title: Vec T-170/11: Žaloba podaná 17. marca 2011 — Rivella International/ÚHVT — Baskaya di Baskaya & C. (BASKAYA)

text:
               14.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/34

         Žaloba podaná 17. marca 2011 — Rivella International/ÚHVT — Baskaya di Baskaya & C. (BASKAYA)
   (Vec T-170/11)
   2011/C 145/57
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Rivella International AG (Rothrist, Švajčiarsko) (v zastúpení: C. Spintig, U. Sander a H. Förster, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s. (Grosseto, Taliansko)

      Návrhy

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 10. januára 2011 vo veci R 534/2010-4,

               —

               uložiť žalovanému náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „BASKAYA“ pre výrobky zaradené do tried 29, 30 a 32.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: medzinárodná obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „Passaia“ pre výrobky zaradené do triedy 32.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 42 ods. 2 a ods. 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1)., pretože odvolací senát nepoužil článok 5 dohovoru uzatvoreného medzi Nemeckom a Švajčiarskom 13. apríla 1892 o vzájomnej ochrane patentov, vzorov a ochranných známok a protiprávne nezohľadnil dôkazy o používaní, ktoré predložila žalobkyňa.


title: Vec C-274/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf (Nemecko) 13. mája 2016 – flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

text:
               19.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf (Nemecko) 13. mája 2016 – flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
   (Vec C-274/16)
   (2016/C 343/33)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Düsseldorf

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: flightright GmbH

      Žalovaná: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      Prejudiciálna otázka

   Má sa pri osobnej leteckej preprave na letovom spojení, ktoré pozostáva z dvoch letov, bez pobytu na tranzitnom letisku, ktorý by stál za zmienku, miesto príletu druhého letu považovať za miesto zmluvného plnenia v zmysle článku 7 bodu 1 písm. a) (EÚ) č. 1215/2012 (1), v prípade, že žaloba smeruje proti prevádzkujúcemu leteckému dopravcovi prvého letu, počas ktorého došlo k nezrovnalosti, a prepravu na druhom lete vykonáva iný letecký dopravca?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1).


title: Vec T-12/17: Žaloba podaná 11. januára 2017 – Mellifera/Komisia

text:
               27.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/40

         Žaloba podaná 11. januára 2017 – Mellifera/Komisia
   (Vec T-12/17)
   (2017/C 063/52)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (Rosenfeld, Nemecko) (v zastúpení: A. Willand, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie Ares (2016) 6306335 z 8. novembra 2016, ktoré bolo doručené žalobcovi 11. novembra 2016,

               —

               nariadil Komisii, aby znova rozhodla o dôvodnosti návrhu žalobcu na interné preskúmanie vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2016/1096 o predĺžení schválenia glyfosátu,

               —

               nariadil žalovanej náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 10 ods. 1 v spojení s článkom 2 ods. 1 písm. g) nariadenia (ES) č. 1367/2006 (1) a s Aarhuským dohovorom (2)

               Žalobca v rámci prvého žalobného dôvodu uvádza, že predĺženie schválenia účinnej látky glyfosátu je správnym aktom, ktorý možno preskúmať v konaní podľa článku 10 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1367/2006.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 17 nariadenia (ES) č. 1107/2009 (3)

               Žalobca tvrdí, že Komisia nebola oprávnená predĺžiť schválenie pre účinnú látku glyfosát podľa vyššie uvedeného ustanovenia, keďže tento predpis sa v prejednávanom prípade nemal vôbec uplatniť.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, 2006, s. 13).

      (2)  Dohovor Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov (EHK OSN) o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia.

      (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, 2009, s. 1).


title: Vec T-145/13: Žaloba podaná 13. marca 2013 — Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance/Komisia

text:
               27.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/24

         Žaloba podaná 13. marca 2013 — Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance/Komisia
   (Vec T-145/13)
   2013/C 123/42
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance Co. Ltd (Zhejiang, Čína) (v zastúpení: V. Akritidis a Y. Melin, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               na základe článku 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie zrušil rozhodnutie Európskej komisie č. H4/JN/Ref.t13.000011 oznámené listom z 3. januára 2013, ktorým bola žalobkyňa informovaná, že nebude preskúmaná jej žiadosť, ktorou sa domáhala priznania štatútu podniku pôsobiaceho v trhovom hospodárstve, predložená podľa článku 2 ods. 7 písm. b) nariadenia Rady č. 1225/2009, v rámci antidumpingového konania týkajúceho sa dovozov fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a ich hlavných komponentov pochádzajúcich z Číny, ktoré bolo začaté 6. septembra 2012 (AD 590),

               —

               rozhodol, že na žalobkyňu sa v rámci prejednávanej žaloby neuplatňuje na základe článku 277 Zmluvy o fungovaní Európskej únie nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1168/2012 z 12. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 344, s. 1),

               —

               a z tohto dôvodu rozhodol, že Komisia a prípadní vedľajší účastníci konania znášajú všetky trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod, ktorý je rovnaký ako žalobný dôvod uvedený v rámci veci T-143/13, Zhejiang Heda Solar Technology/Komisia.


title: Vec C-192/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Centrale Raad van Beroep z 22. apríla 2005, ktorý súvisí s konaním: K. Tas-Hagen a R.A. Tas proti Raadskamer WUBO van Pensioen- en Uitkeringsraad

text:
               23.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Centrale Raad van Beroep z 22. apríla 2005, ktorý súvisí s konaním: K. Tas-Hagen a R.A. Tas proti Raadskamer WUBO van Pensioen- en Uitkeringsraad
   (Vec C-192/05)
   (2005/C 182/44)
   Jazyk konania: holandčina
   Centrale Raad van Beroep podal uznesením z 22. apríla 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: K. Tas-Hagen a R.A. Tas proti Raadskamer WUBO van Pensioen- en Uitkeringsraad a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 29. apríla 2005.
   Centrale Raad van Beroep žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:
   Bráni právo Spoločenstva, najmä článok 18 ES vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej je za okolností, aké sú dané v konaní vo veci samej, schválenie plnenia pre civilné vojnové obete zamietnuté iba z toho dôvodu, že postihnutý, ktorý je štátny príslušník dotknutého členského štátu, nemal v čase podania žiadosti bydlisko na území tohto členského štátu, ale na území iného členského štátu?


title: Vec C-93/14: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 9. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Navarra – Španielsko) – Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

text:
               1.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 431/16

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 9. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Navarra – Španielsko) – Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Vec C-93/14) (1)

   (2014/C 431/24)
   Jazyk konania: španielčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 151, 19.5.2014.


title: Vec C-262/09: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  30. júna 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Köln — Nemecko) — Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler/Finanzamt Bonn-Innenstadt (Voľný pohyb kapitálu — Daň z príjmov — Potvrdenie o skutočnej výške zaplatenej dane z príjmov právnických osôb z dividend zahraničného pôvodu — Zamedzenie dvojitému zdaneniu dividend — Zápočet dane pri dividendách vyplácaných spoločnosťami rezidentmi — Dôkazy, ktoré sa vyžadujú na preukázanie započítateľnej zahraničnej dane)

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/3

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 30. júna 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Köln — Nemecko) — Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler/Finanzamt Bonn-Innenstadt
   (Vec C-262/09) (1)

   (Voľný pohyb kapitálu - Daň z príjmov - Potvrdenie o skutočnej výške zaplatenej dane z príjmov právnických osôb z dividend zahraničného pôvodu - Zamedzenie dvojitému zdaneniu dividend - Zápočet dane pri dividendách vyplácaných spoločnosťami rezidentmi - Dôkazy, ktoré sa vyžadujú na preukázanie započítateľnej zahraničnej dane)
   2011/C 252/03
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Köln

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler

      Žalovaný: Finanzamt Bonn-Innenstadt

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Finanzgericht Köln — Výklad článku 56 ES, článku 58 ods. 1 písm. a) ES a článku 58 ods. 3 ES, ako aj zásady efektivity a zásady potrebného účinku — Vyplácanie dividend spoločnosťou so sídlom v prvom členskom štáte daňovníkovi v druhom členskom štáte — Súlad právnej úpravy druhého členského štátu o dani z príjmov, podľa ktorej sa jednak poskytuje „zápočet dane“ vo výške 3/7 hrubých dividend, napriek tomu, že v skutočnosti nie je možné fakticky určiť daň z príjmov právnických osôb vzťahujúcu sa na tieto dividendy v prípade spoločnosti, ktorá má sídlo v inom členskom štáte, a jednak tento „zápočet dane“ je podmienený predložením potvrdenia o dani z príjmov právnických osôb stanoveného podľa vlastného daňového práva napriek tomu, že fakticky sa zdá nemožné, aby daňovník predložil takéto potvrdenie pre spoločnosť so sídlom v inom členskom štáte, s právom Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Pri výpočte zápočtu dane, na ktorý má nárok akcionár, ktorý je daňovníkom s neobmedzenou daňovou povinnosťou v členskom štáte, v súvislosti s dividendami vyplatenými kapitálovou spoločnosťou so sídlom v inom členskom štáte, články 56 ES a 58 ES bránia v prípade nepredloženia dôkazov požadovaných podľa právnej úpravy prvého členského štátu uplatňovaniu takého ustanovenia, akým je § 36 ods. 2 druhá veta bod 3 zákona o dani z príjmu (Einkommensteuergesetz) zo 7. septembra 1990 v znení zákona z 13. septembra 1993, podľa ktorého daň z príjmov právnických osôb vzťahujúca sa na dividendy zahraničného pôvodu sa započíta na daň z príjmov akcionára vo výške podielu dane z príjmov právnických osôb vzťahujúcej sa na hrubé dividendy vyplácané vnútroštátnymi spoločnosťami prvého členského štátu.
               Výpočet zápočtu dane sa musí uskutočniť podľa sadzby dane, ktorá sa na vyplatené príjmy uplatňuje z titulu dane z príjmov právnických osôb vzťahujúcej sa na spoločnosť, ktorá ich vypláca, podľa právnej úpravy členského štátu, v ktorom má sídlo, pričom však suma, ktorá sa má započítať, nesmie prekročiť výšku dane z príjmov, ktorá sa má zaplatiť z dividend vyplatených akcionárovi v členskom štáte, v ktorom je daňovníkom s neobmedzenou daňovou povinnosťou.

               2.

