title: Rozsudok Súdu prvého stupňa (druhá rozšírená komora) z 12. septembra 2007. # Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE proti Komisii Európskych spoločenstiev. # Štátna pomoc - Pomoc na reštrukturalizáciu poskytnutá Helénskou republikou leteckej spoločnosti Olympic Airways - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie - Zneužitie pomoci - Nová pomoc - Dôkazné bremeno - Právo byť vypočutý - Kritérium súkromného veriteľa - Skutkový omyl - Zjavne nesprávne posúdenie - Odôvodnenie - Článok 87 ods. 1 a článok 87 ods. 3 písm. c) ES. # Vec T-68/03.

text:
      Vec T‑68/03
      Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev
      „Štátna pomoc – Pomoc na reštrukturalizáciu poskytnutá Helénskou republikou leteckej spoločnosti Olympic Airways – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie – Zneužitie pomoci – Nová pomoc – Dôkazné bremeno – Právo byť vypočutý – Kritérium súkromného veriteľa – Skutkový omyl – Zjavne nesprávne posúdenie – Odôvodnenie – Článok 87 ods. 1 ES a článok 87 ods. 3 písm. c) ES“
      Abstrakt rozsudku
      1.      Pomoc poskytovaná štátmi – Preskúmanie Komisiou – Zneužitie skôr schválenej štátnej pomoci – Nová pomoc – Dôkazné bremeno
      (Článok 10 ES, článok 87 ods. 1 ES a článok 88 ods. 2 a 3 ES)
      2.      Pomoc poskytovaná štátmi – Správne konanie – Povinnosť Komisie vyzvať dotknuté osoby na predloženie ich pripomienok – Vylúčenie
            dotknutých osôb z možnosti uplatnenia práv na obhajobu
      (Článok 88 ods. 2 ES)
      3.      Žaloba o neplatnosť – Dôvody – Dôvody, ktoré možno uplatniť proti rozhodnutiu Komisie v oblasti štátnej pomoci – Dôvody, ktoré
            neboli uplatnené v rámci správneho konania
      (Článok 88 ods. 2 ES a článok 230 ES)
      4.      Pomoc poskytovaná štátmi – Zákaz – Výnimky – Pomoc, ktorú možno považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom – Pomoc na reštrukturalizáciu
            podniku v ťažkostiach
      [Článok 87 ods. 3 písm. c) ES a článok 88 ods. 2 a 3 ES; oznámenie Komisie 1999/C 288/02, body 3.2.2 a 3.2.4]
      5.      Pomoc poskytovaná štátmi – Zákaz – Výnimky – Voľná úvaha Komisie – Súdne preskúmanie – Hranice
      (Článok 87 ods. 3 ES)
      6.      Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Náprava nedostatku odôvodnenia počas sporového konania – Neprípustnosť
      (Článok 253 ES)
      7.      Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Kritérium posúdenia – Kritérium súkromného veriteľa
      (Článok 87 ods. 1 ES)
      8.      Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah
      (Článok 87 ods. 1 ES a článok 253 ES)
      9.      Pomoc poskytovaná štátmi – Rozhodnutie Komisie konštatujúce nezlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom a nariaďujúce jej vrátenie
            – Možnosť Komisie prenechať výpočet presnej sumy, ktorá sa má vrátiť, vnútroštátnym orgánom
      (Článok 88 ods. 2 ES)
      10.    Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Nezaplatenie dane z pridanej hodnoty – Zahrnutie – Podmienka
      (Článok 87 ods. 1 ES)
      1.      V zásade je povinnosťou Komisie, aby v rozhodnutí konštatujúcom zneužitie skôr schválenej pomoci a existenciu novej neoznámenej
         pomoci poskytla dôkaz tak o zneužití pomoci, ako aj o poskytnutí novej pomoci. Z ustanovení článku 88 ods. 2 a 3 ES totiž
         vyplýva, že ak to nie je preukázané, vzťahuje sa na existujúcu pomoc skoršie rozhodnutie o schválení a nové opatrenia, o ktoré
         ide, nemožno považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES. Naopak, dôkazné bremeno zlučiteľnosti pomoci so spoločným
         trhom ako výnimky z ustanovení článku 87 ods. 1 ES v zásade zaťažuje dotknutý členský štát, ktorý musí preukázať, že podmienky
         tejto výnimky sú splnené.

      Napriek tomu rozdelenie dôkazného bremena podlieha dodržaniu procesných povinností, ktoré má Komisia a dotknutý členský štát
         v rámci výkonu právomoci, ktorou táto inštitúcia disponuje na to, aby primala členský štát k tomu, aby jej poskytol všetky
         potrebné informácie.

      Osobitne na to, aby členský štát získal schválenie novej alebo upravenej pomoci ako výnimku z pravidiel Zmluvy, je povinný
         na základe svojej povinnosti spolupráce s Komisiou vyplývajúcej z článku 10 ES uviesť všetky skutočnosti umožňujúce tejto
         inštitúcii overiť, či sú splnené podmienky výnimky. Komisia je okrem toho oprávnená prijať rozhodnutie na základe dostupných
         informácií v prípade, ak jej členský štát v rozpore so svojou povinnosťou spolupráce neposkytne informácie, ktoré od neho
         požadovala, či už na preskúmanie kvalifikácie a zlučiteľnosti novej alebo upravenej pomoci so spoločným trhom, alebo na overenie
         riadneho použitia skôr schválenej pomoci. Pred prijatím takéhoto rozhodnutia však Komisia musí vyzvať členský štát, aby jej
         v lehote, ktorú určí, poskytol všetky dokumenty a informácie potrebné na výkon jej kontroly. Až keď členský štát napriek príkazu
         Komisie neposkytne požadované informácie, má Komisia právomoc ukončiť konanie a prijať na základe informácií, ktoré má k dispozícii,
         podľa okolností buď rozhodnutie týkajúce sa existencie a zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom, alebo rozhodnutie, ktorým
         sa konštatuje riadne použitie skôr schválenej pomoci.

      Tieto procesné povinnosti sú dotknutému členskému štátu a Komisii uložené na to, aby umožnili Komisii vykonať jej kontrolu
         na základe dostatočne jasných a presných informácií pri súčasnom garantovaní dodržania práva dotknutého členského štátu byť
         vypočutý.

      (pozri body 34 – 37)
      2.      Článok 88 ods. 2 ES oprávňuje dotknuté osoby, medzi ktorými sa nachádzajú aj príjemcovia posudzovaného opatrenia, predložiť
         svoje pripomienky. Dotknuté osoby majú právo zúčastniť sa na správnom konaní iba v rozsahu primeranom okolnostiam prejednávanej
         veci. Dodržanie takto vymedzených procesných práv dotknutých osôb predstavuje podstatnú formálnu náležitosť, ktorej porušenie
         môže viesť k zrušeniu napadnutého rozhodnutia. Ide najmä o prípad, keď príjemcom pomoci, ktorá sa má vymáhať, nebolo v rámci
         konania vo veci formálneho zisťovania skutočne umožnené predložiť ich pripomienky, pretože ich Komisia neoznačila v rozhodnutí
         o začatí konania alebo v neskoršom štádiu, a keď nemožno vylúčiť, že ak by nedošlo k tejto nezrovnalosti, konanie mohlo viesť
         k odlišnému výsledku.

      Keďže však konanie v oblasti štátnej pomoci je vedené len proti dotknutému členskému štátu, dotknuté osoby sa v zásade nemôžu
         dovolávať práva na obhajobu priznaného osobám, proti ktorým sa konanie vedie, ktoré sú oprávnené domáhať sa takej kontradiktórnej
         diskusie s Komisiou, ako je tá, ktorá sa začala v prospech dotknutého členského štátu.

      (pozri body 42, 43)
      3.      V konaní o žalobe o neplatnosť podanej podľa článku 230 ES musí byť zákonnosť aktu Spoločenstva posudzovaná v závislosti od
         skutkových a právnych okolností existujúcich v čase prijatia aktu. Predovšetkým komplexné posúdenia vykonané Komisiou treba
         preskúmať iba na základe informácií, ktorými Komisia disponovala v okamihu ich vykonania.

      Z toho vyplýva, že v zásade nemožno pripustiť, aby sa žalobca odvolával na skutkové tvrdenia neznáme Komisii, na ktoré Komisia
         nebola upozornená v rámci konania vo veci formálneho zisťovania. Dotknutej osobe naopak nič nebráni, aby proti konečnému rozhodnutiu
         uplatnila právny dôvod neuvedený v štádiu správneho konania.

      (pozri body 72, 73)
      4.      Z ustanovení článku 87 ods. 3 písm. c) v spojení s ustanoveniami článku 88 ods. 2 a 3 ES, vykonaných bodom 3.2.2 písm. b),
         f) a g) a bodom 3.2.4 usmernení spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach, že každá
         významná zmena reštrukturalizačného plánu schváleného Komisiou v rámci rozhodnutia o schválení pomoci na reštrukturalizáciu
         si v zásade vyžaduje, aby dotknutý členský štát predložil revidovaný plán obsahujúci všetky relevantné detaily, aby mohla
         Komisia posúdiť zlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom so zreteľom na podmienky uvedené v bode 3.2.4 usmernení.

      Z procesného hľadiska, keď nie je splnená jedna z podmienok, ktorým podlieha schválenie pomoci, môže Komisia obvykle prijať
         rozhodnutie povoľujúce výnimku z tejto podmienky bez toho, aby znovu začala konanie podľa článku 88 ods. 2 ES, iba vtedy,
         keď sú odchýlky od pôvodnej podmienky relatívne malé. Predovšetkým vtedy, keď úprava reštrukturalizačného plánu vzbudzuje
         pochybnosti o zlučiteľnosti pomoci, je Komisia povinná opätovne pristúpiť k formálnemu preskúmaniu zlučiteľnosti tejto pomoci
         so spoločným trhom.

      Tieto procesné pravidlá potvrdzujú, že ak nedôjde k úplnej realizácii reštrukturalizačného plánu prijatého v rozhodnutí o schválení
         pomoci na reštrukturalizáciu, Komisia môže povoliť významnú zmenu tohto plánu iba na základe dôkladného formálneho preskúmania
         súladu revidovaného plánu predloženého dotknutým členským štátom s podmienkami uvedenými v usmerneniach. V dôsledku toho v prípade,
         ak dotknutý členský štát nepredloží revidovaný reštrukturalizačný plán, Komisia nie je v zásade ani povinná, ani schopná –
         počas svojho posudzovania zlučiteľnosti pomoci – zohľadniť prípadné významné zmeny pôvodného plánu iba na základe vyhlásenia
         zámeru dotknutého členského štátu.

      (pozri body 91 – 93)
      5.      Komisia disponuje pri uplatňovaní článku 87 ods. 3 ES širokou mierou voľnej úvahy. Keďže súd Spoločenstva nemôže nahrádzať
         svojím posúdením skutkového stavu a komplexných ekonomických okolností posúdenie Komisie, musí sa kontrola Súdu prvého stupňa
         v dôsledku toho obmedziť na overenie dodržania procesných pravidiel a povinnosti odôvodnenia, vecnej správnosti skutkového
         stavu, ako aj neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia a zneužitia právomoci.

      (pozri bod 150)
      6.      Odôvodnenie rozhodnutia sa musí nachádzať v jeho samotnom texte a neskoršie vysvetlenia Komisie nemožno zohľadniť, ibaže existujú
         mimoriadne okolnosti. Z toho vyplýva, že rozhodnutie musí samo osebe postačovať a že jeho odôvodnenie nemôže vyplývať z písomných
         alebo ústnych vysvetlení poskytnutých neskôr, keď je dotknuté rozhodnutie už napadnuté žalobou na súde Spoločenstva.

      (pozri bod 254)
      7.      Samotná skutočnosť, že verejnoprávny veriteľ poskytne na základe svojej voľnej úvahy platobné výhody, nestačí na ich kvalifikáciu
         ako štátnej pomoci. Je ešte potrebné, aby boli poskytnuté platobné výhody zjavne väčšie ako tie, s ktorými by súhlasil súkromný
         veriteľ nachádzajúci sa v porovnateľnej situácii voči svojmu dlžníkovi s ohľadom najmä na výšku dlhu, právne prostriedky,
         ktoré má k dispozícii verejnoprávny veriteľ, možnosti, že sa situácia dlžníka zlepší, ak mu bude povolený ďalší výkon činnosti,
         ako aj riziko ďalšieho zvýšenia strát veriteľa v prípade ďalšieho výkonu činnosti dlžníka.

      V tomto ohľade pojem štátna pomoc, tak ako je definovaný v Zmluve, má právnu povahu a musí sa vykladať na základe objektívnych
         kritérií. Z tohto dôvodu musí súd Spoločenstva v zásade a pri zohľadnení tak konkrétnych okolností predloženého sporu, ako
         aj technického alebo komplexného charakteru posúdení vykonaných Komisiou vykonať úplnú kontrolu týkajúcu sa otázky, či opatrenie
         patrí do oblasti pôsobnosti článku 87 ods. 1 ES.

      Ak však posúdenie Komisie týkajúce sa otázky, či opatrenie spĺňa kritérium súkromného veriteľa, zahŕňa komplexné ekonomické
         posúdenie, pri ktorom má Komisia rozsiahlu mieru voľnej úvahy, obmedzuje sa súdna kontrola na overenie dodržania procesných
         pravidiel a povinnosti odôvodnenia, vecnej správnosti skutkového stavu, ktorý je základom napadnutej voľby, ako aj neexistencie
         zjavne nesprávneho posúdenia tohto skutkového stavu alebo neexistencie zneužitia právomoci. Súdu prvého stupňa predovšetkým
         neprináleží, aby svojím ekonomickým posúdením nahrádzal posúdenie Komisie.

      (pozri body 283 – 285)
      8.      Pokiaľ ide o rozhodnutie Komisie v oblasti štátnej pomoci, odôvodnenie sa nemôže obmedzovať na konštatovanie, že posudzované
         opatrenie predstavuje štátnu pomoc, ale musí obsahovať poukázanie na konkrétne skutočnosti, aby umožňovalo dotknutým osobám
         vyjadriť svoje stanovisko k existencii a relevancii daných skutočností a okolností a súdu Spoločenstva vykonať kontrolu.

      Nevyžaduje sa však, aby odôvodnenie špecifikovalo všetky relevantné skutkové alebo právne okolnosti, keďže otázku, či odôvodnenie
         aktu spĺňa požiadavky článku 253 ES, treba skúmať nielen so zreteľom na jeho znenie, ale aj na jeho kontext a súhrn právnych
         pravidiel upravujúcich príslušnú oblasť.

      (pozri body 286, 287)
      9.      Žiadne ustanovenie práva Spoločenstva nevyžaduje, aby Komisia v rozhodnutí nariaďujúcom vrátenie pomoci, ktorá bola vyhlásená
         za nezlučiteľnú so spoločným trhom, stanovila presnú sumu pomoci, ktorá sa má vrátiť. Stačí totiž, ak rozhodnutie Komisie
         obsahuje údaje umožňujúce jeho adresátovi, aby túto sumu bez neprimeraných ťažkostí určil sám. Komisia je teda oprávnená obmedziť
         sa na uloženie povinnosti vrátiť spornú pomoc a prenechať vnútroštátnym orgánom výpočet jej presnej výšky.

      V tomto ohľade výhoda, ktorú pre dlžníka predstavuje tolerancia verejnoprávneho veriteľa týkajúca sa nezaplatenia alebo omeškania
         so zaplatením jeho dlhu, je v zásade tvorená práve oslobodením od zaplatenia alebo omeškaním so zaplatením tohto dlhu od okamihu
         jeho splatnosti. Táto výhoda sa nemusí zhodovať s výškou sumy, ktorú by mohol vymáhať súkromný veriteľ, ak by prestal tolerovať
         nezaplatenie alebo omeškanie so zaplatením.

      Aj na preukázanie toho, či sa dlžníkovi poskytla výhoda, Komisia je iba povinná overiť, či by najneskôr v čase prijatia jej
         rozhodnutia súkromný veriteľ nachádzajúci sa v porovnateľnej situácii zjavne naďalej netoleroval nezaplatenie alebo omeškanie
         so zaplatením. Tento prieskum nevyžaduje určenie presného okamihu, v ktorom by tento súkromný veriteľ prestal tolerovať nezaplatenie
         alebo omeškanie so zaplatením a vykonal by opatrenia na dosiahnutie zaplatenia svojej pohľadávky.

      (pozri body 291, 293, 294)
      10.    Pokiaľ ide o postavenie v hospodárskej súťaži, daň z pridanej hodnoty je v zásade neutrálna. Daň z pridanej hodnoty zaplatená
         platiteľom dane môže byť totiž buď okamžite odpočítaná ako daň zaplatená na vstupe, alebo v krátkom čase vrátená. Jediná možná
         výhoda, ktorú platiteľ dane mohol získať z nezaplatenia dane z pridanej hodnoty, by teda prípadne mohla spočívať vo výhode
         likvidity vyplývajúcej z dočasného nezaplatenia dane na vstupe.

      V tejto súvislosti nezaplatenie dane z pridanej hodnoty v zásade nestačí na to, aby sa bolo možné domnievať, že podnik získal
         výhodu v zmysle článku 87 ods. 1 ES. Povinnosťou Komisie je overiť, či za konkrétnych okolností toto nezaplatenie skutočne
         prináša dotknutej osobe výhodu likvidity.

      (pozri body 361, 363)
ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (druhá rozšírená komora)
      z 12. septembra 2007 (*)

      „Štátna pomoc – Pomoc na reštrukturalizáciu poskytnutá Helénskou republikou leteckej spoločnosti Olympic Airways – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie – Zneužitie pomoci – Nová pomoc – Dôkazné bremeno – Právo byť vypočutý – Kritérium súkromného veriteľa – Skutkový omyl – Zjavne nesprávne posúdenie – Odôvodnenie – Článok 87 ods. 1 a článok 87 ods. 3 písm. c) ES“
      Vo veci T‑68/03,
      Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE, predtým Olympiaki Aeroporia AE, so sídlom v Aténach (Grécko), v zastúpení: pôvodne D. Waelbroeck a E. Bourtzalas, advokáti,
         J. Ellison a M. Hall, solicitors, a A. Kalogeropoulos, C. Tagaras a A. Chiotellis, advokáti, neskôr P. Anestis, advokát a T. Soames,
         solicitor,

      žalobkyňa,
      proti
      Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: D. Triantafyllou a J. L. Buendía Sierra, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Oikonomou, advokát,

      žalovanej,
      ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2003/372/ES z 11. decembra 2002, týkajúceho sa pomoci poskytnutej
         Gréckom spoločnosti Olympic Airways [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 132, 2003, s. 1),

      SÚD PRVÉHO STUPŇA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (druhá rozšírená komora),

      v zložení: predseda komory J. Pirrung, sudcovia A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová a S. Papasavvas,
      tajomník: C. Kantza, referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 29. novembra 2006,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Okolnosti predchádzajúce sporu
      I –  Rozhodnutie z roku 1994
      1        Dňa 7. októbra 1994 prijala Komisia rozhodnutie 94/696/ES týkajúce sa pomoci poskytnutej Gréckom spoločnosti Olympic Airways
         [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 273, s. 22, ďalej len „rozhodnutie z roku 1994“). Podľa článku 1 tohto rozhodnutia bola pomoc na reštrukturalizáciu
         poskytnutá alebo plánovaná v prospech spoločnosti Olympic Airways (Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE, predtým Olympiaki Aeroporia
         AE, ďalej len „spoločnosť OA“ alebo „žalobkyňa“) zlučiteľná so spoločným trhom podľa článku 87 ods. 3 písm. c) ES pod podmienkou,
         že grécka vláda dodrží 21 záväzkov uvedených v tomto článku. Táto pomoc spočívala:

      –        v zárukách za úvery poskytnutých spoločnosti OA do 7. októbra 1994 na základe článku 6 gréckeho zákona č. 96/75 z 26. júna
         1975 (FEK A’154/26. 7. 1975),

      –        v nových zárukách za úvery v celkovej výške 378 miliónov amerických dolárov (USD) týkajúcich sa úverov, ktoré sa mali uzavrieť
         do 31. decembra 1997 na nákup nových lietadiel,

      –        v znížení dlhu spoločnosti o 427 miliárd gréckych drachiem (GRD),
      –        v kapitalizácii dlhu spoločnosti vo výške 64 miliárd GRD,
      –        vo vklade do základného imania vo výške 54 miliárd GRD v troch splátkach po 19, 23 a 12 miliárd v rokoch 1995, 1996 a 1997.
      2        Posledné štyri z týchto piatich opatrení pomoci boli súčasťou plánu rekapitalizácie a reštrukturalizácie spoločnosti OA na
         obdobie rokov 1994 až 1997, ktorý bol vopred oznámený Komisii.

      3        Článok 1 rozhodnutia z roku 1994 však podmieňoval zlučiteľnosť piatich posudzovaných opatrení pomoci dodržaním 21 záväzkov,
         ktoré prevzala Helénska republika, aby zabezpečila, že táto pomoc neovplyvní obchod v rozsahu, ktorý by bol v rozpore so spoločným
         záujmom. Na základe niektorých z týchto záväzkov, ktoré sa týkali tak spoločnosti OA, ako aj jej dcérskej spoločnosti Olympic
         Aviation, mala Helénska republika predovšetkým:

      „a)      … zrušiť do 31. decembra 1994 článok 6 gréckeho zákona č. 96/75, ktorý [umožňoval] Grécku poskytnúť záruky za úvery, ktoré
         uzavrela spoločnosť OA;

      b)      … nezasahovať v budúcnosti do riadenia spoločnosti OA inak ako v prísnych hraniciach vymedzených jej postavením akcionára;
      c)      … priznať spoločnosti OA do 31. decembra 1994 daňový štatút akciovej spoločnosti porovnateľný so štatútom gréckych podnikov
         všeobecného práva s tou výnimkou, že sa spoločnosti OA poskytne oslobodenie od prípadných daní, ktorým by mohli podliehať
         činnosti rekapitalizácie podniku plánované v pláne rekapitalizácie a reštrukturalizácie spoločnosti odovzdanom Komisii;

      …
      e)      … neposkytnúť spoločnosti OA žiadnu ďalšiu pomoc bez ohľadu na jej formu v súlade s právom Spoločenstva;
      f)      … okamžite prijať právnu úpravu potrebnú na skutočnú realizáciu plánu v mzdovej, sociálnej a finančnej oblasti;
      …
      h)      … na jednej strane predložiť Komisii každý rok najmenej štyri týždne pred platbou každej splátky zvýšenia základného imania
         plánovaného na január 1996 a január 1997 správu o realizácii plánu, aby sa Komisia mohla vyjadriť, na druhej strane odložiť
         o štyri týždne splatnosť týchto splátok v prípade, ak by Komisia predložila túto správu na posúdenie nezávislému poradcovi;

      i)      … nepristúpiť k zvýšeniam základného imania plánovaným na roky 1995, 1996 a 1997 v prípade, ak za predchádzajúce účtovné roky
         [nebudú] dosiahnuté ciele plánu formulované v kapitole IV [rozhodnutia z roku 1994];

      …
      p)      dbať na to, aby sa spoločnosť OA počas rokov 1994 až 1997 nesprávala ako cenový vodca (price leader) na pravidelných trasách
         Atény – Štokholm a Atény – Londýn;

      …
      s)      dbať na to, aby počas celého trvania plánu počet sedadiel ponúkaných spoločnosťou OA na pravidelných letoch v Európskom hospodárskom
         priestore, mimo trás medzi kontinentálnym Gréckom a [gréckymi] ostrovmi, nebol vyšší ako počet, ktorý spoločnosť OA ponúkala
         na tomto trhu Európskeho hospodárskeho priestoru počas roka 1993 (3 518 778 sedadiel), avšak s ohľadom na prípadné zvýšenie
         úmerné zväčšeniu tohto trhu;

      t)      [dbať] na to, aby existujúce záruky za úvery poskytnuté spoločnosti OA, ako aj nové záruky, ktoré majú byť poskytnuté do 31. decembra
         1997, v pláne výslovne uvádzané vo výške 378 miliónov [USD], rešpektovali podmienky uvedené v liste, ktorý Komisia poslala
         členským štátom 5. apríla 1989;

      …“ [neoficiálny preklad]

      4        V roku 1995 bola spoločnosti OA vyplatená prvá splátka základného imania plánovaná v rozhodnutí z roku 1994 vo výške 13 miliárd
         GRD.

