title: Vec T-249/05: Žaloba podaná 30. júna 2005: Tineke Duyster proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               3.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/50

         Žaloba podaná 30. júna 2005: Tineke Duyster proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-249/05)
   (2005/C 217/105)
   Jazyk konania: holandčina
   Tineke Duyster, bydliskom v Oetrange (Luxembursko), v zastúpení: W.H.A.M. van den Mujisenbergh, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala 30. júna 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1.

               zrušil rozhodnutie orgánu povereného menovaním zo 6. apríla 2005,

               2.

               zrušil rozhodnutie o poskytnutí rodičovskej dovolenky od 1. novembra 2004 do 30. apríla 2005 a/alebo oznámenie o plate za november 2004 a/alebo rozhodnutie Komisie z 30. novembra 2004 o nezohľadnení žiadosti o odklade alebo zrušení rodičovskej dovolenky,

               3.

               určil, že pani Duyster mala od 1. novembra 2004 do 30. apríla 2005 hmotné práva úradníka v činnej službe a že jej preto musí byť so spätnou účinnosťou vyplatená odmena za výkon služby podľa jej platovej triedy a stupňa,

               4.

               určil, že táto odmena za výkon služby sa v dôsledku omeškania jej výplaty má vyplatiť spolu s úrokmi,

               5.

               určil, že o rodičovskú dovolenku pre jej syna ešte možno požiadať (aj keď po nadobudnutí právoplatnosti rozsudku Súdu prvého stupňa bude starší ako 12 rokov alebo takmer starší ako 12 rokov), pretože za neschválenie podanej žiadosti nesie zodpovednosť Komisia, subsidiárne, že za neexistenciu možnosti čerpania rodičovskej dovolenky pre jej syna sa má, keďže za to nesie zodpovednosť Komisia, zaplatiť náhrada škody, ktorá zodpovedá strate odhadovanej na dvadsaťsedemtisíc eur pripadajúcich na plnenia počas rodičovskej dovolenky, poistné, nároky závislé od počtu odpracovaných rokov a nároky na starobný dôchodok, ďalej na hodnotenia a možnosti služobného postupu, ďalej subsidiárne, že za nevyčerpané dni rodičovskej dovolenky pre jej syna sa má zaplatiť odškodné vo výške 800 eur mesačne z dôvodu straty rodičovského príjmu, 100 eur z dôvodu straty poistného a 1 200 eur z dôvodu straty nárokov na starobný dôchodok,

               6.

               určil, že ako odškodné za neistotu vzhľadom na jej postavenie úradníka a za nemajetkovú ujmu vyplývajúcu z tejto neistoty sa jej má zaplatiť náhrada škody vo výške 2 500 eur,

               7.

               zaviazal Komisiu nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa podala žiadosť o poskytnutie rodičovskej dovolenky pre obdobie od 8. novembra 2004 do 7. mája 2005. Komisia jej následne poskytla rodičovskú dovolenku od 1. novembra 2004 do 30. apríla 2005.
   V súvislosti s jej žiadosťou o rodičovskú dovolenku od 8. novembra 2004 do 7. mája 2005 žalobkyňa tvrdí, že neobdržala nijaké formálne zamietnutie, a vyvodzuje z toho, že jej žiadosť bola zamietnutá konkludentne. Okrem toho, keďže toto zamietnutie nenapadla a nepodala ani nijakú inú žiadosť, bola v čase od 1. novembra 2004 do 30. apríla 2005 v činnej službe, a preto má nárok na všetky výhody s tým spojené.
   Na odôvodnenie svojej žaloby žalobkyňa ďalej uvádza, že rozhodnutím o poskytnutí rodičovskej dovolenky od 1. novembra 2004 do 30. apríla 2005 boli porušené zásada rovnosti, zásada právnej istoty, článok 42a Služobného poriadku ako aj články 25, 26, 35, 36 a 62 Služobného poriadku.


title: Vec C-207/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Holandsko) 18. apríla 2013 — Wagenborg Passagiersdiensten BV a i./Minister van Infrastructuur en Milieu, vedľajší účastníci: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

text:
               29.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 189/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Holandsko) 18. apríla 2013 — Wagenborg Passagiersdiensten BV a i./Minister van Infrastructuur en Milieu, vedľajší účastníci: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
   (Vec C-207/13)
   2013/C 189/14
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdiens Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, G.A.F. Lakeman konajúca v mene Rederij Waddentransport

      Žalovaný: Minister van Infrastructuur en Milieu

      Vedľajší účastníci konania: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni klasifikácia holandskej časti Wadenského mora ako vnútrozemskej vodnej cesty (voda zóny 2) v prílohe I smernice 2006/87 (1) uplatneniu nariadenia Rady EHS č. 3577/92 zo 7. decembra 1992, ktorým sa uplatňuje zásada slobody poskytovania služieb na námornú dopravu v rámci členských štátov (námorná kabotáž) (Ú. v. ES L 364, s. 7; Mim. vyd. 06/002, s. 10; ďalej len „nariadenie o námornej kabotáži“) na verejnú osobnú dopravu po Wadenskom mori medzi holandskou pevninou a ostrovmi Terschelling, Vlieland, Ameland a Schiermonnikoog vo Wadenskom mori?

               2.

               Bráni uplatnenie nariadenia o námornej kabotáži vzhľadom na svoj článok 1 ods. 2 uplatneniu nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (2) z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70 (Ú. v. EÚ L 315, s. 1; ďalej len „nariadenie o službách vo verejnom záujme“)?

               3.

               Môžu členské štáty na základe článku 1 ods. 2 nariadenia o službách vo verejnom záujme vyhlásiť v súvislosti s verejnou osobnou dopravou na vodných cestách uplatniteľnosť výlučne jednej alebo viacerých častí nariadenia, v prejednávanom prípade článku 5 ods. 3 a s ním súvisiaceho článku 5 ods. 4?

               4.

               Možno výnimku obsiahnutú v článku 5 ods. 4 nariadenia o službách vo verejnom záujme, predovšetkým uvedené kritérium vzdialenosti 300 000 kilometrov, (automaticky) vyhlásiť za uplatniteľnú na verejnú osobnú dopravu na vodných cestách?

               5.

               V prípade kladnej odpovede na štvrtú otázku: Aké dôsledky sa musia spájať so skutočnosťou, že v tomto prípade sa udelili koncesie pre verejnú osobnú dopravu na vodných cestách bez toho, aby boli splnené podmienky podľa článku 7 ods. 2 nariadenia o službách vo verejnom záujme?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/87/ES z 12. decembra 2006, ktorou sa stanovujú technické požiadavky na plavidlá vnútrozemskej plavby a ktorou sa zrušuje smernica Rady 82/714/EHS (Ú. v. EÚ L 389, s. 1).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70 (Ú. v. EÚ L 315, s. 1).


title: Vec C-566/15: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 18. júla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kammergericht Berlin – Nemecko) – Konrad Erzberger/TUI AG (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb pracovníkov — Zásada zákazu diskriminácie — Voľby zástupcov zamestnancov v dozornej rade spoločnosti — Vnútroštátna právna úprava, ktorá obmedzuje aktívne a pasívne volebné právo len na pracovníkov v prevádzkarňach nachádzajúcich sa na vnútroštátnom území)

text:
               11.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/3

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 18. júla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kammergericht Berlin – Nemecko) – Konrad Erzberger/TUI AG
   (Vec C-566/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb pracovníkov - Zásada zákazu diskriminácie - Voľby zástupcov zamestnancov v dozornej rade spoločnosti - Vnútroštátna právna úprava, ktorá obmedzuje aktívne a pasívne volebné právo len na pracovníkov v prevádzkarňach nachádzajúcich sa na vnútroštátnom území))
   (2017/C 300/03)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Kammergericht Berlin

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Konrad Erzberger

      Žalovaná: TUI AG

      za účasti: Vereinigung Cockpit eV, Betriebsrat der TUI AG/TUI Group Services GmbH, Frank Jakobi, Andreas Barczewski, Peter Bremme, Dierk Hirschel, Michael Pönipp, Wilfried H. Rau, Carola Schwirn, Anette Stempel, Ortwin Strubelt, Marcell Witt, Wolfgang Flintermann, Stefan Weinhofer, ver.di – Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

      Výrok rozsudku

   Článok 45 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, akou je právna úprava vo veci samej, podľa ktorej pracovníci zamestnaní v prevádzkarňach skupiny nachádzajúcich sa na území tohto členského štátu strácajú právo voliť a byť volený vo voľbách zástupcov zamestnancov v dozornej rade materskej spoločnosti tejto skupiny usadenej v uvedenom členskom štáte, alebo prípadne nemôžu pokračovať vo výkone svojej funkcie zástupcu v tejto dozornej rade, keď opustia svoje zamestnanie v takejto prevádzkarni a sú zamestnaní v dcérskej spoločnosti patriacej do tej istej skupiny usadenej v inom členskom štáte.

      (1)  Ú. v. EÚ C 90, 7.3.2016.


title: Vec C-576/13: Žaloba podaná 14. novembra 2013 — Európska komisia/Španielske kráľovstvo

text:
               25.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/7

         Žaloba podaná 14. novembra 2013 — Európska komisia/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-576/13)
   2014/C 24/12
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Nicolae a S. Pardo Quintillán, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               v súlade s článkom 258 prvým odsekom Zmluvy o fungovaní Európskej únie určil, že Španielske kráľovstvo si tým, že prístavným spoločnostiam, ktoré pôsobia v španielskych prístavoch verejného záujmu, všeobecne uložilo povinnosť účasti v SAGEP, a v každom prípade tým, že daným spoločnostiam neumožnilo, aby svojich vlastných zamestnancov — či už trvalých alebo dočasných — hľadali na trhu, okrem prípadu, že by pracovníci navrhnutí SAGEP neboli vhodní alebo by boli nedostatoční, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 49 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, a

               —

               zaviazal Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Predmetom žaloby, ktorú Európska komisia podala proti Španielskemu kráľovstvu, je režim, ktorý Ley de Puertos del Estado y de la Marina Mercante (zákon o štátnych prístavoch a o obchodnom námorníctve) zaviedol pre prístavné spoločnosti v súvislosti s riadením ľudských zdrojov pre manipulačné prístavné práce s nákladom.
   Komisia sa domnieva, že uvedený režim tým, že prístavným spoločnostiam, ktoré pôsobia v španielskych prístavoch verejného záujmu, všeobecne ukladá povinnosť účasti v Sociedad Anónima de Gestión de Estibadores Portuarios (akciová spoločnosť pre správu prístavných spoločností) alebo SAGEP, a v každom prípade tým, že daným spoločnostiam neumožňuje, aby svojich vlastných zamestnancov — či už trvalých alebo dočasných — hľadali na trhu, okrem prípadu, že by pracovníci navrhnutí SAGEP neboli vhodní alebo by boli nedostatoční, je v rozpore s povinnosťami, ktoré Španielskemu kráľovstvu vyplývajú z článku 49 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, týkajúceho sa slobody usadzovania.