               Pokiaľ ide o stupeň presnosti, aký musia mať predložené dôkazy, aby bol priznaný zápočet dane vzťahujúci sa na dividendy zaplatené kapitálovou spoločnosťou so sídlom v inom členskom štáte ako tom, v ktorom je príjemca daňovníkom s neobmedzenou daňovou povinnosťou, články 56 ES a 58 ES bránia uplatňovaniu takého ustanovenia, ako je § 36 ods. 2 druhá veta bod 3 štvrtá veta písm. b) zákona o dani z príjmu zo 7. septembra 1990 v znení zákona z 13. septembra 1993, podľa ktorého stupeň podrobnosti, ako aj forma predkladania dôkazov, ktoré musí predložiť príjemca, musia byť rovnaké ako stupeň podrobnosti a forma vyžadované v prípade, že vyplácajúca spoločnosť má sídlo v členskom štáte, v ktorom sa tento príjemca zdaňuje.
               Daňové orgány tohto členského štátu, v ktorom sa príjemca zdaňuje, sú oprávnené vyžadovať od uvedeného príjemcu, aby predložil potrebné doklady, ktoré im umožnia jasne a presne overiť, či sú splnené podmienky na priznanie zápočtu dane stanoveného vnútroštátnou právnou úpravou, pričom nemôžu pristúpiť k odhadu uvedeného zápočtu dane.

               3.

               Zásada efektivity bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava vyplývajúca z ustanovení § 175 ods. 2 druhej vety daňového zákonníka (Abgabenordnung) v znení zákona o prebratí smerníc Európskej únie do vnútroštátneho daňového práva a o zmene a doplnení niektorých ustanovení (Gesetz zur Umsetzung von EU-Richtlinien in nationales Steuerrecht und zur Änderung weiterer Vorschriften) v spojení s § 97 ods. 9 treťou vetou zákona, ktorým bol prijatý daňový zákonník (Einführungsgesetz zur Abgabenordnung) zo 14. decembra 1976, v znení zmien a doplnení, ktorá retroaktívne a bez poskytnutia prechodného obdobia neumožňuje dosiahnuť zápočet dane z príjmov zahraničných právnických osôb vzťahujúcej sa na dividendy vyplácané kapitálovou spoločnosťou so sídlom v inom členskom štáte predložením potvrdenia vzťahujúceho sa na túto daň v súlade s požiadavkami právnej úpravy členského štátu, v ktorom je príjemca týchto dividend daňovníkom s neobmedzenou daňovou povinnosťou, alebo potrebných dokladov umožňujúcich daňovým orgánom tohto štátu jasne a presne overiť, či sú splnené podmienky na poskytnutie uvedenej daňovej výhody. Vnútroštátnemu súdu prináleží určiť, aká je primeraná lehota na predloženie uvedeného potvrdenia alebo potrebných dokladov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.


title: Spojené veci C-387/11: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  25. októbra 2012 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Články 49 ZFEÚ a 63 ZFEÚ — Články 31 a 40 Dohody o EHP — Zdaňovanie príjmov z kapitálového a hnuteľného majetku — Investičné spoločnosti rezidenti a nerezidenti — Zrážková daň z hnuteľného majetku — Započítanie zrážkovej dane z hnuteľného majetku — Oslobodenie príjmov z kapitálového a hnuteľného majetku — Diskriminácia — Odôvodnenia)

text:
               22.12.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 399/6

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 25. októbra 2012 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
   (Spojené veci C-387/11) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Články 49 ZFEÚ a 63 ZFEÚ - Články 31 a 40 Dohody o EHP - Zdaňovanie príjmov z kapitálového a hnuteľného majetku - Investičné spoločnosti rezidenti a nerezidenti - Zrážková daň z hnuteľného majetku - Započítanie zrážkovej dane z hnuteľného majetku - Oslobodenie príjmov z kapitálového a hnuteľného majetku - Diskriminácia - Odôvodnenia)
   2012/C 399/09
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: W. Mölls a C. Soulay, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: J.-C. Halleux a M. Jacobs, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovaného: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: S. Behzadi-Spencer, splnomocnená zástupkyňa)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článkov 49 ZFEÚ a 63 ZFEÚ a článkov 31 a 40 Dohody o Európskom hospodárskom priestore — Zdaňovanie príjmov z kapitálového a hnuteľného majetku — Oslobodenie investičných spoločností — Vnútroštátna právna úprava upravujúca zrážkovú daň z príjmov z kapitálového a hnuteľného majetku („zrážková daň z hnuteľného majetku“) — Diskriminácia zahraničných investičných spoločností bez stálej prevádzkárne na území daného štátu, keďže nemôžu požiadať o vrátenie súm zaplatených ako zrážková daň z hnuteľného majetku — Neexistencia odôvodnenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Belgické kráľovstvo si tým, že zachovalo odlišné pravidlá týkajúce sa zdanenia príjmov z kapitálu a hnuteľného majetku podľa toho, či sú tieto príjmy poberané investičnými spoločnosťami rezidentmi, alebo investičnými spoločnosťami nerezidentmi bez stálej prevádzkarne v Belgicku, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článkov 49 ZFEÚ a 63 ZFEÚ, ako aj z článkov 31 a 40 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992.

               2.

               Belgické kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

               3.

               Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 305, 15.10.2011.


title: Vec F-109/07: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z  12. decembra 2007 – Kerelov/Komisia (Úradníci — Zjavná neprípustnosť — Článok 44 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa)

text:
               8.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 64/64

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 12. decembra 2007 – Kerelov/Komisia
   (Vec F-109/07)
   (Úradníci - Zjavná neprípustnosť - Článok 44 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa)
   (2008/C 64/104)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Georgi Kerelov (Pazardzhik, Bulharsko) (v zastúpení: A. Kerelov, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia EPSO z 2. februára 2007 o neoznámení informácií a dokumentov vzťahujúcich sa k výberovému konaniu žalobcovi na jednej strane a, na druhej strane, náhrada ujmy, ktorú mal utrpieť
   Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

               2.

               Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-196/07: Žaloba podaná 11. apríla 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo

text:
               7.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/10

         Žaloba podaná 11. apríla 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-196/07)
   (2007/C 155/18)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Di Bucci a E. Gippini Fournier, splnomocnení zástupcovia)

      Žalované: Španielske kráľovstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Španielske kráľovstvo si tým, že bezodkladne neodstránilo podmienky uložené Národnou komisiou pre energetiku (ďalej len NKE) (podmienky prvá až šiesta, ôsma a sedemnásta), ktoré boli vyhlásené za nezlučiteľné s právom Spoločenstva v článku 1 rozhodnutia Komisie z 26. septembra 2006 (vec č. COMP/M.41974197 – E.ON/Endesa – K(2006)4279, konečné znenie), a tým, že do 19. januára 2007 neodstránil určité podmienky uložené rozhodnutím ministra (zmenené podmienky prvá, desiata, jedenásta a pätnásta), ktoré boli vyhlásené za nezlučiteľné s právom Spoločenstva v článku 1 rozhodnutia Komisie z 20. decembra 2006 (vec č. COMP/M.4197 – E.ON/Endesa – K(2006)7039, konečné znenie), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 2 oboch rozhodnutí,

               —

               zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Španielske orgány neodstránili určitý počet podmienok uložených v rozhodnutí NKE (podmienky prvá až šiesta, ôsma a sedemnásta), ktoré boli vyhlásené za nezlučiteľné s právom Spoločenstva v článku 1 rozhodnutia Komisie z 26. septembra 2006 a neodstránili zmenené podmienky uložené rozhodnutím ministra (zmenené podmienky prvá, desiata, jedenásta a pätnásta), ktoré boli vyhlásené za nezlučiteľné s právom Spoločenstva v článku 1 druhého rozhodnutia Komisie z 20. decembra 2006.
   Prvé rozhodnutie ukladá Španielskemu kráľovstvu povinnosť „bezodkladne“ odstrániť predmetné podmienky. Po uplynutí lehoty stanovenej Komisiou na dosiahnutie súladu s odôvodneným stanoviskom ubehlo skoro šesť mesiacov od oznámenia prvého rozhodnutia, čím sa stáva zjavným, že Španielske kráľovstvo nesplnilo „bezodkladne“ povinnosť uloženú v článku 2.
   Lehota do 19. januára 2007 na splnenie povinností uložených v druhom rozhodnutí Komisie uplynula bez toho, aby Španielske kráľovstvo odstránilo podmienky, o ktorých bolo v tomto rozhodnutí vyhlásené, že sú v rozpore s právom Spoločenstva.
   Z uvedeného vyplýva, že Španielske kráľovstvo si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 2 prvého rozhodnutia Komisie a článku 2 druhého rozhodnutia Komisie.


title: Vec T-462/10: Žaloba podaná 27. septembra 2010 — Flaherty/Komisia

text:
               4.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/43

         Žaloba podaná 27. septembra 2010 — Flaherty/Komisia
   (Vec T-462/10)
   ()
   2010/C 328/71
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Thomas Flaherty (Kilronan, Írsko) (v zastúpení: A. Collins SC, N. Travers, barrister a D. Barry, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie oznámené pod číslom dokumentu K(2010) 4764 z 13. júla 2010 ako list Írsku, ktorým sa zamietla žiadosť o bezpečnostnú kapacitu týkajúca sa nového plavidla s vlečnými sieťami navrhnutého s cieľom nahradiť plavidlo MFV Westward Isle a ktoré nahradilo rozhodnutie týkajúce sa tejto žiadosti obsiahnuté v rozhodnutí Komisie č. 2003/245 zo 4. apríla 2003, ktoré sa týka žiadostí doručených Komisii o zvýšenie cieľov VUP IV na účely zvýšenia bezpečnosti, zdokonalenia plavby na mori, zlepšenia hygieny, kvality produktov a pracovných podmienok na plavidlách dlhších ako 12 m [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ L 90, s. 48), ktoré bolo, pokiaľ ide o žalobcu, zrušené rozsudkom Súdneho dvora zo 17. apríla 2008, Flaherty a i./Komisia, C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06 P, Zb. s. I-2649 a

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   V tejto žalobe sa žalobca domáha podľa článku 263 ZFEÚ zrušenia rozhodnutia Komisie oznámeného pod číslom dokumentu K(2010) 4764 z 13. júla 2010 ako list Írsku, ktorým sa zamietla žiadosť o bezpečnostnú kapacitu týkajúcu sa nového plavidla s vlečnými sieťami navrhnutého s cieľom nahradiť plavidlo MFV Westward Isle a ktoré nahradilo rozhodnutie týkajúce sa tejto žiadosti obsiahnuté v rozhodnutí Komisie č. 2003/245 zo 4. apríla 2003, ktoré sa týka žiadostí doručených Komisii o zvýšenie cieľov VUP IV na účely zvýšenia bezpečnosti, zdokonalenia plavby na mori, zlepšenia hygieny, kvality produktov a pracovných podmienok na plavidlách dlhších ako 12 m [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ L 90, s. 48), ktoré bolo, pokiaľ ide o žalobcu, zrušené rozsudkom Súdneho dvora zo 17. apríla 2008, Flaherty a i./Komisia, C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06 P, Zb. s. I-2649.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tieto žalobné dôvody:

               Po prvé žalobca tvrdí, že žalovaná konala bez právneho základu. Článok 4 ods. 2 rozhodnutia Rady č. 97/413/ES z 26. júna 1997 o cieľoch a podrobných pravidlách pre reštrukturalizáciu odvetvia rybolovu Spoločenstva na obdobie od 1. januára 1997 do 31. decembra 2001 s cieľom dosiahnuť rovnováhu medzi zdrojmi a ich využívaním na trvalo udržateľnom základe [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 175, s. 27) aj naďalej predstavuje vhodný právny základ pre napadnuté rozhodnutie a Komisii tak podľa neho chýbal právny základ pre prijatie rozhodnutia ako ad hoc rozhodnutia.