      II –  Rozhodnutie z roku 1998
      5        V roku 1996 začala Komisia konanie podľa článku 88 ods. 2 ES, keďže sa domnievala, že Helénska republika nedodržala niektoré
         záväzky uvedené v článku 1 rozhodnutia z roku 1994, a mala tiež pochybnosti o zlučiteľnosti novej a neoznámenej pomoci s článkom
         87 ES. V júli 1998 Helénska republika oznámila Komisii revidovaný reštrukturalizačný plán. Tento revidovaný plán upravoval
         zníženie druhej a tretej splátky základného imania plánovaných v rozhodnutí z roku 1994, ktoré ešte neboli vyplatené, aby
         tak zohľadnil protiprávnu pomoc poskytnutú spoločnosti OA.

      6        Toto konanie viedlo k prijatiu rozhodnutia Komisie 1999/332/ES zo 14. augusta 1998, týkajúceho sa pomoci poskytnutej Gréckom
         spoločnosti OA [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 128, 1999, s. 1, ďalej len „rozhodnutie z roku 1998“), v ktorom Komisia súhlasila s uvedeným revidovaným plánom.
         V článku 1 ods. 1 tohto rozhodnutia Komisia vyhlásila za zlučiteľné so spoločným trhom záruky za úvery, ako aj zníženie a kapitalizáciu
         dlhov, ktoré boli schválené v roku 1994, a nové záruky za úvery týkajúce sa úverov, ktoré sa mali uzavrieť do 31. decembra
         2000 na nákup nových lietadiel. Komisia znížila vklad do základného imania vo výške 54 miliárd GRD, plánovaný v rozhodnutí
         z roku 1994, na vklad do základného imania v celkovej výške 40,8 miliardy GRD, ktorý mal byť vyplatený v troch splátkach vo
         výške 19, 14 a 7,8 miliardy GRD v rokoch 1995, 1998 a 1999.

      7        Poskytnutie tejto pomoci bolo sprevádzané revidovaným reštrukturalizačným plánom na obdobie rokov 1998 až 2002 (ďalej len
         „reštrukturalizačný plán z roku 1998“) a podľa článku 1 ods. 1 rozhodnutia z roku 1998 podliehalo dodržaniu týchto záväzkov
         zo strany Helénskej republiky:

      „a)      … rešpekt[ovať] [21 vyššie spomenutých] záväzkov uvedených v článku 1 rozhodnutia z roku 1994;
      b)      … db[ať] na to, aby sa spoločnosť OA počas rokov 1998 až 2002 nesprávala ako cenový vodca (price leader) na pravidelných trasách
         Atény – Štokholm a Atény – Londýn;

      c)      … db[ať] na to, aby až do 31. decembra 2002 vrátane počet sedadiel ponúkaných spoločnosťou OA na pravidelných letoch v [Európskom
         hospodárskom priestore], vrátane náhradných a sezónnych letov a trás medzi kontinentálnym Gréckom a [gréckymi] ostrovmi, nebol
         vyšší ako počet, ktorý spoločnosť OA ponúkala na tomto trhu [Európskeho hospodárskeho priestoru] v roku 1997 (7 792 243 sedadiel),
         avšak s ohľadom na prípadné zvýšenie úmerné zväčšeniu tohto trhu;

      d)      … db[ať] na to, aby do 1. decembra 1998 spoločnosť OA zaviedla plne funkčný a postačujúci informačný systém riadenia [a] predložila
         Komisii do 1. decembra 1998 správu v tejto veci.“ [neoficiálny preklad]

      8        Podľa článku 1 ods. 2 rozhodnutia z roku 1998 bolo zaplatenie poslednej splátky vo výške 7,8 miliardy GRD (približne 22,9
         milióna eur) podmienené dodržaním všetkých podmienok uložených na zabezpečenie zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom a skutočnú
         realizáciu reštrukturalizačného plánu z roku 1998, ako aj dosiahnutím očakávaných výsledkov, najmä pokiaľ išlo o pomer medzi
         nákladmi a produktivitou. Najmenej desať týždňov pred úhradou tejto poslednej splátky, plánovanou na 15. júna 1999, a na konci
         októbra 1999, marca 2000 a októbra 2000 mala Helénska republika predložiť Komisii správu o dodržiavaní všetkých podmienok
         uložených na zabezpečenie zlučiteľnosti pomoci a o realizácii reštrukturalizačného plánu z roku 1998, ako aj o dosiahnutí
         očakávaných výsledkov.

      III –  Vývoj spoločnosti OA po rozhodnutí z roku 1998
      9        V septembri 1998 Helénska republika uhradila spoločnosti OA druhú splátku základného imania vo výške 14 miliárd GRD (približne
         41 miliónov eur), plánovanú v rozhodnutí z roku 1998, a poskytla jej časť povolených záruk za úvery.

      10      Listom zo 7. mája 1999 Helénska republika predložila Komisii správu o realizácii reštrukturalizačného plánu z roku 1998. Listami
         z 12. a 19. mája 1999 Komisia požiadala grécke orgány o určité informácie. Grécke orgány v júni 1999 doplnili vyššie uvedenú
         správu memorandom. Túto správu preskúmal nezávislý poradca (Deloitte & Touche) v súlade s ustanoveniami rozhodnutia z roku
         1998 [článok 1 tohto rozhodnutia a záväzok uvedený v článku 1 písm. h) rozhodnutia z roku 1994].

      11      Listom z 27. júla 1999 odovzdala Komisia gréckym orgánom analýzu údajných nesplnení povinností pri realizácii reštrukturalizačného
         plánu z roku 1998, obsiahnutú v správe Deloitte & Touche z 21. júla 1999. V tomto liste Komisia okrem iného vyzvala grécku
         vládu, aby jej predložila aktualizovaný reštrukturalizačný plán pre spoločnosť OA, aby ho Komisia preskúmala s ohľadom na
         podmienky sprevádzajúce poskytnutie tretej a poslednej splátky základného imania vo výške 22,9 milióna eur. Vo svojej odpovedi
         z 26. augusta 1999 adresovanej Komisii Helénska republika uznala, že reštrukturalizačný plán treba revidovať, aby sa dosiahli
         očakávané výsledky a aby Komisia mohla prijať rozhodnutie v prospech uvoľnenia poslednej splátky.

      12      Listom zo 7. júla 1999 grécke orgány informovali Komisiu o svojom úmysle zveriť na základe medzinárodného verejného obstarávania
         správu spoločnosti OA osvedčenej medzinárodnej správcovskej spoločnosti. Zmluva bola uzavretá s poradenskou spoločnosťou Speedwing,
         dcérskou spoločnosťou British Airways. Táto zmluva okrem iného upravovala v prospech spoločnosti British Airways opciu na
         nadobudnutie až 20 % akcií spoločnosti OA v lehote jedného roka od podpísania správcovskej zmluvy.

      13      Po stretnutí, ktoré sa konalo 3. augusta 1999 v Bruseli medzi novým riadiacim tímom spoločnosti Speedwing a úradníkmi Komisie,
         grécke orgány listom z 18. novembra 1999 predložili revidovaný reštrukturalizačný plán, ktorý vypracovala spoločnosť Speedwing
         (ďalej len „plán Speedwing“). Zo spisu vyplýva, že tento revidovaný plán bol sprevádzaný podnikateľským plánom a zahŕňal obdobie
         rokov 2000 až 2004. S realizáciou plánu Speedwing sa začalo bez toho, aby sa počkalo na výsledok jeho preskúmania Komisiou.
         Vo svojej pôvodnej správe týkajúcej sa tohto plánu vyjadrila spoločnosť Deloitte & Touche obavy nad niektorými aspektmi. Hlavný
         rozdiel medzi týmto plánom a plánom z roku 1998, realizovaným v roku 1998 a na začiatku roka 1999, spočíval v dôraze kladenom
         na zvýšenie príjmov a expanziu činností spoločnosti.

      14      Listom z 20. marca 2000 Komisia odovzdala gréckym orgánom konečnú správu Deloitte & Touche z marca 2000, týkajúcu sa plánu
         Speedwing, ktorá potvrdila pôvodné obavy. Spoločnosť Speedwing poprela závery tejto správy a v polovici roka 2000 ukončila
         správu spoločnosti OA. Listom z 29. augusta 2000 adresovaným Komisii grécke orgány potvrdili, že spoločnosť OA nemá oficiálne
         výsledky za rok 1999 v podobe overenej účtovnej závierky, a zaviazali sa neuhradiť poslednú splátku základného imania. Helénska
         republika požiadala Komisiu, aby v tejto veci neprijala rozhodnutie.

      15      Na jeseň roku 2000 spoločnosť OA poverila poradenskú spoločnosť Price WaterhouseCoopers vypracovaním súhrnnej správy týkajúcej
         sa neoverenej predbežnej konsolidovanej účtovnej závierky k 31.decembru 1999, aby si zabezpečila pevný základ na svoju neskoršiu
         reštrukturalizáciu. Grécke orgány vymenovali za finančného poradcu spoločnosť Crédit Suisse First Boston s cieľom privatizácie
         spoločnosti OA.

      IV –  Rozhodnutie z roku 2000
      16      Listom zo 17. júla 2000 Helénska republika informovala Komisiu o svojom úmysle použiť zostávajúcu povolenú pomoc na nové záruky
         za úvery, ktoré sa mali uzavrieť do konca roka 2000, na získanie investícií na presťahovanie spoločnosti OA z letiska Elliniko
         na nové aténske letisko Spata a o úmysle predĺžiť lehotu na poskytnutie záruk do 31. marca 2001. Už predtým Grécko poskytlo
         záruky za úvery vo výške 201,6 milióna USD na nákup štyroch lietadiel Airbus 340.

      17      Dňa 4. októbra 2000 sa Komisia rozhodla nevzniesť námietku proti tomuto projektu a zmenila v tomto zmysle článok 1 ods. 1
         rozhodnutia z roku 1998. V dôsledku toho nové záruky za úvery vo výške 378 miliónov USD, ktoré boli povolené rozhodnutím z roku
         1998, mohli byť poskytnuté až do 31. marca 2001 na nákup nových lietadiel a na investície potrebné na presťahovanie spoločnosti
         OA na nové letisko Spata.

      V –  Sťažnosti ZGLD a konanie vo veci formálneho zisťovania
      18      Dňa 12. októbra 2000 Združenie gréckych leteckých dopravcov (ďalej len „ZGLD“) podalo sťažnosť, v ktorej tvrdilo, že Grécko
         naďalej poskytuje spoločnosti OA rôznu pomoc v rozpore s rozhodnutiami z roku 1994 a 1998. Grécke orgány podali svoje pripomienky
         k tejto sťažnosti listom z 19. februára 2001. Dňa 24. júla 2001 ZGLD podalo doplňujúcu sťažnosť, na ktorú grécke orgány odpovedali
         listami z 25. októbra, zo 7. novembra a z 11. decembra 2001.

      19      Po týchto sťažnostiach Komisia rozhodnutím zo 6. marca 2002 (Ú. v ES C 98, s. 8) začala konanie podľa článku 88 ods. 2 ES
         z dôvodu, že nebol realizovaný reštrukturalizačný plán a neboli dodržané niektoré podmienky stanovené rozhodnutím z roku 1998.
         V tomto rozhodnutí Komisia navyše podľa článku 10 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999, ustanovujúceho podrobné
         pravidlá na uplatňovanie článku [88 ES] (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339), prikázala Helénskej republike, aby
         jej poskytla informácie.

      20      Helénska republika odpovedala Komisii listom z 11. apríla 2002.

      21      Dňa 9. augusta 2002 Komisia poslala Helénskej republike druhý príkaz na poskytnutie informácií. Grécke orgány odpovedali listom
         z 30. septembra 2002.

      22      V novembri 2002 grécke orgány odovzdali Komisii dve správy, ktoré vypracovala spoločnosť Deloitte & Touche: „Report on the
         Limited Review of Olympic Airways’ Performance as Compared to its 2002 Financial Plan (July 2002)“ [Správa o obmedzenom preskúmaní
         výkonnosti (spoločnosti OA) v porovnaní s jej finančným plánom z roku 2002 (júl 2002)] a správu o spoločnosti OA nazvanú „Restructuring
         and Privatisation (november 5th, 2002)“ [Reštrukturalizácia a privatizácia (5. november 2002)].

      VI –  Napadnuté rozhodnutie
      23      Dňa 11. decembra 2002 prijala Komisia rozhodnutie 2003/372/ES týkajúce sa pomoci poskytnutej Gréckom spoločnosti OA [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 132, 2003, s. 1, ďalej len „napadnuté rozhodnutie“). V tomto rozhodnutí konštatuje, že sa nedosiahla väčšina
         cieľov reštrukturalizačného plánu z roku 1998, že podmienky, ktoré sprevádzali rozhodnutie z roku 1998, neboli plne dodržané
         a že tak došlo k zneužitiu reštrukturalizačnej pomoci.

      24      Komisia navyše uvádza, že bola poskytnutá nová, neoznámená pomoc, spočívajúca hlavne v tom, že Grécko tolerovalo neplatenie
         alebo odklad platieb príspevkov na sociálne zabezpečenie, dane z pridanej hodnoty (DPH) z palív a náhradných dielov, poplatkov
         a nájomného dlhovaných letiskám, ako aj poplatku vyberaného z leteniek pri odlete z gréckych letísk, nazývaného „spatosimo“.
         Komisia považuje túto protiprávnu pomoc za nezlučiteľnú so spoločným trhom. Tvrdí, že jej poskytnutie ignorovalo záväzok Grécka
         neposkytnúť spoločnosti OA žiadnu ďalšiu pomoc a porušovalo zásadu jedinej pomoci. Navyše, hoci spoločnosť OA nedodržiava
         reštrukturalizačný plán z roku 1998, nemá nijaký alternatívny plán, ktorý by umožňoval Komisii dospieť k záveru, že spoločnosť
         znovu našla cestu strednodobej a dlhodobej životaschopnosti.

      25      Komisia ukladá povinnosť vymáhať pomoc vyhlásenú za nezlučiteľnú so spoločným trhom. Pokiaľ však ide o pomoc na reštrukturalizáciu,
         domnieva sa, že (odôvodnenie č. 229):

      „Nemožno vylúčiť možnosť, že priaznivé rozhodnutie Komisie z roku 1998 vyvolalo nádej, že ‚balík‘ opatrení pomoci z roku 1994
         nepredstavuje problém. V dôsledku toho, s prihliadnutím na veľmi osobité okolnosti tejto veci, nie je potrebné uložiť povinnosť
         vymáhať pomoc poskytnutú pred 14. augustom 1998.“ [neoficiálny preklad]

      26      Výrok napadnutého rozhodnutia znie takto:

      „Článok 1
      Reštrukturalizačná pomoc poskytovaná Gréckom [spoločnosti OA] vo forme
      a)      záruk za úvery poskytnutých tomuto podniku do 7. októbra 1994 na základe článku 6 gréckeho zákona č. 96/75…;
      b)      nových záruk za úvery v celkovej výške 378 miliónov [USD] týkajúcich sa úverov dohodnutých pred 31. marcom 2001 na kúpu nových
         lietadiel, ako aj na nevyhnutné investície v súvislosti s presťahovaním [spoločnosti OA] na nové letisko Spata;

      c)      zníženia dlhu [spoločnosti OA] o 427 miliárd [GRD];
      d)      kapitalizácie dlhu podniku vo výške 64 miliárd [GRD];
      e)      vkladu do základného imania vo výške 54 miliárd [GRD], zníženého na 40,8 miliardy [GRD], poskytnutého v troch splátkach vo
         výške 19, 14 a 7,8 miliardy [GRD] v rokoch 1995, 1998 a 1999,

      sa považuje za štátnu pomoc, ktorá je nezlučiteľná so spoločným trhom podľa článku 87 ods. 1 [ES], keďže nie sú splnené tieto
         podmienky, za ktorých bola uvedená štátna pomoc pôvodne schválená:

      a)      skutočná realizácia reštrukturalizačného plánu [z roku 1998] zabezpečujúca dlhodobú životaschopnosť podniku;
      b)      dodržanie 24 osobitných záväzkov sprevádzajúcich schválenie pomoci a
      c)      pravidelné monitorovanie realizácie reštrukturalizačnej pomoci.
      Článok 2
      Štátna pomoc poskytovaná Gréckom vo forme tolerovania sústavného neplatenia príspevkov na sociálne zabezpečenie, DPH z paliva
         a náhradných dielov dlhovanej spoločnosťou Olympic Aviation, nájomného dlhovaného viacerým letiskám, letiskových poplatkov
         dlhovaných letisku Spata a iným letiskách, ako aj poplatku ‚spatosimo‛, je nezlučiteľná so spoločným trhom.

      Článok 3
      1.      Grécko prijme opatrenia, ktoré sa vyžadujú na vymáhanie pomoci uvedenej v článku 1 vo výške 14 miliárd [GRD] (41 miliónov
         eur), ktorá je nezlučiteľná so Zmluvou, ako aj pomoci uvedenej v článku 2, ktorá bola poskytnutá protiprávne, od príjemcu
         tejto pomoci.

      2.      K vymáhaniu pomoci dôjde bez prieťahov podľa postupov stanovených vnútroštátnou právnou úpravou, pokiaľ tieto postupy umožňujú
         okamžitý a efektívny výkon rozhodnutia. Sumy, ktoré majú byť vymáhané, zahŕňajú úroky odo dňa poskytnutia pomoci až do dňa
         jej skutočného vrátenia. Úroky sa vypočítajú na základe referenčnej sadzby používanej na výpočet čistého dotačného ekvivalentu
         regionálnej pomoci.

      Článok 4
      Grécko do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia upovedomí Komisiu o opatreniach, ktoré prijalo podľa tohto rozhodnutia.
      …“ [neoficiálny preklad]

       Konanie a návrhy účastníkov konania
      27      Žalobkyňa návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 24. februára 2003 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto
         konanie.

      28      Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

      –        úplne alebo čiastočne zrušil napadnuté rozhodnutie,
      –        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania,
      –        nariadil akékoľvek opatrenie na zabezpečenie priebehu konania alebo vykonanie dôkazných prostriedkov, ktoré považuje za potrebné,
      –        nariadil akékoľvek ďalšie opatrenie, ktoré považuje za vhodné.
      29      Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

      –        zamietol žalobu ako nedôvodnú,
      –        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
      30      Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (druhá rozšírená komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania bez
         predchádzajúceho vykonania dôkazných prostriedkov.

      31      Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im Súd prvého stupňa položil, boli vypočuté na pojednávaní, ktoré
         sa konalo 29. novembra 2006.

       Právny stav
      32      Žalobkyňa napáda napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje nezlučiteľnosť pomoci na reštrukturalizáciu povolenej
         v rozhodnutí z roku 1998 na jednej strane a údajnej novej pomoci na druhej strane so spoločným trhom a ukladá povinnosť ich
         vymáhania.

      33      Skôr ako sa Súd prvého stupňa bude postupne zaoberať dvoma časťami žaloby a žalobným dôvodom, ktorý je spoločný pre tieto
         dve časti a je založený na zneužití právomoci, považuje za vhodné v prvom rade upresniť na úvod právny rámec, v ktorom sa
         nachádzajú výhrady žalobkyne týkajúce sa prenesenia dôkazného bremena, ako aj porušenia procesných pravidiel a práva byť vypočutý,
         a v druhom rade preskúmať bez ďalšieho žalobný dôvod založený na porušení práva žalobkyne byť vypočutá.

      I –  Úvodné pripomienky k dôkaznému bremenu, procesným povinnostiam účastníkov konania a výhradám týkajúcim sa porušenia práva
            byť vypočutý
      34      Žalobkyňa oprávnene tvrdí, že v zásade bolo povinnosťou Komisie, aby v napadnutom rozhodnutí poskytla dôkaz tak o zneužití
         reštrukturalizačnej pomoci, ako aj o poskytnutí novej pomoci. Z ustanovení článku 88 ods. 2 a 3 ES totiž vyplýva, že ak to
         nie je preukázané, vzťahuje sa na existujúcu pomoc skoršie rozhodnutie o schválení a nové opatrenia, o ktoré ide, nemožno
         považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES (pozri, pokiaľ ide o dôkazné bremeno zneužitia predtým schválenej pomoci,
         rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. mája 2005, Saxonia Edelmetalle a Zemag/Komisia, T‑111/01 a T‑133/01, Zb. s. II‑1579, bod
         86, a pokiaľ ide o dôkazné bremeno poskytnutia novej pomoci, rozsudok Súdneho dvora z 13. apríla 1994, Nemecko a Pleuger Worthington/Komisia,
         C‑324/90 a C‑342/90, Zb. s. I‑1173, bod 23). Naopak, dôkazné bremeno zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom ako výnimky z ustanovení
         článku 87 ods. 1 ES v zásade zaťažuje dotknutý členský štát, ktorý musí preukázať, že podmienky tejto výnimky sú splnené.

      35      Napriek tomu je namieste zdôrazniť, že toto rozdelenie dôkazného bremena podlieha dodržaniu procesných povinností, ktoré má
         Komisia a dotknutý členský štát v rámci výkonu právomoci, ktorou táto inštitúcia disponuje na to, aby primala členský štát
         k tomu, aby jej poskytol všetky potrebné informácie.

      36      Z judikatúry predovšetkým vyplýva, že na to, aby členský štát získal schválenie novej alebo upravenej pomoci ako výnimku z pravidiel
         Zmluvy, je povinný na základe svojej povinnosti spolupráce s Komisiou vyplývajúcej z článku 10 ES uviesť všetky skutočnosti
         umožňujúce tejto inštitúcii overiť, či sú splnené podmienky výnimky (rozsudok Súdneho dvora z 28. apríla 1993, Taliansko/Komisia,
         C‑364/90, Zb. s. I‑2097, bod 20; rozsudky Súdu prvého stupňa z 15. júna 2005, Regione autonoma della Sardegna/Komisia, T‑171/02,
         Zb. s. II‑2123, bod 129, a zo 6. apríla 2006, Schmitz‑Gotha Fahrzeugwerke/Komisia, T‑17/03, Zb. s. II‑1139, bod 48). Komisia
         je okrem toho oprávnená prijať rozhodnutie na základe dostupných informácií v prípade, ak jej členský štát v rozpore so svojou
         povinnosťou spolupráce neposkytne informácie, ktoré od neho požadovala, či už na preskúmanie kvalifikácie a zlučiteľnosti
         novej alebo upravenej pomoci so spoločným trhom, alebo na overenie riadneho použitia skôr schválenej pomoci. Pred prijatím
         takéhoto rozhodnutia však Komisia musí vyzvať členský štát, aby jej v lehote, ktorú určí, poskytol všetky dokumenty a informácie
         potrebné na výkon jej kontroly. Až keď členský štát napriek príkazu Komisie neposkytne požadované informácie, má Komisia právomoc
         ukončiť konanie a prijať na základe informácií, ktoré má k dispozícii, podľa okolností buď rozhodnutie týkajúce sa existencie
         a zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom (rozsudky Súdneho dvora zo 14. februára 1990, Francúzsko/Komisia, nazývaný „Boussac“,
         C‑301/87, Zb. s. I‑307, bod 22, a Nemecko a Pleuger Worthington/Komisia, už citovaný v bode 34 vyššie, bod 26), alebo rozhodnutie,
         ktorým sa konštatuje riadne použitie skôr schválenej pomoci (rozsudky Saxonia Edelmetalle a Zemag/Komisia, už citovaný v bode
         34 vyššie, bod 93, a Freistaat Thüringen/Komisia, T‑318/00, Zb. s. II‑4178, bod 73).

      37      Tieto procesné povinnosti sú dotknutému členskému štátu a Komisii uložené na to, aby umožnili Komisii vykonať jej kontrolu
         na základe dostatočne jasných a presných informácií pri súčasnom garantovaní dodržania práva dotknutého členského štátu byť
         vypočutý. Treba totiž pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry je dodržanie práva na obhajobu v každom konaní vedenom proti
         osobe, v ktorom môže byť prijatý akt, ktorý jej spôsobí ujmu, základnou zásadou práva Spoločenstva a musí byť zaručené aj
         vtedy, keď neexistuje osobitná právna úprava (rozsudok Súdneho dvora z 12. februára 1992, Holandsko a PTT Nederland/Komisia,
         C‑48/90 a C‑66/90, Zb. s. I‑565, bod 44; pozri aj rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. marca 2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale
         a Land Nordrhein‑Westfalen/Komisia, T‑228/99 a T‑233/99, Zb. s. II‑435, bod 121).