title: Vec T-294/05: Žaloba podaná 26. júla 2005: Jean-Marc Colombani proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               17.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 229/38

         Žaloba podaná 26. júla 2005: Jean-Marc Colombani proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-294/05)
   (2005/C 229/80)
   Jazyk konania: francúzština
   Jean-Marc Colombani, bydliskom v Bruseli, v zastúpení: Stéphane Rodrigues a Yola Minatchy, advokáti, podal 26. júla 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 28. septembra 2004, ktorým rozhodla o opätovnom dosadení žalobcu na pracovné miesto k 1. októbru 2004, ako aj rozhodnutie z 21. apríla 2005, ktorým Komisia zamietla sťažnosť žalobcu podanú 20. decembra 2004 požadujúcu, aby bol dátum účinnosti opätovného dosadenia spätne stanovený na 1. septembra 2004,

               —

               navrhol orgánu oprávnenému menovaním (AIPN) vyvodiť dôsledky z tohto zrušenia, najmä stanovením 1. septembra 2004 za dátum opätovného dosadenia žalobcu na pracovné miesto,

               —

               priznal žalobcovi odškodnenie za ujmu, ktorú utrpel v odhadovanej výške 10 000 eur ako finančnú náhradu a symbolické 1 euro ako náhradu za morálnu ujmu,

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobcovi, úradníkovi Komisie, bolo poskytnuté pracovné voľno z osobných dôvodov do 31. augusta 2004. Na základe žiadosti o opätovné dosadenie na pracovné miesto po skončení pracovného voľna bol rozhodnutím z 28. septembra 2004 dosadený na GR pre vonkajšie vzťahy.
   Žalobca touto žalobou navrhuje zrušenie rozhodnutia o opätovnom dosadení na pracovné miesto z dôvodu, že mu neumožnilo nastúpiť od 1. septembra 2004, teda dátumu ukončenia jeho pracovného voľna. Tvrdí, že v rámci Komisie boli k tomuto dátumu voľné viaceré pracovné miesta zodpovedajúce jeho profilu a že Komisia teda bola podľa článku 40 Služobného poriadku povinná dosadiť ho na jedno z týchto pracovných miest. Tiež uvádza, že bolo porušené rozhodnutie Komisie z 28. apríla 2004 o podrobnostiach opätovného dosadenia na pracovné miesto z dôvodu, že Komisia ho neoslovila na konci jeho pracovného voľna a navyše na účely jeho opätovného dosadenia nevyužila možnosť stanovenú týmto rozhodnutím, konkrétne dodatočnú rozpočtovú položku. Nakoniec žalobca namieta porušenie zásady správneho úradného postupu a starostlivosti o zamestnancov a navrhuje tiež náhradu materiálnej a morálnej ujmy, ktorú utrpel.


title: Vec F-9/11: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  15. decembra 2011 — Sabbag Afota/Rada (Verejná služba — Úradníci — Hodnotenie — Povýšenie — Povyšovanie za rok 2010 — Neexistencia hodnotiacej správy)

text:
               4.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/43

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 15. decembra 2011 — Sabbag Afota/Rada
   (Vec F-9/11) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Hodnotenie - Povýšenie - Povyšovanie za rok 2010 - Neexistencia hodnotiacej správy)
   2012/C 32/86
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Verónica Sabbag Afota (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a K. Zieleśkiewicz, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia menovacieho orgánu o nepovýšení žalobkyne do platovej triedy AD 11 v rámci povyšovania v roku 2010

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba, ktorú podala V. Sabbag Afota, sa zamieta.

               2.

               V. Sabbag Afota znáša okrem vlastných trov tiež trovy, ktoré vznikli Rade Európskej únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 152, 21.5.2011, s. 33.


title: Uznesenie Súdu prvého stupňa z 9. júla 2004 vo veci T-132/04, André Bonnet proti Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev (Úradníci — Predbežné administratívne konanie — Zjavná neprípustnosť)

text:
               9.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/18

      UZNESENIE SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 9. júla 2004
   vo veci T-132/04, André Bonnet proti Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev (1)

   (Úradníci - Predbežné administratívne konanie - Zjavná neprípustnosť)
   (2004/C 251/34)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci T-132/04, André Bonnet, bytom v Saint-Pierre-de-Vassols (Francúzsko), v zastúpení: H. de Lepinau, advokát, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev, (v zastúpení: M. Schauss, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu), predmetom ktorej je jednak žiadosť o zrušenie aktov Súdneho dvora z 11. februára a 4. marca 2004, ktoré ukončili, pokiaľ ide o žalobcu, proces náboru na miesto lektor rozsudkov u predsedu Súdneho dvora a rozhodnutia menovať na toto miesto iného uchádzača, a jednak žiadosť o náhradu škody, Súd prvého stupňa (druhá komora), v zložení: predseda A. W. H. Meij, sudcovia N. J. Forwood a I. Pelikánová, tajomník: H. Jung, vydal dňa 9. júla 2004 uznesenie, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník konania znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 168 z 26.6.2004


title: Vec C-296/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) 3. júla 2006 – Telecom Italia SpA/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni

text:
               16.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 224/22

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) 3. júla 2006 – Telecom Italia SpA/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni
   (Vec C-296/06)
   (2006/C 224/42)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Telecom Italia SpA

      Žalovaní: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni
   Prejudiciálna otázka
   Sú ustanovenia článku 20 ods. 3 zákona č. 448/1998 v spojení s článkom 4 ods. 9 zákona č. 249/1997 v súlade s článkami 11, 22 a 25 smernice 97/13/ES (1)?

      (1)  Ú. v. ES L 117, s. 15.


title: Výmaz veci C-74/05

text:
               26.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 296/19

         Výmaz veci C-74/05 (1)

   (2005/C 296/41)

      (Jazyk konania: francúzština)

   Uznesením z 27. apríla 2005 predseda Súdneho dvora Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci C-74/05: Komisia Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 2.4.2005.


title: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 8. septembra 2005 vo veci C-121/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernice 75/442/EHS a 91/156/EHS — Pojem odpad — Smernice 85/337/EHS a 97/11/ES — Posúdenie vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie — Smernica 80/68/EHS — Ochrana podzemných vôd pred znečistením spôsobeným určitými nebezpečnými látkami — Smernica 80/778/EHS — Kvalita vôd určených na ľudskú spotrebu)

text:
               29.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 271/2

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (tretia komora)
   z 8. septembra 2005
   vo veci C-121/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Pojem odpad - Smernice 85/337/EHS a 97/11/ES - Posúdenie vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie - Smernica 80/68/EHS - Ochrana podzemných vôd pred znečistením spôsobeným určitými nebezpečnými látkami - Smernica 80/778/EHS - Kvalita vôd určených na ľudskú spotrebu)
   (2005/C 271/03)
   Jazyk konania: španielčina
   Vo veci C-121/03, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnený zástupca: G. Valero Jordana) proti Španielskemu kráľovstvu (splnomocnená zástupkyňa: N. Díaz Abad), ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 19. marca 2003, Súdny dvor (tretia komora), v zložení: predseda tretej komory A. Rosas, sudcovia J.-P. Puissochet (spravodajca), S. von Bahr, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, generálna advokátka: C. Stix-Hackl, tajomník: M. M. Ferreira, hlavná referentka, vyhlásil 8. septembra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Španielske kráľovstvo si tým, že pred výstavbou prevádzok chovu ošípaných v regióne Baix Ter alebo zmenou ich projektov nevykonalo posudzovanie vplyvov, porušujúc tak ustanovenia článkov 2 a 4 ods. 2 smernice Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, a tým, že vo viacerých verejných sieťach distribúcie vody regiónu Baix Ter došlo k prekročeniu maximálnej koncentrácie prípustnej pre parameter „dusičnany“, stanovenej v prílohe I, C bode 20 smernice Rady 80/778/EHS z 15. júla 1980 o kvalite vody určenej na ľudskú spotrebu, porušujúc tak článok 7 ods. 6 tejto smernice, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z uvedených smerníc.

               2)

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3)

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť dve tretiny všetkých trov konania. Komisia Európskych spoločenstiev je povinná nahradiť zvyšnú tretinu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 135, 7.6.2003.


title: Vec C-73/15: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 23. septembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Oradea – Rumunsko) – SC Vicdantrans SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               19.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 475/14

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 23. septembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Oradea – Rumunsko) – SC Vicdantrans SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Vec C-73/15) (1)

   (2016/C 475/21)
   Jazyk konania: rumunčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 155, 11.5.2015.


title: Vec T-63/14: Žaloba podaná 29. januára 2014 — Iran Insurance/Rada

text:
               15.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/16

         Žaloba podaná 29. januára 2014 — Iran Insurance/Rada
   (Vec T-63/14)
   2014/C 78/33
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Iran Insurance Company (Teherán, Irán) (v zastúpení: D. Luff, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil odsek 2 prílohy k rozhodnutiu Rady 2013/661/SZBP z 15. novembra 2013, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 306, s. 18),

               —

               zrušil odsek 2 prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Rady (EÚ) č. 1154/2013 z 15. novembra 2013, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu ((Ú. v. EÚ L 306, s. 3),

               —

               vyhlásil, že článok 20 ods. 1 písm. c) rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP (1) zmeneného a doplneného článkom 1 ods. 7 rozhodnutia Rady 2012/235/SZBP (2) z 23. januára 2012, a článok 23 ods. 2 písm. d) a článok 46 ods. 2 nariadenia 267/2012 (3) z 23. marca 2012 sa neuplatňujú voči žalobkyni,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že dôvod pre zaradenie Iran Insurance Company na zoznam je nepodložený. Žalobkyňa jednoznačne poprela, že by poskytovala finančnú podporu iránskej vláde. Okrem toho neposkytovala Iránu nukleárnu podporu. Neboli preto splnené podmienky článku 20 ods. 1 písm. c) rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP (zmeneného a doplneného článkom 1 ods. 7 rozhodnutia Rady 2012/235/SZBP z 23. januára 2012, článkom 1 ods. 8 rozhodnutia Rady 2012/635/SZBP z 15. októbra 2012 a článkom 1 ods. 2 rozhodnutia Rady 2012/829/SZBP z 21. decembra 2012) a podmienky článku 23 ods. 2 písm. d) nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 (zmeneného a doplneného článkom 1 ods. 11 nariadenia Rady 1263/2012 z 21. decembra 2012).