               Po druhé žalobca tvrdí, že Komisia porušila podstatné procesné náležitosti. Žalobca tvrdí, že podľa rozhodnutia Rady č. 97/413/ES malo byť napadnuté rozhodnutie prijaté podľa postupu riadiaceho výboru a že prijatím rozhodnutia ad hoc Komisia konala v rozpore s podstatnými procesnými náležitosťami.

               Po tretie žalobca tvrdí, že v dôsledku nesprávneho výkladu článku 4 ods. 2 rozhodnutia Rady č. 97/413/ES Komisia prekročila svoje právomoci, najmä keď sa oprela o irelevantné kritériá a nevzala do úvahy definíciu „rybolovného výkonu“ stanovenú v rozhodnutí Rady č. 97/413/ES a v právnych predpisoch Spoločenstva pre oblasť rybolovu, ktoré platili v čase podania žiadosti žalobcu o bezpečnostnú tonáž v decembri 2001.

               Okrem toho žalobca uvádza, že napadnuté rozhodnutie obsahuje niekoľko zjavných nesprávnych posúdení, ktoré sa týkajú jeho žiadosti o bezpečnostnú tonáž. Žalobca konkrétne tvrdí, že rozhodnutie, ktorým Komisia zamietla jeho žiadosť z dôvodu väčšieho objemu pod hlavnou palubou v navrhovanom novom plavidle v porovnaní s plavidlom Westward Isle, je zjavne nesprávne a rovnako je nesprávny aj jej predpoklad, že rybolovný výkon nového navrhnutého plavidla bude väčší ako rybolovný výkon Westward Isle.

               Žalobca napokon tvrdí, že Komisia porušila právo na rovnaké zaobchádzanie. Tvrdí, že zamietnutie žiadosti zo strany Komisie z dôvodu väčšieho objemu pod hlavnou palubou v navrhovanom novom plavidle predstavuje výrazný rozdiel v zaobchádzaní rovnajúci sa neprípustnej diskriminácii jeho osoby, v porovnaní s úplne odlišným prístupom uplatneným v súvislosti s niektorými žiadosťami o bezpečnostnú tonáž prijatými v rozhodnutí Komisie č. 2003/245, ako aj v súvislosti s jednou zo žiadostí pôvodne zamietnutou v tomto rozhodnutí, ale neskôr prijatou v rozhodnutí Komisie oznámenom pod číslom dokumentu K(2010) 4765 z 13. júla 2010.


title: Vec C-386/06: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 22. marca 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Milano – Taliansko) – Bakemark Italia Srl/Agenzia Entrate Ufficio Milano 1

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/29

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 22. marca 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Milano – Taliansko) – Bakemark Italia Srl/Agenzia Entrate Ufficio Milano 1
   (Vec C-386/06) (1)

   (2007/C 96/60)

      Jazyk konania: taliančina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 2.12.2006.


title: Vec T-571/10: Žaloba podaná 16. decembra 2010 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik/ÚHVT — Impexmetal (FŁT-1)

text:
               26.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/28

         Žaloba podaná 16. decembra 2010 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik/ÚHVT — Impexmetal (FŁT-1)
   (Vec T-571/10)
   2011/C 63/54
   Jazyk žaloby: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (Kraśnik, Poľsko) (v zastúpení: J. Sieklucki, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Impexmetal S.A. (Varšava, Poľsko)

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 6. októbra 2010 vo veci R 1387/2009-1 v celom jeho rozsahu,

               —

               zaviazal žalovaného a Impexmetal S.A. na náhradu trov konania, vrátane trov konania, ktoré žalobkyni vznikli v rámci konania pred odvolacím senátom a pred námietkovým oddelením Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „FŁT-1“ pre tovary triedy 7 — zápis č. 5 026 372.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: IMPEXMETAL S.A.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: obrazová ochranná známka Spoločenstva „FŁT-1“ a národná slovná a obrazová ochranná známka „FŁT-1“ pre tovary triedy 7.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke a zamietnutie prihlášky ochrannej známky pre určité tovary triedy 7.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania proti rozhodnutiu námietkového oddelenia.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 (1) z dôvodu nesprávneho posúdenia podobnosti kolidujúcich označení, kvôli nezohľadneniu skutočnosti, že prihlasovaná ochranná známka predstavuje čiastočne obchodné meno spoločnosti — žalobkyne, používané po dlhú dobu pred podaním prihlášky a že je legitímnym historickým rozlišujúcim označením žalobkyne a ani dlhodobej a pokojnej koexistencie prihlasovanej ochrannej známky a ochranných známok uvádzaných na podporu námietky.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (kodifikované znenie, Ú. v. EÚ L 78, s. 1)


title: Vec C-463/15: Uznesenie Súdneho dvora (štvrtá komora) z 25. septembra (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam – Holandsko) – Openbaar Ministerie/A. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Naliehavé prejudiciálne konanie — článok 99 rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Európsky zatykač — Článok 2 ods. 4 a článok 4 bod 1 — Podmienky výkonu — Vnútroštátne trestné právo, ktoré podriaďuje výkon európskeho zatykača okrem obojstrannej trestnosti aj tým, aby za inkriminované konanie bolo možné uložiť trest odňatia slobody alebo ochranné opatrenie spojené s odňatím slobody s hornou hranicou trestnej sadzby v dĺžke minimálne dvanásť mesiacov podľa práva vykonávajúceho členského štátu)

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/20

         Uznesenie Súdneho dvora (štvrtá komora) z 25. septembra (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam – Holandsko) – Openbaar Ministerie/A.
   (Vec C-463/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Naliehavé prejudiciálne konanie - článok 99 rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Európsky zatykač - Článok 2 ods. 4 a článok 4 bod 1 - Podmienky výkonu - Vnútroštátne trestné právo, ktoré podriaďuje výkon európskeho zatykača okrem obojstrannej trestnosti aj tým, aby za inkriminované konanie bolo možné uložiť trest odňatia slobody alebo ochranné opatrenie spojené s odňatím slobody s hornou hranicou trestnej sadzby v dĺžke minimálne dvanásť mesiacov podľa práva vykonávajúceho členského štátu))
   (2016/C 038/29)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci konania

      Žalobca: Openbaar Ministerie

      Žalovaný: A.

      Výrok

   Článok 2 ods. 4 a článok 4 bod 1 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, v znení zmenenom a doplnenom rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby bolo vydanie na základe európskeho zatykača vo vykonávajúcom členskom štáte podmienené nielen tým, že konanie, na základe ktorého bol vydaný tento zatykač, je trestným činom podľa práva tohto členského štátu, ale aj tým, že za predmetné konanie možno podľa toho istého práva uložiť trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby v dĺžke minimálne dvanásť mesiacov.

      (1)  Ú. v. EÚ C 363, 3.11.2015.


title: Vec T-292/02: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  11. júna 2009 — Confservizi/Komisia ( Štátna pomoc — Schéma pomoci poskytnutej talianskymi orgánmi určitým podnikom poskytujúcim služby vo verejnom záujme vo forme daňových oslobodení a úverov so zvýhodnenou sadzbou — Rozhodnutie, ktorým sa pomoci vyhlasujú za nezlučiteľné so spoločným trhom — Žaloba o neplatnosť — Združenie podnikov — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neprípustnosť )

text:
               1.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 180/37

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. júna 2009 — Confservizi/Komisia
   (Vec T-292/02) (1)

   („Štátna pomoc - Schéma pomoci poskytnutej talianskymi orgánmi určitým podnikom poskytujúcim služby vo verejnom záujme vo forme daňových oslobodení a úverov so zvýhodnenou sadzbou - Rozhodnutie, ktorým sa pomoci vyhlasujú za nezlučiteľné so spoločným trhom - Žaloba o neplatnosť - Združenie podnikov - Neexistencia osobnej dotknutosti - Neprípustnosť“)
   2009/C 180/67
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Confederazione Nazionale dei Servizi (Confservizi) (Rím, Taliansko) (v zastúpení: C. Tessarolo, A. Vianello, S. Gobbato a F. Spitaleri, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Di Bucci, splnomocnený zástupca)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida (Rím, Taliansko) (v zastúpení: P. Alberti, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie článkov 2 a 3 rozhodnutia Komisie 2003/193/ES z 5. júna 2002 o štátnej pomoci vo forme daňových oslobodení a zvýhodnených úverov poskytnutých Talianskom podnikom poskytujúcim služby vo verejnom záujme s väčšinovou kapitálovou účasťou verejnoprávnych subjektov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 77, 2003, s. 21)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa odmieta ako neprípustná.

               2.

               Confederazione Nazionale di Servizi (Confservizi) znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Komisiou.

               3.

               Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 274, 9.11.2002.


title: Vec C-186/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Münster (Nemecko) 24. apríla 2015 – Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück

text:
               3.8.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 254/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Münster (Nemecko) 24. apríla 2015 – Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück
   (Vec C-186/15)
   (2015/C 254/06)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Münster

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Kreissparkasse Wiedenbrück

      Žalovaný: Finanzamt Wiedenbrück

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Sú členské štáty povinné uplatňovať pravidlo zaokrúhľovania upravené v článku 175 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1), ak pomerná časť je vypočítaná podľa jedného z osobitných postupov upravených v článku 173 ods. 2 písm. a), b), c) alebo d) tejto smernice?

               2.

               Sú členské štáty povinné uplatňovať pravidlo zaokrúhľovania upravené v článku 175 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty v prípade úpravy odpočítanej dane podľa článku 184 a nasl. smernice 2006/112/ES, ak pomerná časť je vypočítaná v zmysle článku 175 ods. 1 smernice podľa jedného z osobitných postupov upravených v článku 173 ods. 2 písm. a), b), c) alebo d) tejto smernice resp. podľa článku 17 ods. 5 tretieho pododseku písm. a), b), c) alebo d) šiestej smernice Rady 77/388/EHS o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia?