      38      V tomto prípade sú vyššie uvedené procesné povinnosti zopakované a konkretizované v článku 2 ods. 2, v článku 5 ods. 1 a 2,
         v článku 10, v článku 13 ods. 1 a v článku 16 nariadenia č. 659/1999.

      39      Žalobkyňa v tejto veci vytýka Komisii v podstate to, že neidentifikovala a nevyžiadala si podstatné dôkazy, ktoré mohli odstrániť
         jej pochybnosti o kvalifikácii posudzovaných opatrení alebo o zlučiteľnosti pomoci so Zmluvou. Žalovaná inštitúcia tak preniesla
         dôkazné bremeno a ignorovala právo Helénskej republiky byť vypočutá. Porušenie tohto práva priamo ovplyvnilo výsledok konania
         (pozri rozsudky Súdneho dvora Boussac, už citovaný v bode 36 vyššie, bod 31, a z 21. marca 1990, Belgicko/Komisia, nazývaný
         „Tubemeuse“, C‑142/87, Zb. s. I‑959, bod 48). Komisia navyše porušila právo byť vypočutý aj vo vzťahu k žalobkyni, ktorej
         100 %‑ným vlastníkom je štát a ktorá bola jediným možným zdrojom podstatných dôkazov, ktoré Komisia považovala za chýbajúce.

      40      Z tejto argumentácie vyplýva, že žalobkyňa tým, že sa odvoláva na porušenie práva dotknutého členského štátu byť vypočutý,
         ako aj na porušenie svojho vlastného práva byť vypočutá, konkrétnejšie vytýka Komisii, že neupovedomila ani Helénsku republiku,
         ani ju samotnú o významných skutočnostiach, o ktorých táto inštitúcia naďalej pochybovala, a nevyžiadala si o nich dodatočné
         informácie pred prijatím napadnutého rozhodnutia.

      41      Práve s prihliadnutím na vyššie uvedené procesné zásady bude potrebné preskúmať výhrady týkajúce sa prenesenia dôkazného bremena
         a s tým súvisiaceho porušenia práva Helénskej republiky byť vypočutá, ktoré žalobkyňa uplatňuje postupne v prípade reštrukturalizačnej
         pomoci a rôznych foriem údajnej novej pomoci, vyhlásených v napadnutom rozhodnutí za nezlučiteľné so spoločným trhom.

      II –  O dôvode založenom na porušení práva žalobkyne byť vypočutá
      42      Pokiaľ ide o žalobný dôvod založený na porušení práva žalobkyne byť vypočutá, treba najprv pripomenúť, že článok 88 ods. 2 ES
         oprávňuje dotknuté osoby, medzi ktorými sa nachádzajú aj príjemcovia posudzovaného opatrenia, predložiť svoje pripomienky.
         Toto ustanovenie bolo vyložené v tom zmysle, že dotknuté osoby majú právo zúčastniť sa na správnom konaní iba v rozsahu primeranom
         okolnostiam prejednávanej veci (rozsudky Súdu prvého stupňa z 25. júna 1998, British Airways a i./Komisia, T‑371/94 a T‑394/94,
         Zb. s. II‑2405, bod 60, a Westdeutsche Landesbank Girozentrale a Land Nordrhein‑Westfalen/Komisia, už citovaný v bode 37 vyššie,
         bod 125). Dodržanie takto vymedzených procesných práv dotknutých osôb predstavuje podstatnú formálnu náležitosť, ktorej porušenie
         môže viesť k zrušeniu napadnutého rozhodnutia. Ide najmä o prípad, keď príjemcom pomoci, ktorá sa má vymáhať, nebolo v rámci
         konania vo veci formálneho zisťovania skutočne umožnené predložiť ich pripomienky, pretože ich Komisia neoznačila v rozhodnutí
         o začatí konania alebo v neskoršom štádiu, a keď nemožno vylúčiť, že ak by nedošlo k tejto nezrovnalosti, konanie mohlo viesť
         k odlišnému výsledku (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 22. februára 2006, Le Levant 001 a i./Komisia, T‑34/02,
         Zb. s. II‑267, body 82 až 95 a 137).

      43      Keďže však konanie v oblasti štátnej pomoci je vedené len proti dotknutému členskému štátu, dotknuté osoby sa v zásade nemôžu
         dovolávať práva na obhajobu priznaného osobám, proti ktorým sa konanie vedie, ktoré sú oprávnené domáhať sa takej kontradiktórnej
         diskusie s Komisiou, ako je tá, ktorá sa začala v prospech dotknutého členského štátu (rozsudky Súdu prvého stupňa British
         Airways a i./Komisia, už citovaný v bode 42 vyššie, bod 60; Westdeutsche Landesbank Girozentrale a Land Nordrhein‑Westfalen/Komisia,
         už citovaný v bode 37 vyššie, body 122 a 125; z 8. júla 2004, Technische Glaswerke Ilmenau/Komisia, T‑198/01, Zb. s. II‑2717,
         bod 192, a Schmitz‑Gotha Fahrzeugwerke/Komisia, už citovaný v bode 36 vyššie, bod 54).

      44      V tomto prípade treba konštatovať, že žalobkyňa neuvádza žiadnu konkrétnu okolnosť, ktorá by umožňovala domnievať sa, že sa
         nezúčastnila na správnom konaní v rozsahu primeranom okolnostiam prejednávanej veci. Jediná skutočnosť, ktorú dotknutá osoba
         uvádza, a to, že bola jediným možným zdrojom dôkazov považovaných Komisiou za potrebné, v tomto ohľade neodôvodňovala, aby
         jej táto inštitúcia adresovala žiadosti o informácie. Ako už totiž bolo uvedené (pozri bod 36 vyššie), v zásade dotknutý členský
         štát je povinný na žiadosť Komisie poskytnúť všetky potrebné informácie. Za týchto okolností nemôžu byť procesné práva žalobkyne
         dotknuté ani tým, že Komisia údajne neidentifikovala podstatné dôkazy potrebné na odstránenie jej pochybností, ani tým, že
         si táto inštitúcia nevyžiadala dodatočné informácie (pozri bod 40 vyššie). Tieto výhrady budú teda preskúmané iba v rámci
         žalobného dôvodu založeného na porušení práva Helénskej republiky byť vypočutá, ktorý žalobkyňa tiež uplatňuje.

      45      Okrem toho, a to v každom prípade, je namieste domnievať sa, že žalobkyňa sa mohla zúčastniť na správnom konaní nepriamo,
         prostredníctvom dotknutého členského štátu, ktorý je jej jediným akcionárom. Zo spisu navyše vyplýva, že riaditelia spoločnosti
         OA sa počas celého správneho konania zúčastňovali na stretnutiach medzi službami Komisie a gréckymi orgánmi.

      46      Zo všetkých týchto dôvodov treba žalobný dôvod založený na porušení práva žalobkyne byť vypočutá zamietnuť ako nedôvodný.

      III –  Pomoc na reštrukturalizáciu (články 1, 3 a 4 napadnutého rozhodnutia)
      47      Žalobkyňa popiera skutočnosti, z ktorých Komisia v napadnutom rozhodnutí vychádzala, aby vyhlásila existujúcu reštrukturalizačnú
         pomoc za nezlučiteľnú so spoločným trhom. Žalobkyňa najprv kritizuje závery Komisie, podľa ktorých nebol realizovaný reštrukturalizačný
         plán z roku 1998. Ďalej tvrdí, že Helénska republika si splnila povinnosti, ktoré jej ukladal článok 1 ods. 1 písm. d) rozhodnutia
         z roku 1998, pokiaľ ide o implementáciu informačného systému riadenia (ďalej len „ISR“). Helénska republika navyše dodržala
         povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 1 ods. 2 rozhodnutia z roku 1998 a ktoré sa týkajú predkladania správ o plnení podmienok
         uložených týmto rozhodnutím. Žalobkyňa napokon uvádza, že boli dodržané aj podmienky uvedené v článku 1 písm. b), c) a e)
         rozhodnutia z roku 1994.

      A –  Neexistencia skutočnej realizácie reštrukturalizačného plánu uvádzaná v napadnutom rozhodnutí
      48      Žalobkyňa sa domnieva, že reštrukturalizačný plán z roku 1998 bol realizovaný, aby zabezpečil dlhodobú životaschopnosť spoločnosti
         OA. V prvom rade tvrdí, že závery Komisie o realizácii tohto plánu nezohľadňujú zmenu tohto plánu a sú v dôsledku toho postihnuté
         skutkovým omylom, zjavne nesprávnym posúdením a/alebo nedostatkom odôvodnenia. V druhom rade Komisia náležite nepreskúmala
         otázku, či pomoc schválenú v roku 1998 bolo možné považovať za zlučiteľnú s článkom 87 ods. 3 písm. c) ES na základe zmeneného
         reštrukturalizačného plánu, ktorý sa uplatňoval v čase prijatia napadnutého rozhodnutia. V tomto ohľade je napadnuté rozhodnutie
         podľa žalobkyne postihnuté zjavne nesprávnym posúdením a porušením článku 87 ods. 3 písm. c) ES. V treťom rade sa Komisia
         dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že nebolo prijaté žiadne opatrenie na reštrukturalizáciu spoločnosti
         OA.

      1.     O výhrade týkajúcej sa nezohľadnenia zmeny reštrukturalizačného plánu
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      49      Na jednej strane žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila skutkového omylu a zjavne nesprávneho posúdenia tým, že nezohľadnila
         zmenu reštrukturalizačného plánu z roku 1998, ktorú podľa žalobkyne táto inštitúcia schválila v rámci jediného a dlhotrvajúceho
         reštrukturalizačného konania, ktoré žalobkyňa úspešne viedla. Komisia totiž skontrolovala dodržiavanie reštrukturalizačných
         povinností uložených spoločnosti OA so zreteľom na reštrukturalizačný plán v jeho pôvodnej verzii z roku 1998. V čase prijatia
         napadnutého rozhodnutia však zmenený plán upravoval väčšinovú privatizáciu spoločnosti Olympic Airways, opatrenia na obmedzenie
         nákladov a predaj nepodstatných aktív. K jedinému prerušeniu reštrukturalizačného konania došlo pre udalosti z 11. septembra
         2001. K dátumu prijatia napadnutého rozhodnutia už bola ukončená prvá časť privatizačného procesu.

      50      Na druhej strane napadnuté rozhodnutie je postihnuté nedostatkom odôvodnenia, keďže Komisia neanalyzovala zmenený plán, ale
         vychádzala z pôvodného plánu z roku 1998. Komisia teda náležitým spôsobom neodôvodnila svoj záver, podľa ktorého (zmenený)
         reštrukturalizačný plán nezabezpečoval dlhodobú životaschopnosť spoločnosti Olympic Airways.

      51      Na podporu vyššie uvedených žalobných dôvodov žalobkyňa popiera tvrdenie Komisie obsiahnuté v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie
         č. 173), že Helénska republika nenavrhla zmeny reštrukturalizačného plánu, ktoré považovala za potrebné. Tvrdí, že počas správneho
         konania bolo všetkým dotknutým účastníkom konania zrejmé, že reštrukturalizačný plán bol zmenený.

      52      Komisia už od roku 1999 akceptovala, že reštrukturalizačný plán bol zmenený. Podporovala totiž zmenu tohto plánu pod vedením
         spoločnosti Speedwing, ako to preukazujú jej listy gréckej vláde z 12. mája, 27. júla a z 23. augusta 1999. Bola vopred informovaná
         o tomto prvom návrhu zmeny listami gréckej vlády zo 7. mája, z 23. júna a zo 7. júla 1999. Mimoriadne podrobný plán Speedwing
         bol tak prvým zmeneným reštrukturalizačným plánom. Dňa 18. novembra 1999 bol tento plán predložený Komisii spolu s listom
         gréckej vlády. Komisia vo svojom liste Helénskej republike z 29. marca 2000 pripustila, že plán Speedwing sa už uplatňoval.

      53      Keďže však Komisia plán Speedwing neschválila, grécka vláda ju už od roku 2000, najmä listami z 29. augusta a zo 6. septembra
         2000, informovala o druhom zmenenom reštrukturalizačnom pláne, rátajúcom s privatizáciou spoločnosti OA, ako to potvrdzujú
         najmä odôvodnenia č. 73 a 175 napadnutého rozhodnutia. Podrobné informácie o privatizačnom konaní boli Komisii predložené
         najmä v memorande vypracovanom spoločnosťou Crédit Suisse First Boston v decembri 2000 a potom v liste gréckej vlády zo 16. mája
         2001.

      54      Z vymenenej korešpondencie vyplýva, že od roku 2000 reštrukturalizačný plán pozostával z väčšinovej privatizácie, z opatrení
         na obmedzenie nákladov a z predaja nepodstatných aktív. Žalobkyňa upresňuje, že opatrenia na obmedzenie nákladov, ktoré, ako
         vyplýva z napadnutého rozhodnutia (odôvodnenia č. 106 a 174), Komisia odsúhlasila, sa začali uplatňovať v roku 1998 v súlade
         s rozhodnutím z roku 1998.

      55      Niekoľko vyhlásení Komisie potvrdzuje, že Komisia uznávala, že plán z roku 1998 bol zmenený, aby sa tak prispôsobil novej
         situácii, a že reštrukturalizácia spoločnosti OA nevyhnutne zahŕňala privatizáciu. Vo svojom rozhodnutí zo 4. októbra 2000,
         formálne povoľujúcom zmenu plánu z roku 1998, totiž Komisia nevyjadrila svoje obavy nad postupom reštrukturalizácie, ale naopak
         výslovne odkázala na privatizáciu, keď najmä uviedla, že „riadenie [v tomto okamihu bolo] prechodné v očakávaní privatizácie
         [spoločnosti OA] na začiatku budúceho roka“.

      56      Komisia navyše vzala na vedomie, že boli prijaté účinné opatrenia smerujúce k privatizácii, a to najmä v liste gréckym orgánom
         z 25. apríla 2001, ako aj v liste podpredsedníčky Komisie zodpovednej za dopravu, pani Loyolovej de Palacio, gréckemu ministrovi
         dopravy a komunikácií z 5. júla 2001. Tento list totiž odkazoval na stretnutie, ktoré sa konalo 29. mája 2001 medzi úradníkmi
         Komisie a členmi kabinetu pani Loyolovej de Palacio na jednej strane a finančnými a právnymi poradcami gréckej vlády na druhej
         strane „na tému [vtedy] prebiehajúcej privatizácie [spoločnosti OA]“.

      57      Okrem toho skutočnosť, že nedošlo k úhrade poslednej splátky pomoci schválenej v rozhodnutí z roku 1998 (22,9 milióna eur),
         preukazuje, že grécka vláda a Komisia uznali, že reštrukturalizačný plán z roku 1998 bol od roku 1999 zmenený, aby zohľadnil
         vývoj konjunktúry trhu leteckej dopravy, ako aj situáciu spoločnosti OA. So zreteľom na túto zmenu alebo upustenie od reštrukturalizačného
         plánu, ktoré sa prejavili predovšetkým neuhradením poslednej splátky pomoci, napadnuté rozhodnutie tým, že vyslovuje záver
         o nedodržaní reštrukturalizačného plánu z roku 1998 a nariaďuje vymáhať druhú splátku pomoci, porušuje aj zásadu ochrany legitímnej
         dôvery, podstatné formálne náležitosti a zásadu ne bis in idem. Komisia totiž mala pred prijatím napadnutého rozhodnutia upozorniť, že nesúhlasí s vyššie uvedenou zmenou. Navyše Komisia
         mala pri určení vymáhanej sumy pomoci zohľadniť neuhradenie poslednej splátky pomoci.

      58      Realizáciu druhého zmeneného reštrukturalizačného plánu prerušili udalosti z 11. septembra 2001. Listom z 1. februára 2002
         grécka vláda oznámila Komisii nové opatrenia, ktoré prijala spoločnosť OA v súlade s týmto zmeneným reštrukturalizačným plánom,
         aby čelila celkovému zníženiu leteckej dopravy. Väčšinová privatizácia spoločnosti OA, opatrenia na obmedzenie nákladov a predaj
         nepodstatných aktív predstavovali s prihliadnutím na okolnosti reálne a vhodné reštrukturalizačné opatrenia.

      59      Súčasný proces privatizácie sa začal úspešne už vo februári 2002, ako to uvádza list gréckej vlády Komisii z 22. februára
         2002. V roku 2002 totiž došlo v činnosti spoločnosti OA k zreteľnému zlepšeniu. Helénska republika informovala Komisiu o privatizačnom
         konaní a o opatreniach na obmedzenie nákladov najmä vo svojich odpovediach z 11. apríla 2002 na prvý príkaz Komisie poskytnúť
         informácie, vo svojom liste zo 16. júla 2002 a vo svojich odpovediach z 30. septembra 2002 na druhý príkaz Komisie poskytnúť
         informácie z 9. augusta 2002. V týchto odpovediach Helénska republika najmä potvrdila predaj 58 % dcérskej spoločnosti Olympic
         Catering.

      60      Zápisnica zo stretnutia zo 16. októbra 2002 preukazuje, že Komisia bola pri tejto príležitosti znovu informovaná o situácii.
         Výslovne sa v nej cituje, že reštrukturalizačný plán z roku 1998 (vo forme schválenej v roku 1998) „už nebol aktuálny“ (bod
         2, posledný odsek nazvaný „Finančný a obchodný prehľad“). Táto zápisnica tiež uvádza (príloha II, odsek 16), že pani Loyola
         de Palacio sa 2. a 3. októbra 2002 stretla s pánom Verelisom, gréckym ministrom dopravy a komunikácií, a požadovala vypracovanie
         nového reštrukturalizačného plánu do konca roka 2002.

      61      Navyše správa o obmedzenom preskúmaní výkonnosti spoločnosti OA v porovnaní s jej finančným plánom z roku 2002 (júl 2002),
         ktorá bola 5. novembra 2002 odovzdaná vedúcemu kabinetu pani Loyolovej de Palacio a 14. novembra 2002 odoslaná službám Komisie,
         uvádzala zreteľné zlepšenie prevádzkovej situácie podniku OA v roku 2002. Za týchto okolností nebolo odloženie väčšinovej
         privatizácie leteckých činností na obdobie po skončení roka 2002 významné.

      62      Dňa 21. novembra 2002 bola Komisii odovzdaná podrobná správa s názvom „Restructuring & Privatisation Report on OA (5 november
         2002)“ [Správa o reštrukturalizácii a privatizácii OA (5. november 2002)]. Táto správa dôkladne opisovala privatizačný návrh
         až do podrobností o počte zamestnancov a obsahovala finančné vyhliadky letových operácií v rokoch 2003 až 2005 preukazujúce
         životaschopnosť podniku.

      63      Listom gréckeho ministra dopravy a komunikácií z 2. decembra 2002 bol komisár zodpovedný za dopravu informovaný o šiestich
         súkromných investoroch, ktorí prejavili záujem o získanie väčšiny akcií spoločnosti OA (odôvodnenie č. 9 napadnutého rozhodnutia).

      64      V tejto súvislosti, na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, jej bol druhý zmenený reštrukturalizačný plán predložený „so všetkými
         relevantnými detailmi“ v súlade s bodom 32 usmernení spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem
         v ťažkostiach (Ú. v. ES C 288, s. 2; Mim. vyd. 08/001, s. 322, ďalej len „usmernenia“) z roku 1999. Predovšetkým vyššie uvedená
         správa z 5. novembra 2002 obsahovala všetky požadované „údaje, predpoklady, prognózy, opatrenia, ciele a podmienky“ a jej
         názov jasne uvádzal, že išlo o reštrukturalizačný plán. Vyššie uvedené usmernenia sa navyše obmedzujú na to, že v bode 3.2.4
         uvádzajú, že členský štát môže „požiadať“ Komisiu, aby dala súhlas na zmeny reštrukturalizačného plánu. V tomto prípade teda
         bohatá korešpondencia medzi Helénskou republikou a Komisiou predstavuje prípustnú žiadosť. Navyše druhý zmenený reštrukturalizačný
         plán bol Komisii predložený podľa rovnakého postupu, aký bol dodržaný v prípade plánu Speedwing a s ktorým sa Komisia zdala
         byť spokojná.

      65      Komisia tvrdí, že žalobkyňou uplatnený skutkový dôvod, podľa ktorého jej bol privatizačný plán predložený a ona ho schválila,
         či už ako žiadosť o ďalšiu pomoc, alebo ako nový reštrukturalizačný plán nahrádzajúci plán z roku 1998, spoločnosť OA ani
         grécke orgány neuplatnili počas správneho konania. Dokonca počas stretnutia 16. októbra 2002 bolo zdôraznené, že Komisia preskúma,
         či Helénska republika dodržiava záväzky uložené rozhodnutím z roku 1998. Žalobkyňa preto nemôže uplatňovať tento nový skutkový
         dôvod (pozri, a contrario, návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Darmon k rozsudku Nemecko a Pleuger Worthington/Komisia, už citovanému v bode
         34 vyššie, Zb. s. I‑1175, body 33 a 107; rozsudky Súdu prvého stupňa British Airways a i./Komisia, už citovaný v bode 42 vyššie,
         bod 81, a z 15. septembra 1998, BFM a EFIM/Komisia, T‑126/96 a T‑127/96, Zb. s. II‑3437, bod 88). Pokiaľ ide o meritum veci,
         Komisia popiera, že spoločnosť OA bola podrobená „jedinému a dlhotrvajúcemu reštrukturalizačnému konaniu“ založenému na zmenenom
         reštrukturalizačnom pláne. Tvrdí, že plán Speedwing bol úplne iný ako privatizačný plán. Navyše po upustení od plánu Speedwing
         jej nebol predložený žiadny zmenený reštrukturalizačný plán, a teda tým skôr nijaký takýto plán neschválila.

      66      Komisia tvrdí, že podľa judikatúry (rozsudok BFM a EFIM/Komisia, už citovaný v bode 65 vyššie, body 98 až 100) samotné vyhlásenie
         zámeru nestačí na to, aby došlo k zmene reštrukturalizačného plánu. Vyžaduje sa formálne predloženie zmeneného plánu (sprevádzaného
         údajmi, predpokladmi, prognózami, opatreniami, cieľmi a podmienkami) na účely jeho posúdenia Komisiou. Grécke orgány navyše
         zjavne poznali príslušný postup, pretože ho dodržali tak v prípade prijatia plánu z roku 1994, ktorý Komisia schválila v rozhodnutí
         z roku 1998, ako aj v prípade plánu Speedwing.

      67      V tomto prípade korešpondenciu, na ktorú sa odvoláva žalobkyňa, nebolo možné v nijakom prípade považovať za zodpovedajúcu
         podmienkam zmeneného reštrukturalizačného plánu. Správa nazvaná „Report on the limited review of [OA] performance as compared
         to its 2002 financial plan“ spočíva na nepotvrdených informáciách a predpokladoch a na údajoch, ktoré sa v niektorých prípadoch
         ukázali nesprávne a neúplné. Správa o reštrukturalizácii a privatizácii spoločnosti OA z 5. novembra 2002 uvádza privatizačné
         konanie stále ako „koncepciu“, hoci bola Komisii predložená v novembri 2002, čiže menej ako dva mesiace pred skončením reštrukturalizačného
         plánu schváleného v roku 1998. Navyše ani jedna z týchto dvoch správ nebola výslovne predložená ako revidovaný plán.

      68      Napokon tvrdenie, že neuhradenie poslednej splátky pomoci preukazuje, že plán z roku 1998 bol na základe spoločnej dohody
         zmenený, je oneskorené, lebo nebolo uplatnené počas správneho konania. Toto tvrdenie navyše nie je dôvodné. Je tiež v rozpore
         s pripomienkami, ktoré grécke orgány predložili 21. novembra 2002 a podľa ktorých Komisia neschválila úhradu poslednej splátky,
         čím zabránila tomu, aby plán priniesol svoje ovocie.

      69      Za týchto okolností, keďže trvanie reštrukturalizačného plánu schváleného rozhodnutím z roku 1998 sa chýlilo ku koncu, bola
         Komisia povinná posúdiť realizáciu tohto plánu.

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      70      Skôr ako sa Súd prvého stupňa bude zaoberať žalobnými dôvodmi založenými na jednej strane na nedostatku odôvodnenia a na druhej
         strane na skutkovom omyle a zjavne nesprávnom posúdení, treba preskúmať námietku neprípustnosti, ktorú vznáša Komisia proti
         argumentácii žalobkyne týkajúcej sa zmeny reštrukturalizačného plánu.