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Rada diskriminovala Iran Insurance Company v porovnaní s ostatnými iránskymi spoločnosťami vo verejnom vlastníctve, pretože jej uložila sankcie len z toho dôvodu, že je vo vlastníctve vlády. Rada tým porušila zásadu rovnosti, zákazu diskriminácie a riadnej správy vecí verejných.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Rada neuviedla dostatočné dôvody svojho rozhodnutia o tom, že žalobkyňu ponecháva na zozname subjektov, ktorým sa uložili sankcie. Odkázala na „vplyv opatrení v kontexte cieľov politiky Únie“, a pritom nešpecifikovala, aký vplyv má na mysli a ako tieto opatrenia súvisia s týmto vplyvom.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Rada ponechala žalobkyňu na zozname spoločností, ktorým uložila sankcie, a tým zneužila svoje právomoci. Rada v podstate odmietla rešpektovať rozsudok Všeobecného súdu T-12/11. Rada podkopala inštitucionálnu štruktúru Európskej únie a právo žalobkyne na spravodlivosť a jej uplatnenie. Vyhla sa tiež vlastnej zodpovednosti a povinnostiam na základe rozhodnutia Rady 2013/661/SZBP z 15. novembra 2013 a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1154/2013 z 15. novembra 2013, ako ich Všeobecný súd jednoznačne vymedzil v predmetnom rozsudku.

               5.

               Piaty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Rada porušila zásadu legitímnych očakávaní, keď nerešpektovala rozsudok Všeobecného súdu, v ktorom Rada ako protistrana voči žalobkyni neuspela, keďže nerešpektovala výrok a odôvodnenie rozsudku, dopustila sa nesprávneho posúdenia v súvislosti s podnikateľskou činnosťou žalobkyne a jej údajnej úlohy voči iránskej vláde, ani v najmenšom nepreskúmala skutočné postavenie žalobkyne a jej podnikateľskú činnosť v Iráne, hoci Všeobecný súd toto považoval za dôležitý aspekt sankčného režimu EÚ voči Iránu, a ponechala sankcie v platnosti aj po 20. januári 2014, pričom po tomto dátume EÚ súhlasila s činnosťami, ktoré pre Irán vytvárajú zisk, pretože sa táto krajina už nepovažuje za zapojenú do nukleárnych činností.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Rada porušila zásadu proporcionality.

      (1)  Rozhodnutie Rady z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39).

      (2)  Rozhodnutie Rady 2012/35/SZBP z 23. januára 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 19, s. 22).

      (3)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1).


title: Vec C-408/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Münster (Nemecko) 1. augusta 2011 — trestné konanie proti Thomasovi Karl-Heinzovi Kerkhoffovi

text:
               22.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Münster (Nemecko) 1. augusta 2011 — trestné konanie proti Thomasovi Karl-Heinzovi Kerkhoffovi
   (Vec C-408/11)
   2011/C 311/34
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Münster

      Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Thomas Karl-Heinz Kerkhoff
   Staatsanwaltschaft Münster

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 11 ods. 4 smernice 2006/126/ES (1) vykladať v tom zmysle, že členský štát je oprávnený natrvalo odmietnuť uznať vodičský preukaz, ktorý vydal iný členský štát, aj vtedy, ak bolo na území prvého uvedeného členského štátu odňaté vodičské oprávnenie bez toho, aby bola stanovená osobitná lehota, pred ktorej uplynutím nebude vodičské oprávnenie opätovne udelené, alebo ak takto stanovená lehota už uplynula?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES z 20. decembra 2006 o vodičských preukazoch (prepracované znenie), Ú. v. EÚ L 403, s. 18.


title: Vec T-314/07: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  30. októbra 2007 – Simsalagrimm Filmproduktion/Komisia a EACEA

text:
               24.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 128/37

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 30. októbra 2007 – Simsalagrimm Filmproduktion/Komisia a EACEA
   (Vec T-314/07) (1)

   (2008/C 128/79)

      Jazyk konania: nemčina

   Predseda ôsmej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 235, 6.10.2007


title: Vec C-36/07: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  28. augusta 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               8.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 297/33

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 28. augusta 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-36/07) (1)

   (2007/C 297/59)

      Jazyk konania: taliančina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 14.4.2007.


title: Vec T-79/07: Žaloba podaná 9. marca 2007 – SHS Polar Sistemas Informáticos/ÚHVT – Polaris Software Lab (POLARIS)

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 95/55

         Žaloba podaná 9. marca 2007 – SHS Polar Sistemas Informáticos/ÚHVT – Polaris Software Lab (POLARIS)
   (Vec T-79/07)
   (2007/C 95/110)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: SHS Polar Sistemas Informáticos, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: C. Hernández Hernández, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Polaris Software Lab Ltd (Chennai, India)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 8. januára 2007 vo veci R 658/2006-2,

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Polaris Software Lab Ltd.

      Prihlasovaná ochranná známka: obrazová ochranná známka „POLARIS “pre tovary a služby tried 9 a 42 – prihláška č. 3 267 713.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobca.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: slovná ochranná známka Spoločenstva „POLAR “pre tovary a služby tried 9, 38 a 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietkam pre všetky napádané tovary triedy 9.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie rozhodnutia námietkového oddelenia.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94 v tom, že i) skoršia ochranná známka môže byť použitá na software určený pre nie odborného spotrebiteľa, čo môže viesť k omylu; ii) malé vizuálne a fonetické rozdiely medzi dvomi kolidujúcimi ochrannými známkami nepostačujú na zabránenie pravdepodobnosti zámeny a iii) obe ochranné známky sa spájajú s rovnakým významom.


               20.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 81/11

         Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 21. októbra 2013 predložil Verwaltungsgerichtshof, Fürstentum Liechtenstein vo veci Helénskej komisie pre kapitálové trhy
   (Vec E-23/13)
   2014/C 81/10
   Listom z 21. októbra 2013, ktorý bol doručený na podateľňu Súdu EZVO 25. októbra 2013, požiadal Verwaltungsgerichtshof, Fürstentum Liechtenstein (Správny súd Lichtenštajnského kniežatstva) Súd EZVO vo veci Helénskej komisie pre kapitálové trhy o poradné stanovisko k tejto otázke:
   Musí orgán, ktorý podáva žiadosť príslušnému orgánu iného členského štátu v súlade s článkom 16 smernice 2003/6/ES, vo svojej žiadosti uviesť skutočnosti, ktoré vedú k podozreniu, že došlo k porušeniu zákazu zneužívať vnútorné informácie a manipulovať s trhom?


title: Vec T-454/05: Žaloba podaná  20. decembra 2005  – Sumimoto Chemical Agro Europe a Philagro France/Komisia

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/44

         Žaloba podaná 20. decembra 2005 – Sumimoto Chemical Agro Europe a Philagro France/Komisia
   (Vec T-454/05)
   (2006/C 60/84)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Sumimoto Chemical Agro Europe SAS (Lyon, Francúzsko) a Philagro France SAS (Lyon, Francúzsko) (v zastúpení: K. Van Maldegem, C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie D/430967, alebo, subsidiárne,

               —

               nariadiť žalovanej splniť podmienky podľa práva Spoločenstva a navrhnúť zaradenie procymidónu do prílohy I smernice o prípravkoch na ochranu rastlín pre všetky použitia/plodiny, podľa návrhu žalobcov,

               —

               nariadiť žalovanej nahradiť žalobcom škodu, až do presného výpočtu a určenia presnej sumy, v predbežnej sume 1 (jedného) eura utrpenú v dôsledku rozhodnutia Komisie D/430967, alebo, subsidiárne, v dôsledku nesplnenia povinností podľa práva Spoločenstva zo strany žalovanej tým, že neodpovedala žalobcom, ako aj všetky príslušné úroky,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu všetkých trov konania v týchto konaniach.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Smernica Rady 91/414 (1) o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (známa ako „smernica o prípravkoch na ochranu rastlín“) stanovuje, že členské štáty nepovolia prípravok, ak nie je uvedený v prílohe I smernice. Žalobcovia opakovane kontaktovali Komisiu so žiadosťou o zahrnutie do prílohy I procymidónu, účinnej látky obsiahnutej v ich prípravkoch na ochranu rastlín.
   Listom z 20. októbra 2005, ktorý je napadnutým rozhodnutím, Komisia oznámila prvému žalobcovi, že možné zahrnutie procymidónu v prílohe I by pokrylo nanajvýš podporované použitia, ktoré boli predmetom hodnotenia EÚ; ďalej toto zahrnutie podmieňuje predložením návrhu vysoko podrobných podmienok používania a opatrení na zníženie rizík.
   Žalobcovia žiadajú zrušenie tohto rozhodnutia, pričom kritizujú navrhované obmedzené povolenie procymidónu, ktoré by viedlo k jeho zapísaniu len pre dve plodiny, a to slivky a uhorky, ako aj požiadavku vysoko podrobných podmienok používania. Podľa žalobcu tieto požiadavky porušili ustanovenia smernice o prípravkoch na ochranu rastlín, ktoré odkazujú len na široké kategórie použitia, ako insekticídy, rastové regulátory alebo herbicídy, a na členské štáty ponechávajú ohodnotenie ich používania vzhľadom na konkrétne plodiny. V tej istej súvislosti žalobcovia tvrdia, že požiadavku podrobných podmienok neumožňujú ani ustanovenia smernice o prípravkoch na ochranu rastlín, ani nie je vedecky podložená.
   Žalobcovia ďalej tvrdia, že napadnuté rozhodnutie nesprávne uvádza, že nemožno preskúmať štúdie predložené po uplynutí pevných lehôt, pretože podľa žalobcov všetky údaje o procymidónoch boli predložené včas. Tiež sa domnievajú, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 95 ods. 3 a článok 152 ods. 1 ES tým, že odmieta zohľadniť štúdie predložené včas a vyhodnotené hodnotiteľmi ako dostačujúce.
   Žalobcovia sa tiež dovolávajú porušení ustanovení smernice o prípravkoch na ochranu rastlín, nariadenia 3600/92 (2), zásad správneho úradného postupu, subsidiarity a proporcionality, legitímnej dôvery a právnej istoty, vynikajúcej kvality a nezávislosti vedeckých posudkov, rovnakého zaobchádzania a „estoppel“ a povinnosti odôvodnenia.
   Ak by Súdny dvor usúdil, že napadnutý list nie je aktom, proti ktorému možno podať žalobu podľa článku 230 ods. 4 ES, žalobcovia tvrdia, že ich žaloba je ďalej prípustná na základe článku 232 ES proti nečinnosti Komisie v súvislosti s ich správnou sťažnosťou a formálnou žiadosťou. Okrem toho, a nezávisle od žalôb o neplatnosť a na nečinnosť sa žalobcovia domáhajú náhrady škody utrpenej v priamom dôsledku napadnutého listu.