               3.

               Sú členské štáty povinné vykonať úpravu odpočítanej dane podľa článku 184 a nasl. smernice 2006/112/ES prostredníctvom uplatnenia pravidla zaokrúhľovania – druhá otázka – takým spôsobom, že odpočítaná daň, ktorá sa má upraviť, sa zaokrúhli v prospech zdaniteľnej osoby na celé číslo percentuálnej sadzby nahor alebo nadol?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.


title: Vec T-351/17: Žaloba podaná 2. júna 2017 – Nike European Operations Netherlands a i./Komisia

text:
               31.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 249/40

         Žaloba podaná 2. júna 2017 – Nike European Operations Netherlands a i./Komisia
   (Vec T-351/17)
   (2017/C 249/54)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Nike European Operations Netherlands BV (Hilversum, Holandsko), Hugo Boss AG (Metzingen, Nemecko), Timberland Europe BV (Almelo, Holandsko), New Balance Athletic Shoes (UK) Ltd (Warrington, Spojené kráľovstvo), Wolverine Europe BV (Amsterdam, Holandsko) a Wolverine Europe Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: E. Vermulst a J. Cornelis, lawyers)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/423 z 9. marca 2017, ktorým sa opätovne ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá predbežné clo uložené na dovoz určitej obuvi so zvrškom z usne s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a vo Vietname a vyrobenej spoločnosťami Fujian Viscap Shoes Co.Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co, Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co.Ltd a Dongguan Texas Shoes Limited Co. a ktorým sa vykonáva rozsudok Súdneho dvora v spojených veciach C-659/13 a C-34/14 (Ú. v. EÚ L 64, 2017, s. 72),

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania žalobkýň.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Európska komisia nemala právomoc prijať napadnuté nariadenie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že opätovné začatie ukončeného konania týkajúceho sa obuvi a retroaktívne uloženie premlčaného antidumpingového clo prostredníctvom napadnutého nariadenia i) nemá právny základ, je založené na zjavne nesprávnom uplatnení článku 266 ZFEÚ a základného nariadenia (1) a porušuje článok 9 ods. 4 základného nariadenia; ii) je nezlučiteľné so zásadami ochrany legitímnej dôvery, právnej istoty a zákazu retroaktivity, pokiaľ ide o žalobkyne; a iii) je založené na nesprávnom uplatnení článku 266 ZFEÚ, na zneužití právomoci Európskou komisiou a porušuje článok 5 ods. 4 ZEÚ.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že retroaktívne uloženie cla dodávateľom žalobkýň, ktoré zabránilo zaplateniu žalobkyniam, porušuje zásadu zákazu diskriminácie.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Európska komisia zneužila svoju právomoc na posudzovanie žiadostí o trhovohospodárske zaobchádzanie a individuálne zaobchádzanie, a že porušila zásadu zákazu diskriminácie.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21).


title: Vec T-105/04: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  12. decembra 2007 – Sandoz/Komisia

text:
               9.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/33

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 12. decembra 2007 – Sandoz/Komisia
   (Vec T-105/04) (1)

   (2008/C 37/53)

      Jazyk konania: angličtina

   Predseda šiestej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2004.


title: Vec T-657/16: Žaloba podaná 17. septembra 2016 – Márquez Alentà/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (Vyobrazenie mravca)

text:
               7.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 410/24

         Žaloba podaná 17. septembra 2016 – Márquez Alentà/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (Vyobrazenie mravca)
   (Vec T-657/16)
   (2016/C 410/34)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Marc Márquez Alentà (Cervera, Španielsko) (v zastúpení: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Španielsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ: žalobca.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie (vyobrazenie mravca) – prihláška č. 12 715 661.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 30. júna 2016 vo veci R 1242/2015-1.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v časti, v ktorej sa týka čiastočnému vyhoveniu rozhodnutia R 1242/2015-1 a námietky voči určitým prihlasovaným výrobkom triedy 16 a službám triedy 35,

               —

               následne potvrdil rozhodnutie námietkového oddelenia, a tým aj zápis prihlasovanej ochrannej známky pre všetky prihlasované tovary a služby tried 16, 35, 41 a 43,

               —

               uložil žalovanému v súlade s článkom 87 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. a) a písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-87/08: Žaloba podaná 18. februára 2008 – Cyperská republika/Komisia

text:
               7.6.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/27

         Žaloba podaná 18. februára 2008 – Cyperská republika/Komisia
   (Vec T-87/08)
   (2008/C 142/48)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Cyperská republika (v zastúpení: P. Kliridis)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť oznámenie o vyhlásení zadávacieho konania EuropeAid/126225/C/SER/CY na zadanie zákazky nazvanej „Technical Assistance for engineering works for waste management infrastructure and rehabilitation of dumping sites in the northern part of Cyprus“, ktoré bolo uverejnené iba v anglickom jazyku na internetovej stránke http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ 8. decembra 2007 alebo približne v tento deň, a zrušiť článok 5 a článok 28.2 oznámenia,

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa tvrdí, že dotknuté oznámenie o vyhlásení zadávacieho konania je neoprávnené z týchto dôvodov:

               —

               po prvé z dôvodu, že Komisia pri oznámení o vyhlásení zadávacieho konania prekročila svoju právomoc a/alebo porušila jej právny základ, osobitne nariadenie Rady (ES) č. 389/2006 z 27. februára 2006, ktorým sa vytvára nástroj finančnej podpory na stimulovanie hospodárskeho rozvoja komunity cyperských Turkov a ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 2667/2000 o Európskej agentúre pre obnovu (1),

               —

               po druhé z dôvodu, že dotknuté oznámenie o vyhlásení zadávacieho konania je v rozpore a/alebo je nezlučiteľné s článkom 299 ES, v znení článku 19 Aktu o podmienkach pristúpenia Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky (2) (ďalej len „Akt o pristúpení z roku 2003“), ako aj s Protokolom č. 10 o Cypre Aktu o pristúpení z roku 2003 (3),

               —

               po tretie z dôvodu, že oznámenie o vyhlásení zadávacieho konania je v rozpore a/alebo je nezlučiteľné s povinnosťami vyplývajúcimi z kogentných ustanovení medzinárodného práva a s rezolúciami Rady bezpečnosti Spojených národov 541 (1983) a 550 (1984),

               —

               po štvrté z dôvodu, že dotknuté oznámenie o vyhlásení zadávacieho konania nebolo uverejnené v Úradnom vestníku.

      (1)  Ú. v. EÚ L 65, s. 5.

      (2)  Ú. v. EÚ L 236, s. 33.

      (3)  Ú. v. EÚ L 236, s. 955.


title: Vec C-578/16 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. februára 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – C. K., H. F., A. S./Republika Slovenija (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Hranice, azyl a prisťahovalectvo — Dublinský systém — Nariadenie (EÚ) č. 604/2013 — Článok 4 Charty základných práv Európskej únie — Neľudské alebo ponižujúce zaobchádzanie — Odovzdanie vážne chorého žiadateľa o azyl do štátu zodpovedného za preskúmanie jeho žiadosti — Neexistencia závažných dôvodov domnievať sa, že v tomto členskom štáte existujú preukázané systémové chyby — Povinnosti uložené členskému štátu, ktorý má uskutočniť odovzdanie)

text:
               10.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/11

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. februára 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – C. K., H. F., A. S./Republika Slovenija
   (Vec C-578/16 PPU) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Hranice, azyl a prisťahovalectvo - Dublinský systém - Nariadenie (EÚ) č. 604/2013 - Článok 4 Charty základných práv Európskej únie - Neľudské alebo ponižujúce zaobchádzanie - Odovzdanie vážne chorého žiadateľa o azyl do štátu zodpovedného za preskúmanie jeho žiadosti - Neexistencia závažných dôvodov domnievať sa, že v tomto členskom štáte existujú preukázané systémové chyby - Povinnosti uložené členskému štátu, ktorý má uskutočniť odovzdanie))
   (2017/C 112/16)
   Jazyk konania: slovinčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: C. K., H. F., A. S.

      Žalovaná: Republika Slovenija

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 17 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov, sa má vykladať v tom zmysle, že na otázku uplatnenia „diskrečnej doložky“ upravenej v tomto ustanovení členským štátom sa nevzťahuje iba vnútroštátne právo a jeho výklad, ktorý poskytuje ústavný súd tohto členského štátu, ale ide o otázku výkladu práva Únie v zmysle článku 267 ZFEÚ.

               2.

               Článok 4 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že:

                           —

                           aj keď neexistujú závažné dôvody domnievať sa, že v členskom štáte zodpovednom za posúdenie žiadosti o azyl existujú systémové chyby, odovzdanie žiadateľa o azyl v rámci nariadenia č. 604/2013 možno uskutočniť iba za podmienok vylučujúcich, že toto odovzdanie so sebou prináša skutočné a preukázané riziko, že dotknutá osoba bude vystavená neľudskému alebo ponižujúcemu zaobchádzaniu v zmysle tohto článku;

                           —

                           za okolností, v ktorých by odovzdanie žiadateľa o azyl trpiaceho osobitne závažným psychickým alebo fyzickým ochorením so sebou prinášalo skutočné a preukázané riziko významného a nezvratného zhoršenia zdravotného stavu dotknutej osoby, toto odovzdanie predstavuje neľudské a ponižujúce zaobchádzanie v zmysle uvedeného článku;

                           —

                           prináleží orgánom členského štátu, ktorý má uskutočniť odovzdanie a prípadne jeho súdom, aby odstránili akúkoľvek závažnú pochybnosť týkajúcu sa vplyvu odovzdania na zdravotný stav dotknutej osoby tým, že prijmú preventívne opatrenia nevyhnutné na to, aby jej odovzdanie prebehlo za podmienok umožňujúcich vhodne a dostatočne ochrániť zdravotný stav tejto osoby. V prípade, ak by vzhľadom na osobitnú závažnosť ochorenia dotknutého žiadateľa o azyl prijatie uvedených preventívnych opatrení nepostačovalo na zabezpečenie, že jeho odovzdanie so sebou neprinesie skutočné riziko významného a nezvratného zhoršenia jeho zdravotného stavu, prináleží orgánom daného členského štátu, aby odložili odovzdanie dotknutej osoby a to na tak dlho, kým jej zdravotný stav nebude taký, že bude schopná takéhoto odovzdania, a

                           —

                           ak by sa prípadne zistilo, že zdravotný stav dotknutého žiadateľa o azyl sa nemusí v krátkom čase zlepšiť, alebo že dlhodobejší odklad konania by mohol zhoršiť stav dotknutej osoby, môže sa žiadajúci členský štát rozhodnúť, že sám posúdi jej žiadosť tým, že využije „diskrečnú doložku“ upravenú v článku 17 ods. 1 nariadenia č. 604/2013.