       O námietke neprípustnosti vznesenej Komisiou
      71      Komisia tvrdí, že argumentácia žalobkyne založená na údajnom predložení privatizačného plánu, ktorým sa mení reštrukturalizačný
         plán z roku 1998, je neprípustná, pretože nebola uplatnená v správnom konaní.

      72      Súd prvého stupňa pripomína, že v konaní o žalobe o neplatnosť podanej podľa článku 230 ES musí byť zákonnosť aktu Spoločenstva
         posudzovaná v závislosti od skutkových a právnych okolností existujúcich v čase prijatia aktu. Predovšetkým komplexné posúdenia
         vykonané Komisiou treba preskúmať iba na základe informácií, ktorými Komisia disponovala v okamihu ich vykonania (rozsudky
         Súdu prvého stupňa British Airways a i./Komisia, už citovaný v bode 42 vyššie, bod 81, a z 15. júna 2005, Corsica Ferries
         France/Komisia, T‑349/03, Zb. s. II‑2197, bod 142).

      73      Z toho vyplýva, že v zásade nemožno pripustiť, aby sa žalobca odvolával na skutkové tvrdenia neznáme Komisii, na ktoré Komisia
         nebola upozornená v rámci konania vo veci formálneho zisťovania. Dotknutej osobe naopak nič nebráni, aby proti konečnému rozhodnutiu
         uplatnila právny dôvod neuvedený v štádiu správneho konania (rozsudky Súdu prvého stupňa zo 6. októbra 1999, Kneissl Dachstein/Komisia,
         T‑110/97, Zb. s. II‑2881, bod 102, a Saxonia Edelmetalle a Zemag./Komisia, už citovaný v bode 34 vyššie, bod 68).

      74      V tomto prípade Komisia nepopiera, že sa o otázke privatizácie spoločnosti OA, ktorej sa venuje najmä jej korešpondencia s gréckymi
         orgánmi a niektoré správy, ktoré jej tieto orgány odovzdali a na ktorých žalobkyňa zakladá svoj žalobný dôvod týkajúci sa
         existencie zmeneného reštrukturalizačného plánu schváleného touto inštitúciou, dozvedela počas správneho konania.

      75      Otázka, či bol privatizačný plán, ktorým sa menil reštrukturalizačný plán z roku 1998, náležite predložený Komisii na účel
         jeho schválenia v súlade s príslušnými procesnými pravidlami, je teda právnym posúdením na základe vyššie uvedených skutkových
         okolností, o ktorých je nesporné, že boli Komisii oznámené.

      76      Pokiaľ teda ide o právny dôvod, a nie o čisto skutkovú argumentáciu, je prípustné, aby sa žalobkyňa odvolávala na údajnú existenciu
         privatizačného plánu nahrádzajúceho reštrukturalizačný plán z roku 1998 bez ohľadu na to, či tento dôvod uplatnila počas správneho
         konania, alebo nie.

      77      Z rovnakých dôvodov treba zamietnuť aj námietku neprípustnosti vznesenú Komisiou proti právnemu tvrdeniu žalobkyne, podľa
         ktorého neuhradenie poslednej splátky pomoci schválenej rozhodnutím z roku 1998 preukazuje, že reštrukturalizačný plán z roku
         1998 bol zmenený na základe dohody s Komisiou.

       O dôvode založenom na nedostatku odôvodnenia
      78      Na úvod treba posúdiť rozsah argumentácie žalobkyne týkajúcej sa nedostatku odôvodnenia.

      79      Súd prvého stupňa v tomto ohľade pripomína, že povinnosť odôvodnenia predstavuje podstatnú formálnu náležitosť, ktorú treba
         odlíšiť od otázky dôvodnosti odôvodnenia, ktorá je otázkou vecnej zákonnosti sporného aktu. Výhrady a tvrdenia, ktoré popierajú
         dôvodnosť tohto aktu, teda nemajú účinok v rámci žalobného dôvodu založeného na neexistencii alebo nedostatočnosti odôvodnenia.
         Odôvodnenie vyžadované článkom 253 ES musí byť prispôsobené povahe príslušného aktu a musí z neho jasne a jednoznačne vyplývať
         úvaha inštitúcie, ktorá je pôvodcom aktu, aby tak umožnilo dotknutým subjektom poznať dôvody prijatého opatrenia a príslušnému
         súdu vykonať kontrolu (rozsudok Súdneho dvora z 22. marca 2001, Francúzsko/Komisia, C‑17/99, Zb. s. I‑2481, body 35 až 38;
         rozsudky Corsica Ferries France/Komisia, už citovaný v bode 72 vyššie, body 52 a 59, a Schmitz‑Gotha Fahrzeugwerke/Komisia,
         už citovaný v bode 36 vyššie, body 70 a 71).

      80      Okrem toho podľa ustálenej judikatúry otázku, či odôvodnenie rozhodnutia spĺňa požiadavky článku 253 ES, treba posúdiť nielen
         so zreteľom na jeho znenie, ale aj na jeho kontext a súhrn právnych pravidiel upravujúcich príslušnú oblasť (rozsudky British
         Airways a i./Komisia, už citovaný v bode 42 vyššie, bod 94, a Freistaat Thüringen/Komisia, už citovaný v bode 36 vyššie, bod
         202).

      81      V tomto prípade žalobkyňa v podstate vytýka Komisii, že pokiaľ ide o neexistenciu životaschopnosti spoločnosti OA, napadnuté
         rozhodnutie neodôvodnila s ohľadom na zmenený reštrukturalizačný plán.

      82      Je pravda, že v napadnutom rozhodnutí Komisia kontrolovala skutočnú realizáciu reštrukturalizačného plánu vo vzťahu k plánu
         stanovenému rozhodnutím z roku 1998. Napriek tomu v odôvodnení č. 173 tohto rozhodnutia odôvodnila tento prístup tým, že podľa
         jej názoru Grécko, jediný akcionár spoločnosti OA, nepredložilo po tom, čo zamietla plán Speedwing, návrh konkrétnej zmeny
         reštrukturalizačného plánu z roku 1998. V odôvodnení č. 116 treťom odseku Komisia v tomto ohľade už uviedla, že hoci hranica
         strát dosahujúcich 50 % základného imania bola prekročená už v roku 1999, nedošlo k žiadnemu zvýšeniu základného imania a reštrukturalizačný
         plán nebol včas „masívne upravený“.

      83      Aby bolo možné určiť, či toto vysvetlenie predstavuje v tomto prípade dostatočné odôvodnenie, je namieste posúdiť ho v kontexte
         konania, ktoré viedlo k prijatiu napadnutého rozhodnutia. V tomto ohľade na jednej strane Súd prvého stupňa uvádza, že vo
         svojom rozhodnutí zo 6. marca 2002 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania Komisia predovšetkým uviedla, že reštrukturalizačný
         plán z roku 1998, na ktorom bolo založené rozhodnutie z roku 1998 o schválení posudzovanej reštrukturalizačnej pomoci, nebol
         realizovaný tak, ako sa predpokladalo, a že existencia vážnych pochybností o zlučiteľnosti súčasnej ekonomickej a finančnej
         situácie spoločnosti OA s prevádzkovými a finančnými ukazovateľmi tohto plánu odôvodňuje opätovné preskúmanie rozhodnutia
         z roku 1998 z pohľadu správneho uplatňovania tohto plánu. Na druhej strane zo spisu nevyplýva, že grécke orgány predložili
         Komisii po upustení od plánu Speedwing a pred prijatím napadnutého rozhodnutia, čo bolo 11. decembra 2002, formálnu a výslovnú
         žiadosť o zmenu reštrukturalizačného plánu z roku 1998, aby uskutočnili nevyhnutné úpravy tohto plánu v tomto prípade privatizáciou
         spoločnosti OA.

      84      Za týchto okolností treba konštatovať, že Komisia už nebola povinná uviesť v napadnutom rozhodnutí dôvody, pre ktoré sa domnievala,
         že musí skontrolovať realizáciu reštrukturalizačného plánu z roku 1998 v jeho pôvodnej verzii.

      85      Z toho vyplýva, že žalobný dôvod založený na nedostatku odôvodnenia tohto rozhodnutia, pokiaľ ide o otázku, či zmenený reštrukturalizačný
         plán, na ktorý sa odvoláva žalobkyňa, umožňoval v primeranom čase znovu obnoviť dlhodobú životaschopnosť spoločnosti OA, nie
         je dôvodný.

      86      Výhrady týkajúce sa toho, že Komisia nezohľadnila zmenený reštrukturalizačný plán, je teda namieste preskúmať v rámci žalobných
         dôvodov založených na skutkovom omyle a zjavne nesprávnom posúdení uplatnených žalobkyňou.

       O dôvodoch založených na skutkovom omyle a zjavne nesprávnom posúdení
      87      Žalobkyňa uplatňuje štyri skupiny tvrdení, aby preukázala, že plán z roku 1998 bol po upustení od plánu Speedwing revidovaný.
         Pred postupným preskúmaním týchto tvrdení žalobkyne, ktoré sú založené po prvé na podľa nej jedinom a dlhotrvajúcom reštrukturalizačnom
         konaní spoločnosti OA a potrebe aktualizovať plán z roku 1998, po druhé na neuhradení poslednej splátky pomoci, po tretie
         na rozhodnutí zo 4. októbra 2000 a po štvrté na korešpondencii medzi gréckymi orgánmi a Komisiou, ako aj na správach odovzdaných
         Komisii počas správneho konania, treba upresniť právny rámec, v ktorom sa nachádza sporná otázka.

      –       Právny rámec a otázka nastolená v tomto prípade
      88      Je ustálenou judikatúrou, že na to, aby bola pomoc podnikom v ťažkostiach vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom podľa
         článku 87 ods. 3 písm. c) ES, musí byť viazaná na súvislý reštrukturalizačný plán, ktorý musí byť predložený Komisii so všetkými
         relevantnými detailmi (rozsudky Francúzsko/Komisia, už citovaný v bode 79 vyššie, bod 45; BFM a EFIM/Komisia, už citovaný
         v bode 65 vyššie, bod 98, a Technische Glaswerke Ilmenau/Komisia, už citovaný v bode 43 vyššie, bod 151). Usmernenia, ktoré
         sa uplatňujú v tomto prípade, potvrdzujú, že reštrukturalizačný plán musí umožňovať obnoviť v primeranom čase dlhodobú životaschopnosť
         podniku na základe realistických predpokladov, pokiaľ ide o prevádzkové podmienky v budúcnosti, a musí byť predložený so všetkými
         relevantnými detailmi [bod 3.2.2 písm. b)].

      89      Navyše podľa usmernení je dotknutý podnik po schválení pomoci na reštrukturalizáciu povinný úplne zrealizovať reštrukturalizačný
         plán, ktorý bol prijatý Komisiou, a splniť všetky ostatné záväzky uvedené v rozhodnutí Komisie [bod 3.2.2 písm. f)]. Realizácia
         reštrukturalizačného plánu sa uskutočňuje pod kontrolou Komisie, ktorá musí byť v takom postavení, aby mohla zabezpečiť riadnu
         implementáciu plánu prostredníctvom pravidelných podrobných správ predkladaných zo strany príslušného členského štátu [bod
         3.2.2 písm. g)].

      90      Usmernenia (bod 3.2.4) rovnako upresňujú, že aj keď bola pomoc na reštrukturalizáciu schválená, príslušný členský štát môže
         v priebehu obdobia reštrukturalizácie požiadať Komisiu, aby dala súhlas na vykonanie zmien v reštrukturalizačnom pláne a vo
         výške pomoci. Komisia môže povoliť takéto zmeny, pokiaľ spĺňajú niekoľko podmienok. Revidovaný plán musí predovšetkým preukazovať,
         že k obnoveniu životaschopnosti dôjde ešte stále v primeranom čase.

      91      Z ustanovení článku 87 ods. 3 písm. c) v spojení s ustanoveniami článku 88 ods. 2 a 3 ES, tak ako sú vykladané vyššie uvedenou
         judikatúrou a vykonané už citovanými ustanoveniami usmernení, teda vyplýva, že každá významná zmena reštrukturalizačného plánu
         schváleného Komisiou v zásade vyžaduje, aby dotknutý členský štát predložil revidovaný plán obsahujúci všetky relevantné detaily,
         aby mohla Komisia posúdiť zlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom so zreteľom na podmienky uvedené v bode 3.2.4 usmernení.

      92      Z procesného hľadiska judikatúra okrem toho uvádza, že keď nie je splnená jedna z podmienok, ktorým podlieha schválenie pomoci,
         Komisia obvykle môže prijať rozhodnutie povoľujúce výnimku z tejto podmienky bez toho, aby znovu začala konanie podľa článku
         88 ods. 2 ES, iba vtedy, keď sú odchýlky od pôvodnej podmienky relatívne malé (rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. septembra
         1998, Ryanair/Komisia, T‑140/95, Zb. s. II‑3327, bod 88). Predovšetkým vtedy, keď úprava reštrukturalizačného plánu vzbudzuje
         pochybnosti o zlučiteľnosti pomoci, je Komisia povinná opätovne pristúpiť k formálnemu preskúmaniu zlučiteľnosti tejto pomoci
         so spoločným trhom.

      93      Tieto procesné pravidlá potvrdzujú, že ak nedôjde k úplnej realizácii reštrukturalizačného plánu prijatého v rozhodnutí o schválení
         pomoci na reštrukturalizáciu, môže Komisia povoliť významnú zmenu tohto plánu iba na základe dôkladného formálneho preskúmania
         súladu revidovaného plánu predloženého dotknutým členským štátom s vyššie spomenutými podmienkami uvedenými v usmerneniach.
         V dôsledku toho v prípade, ak dotknutý členský štát nepredloží revidovaný reštrukturalizačný plán, Komisia nie je v zásade
         ani povinná, ani schopná – počas svojho posudzovania zlučiteľnosti pomoci – zohľadniť prípadné významné zmeny pôvodného plánu
         iba na základe vyhlásenia zámeru dotknutého členského štátu.

      94      V tomto prípade je teda namieste overiť, či pri neexistencii druhej formálnej žiadosti o zmenu reštrukturalizačného plánu
         po upustení od prvého revidovaného reštrukturalizačného plánu oznámeného Komisii, a to plánu Speedwing (pozri body 13 a 83
         vyššie), rôzne skutočnosti, na ktoré sa odvoláva žalobkyňa, umožňujú napriek tomu domnievať sa, že Komisii bola predložená
         druhá žiadosť o zmenu reštrukturalizačného plánu z roku 1998 so všetkými relevantnými detailmi, aby Komisia mohla posúdiť
         zlučiteľnosť pomoci.

      –       Preskúmanie tvrdení týkajúcich sa jediného a dlhotrvajúceho reštrukturalizačného konania spoločnosti OA a potreby aktualizovať
         reštrukturalizačný plán z roku 1998

      95      Na úvod je potrebné uviesť, že tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého spoločnosť OA viedla jediné a dlhotrvajúce reštrukturalizačné
         konanie, počas ktorého bol reštrukturalizačný plán z roku 1998 zmenený, je v každom prípade irelevantné. Bez ohľadu na povahu
         vykonaných alebo zamýšľaných reštrukturalizačných opatrení totiž platí, že keď chceli príslušné vnútroštátne orgány dosiahnuť,
         ako v tomto prípade, podstatnú úpravu pôvodného plánu (pozri bod 97 nižšie), bolo ich povinnosťou predložiť revidovaný plán
         na schválenie Komisii v súlade s vyššie uvedenými ustanoveniami usmernení, aby jej umožnili skontrolovať zlučiteľnosť pomoci
         so spoločným trhom so zreteľom na tento revidovaný plán. Predovšetkým nestačilo požiadať Komisiu, aby preskúmala finančnú
         situáciu spoločnosti OA nezávisle od skutočnej realizácie reštrukturalizačného plánu z roku 1998, ako to podľa napadnutého
         rozhodnutia mnohokrát urobili grécke orgány (odôvodnenie č. 184). Treba navyše poznamenať, že reštrukturalizácia spoločnosti
         OA sa začala v roku 1994, ako zdôrazňuje konečná správa vypracovaná spoločnosťou Deloitte & Touche k plánu Speedwing z marca
         2000, a že aktualizáciu plánu z roku 1994 a predĺženie obdobia reštrukturalizácie, ktoré boli potrebné na to, aby spoločnosť
         OA mohla napraviť situáciu v závislosti od cieľov stanovených pôvodným plánom, schválila Komisia v rozhodnutí z roku 1998
         po tom, čo Helénska republika v júli 1998 oznámila revidovaný reštrukturalizačný plán sprevádzaný podrobným vykonávacím plánom
         (pozri odôvodnenia č. 40, 46, 78 a 85 tohto rozhodnutia). Reštrukturalizačný plán z roku 1998 sledoval obnovenie dlhodobej
         životaschopnosti spoločnosti OA úplným vykonaním reštrukturalizačných opatrení uvedených už v pláne z roku 1994, ku ktorým
         sa pridali ďalšie reštrukturalizačné opatrenia, ktoré mali zohľadniť zhoršenie finančných výsledkov spoločnosti OA v roku
         1997.

      96      Navyše opatrenia na reštrukturalizáciu spoločnosti OA, postupne vykonávané počas obdobia uplatňovania reštrukturalizačného
         plánu z roku 1998, boli súčasťou rôznych stratégii, čím spôsobili diskontinuitu v reštrukturalizačnom konaní. Ako totiž grécke
         orgány uznali najmä vo svojich odpovediach z 11. apríla 2002 na príkaz poskytnúť informácie zo 6. marca 2002, „filozofia plánu
         Speedwing bola úplne odlišná od filozofie plánu schváleného v roku 1998 v tom, že bola zameraná viac na expanziu a maximalizáciu
         príjmov ako na náklady“. Plán Speedwing, sprevádzaný podnikateľským plánom, bol Komisii oznámený v novembri 1999 (pozri bod
         13 vyššie). Realizácia tohto plánu sa však začala už v auguste 1999 bez súhlasu Komisie. Realizácia reštrukturalizačného plánu
         z roku 1998 tak bola od augusta 1999 až do odchodu spoločnosti Speedwing v polovici roka 2000 pozastavená a nová fáza znižovania
         nákladov a obnovenia reštrukturalizačného plánu z roku 1998 sa mohla začať až v lete 2000.

      97      V tomto prípade však bolo už od roku 1999 zjavné, že na zabezpečenie dlhodobej životaschopnosti spoločnosti OA sa vyžadovala
         podstatná revízia reštrukturalizačného plánu z roku 1998, ako to zdôraznila grécka vláda najmä v pláne Speedwing, pričom odkázala
         predovšetkým na správu Deloitte & Touche z 21. júla 1999 o vykonávaní plánu z roku 1998 (pozri bod 11 vyššie). V tejto správe
         sa totiž zdôrazňovalo, že zlá finančná situácia spoločnosti OA a zhoršenie podmienok na trhu vyvolali nevyhnutnosť dodatočných
         opatrení na zabezpečenie dlhodobej životaschopnosti spoločnosti. Neprimeranosť finančných výsledkov spoločnosti OA očakávaných
         v reštrukturalizačnom pláne z roku 1998 už navyše bola uvedená v správe o realizácii tohto plánu odovzdanej Komisii 7. mája
         1999 (pozri bod 10 vyššie), v ktorej tieto orgány vysvetlili, že po prijatí rozhodnutia z roku 1998 sa skutočné výsledky vyplývajúce
         z overenej účtovnej závierky za účtovný rok 1997 ukázali „horšie ako najpesimistickejšie odhady uvádzané na konci februára
         1998, keď bol vypracovaný reštrukturalizačný plán a s ním spojený podnikateľský plán“. Napokon zo zápisnice zo stretnutia
         vyhotovenej Komisiou vyplýva, že počas stretnutia so službami Komisie 16. októbra 2002 právni poradcovia gréckej vlády znovu
         potvrdili, že reštrukturalizačný plán z roku 1998 už od roku 1999 nebol aktuálny pre významné odchýlky, ku ktorým došlo v prvom
         roku jeho realizácie.

      98      So zreteľom na rozsah zmien, ktoré považovali za potrebné obe strany, nemohli byť vyššie uvedené požiadavky (pozri body 91
         a 93 vyššie) týkajúce sa predloženia revidovaného reštrukturalizačného plánu dotknutým členským štátom počas obdobia reštrukturalizácie
         na účely jeho dôkladného preskúmania Komisiou zmenené iba preto, lebo Komisia podporovala – ako sama uvádza – zmenu reštrukturalizačného
         plánu z roku 1998. Komisia totiž podporovala zmenu tohto plánu najprv pod vedením spoločnosti Speedwing, ako vyplýva najmä
         z jej listov z 27. júla 1999 a z 23. augusta 1999, ako aj z napadnutého rozhodnutia (odôvodnenie č. 29), a potom aj po upustení
         od plánu Speedwing, ako naznačuje napríklad list Komisie z 29. marca 2000, list komisárky zodpovednej za dopravu, pani Loyolovej
         de Palacio, z 5. júla 2001 a skutočnosť, že táto komisárka vyjadrila na svojich stretnutia 2. a 3. októbra 2002 s pánom Verelisom,
         gréckym ministrom dopravy a komunikácií, pochybnosti Komisie o životaschopnosti spoločnosti OA a naliehavú potrebu mať nový
         reštrukturalizačný plán ešte pred ukončením prebiehajúceho reštrukturalizačného plánu, ako vyplýva z prílohy II zápisnice
         zo stretnutia, ktoré sa konalo 16. októbra 2002.

      99      Okrem toho zo spisu vyplýva, že hoci sa Komisia vyjadrovala priaznivo k zmene reštrukturalizačného plánu z roku 1998 pri mnohých
         príležitostiach, a najmä vo svojom vyššie uvedenom liste z 23. augusta 1999, trvala na tom, že pred prijatím svojho konečného
         rozhodnutia o zlučiteľnosti pomoci musí podrobne preskúmať nový revidovaný plán. Komisia predbežne najmä zdôrazňovala, že
         príslušné vnútroštátne orgány by mali venovať prvoradú pozornosť definícii revidovaných finančných vyhliadok zahŕňajúcich
         celé trvanie plánu (pozri list Komisie gréckym orgánom z 12. mája 1999).

      100    V tejto súvislosti existencia konsenzu medzi gréckymi orgánmi a Komisiou počas správneho konania o potrebe aktualizovať reštrukturalizačný
         plán z roku 1998 neumožňuje sama osobe domnievať sa, že Komisii bol na schválenie predložený nový revidovaný plán spĺňajúci
         vyššie uvedené požiadavky (pozri body 91 a 93 vyššie).

      –       Preskúmanie tvrdenia týkajúceho sa neuhradenia poslednej splátky pomoci
      101    Zo spisu jasne vyplýva, že neuhradenie tretej a poslednej splátky pomoci bolo odôvodnené nevykonávaním reštrukturalizačného
         plánu z roku 1998. Rozhodnutie z roku 1998 (článok 1 odsek 2) totiž podmieňovalo úhradu tejto splátky pomoci vo výške 22,9
         milióna eur dodržaním všetkých podmienok uložených týmto rozhodnutím na zabezpečenie zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom
         a skutočnou realizáciou reštrukturalizačného plánu z roku 1998, ako aj dosiahnutím očakávaných výsledkov (najmä pokiaľ ide
         o pomer nákladov a produktivity). Po tom, čo grécke orgány 7. mája 1999 odovzdali už citovanú správu predvídanú v článku 1
         ods. 2 rozhodnutia z roku 1998 pred uhradením poslednej splátky, im Komisia predovšetkým vo vyššie uvedenom liste z 27. júla
         1999 oznámila, že analýza nesplnení povinností pri realizácii reštrukturalizačného plánu z roku 1998 obsiahnutá v správe spoločnosti
         Deloitte & Touche z 21. júla 1999 (pozri body 10 a 11 vyššie) ukazuje, že Komisia nemôže prijať rozhodnutie v prospech vyplatenia
         poslednej splátky. Ako už Súd prvého stupňa uviedol (pozri bod 98 vyššie), Komisia v tomto liste vyzvala grécku vládu, aby
         jej predložila aktualizovaný plán reštrukturalizácie spoločnosti OA, aby preskúmala, či tento plán odôvodňuje úhradu sumy
         vo výške 22,9 milióna eur. V liste z 18. novembra 1999 oznamujúcom Komisii plán Speedwing (pozri bod 13 vyššie) grécka vláda
         požiadala túto inštitúciu o povolenie uhradiť po jej kontrole revidovaného plánu poslednú splátku pomoci. Napriek tomu listom
         zo 17. decembra 1999 grécka vláda vyzvala Komisiu, aby odložila svoje rozhodnutie týkajúce sa zaplatenia poslednej splátky,
         aby mohli grécke orgány vyhodnotiť prípadný vplyv práve začatého konania smerujúceho k povoleniu súkromnej investície do spoločnosti
         OA a vypracovať optimálny plán na zabezpečenie jej životaschopnosti. Zmluva uzavretá so spoločnosťou Speedwing totiž upravovala
         v prospech spoločnosti British Airways opciu na nákup akcií spoločnosti OA vo výške 20 % jej základného imania do júla 2000.
         V tejto súvislosti možno neuhradenie poslednej splátky pomoci o to menej vysvetliť okolnosťou, že grécka vláda a Komisia sa
         domnievali, že reštrukturalizačný plán z roku 1998 bol revidovaný, pretože plán Speedwing bol definitívne zamietnutý po tom,
         čo Komisia listom z 20. marca 2000 oznámila gréckym orgánom nepriaznivú konečnú správu, ktorú vypracovala spoločnosť Deloitte
         & Touche v marci 2000 (pozri bod 14 vyššie).