      (1)  Ú. v. ES L 230, 19.8.1991, s. 1; Mim. vyd. 03/011, s. 332.

      (2)  Nariadenie Komisie (EHS) č. 3600/92 z 11. decembra 1992, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá na realizáciu prvého stupňa pracovného programu, na ktorý sa vzťahuje článok 8 (2) smernice Rady 91/414/EHS o umiestnení na trh prípravkov na ochranu rastlín, Ú. v. ES L 366, 15.12.1992, s. 10; Mim. vyd. 03/013, s. 242.


title: Vec T-235/05: Žaloba podaná 20. júna 2005: Jan Siffert proti Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev

text:
               20.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/31

         Žaloba podaná 20. júna 2005: Jan Siffert proti Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev
   (Vec T-235/05)
   (2005/C 205/57)
   Jazyk konania: francúzština
   Jan Siffert, bydliskom v Bruseli, v zastúpení: Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen a Etienne Marchal, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 20. júna 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1.

               zrušil rozhodnutie, ktorým je vymenovaný za úradníka Európskych spoločenstiev, v rozsahu, v ktorom stanovuje jeho nástupnú platovú triedu v zmysle článku 12 prílohy XIII služobného poriadku,

               2.

               zaviazal žalovaného nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú rovnaké ako žalobné dôvody a hlavné tvrdenia vo veci T-130/05, Albert-Bousquet a i./Komisia (1).

      (1)  Ú. v. EÚ C 132, 28.5.2005, s. 31.


title: Vec T-569/12: Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. júla 2014 – Marouf/Rada

text:
               22.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/25

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. júla 2014 – Marouf/Rada
   (Vec T-569/12) (1)

   2014/C 329/38
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda deviatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 2.3.2013.


title: Vec T-530/12 P: Odvolanie podané 5. decembra 2012 : Moises Bermejo Garde proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z  25. septembra 2012 vo veci F-41/10, Bermejo Garde/EHSV

text:
               23.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/15

         Odvolanie podané 5. decembra 2012: Moises Bermejo Garde proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 25. septembra 2012 vo veci F-41/10, Bermejo Garde/EHSV
   (Vec T-530/12 P)
   2013/C 55/28
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Moises Bermejo Garde (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: L. Levi, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV)

      Návrhy

   Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozsudok Súdu pre verejnú službu Európskej únie z 25. septembra 2012 vo veci F-41/10,

               —

               v dôsledku toho vyhovel žalobným návrhom odvolateľa podaným v konaní na prvom stupni, a preto

                           —

                           zrušil rozhodnutie predsedu EHSV č. 88/10 A z 3. marca 2010, ktorým bola zamietnutá žiadosť podaná odvolateľom 7. decembra 2009 a ktorým sa rozhodlo o jeho preradení,

                           —

                           zrušil dodatok k rozhodnutiu č. 88/10 z 25. marca 2010,

                           —

                           zrušil rozhodnutie č. 133/10 A z 24. marca 2010 týkajúce sa toho, že odvolateľovi skončil výkon funkcie vedúceho sekcie právnej služby s okamžitou účinnosťou a bol preradený ako vedúci sekcie na inú funkciu v inej službe od 6. apríla 2010,

                           —

                           zrušil rozhodnutie predsedu EHSV č. 184/10 A z 13. apríla 2010, ktorým bol odvolateľ preradený na riaditeľstvo logistiky, pričom toto rozhodnutie nadobudlo účinnosť 6. apríla 2010,

                           —

                           zaviazal ďalšieho účastníka konania na zaplatenie sumy 17 500 eur ako náhrady škody,

                           —

                           zaviazal ďalšieho účastníka konania, aby znášal všetky trovy konania,

               —

               zaviazal ďalšieho účastníka konania na náhradu trov konania na oboch stupňoch v plnom rozsahu.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľ uvádza päť odvolacích dôvodov, keďže Súd pre verejnú službu sa podľa odvolateľa domnieval, že mu vznikla ujma z dôvodu, že oznámil svojim nadriadeným informácie, keďže bol zbavený svojej funkcie vedúceho právnej sekcie, ale že táto ujma nevznikla porušením článkov 12a a 22a Služobného poriadku úradníkov Európskej únie.

               1.

               Prvý dôvod je založený na porušení pojmu aktu spôsobujúceho ujmu, ako aj na skreslení spisu (pokiaľ ide v podstate o body 44 až 64 napadnutého rozsudku).

               2.

               Druhý dôvod je založený na porušení zásady dodržiavania práv na obhajobu, ako aj na porušení článku 41 Charty základných práv Európskej únie (pokiaľ ide o body 114 až 118 napadnutého rozsudku).

               3.

               Tretí dôvod je založený na porušení článkov 12a, 22a a 86 služobného poriadku, ako aj na porušení povinnosti odôvodnenia a skreslení spisu (pokiaľ ide v podstate o body 133 a nasl. napadnutého rozsudku).

               4.

               Štvrtý dôvod je založený na porušení článku 86 služobného poriadku, prílohy IX služobného poriadku, všeobecných vykonávacích ustanovení k prílohe IX služobného poriadku a zásady dodržiavania práv na obhajobu, ako aj na skreslení spisu a porušení povinnosti odôvodnenia (pokiaľ ide v podstate o body 75 až 78 napadnutého rozsudku).

               5.

               Piaty dôvod je založený na porušení pravidiel týkajúcich sa právomoci autora aktu, ako aj na porušení článku 22a služobného poriadku a článku 72 interného poriadku EHSV (pokiaľ ide o body 70 a 71 napadnutého rozsudku).


title: Vec T-562/13: Žaloba podaná 24. októbra 2013 — Isotis/Európska komisia

text:
               11.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/26

         Žaloba podaná 24. októbra 2013 — Isotis/Európska komisia
   (Vec T-562/13)
   2014/C 9/42
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Isotis (Information Society open to Impairments — ISOTIS (Atény, Grécko) (v zastúpení: S. Skliris, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               určil, že Komisia tým, že od žalobkyne vyžaduje sumu 47 197,93 eura priznanú Komisiou v rámci zmluvy 238940 REACH 112, porušuje spornú zmluvu,

               —

               určil, že žalobkyňa nemusí vrátiť už citovanú sumu priznanú Komisiou,

               —

               určil, že v každom prípade už citovaná pohľadávka požadovaná Komisiou je v sume 13 821,12 eura nedôvodná,

               —

               určil, že všeobecné podmienky zmlúv 6. RP sa neuplatňujú v rámci zmluvy 238940 REACH 112 a že v dôsledku toho v rámci spornej zmluvy žalobkyňa nedlhuje nijakú sumu z titulu paušálnej náhrady (liquidated damages),

               —

               určil, že Komisia tým, že prejavila svoj úmysel vyžadovať paušálnu náhradu (liquidated damages) z titulu všeobecných podmienok zmlúv 6. RP, porušuje spornú zmluvu 238940 REACH 112,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu tejto žaloby založenej na jednej strane na rozhodcovskej doložke spornej zmluvy a na druhej strane na belgickom práve, na ktoré táto zmluva odkazuje, žalobkyňa uvádza tri dôvody.

               1.

               Prvý dôvod je založený na porušení zo strany Komisie dobrej viery a čestného konania v obchodnej oblasti. Konkrétnejšie, žalobkyňa tvrdí, že Komisia požadovala rôzne sumy bez uvedenia presného a osobitného dôvodu, pokiaľ ide o základ týchto žiadostí, a že jej zmluvné správanie je v rozpore s ustanoveniami charty základných práv. Okrem toho žalobkyňa tvrdí, že nesplnenie zo strany Komisie jej zmluvných podmienok vyplýva tiež z jej úmyslu uplatniť práva založené na všeobecných podmienkach uplatniteľných na iný druh zmlúv (6. RP), to znamená rozdielnych od tých, ktoré sa uplatňujú na spornú zmluvu REACH 112 (PCI).

               2.

               Druhý dôvod je založený na porušení ustanovenia článku II.28, body 1 a 5 zmluvy 238940 REACH 112. Konkrétnejšie žalobkyňa tvrdí, že Komisia predkladá žiadosti bez predchádzajúcej kontroly v rámci spornej zmluvy a že všeobecne a abstraktne poukázala správu auditu, ktorá sa netýka spornej zmluvy REACH 112.

               3.

               Tretí dôvod uvedený subsidiárne je založený na nedostatku dobrej vôle a zneužívajúcej povahe žiadosti Komisie.


title: Vec C-563/12: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  19. decembra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Kúria — Maďarsko) — BDV Hungary Trading Kft (v likvidácii)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága (DPH — Smernica 2006/112/ES — Článok 146 — Oslobodenia od dane pri vývoze — Článok 131 — Podmienky stanovené členskými štátmi — Vnútroštátna právna úprava vyžadujúca, aby tovar určený na vývoz opustil colné územie Európskej únie v pevnej lehote 90 dní od dátumu dodania)

text:
               22.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 52/21

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 19. decembra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Kúria — Maďarsko) — BDV Hungary Trading Kft (v likvidácii)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Vec C-563/12) (1)

   (DPH - Smernica 2006/112/ES - Článok 146 - Oslobodenia od dane pri vývoze - Článok 131 - Podmienky stanovené členskými štátmi - Vnútroštátna právna úprava vyžadujúca, aby tovar určený na vývoz opustil colné územie Európskej únie v pevnej lehote 90 dní od dátumu dodania)
   2014/C 52/35
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Kúria

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: BDV Hungary Trading Kft (v likvidácii)

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Kúria — Výklad článku 15 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) a článkov 131, 146 a 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1) — Oslobodenia pri vývoze — Spoločnosť, ktorá vykonáva činnosť výroby a uvádzania potravinových konzerv na trh, predávajúca výrobky určené na ich uvedenie kupujúcim na trh v tretích krajinách — Vnútroštátna právna úprava, ktorá podriaďuje právo na oslobodenie od DPH pri predaji výrobkov na export mimo Únie podmienke, že lehota medzi predajom a dátumom, kedy výrobky opustia vnútroštátne územie, nepresiahne 90 dní

      Výrok rozsudku

   Článok 146 ods. 1 a článok 131 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej v rámci dodania na vývoz musia tovary určené na vývoz mimo Európskej únie opustiť územie Európskej únie v pevnej lehote troch mesiacov alebo 90 dní od dátumu dodania, pokiaľ má samotné prekročenie tejto lehoty za následok definitívne odňatie práva zdaniteľnej osoby na oslobodenie tohto dodania od dane.

