnutné na dosiahnutie cieľa legitímne sledovaného touto právnou úpravou a/alebo na zabezpečenie ochrany práva a slobody podnikania týchto ďalších hospodárskych subjektov na základe článku 16 Charty?


title: Vec T-92/20: Žaloba podaná 14. februára 2020 – Fryč/Komisia

text:
               11.5.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/42

      Žaloba podaná 14. februára 2020 – Fryč/Komisia
      (Vec T-92/20)
      (2020/C 161/55)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Žalobca: Petr Fryč (Pardubice, Česká republika) (v zastúpení: Š. Oharková, advokátka)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že inštitúcie Európskej únie závažným spôsobom porušili svoje povinnosti a spôsobili žalobcovi škodu tým, že:

                              —

                              Európska komisia prijala nariadene (ES) č. 800/2008 zo 6. augusta 2008 (všeobecné nariadenie o skupinových výnimkách) v podobe, v ktorej okrem iného prekračuje zákonné splnomocnenie zo Zmlúv, v ktorej nezabezpečuje dodržiavanie ústavných zásad týkajúcich sa výnimočnosti a odôvodnenosti zasahovania do hospodárskej súťaže ovplyvňujúcej spoločný trh a v ktorej protiprávne umožnila realizáciu štátnej pomoci v rámci grantového programu (Operačný program Podnikanie a inovácie, ďalej len „OPPI“), ktorá poškodila podnikanie spoločnosti žalobcu;

                              —

                              Európska komisia prijala svojím rozhodnutím z 3. decembra 2007 Operačný program odporujúci Zmluvám a Charte a toto rozhodnutie neuverejnila;

                              —

                              Európska komisia nepostupovala riadne pri vybavovaní sťažností žalobcu na protiprávnosť OPPI, a to tým, že jednak nepreverila okolnosti vzniku a realizácie OPPI, jednak riadne neodôvodnila svoje zamietnutie sťažnosti žalobcu;

                              —

                              Súdny dvor Európskej únie sa odmietol zaoberať meritom veci v žalobe o zrušenie všeobecného nariadenia o skupinových výnimkách a zamietol žalobu ako zjavne neopodstatnenú, čím porušil svoju ústavnú povinnosť uplatňovania zásady proporcionality a neprimerane formalistickým jednostranným prístupom porušil žalobcovo ústavné právo na účinnú právnu ochranu a spravodlivý proces;

                  —

                  určil, že žalovaná je povinná zaplatiť žalobcovi peňažnú čiastku vo výške 4 800 000 eur z titulu náhrady škody spôsobenej vyššie uvedeným, a to do troch dní od nadobudnutia právoplatnosti rozsudku;