      102    Ani neskorší vývoj veci neumožňuje domnievať sa, že neuhradenie poslednej splátky pomoci preukazuje zmenu reštrukturalizačného
         plánu z roku 1998. Keďže spoločnosť British Airways nepredložila ponuku na odkúpenie do júla 2000, grécka vláda listom z 29. augusta
         2000 informovala Komisiu o svojom rozhodnutí vyhlásiť medzinárodné verejné obstarávanie na určenie strategického investora.
         V tomto liste grécka vláda zopakovala svoju žiadosť, aby Komisia odložila rozhodnutie o uvoľnení poslednej splátky dovtedy,
         kým spoločnosť OA „vyhodnotí výsledky tohto pokusu“ o privatizáciu. Tieto skutočnosti potvrdzujú iba to, že Komisia bola informovaná
         o projekte väčšinovej privatizácie spoločnosti OA, ktorá mala uľahčiť dosiahnutie cieľov reštrukturalizačného plánu (pozri
         bod 106 nižšie). V dôsledku toho, hoci vo svojich odpovediach z 11. apríla 2002 (bod 1.9) grécke orgány prezentovali „zmrazenie“
         poslednej splátky pomoci ako výsledok ich prístupu otvoreného kompromisu s Komisiou, toto „zmrazenie“ nemožno vo vyššie uvedenom
         kontexte vykladať ako výsledok predloženia žiadosti o revíziu reštrukturalizačného plánu sprevádzanej revidovaným plánom v súlade
         s ustanoveniami usmernení. Toto zmrazenie vyplývalo výlučne z vykonania článku 1 ods. 2 rozhodnutia z roku 1998 Komisiou (pozri
         bod 101 vyššie).

      103    Z toho vyplýva, že na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, nemožno neuhradenie poslednej splátky pomoci považovať za nepriamy
         dôkaz zmeny reštrukturalizačného plánu z roku 1998 alebo toho, že po upustení od plánu Speedwing bola Komisii predložená žiadosť
         o revíziu tohto reštrukturalizačného plánu z roku 1998 sprevádzaná druhým revidovaným plánom.

      104    Bez ohľadu na neuhradenie poslednej splátky pomoci teda zostal reštrukturalizačný plán z roku 1998 v celom rozsahu v platnosti
         a naďalej plne zaväzoval žalobkyňu v súlade s ustanoveniami usmernení (pozri bod 89 vyššie). Na rozdiel od toho, čo tvrdí
         žalobkyňa, Komisia predovšetkým nebola povinná oznámiť pred prijatím napadnutého rozhodnutia, že nesúhlasí s údajnou zmenou
         tohto plánu, ktorá sa prejavila neuhradením poslednej splátky pomoci. Navyše, keď Komisia v napadnutom rozhodnutí kontrolovala
         dodržiavanie reštrukturalizačného plánu z roku 1998 a zaujímala stanovisko k vymáhaniu už uhradenej pomoci, ktorú považovala
         za nezlučiteľnú so spoločným trhom, nebola povinná zohľadniť vyššie uvedenú údajnú zmenu a neuhradenie poslednej splátky pomoci,
         keďže jej žiadna zmena reštrukturalizačného plánu z roku 1998 nebola riadne oznámená. Z toho vyplýva, že dodatočné žalobné
         dôvody uplatnené žalobkyňou vo vzťahu k tejto argumentácii týkajúcej sa neuhradenia poslednej splátky pomoci, ktoré sú založené
         na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery, podstatných formálnych náležitostí a zásady ne bis in idem, treba rovnako zamietnuť ako úplne neopodstatnené.

      –       Preskúmanie tvrdenia týkajúceho sa rozhodnutia zo 4. októbra 2000
      105    Rovnako zmienka – v rozhodnutí Komisie zo 4. októbra 2000 nevzniesť námietku proti zmene rozhodnutia z roku 1998 – o prechodnom
         charaktere riadenia spoločnosti OA v očakávaní jej privatizácie na začiatku roka 2001 neumožňuje predpokladať, že Komisii
         bol po upustení od plánu Speedwing predložený druhý zmenený reštrukturalizačný plán zahŕňajúci privatizáciu spoločnosti OA.
         V kontexte rozhodnutia zo 4. októbra 2000 predstavovala vyššie uvedená zmienka iba jeden z dôvodov rozhodnutia Komisie predĺžiť
         lehotu na využitie nových záruk za úvery schválených v rozhodnutí z roku 1998 (pozri body 16 a 17 vyššie). Na rozdiel od toho,
         čo tvrdila žalobkyňa na pojednávaní, v rozhodnutí zo 4. októbra 2000 ide iba o malú zmenu spočívajúcu v uvedenom predĺžení
         lehoty na využitie nových záruk za úvery, ktorá bola považovaná za nevzbudzujúcu žiadne pochybnosti o zlučiteľnosti pomoci
         v súlade s judikatúrou predstavovanou rozsudkom Ryanair/Komisia, už citovaným v bode 92 vyššie.

      106    Z toho vyplýva, že rozhodnutie zo 4. októbra 2000, na ktoré sa odvoláva žalobkyňa, nemožno vykladať v tom zmysle, že obsahuje
         nepriamy dôkaz toho, že Komisii bol predložený druhý revidovaný plán zahŕňajúci privatizáciu, a že Komisia tento plán schválila.

      –       Preskúmanie tvrdení založených na korešpondencii medzi gréckymi orgánmi a Komisiou a na správach odovzdaných tejto inštitúcii
      107    Na úvod je dôležité pripomenúť, že ani pravidelné informovanie Komisie o realizácii projektu väčšinovej privatizácie spoločnosti
         OA, predovšetkým o vývoji dvoch privatizačných konaní, ktoré sa postupne začali na začiatku leta 2000 a vo februári 2002,
         ani konanie stretnutí na túto tému medzi poradcami gréckej vlády a službami Komisie nemohli zbaviť grécke orgány povinnosti
         predložiť Komisii na schválenie každú významnú zmenu reštrukturalizačného plánu z roku 1998 so všetkými detailmi.

      108    Treba teda overiť, či korešpondencia a rôzne správy, na ktoré sa odvoláva žalobkyňa, umožňujú domnievať sa, že Komisii bola
         predložená žiadosť o zmenu reštrukturalizačného plánu sprevádzaná revidovaným plánom v súlade s požiadavkami usmernení, či
         už vo vzťahu k prvému, alebo k druhému privatizačnému konaniu.

      109    Pokiaľ ide o prvé privatizačné konanie, po prijatí rozhodnutia potrebného na väčšinovú privatizáciu spoločnosti OA v septembri
         2000 bolo podľa údajov, ktoré poskytli grécke orgány v odpovediach z 11. apríla 2002 na príkaz poskytnúť informácie zo 6. marca
         2002 (body 2.7.4 a 2.19.2), v decembri toho istého roka vyhlásené verejné obstarávanie. Grécky minister dopravy a komunikácií
         vo svojom liste zo 6. septembra 2000 adresovanom pani Loyolovej de Palacio zdôraznil, že podľa vyjadrení, ktoré zhromaždila
         spoločnosť Crédit Suisse First Boston od súkromných investorov, existoval záujem iba v prípade prevodu väčšinového balíka
         a pod podmienkou, že finančné parametre spoločnosti OA budú „jasné“. Memorandum spoločnosti Crédit Suisse First Boston z 20. decembra
         2000, odovzdané Komisii, malo pomôcť vymedzenému počtu spoločností, ktoré vyjadrili svoj záujem o získanie spoločnosti OA,
         v ich rozhodovaní buď pristúpiť, alebo nepristúpiť k ďalšiemu skúmaniu situácie tejto spoločnosti. Toto memorandum obsahovalo
         okrem iného správu vypracovanú spoločnosťou PriceWaterhouseCoopers (pozri bod 15 vyššie). Napriek tomu sa otázkou úpravy reštrukturalizačného
         plánu z roku 1998 s cieľom obnoviť životaschopnosť spoločnosti OA nezaoberalo ani toto memorandum, ani vyššie uvedená korešpondencia
         a odpovede.

      110    Uvedené platí aj pre list, ktorý grécke orgány adresovali Komisii 16. mája 2001 ako odpoveď na list tejto inštitúcie z 25. apríla
         2001. V liste z 25. apríla 2001, ktorý odkazoval na predbežné diskusie, ktoré sa od decembra 2000 konali medzi službami Komisie
         a poradcami gréckej vlády k otázke privatizačného projektu spoločnosti OA, Komisia na jednej strane vyjadrila pochybnosti
         o zlučiteľnosti verejného obstarávania so svojím stanoviskom k privatizáciám vyjadreným v XXIII.správe o politike hospodárskej súťaže z roku 1993 (body 402 a 403). Na druhej strane Komisia v tomto liste pripomenula, že dodržiavanie reštrukturalizačného plánu
         a obnovenie životaschopnosti spoločnosti OA predstavovali kľúčové podmienky podľa rozhodnutí z rokov 1994 a 1998.

      111    K tomuto poslednému bodu sa však grécke orgány vo svojej vyššie uvedenej odpovedi zo 16. mája 2001 obmedzili na to, že odkázali
         na svoje pripomienky z 19. februára 2001 k sťažnosti ZGLD (pozri bod 18 vyššie) bez toho, aby čo len spomenuli prípadnú úpravu
         reštrukturalizačného plánu z roku 1998. Okrem toho, pokiaľ ide o privatizačné konanie, grécke orgány iba informovali Komisiu
         o tom, že v stanovenej lehote boli predložené tri ponuky, a oznámili, že o transakcii ju upovedomia po neformálnych konzultáciách
         s jej službami. Z tejto výmeny korešpondencie z 25. apríla a zo 16. mája 2001 vyplýva, že v tomto štádiu nebola Komisii predložená
         žiadna žiadosť o revíziu reštrukturalizačného plánu.

      112    Listom z 1. februára 2002 grécke orgány informovali Komisiu o prebiehajúcich rozhovoroch s jedným z uchádzačov. Navyše oznámili
         tejto inštitúcii opatrenia na zníženie prevádzkových nákladov, racionalizáciu siete spoločnosti OA a zlepšenie produktivity
         zrušením znížených taríf a uplatňovaním postupov riadenia produktivity. Tieto dodatočné opatrenia, prijaté s cieľom čeliť
         kríze na trhu leteckej dopravy po udalostiach z 11. septembra 2001 a plne zlučiteľné s reštrukturalizačným plánom z roku 1998,
         však neboli sprevádzané žiadnou žiadosťou o úpravu tohto plánu.

      113    Z toho vyplýva, že ani listy a dokumenty, na ktoré sa odvoláva žalobkyňa, ani iné písomnosti nachádzajúce sa v spise nepreukazujú,
         že Komisii bola predložená čo i len nepriama žiadosť o revíziu reštrukturalizačného plánu z roku 1998 počas prvého privatizačného
         konania, ktoré bolo vo februári 2002 prerušené pre neschopnosť prednostného uchádzača preukázať svoju finančnú stabilitu.

      114    Pokiaľ ide o druhé privatizačné konanie, listom ministra dopravy a komunikácií z 22. februára 2002 grécka vláda oznámila Komisii,
         že privatizačné konanie vstúpilo do novej fázy, počas ktorej bude realizovaný plán reorganizácie spoločnosti OA s cieľom spustiť
         do niekoľkých mesiacov činnosť nového, životaschopného leteckého dopravcu. Spoločnosť OA súčasne ukončí všetky svoje letecké
         činnosti. V lehote približne dvoch rokov dôjde k predaju všetkých aktív a dcérskych spoločností OA. Podrobný privatizačný
         plán, ako aj podrobný podnikateľský plán nového leteckého dopravcu budú Komisii predložené v nasledujúcich týždňoch.

      115    Z dokumentov, ktoré grécke orgány odovzdali Komisii, veľmi jasne vyplýva, že druhé privatizačné konanie spoločnosti OA malo
         uľahčiť dosiahnutie hlavného cieľa definovaného v rozhodnutí z roku 1998, a to obnovenie životaschopnosti tejto spoločnosti.
         Je teda potrebné preskúmať tieto dokumenty s cieľom posúdiť, či sa možno domnievať, že aspoň nepriamo obsahujú revidovaný
         reštrukturalizačný plán.

      116    Vo svojich odpovediach z 11. apríla 2002 na prvý príkaz poskytnúť informácie zo 6. marca 2002 grécke orgány uviedli, že od
         leta 2000 mala snaha o reštrukturalizáciu spoločnosti OA dve časti, a to na jednej strane väčšinovú privatizáciu spoločnosti
         OA, vďaka ktorej by sa realizovala jej dlhodobá reštrukturalizácia, a na druhej strane a súčasne racionalizáciu činností spoločnosti
         OA (najmä znížením kapacít a nákladov) tak, aby sa neohrozilo prebiehajúce privatizačné konanie (body 2.7.5, 2.3.13 a 2.7.1).
         Grécke orgány vysvetľovali, že z dôvodu, že sa realizácia reštrukturalizácie spoločnosti OA oneskorila v dôsledku rôznych
         vnútorných a vonkajších faktorov, mala privatizácia urýchliť reštrukturalizačné snahy (bod 1.6). Stručne uviedli, že ciele
         privatizácie budú predovšetkým tieto: spoločnosť New Olympic Airways (NOA) bude vykonávať iba letecké činnosti; aténske medzinárodne
         letisko v Spate bude jej hlavnou prestupovou platformou („hub“); spoločnosť NOA bude finančne stabilná a bude mať kapacity
         potrebné na zabezpečenie svojej dlhodobej životaschopnosti; dôjde k minimalizácii vystavenia Helénskej republiky a skupiny
         spoločnosti OA rizikám a dlhom, ktoré zostanú na ťarchu skupiny spoločnosti OA po jej reštrukturalizácii, a napokon príjmy
         z predaja budú musieť byť maximalizované (bod 2.19.8).

      117    V týchto odpovediach z 11. apríla 2002 grécke orgány predovšetkým zdôraznili, že privatizácia spoločnosti OA sa nenachádza
         medzi podmienkami schválenia posudzovanej pomoci a že pre Komisiu predstavuje dodatočnú záruku pevného záväzku gréckej vlády
         reštrukturalizovať spoločnosť. Trvali na tom, že privatizácia predstavuje podstatný prvok reštrukturalizácie a dlhodobej životaschopnosti
         spoločnosti OA. Počiatočné informácie týkajúce sa prvého privatizačného konania, prerušeného vo februári 2002, poskytol pán
         Verelis pani Loyolovej de Palacio v lete 2000 a tieto informácie boli doplnené na stretnutí, ktoré sa konalo 20. októbra 2000.
         Odvtedy sa uskutočnilo niekoľko stretnutí medzi poradcami gréckej vlády pre privatizáciu a členmi kabinetu pani Loyolovej
         de Palacio a službami Komisie s cieľom aktualizovať tieto informácie, zvlášť po zverejnení výzvy na vyjadrenie záujmu o získanie
         spoločnosti OA a odovzdaní vyššie uvedeného memoranda z 20. decembra 2000 (pozri bod 109 vyššie), aby bolo zabezpečené, že
         Komisia privatizačné konanie schváli a najmä že sa dosiahne cieľ reštrukturalizácie (body 2.19.3 až 2.19.7).

      118    Listom zo 16. júla 2002 grécka vláda informovala Komisiu o ukončení predaja spoločnosti Olympic Catering do konca nasledujúceho
         mesiaca. Uviedla, že sa očakáva, že privatizácia spoločnosti OA a jej pobočiek a dcérskych spoločnosti bude dokončená „do
         konca [nasledujúceho] októbra“.

      119    Vo svojich odpovediach z 30. septembra 2002 na druhý príkaz poskytnúť informácie z 9. augusta 2002 grécke orgány pripomenuli
         realizáciu opatrení na obmedzenie nákladov a ponúkaných služieb. Okrem toho uviedli, že oživenie spoločnosti OA z finančného
         a prevádzkového hľadiska v roku 2002 preukazuje dlhodobú životaschopnosť leteckej časti podniku pod podmienkou, že dôjde k posilneniu
         jeho vlastného imania predovšetkým prostredníctvom privatizácie. Grécke orgány vysvetľovali, že privatizácia má dva ciele,
         a to na jednej strane okamžitú tvorbu likvidity predajom akcií, účastí a pobočiek skupiny a na druhej strane vstup súkromného
         kapitálu do spoločnosti. Správa o výsledku rokovaní so záujemcami o investovanie mala byť predložená do konca októbra 2002.
         Grécke orgány napokon informovali Komisiu o tom, že v prípade neúspechu tohto pokusu budú letecké činnosti vyňaté zo skupiny
         a zverené spoločnosti NOA, dcérskej spoločnosti OA. Upresnili, že uprednostňovanie tohto riešenia možno vysvetliť tým, že
         zdravá situácia spoločnosti NOA jej dáva úverovú schopnosť a že nové pracovné zmluvy s leteckým personálom spoločnosti NOA
         sú v súlade s trhovými podmienkami. Uviedli, že finančný plán spoločnosti NOA ráta s bankovým úverom zabezpečeným akciami
         spoločnosti. Stručne povedané, spoločnosť NOA má tieto vlastnosti: reštrukturalizovanú a ziskovú sieť bez štrukturálne stratových
         liniek; homogénnejšiu a modernejšiu flotilu, prispôsobenú reštrukturalizovanej sieti, a kolektívne zmluvy zodpovedajúce trhovým
         podmienkam.

      120    Okrem toho, ako už bolo uvedené (pozri bod 97 vyššie), zo zápisnice zo stretnutia 16. októbra 2002 vyplýva, že právni poradcovia
         gréckej vlády potvrdili, že reštrukturalizačný plán z roku 1998 už od roku 1999 nebol aktuálny a že pri posúdení životaschopnosti
         spoločnosti OA bolo treba odkázať na skutočné a aktuálne čísla. Zápisnica sa však nezmieňovala o žiadosti o konkrétnu zmenu
         reštrukturalizačného plánu z roku 1998, sprevádzanej revidovaným plánom zohľadňujúcim prebiehajúce privatizačné konanie.

      121    Práve preskúmané dokumenty preukazujú iba to, že Komisia bola postupne informovaná o vývoji privatizačného konania. Z týchto
         dokumentov predovšetkým vyplýva, že toto privatizačné konanie začali grécke orgány, aby doplnili realizáciu reštrukturalizačných
         opatrení – najmä opatrení na obmedzenie nákladov a ponúkaných služieb –, ktoré boli súčasťou línie opatrení predvídaných už
         reštrukturalizačným plánom z roku 1998. Z rozhodnutia z roku 1998 totiž vyplýva, že tento plán mal obnoviť životaschopnosť
         spoločnosti OA práve znížením prevádzkových nákladov prostredníctvom reorganizácie štruktúry nákladov, zlepšením produktivity
         a reorganizáciou spoločnosti. Podľa účastníkov konania je nesporné, že od roku 1999 sa tento plán ukázal ako nevhodný na zabezpečenie
         životaschopnosti spoločnosti OA najmä z dôvodu zhoršenia finančnej situácie spoločnosti. V tejto súvislosti, ako to potvrdzujú
         najmä už citované odpovede z 30. septembra 2002 na druhý príkaz poskytnúť informácie, bola cieľom reorganizácie a privatizácie
         spoločnosti OA najmä na jednej strane okamžitá tvorba ďalšej likvidity individuálnym a oddeleným predajom nepodstatných aktív
         a vedľajších činností, aby mohli byť vyrovnané dlhy spoločnosti OA, a na druhej strane zoskupenie a realizácia väčšinovej
         privatizácie leteckých činností vykonávaných až dovtedy spoločnosťou OA a jej dcérskymi spoločnosťami Macedonian Airlines
         a Olympic Aviation, aby sa umožnilo opätovné vytvorenie vlastných fondov vďaka kapitálovému vkladu do budúcej súkromnej leteckej
         spoločnosti.

      122    Vo vyššie uvedených dokumentoch však grécke orgány jasne a presne nenavrhli konkrétnu úpravu reštrukturalizačného plánu z roku
         1998. Naopak, obmedzili sa na návrh, aby sa Komisia odchýlila od reštrukturalizačného plánu z roku 1998, pričom zdôrazňovali
         najmä skutočnosť, že privatizácia spoločnosti OA – ktorej podmienky chceli predložiť na schválenie Komisii (pozri body 110,
         111, 114 a 117 in fine vyššie) – potvrdzuje pevný záväzok Helénskej republiky reštrukturalizovať spoločnosť (pozri body 117 a 120 vyššie). Keďže
         však reštrukturalizačný plán z roku 1998 zaväzoval predovšetkým podnik, ktorý bol príjemcom pomoci, dotknutý členský štát
         mohol dosiahnuť jeho zmenu iba predložením revidovaného plánu na schválenie Komisii, ako to už bolo uvedené (pozri body 89
         až 93 vyššie).

      123    V tomto ohľade treba konštatovať, že ani dve správy spoločnosti Deloitte & Touche, ktoré grécke orgány odovzdali Komisii v novembri
         2002, neobsahovali skutočnosti, ktoré by bolo možné chápať ako žiadosť o revíziu reštrukturalizačného plánu z roku 1998 sprevádzanú
         revidovaným plánom.

      124    Aj keď je totiž pravda, že vyššie uvedená správa spoločnosti Deloitte & Touche o obmedzenom preskúmaní výkonnosti spoločnosti
         OA v porovnaní s jej finančným plánom z roku 2002, odovzdaná Komisii v prílohe listu z 13. novembra 2002, potvrdila relatívne
         zlepšenie podnikateľských výsledkov spoločnosti OA v roku 2002 v porovnaní s predchádzajúcimi účtovnými rokmi, táto správa
         napriek tomu neobsahovala žiadnu žiadosť o aktualizáciu reštrukturalizačného plánu z roku 1998, predovšetkým pokiaľ ide o finančné
         ukazovatele a predpokladané trvanie reštrukturalizácie, aby sa tak zohľadnilo toto zlepšenie a vplyv prebiehajúcej privatizácie.
         Táto správa výslovne uvádzala, že jej predmetom je iba obmedzené preskúmanie odhadovaných prevádzkových výsledkov spoločnosti
         OA, bez spoločností Olympic Aviation a Macedonian Airlines, za obdobie ôsmich mesiacov od januára do augusta 2002, s jediným
         cieľom pomôcť vedeniu spoločnosti OA pri posúdení primeranosti finančných vyhliadok na rok 2002. Správa zdôrazňovala, že finančný
         plán spoločnosti OA na rok 2002 sumarizuje účinky širokej škály organizačných, prevádzkových a obchodných zmien, ktoré – okrem
         ostatných faktorov – mali kontrolovať kapacity, zvyšovať ceny a podľa možností kontrolovať náklady (bod 2.1). Privatizačné
         konanie, ktoré sa začalo v roku 2002, bolo v tejto správe spomenuté iba v rámci opisu okolností (background), za ktorých bol
         vypracovaný finančný plán na rok 2002. V tomto ohľade správa uvádzala, že sa očakáva, že predaj nepodstatných aktív a reštrukturalizácia/privatizácia
         letových operácií, plánované súčasne s realizáciou stratégie znižovania kapacít a nákladov a zvyšovania príjmov a produktivity,
         prinesú v roku 2002 priaznivejší finančný výsledok ako prechádzajúce roky. Správa neobsahovala žiadne vyhliadky, pokiaľ ide
         o výsledky spoločnosti OA počas účtovných rokov 2003 a 2004, počas ktorých pokračovala privatizácia skupiny OA.