      (1)  Ú. v. EÚ C 114, 20.4.2013.


title: Vec T-212/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  29. októbra 2009 — Bowland Dairy Products/Komisia [ Žaloba o náhradu škody — Nariadenie (ES) č. 178/2002 — Systém rýchleho varovania — Doplňujúce oznámenie — Právomoc vnútroštátnych orgánov — Názor Komisie bez právneho účinku — Zmena predmetu konania — Neprípustnosť ]

text:
               19.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/27

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 29. októbra 2009 — Bowland Dairy Products/Komisia
   (Vec T-212/06) (1)

   („Žaloba o náhradu škody - Nariadenie (ES) č. 178/2002 - Systém rýchleho varovania - Doplňujúce oznámenie - Právomoc vnútroštátnych orgánov - Názor Komisie bez právneho účinku - Zmena predmetu konania - Neprípustnosť“)
   2009/C 312/43
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bowland Dairy Products Ltd (Barrowford, Lancashire, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Milligan, solicitor, D. Anderson, QC, a A. Robertson, barrister)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: P. Oliver, J.-P. Keppenne a L. Parpala, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Jednak návrh na zrušenie rozhodnutia, ktorým Komisia v rámci systému rýchleho varovania upraveného článkom 50 nariadenia (ES) č. 178/2002 Európskeho parlamentu a Rady z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (Ú. v. ES L 31, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 463) údajne odmietla rozoslať doplňujúce oznámenie vyjadrujúce súhlas Food Standards Agency Spojeného kráľovstva s uvádzaním tvarohu vyrábaného žalobkyňou na trh, a jednak návrh na náhradu škody, ktorá údajne vznikla žalobkyni v dôsledku tohto odmietnutia

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Bowland Dairy Products Ltd je povinná nahradiť trovy konania, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 237, 30.9.2006.


title: Vec T-304/12: Žaloba podaná 9. júla 2012 — Message Management/ÚHVT — Absacker (ABSACKER of Germany)

text:
               8.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 273/17

         Žaloba podaná 9. júla 2012 — Message Management/ÚHVT — Absacker (ABSACKER of Germany)
   (Vec T-304/12)
   2012/C 273/30
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Message Management GmbH (Wiesbaden, Nemecko) (v zastúpení: C. Konle, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Absacker GmbH (Kolín, Nemecko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 21. marca 2012 vo veci R 1028/2011-1 a zamietol odvolanie týkajúce sa námietkového konania č. B 1 663 700 proti prihláške ochrannej známky Spoločenstva žalobkyne č. 8 753 691,

               —

               uložil žalovanému náhradu trov konania,

               —

               subsidiárne navrhuje, aby zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 21. maca 2012 vo veci R 1028/2011-1 a zamietol odvolanie týkajúce sa námietkového konania č. B 1 663 700 proti prihláške ochrannej známky Spoločenstva žalobkyne č. 8 753 691 v rozsahu, v akom sú dotknuté tovary zaradené do tried 32 a 33,

               —

               nanajvýš subsidiárne navrhuje, aby zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 21. marca 2012 vo veci R 1028/2011-1 a zamietol odvolanie týkajúce sa námietkového konania č. B 1 663 700 proti prihláške ochrannej známky Spoločenstva žalobkyne č. 8 753 691 v rozsahu, v akom sú dotknuté tovary zaradené do triedy 33.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka v čiernej a bielej farbe, ktorá znázorňuje orla a obsahuje slovné prvky „ABSACKER of Germany“ pre tovary zaradené do tried 25, 32 a 33 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 8 753 691.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: Absacker GmbH.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: národné obrazové ochranné známky v čiernej, oranžovej a bielej farbe, ktoré obsahujú slovné prvky „ABSACKER“ pre tovary zaradené do tried 25, 33 a 43.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: vyhovenie odvolaniu a zamietnutie prihlasovanej ochrannej známky.

      Dôvody žaloby: nesprávna domnienka o podobnosti označenia a pravdepodobnosti zámeny.


title: Vec T-15/12: Žaloba podaná 6. januára 2012 — Provincie Groningen a i./Komisia

text:
               14.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 109/15

         Žaloba podaná 6. januára 2012 — Provincie Groningen a i./Komisia
   (Vec T-15/12)
   2012/C 109/34
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Provincie Groningen (Groningen, Holandsko), Provincie Friesland (Leeuwarden, Holandsko), Provincie Drentha (Assen, Holandsko), Provincie Overijssel (Zwolle, Holandsko), Provincie Gelderland (Arnhem, Holandsko), Provincie Flevoland (Lelystad, Holandsko), Provincie Utrecht (Utrecht, Holandsko), Provincie Noord Holland (Haarlem, Holandsko), Provincie Zuid Holland (Haag, Holandsko), Provincie Zeeland (Middelburg, Holandsko), Provincie Noord Brabant (’s Hertogenbosch, Holandsko) a Provincie Limburg (Maastricht, Holandsko) (v zastúpení: P. Kuypers a N. van Nuland, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 13. júla 2011 vo veci N 308/2010, alebo ho subsidiárne zrušil v rozsahu, v akom majú zo štátnej pomoci prospech organizácie na ochranu životného prostredia, alebo, ešte ďalej subsidiárne, ho zrušil v rozsahu, v akom majú zo štátnej pomoci prospech organizácie spravujúce pozemky,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

               —

               Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú dva žalobné dôvody.

                           1.

                           Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom uplatnení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a porušení práva Európskej únie.

                                       —

                                       Ochrana životného prostredia je v Holandsku službou vo verejnom záujme v zmysle článku 2 protokolu č. 26 o službách vo verejnom záujme. Právo Únie o hospodárskej súťaži sa teda neuplatní.

                                       —

                                       Ochrancovia prírody, organizácie na ochranu prírody a v každom prípade organizácie spravujúce pozemky sú nesprávne považovaní za podniky v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                                       —

                                       Systém pomoci vzhľadom k podmienkam, ktoré sú s ním spojené, nevedie k žiadnemu hospodárskemu zvýhodneniu pre príjemcu v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

                                       —

                                       Komisia nesprávne uplatnila štvrtú podmienku, ktorá bola uvedená v rozsudku Súdneho dvora z 24. júla 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Zb. s. I-7747).

                                       —

                                       Systém pomoci nemôže ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.

                           2.

                           Druhý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia podľa článku 296 ods. 2 ZFEÚ.


title: Vec C-85/09 P: Uznesenie Súdneho dvora z  29. októbra 2009 — Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda/Komisia Európskych spoločenstiev (Odvolanie — Mimozmluvná zodpovednosť — Návrh na náhradu škody spôsobenej z dôvodu rôznych opomenutí Komisie pri uplatňovaní smernice 93/42/EHS — Neexistencia príčinnej súvislosti medzi údajnými opomenutiami a ujmou, ktorú odvolateľka utrpela pri uvádzaní defektných digitálnych teplomerov na trh — Zjavne neprípustné odvolanie)

text:
               27.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/15

         Uznesenie Súdneho dvora z 29. októbra 2009 — Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-85/09 P) (1)

   (Odvolanie - Mimozmluvná zodpovednosť - Návrh na náhradu škody spôsobenej z dôvodu rôznych opomenutí Komisie pri uplatňovaní smernice 93/42/EHS - Neexistencia príčinnej súvislosti medzi údajnými opomenutiami a ujmou, ktorú odvolateľka utrpela pri uvádzaní defektných digitálnych teplomerov na trh - Zjavne neprípustné odvolanie)
   2010/C 51/24
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda (v zastúpení: C. Mourato, advokát)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: B. Schima a P. Guerra e Andrade, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (ôsma komora) zo 17. decembra 2009, Portela/Komisia (T-137/07), ktorým Súd prvého stupňa zamietol čiastočne ako zjavne neprípustný a v zostávajúcej časti ako z právneho hľadiska zjavne nedôvodný návrh smerujúci k zaviazaniu Komisie konať v súlade s článkom 14b smernice Rady č. 93/42/EHS zo 14. júna 1993 o zdravotníckych pomôckach (Ú. v. ES L 169, s. 1; Mim. vyd. 13/012, s. 82), zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/79/ES z 27. októbra 1998 o diagnostických zdravotných pomôckach in vitro (Ú. v. ES L 331, s. 1; Mim. vyd. 13/021, s. 319) tak, že prostredníctvom Spolkovej republiky Nemecko nariadi certifikačnej spoločnosti TÜV Rheinland Product Safety GmbH uplatniť v prospech odvolateľky povinné poistenie zodpovednosti za škodu stanovené v bode 6 prílohy XI smernice 93/42, ktoré táto spoločnosť uzavrela, a návrh na náhradu škody spôsobenej odvolateľke z dôvodu rôznych opomenutí Komisie, podaný subsidiárne v prípade, ak by spôsobená škoda nemohla byť nahradená na základe hlavného návrhu

      Výrok uznesenia

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Portela — Comércio Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 102, 1.5.2009.


title: Vec C-262/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Neamț (Rumunsko) 2. júna 2014 – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) a i./Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț

text:
               15.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/34

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Neamț (Rumunsko) 2. júna 2014 – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) a i./Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț
   (Vec C-262/14)
   2014/C 315/56
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunalul Neamț

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD), Constantin Budiș, Vasile Murariu, Vasile Ursache, Ioan Zăpor, Petrea Simionel

      Žalovaný: Ministerul Finanțelor Publice prin Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Neamț

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 2 ods. 2 smernice 2000/78 (1) vykladať v tom zmysle, že pojem diskriminácia uvedený v tomto ustanovení zahŕňa aj vznik situácie rozdielneho zaobchádzania na základe toho, že osoba, ktorá je zamestnaná alebo chce byť zamestnaná, má postavenie poberateľa dôchodku?

               2.

               Má sa článok 3 ods. 1 smernice 2000/78 vykladať v tom zmysle, že pojmy podmienky prístupu k zamestnaniu, kritériá výberu, podmienky prepúšťania zahŕňajú medzi kritériami a podmienkami aj pojem poberateľa dôchodku?

               3.

               Má sa článok 6 smernice 2000/78 vykladať v tom zmysle, že umožňuje členskému štátu, ktorý prebral toto ustanovenie do vnútroštátneho práva, pristúpiť pri výkone súdnej moci k posúdeniu nedostatočného/neúplného prebratia európskych smerníc do vnútroštátneho práva, pokiaľ ide o posúdenie „[objektívneho a primeraného odôvodnenia]“ uplatnenia rozdielov v zaobchádzaní, ako aj o „oprávnený cieľ“, ktorý normotvorca sledoval pri prijímaní právneho predpisu, ktorý vedie k rozdielom v zaobchádzaní?