                  —

                  žalobcovi priznal náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tom, že žalobcovi bola spôsobená škoda z titulu mimozmluvnej zodpovednosti EÚ podľa článku 340 ods. 2 Zmluvy o fungovaní EÚ (ZFEÚ).
                  V dôsledku verejnej pomoci, ktorá bola poskytnutá konkurentom žalobcu v rozpore so ZFEÚ, bola spoločnosť žalobcu v hospodárskej súťaži poškodená takým spôsobom, ktorý najprv viedol k zníženiu ročného obratu a k zníženiu ročného zisku rádovo v miliónoch českých korún. S ohľadom na niekoľkoročné trvanie verejnej pomoci a s tým súvisiacu neuspokojivú ekonomickú situáciu spoločnosti bolo príslušným súdom v Českej republike rozhodnuté o vyhlásení konkurzu.
                  V prípade, že by nariadenie Komisie (ES) č. 800/2008 (všeobecné nariadenie o skupinových výnimkách) bolo po právnej stránke správne, tak potom pomoc selektívne a diskriminačne uskutočňovaná v rámci grantového programu OPPI spôsobila žalobcovi škodu osobitnej a neobvyklej povahy, ktorá v celom rozsahu presahuje medze hospodárskeho rizika vzťahujúce sa na obchodnú činnosť spoločnosti žalobcu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia prijala nariadenie (ES) č. 800/2008 zo 6. augusta 2008 (všeobecné nariadenie o skupinových výnimkách) v podobe, ktorá nezaručuje súlad s článkom 107 ZFEÚ.
                  Rada je článkom 109 ZFEÚ splnomocnená určiť svojím nariadením oblasti, v ktorých sa nevyžaduje štandardný postup, keď Komisia posudzuje návrh štátnej pomoci a testuje ho s ohľadom na súlad s článkom 107 ZFEÚ. Rada prijala nariadenie č. 659/1999 a splnomocnila v ňom (v súlade s článkom 108 ods. 4 ZFEÚ) Komisiu na vydanie nariadenia, ktorým sa upravujú podmienky poskytovania štátnej pomoci, ktoré nespadajú pod štandardný schvaľovací režim „ad hoc“. Komisia prijala nariadenia č. 70/2001, resp. 800/2008, resp. 651/2014 (všeobecné nariadenia o skupinových výnimkách).
                  Rada ani Komisia však nemohli svojím nariadením ísť nad rámec článku 107 ZFEÚ, ich rola má spočívať v nastavení podmienok štátnej pomoci tak, aby členské štáty, ktoré štátnu pomoc vo „vyňatých“ oblastiach realizujú, nemohli realizovať štátnu pomoc, ktorá by bola v rozpore so zásadou nezasahovania do hospodárskej súťaže, hoci je vyňatá zo štandardného konania pred Komisiou. Aj preto stále trvá (ZFEÚ ustanovený a garantovaný) dohľad Komisie nad režimami pomoci aj vo vyňatých oblastiach, aj preto je k dispozícii (aspoň teoreticky) konanie o vrátení protiprávnej pomoci, aj preto sa EÚ deklaruje stále ako trhové hospodárstvo, teda hospodárstvo, ktoré produkuje tovary a služby, ktoré si dobrovoľne obstarávajú zákazníci v snahe optimalizovať pomer výnos/náklad, a nie tovary a služby, ktoré určia politici a úradníci.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tom, že Komisia prijala svojím rozhodnutím z 3. decembra 2007 Operačný program (OPPI) v rozpore so Zmluvami a Chartou a toto rozhodnutie neuverejnila.
                  Komisia je jedinou inštitúciou EÚ, ktorá má právomoc kontrolovať, že štátna pomoc sa realizuje v súlade s článkom 107 ZFEÚ.
                  Komisia pri schválenom operačnom programe neskúmala, či a čím došlo k zlyhaniu trhu, ktoré je podmienkou uskutočnenia štátnej pomoci. Komisia ďalej od Českej republiky nepožadovala analýzu nákladov a prínosov (cost-benefit analysis, CBA), objektívne stanovené indikátory, analýzu vplyvu na hospodársku súťaž a ďalšie náležitosti, ktoré podľa žalobcu podmieňujú uskutočnenie štátnej pomoci. Rozhodnutie Komisie tak bolo protiprávne a v rozpore s poslaním Komisie.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia od žalobcu dostala množstvo podnetov vrátane podrobnej analýzy, z ktorej vyplýva protiprávnosť pomoci uskutočňovanej na základe OPPI, nekonala v súlade s nariadením Rady (ES) č. 659/1999 a nekonala v súlade so zásadou riadnej správy garantovanej žalobcovi Chartou základných práv EÚ. Bez toho, aby Komisia zahájila akékoľvek kontrolné kroky či si vyžiadala nejaké ďalšie podklady, odmietla sa podnetom žalobcu zaoberať s tým, že „prima facie“ nevidí v realizácii grantového programu OPPI pochybenie.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na odopretí spravodlivosti Súdnym dvorom EÚ (SDEÚ) z dôvodu nadmerného formalizmu.
                  Žalobca sa obrátil na SDEÚ so žalobou o zrušenie 3 nariadení o skupinových výnimkách z dôvodu ich rozporu so Zmluvami a Chartou. SDEÚ v oboch inštanciách odmietol žalobu žalobcu o neplatnosť nariadenia o skupinových výnimkách z dôvodu zjavnej neprípustnosti. Dôvodom odmietnutia bolo zmeškanie objektívnej lehoty dvoch mesiacov stanovenej článkom 263 ZFEÚ. SDEÚ sa vôbec nezaoberal meritom veci a len formalisticky uplatnil lehotu na podanie žaloby. Žalobca pritom argumentoval, že nefunkčnosť kontrolného mechanizmu Komisie bola odhalená až na základe odpovede Komisie na sťažnosť žalobcu. Žalobca v žalobe uviedol, že za začiatok plynutia premlčacej lehoty považuje práve odpoveď Komisie, ktorá sa jeho podnetom/sťažnosťou odmietla dôkladnejšie zaoberať.