      125    V správe z 5. novembra 2002 o reštrukturalizácii a privatizácii spoločnosti OA, odovzdanej Komisii v prílohe listu z 21. novembra
         2002, sa grécke orgány obmedzili na to, že rozvinuli niektoré informácie o druhom privatizačnom konaní, ktoré poskytli tejto
         inštitúcii už predtým. Táto správa, ktorá neodkazovala ani na reštrukturalizačný plán z roku 1998, ani na finančnú situáciu
         spoločnosti OA, obsahovala stručné zhrnutie predpokladaných výsledkov budúcej leteckej spoločnosti NOA, ako aj predpokladané
         výsledky jej účtovných závierok za účtovné roky 2003, 2004 a 2005. Nebol však k nej pripojený skutočný podnikateľský plán
         pre túto novú spoločnosť, ktorý bol avizovaný v liste z 22. februára 2002 (pozri bod 114 vyššie). Táto správa iba uvádzala,
         že cieľom začatej privatizácie je vytvoriť počas roka 2003 na báze súčasnej skupiny spoločnosti OA súkromnú leteckú spoločnosť.
         Nový prístup spočíval v reštrukturalizácii skupiny spoločnosti OA tak, že sa zoskupia všetky letecké činnosti a vyčlenia všetky
         ostatné činnosti. Súkromný kapitál sa bude hľadať oddelene pre rôzne činnosti. Spoločnosť NOA bude výnosnou leteckou spoločnosťou,
         nezaťaženou finančnými problémami z minulosti. Väčšinový súkromný investor vloží nový súkromný kapitál a zabezpečí riadenie
         spoločnosti NOA. Správa počítala najmä s tým, že aktíva potrebné pre novú leteckú spoločnosť (lietadlá, ochranná známka, obchodné
         vzťahy, časy pridelené na letiskách v Spoločenstve, nehnuteľnosti) sa získajú od skupiny spoločnosti OA za trhovú cenu a že
         spoločnosť NOA zamestná zamestnancov skupiny spoločnosti OA na základe nových, konkurencieschopných pracovných zmlúv. Dcérska
         spoločnosť Macedonian Airlin bude slúžiť pre spoločnosť NOA ako platforma. Nová letecká spoločnosť bude prevádzkovať menej
         rozsiahlu a skutočne ziskovú sieť. Správa obsahovala údaje o leteckých trasách, ktoré budú zaistené, o počte lietadiel a plánovanom
         znížení počtu zamestnancov. Samotné privatizačné konanie bude prebiehať v dvoch fázach: fáza A, ktorá sa už začala, sa skončí
         výberom súkromného investora a fázu B budú predstavovať rokovania s týmto investorom. Spoločnosť NOA bude uvedená do prevádzky
         („take off“) do zimy 2003. Pokiaľ ide o iné ako letecké činnosti, samostatná privatizácia rôznych dcérskych spoločnosti mala
         byť ukončená v júni 2003 a privatizácia pobočiek v júni 2004.

      126    Preskúmanie obsahu vyššie uvedenej správy ukazuje, že ju nemožno vykladať tak, že nepriamo obsahuje žiadosť o konkrétnu úpravu
         reštrukturalizačného plánu z roku 1998, aby sa zohľadnila reorganizácia a privatizácia skupiny spoločnosti OA. Aj keď totiž
         táto reorganizácia a privatizácia, určené práve na uľahčenie reštrukturalizácie a obnovenia dlhodobej životaschopnosti spoločnosti
         OA v primeranom čase, nevyhnutne znamenali úpravu reštrukturalizačného plánu z roku 1998, bolo ešte potrebné, aby grécke orgány
         jasne a presne navrhli konkrétne požadované úpravy, nielen pokiaľ ide o dodatočné reštrukturalizačné opatrenia na zníženie
         nákladov a kapacít, ale aj pokiaľ ide o finančné vyhliadky na obdobie zahrnuté v revidovanom pláne. Ani vo vyššie uvedenej
         správe o reštrukturalizácii a privatizácii spoločnosti OA, ani v iných písomnostiach nachádzajúcich sa v spise však nie je
         vykonané predbežné vyhodnotenie očakávaného vplyvu dodatočných reštrukturalizačných opatrení a privatizácie na finančné ukazovatele
         spoločnosti OA stanovené v rozhodnutí z roku 1998 a predovšetkým na dlhodobú finančnú životaschopnosť spoločnosti OA, zvlášť
         na jej schopnosť vyrovnať svoje dlhy a stať sa finančne nezávislou (pozri bod 121 vyššie). V tomto ohľade vyššie uvedená správa
         v podstate iba pripomína predaj spoločnosti Olympic Catering za 16 miliónov eur a predbežný časový harmonogram predaja ostatných
         dcérskych spoločností a odvetví činností skupiny, ktorý sa uskutoční v dvoch fázach, z ktorých druhá bude ukončená v júni
         2004.

      127    Z toho vyplýva, že sa nemožno domnievať, že správa z 5. novembra 2002 o reštrukturalizácii a privatizácii spoločnosti OA,
         doplnená ďalšími informáciami poskytnutými Komisii počas správneho konania, ktoré sú uvedené vyššie, nepriamo obsahuje revidovaný
         reštrukturalizačný plán. Vo všetkých týchto dokumentoch sa totiž kladie dôraz na životaschopnosť novej plánovanej leteckej
         spoločnosti NOA, zbavenej všetkých dlhov, a neuvádza sa žiadny konkrétny a presný údaj o osobitných opatreniach na nápravu
         špecifických problémov spoločnosti OA (pozri v tomto zmysle rozsudok BFM a EFIM/Komisia, už citovaný v bode 65 vyššie, bod
         88).

      128    Okrem toho sa pri nedostatku dostatočne presných údajov o samotnom privatizačnom konaní nebolo možné ani domnievať, že vyššie
         uvedená správa obsahuje žiadosť o schválenie podrobného privatizačného plánu, ktorého predloženie bolo rovnako avizované Komisii
         listom z 22. februára 2002 (pozri body 114 a 122 vyššie). Za týchto okolností Súd prvého stupňa pripomína, že kontrola podmienok
         privatizácie spoločnosti OA sa odlišuje od kontroly vykonávania posudzovanej reštrukturalizačnej pomoci, a uvádza, že keďže
         samotné podmienky privatizácie neboli ešte jasne definované, tým menej sa bolo možné domnievať, že informácie týkajúce sa
         iba privatizačného konania spoločnosti OA obsiahnuté vo vyššie uvedenej správe o reštrukturalizácii a privatizácii tejto spoločnosti
         obsahujú konkrétnu žiadosť o revíziu reštrukturalizačného plánu z roku 1998 smerujúcu k takému predĺženiu reštrukturalizačného
         obdobia, aby zahŕňalo očakávané dôsledky reorganizácie a privatizácie spoločnosti OA s cieľom obnoviť dlhodobú životaschopnosť
         tejto spoločnosti.

      129    V tejto súvislosti ani list gréckej vlády z 2. decembra 2002 informujúci Komisiu o tom, že šiesti záujemcovia, ktorí predložili
         dôkaz svojej finančnej stability, vyjadrili svoj záujem o získanie spoločnosti OA a že v nasledujúcich dňoch bude vybratý
         jeden uchádzač tak, aby sa rokovania uzavreli vo veľmi krátkom čase, nemožno chápať v tom zmysle, že obsahuje nepriamu žiadosť
         o konkrétnu zmenu reštrukturalizačného plánu z roku 1998.

      130    Z týchto dôvodov sa nemožno domnievať, že listy, informácie a dokumenty poskytnuté Komisii nepriamo obsahujú žiadosť o aktualizáciu
         reštrukturalizačného plánu z roku 1998 sprevádzanú revidovaným plánom v súlade s vyššie uvedenými ustanoveniami Zmluvy a usmernení
         (pozri body 90 a 91 vyššie).

      131    Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že žalobkyňa nepreukázala, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď v napadnutom
         rozhodnutí (odôvodnenie č. 173) konštatovala, že jej počas správneho konania nebola po upustení od plánu Speedwing predložená
         žiadna nová žiadosť o konkrétnu zmenu reštrukturalizačného plánu, a keď preskúmala zlučiteľnosť posudzovanej pomoci s ohľadom
         na reštrukturalizačný plán z roku 1998.

      132    Treba dodať, že zo spisu nevplýva, a žalobkyňa to navyše ani netvrdí, že grécke orgány navrhli Komisii po tom, čo jej v novembri
         2002 odovzdali správy spoločnosti Deloitte & Touche, že jej v krátkej lehote predložia na doplnenie týchto správ aktualizovaný
         reštrukturalizačný plán.

      133    Za týchto okolností sa nemožno domnievať, že Komisia prekročila hranice svojej voľnej úvahy, keď 11. decembra 2002 prijala
         napadnuté rozhodnutie na základe neaktualizovaného reštrukturalizačného plánu.

      134    Z týchto dôvodov treba žalobné dôvody založené na skutkovom omyle a zjavne nesprávnom posúdení zamietnuť ako nedôvodné.

      2.     O údajnom porušení článku 87 ods. 3 písm. c) ES a zjavne nesprávnom posúdení
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      135    Žalobkyňa sa domnieva, že Komisia vhodným spôsobom nepreskúmala, či pomoc schválená v roku 1998 mohla byť na základe článku
         87 ods. 3 písm. c) ES považovaná za zlučiteľnú so spoločným trhom.

      136    Tvrdí, že Komisia mala vychádzať z reštrukturalizačného plánu, ako vyzeral 11. decembra 2002, so zohľadnením možnosti privatizácie,
         opatrení na obmedzenie nákladov a zlepšenia podnikateľských výsledkov v roku 2002, v ktorom prípade by dospela k záveru, že
         pomoc schválená v roku 1998 mohla byť schválená znovu.

      137    Žalobkyňa tvrdí, že v tomto prípade, na rozdiel od záverov Komisie v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 182 až 185), boli
         splnené štyri podmienky schválenia reštrukturalizačnej pomoci uvedené v usmerneniach (bod 3.2.2).

      138    Pokiaľ ide o podmienku týkajúcu sa životaschopnosti, žalobkyňa predovšetkým napáda analýzu Komisie (odôvodnenia č. 103 až
         117 napadnutého rozhodnutia), podľa ktorej podnikateľské výsledky spoločnosti OA zostali slabé. Táto analýza ignoruje názory
         vyslovené vo vyššie uvedenej správe spoločnosti Deloitte & Touche o obmedzenom preskúmaní výkonnosti spoločnosti OA v porovnaní
         s jej finančným plánom z roku 2002. Podľa tejto správy (s. 16) totiž od roku 1999 došlo k „pozoruhodnému zlepšeniu vo vývoji
         ukazovateľa Ebitda [‚Earnings before Interests, Taxes and Depreciation of Assets‛, Výnosy pred úročením, zdanením a amortizáciou
         majetku], a to napriek mimoriadne nepriaznivej atmosfére v celom odvetví leteckej dopravy“, a „z toho vyplýva, že prevádzková
         výkonnosť spoločnosti OA… sa orientuje dobrým smerom“. V tomto ohľade vyššie uvedená správa upresňuje (s. 18), že podľa najpravdepodobnejšieho
         scenára na rok 2002 spoločnosť OA dosiahne slabú prevádzkovú stratu vo výške 39,1 milióna eur. Toto číslo predstavuje podľa
         tej istej správy v porovnaní so stratou odhadovanou na rok 2001 na 148,75 milióna eur ešte pozoruhodnejšiu transformáciu spoločnosti
         v prípade, ak sa zohľadní účinok 26,5 milióna eur dodatočných nákladov aténskeho medzinárodného letiska (AIA). Žalobkyňa uvádza,
         že toto zlepšenie je o to zjavnejšie, že rôzne faktory spôsobili tlak na zníženie ziskov väčšiny veľkých európskych leteckých
         dopravcov v období rokov 1998 až 2002. Celé odvetvie bolo konfrontované najmä s poklesom európskeho dopytu od roku 1998 a najmä
         po 11. septembri 2001.

      139    Navyše, keď Komisia prejavila ľútosť nad tým, že mimoriadne príjmy sú „jednorazovým“ prínosom (odôvodnenie č. 113 napadnutého
         rozhodnutia), a analyzovala kapitálovú situáciu spoločnosti OA ako celok (odôvodnenie č. 116 napadnutého rozhodnutia), aby
         dospela k záveru, že spoločnosť sa „úplne finančne zrútila“ (odôvodnenie č. 184 napadnutého rozhodnutia), nevzala do úvahy
         skutočnosť, že spoločnosť OA bola v privatizačnom konaní.

      140    Bol však zavedený podrobný a spoľahlivý program opísaný vo vyššie uvedenej správe z 5. novembra 2002 o reštrukturalizácii
         a privatizácii spoločnosti OA. Tento program predpokladal väčšinovú privatizáciu, opatrenia na obmedzenie nákladov a oddelený
         predaj nepodstatných aktív, aby bolo možné dlhodobé obnovenie životaschopnosti spoločnosti OA v primeranom čase, ako to vyžadujú
         usmernenia. Väčšina letových operácií mala byť predaná naraz súkromnému investorovi prinášajúcemu podstatný kapitál. Mali
         byť od začiatku výnosné, ako to preukazuje súvaha a výkaz ziskov a strát vo vyššie uvedenej správe. Privatizácia sa začala
         predajom 58 % akcií spoločnosti Olympic Catering a pokračovala najmä šiestimi prejavmi záujmu o získanie väčšinovej účasti
         v letových operáciách spoločnosti OA. Podľa privatizačného plánu budú pasíva, ktoré si ponechala spoločnosť OA, splatené z výnosu
         oddeleného predaja rôznych vedľajších činností a z hotovosti. Otázkou nebolo, či je spoločnosť OA vo svojej súčasnej podobe
         životaschopným podnikom, ale či so zreteľom na zlepšenie jej podnikateľských výsledkov, konštatované spoločnosťou Deloitte
         & Touche, a na privatizačné konanie prebiehajúce 11. decembra 2002 bude podnik vo svojich mnohých súčastiach životaschopný.
         Spoločnosť OA predovšetkým netvrdila, že mimoriadne okolnosti, ako napríklad prevody, mali význam pre trvalú životaschopnosť
         letových operácií spoločnosti OA. Tieto okolnosti iba prispeli k poskytnutiu ďalšej likvidity spoločnosti OA tak, aby skupina
         mohla zrealizovať privatizáciu.

      141    Komisia sa v každom prípade dopustila pochybenia pri analýze mimoriadnych účtovných položiek. Na rozdiel od toho, čo tvrdí
         (odôvodnenie č. 115 napadnutého rozhodnutia), jej totiž vo vyššie uvedenej správe o obmedzenom preskúmaní výkonnosti spoločnosti
         OA v porovnaní s jej finančným plánom z roku 2002 (s. 73) boli poskytnuté presné údaje o mimoriadnych výnosoch vo výške približne
         112 miliónov eur. Komisia navyše nezohľadnila skutočnosť, že spoločnosť OA sa na konci októbra 2000 rozhodla už viac nezabezpečovať
         letecké spojenie do Austrálie, čo malo podľa vyššie uvedenej správy (s. 15) zlepšiť výsledok o 20 miliónov eur ročne. Komisia
         napokon prehliadla, že spoločnosť OA začala arbitrážne konanie, aby získala ďalšiu náhradu škody vo výške približne 55 miliónov
         eur za svoje predčasné vypovedanie z bývalého aténskeho letiska (Elliniko) (pozri odôvodnenia č. 160 a 35 až 37 napadnutého
         rozhodnutia).

      142    Pokiaľ ide o časový harmonogram privatizačného konania, žalobkyňa tvrdí, že na rozdiel od toho, ako vykladá vyššie uvedený
         list gréckej vlády zo 16. júla 2002 Komisia, z celkového kontextu a z kontextu tohto listu vyplýva, že grécka vláda uvádzala,
         že privatizácia bude ukončená v októbri 2003, a nie v októbri 2002. To sa zhoduje s vyššie spomenutou správou z 5. novembra
         2002 (s. 17 a 21), ktorá rátala s predajom letových operácií „do zimy 2003“ a s predajom väčšiny dcérskych spoločností a jednotiek
         počas roka 2003. V každom prípade vinou všeobecného spomalenia leteckej dopravy v Európe po roku 1998, ako aj v dôsledku udalostí
         vyššej moci z 11. septembra 2001 usmernenia odôvodňovali omeškanie zmien „z dôvodov, na ktoré nemá dosah ani spoločnosť, ani
         členský štát [z dôvodov, ktoré nemožno pripísať podniku ani členskému štátu – neoficiálny preklad]“.

      143    Žalobkyňa ďalej tvrdí, že zmenený reštrukturalizačný plán predvídal zníženie letových operácií na trhu s cieľom zabrániť nevhodným
         skresleniam hospodárskej súťaže. Pomoc bola navyše obmedzená na minimum. Napadnuté rozhodnutie však tieto skutočnosti nepreskúmalo.

      144    Okrem toho boli splnené aj požiadavky týkajúce sa zmenených reštrukturalizačných plánov (bod 3.2.4 usmernení). Napokon plán
         reštrukturalizácie, tak ako vyzeral 11. decembra 2002, vyhovoval aj ustanoveniam usmernení z 10. decembra 1994 o uplatňovaní
         článkov [87 ES a 88 ES] a článku 61 dohody EHP na štátnu pomoc v leteckom odvetví [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 350, s. 5).

      145    Komisia namieta, že tvrdenia žalobkyne spočívajú na predpoklade, že tejto inštitúcii bol predložený na kontrolu a schválenie
         privatizačný plán. Jej však nebol predložený ani tento plán, ani revidovaný plán, ktorým sa mení reštrukturalizačný plán z roku
         1998, a ani žiadosť o ďalšiu pomoc.

      146    V každom prípade privatizačné konanie sa po tom, čo bez úspechu prešlo rôznymi etapami, z ktorých posledná sa mala skončiť
         podľa listu gréckej vlády zo 16. júla 2002 do konca októbra 2002, naďalej nachádzalo v správe z 5. novembra 2002 o reštrukturalizácii
         a privatizácii spoločnosti OA ako „koncept“, teda ako teoretická možnosť.

      147    Navyše neboli k dispozícii žiadne overené finančné údaje za rok 2001 – čo sťažovalo vyhodnotenie skutočnej finančnej situácie
         spoločnosti OA – a v správe predloženej za účtovný rok 2000 audítori uviedli, že údaje overili „za výslovného predpokladu,
         že spoločnosť bude pokračovať vo výkone svojich činností ako aktívna skupina podnikov“. Správa spoločnosti Deloitte & Touche
         o obmedzenom preskúmaní výkonnosti spoločnosti OA v porovnaní s jej finančným plánom z roku 2002 (body 1.1, 1.3 a 1.5) uvádza,
         že dostupné informácie o spoločnosti OA neboli overené a v niektorých prípadoch sa ukázali nesprávne alebo neúplné, aj keď
         rozdiely boli malé.

      148    V tejto súvislosti Komisia analyzovala informácie za celé obdobie rokov 1998 až 2002 a pozorne preskúmala vývoj, ktorý nastal
         počas roka 2002.

      149    Komisia popiera tvrdenia žalobkyne založené na zlepšení podnikateľských výsledkov spoločnosti OA v roku 2002. Tvrdí, že vyhodnotenie
         reštrukturalizačného plánu musí zahŕňať celé jeho trvanie, čiže v tomto prípade roky 1998 až 2002. Okrem toho významná časť
         mimoriadnych ziskov bola dosiahnutá po roku 2000, čo znížilo stratu spoločnosti OA. Komisia dodáva, že pravdepodobne nízky
         podnikateľský výsledok za rok 2002 je naďalej neprijateľný. Napriek pravdepodobnému relatívnemu zlepšeniu ukazovateľov za
         rok 2002 má spoločnosť OA naďalej vážne finančné ťažkosti a od konca roka 2000 sa pri financovaní svojich činností spolieha
         výlučne na cudzie zdroje.

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      150    Na úvod treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry má Komisia pri uplatňovaní článku 87 ods. 3 ES širokú mieru voľnej
         úvahy. Keďže súd Spoločenstva nemôže nahrádzať svojím posúdením skutkového stavu a komplexných ekonomických okolností posúdenie
         Komisie, musí sa kontrola Súdu prvého stupňa v dôsledku toho obmedziť na overenie dodržania procesných pravidiel a povinnosti
         odôvodnenia, vecnej správnosti skutkového stavu, ako aj neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia a zneužitia právomoci (rozsudky
         Ryanair/Komisia, už citovaný v bode 92, bod 90; Technische Glaswerke Ilmenau/Komisia, už citovaný v bode 43 vyššie, bod 148;
         Corsica Ferries France/Komisia, už citovaný v bode 72 vyššie, body 137 a 138, a Schmitz‑Gotha Fahrzeuge Werke/Komisia, už
         citovaný v bode 36 vyššie, bod 41).

      151    V tomto prípade žalobkyňa nepopiera, že reštrukturalizačný plán z roku 1998 nebol úplne zrealizovaný. Vo svojich písomných
         podaniach naopak zdôrazňuje, že tento plán už dlho nebol relevantný. Ako Komisia uvádza v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie
         č. 181), grécka vláda, ktorá počas správneho konania tvrdila, že všetky ciele stanovené rozhodnutiami z roku 1994 a 1998 boli
         dosiahnuté alebo tesne pred dosiahnutím, sama uviedla – vo svojej správe s názvom „Synopsis of the Government of the Hellenic
         Republic’s Case for [OA] on Key Issues“, priloženej k jej listu Komisii z 21. novembra 2002 (s. 5 a 32) –, že plán reštrukturalizácie
         spoločnosti OA nebolo nikdy možné zrealizovať úplne z dôvodu tak vnútorných, ako aj vonkajších prekážok.

      152    V tomto prípade žalobkyňa v podstate tvrdí, že posudzovaná pomoc, schválená v roku 1998, mala byť vyhlásená za zlučiteľnú
         so spoločným trhom na základe článku 87 ods. 3 písm. c) ES z dôvodu, že so zreteľom na opatrenia na obmedzenie nákladov, zlepšenie
         finančnej výkonnosti spoločnosti OA v roku 2002 a prebiehajúce privatizačné konanie budú podniky, a predovšetkým nová letecká
         spoločnosť, ktoré vzídu z oddelenej privatizácie rôznych odvetví činností spoločnosti OA, životaschopné.

      153    V tomto ohľade treba pripomenúť, že keďže nebola predložená žiadna žiadosť o konkrétnu úpravu reštrukturalizačného plánu z roku
         1998 v súlade s ustanoveniami usmernení, Komisia bola oprávnená preskúmať zlučiteľnosť reštrukturalizačnej pomoci so zreteľom
         na reštrukturalizačný plán týkajúci sa obdobia 1998 – 2002 (pozri bod 131 vyššie) a v dôsledku toho nemusela zohľadniť predĺženie
         reštrukturalizačného obdobia a predovšetkým prognózy spojené s neskoršou realizáciou privatizačného plánu, ako tento plán
         vyplýval najmä zo správy spoločnosti Deloitte & Touche z 5. novembra 2002, ani ostatné informácie, o ktorých sa táto inštitúcia
         dozvedela počas správneho konania.

      154    Z toho vyplýva, že tvrdenia žalobkyne založené na očakávanom vplyve privatizácie spoločnosti OA na životaschopnosť rôznych
         podnikov, ktoré z nej vzídu, sú irelevantné na účely posúdenia dôvodnosti napadnutého rozhodnutia.

      155    Z toho predovšetkým plynie, že Komisia neprekročila hranice svojej voľnej úvahy, keď nezohľadnila okrem iného očakávaný kapitálový
         výnos z väčšinovej privatizácie leteckých činností skupiny zoskupených do jedného podniku, ktorá mala byť podľa prognóz gréckej
         vlády dokončená do zimy 2003, ako ani tvorbu likvidity, ktorá by vzišla z oddelenej privatizácie rôznych dcérskych spoločností
         a odvetví vedľajších činností spoločnosti OA, pretože táto privatizácie nebola ešte zrealizovaná.