      (1)  Smernica Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79).


title: Vec C-112/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria (Maďarsko) 1. marca 2012 — Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

text:
               2.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 157/2

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria (Maďarsko) 1. marca 2012 — Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága
   (Vec C-112/12)
   2012/C 157/03
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Kúria

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je s ustanoveniami zmlúv týkajúcich sa Európskej únie, ktoré upravujú slobodu usadiť sa (článok 49 ZFEÚ), zásadu rovnosti zaobchádzania (článok 54 ZFEÚ) a zásadu voľného pohybu kapitálu (článok 56 ZFEÚ), zlučiteľné oslobodenie od dane z dividend, ktoré maďarský právny poriadok priznáva príjemcovi dividend, ktorý je rezidentom v Maďarsku, napriek tomu, že

                           a)

                           príjemca dividend nerezident je od dane z dividend oslobodený iba vtedy, ak splní určité zákonné podmienky, a to konkrétne, ak jeho podiel (v prípade akcií podiel jeho akcií na meno) na kapitále spoločnosti rezidenta bol v okamihu výplaty (rozdelenia) dividend minimálne 20 % nepretržite počas minimálne dvoch po sebe nasledujúcich rokoch, pričom v prípade, ak 20 %-ný podiel bol udržaný nepretržite počas kratšieho obdobia ako dva po sebe nasledujúce roky, spoločnosť, ktorá rozdeľuje dividendy, nie je povinná vykonať zrážku dane z dividend a spoločnosť, ktorá prijíma dividendy, resp. v prípade dividend vo forme vecného plnenia spoločnosť, ktorá ich rozdeľuje, nie sú povinné platiť uvedenú daň pri podaní daňového priznania, ak iná osoba alebo subjekt, ktorý vypláca dividendy, sa za zaplatenie dane zaručili;

                           b)

                           a ak príjemca dividend nerezident nespĺňa podmienky, ktoré vyžaduje vnútroštátny právny poriadok na účely oslobodenia od dane, ak bol jeho podiel (v prípade akcií podiel jeho akcií na meno) na majetku spoločnosti rezidenta v okamihu vyplatenia (rozdelenia) dividend nižší ako 20 % vyžadovaných zákonom, alebo ak tento podiel nebol udržaný nepretržite počas obdobia aspoň dvoch po sebe nasledujúcich rokoch, alebo ak bol 20 %-ný podiel udržaný nepretržite počas kratšieho obdobia ako dva po sebe nasledujúce roky, ak za zaplatenie dane sa nezaručila iná osoba alebo subjekt, ktorý vypláca dividendy.

               2.

               Bola by odpoveď na otázku 1 písm. b) iná, t. j. mala by na odpoveď na túto otázku, a ak áno, v akom rozsahu, skutočnosť, že

                           a)

                           kým príjemca dividend rezident je oslobodený od dane z dividend v súlade s maďarským právom, daňová záťaž príjemcu dividend nerezidenta závisí od toho, či sa na neho uplatňuje smernica (90/435/EHS Rady z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch) alebo Zmluva (o zamedzení dvojitého zdanenia v oblasti daní z príjmov a majetku uzavretá medzi Maďarskou republikou a Luxemburským veľkovojvodstvom z 15. januára 1990);

                           b)

                           kým príjemca dividend rezident je oslobodený od dane z dividend v súlade s maďarským právom, príjemca dividend nerezident môže podľa práva jeho vlastného štátu túto daň odpočítať v rámci svojho vnútroštátneho zdanenia alebo je povinný ju v konečnom dôsledku zaplatiť?

               3.

               Môže sa vnútroštátny daňový orgán odvolávať na článok 65 ods. 1 ZFEÚ (pôvodne článok 58 ES ods. 1) a na pôvodný článok 220 ES, aby nebol z úradnej moci povinný uplatniť právo Spoločenstva?


title: Vec C-383/10: Žaloba podaná 30. júla 2010 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo

text:
               9.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/13

         Žaloba podaná 30. júla 2010 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-383/10)
   ()
   2010/C 274/20
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal a F. Dintilhac, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Belgické kráľovstvo si tým, že prijalo a ponechalo právne predpisy, ktoré zavádzajú pre banky–nerezidentov diskriminujúce zdanenie nimi platených úrokov v tom rozsahu, v akom sa oslobodenie od dane uplatňuje výlučne na úroky platené belgickými bankami, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z ustanovení článku 56 a článku 63 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (predtým článok 49 a článok 63 ES) a z článku 36 a článku 40 Dohody o Európskom hospodárskom priestore,

               —

               zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia napáda predmetné vnútroštátne ustanovenia v tom rozsahu, v akom bránia belgickým rezidentom vo využívaní služieb bánk so sídlom v iných členských štátoch Únie, keďže na úroky platené poslednými uvedenými nie je možné poskytnúť oslobodenie od dane, ktoré sa uplatňuje výlučne na úroky platené belgickými bankami.
   Na úvod Komisia najmä odmieta tvrdenie žalovaného, podľa ktorého priame zdanenie je výlučnou právomocou členských štátov, a tvrdí, že táto oblasť nie je síce vyslovene obsiahnutá v právomoci pre vnútorný trh ale nutne do nej patrí a tým predstavuje spoločnú právomoc Únie a členských štátov.
   Ako odpoveď na výhrady belgických orgánov Komisia po prvé uvádza, že neexistencia sťažnosti podanej v tejto oblasti finančným sektorom nie je relevantná v rozsahu, v akom má žaloba o nesplnenie povinnosti objektívny charakter a preto sa nemôže podmieniť sťažnosťou. Po druhé a tretie Komisia na jednej strane odmieta tvrdenie, podľa ktorého sú uvedené opatrenia odôvodnené závažným dôvodom všeobecného záujmu zabezpečiť účinnosť daňových kontrol, a, na strane druhej, tvrdenie, že v prípade predmetných právnych predpisov ide o sociálno-politické opatrenie, ktoré chráni verejný záujem. Po štvrté žalobkyňa odmieta odôvodnenie uvedené belgickými orgánmi týkajúce sa zníženého účinku rozšírenia tohto oslobodenia, a tvrdí, že skupina spotrebiteľov, ktorej sa toto opatrenie týka, by mohla mať záujem aj o služby bánk so sídlom v iných členských štátoch. Po piate Komisia spochybňuje tvrdenie žalovaného týkajúce sa existujúceho nesúladu v Únii v oblasti ochrany spotrebiteľov v súvislosti s úpadkom banky a poukazuje na skutočnosť, že táto oblasť sa na úrovni Únie harmonizovala. Na záver Komisia poukazuje na to, že Belgicko má tri úradné jazyky (holandský, francúzsky a nemecký) a, že nie sú odôvodnené námietky podané v súvislosti s nebezpečenstvom nedostatku informácií z dôvodu použitia jazyka, ktorým sa v Belgicku nerozpráva, bankou so sídlom mimo územia Belgicka.


title: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  12. januára 2006  vo veci C-118/05: Komisia Európskych spoločenstiev proti Portugalskej republike (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2000/60/ES — Politika Spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva — Nezosúladenie v stanovenej lehote)

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/11

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (šiesta komora)
   z 12. januára 2006
   vo veci C-118/05: Komisia Európskych spoločenstiev proti Portugalskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2000/60/ES - Politika Spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva - Nezosúladenie v stanovenej lehote)
   (2006/C 60/22)
   Jazyk konania: portugalčina
   Vo veci C-118/05, ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 10. marca 2005, Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: A. Caeiros a S. Pardo Quintillán, splnomocnení zástupcovia) proti Portugalskej republike (v zastúpení: L. Fernandes, splnomocnený zástupca), Súdny dvor (šiesta komora), v zložení: predseda šiestej komory J. Malenovský, sudcovia J.-P. Puissochet a A. Ó Caoimh (spravodajca), generálny advokát: P. Léger, tajomník: R. Grass, vyhlásil 12. januára 2006 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Portugalská republika tým, že v stanovenej lehote neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Portugalská republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2005.


title: Vec C-539/09: Žaloba podaná 21. decembra 2009 — Európska komisia/Spolková republika Nemecko

text:
               27.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/24

         Žaloba podaná 21. decembra 2009 — Európska komisia/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-539/09)
   2010/C 51/39
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Caeiros a B. Conte, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Spolková republika Nemecko si nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 248 ods. 1, ods. 2 a ods. 3 ES, článku 140 ods. 2 a článku 142 ods. 1 nariadenia č. 1605/2002, ako aj článku 10 ES tým, že Dvoru audítorov odmietla povoliť vykonanie kontrol v Nemecku vzhľadom na administratívnu spoluprácu členských štátov v oblasti dane z pridanej hodnoty stanovenú v nariadení č. 1798/2003 a vo vykonávacích predpisoch v tejto oblasti,

               —

               zaviazať Spolkovú republiku Nemecko na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Predmetom tejto žaloby je odmietnutie nemeckých orgánov povoliť Európskemu dvoru audítorov vykonať kontroly v Nemecku vzhľadom na administratívnu spoluprácu členských štátov v oblasti dane z pridanej hodnoty stanovenú v nariadení č. 1798/2003 a vo vykonávacích predpisoch v tejto oblasti.
   Podľa názoru Komisie Spolková republika Nemecko týmto nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 248 ES, resp. nariadenia č. 1605/2002, ako aj ďalej porušila povinnosť lojality podľa článku 10 ES.
   Kontrolné právomoci Dvoru audítorov sa podľa názoru Komisie majú vykladať extenzívne: Dvor audítorov má za úlohu kontrolovať financie Európskej únie a navrhovať vylepšenia. Na to potrebuje právomoc na vykonávanie rozsiahlych auditov a kontrol vzhľadom na všetky príjmy a výdavky Európskej únie týkajúce sa oblastí a aktérov. Takéto kontroly sa môžu vykonávať aj v členských štátoch a tieto podľa článku 248 ods. 3 ES, článku 140 ods. 2 a článku 142 ods. 1 nariadenia č. 1605/2002, ako aj podľa povinnosti lojality článku 10 ES musia v celom rozsahu podporovať Dvor audítorov v jeho činnosti. To zahŕňa aj povinnosť povoliť všetky tie kontroly vykonávané Dvorom audítorov, ktoré slúžia na posúdenie príjmov a použitia finančných prostriedkov Európskej únie.
   Presne toto Dvoru audítorov odmietli nemecké orgány v prejednávanej veci.
   Nariadenie č. 1798/2003 sa týka legality a správnosti príjmov Spoločenstva. Toto nariadenie je okom v sieti rozličných opatrení, ktoré majú zaručiť, aby členské štáty mali korektný príjem z dane z pridanej hodnoty a aby Spoločenstvo tak mohlo za najlepších možných podmienok disponovať vlastnými zdrojmi, ktoré mu prináležia tým, že sa vedie boj proti nekalým praktikám alebo sa im preventívne zabraňuje. Z tohto pohľadu sa pre Komisiu zdá byť potrebné, že Dvor audítorov na to, aby posudzoval legalitu a správnosť príjmov z dane z pridanej hodnoty, má právomoc preskúmavať prebratie a uplatnenie nariadenia č. 1798/2003. To znamená, že môže posúdiť, či členské štáty zriadili efektívny systém spolupráce a efektívnej pomoci a či ho v praxi prebrali k spokojnosti, alebo či sú potrebné vylepšenia.
   Praktické prebratie administratívnej spolupráce stanovenej v nariadení č. 1798/2003 má vplyv na vlastné zdroje z dane z pridanej hodnoty, ktoré musia členské štáty odviesť. Dobre fungujúca spolupráca v tejto oblasti zabraňuje daňovým únikom dane z pridanej hodnoty a vyhýbaniu sa plateniu a tým vedie aj k vyšším vlastným zdrojom z dane z pridanej hodnoty. Ak naopak členský štát riadne nespolupracuje, tak si nielen že nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú z nariadenia č. 1798/2003, ale si aj nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice o DPH tým, že neprijal všetky právne a správne predpisy, ktoré sú vhodné na zabezpečenie vybratia dane z pridanej hodnoty v celkovej výške splatnej na svojom území.