         Článok 17 ods. 1 nariadenia č. 604/2013 s prihliadnutím na článok 4 Charty základných práv Európskej únie nemožno vykladať tak, že za takých okolností, aké existujú vo veci samej, zaväzuje tento členský štát, aby uplatnil uvedenú doložku.

      (1)  Ú. v. EÚ C 22, 23.1.2017.


title: Vec T-255/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  22. júna 2010 — Montero Padilla/ÚHVT — Padilla Requena (JOSE PADILLA) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva JOSE PADILLA — Skoršie ochranné známky a označenia JOSE PADILLA — Relatívne dôvody zamietnutia — Neexistencia všeobecne známej ochrannej známky v zmysle článku 6a Parížskeho dohovoru a ochrannej známky s dobrým menom — Článok 8 ods. 2 písm. c) a článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 2 písm. c) a článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009] — Neexistencia skoršieho označenia používaného v obchodnom styku — Článok 8 ods. 4 nariadenia č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009]“ ]

text:
               31.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/34

         Rozsudok Všeobecného súdu z 22. júna 2010 — Montero Padilla/ÚHVT — Padilla Requena (JOSE PADILLA)
   (Vec T-255/08) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva JOSE PADILLA - Skoršie ochranné známky a označenia JOSE PADILLA - Relatívne dôvody zamietnutia - Neexistencia všeobecne známej ochrannej známky v zmysle článku 6a Parížskeho dohovoru a ochrannej známky s dobrým menom - Článok 8 ods. 2 písm. c) a článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 2 písm. c) a článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009] - Neexistencia skoršieho označenia používaného v obchodnom styku - Článok 8 ods. 4 nariadenia č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009])
   2010/C 209/50
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Eugenia Montero Padilla (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: pôvodne G. Aguillaume Gandasegui a P. Linde Puelles, neskôr A. Salerno a M. Di Stefano, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (v zastúpení: J. F. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: José María Padilla Requena (Santa Eulalia, Španielsko) (v zastúpení: J. F. Gallego Jiménez a J. R. Gil Cantons, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 1. marca 2008 (vec R 516/2007-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Eugeniou Montero Padilla a Josém Maríou Padilla Requenom

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Eugenia Montero Padilla znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a Josého Maríu Padilla Requenu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 15.8.2008.


title: Vec F-132/15: Žaloba podaná 12. októbra 2015 – ZZ/Komisia

text:
               7.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/46

         Žaloba podaná 12. októbra 2015 – ZZ/Komisia
   (Vec F-132/15)
   (2015/C 406/49)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Komisie uplatniť ustanovenie o výhrade týkajúcej sa zdravotného stavu upravené v článku 32 PZOZ s retroaktívnym účinkom od dátumu nástupu žalobcu do služby v Komisii a pozastaviť zaručené dávky v súvislosti s invaliditou alebo úmrtím a zrušenie rozhodnutia Komisie vylúčiť žalobcu z akéhokoľvek prijatia do zamestnania Komisiou počas obdobia šiestich rokov od dátumu ukončenia jeho poslednej zmluvy.

      Návrhy žalobcu

               —

               Zrušiť rozhodnutia OOUPZ týkajúce sa jednak uplatnenia ustanovenia o výhrade týkajúcej sa zdravotného stavu upraveného v článku 32 PZOZ voči žalobcovi s retroaktívnym účinkom a pozastavenia zaručených dávok v súvislosti s invaliditou alebo úmrtím a jednak vylúčenia žalobcu z akéhokoľvek prijatia do zamestnania Komisiou počas obdobia šiestich rokov,

               —

               uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Rozsudok Súdneho dvora (plenárne zasadnutie) z 19. októbra 2004 vo veci C-200/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Immigration Appellate Authority): Kunqian Catherine Zhu, Man Lavette Chen proti Secretary of State for the Home Department (Právo na pobyt — Dieťa, ktoré má občianstvo členského štátu, ale zdržiava sa v inom členskom štáte — Rodičia ako štátni príslušníci tretieho štátu — Právo na pobyt matky v inom členskom štáte)

text:
               4.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/7

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (plenárne zasadnutie)
   z 19. októbra 2004
   vo veci C-200/02 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Immigration Appellate Authority): Kunqian Catherine Zhu, Man Lavette Chen proti Secretary of State for the Home Department (1)

   (Právo na pobyt - Dieťa, ktoré má občianstvo členského štátu, ale zdržiava sa v inom členskom štáte - Rodičia ako štátni príslušníci tretieho štátu - Právo na pobyt matky v inom členskom štáte)
   (2004/C 300/13)
   Jazyk konania: angličtina
   Vo veci C-200/02, predmetom ktorej je návrh podaný 30. mája 2002 Súdnemu dvoru podľa článku 234 ES, rozhodnutím Immigration Appellate Authority (Spojené kráľovstvo) z 27. mája 2002, na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorá vyplynula zo sporu medzi Kunqian Catherine Zhu, Man Lavette Chen a Secretary of State for the Home Department, Súdny dvor (plenárne zasadnutie), v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, sudcovia C. Gulmann a R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J.N. Cunha Rodrigues (spravodajca), generálny advokát: A. Tizzano, tajomník: L. Hewlett, hlavný referent, vyhlásil dňa 19. októbra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Článok 18 ES a smernica 90/364 priznávajú za okolností, ktoré nastali vo veci samej, maloletému štátnemu príslušníkovi členského štátu, ktorý má príslušné zdravotné poistenie a ktorý je závislý od rodiča, ktorý je však sám štátnym príslušníkom tretieho štátu a ktorého finančné prostriedky sú postačujúce na to, aby sa tento maloletý príslušník členského štátu nestal záťažou pre verejné financie hostiteľského členského štátu, právo na pobyt v neobmedzenej dĺžke na území posledne uvedeného členského štátu. V takomto prípade tieto isté ustanovenia umožňujú rodičovi, ktorý sa stará o tohto štátneho príslušníka skutočne stará, zdržiavať sa spolu s ním v hostiteľskom členskom štáte.

      (1)  Ú. v. ES C 180 z 27.7.2002


title: Vec C-39/10: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  10. mája 2012 — Európska komisia/Estónska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Voľný pohyb pracovníkov — Daň z príjmov — Zníženie základu dane — Starobný dôchodok — Vplyv na nízke dôchodky — Diskriminácia medzi daňovníkmi rezidentmi a nerezidentmi)

text:
               30.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 194/2

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 10. mája 2012 — Európska komisia/Estónska republika
   (Vec C-39/10) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Voľný pohyb pracovníkov - Daň z príjmov - Zníženie základu dane - Starobný dôchodok - Vplyv na nízke dôchodky - Diskriminácia medzi daňovníkmi rezidentmi a nerezidentmi)
   2012/C 194/02
   Jazyk konania: estónčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: W. Mölls, K. Saaremäel-Stoilov a R. Lyal, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Estónska republika (v zastúpení: M. Linntam, splnomocnená zástupkyňa)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: M. Muñoz Pérez a A. Rubio Gonzáles, splnomocnení zástupcovia), Portugalská republika (v zastúpení: L. Inez Fernandes, splnomocnený zástupca), Švédske kráľovstvo (v zastúpení: A. Falk, splnomocnená zástupkyňa), Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: S. Ossowski, splnomocnený zástupca), Spolková republika Nemecko (v zastúpení: J. Möller, C. Blaschke a B. Klein, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 45 ZFEÚ a článku 28 Dohody o EHP — Daň z príjmov zo starobných dôchodkov — Vnútroštátny právny poriadok neupravujúci možnosť priznať oslobodenie od dane z príjmov nerezidentom, ktorých celkové príjmy sú také nízke, že keby tieto zdaniteľné osoby boli rezidentmi, tak by boli od dane z príjmov oslobodené

      Výrok rozsudku

               1.

               Estónska republika si tým, že nepriznala dôchodcom nerezidentom výhodu zníženia základu dane, ktorá je upravená v zákone o dani z príjmov (tulumaksuseadus) z 15. decembra 1999 v znení zákona z 26. novembra 2009, ak vzhľadom na svoje nízke dôchodky títo nie sú v zmysle daňovej právnej úpravy členského štátu bydliska v tomto štáte zdaniteľní, nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 45 ZFEÚ a článku 28 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992.

               2.

               Estónska republika je povinná nahradiť trovy konania.

               3.

               Španielske kráľovstvo, Portugalská republika, Švédske kráľovstvo, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, ako aj Spolková republika Nemecko znášajú vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 13.3.2010.


title: Vec T-331/10: Žaloba podaná 16. júna 2011 — Besselink/Rada

text:
               13.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/35

         Žaloba podaná 16. júna 2011 — Besselink/Rada
   (Vec T-331/10)
   2011/C 238/60
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Leonard Besselink (Utrecht, Holandsko) (v zastúpení: O. Brouwer a J. Blockx, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady z 1. apríla 2011, ktorým mu bol v celom rozsahu zamietnutý prístup k dokumentu 9689/10, podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331), a ktoré sa mu doručilo 7. apríla 2011 v liste pod značkou „04/c/01/11“ a

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania žalobcu podľa článku 87 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu vrátane trov konania vedľajších účastníkov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobca tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá tom, že napadnuté rozhodnutie sa zakladá na nesprávnom výklade a uplatnení článku 4 ods. 1 písm. a) tretej zarážky nariadenia (ES) č. 1049/2001, ktorý sa týka ochrany verejného záujmu týkajúceho sa medzinárodných vzťahov, pretože:

                           —

                           Rada sa dopustila pochybenia v tom, že nevzala do úvahy ústavnú povahu dokumentu, ku ktorému chcel žalobca získať prístup,

                           —

                           žalobca sa domnieva, že prístup k dokumentu 9689/10 je zaručený aj na základe slobody prejavu podľa článku 11 Charty základných práv Európskej únie,

                           —

                           Rada nevzala do úvahy mimoriadne okolnosti a podstatu tohto prípadu a

                           —

                           Rada nesprávne odkázala na hypotetické negatívne dôsledky zverejnenia pre rokovania Únie v budúcnosti.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že článok 4 ods. 6 nariadenia (ES) č. 1049/2001 bol nesprávne použitý a bola porušená zásada proporcionality, pretože Rada neposúdila, či bolo vhodné poskytnúť čiastočný prístup a obmedziť zamietnutie prístupu len na časti dokumentu 9689/10, pri ktorých to bolo primerané a nevyhnutné.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Rada nesplnila svoju povinnosť dostatočného a riadneho odôvodnenia napadnutého rozhodnutia.


title: Vec F-53/13: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  26. februára 2014 – Diamantopoulos/ESVČ (Verejná služba — Úradníci — Povýšenie — Rozhodnutie o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 12 — Implicitné rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti — Výslovné rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti prijaté po podaní žaloby — Odôvodnenie)

text:
               7.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/44

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 26. februára 2014 – Diamantopoulos/ESVČ
   (Vec F-53/13) (1)

   ((Verejná služba - Úradníci - Povýšenie - Rozhodnutie o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 12 - Implicitné rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti - Výslovné rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti prijaté po podaní žaloby - Odôvodnenie))
   2014/C 102/64
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Alkis Diamantopoulos (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi, J.-N. Louis a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) (v zastúpení: S. Marquardt a E. Chaboureau, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia o nepovýšení žalobcu do platovej triedy AD 12 v rámci povyšovania v roku 2012

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Európskej služby pre vonkajšiu činnosť o nepovýšení pána Diamantopoulos do platovej triedy AD 12 v rámci povyšovania v roku 2012 sa zrušuje.