      156    V tomto ohľade je namieste uviesť, že počas prijímania napadnutého rozhodnutia bol zrealizovaný iba predaj dcérskej spoločnosti
         Olympic Catering – potvrdený v odpovediach gréckych orgánov z 30. septembra 2002. Pokiaľ ide o privatizáciu leteckých činností,
         aj keď je nepochybné, že šesť záujemcov poskytujúcich všetky finančné garancie vyjadrilo svoj záujem o získanie spoločnosti
         OA, ako vyplýva z listu gréckej vlády z 2. decembra 2002 (pozri bod 129 vyššie), zároveň platí, že bola ukončená iba prvá
         etapa tejto privatizácie. Ešte nebol vybratý žiadny uchádzač ani sa nezačali rokovania, takže nebolo možné dostatočne presne
         a spoľahlivo predvídať nijaký konkrétny výsledok. Navyše, ako už bolo uvedené (pozri bod 128 vyššie), ešte nedošlo k oznámeniu
         privatizácie, ktoré bolo avizované gréckymi orgánmi.

      157    V tejto súvislosti, na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, Komisia v každom prípade úplne dôvodne posúdila skutočnú finančnú
         situáciu spoločnosti OA najmä so zreteľom na jej mimoriadne príjmy a výšku jej základného imania v decembri 2002, a nie s vyhliadkou
         budúcich privatizačných transakcií.

      158    Okrem toho treba zdôrazniť, že v napadnutom rozhodnutí Komisia nevychádzala výlučne z nezrealizovania reštrukturalizačného
         plánu z roku 1998, aby konštatovala, že životaschopnosť spoločnosti OA nemohla byť obnovená.

      159    Komisia sa, samozrejme, domnievala, že keďže dotknutý členský štát nepredložil žiadosť o zvýšenie pomoci alebo o úpravu plánu
         po odchode riadiaceho tímu spoločnosti Speedwing v lete 2000, môže vyhodnotiť skutočnú realizáciu reštrukturalizácie spoločnosti
         OA iba vo vzťahu k plánu stanovenému rozhodnutím z roku 1998 (odôvodnenie č. 173).

      160    Za týchto okolností Komisia po tom, čo konštatovala, že neboli dodržané hlavné finančné ukazovatele stanovené rozhodnutím
         z roku 1998, dospela k záveru, že nerealizovanie reštrukturalizačného plánu spoločnosťou OA od roku 1999 spôsobilo, že je
         nemožné dosiahnuť pôvodne stanovené ciele, predovšetkým hlavný z nich, a to obnovenie životaschopnosti spoločnosti (odôvodnenia
         č. 179, 181 a 184).

      161    Komisia však dodala v podstate to, že aj pri hodnotení finančnej situácie spoločnosti OA nezávisle od skutočnej realizácie
         reštrukturalizačného plánu z roku 1998 by bolo nemožné preukázať životaschopnosť spoločnosti, či už z krátkodobého alebo dlhodobého
         hľadiska, z dôvodu jej úplného finančného zrútenia, pretože spoločnosť OA už nemala žiadne vlastné zdroje, ale iba dlhy (odôvodnenie
         č. 184).

      162    Žalobkyňa namieta, že tomuto posúdeniu protirečí pozoruhodné zlepšenie jej podnikateľských výsledkov v roku 2002 v porovnaní
         s predchádzajúcimi rokmi, a predovšetkým rokom 2001, vo veľmi priaznivej konjunktúre v celom odvetví a v celej európskej leteckej
         doprave.

      163    V tomto ohľade Súd prvého stupňa uvádza, že v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 116, 172 až 174 a 179) Komisia vychádzala
         najmä z týchto údajov, ktoré žalobkyňa nepoprela. Po prvé v období od augusta 1999 do leta 2000 boli pozastavené reštrukturalizačné
         snahy, zvlášť znižovanie nákladov, ktoré spolu so zlepšením výnosnosti spoločnosti OA predstavovali podstatný prvok reštrukturalizačného
         plánu z roku 1998, aby sa realizoval plán Speedwing (pozri bod 96 vyššie). Po druhé po odchode spoločnosti Speedwing sa v polovici
         roka 2000 začala nová fáza znižovania nákladov. Po tretie v medziobdobí spoločnosť od roku 1999 stratila 50 % svojho základného
         imania. Navyše sled fáz znižovania nákladov (1998 – začiatok roka 1999) a expanzie činností (koniec roka 1999 – začiatok roka
         2000) vytvoril vnútri spoločnosti zmätok. Po štvrté finančné ukazovatele za účtovné roky 1998 až 2002, preskúmané v odôvodnení
         č. 105 napadnutého rozhodnutia, sa značne odchyľujú od hlavných ukazovateľov stanovených rozhodnutím z roku 1998. Po piate
         v roku 2000 dosiahli vlastné zdroje úroveň blížiacu sa nule. Podľa neoverenej účtovnej závierky za rok 2001 klesla výška vlastných
         zdrojov na mínus 136 miliónov eur. Po šieste k 31. decembru 2002 zostalo základné imanie napriek veľmi pozitívnemu účinku
         mimoriadnych príjmov na situáciu spoločnosti OA v každom prípade záporné. Vlastné zdroje dosahovali podľa „najpravdepodobnejšieho
         scenára“, o ktorom spoločnosť Deloitte & Touche uvažovala vo vyššie uvedenej správe o obmedzenom preskúmaní výkonnosti spoločnosti
         OA v porovnaní s jej finančným plánom z roku 2002, úroveň mínus 139 miliónov eur. Po siedme od roku 2000 bola spoločnosť OA
         pri financovaní svojich činností závislá iba od cudzích zdrojov. V roku 2001 úvery financovali nielen celý investičný majetok
         spoločnosti, ale aj záporné základné imanie. Po ôsme pre nedostatok likvidity vzrástli krátkodobé dlhy spoločnosti OA zo 116
         miliónov eur v roku 1999 na 252 miliónov eur v roku 2000 a 342 miliónov eur v roku 2001. Po deviate pomer zadlženia, jeden
         z ukazovateľov stanovených v rozhodnutí z roku 1998, získaný vydelením všetkých dlhov spoločnosti výškou základného imania,
         ktorý mal mať podľa rozhodnutia z roku 1998 v roku 2000 hodnotu medzi 2,22 a 2,76, vzrástol na 303 na konci roka 2000, keď
         sa základné imanie takmer stratilo. Na ďalšie účtovné roky už pomer zadlženia nemožno z dôvodu záporného základného imania
         vypočítať. Napokon po desiate, aj keby bolo možné dosiahnuť mimoriadne príjmy predpokladané na rok 2002, pomer zadlženia 2,76,
         rovnaký ako pomer povolený na účtovný rok 2000, spojený s úrovňou celkových dlhov vo výške 575 milióna eur na konci roka 2000
         a 825 milióna eur na konci roka 2001, by vyžadoval, aby bolo čisté základné imanie spoločnosti OA najmenej 200 až 300 miliónov
         eur. Na vyrovnanie záporného základného imania v roku 2001 by bol teda nevyhnutný kapitálový vklad vo výške 350 až 450 miliónov
         eur, avšak pod podmienkou, že spoločnosť OA od roku 2003 udrží aspoň vyrovnanú bilanciu na prahu výnosnosti.

      164    V tomto prípade sa stanoviská účastníkov konania k analýze finančných výsledkov na rok 2002 líšia, predovšetkým pokiaľ ide
         na jednej strane o vývoj ukazovateľa Ebitda a podnikateľského výsledku a na druhej strane o výnimočné výnosy.

      165    Pokiaľ ide v prvom rade o analýzu vývoja ukazovateľa Ebitda a podnikateľského výsledku spoločnosti OA, treba poznamenať, že
         vo finančnom pláne spoločnosti OA na rok 2002 z júla 2002 bol ukazovateľ Ebitda odhadovaný na kladnú sumu vo výške 11 miliónov
         eur. Z vyššie uvedenej správy spoločnosti Deloitte & Touche o obmedzenom preskúmaní výkonnosti spoločnosti Olympic Airways
         v porovnaní s jej finančným plánom z roku 2002 však vyplýva, že podľa najpravdepodobnejšieho scenára dosiahne ukazovateľ Ebitda
         zápornú sumu 39,1 milióna eur (s. 16). V tomto ohľade žalobkyňa oprávnene uvádza, že v nepriaznivej konjunktúre predstavuje
         toto číslo napriek tomu citeľné zlepšenie v porovnaní so zápornými sumami ukazovateľa Ebitda vo výške 148,8 milióna eur v roku
         2001 a 132,4 milióna v roku 2000.

      166    V napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 110 a 111) však Komisia pripomenula, že ukazovateľ Ebitda má zahŕňať okrem iného aj
         amortizáciu investičného majetku, ako i dlhované úroky. Suma týchto dvoch zložiek nákladov dosiahla v roku 2002 podľa údajov,
         ktoré Komisii poskytla spoločnosť OA, odhadovanú sumu 52 miliónov eur. Komisia teda zdôraznila, pričom žalobkyňa to nepoprela,
         že odpočítanie tejto sumy z ukazovateľa Ebitda mení podnikateľský výsledok alebo čistý výsledok pred zdanením a výnimočné
         výnosy (EBT) na stratu vo výške 41 miliónov podľa finančného plánu z roku 2002 a 92 miliónov podľa najpravdepodobnejšieho
         scenára spočívajúceho na prieskume vykonanom spoločnosťou Deloitte & Touche vo vyššie spomenutej správe. Rozhodnutie z roku
         1998 však v roku 2002 rátalo s kladným podnikateľským výsledkom vo výške 24,9 milióna eur. Komisia však pripustila, že vyššie
         uvedené straty predstavovali pravdepodobné relatívne zlepšenie v porovnaní s predchádzajúcimi účtovnými rokmi. Napriek tomu
         považovala toto zlepšenie za nedostatočné.

      167    Pokiaľ ide konkrétne o rozhodnutie už viac nezabezpečovať letecké spojenie do Austrálie, na ktoré sa odvoláva žalobkyňa a ktoré
         podľa vyššie uvedenej správy spoločnosti Deloitte & Touche (s. 15 a 54) spôsobí v roku 2002 zníženie strát o 2,9 milióna eur
         a neskôr zlepší podnikateľský výsledok približne o 20 miliónov eur ročne, treba uviesť, že toto rozhodnutie bolo jedným z opatrení
         na obmedzenie nákladov realizovaných po upustení od plánu Speedwing a zohľadnených v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 175).
         Za týchto okolností nemožno Komisii vytýkať, že zníženia nákladov spojené s týmto rozhodnutím nepreskúmala osobitne, a to
         tým skôr, že relevantné zníženie, teda zníženie predvídané počas trvania posudzovaného reštrukturalizačného plánu, odhadované
         na 2,9 milióna eur v roku 2002, nemohlo mať samo osebe podstatný vplyv na finančné výsledky spoločnosti OA za tento účtovný
         rok 2002.

      168    Pokiaľ ide o posúdenie toho, aký vplyv mali udalosti z 11. septembra 2001 a nepriaznivá konjunktúra v odvetví leteckej dopravy
         v Európe po roku 1998, a najmä po septembri 2001, na vývoj ukazovateľa Ebitda, Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie
         č. 177) uviedla, že pri neexistencii overenej účtovnej závierky za rok 2001 mohla ťažko overiť skutočný účinok atentátov z 11. septembra
         2001 na finančnú situáciu spoločnosti OA. Domnievala sa však, že nedodržanie reštrukturalizačného plánu z roku 1998 bolo možné
         konštatovať už od roku 1999 a potvrdilo sa počas nasledujúcich rokov bez ohľadu na účinok atentátov z 11. septembra a bez
         ohľadu na vyrovnanie vo výške 5 miliónov eur v roku 2002, ktoré dostala spoločnosť OA po týchto atentátoch a po uzavretí vzdušného
         priestoru a ktoré bolo predmetom samostatného prieskumu (odôvodnenie č. 114).

      169    V tomto ohľade treba zdôrazniť, že žalobkyňa neposkytuje nijaký dôkazný prostriedok, ktorý by umožňoval domnievať sa, že nezrealizovanie
         reštrukturalizačného plánu z roku 1998 možno aspoň čiastočne pripísať atentátom z 11. septembra 2001. Okrem toho, a to v každom
         prípade, aj keď pripustíme, že nezrealizovanie tohto plánu nebolo možné pripísať spoločnosti OA alebo Helénskej republike
         – čo nie je v tomto prípade preukázané –, táto okolnosť nezbavovala Helénsku republiku povinnosti predložiť Komisii žiadosť
         o zmenu reštrukturalizačného plánu z roku 1998.

      170    Pokiaľ ide v druhom rade o analýzu mimoriadnych výnosov, Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 113) uviedla, že
         významná časť týchto príjmov dosiahnutých po roku 2000 súvisela s predajom nepodstatných aktív. Komisia uviedla, že v roku
         2002 suma mimoriadnych výnosov (tvorených poslednou splátkou vyrovnania za presťahovanie na letisko Spata vo výške 6 miliónov
         eur a predajom investičného majetku a finančných investícií, ako sú napríklad podielové účasti) dosiahne podľa odhadov 60
         miliónov eur. Aj keď Komisia uznala, že tieto príjmy mohli prispieť k zlepšeniu finančnej situácie spoločnosti OA, zdôraznila,
         že nemali žiaden účinok na štruktúru nákladov spoločnosti. Oprávnene sa domnievala, že iba prevádzkové príjmy môžu umožniť
         dlhodobé prežitie spoločnosti OA.

      171    Komisia okrem toho v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 115) považovala pri neexistencii definitívnych dôkazov za nespoľahlivé
         údaje týkajúce sa ďalších mimoriadnych výnosov očakávaných v roku 2002 vo výške 112 miliónov eur. Uviedla, že podľa informácií,
         ktoré jej poskytla spoločnosť OA na vyššie spomenutom stretnutí 16. októbra 2002, suma vo výške 37 miliónov eur mohla zodpovedať
         predaju účastí spoločnosti OA v reštauračných a rezervačných činnostiach, pričom zostávajúca suma (75 miliónov eur) pochádza
         z predaja a postúpenia nájmu lietadiel.

      172    V tomto bode treba odmietnuť tvrdenie žalobkyne o údajnej nesprávnosti tejto analýzy Komisie so zreteľom na informácie nachádzajúce
         sa vo vyššie uvedenej správe spoločnosti Deloitte & Touche (s. 73). Táto správa totiž neobsahovala žiadne ďalšie upresnenie
         týkajúce sa uvažovaných mimoriadnych výnosov. Obmedzila sa na to, že uviedla výnos z predaja dcérskej spoločnosti Olympic
         Catering (odhadovaný na 11 miliónov eur po odpočítaní príspevku spoločnosti OA na sociálne príspevky platené spoločnosťou
         Olympic Catering), očakávaný (nie odhadovaný) výnos z predaja dcérskej spoločnosti Galileo Hellas, ako aj očakávaný výnos
         z predaja alebo postúpenia nájmu lietadiel, odhadovaný spoločnosťou OA na 75 miliónov eur. Zo správy spoločnosti Deloitte
         & Touche o reštrukturalizácii a privatizácii spoločnosti OA vyplýva iba to, že spoločnosť Galileo International prejavila
         „mimoriadne živý“ záujem o získanie spoločnosti Galileo Hellas a že podľa odhadovaného časového harmonogramu sa privatizačné
         konanie, ktoré sa začalo v novembri 2002, malo skončiť v januári 2003. Okrem toho, pokiaľ ide o vyššie uvedené odhady výnosu
         z prevodu lietadiel, ani jedna z dvoch správ spoločnosti Deloitte & Touche odovzdaných Komisii v novembri 2002 neobsahovala
         vysvetlenia týchto odhadov vo vzťahu k čistej účtovnej hodnote lietadiel, ktorá podľa údajov v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie
         č. 115), ktoré žalobkyňa nepoprela, predstavovala v poslednej účtovnej závierke spoločnosti OA z 31. decembra 2001 po amortizácii
         na jednej strane a výške predajnej ceny použitých lietadiel na druhej strane 41 miliónov eur. V tomto ohľade sa správa spoločnosti
         Deloitte & Touche o obmedzenom preskúmaní výkonnosti spoločnosti OA v porovnaní s jej finančným plánom z roku 2002 (s. 73)
         obmedzila na upresnenie, že podľa spoločnosti OA tieto odhady vychádzajú z „trhových“ ponúk, ktoré na tieto lietadlá dostala.

      173    Pokiaľ ide o vyrovnanie zaplatené Gréckom za presťahovanie z letiska Elliniko na letisko Spata, vyššie uvedená správa spoločnosti
         Deloitte & Touche upresnila (s. 21), že bolo zaplatené vyrovnanie vo výške 138,7 milióna eur a že prevádzkové náklady sú na
         letisku Spata podstatne vyššie. Z napadnutého rozhodnutia (odôvodnenia č. 160 a 200) vyplýva, že Komisia sa domnievala, že
         toto vyrovnanie vo výške 138,7 milióna eur nie je neprimerane vysoké, a teda neobsahuje žiaden prvok štátnej pomoci. V tomto
         ohľade Komisia zdôraznila, že ďalšiu sumu vo výške 55 miliónov, ktorú požadovala spoločnosť OA, už Helénska republika nežiadala.
         V tejto súvislosti, na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa (pozri bod 141 vyššie), nemožno Komisii vytýkať, že nezohľadnila
         ďalšiu požadovanú sumu vo výške 55 miliónov eur, aj keď ju grécke orgány vo svojich odpovediach z 11. apríla 2002 (bod 2.17.10)
         informovali o rozhodnutí spoločnosti OA napadnúť konečnú sumu vyrovnania stanovenú gréckou vládou. Žalobkyňa totiž vo svojich
         písomných podaniach neuvádza ani stav, v ktorom sa v čase prijatia napadnutého rozhodnutia nachádzalo arbitrážne konanie,
         na ktoré sa v tomto prípade odvoláva, ani to, či v tomto ohľade poskytla Komisii presné informácie. Keďže v rozhodnom čase
         neexistoval rozhodcovský rozsudok, Komisii nemožno v nijakom prípade vytýkať, že nezohľadnila číru možnosť ďalšieho vyrovnania.
         Treba navyše uviesť, že v každom prípade by prípadné poskytnutie ďalšieho vyrovnania v zásade podliehalo kontrole Komisie,
         aby sa preukázalo, že neobsahuje štátnu pomoc (odôvodnenie č. 35 napadnutého rozhodnutia).

      174    S prihliadnutím na predchádzajúce úvahy je namieste konštatovať, že tvrdenia uplatnené žalobkyňou neumožňujú dospieť k záveru,
         že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, a to nielen so zreteľom na odchýlku podnikateľských
         výsledkov spoločnosti OA od ukazovateľov stanovených v rozhodnutí z roku 1998 počas posudzovaného obdobia a predovšetkým v roku
         2002 (pozri bod 166 vyššie), ale najmä pre objem dlhov spoločnosti a neexistenciu vlastných zdrojov (pozri body 161 a 163
         vyššie), že napriek pravdepodobnému zlepšeniu podnikateľského výsledku za rok 2002 v porovnaní s výsledkami predchádzajúcich
         účtovných rokov nebola krátkodobá a dlhodobá životaschopnosť spoločnosti OA obnovená, a keď vyhlásila reštrukturalizačnú pomoc
         za nezlučiteľnú so spoločným trhom.

      175    Za týchto okolností netreba preskúmať podmienky, ktoré sa týkajú predchádzania skresleniam hospodárskej súťaže a obmedzenia
         sumy pomoci na minimum, ktoré podľa žalobkyne neboli v napadnutom rozhodnutí zohľadnené.

      176    Z týchto dôvodov treba žalobný dôvod založený na porušení článku 87 ods. 3 písm. c) ES zamietnuť ako nedôvodný.

      3.     O zjavnej nesprávnosti posúdenia, podľa ktorého nebolo prijaté žiadne reštrukturalizačné opatrenie
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      177    Žalobkyňa napáda zistenie, podľa ktorého nebolo vo vhodnom čase prijaté žiadne reštrukturalizačné opatrenie a/alebo nebol
         zmenený plán (odôvodnenia č. 172 až 181 napadnutého rozhodnutia). Celý postup väčšinovej privatizácie, znižovania nákladov
         a predaja aktív, ktorý zodpovedal zmenenému reštrukturalizačnému plánu z roku 2000, sa začal v roku 2000 a pokračovalo sa
         v ňom nepretržite až do 11. decembra 2002. Komisia bola pravidelne informovaná o reštrukturalizačných opatreniach, ako to
         vyplýva z napadnutého rozhodnutia (odôvodnenia č. 73, 106, 172 a 175).

      178    Opatrenia na znižovanie nákladov uplatňované spoločnosťou OA vyplývajú najmä z dokumentov odovzdaných Komisii, ako je napríklad
         list gréckej vlády z 1. februára 2002, jej odpoveď z 11. apríla 2002 na prvý príkaz Komisie poskytnúť informácie, jej odpoveď
         z 30. septembra 2002 na druhý príkaz a jej pripomienky z 21. novembra 2002 s názvom „Stručné predstavenie podstatných aspektov
         spisu spoločnosti OA Helénskou republikou“.

      179    Komisia tvrdí, že túto argumentáciu treba odmietnuť.

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      180    Na úvod treba uviesť, že výhrady žalobkyne sa zakladajú na nesprávnom pochopení napadnutého rozhodnutia. Hoci totiž Komisia
         dospela k záveru, že ciele stanovené rozhodnutím z roku 1998, predovšetkým obnovenie životaschopnosti spoločnosti OA, neboli
         dosiahnuté, na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, sa nedomnievala, že nebolo zrealizované žiadne reštrukturalizačné opatrenie.
         Zvlášť pokiaľ ide o opatrenia na obmedzovanie nákladov, z napadnutého rozhodnutia (odôvodnenia č. 172 až 175) jasne vyplýva,
         že Komisia preskúmala stratégie, ktoré postupne realizovala spoločnosť OA. Po tom, čo Komisia uviedla, že od roku 1999 neboli
         dosiahnuté očakávané výsledky na konci prvej fázy znižovania nákladov (1998/začiatok roka 1999), po ktorej nasledovala fáza
         expanzie pod vedením spoločnosti Speedwing, zdôraznila, že po odchode spoločnosti Speedwing sa začala nová fáza znižovania
         nákladov v súlade s reštrukturalizačným plánom z roku 1998.

      181    Ďalej je namieste pripomenúť, že v napadnutom rozhodnutí boli realizované reštrukturalizačné opatrenia preskúmané s ohľadom
         na reštrukturalizačný plán z roku 1998. Ako už totiž bolo uvedené (pozri bod 131 vyššie), tento plán nebol predmetom žiadnej
         žiadosti o konkrétnu úpravu zo strany gréckych orgánov, ako to vyžadovali príslušné ustanovenia usmernení. V dôsledku toho
         Komisia nepreskúmala opatrenia plánované v privatizačnom pláne, pokiaľ nedošlo k ich uskutočneniu počas trvania plánu. Treba
         naopak poznamenať, že Komisia zohľadnila vplyv, ktorý mali najmä na finančnú situáciu spoločnosti OA privatizačné opatrenia,
         ktoré boli v čase prijatia napadnutého rozhodnutia skutočne zrealizované, ako je napríklad predaj 58 % dcérskej spoločnosti
         Olympic Catering.

      182    Z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že Komisia vyhodnotila realizáciu reštrukturalizačného plánu na základe všetkých opatrení
         prijatých počas celého trvania plánu, aby tak overila, či bol dosiahnutý cieľ plánu smerujúci k dosiahnutiu dlhodobej životaschopnosti
         podniku.

      183    Z toho vyplýva, že dôvod, podľa ktorého sa Komisia domnievala, že nebolo zrealizované žiadne reštrukturalizačné opatrenie,
         treba zamietnuť ako nedôvodný.

      B –  O údajnom nesplnení povinnosti Helénskej republiky implementovať funkčný a dostatočný ISR uvedenej v článku 1 ods. 1 písm. d)
            rozhodnutia z roku 1998
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      184    Žalobkyňa uvádza, že v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 118) Komisia potvrdzuje, že Helénska republika implementovala
         ISR. Sporná je iba „funkčnosť a dostatočnosť“ tohto ISR. Komisia tiež uznala (odôvodnenie č. 186 napadnutého rozhodnutia),
         že lehota na implementáciu tohto systému, stanovená článkom 1 písm. d) napadnutého rozhodnutia do 1. decembra 1998, bola nedostatočná.