title: Vec T-422/17: Žaloba podaná 10. júla 2017 – UF/EPSO

text:
               4.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 293/38

         Žaloba podaná 10. júla 2017 – UF/EPSO
   (Vec T-422/17)
   (2017/C 293/48)
   Jazyk konania: litovčina

      Účastníci konania

      Žalobca: UF (v zastúpení: L. Gudaitė, lawyer)

      Žalovaný: Európsky úrad pre výber pracovníkov (EPSO)

      Návrh

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie žalovaného zo 4. apríla 2017 vylúčiť žalobcu z výberového konania na právnika lingvistu pre litovský jazyk EPSO/AD/335/16,

               —

               zaviazal žalovaného, aby umožnil žalobcovi opraviť zjavnú chybu tak, že sa zmení úroveň znalosti poľského jazyka z úrovne B1 na úroveň C1,

               —

               opätovne zaradil žalobcu do výberového konania na právnika lingvistu pre litovský jazyk.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že žalovaný porušil legitímnu dôveru žalobcu a uviedol ho do omylu, keď potvrdil, že jeho kandidatúra vo výberovom konaní je v súlade so všetkými požiadavkami.

                           —

                           Žalobca tvrdí, že žalovaný potom ako potvrdil 9. januára 2017, že jeho kandidatúra je v súlade so všetkými požiadavkami oznámenia o vyhlásení výberového konania, a potom ako mu umožnil zúčastniť sa na počítačových testoch, ho uviedol do omylu a nedal mu príležitosť opraviť zjavný preklep, spojený s jeho úrovňou znalosti poľského jazyka, pričom kvôli tomuto preklepu bol neskôr vylúčený z výberového konania.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že žalovaný porušil práva a legitímne očakávania žalobcu, keď ho vylúčil z výberového konania na právnika lingvistu pre litovský jazyk.

                           —

                           Žalobca tvrdí, že žalovaný ho z výberového konania vylúčil bezdôvodne rozhodnutím zo 4. apríla 2017, keď zohľadnil úroveň znalosti poľského jazyka, ktorú uviedol v prihláške, keďže žalovaný poznal jeho skutočnú úroveň znalosti poľského jazyka na základe informácií uvedených v prihláške na iné výberové konanie (EPSO/AD/328/16) a výsledkov tohto konania. Žalobca tvrdí, že podľa judikatúry Všeobecného súdu má výberová komisia povinnosť v každom jednotlivom prípade riadne posúdiť predložené diplomy alebo profesijné skúsenosti každého uchádzača že jej rozhodnutie vylúčiť uchádzača z výberového konania sa považuje za akt spôsobujúci ujmu v zmysle článku 91 ods. 1 Služobného poriadku úradníkov.


title: Vec T-96/10: Žaloba podaná 17. februára 2010 — Rütgers Germany a i./ECHA

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/66

         Žaloba podaná 17. februára 2010 — Rütgers Germany a i./ECHA
   (Vec T-96/10)
   2010/C 113/98
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Nemecko), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgicko), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dánsko), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: K. Van Maldegem, R. Cana, advokáti, a P. Sellar, solicitor)

      Žalovaná: Európska agentúra pre chemické látky (ECHA)

      Návrhy žalobkýň

               —

               vyhlásiť žalobu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               čiastočne zrušiť napadnutý akt v rozsahu, v akom sa týka antracénového oleja, antracénovej pasty,

               —

               zaviazať ECHA na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyne sa domáhajú čiastočného zrušenia rozhodnutia Európskej agentúry pre chemické látky („ECHA“) (ED/68/2009), ktorým sa antracénový olej, antracénová pasta (CAS č. 90640-81-6) [ďalej len „antracénový olej (pasta)“] identifikuje ako látka spĺňajúca kritériá stanovené v článku 57 písm. d) a e) nariadenia (ES) č. 1907/2006 (1) (ďalej len „REACH“) v súlade s článkom 59 REACH.
   Na základe napadnutého rozhodnutia, o ktorom sa žalobkyne dozvedeli z tlačovej správy ECHA, bol antracénový olej (pasta) zaradený do zoznamu 14 chemických látok zo zoznamu látok vzbudzujúcich veľké obavy (ďalej len „LVVO“) navrhovaných na prípadné zahrnutie do prílohy XIV k REACH. Dôvody, pre ktoré je antracénový olej (pasta) v napadnutom akte identifikovaný ako LVVO, spočívajú v tom, že táto látka je karcinogénna, mutagénna a tiež perzistentná a veľmi bioakumulatívna (ďalej len „vPvB“) v súlade s kritériami stanovenými v prílohe XIII k REACH.
   Žalobkyne sa domnievajú, že napadnutý akt porušuje platné pravidlá stanovené na identifikáciu LVVO podľa REACH a na podporu svojej žaloby uvádzajú štyri žalobné dôvody, ktoré sú zhodné so žalobnými dôvodmi uvádzanými vo veci T-94/10, Rütgers Germany a i./ECHA.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, s. 1).


title: Vec C-463/15 PPU: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 2. septembra 2015 – Openbaar Ministerie/A.

text:
               3.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 363/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam (Holandsko) 2. septembra 2015 – Openbaar Ministerie/A.
   (Vec C-463/15 PPU)
   (2015/C 363/31)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Openbaar Ministerie

      Druhá strana v konaní: A.

      Prejudiciálna otázka

   Povoľujú článok 2 ods. 4 a článok 4 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV (1) vykonávajúcemu členskému štátu prebrať tieto ustanovenia do svojho vnútroštátneho právneho poriadku takým spôsobom, že môže uložiť nielen požiadavku, aby čin predstavoval podľa jeho právneho poriadku trestný čin, ale aj aby za tento čin ukladal trest odňatia slobody s hornou hranicou minimálne dvanásť mesiacov?

      (1)  Rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, s. 1; Mim. vyd. 19/06, s. 34).


title: Vec F-103/12: Žaloba podaná 27. septembra 2012 — ZZ/Europol

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/70

         Žaloba podaná 27. septembra 2012 — ZZ/Europol
   (Vec F-103/12)
   2013/C 26/141
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ZZ (v zastúpení: W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

      Žalovaný: Európsky policajný úrad (Europol)

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Europolu prijatého na vykonanie rozsudku Súdu pre verejnú službu z 29. júna 2010 vo veci Doyle/Europol, F-37/09, ktorým Europol priznal žalobkyni paušálnu sumu na náhradu škody jej spôsobenej rozhodnutím, ktoré uvedený rozsudok zrušil

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie z 28. novembra 2011, ktorým žalovaný vymeral žalobkyni sumu vo výške 3 000 eur na náhradu škody, ktorá jej vznikla a na vykonanie predchádzajúceho rozsudku Súdu pre verejnú službu, ako aj rozhodnutie z 29. júna 2012, ktorým bola zamietnutá sťažnosť žalobkyne podaná proti rozhodnutiu z 28. novembra 2011,

               —

               zaviazať Europol na náhradu trov konania vrátane odmeny právnym zástupcom.


title: Vec F-17/07: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  10. októbra 2007 – Pouzol/Dvor audítorov (Verejná služba — Úradníci — Dôchodok — Prevod práv na starobný dôchodok nadobudnutých pred vznikom služobného pomeru v Spoločenstvách — Neprípustnosť)

text:
               24.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/43

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 10. októbra 2007 – Pouzol/Dvor audítorov
   (Vec F-17/07) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Dôchodok - Prevod práv na starobný dôchodok nadobudnutých pred vznikom služobného pomeru v Spoločenstvách - Neprípustnosť)
   (2007/C 283/77)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Michel Pouzol (Combaillaux, Francúzsko) (v zastúpení: D. Grisay, I. Andoulsi a D. Piccininno, advokáti)

      Žalovaný: Dvor audítorov Európskych spoločenstiev (v zastúpení: T. Kennedy, J.-M. Stenier a G. Cortens, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Zrušenie rozhodnutia Dvora audítorov z 23. novembra 2006, ktorým sa rozhodlo o neprípustnosti sťažnosti žalobcu proti rozhodnutiu Komisie z 18. mája 2006 – Priznanie práva žalobcu na dodatočné započítanie odpracovaných rokov do dôchodku – Návrh na náhradu škody
   Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

               2.

               Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 117, 26.5.2007, s. 35.


title: Vec C-179/14: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 23. februára 2016 – Európska komisia/Maďarsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2006/123/ES — Články 14 až 16 — Článok 49 ZFEÚ — Sloboda usadiť sa — Článok 56 ZFEÚ — Slobodné poskytovanie služieb — Podmienky vydávania daňovo zvýhodnených poukážok, ktoré poskytujú zamestnávatelia svojim zamestnancom a ktoré možno použiť na účely ubytovania, rekreácie a/alebo stravovania — Obmedzenia — Monopol)

text:
               25.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/5

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 23. februára 2016 – Európska komisia/Maďarsko
   (Vec C-179/14) (1)

   ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2006/123/ES - Články 14 až 16 - Článok 49 ZFEÚ - Sloboda usadiť sa - Článok 56 ZFEÚ - Slobodné poskytovanie služieb - Podmienky vydávania daňovo zvýhodnených poukážok, ktoré poskytujú zamestnávatelia svojim zamestnancom a ktoré možno použiť na účely ubytovania, rekreácie a/alebo stravovania - Obmedzenia - Monopol))
   (2016/C 145/05)
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Tokár a E. Montaguti, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Maďarsko (v zastúpení: M. Z. Fehér a G. Koós, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Maďarsko tým, že zaviedlo a ponechalo v platnosti režim rekreačnej karty Széchenyi, upravený nariadením vlády č. 55/2011 z 12. apríla 2011 o vydávaní a používaní rekreačných kariet Széchenyi, v znení zákona č. CLVI z 21. novembra 2011 o zmene niektorých daňových predpisov a iných súvisiacich právnych predpisov, porušilo smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu v rozsahu, v akom:

                           —

                           § 13 uvedeného nariadenia vlády v spojení s § 2 ods. 2 písm. d) zákona č. XCVI z roku 1993 o fondoch dobrovoľného vzájomného poistenia, § 2 písm. b) zákona č. CXXXII z roku 1997 o pobočkách a obchodnom zastúpení podnikov so sídlom v zahraničí, ako aj § 1, § 2 ods. 1 a 2, § 55 ods. 1 a 3 a § 64 ods. 1 zákona č. IV z roku 2006 o obchodných spoločnostiach vylučuje možnosť, aby pobočky spoločností vydávali rekreačné karty Széchenyi, čím odporuje článku 14 bodu 3 tejto smernice,

                           —

                           uvedený § 13 v spojení s tými istými vnútroštátnymi ustanoveniami, ktorý vzhľadom na podmienky stanovené v tom istom § 13 písm. a) až c) neuznáva činnosť skupín spoločností, ktorých materská spoločnosť nie je spoločnosťou založenou podľa maďarského práva a ktorých členovia nevykonávajú činnosť prostredníctvom foriem spoločností podľa maďarského práva, odporuje článku 15 ods. 1, článku 15 ods. 2 písm. b) a článku 15 ods. 3 uvedenej smernice,

                           —

                           § 13 nariadenia vlády č. 55/2011 v spojení s tými istými vnútroštátnymi ustanoveniami, ktorý vyhradzuje možnosť vydávať rekreačné karty Széchenyi len bankám a finančným inštitúciám, keďže iba tie sú schopné splniť podmienky stanovené v tomto § 13, odporuje článku 15 ods. 1, článku 15 ods. 2 písm. d) a článku 15 ods. 3 tej istej smernice,

                           —

                           uvedený § 13 odporuje článku 16 smernice 2006/123, keďže na vydávanie rekreačných kariet Széchenyi vyžaduje existenciu prevádzky v Maďarsku.

               2.

               Režim poukážky Erzsébet, upravený zákonom č. CLVI z 21. novembra 2011 a zákonom č. CIII zo 6. júla 2012 o programe Erzsébet, odporuje článkom 49 ZFEÚ a 56 ZFEÚ v rozsahu, v akom táto vnútroštátna právna úprava vytvára v prospech verejných orgánov monopol v oblasti vydávania poukážok na potraviny, ktoré môžu za daňovo zvýhodnených podmienok poskytovať zamestnávatelia svojím zamestnancom ako vecné výhody.

               3.

               Maďarsko je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 202, 30.6.2014.


title: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 14. júla 2005 vo veci C-192/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Cour de cassation): Lagardère Active Broadcast proti Société pour la perception de la rémunération équitable (SPRE) (Autorské práva a príbuzné práva — Vysielanie fonogramov — Primeraný poplatok)

text:
               3.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/19

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (tretia komora)
   zo 14. júla 2005
   vo veci C-192/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Cour de cassation): Lagardère Active Broadcast proti Société pour la perception de la rémunération équitable (SPRE) (1)

   (Autorské práva a príbuzné práva - Vysielanie fonogramov - Primeraný poplatok)
   (2005/C 217/37)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci C-192/04, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Cour de cassation (Francúzsko) zo 17. februára 2004 a doručený Súdnemu dvoru 26. apríla 2004, ktorý súvisí s konaním: Lagardère Active Broadcast, právny nástupca Europe 1 communication SA, proti Société pour la perception de la rémunération équitable (SPRE), Gesellschaft zur Verwertung von Leistungsschutzrechten mbH (GVL), za účasti: Compagnie européenne de radiodiffusion et de télévision Europe 1 SA (CERT), Súdny dvor (tretia komora), v zložení: predseda tretej komory A. Rosas, sudcovia A. Borg Barthet, S. von Bahr, J. Malenovský (spravodajca) a U. Lõhmus, generálny advokát: A. Tizzano, tajomník: K. Sztranc, referentka, vyhlásil 14. júla 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               V prípade takého vysielania, ako je vysielanie v spore pred vnútroštátnym súdom, smernica Rady 93/83/EHS z 27. septembra 1993 o koordinácii určitých pravidiel týkajúcich sa autorského práva a príbuzných práv pri satelitnom vysielaní a káblovej retransmisii nebráni tomu, aby poplatok za používanie fonogramov bol upravený nielen právom členského štátu, na území ktorého je usadená vysielacia spoločnosť, ale taktiež právnym poriadkom členského štátu, v ktorom sa z technických príčin nachádza pozemný vysielač šíriaci vysielanie na územie prvého štátu.

               2)

               Článok 8 ods. 2 smernice Rady 92/100/EHS z 19. novembra 1992 o nájomnom práve a výpožičnom práve a o určitých právach súvisiacich s autorskými právami v oblasti duševného vlastníctva má byť vykladaný v tom zmysle, že pre určenie primeranej odmeny uvedenej v tomto ustanovení vysielacia spoločnosť nie je oprávnená jednostranne odpočítať z celkovej sumy predpísaného poplatku za používanie fonogramov v členskom štáte, kde je usadená, poplatok zaplatený alebo požadovaný v členskom štáte, na území ktorého sa nachádza pozemný vysielač šíriaci vysielanie do prvého štátu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 156, 12.6.2004


title: Vec T-423/09: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2011 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Rada [ „Dumping — Dovoz určitých magnéziových tehál s pôvodom v Číne — Nariadenie, ktorým sa skončilo predbežné preskúmanie — Porovnanie normálnej hodnoty a vývoznej hodnoty — Zohľadnenie dane z pridanej hodnoty krajiny pôvodu — Uplatnenie odlišnej metódy ako tej, ktorá bola použitá pri pôvodnom prešetrovaní — Zmena okolností — Článok 2 ods. 10 písm. b) a článok 11 ods. 9 nariadenia (ES) č. 384/96 [teraz článok 2 ods. 10 písm. b) a článok 11 ods. 9 nariadenia (ES) č. 1225/2009]“ ]

text:
               4.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/21

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2011 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Rada
   (Vec T-423/09) (1)

   (Dumping - Dovoz určitých magnéziových tehál s pôvodom v Číne - Nariadenie, ktorým sa skončilo predbežné preskúmanie - Porovnanie normálnej hodnoty a vývoznej hodnoty - Zohľadnenie dane z pridanej hodnoty krajiny pôvodu - Uplatnenie odlišnej metódy ako tej, ktorá bola použitá pri pôvodnom prešetrovaní - Zmena okolností - Článok 2 ods. 10 písm. b) a článok 11 ods. 9 nariadenia (ES) č. 384/96 [teraz článok 2 ods. 10 písm. b) a článok 11 ods. 9 nariadenia (ES) č. 1225/2009])
   2012/C 32/41
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (Dashiqiao, Čína) (v zastúpení: J.-F. Bellis a R. Luff, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne J.-P. Hix, neskôr J.-P. Hix a B. Driessen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci pôvodne G. Berrisch a G. Wolf, neskôr G. Berrisch, advokáti)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: É. Gippini Fournier a H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 826/2009 zo 7. septembra 2009, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1659/2005, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých magnéziových tehál s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 240, s. 7), v rozsahu, v akom antidumpingové clo stanovené v tomto nariadení voči žalobkyni presahuje antidumpingové clo, ktoré by sa uplatnilo, ak by bolo určené na základe metódy výpočtu použitej pri pôvodnom prešetrovaní na účely zohľadnenia skutočnosti, že čínska daň z pridanej hodnoty nebola pri vývoze vrátená

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 312, 19.12.2009.


title: Vec T-410/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. apríla 2013 — GEMA/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Autorské práva týkajúce sa verejného predvádzania hudobných diel prostredníctvom internetu, satelitu a káblovej retransmisie — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Rozdelenie geografického trhu — Dvojstranné dohody medzi vnútroštátnymi organizáciami kolektívnej správy — Zosúladený postup vylučujúci možnosť udeľovať licencie pre viaceré územia a multirepertoárové licencie — Dôkaz — Prezumpcia neviny“ )

text:
               1.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/28

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. apríla 2013 — GEMA/Komisia
   (Vec T-410/08) (1)

   (Hospodárska súťaž - Kartely - Autorské práva týkajúce sa verejného predvádzania hudobných diel prostredníctvom internetu, satelitu a káblovej retransmisie - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Rozdelenie geografického trhu - Dvojstranné dohody medzi vnútroštátnymi organizáciami kolektívnej správy - Zosúladený postup vylučujúci možnosť udeľovať licencie pre viaceré územia a multirepertoárové licencie - Dôkaz - Prezumpcia neviny)
   2013/C 156/47
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: R. Bechtold, I. Brinker, T. Holzmüller, advokáti, a J. Schwarze, profesor)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis a O. Weber, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: RTL Group SA (Luxemburg, Luxembursko), CLT-UFA (Luxemburg), Music Choice Europe Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo), ProSiebenSat.1 Media AG (Unterföhring, Nemecko), Modern Times Group MTG AB (Štokholm, Švédsko), Viasat Broadcasting UK Ltd (Londýn) a Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) (Berlín) (v zastúpení: pôvodne M. Hansen, A. Weitbrecht a É. Barbier de La Serre, advokáti, neskôr M. Hansen, A. Weitbrecht, J. Ruiz Calzado, advokáti, a J. Kallaugher, solicitor)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2008) 3435 v konečnom znení zo 16. júla 2008 týkajúceho sa konania podľa článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 3 rozhodnutia Komisie K(2008) 3435 v konečnom znení zo 16. júla 2008 týkajúceho sa konania podľa článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/C2/38.698 — CISAC) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA).

               2.

               Článok 4 ods. 2 a 3 rozhodnutia K(2008) 3435 v konečnom znení sa v časti týkajúcej sa GEMA zrušuje v rozsahu, v akom odkazuje na článok 3 tohto rozhodnutia.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania, ktoré vynaložil GEMA, s výnimkou trov konania súvisiacich s účasťou vedľajších účastníkov v konaní.

               4.

               RTL Group SA, CLT-UFA, Music Choice Europe Ltd, ProSiebenSat.1 Media AG, Modern Times Group MTG AB, Viasat Broadcasting UK Ltd a Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) znášajú svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania, ktoré vynaložil GEMA v súvislosti s účasťou vedľajších účastníkov v konaní.

               5.

               GEMA, Komisia, RTL Group, CLT-UFA a Music Choice Europe znášajú svoje vlastné trovy týkajúce sa konania o nariadení predbežného opatrenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 313, 6.12.2008.