               2.

               Európska služba pre vonkajšiu činnosť znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil pán Diamantopoulos.

      (1)  Ú. v. EÚ C 215, 27.7.2013, s. 20.


title: Vec C-137/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko) 15. marca 2010 — Európske spoločenstvá/Región Brusel — hlavné mesto

text:
               5.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko) 15. marca 2010 — Európske spoločenstvá/Región Brusel — hlavné mesto
   (Vec C-137/10)
   2010/C 148/24
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Európske spoločenstvá

      Žalovaný: Región Brusel — hlavné mesto

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 282 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva a osobitne slovné spojenie „v takom prípade zastupuje Spoločenstvo Komisia“, ktoré je uvedené v druhej vete tohto článku, vykladať v tom zmysle, že inštitúcia je platne splnomocnená zastupovať Spoločenstvo už na základe samotnej existencie splnomocnenia, ktorým Komisia delegovala na túto inštitúciu svoje právomoci na zastupovanie Spoločenstva pred súdmi, nezávisle od toho, či v tomto splnomocnení je alebo nie je menovite určená fyzická osoba, ktorá je oprávnená zastupovať poverenú inštitúciu?

               2.

               Môže v prípade zápornej odpovede vnútroštátny súd, akým je Conseil d’État, overiť prípustnosť žaloby európskej inštitúcie, ktorú Komisia riadne splnomocnila na konanie pred súdmi v zmysle článku 282 druhej vety Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, tak, že preskúma, či je táto inštitúcia zastúpená príslušnou fyzickou osobou, ktorá je oprávnená podať žalobu na vnútroštátny súd?

               3.

               Subsidiárne, má sa v prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku článok 207 ods. 2 prvý pododsek prvá veta Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, a konkrétnejšie slovné spojenie „ktorému pomáha zástupca generálneho tajomníka, ktorý zodpovedá za chod generálneho sekretariátu“, vykladať v tom zmysle, že zástupca generálneho tajomníka Rady môže platne zastupovať Radu na účely podania žaloby na vnútroštátnych súdoch?


title: Vec C-201/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division z 18. marca 2005, ktorý súvisí s konaním: The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue

text:
               23.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division z 18. marca 2005, ktorý súvisí s konaním: The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue
   (Vec C-201/05)
   (2005/C 182/50)
   Jazyk konania: angličtina
   High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division podal uznesením z 18. marca 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 6. mája 2005.
   High Court of Justice (England and Wales) Chancery Division žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Je v rozpore s článkom 43 alebo 56 Zmluvy ES, aby členský štát ponechal účinnými a uplatňoval opatrenia, ktoré:

                           i)

                           oslobodzujú od dane z príjmov právnických osôb dividendy nadobudnuté spoločnosťou usadenou na území tohto členského štátu („usadená spoločnosť“) od iných usadených spoločností; ale ktoré

                           ii)

                           ustanovujú, že dani z príjmov právnických osôb podliehajú dividendy nadobudnuté usadenou spoločnosťou od spoločnosti, ktorá je usadená na území iného členského štátu, a najmä spoločnosti ňou kontrolovanej, usadenej v inom členskom štáte a podliehajúcej v tomto inom členskom štáte nižšiemu zdaneniu („kontrolovaná spoločnosť“), po poskytnutí oslobodenia na účely zamedzenia dvojitého zdanenia od akejkoľvek zrážkovej dane z dividendy a od základnej dane zaplatenej kontrolovanou spoločnosťou z jej ziskov?

               2.

               Bránia články 43, 49 alebo 56 Zmluvy ES takej vnútroštátnej daňovej právnej úprave, ktorá je predmetom vnútroštátneho sporu, podľa ktorej pred 1. júlom 1997:

                           i)

                           určité dividendy nadobudnuté poisťovňou usadenou na území členského štátu od spoločnosti usadenej na území iného členského štátu („spoločnosť usadená na území iného členského štátu“) podliehali dani z príjmov právnických osôb; ale

                           ii)

                           usadenej poisťovni bolo dovolené zvoliť si, že príslušné dividendy nadobudnuté od spoločnosti usadenej v rovnakom členskom štáte nebudú podliehať dani z príjmov právnických osôb, s takým následkom, že spoločnosť, ktorá urobila voľbu, nemohla uplatniť daňový odpočet, na ktorý by inak mala nárok?

               3.

               Bránia články 43, 49 alebo 56 Zmluvy ES takej vnútroštátnej daňovej právnej úprave v členskom štáte, ktorá je predmetom vnútroštátneho sporu, ktorá:

                           a)

                           za určitých okolností stanovuje uloženie poplatku k zdaneniu usadenej spoločnosti s ohľadom na zisky kontrolovanej spoločnosti, ktorá je spoločnosťou usadenou na území iného členského štátu, ako je definované v otázke 1 ii) vyššie; a

                           b)

                           vyžaduje splnenie určitých požiadaviek v prípade, keď usadená spoločnosť nepožaduje alebo nemôže požadovať žiadne oslobodenie a hradí daň vzťahujúcu sa na zisky tejto kontrolovanej spoločnosti; a

                           c)

                           vyžaduje ďalšie splnenie požiadaviek v prípade, keď sa usadená spoločnosť usiluje o oslobodenie od tejto dane?

               4.

               Odlišovala by sa odpoveď na otázky 1, 2 a 3, ak by kontrolovaná spoločnosť (v otázkach 1 a 3) alebo spoločnosť usadená na území iného členského štátu (v otázke 2) mala sídlo v tretej krajine?

               5.

               V prípade, ak by pred 31. decembrom 1993 členský štát prijal opatrenia uvedené v otázkach 1, 2 a 3 a po tomto dátume zmenil tieto opatrenia spôsobom opísaným v časti C tejto prílohy, a ak tieto zmenené opatrenia tvoria obmedzenia zakázané článkom 56 Zmluvy ES, sú tieto obmedzenia na prijatie obmedzeniami, ktoré 31. decembra 1993 neexistovali na účely článku 57 ES?

               6.

               V prípade, že ktorékoľvek z opatrení uvedených v otázkach 1, 2 a 3 sú v rozpore s ustanoveniami Spoločenstva, na ktoré odkazovali, potom za okolností, keď usadená spoločnosť a/alebo kontrolovaná spoločnosť uplatní ktorýkoľvek z nasledujúcich nárokov:

                           i)

                           nárok na vrátenie dane z príjmov právnických osôb (alebo nárok na náhradu škody, ktorá vznikla stratou možnosti použiť peňažné prostriedky zaplatené ako daň z príjmov právnických osôb) neoprávnene vyrubenú usadenej spoločnosti za okolností uvedených v otázkach 1, 2 alebo 3 vyššie;

                           ii)

                           nárok na odškodnenie a/alebo náhradu týkajúcu sa strát, oslobodenia a výdavkov, ktoré boli použité usadenou spoločnosťou (alebo prenechané usadenej spoločnosti inými spoločnosťami v rovnakej skupine usadenými v rovnakom členskom štáte) na odstránenie alebo zníženie daňových poplatkov, ktoré vznikli na základe opatrení, na ktoré sa odkazuje v otázkach 1, 2 a 3 vyššie, kde by takéto straty, oslobodenia a výdavky mohli byť k dispozícii pre náhradné použitie alebo by mohli byť prevedené;

                           iii)

                           nárok na náhradu nákladov, strát, výdavkov a záväzkov, ktoré vznikli v dôsledku dodržiavania vnútroštátnej právnej úpravy, na ktorú odkazuje otázka 3 vyššie;

                           iv)

                           keď kontrolovaná spoločnosť rozdelila rezervy usadenej spoločnosti, aby splnila požiadavky vnútroštátnej právnej úpravy ako náhradu usadenej spoločnosti, ktorej vznikol poplatok, na ktorý odkazuje otázka 3, a kontrolovanej spoločnosti z toho vznikli náklady, výdavky a záväzky, ktorým by sa mohla vyhnúť, ak by mohla tieto rezervy použiť inak, nárok na náhradu týchto nákladov, výdavkov a záväzkov.

                     majú sa tieto nároky posudzovať ako:

                           nárok na vrátenie čiastok neoprávnene uložených, ktoré vznikajú ako následok a doplnok k porušeniu vyššie uvedených ustanovení Spoločenstva; alebo

                           nárok na odškodnenie alebo náhradu škody, takže musia byť splnené podmienky uvedené v spojených veciach C-46/93 a C-48/93 Brasserie du Pecheur a Factortame; alebo

                           nárok na zaplatenie čiastky predstavujúcej neoprávnene odoprený prospech?

               7.

               V prípade, že odpoveď na ktorúkoľvek časť otázky 6 je, že nárok je nárokom na zaplatenie čiastky predstavujúcej neoprávnene odoprený prospech:

                           a)

                           sú takéto nároky následkom a doplnením práva udeleného vyššie uvedenými ustanoveniami Spoločenstva; alebo

                           b)

                           musia byť splnené niektoré alebo všetky podmienky na náhradu ustanovené v spojených veciach C-46/93 a C-48/93 Brasserie du Pecheur a Factortame; alebo

                           c)

                           musia byť splnené nejaké iné podmienky?

               8.

               Je relevantné, či sú podľa vnútroštátneho práva nároky, na ktoré sa odkazuje v otázke 6, uplatňované ako nároky na uvedenie do pôvodného stavu alebo sú uplatňované alebo musia byť uplatňované ako nároky na náhradu škody?

               9.

               Aké usmernenie, ak vôbec, považuje Súdny dvor za vhodné poskytnúť v daných prípadoch, pokiaľ ide o okolnosti, ktoré by mal vnútroštátny súd zohľadniť pri určovaní, či existuje dostatočne závažné porušenie v zmysle rozsudku v spojených veciach C-46/93 a C-48/93 Brasserie du Pecheur a Factortame, najmä pokiaľ ide o to, či s ohľadom na judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa výkladu príslušných ustanovení práva Spoločenstva, bolo porušenie ospravedlniteľné?

               10.

               Môže v zásade existovať priama príčinná súvislosť (v zmysle rozsudku v spojených veciach Brasserie du Pecheur a Factortame, C-46/93 a C-48/93) medzi porušením článkov 43, 49 a 56 ES a stratami patriacimi do skupín uvedených v otázke 6 i) až iv) vyššie, o ktorých sa tvrdí, že vyplývajú z tohto porušenia? Ak áno, aké usmernenie, ak vôbec, považuje Súdny dvor za vhodné poskytnúť pokiaľ ide o okolnosti, ktoré by mal vnútroštátny súd zohľadniť pri určení, či existuje takáto priama príčinná súvislosť?

               11.

               Pri určení výšky straty alebo škody, za ktorú možno poskytnúť náhradu, je na vnútroštátnom súde, aby zohľadnil skutočnosť, či poškodené osoby vynaložili náležitú starostlivosť s cieľom vyhnúť sa strate, alebo túto stratu zmierniť, predovšetkým využitím právnych prostriedkov, prostredníctvom ktorých mohli preukázať, že vnútroštátne ustanovenia (z dôvodu uplatnenia dohovorov o zamedzení dvojitého zdanenia) nemali za následok záväzky uvedené v otázkach č. 1, 2 a 3 vyššie?

               12.

               Ovplyvňujú odpoveď na otázku 11 domnienky účastníkov konania v rozhodnom čase týkajúce sa účinku dohovoru o zamedzení dvojitého zdanenia?


title: Vec C-472/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bayerisches Verwaltungsgericht München (Nemecko) 2. septembra 2013 — Andre Lawrence Shepherd/Spolková republika Nemecko

text:
               16.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 336/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bayerisches Verwaltungsgericht München (Nemecko) 2. septembra 2013 — Andre Lawrence Shepherd/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-472/13)
   2013/C 336/19
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Andre Lawrence Shepherd

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 9 ods. 2 písm. e) smernice 2004/83/ES (1) vykladať v tom zmysle, že ochrana sa vzťahuje len na tie osoby, ktorých konkrétny okruh vojenských úloh zahŕňa priamu účasť na bojových operáciách, to znamená ozbrojené akcie, resp. ktoré disponujú právomocou nariaďovať také akcie (prvá alternatíva), alebo môžu pod ochranu podľa tejto úpravy spadať aj ostatní príslušníci ozbrojených síl, keď sa ich okruh úloh obmedzuje na logistickú a technickú podporu jednotky mimo vlastných bojových operácií a boj ovplyvňujú len nepriamo (druhá alternatíva)?

               2.

               Pokiaľ treba na prvú otázku odpovedať v zmysle druhej alternatívy:
               Má sa článok 9 ods. 2 písm. e) smernice 2004/83/ES vykladať v tom zmysle, že vojenská služba v (medzinárodnom alebo vnútroštátnom) konflikte musí v prevažnej alebo systematickej miere viesť k spáchaniu trestných činov alebo činov v zmysle článku 12 ods. 2 smernice 2004/83/ES (prvá alternatíva), alebo postačuje, ak žiadateľ o azyl preukáže, že ozbrojené sily, ktorých je príslušníkom, spáchali na území, kde sú nasadené, v ojedinelých prípadoch trestné činy v zmysle článku 12 ods. 2 písm. a) smernice 2004/83/ES, a to buď preto, že sa jednotlivé rozkazy preukázali v tomto zmysle ako trestné činy, alebo preto, že išlo o výtržnosti jednotlivcov (druhá alternatíva)?

               3.

               Pokiaľ treba na druhú otázku odpovedať v zmysle druhej alternatívy:
               Prizná sa ochrana prináležiaca utečencom len vtedy, keď možno mimo racionálnych pochybností so značnou pravdepodobnosťou aj do budúcnosti počítať s tým, že nastane porušenie humanitárneho medzinárodného práva verejného, alebo bude stačiť, ak žiadateľ o azyl uvedie skutočnosti, podľa ktorých sa v konkrétnom konflikte (či už nevyhnutne, alebo s pravdepodobnosťou) spáchajú takéto zločiny, a preto nemožno vylúčiť možnosť, že by do nich mohol byť zapletený?

               4.

               Vylučuje netolerovanie alebo potrestanie porušenia humanitárneho medzinárodného práva verejného zo strany vojenských súdov jednotiek ochranu utečencov podľa článku 9 ods. 2 písm. e) smernice 2004/83/ES alebo táto skutočnosť nezohráva nijakú úlohu?
               Musí dokonca dôjsť aj k postihu Medzinárodným trestným súdom?

               5.

               Vylučuje ochranu utečencov skutočnosť, že medzinárodné spoločenstvo schváli akciu jednotky, resp. obsadenie územia, alebo že sa táto akcia, resp. obsadenie opierajú o mandát Bezpečnostnej rady OSN?

               6.

               Je na priznanie ochrany prináležiacej utečencom podľa článku 9 ods. 2 písm. e) smernice 2004/83/ES potrebné, aby bolo možné žiadateľa o azyl v prípade plnenia jeho služobných povinností odsúdiť podľa štatútu Medzinárodného trestného súdu (prvá alternatíva), alebo sa ochrana prináležiaca utečencom prizná už v tom prípade, keď sa táto hranica nedosiahla, to znamená, keď sa žiadateľ o azyl síce nemusí obávať nijakého trestnoprávneho postihu, ale na vykonanie vojenskej služby sa v jeho prípade vzťahuje výhrada svedomia (druhá alternatíva)?

               7.

               Pokiaľ treba na šiestu otázku odpovedať v zmysle druhej alternatívy:
               Vylučuje skutočnosť, že žiadateľ o azyl nevyužil možnosť stať sa účastníkom riadneho konania vo veci odmietnutia vykonania vojenskej služby, hoci by na to mal možnosť, ochranu prináležiacu utečencom v zmysle uvedených predpisov alebo táto ochrana prichádza do úvahy aj vtedy, keď ide o aktuálne rozhodnutie podľa svedomia?

               8.

               Predstavuje potupné prepustenie z armády, uloženie trestu odňatia slobody a súvisiaci sociálny ostrakizmus a znevýhodnenie čin prenasledovania v zmysle článku 9 ods. 2 písm. b) alebo písm. c) smernice 2004/83/ES?

      (1)  Smernica Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany (Ú. v. EÚ L 304, s. 2; Mim. vyd. 19/007, s. 96).


title: Vec C-571/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Varna (Bulharsko) 14. novembra 2016 – Nikolaj Kantarev/Balgarska narodna banka

text:
               6.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Varna (Bulharsko) 14. novembra 2016 – Nikolaj Kantarev/Balgarska narodna banka
   (Vec C-571/16)
   (2017/C 038/12)
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen sad Varna

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Nikolaj Kantarev

      Žalovaná: Balgarska narodna banka

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 4 ods. 3 ZEÚ, ako aj zásada ekvivalencie a efektivity vykladať v tom zmysle, že v prípade nedostatočnej vnútroštátnej právnej úpravy umožňujú, aby sa príslušné súdy a konanie o žalobách o náhradu škody pre porušenie práva Únie určovali podľa povahy správneho orgánu, ktorý sa dopustil porušenia a podľa typu konania/opomenutia, z ktorého toto porušenie vyplýva, ak uplatnenie týchto kritérií vedie k tomu, že na konanie o žalobách sú príslušné rôzne súdy v rámci všeobecného a správneho súdnictva, konanie sa vedie podľa rôznych procesných predpisov – Občianskeho súdneho poriadku [Graždansko-procesualen kodex, GPK] a Správneho poriadku [Administrativnoprocesualen kodex, APK], ktoré sa líšia výškou poplatku, konkrétne pomerným poplatkom a štandardným poplatkom, a vyžadujú preukázanie rozdielnych skutočností, vrátane zavinenia?

               2.

               Má sa článok 4 ods. 3 ZEÚ, ako aj požiadavky, ktoré Súdny dvor stanovil v rozsudku Frankovich, vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa o žalobách o náhradu škody pre porušenie práva Únie viedlo konanie podľa článkov 45 a 49 zákona o záväzkových vzťahoch a zmluvách [Zakon za zadalženjata i dogovorite], ktoré si vyžaduje zaplatenie pomerného poplatku a preukázanie zavinenia, a aby bolo možné o týchto nárokoch rozhodovať aj v konaní podľa článku 1 zákona o zodpovednosti štátu a obcí za škodu [Zakon za otgovornosta na daržavata i obštinite za vredi], ktorý síce upravuje objektívnu zodpovednosť a obsahuje osobitné ustanovenia, ktoré majú uľahčiť prístup k súdu, ale zároveň sa vzťahuje len na škody, ku ktorým došlo na základe zrušených protizákonných právnych aktov a protiprávneho konania/opomenutia správnych orgánov, ale nevzťahuje sa na porušenia práva Únie, ktorých sa dopustili iné štátne orgány právnymi úkonmi/opomenutiami, ktoré neboli zrušené v príslušnom konaní?

               3.

               Má sa článok 1 ods. 3 [bod] i) a článok 10 ods. 1 smernice 94/19 (1) vykladať v tom zmysle, že umožňujú taký legislatívny prístup, ako bol zvolený v článku 36 ods. 3 zákona o úverových inštitúciách [Zakon za kreditnite instituciji, ďalej len „ZKI“] a v článku 23 ods. 5 zákona o ochrane bankových vkladov [Zakon za garantirane na vlogovete v bankite], podľa ktorého má „požiadavka, aby úverová inštitúcia, ktorej sa to týka, nebola schopná v súčasnosti z dôvodov, ktoré priamo súvisia s jej finančnou situáciou, vyplatiť vklad a v súčasnosti ani nemala predpoklady, aby tak bola schopná urobiť neskôr“ rovnaký účinok, ako rozhodnutie o platobnej neschopnosti inštitúcie a spája sa so zrušením oprávnenia, pričom od okamihu odňatia bankovej licencie sa začne uplatňovať systém ochrany bankových vkladov?

               4.

               Má sa článok 1 ods. 3 smernice 94/19 vykladať v tom zmysle, že na to, aby sa vklad kvalifikoval ako „nedostupný“ sa vyžaduje, aby o jeho nedostupnosti výslovne rozhodli „príslušné oprávnené orgány“ na základe posúdenia uvedeného v bode i) tohto ustanovenia alebo je možné, aby sa v prípade medzery vo vnútroštátnej právnej úprave posúdenie a vôľa „príslušného oprávneného orgánu“ odvodili na základe výkladu iných právnych aktov tohto orgánu, v prejednávanej veci napríklad rozhodnutia Správnej rady BNB č. 73 z 20. júna 2014, ktorým sa rozhodlo o nariadení výnimočného dohľadu nad „KTB“ AD, alebo na základe domnienky s ohľadom na okolnosti, o aké ide v konaní vo veci samej?

               5.

               Má sa v prípade okolností, o aké ide v konaní vo veci samej, keď sa na základe rozhodnutia Správnej rady BNB č. 73 z 20. júna 2014 pozastavili všetky platby a operácie a vkladatelia nemali od 20. júna 2014 do 6. novembra 2014 možnosť požiadať o vyplatenie a ani prístup k svojim vkladom, vychádzať z predpokladu, že sa všetky chránené vklady bez viazanosti (s ktorými možno voľne nakladať bez predchádzajúceho oznámenia, a ktoré sa na požiadanie vyplatia bezodkladne), v zmysle článku 1 ods. 3 bodu i) smernice 94/19 stali nedostupnými alebo sa s ohľadom na požiadavku, aby bol vklad „splatný a mal byť vyplatený, ale úverová inštitúcia ho ešte nevyplatila“ vyžaduje, aby vkladateľ úverovú inštitúciu požiadal o vyplatenie (prostredníctvom žiadosti alebo výzvy), ale sa mu nevyhovelo?

               6.

               Má sa článok 1 ods. 3 bod i), článok 10 ods. 1 smernice 94/19 a odôvodnenie 8 smernice 2009/14 (2) vykladať v tom zmysle, že miera voľnej úvahy „príslušného oprávneného orgánu“ je v rámci posúdenia podľa článku 1 ods. 3 bodu i) obmedzená lehotou uvedenou v druhej vete bodu i) alebo tieto ustanovenia na účely výnimočného dohľadu, akým je dohľad upravený v článku 115 ZKI pripúšťajú, aby boli vklady nedostupné dlhší čas, ako je stanovené v smernici?

               7.

               Majú článok 1 ods. 3 bod i) a článok 10 ods. 1 smernice 94/19 priamy účinok a priznávajú majiteľom vkladov v banke, ktorá je súčasťou systému ochrany vkladov, okrem ich práva na poskytnutie náhrady z tohto systému až do výšky uvedenej v článku 7 ods. 1 smernice 94/19 aj právo uplatniť si voči štátu nárok zo zodpovednosti za porušenie práva Únie formou žaloby o náhradu škody, ktorá im bola spôsobená oneskoreným vyplatením chráneného vkladu, namierenej proti orgánu, ktorý je príslušný pre rozhodnutie o nedostupnosti vkladov, ak bolo rozhodnutie podľa článku 1 ods. 3 bodu i) prijaté po uplynutí päťdňovej lehoty stanovenej v smernici a toto omeškanie možno pripísať účinkom reorganizačného opatrenia, ktoré má banku chrániť pred platobnou neschopnosťou, a ktoré nariadil tento orgán alebo tieto ustanovenia v prípade okolností, o aké ide v konaní vo veci samej pripúšťajú existenciu vnútroštátnej právnej úpravy, akou je článok 79 ods. 8 ZKI, v zmysle ktorej BNB, jej orgány a ňou poverené osoby na vykonávanie dohľadu, zodpovedajú za vzniknutú škodu len v tom prípade, ak ju spôsobili úmyselne?

               8.

               Predstavuje porušenie práva Únie spočívajúce v tom, že „príslušný oprávnený orgán“ nevydal rozhodnutie podľa článku 1 ods. 3 bodu i) smernice 94/19, „dostatočne závažné porušenie“, ktoré zakladá zodpovednosť členského štátu za škodu prostredníctvom žaloby namierenej proti orgánu dohľadu, a za akých podmienok ide o takýto prípad, pričom majú v tejto súvislosti význam tieto okolnosti: a) že Fond na ochranu bankových vkladov [Fond za garantirane na vlogovete v bankite] nemal dostatok finančných prostriedkov, ktoré by pokryli chránené vklady, b) že v dobe, keď sa pozastavili výplaty vkladov, bola úverová inštitúcia pod výnimočným dohľadom na účely ochrany pred platobnou neschopnosťou, c) že vklad žalobcu sa vyplatil, keď BNB konštatovala neúspešnosť reorganizačných opatrení, d) že vklad žalobcu sa vyplatil spolu aj s výnosom z úrokov vo výške stanovenej za obdobie od 20. júna 2014 do 6. novembra 2014 (vrátane)?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES z 30. mája 1994 o systémoch ochrany vkladov, Ú. v. ES L 135,1994, s. 5; Mim. vyd. 06/002, s. 252.

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/14/ES z 11. marca 2009, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 94/19/ES o systémoch ochrany vkladov, pokiaľ ide o úroveň krytia a výplatnú lehotu, Ú. v. EÚ L 68, 2009, s. 3.


title: Vec C-177/08: Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo  4. augusta 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Khoshnaw Abdullah/Spolková republika Nemecko

text:
               6.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/22

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 4. augusta 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Khoshnaw Abdullah/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-177/08) (1)

   (2008/C 313/39)

      Jazyk konania: nemčina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 197, 2.8.2008.


title: Vec T-421/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  20. septembra 2012 — DEI/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Zneužitie dominantného postavenia — Grécky trh s dodávkami hnedého uhlia a grécky veľkoobchodný trh s elektrickou energiou — Rozhodnutie, ktorým sa stanovujú špecifické opatrenia na nápravu protisúťažných účinkov porušenia článku 86 ods. 1 ES v spojení s článkom 82 ES, konštatovaného v skoršom rozhodnutí — Článok 86 ods. 3 ES — Zrušenie skoršieho rozhodnutia“ )

text:
               10.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/13

         Rozsudok Všeobecného súdu z 20. septembra 2012 — DEI/Komisia
   (Vec T-421/09) (1)

   (Hospodárska súťaž - Zneužitie dominantného postavenia - Grécky trh s dodávkami hnedého uhlia a grécky veľkoobchodný trh s elektrickou energiou - Rozhodnutie, ktorým sa stanovujú špecifické opatrenia na nápravu protisúťažných účinkov porušenia článku 86 ods. 1 ES v spojení s článkom 82 ES, konštatovaného v skoršom rozhodnutí - Článok 86 ods. 3 ES - Zrušenie skoršieho rozhodnutia)
   2012/C 343/19
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atény, Grécko) (v zastúpení: P. Anestis, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. Christoforou a A. Antoniadis, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Oikonomou, advokát)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Helénska republika (v zastúpení: P. Mylonopoulos a K. Boskovits, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Marinos, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2009) 6244 v konečnom znení zo 4. augusta 2009, ktorým sa stanovujú špecifické opatrenia na nápravu protisúťažných účinkov porušenia právnych predpisov uvedeného v rozhodnutí Komisie K(2008) 824 v konečnom znení z 5. marca 2008 o udelení alebo zachovaní platnosti práv na ťažbu hnedého uhlia zo strany Helénskej republiky v prospech spoločnosti DEI

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Komisie K(2009) 6244 v konečnom znení zo 4. augusta 2009, ktorým sa stanovujú špecifické opatrenia na nápravu protisúťažných účinkov porušenia právnych predpisov uvedeného v rozhodnutí Komisie K(2008) 824 v konečnom znení z 5. marca 2008 o udelení alebo zachovaní platnosti práv na ťažbu hnedého uhlia zo strany Helénskej republiky v prospech spoločnosti Dimosia Epicheirisi Ilektrismou (DEI), sa zrušuje.

               2.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli DEI.

               3.

               Helénska republika znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 11, 16.1.2010.


title: Vec C-430/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 17. júla 2017 – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

text:
               16.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 17. júla 2017 – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV
   (Vec C-430/17)
   (2017/C 347/09)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG

      Odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je pri použití článku 8 ods. 4 smernice 2011/83/EÚ (1) na otázku, či je v prípade prostriedku komunikácie na diaľku (v tomto prípade: propagačný prospekt s korešpondenčným lístkom na objednávku) na zobrazenie informácií k dispozícii iba obmedzený priestor alebo čas, relevantné,

                           a)

                           či prostriedok komunikácie na diaľku vo všeobecnosti podľa svojho typu (abstraktne) poskytuje iba obmedzený priestor alebo čas,
                           alebo to,

                           b)

                           či vo svojej konkrétnej forme, ktorú si obchodník vybral, ponúka iba obmedzený priestor alebo čas?

               2.

               Je s článkom 8 ods. 4 a s článkom 6 ods. 1 písm. h) smernice 2011/83/EÚ zlučiteľné, aby sa informácia o práve na odstúpenie od zmluvy v prípade obmedzenej možnosti zobrazenia v zmysle článku 8 ods. 4 smernice 2011/83/EÚ obmedzila na informáciu o existencii práva na odstúpenie od zmluvy?

               3.

               Je podľa článku 8 ods. 4 a článku 6 ods. 1 písm. h) smernice 2011/83/EÚ pred uzavretím zmluvy na diaľku aj v prípade obmedzenej možnosti zobrazenia vždy nevyhnutné, aby sa k prostriedku komunikácie na diaľku priložil vzorový formulár na odstúpenie od zmluvy podľa časti B prílohy I k smernici 2011/83/EÚ?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES (Ú. v. EÚ L 304, 2011, s. 64).


title: Vec C-502/16: Odvolanie podané 22. septembra 2016: Monster Energy Company proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 14. júla 2016 vo veci T-567/15, Monster Energy/EUIPO – MAD CATZ INTERACTIVE (VYOBRAZENIE ČIERNEHO ŠTVORCA SO ŠTYRMI BIELYMI PRUHMIi)

text:
               10.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/14

         Odvolanie podané 22. septembra 2016: Monster Energy Company proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 14. júla 2016 vo veci T-567/15, Monster Energy/EUIPO – MAD CATZ INTERACTIVE (VYOBRAZENIE ČIERNEHO ŠTVORCA SO ŠTYRMI BIELYMI PRUHMIi)
   (Vec C-502/16)
   (2017/C 112/21)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Monster Energy Company (v zastúpení: P. Brownlow, solicitor)

      Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
   Uznesením zo 16. februára 2017 Súdny dvor (deviata komora) rozhodol, že odvolanie je neprípustné.