      185    V tejto súvislosti sa žalobkyňa domnieva, že skutočnosť, že ISR nezahŕňal dcérske spoločnosti OA, neznamenala, že nebol funkčný
         a dostatočný. V tomto ohľade Komisia zmiešala otázku funkčnosti a dostatočnosti ISR spoločnosti OA so širšou, ale úplne odlišnou
         otázkou modernizácie a transformácie subsystémov prenosu finančných údajov spoločnosti OA. Akceptuje sa, že kvalita týchto
         subsystémov ovplyvňuje kvalitu výsledkov ISR, ale nie kvalitu koncepcie a funkčnej kapacity ISR vo vlastnom zmysle slova.
         Experti Komisie uznali kvalitu koncepcie a funkčnosti ISR. Kvalita výsledkov ISR však závisela od modernizácie a postupného
         zlepšovania subsystémov, ktoré zhromažďujú údaje o výdavkoch a príjmoch spoločnosti OA. Tento etapovitý postup nespočíval
         hlavne v zabezpečení kompatibility nadmerného množstva nekompatibilných informačných systémov – najmenej 44 –, ale zahŕňal
         aj zaškolenie veľmi vysokého počtu zamestnancov podieľajúcich sa na činnostiach zhromažďovania údajov, ako aj zaradenie značného
         počtu nevybavených údajov, s ktorých spracovaním sa meškalo. To, že Komisia stanovila pôvodný dátum implementácie „plne funkčného
         a dostatočného“ ISR na 1. december 1998, teda iba tri a pol mesiaca po prijatí rozhodnutia z roku 1998, stačí na preukázanie,
         že ustanovenia článku 1 ods. 1 písm. d) rozhodnutia z roku 1998 sa neuplatňujú na prijatie subsystémov.

      186    Za týchto okolností je rozhodnutie postihnuté zjavne nesprávnym posúdením v časti, v ktorej tvrdí, že grécke orgány nedodržali
         povinnosť uvedenú v článku 1 ods. 1 písm. d) rozhodnutia z roku 1998.

      187    Rozhodnutie je navyše postihnuté aj vadou spočívajúcou v tom, že Komisia si nesplnila svoju dôkaznú povinnosť, pokiaľ ide
         o stav ISR spoločnosti OA. Komisia prijala rozhodnutie týkajúce sa ISR, ktoré je podľa jej vlastných slov (odôvodnenie č. 187
         napadnutého rozhodnutia) z hľadiska dokazovania neúplné.

      188    Komisia predovšetkým porušila právo Helénskej republiky a žalobkyne byť vypočuté. Neposlala žiadnu žiadosť o ďalšie informácie
         týkajúce sa ISR a neupovedomila ani Helénsku republiku, ani žalobkyňu o svojich pretrvávajúcich pochybnostiach o funkčnosti
         a dostatočnosti ISR.

      189    V tomto ohľade žalobkyňa zdôrazňuje, že presné údaje o stave ISR oznámila vo svojej odpovedi z 11. apríla 2002 na prvý príkaz
         poskytnúť informácie zo 6. marca 2002. Správa o stave ISR v apríli 2002, pripojená ako príloha č. 39 k týmto pripomienkam,
         totiž vymedzila jasný rozdiel medzi vhodnosťou vysoko kvalitného ISR spoločnosti OA a potrebou modernizovať mnohé subsystémy
         prenosu údajov v ISR. Táto správa potvrdila, že vytváranie ISR bolo dokončené v auguste 2000, že ISR bol zavedený u 34 užívateľov
         v spoločnosti OA v októbri 2000 a že bol ukončený vývoj sekundárnych systémov (príjmy v roku 1999, mzdy v roku 2000 a Oracle
         Financials v roku 2001). V druhom príkaze poskytnúť informácie Komisia vôbec neodkázala na ISR.

      190    Komisia tvrdí, že spoločnosť OA a jej dcérske spoločnosti nemali v čase prijatia napadnutého rozhodnutia nijaký spoľahlivý
         ISR, takže nemohla založiť svoje posúdenie o riadení spoločnosti OA na prijateľných údajoch ani získať spoľahlivé informácie.
         Uvedené potvrdzujú pripomienky audítorov ku kontrolnému certifikátu sprevádzajúcemu účtovnú závierku spoločnosti OA za rok
         2002.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      191    Súd prvého stupňa považuje za vhodné preskúmať v prvom rade a s prihliadnutím na zásady uvedené vyššie (pozri body 34 až 41
         vyššie) žalobné dôvody založené na nesprávnom posúdení dôkazného bremena a porušení práva byť vypočutý, pokiaľ ide o údajné
         nedodržanie záväzku Helénskej republiky zabezpečiť, aby k 1. decembru 1998 spoločnosť OA implementovala plne funkčný a dostatočný
         ISR.

      192    Z prvého príkazu poskytnúť informácie (odôvodnenia č. 51 až 53, 88 a 90) vyplýva, že Komisia podrobne, najmä s prihliadnutím
         na závery správy, ktorú v roku 1999 vypracovala nezávislá poradenská spoločnosť Alan Stratford and Associates, odkázala na
         otázku, či bol implementovaný funkčný a dostatočný ISR, a že vyzvala Helénsku republiku, aby poskytla všetky informácie potrebné
         na preskúmanie zlučiteľnosti pomoci.

      193    V tomto ohľade z napadnutého rozhodnutia (odôvodnenie č. 118), z prvého príkazu poskytnúť informácie a zo stručného výťahu
         zo správy spoločnosti Alan Stratford and Associates, pripojenej ako príloha č. 39 k odpovediam gréckych orgánov z 11. apríla
         2002, vyplýva, že táto správa jasne ukázala určité potenciálne slabé miesta ISR. Uvádzalo sa v nej najmä, že efektívnosť systému
         závisí od „subdodávky a efektívnej implementácie nového účtovného systému výnosových účtov“, že ISR sa okrem iného nevzťahuje
         na dcérsku spoločnosť Olympic Aviation a že ešte neobsahuje niektoré kľúčové informácie o riadení, čo značne obmedzuje schopnosť
         riadiacich orgánov mať skutočný prehľad o všetkých komerčných leteckých činnostiach.

      194    S prihliadnutím na vyššie uvedené otázky týkajúce sa ISR, ktoré boli nastolené v správe spoločnosti Alan Stratford and Associates
         a zopakované v prvom príkaze poskytnúť informácie, boli grécke orgány povinné na základe svojej povinnosti spolupráce poskytnúť
         všetky užitočné informácie, aby sa preukázala funkčnosť a dostatočnosť ISR. V druhom príkaze poskytnúť informácie Komisia
         znovu vyzvala Helénsku republiku, aby poskytla všetky informácie potrebné na preskúmanie zlučiteľnosti opatrení pomoci uvedených
         v jej rozhodnutí zo 6. marca 2002 s článkom 87 ES, a veľmi jasne oznámila svoj zámer prijať definitívne rozhodnutie na základe
         dostupných informácií (odôvodnenia č. 7, 9 a 10).

      195    Za týchto okolností mohla Komisia oprávnene prijať napadnuté rozhodnutie na základe odpovedí, ktoré jej grécke orgány poskytli.

      196    Žalobný dôvod založený na porušení práva Helénskej republiky na obhajobu nie je teda dôvodný. To platí aj pre žalobný dôvod
         založený na porušení práva spoločnosti OA na obhajobu, ako už bolo uvedené (pozri bod 46 vyššie).

      197    V druhom rade treba overiť, či Komisia so zreteľom na informácie, ktorými disponovala, právne dostatočným spôsobom preukázala,
         že záväzky vzťahujúce sa na ISR neboli dodržané.

      198    Na úvod treba poznamenať, že z napadnutého rozhodnutia (odôvodnenie č. 186) vyplýva, že keď Helénska republika vyhlásila,
         že ISR bol implementovaný v októbri 2000, Komisia uznala, že lehota štyroch mesiacov stanovená v rozhodnutí z roku 1998 nepostačovala
         na implementáciu systému.

      199    Okrem toho, ako Komisia zdôrazňuje v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 46 a 47), rozhodnutie z roku 1998 ukladalo povinnosť
         vytvoriť ISR preto, aby mohli riadiace orgány spoločnosti OA neustále disponovať informáciami postačujúcimi na sledovanie
         vývoja pri realizácii reštrukturalizačného plánu z roku 1998 a v prípade potreby v ňom vykonať nové úpravy. V rozhodnutí z roku
         1998 (odôvodnenie č. 85) totiž Komisia konštatovala, že vtedy používaný ISR takéto informácie spoľahlivo neposkytoval. V tomto
         ohľade grécke orgány vo vyššie uvedenej správe zo 7. mája 1999 o realizácii reštrukturalizačného plánu samy uviedli, že niektoré
         ciele stanovené rozhodnutím z roku 1998 nebolo možné dosiahnuť včas, pretože „skutočné výsledky roku 1997 sa ukázali horšie
         ako najpesimistickejšie odhady uvádzané na konci februára 1998“.

      200    Za týchto okolností, na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, nemožno záväzok týkajúci sa implementácie úplne funkčného a dostatočného
         ISR obsiahnutý v rozhodnutí z roku 1998 vykladať tak, že sa týkal iba vytvorenia systému, ktorý sám osebe bude považovaný
         za veľmi výkonný, ale ktorý ešte nebude prepojený so všetkými informačnými subsystémami na zhromažďovanie údajov najmä o príjmoch
         a výdavkoch skupiny spoločnosti OA. Navyše treba zdôrazniť, že uplatňovanie ISR na všetky dcérske spoločnosti bolo nevyhnutné
         na to, aby malo Grécko k dispozícii presné údaje na zostavenie konsolidovanej účtovnej závierky pre spoločnosť OA a jej dcérske
         spoločnosti, ako to stanovoval reštrukturalizačný plán z roku 1998.

      201    Ako však uvádza Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 120), z informácií poskytnutých gréckymi orgánmi, v tomto
         prípade v prílohe č. 39 ich odpovedí z 11. apríla 2002, nevyplýva, že boli splnené vyššie uvedené požiadavky týkajúce sa úplnej
         implementácie ISR, či už pokiaľ ide o prístup do systému, alebo o jeho uplatňovanie na všetky dcérske spoločnosti.

      202    V tejto súvislosti, keďže grécke orgány nepredložili počas správneho konania dôkazné prostriedky o opaku, sa Komisia v napadnutom
         rozhodnutí (odôvodnenia č. 121 až 137 a 141) správne domnievala, že to, že nedošlo k implementácii funkčného a dostatočného
         ISR, potvrdzovali najmä vyjadrenia nachádzajúce sa v audítorských správach z rokov 1998, 1999 a 2000 o nedostatkoch v systéme
         účtovníctva, správy a vnútornej kontroly, ako aj významné omeškania pri predložení overených účtovných závierok. V tomto ohľade
         Komisia navyše v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 136) uviedla, že vyššie uvedená správa spoločnosti Deloitte & Touche
         o obmedzenom preskúmaní výkonnosti spoločnosti OA v porovnaní s jej finančným plánom z roku 2002 uvádza:

      „Ako sa uvádza v predchádzajúcich správach, správa informácií spočíva na neautomatizovaných systémoch, ktoré sa v niektorých
         prípadoch ukazujú nespoľahlivé alebo nekoherentné.“

      203    Navyše, a to v každom prípade, žalobkyňa nepopiera, že v čase prijatia napadnutého rozhodnutia bol prístup k ISR ešte obmedzený
         a že systém sa neuplatňoval na dcérske spoločnosti OA, najmä na spoločnosti Olympic Aviation a Macedonian Airlines.

      204    Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že žalobné dôvody založené na nesprávnom posúdení dôkazného bremena, porušení práva byť vypočutý
         a zjavne nesprávnom posúdení treba zamietnuť.

      C –  O údajnom nesplnení povinnosti Helénskej republiky predložiť správy
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      205    Žalobkyňa tvrdí, že Komisii predložila správy o dodržiavaní podmienok uložených na zabezpečenie zlučiteľnosti pomoci so spoločným
         trhom a o realizácii reštrukturalizačného plánu z roku 1998, ako aj o dosiahnutí plánovaných výsledkov v súlade s článkom
         1 ods. 2 rozhodnutia z roku 1998.

      206    Posúdenie Komisie týkajúce sa nedodržania povinnosti predložiť tieto správy v marci a v októbri 2000 (odôvodnenie č. 180 napadnutého
         rozhodnutia) treba podľa žalobkyne zrušiť z dôvodu zjavne nesprávneho posúdenia. Tieto správy, určené na kontrolu, ako spoločnosť
         OA dodržiava podmienky reštrukturalizačného plánu z roku 1998, totiž stratili v tomto prípade po zmene tohto plánu svoj význam,
         keďže spoločnosť OA nemala až do roku 2000 žiadnu možnosť vyhnúť sa stratám. Vo vyššie uvedenom liste z 29. marca 2000 Helénskej
         republike Komisia okrem toho uviedla: „Keďže spoločnosť OA už teraz vykonáva činnosť na základe iného reštrukturalizačného
         plánu, táto správa bude musieť klásť dôraz na opatrenia prijaté od novembra 1999 s cieľom realizovať nový plán Speedwing.“
         Keďže však Komisia nesúhlasila s plánom Speedwing, ktorý bol pozastavený a v lete 2000 sa od neho upustilo, správa o postupe
         pri realizácii tohto plánu v marci 2000 nebola vôbec potrebná.

      207    Stanovisko Komisie je neprimerane formalistické. Komisia totiž v marci 2000 dostala podrobnú správu spoločnosti Deloitte & Touche
         o pláne Speedwing a disponovala tak ekonomickým vyhodnotením situácie spoločnosti OA v tomto období roka. Po odchode spoločnosti
         Speedwing počas leta 2000 Helénska republika predložila druhý zmenený reštrukturalizačný plán, ktorý rátal s úplnou privatizáciou
         spoločnosti OA a o ktorom dlho diskutovala s Komisiou. Finančnú situáciu spoločnosti OA a jej schopnosť dodržiavať tento plán
         preskúmala spoločnosť Crédit Suisse First Boston v informatívnom 160‑stranovom memorande, ktoré bolo odovzdané Komisii 20. decembra
         2000.

      208    V každom prípade, aj za predpokladu, že žalobkyňa nesplnila svoju povinnosť predložiť v marci a v októbri 2000 správy, čo
         popiera, je sankcia za toto nesplnenie povinnosti, a to vymáhanie značnej časti pomoci, neprimeraná.

      209    Komisia sa domnieva, že túto argumentáciu treba odmietnuť. Zdôrazňuje, že nepredloženie požadovaných správ v marci a v októbri
         2000, súčasne s včasným nepredložením overenej účtovnej závierky spoločnosti (odôvodnenia č. 132 a 133 napadnutého rozhodnutia),
         jej zabránilo overiť, či boli dodržané záväzky uvedené v rozhodnutí z roku 1998, realizovaný reštrukturalizačný plán a dosiahnuté
         plánované výsledky na základe ukazovateľov stanovených v rozhodnutí z roku 1998. Navyše, keďže spoločnosť OA neimplementovala
         funkčný ISR, informácie poskytnuté Komisii sa nezakladali na vhodnom systémy správy účtovných údajov.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      210    Najprv treba uviesť, že vyhodnotenia ekonomickej situácie spoločnosti OA nachádzajúce sa v správe spoločnosti Deloitte & Touche
         z marca 1999 o reštrukturalizačnom pláne Speedwing a potom vo vyššie uvedenom memorande spoločnosti Crédit Suisse First Boston
         z decembra 2000 (pozri bod 109 vyššie) nemožno považovať za spôsobilú náhradu správ o dodržiavaní všetkých podmienok uložených
         rozhodnutím z roku 1998 na zabezpečenie zlučiteľnosti pomoci a o realizácii reštrukturalizačného plánu z roku 1998, ktoré
         bola Helénska republika povinná predložiť Komisii v marci a v októbri 2000.

      211    Tieto dva dokumenty, z ktorých prvý sa týkal plánu Speedwing a druhý privatizačného konania, sa totiž z hľadiska svojho predmetu
         nevzťahovali na reštrukturalizačný plán z roku 1998. Keďže od plánu Speedwing sa definitívne upustilo a keďže grécke orgány
         neskôr nepredložili nijaký nový revidovaný reštrukturalizačný plán, ako to vyplýva z predchádzajúcich úvah (pozri bod 131
         vyššie), sú vyššie uvedené dokumenty, na ktoré sa odvoláva žalobkyňa, v tomto prípade irelevantné.

      212    Vo svojom vyššie uvedenom liste z 29. marca 2000 Komisia skutočne uviedla, že správa, ktorá jej na základe rozhodnutia z roku
         1998 mala byť predložená na konci marca 1998, mala klásť dôraz na opatrenia prijaté v rámci plánu Speedwing, ktorý bol uplatňovaný
         dokonca predtým, ako získal súhlas tejto inštitúcie. Potreba aktualizovať reštrukturalizačný plán spoločnosti OA, aby sa dosiahli
         ním sledované ciele, však nezbavovala správy stanovené v rozhodnutí z roku 1998 ich významu dovtedy, kým so súhlasom Komisie
         nedošlo k zmene reštrukturalizačného plánu z roku 1998. V tomto ohľade Komisia vo vyššie uvedenom liste okrem toho trvala
         na potrebe predložiť správu o dodržiavaní všetkých podmienok uložených rozhodnutím z roku 1998.

      213    V tejto súvislosti sa zdá jasné, že povinnosť predložiť správy v marci a v októbri 2000 nebola splnená.

      214    Okrem toho vo vyššie uvedených súvislostiach a so zreteľom na dôvody napadnutého rozhodnutia nie je namieste domnievať sa,
         že vymáhanie časti pomoci je neprimerané, ako to subsidiárne tvrdí žalobkyňa. Článok 3 napadnutého rozhodnutia totiž v každom
         prípade ukladá Helénskej republike vymáhať druhú splátku pomoci z dôvodu nedodržania reštrukturalizačného plánu z roku 1998
         a niektorých podmienok, ktorým podliehalo pôvodné schválenie, a nie iba z dôvodu, že bola porušená povinnosť uvedená v článku
         1 ods. 2 rozhodnutia z roku 1998 predložiť v marci a v októbri 2000 správy, takže vykonávanie reštrukturalizačnej pomoci nemohlo
         byť pravidelne monitorované.

      215    Z toho vyplýva, že žalobné dôvody založené na zjavne nesprávnom posúdení a porušení zásady proporcionality treba zamietnuť.

      D –  O údajných nesplneniach záväzkov Helénskej republiky uvedených v článku 1 písm. b), c) a e) rozhodnutia z roku 1994
      1.     O údajnom nesplnení záväzkov Helénskej republiky uvedených v článku 1 písm. b) rozhodnutia z roku 1994
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      216    Žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, neposkytla dostatočné odôvodnenie a dopustila sa nesprávneho
         právneho posúdenia, keď v odôvodnení č. 204 napadnutého rozhodnutia dospela k záveru, že uplatňovanie gréckej právnej úpravy
         na žalobkyňu viedlo k porušeniu článku 1 písm. b) rozhodnutia z roku 1994, ktorý gréckej vláde ukladal povinnosť rešpektovať
         jej „záväzky“ nezasahovať v budúcnosti do riadenia spoločnosti OA inak ako v prísnych hraniciach vymedzených jej postavením
         akcionára.

      217    Žalobkyňa popiera tvrdenia Komisie nachádzajúce sa v odôvodneniach č. 59, 60, 146, 203 a 204 napadnutého rozhodnutia, podľa
         ktorých hoci už spoločnosť OA nie je „DEKO“, čiže podnikom podliehajúcim gréckemu zákonu č. 2414/96, ktorý sa uplatňuje na
         podniky verejného záujmu (odôvodnenie č. 144), ale obyčajnou akciovou spoločnosťou poskytujúcou verejnú službu, v rozpore
         s gréckou právnou úpravou naďalej využíva ustanovenia špeciálnej právnej úpravy (zákony č. 2271/94, FEK A’ 229/23. 12. 1994;
         2190/94, FEK A’ 28/3. 3. 1994; 2527/97, FEK A’ 206/8. 10. 1997 a 2602/98, FEK A’ 83/16. 4. 1998), uplatňované vo všeobecnosti
         na DEKO.

      218    Žalobkyňa tvrdí, že uplatňovanie niektorých vyššie uvedených ustanovení špeciálnej právnej úpravy na spoločnosť OA je úplne
         v súlade s gréckou právnou úpravou. Zákon č. 2271/94 totiž stanovuje, že spoločnosť OA a jej dcérske spoločnosti prestanú
         podliehať právnej úprave, ktorá sa uplatňuje na verejnoprávne podniky (DEKO), s výnimkou článkov 1 až 24 zákona č. 2190/94.
         Článok 14 ods. 1 piata zarážka zákona č. 2190/94 stanovuje, že tento zákon sa uplatňuje nielen na podniky zodpovedajúce definícii
         DEKO, ale aj na podniky súkromného práva, ktorých vlastníkom je grécky štát. 100 %‑ným vlastníkom spoločnosti OA je k dnešnému
         dňu Grécko. V dôsledku toho sa na spoločnosť OA naďalej riadne uplatňujú ustanovenia týkajúce sa prijímania a riadenia zamestnancov,
         tak ako vyplývajú zo zákonov č. 2271/94, 2190/94, 2527/97 a 2602/98.

      219    Konkrétne zákon č. 2602/98, ktorý sa v čase prijatia rozhodnutia z roku 1998 už uplatňoval, podriaďuje prijímanie všetkých
         kategórií trvalých zamestnancov spoločnosti OA postupom stanoveným v jej všeobecnom pracovnom poriadku, ktorý v praxi zveruje
         všetku právomoc správnej rade. Sezónni zamestnanci sa prijímajú do zamestnania osobitným postupom stanoveným v zákone č. 2190/94,
         zmenenom a doplnenom zákonom č. 2527/97, ktorý zavádza určitú flexibilitu. Vo svojom rozhodnutí z roku 1998 [odôvodnenie č. 66
         písm. a)] Komisia okrem toho uznala, že tento nový postup, odchyľujúci sa od postupu, ktorý sa uplatňuje na trvalých zamestnancov,
         zabezpečuje „potrebnú flexibilitu pri súčasnom dodržaní transparentnosti“. Z toho vyplýva, že Komisia dospela k záveru, že
         vyššie uvedené ustanovenia neboli v rozpore s článkom 1 písm. b) rozhodnutia z roku 1994.

      220    Po prijatí rozhodnutia z roku 1998 však nedošlo k zmene vyššie uvedených ustanovení právnej úpravy. Napadnuté rozhodnutie
         je postihnuté nedostatkom odôvodnenia, lebo neobsahuje vysvetlenie implicitnej zmeny v posúdení Komisie týkajúcom sa zlučiteľnosti
         týchto ustanovení. Navyše závery Komisie v odôvodneniach č. 203 a 204 napadnutého rozhodnutia sú v rozpore s odôvodnením č. 192,
         v ktorom sa uvádza, že vyššie uvedené zákony neporušujú záväzky uvedené v článku 1 písm. b), c) a f) rozhodnutia z roku 1994.

      221    V každom prípade Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď dospela k záveru, že údajná ťažkopádnosť právnej
         úpravy o prijímaní do zamestnania priznáva spoločnosti OA výhodu v zmysle článku 87 ods. 1 ES.

      222    Komisia sa domnieva, že žalobkyňa vychádza z nesprávneho výkladu napadnutého rozhodnutia. V každom prípade si myslí, že skutočnosť,
         že grécka právna úprava výslovne stanovuje uplatnenie niektorých špeciálnych ustanovení na súkromné podniky, ktorých vlastníkom
         je štát, nemá žiadne právne následky. V napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 146) Komisia zdôraznila, že podľa gréckych orgánov
         spoločnosť OA už nie je podnikom DEKO, a preto sa na ňu vzťahujú iba všeobecné ustanovenia gréckeho zákona č. 2190/1920 o akciových
         spoločnostiach súkromného práva. Komisia z toho vyvodila, že niektoré ustanovenia zákonov č. 2271/94 a 2602/98 mali byť v dôsledku
         toho upravené. V prípade neexistencie takejto úpravy predstavuje spoločnosť OA výnimočný prípad, ako poznamenala Komisia v odôvodnení
         č. 203 napadnutého rozhodnutia.

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      223    Komisia oprávnene tvrdí, že výhrady žalobkyne spočívajú na nesprávnom výklade dôvodov napadnutého rozhodnutia.

      224    Najprv treba uviesť, že Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 138) výslovne uznáva, že ustanovenia posudzovanej
         gréckej právnej úpravy (zákony č. 2271/94, 2602/98, 2527/98 a 2414/96) týkajúce sa prijímania a riadenia zamestnancov boli
         schválené v rozhodnutí z roku 1998. V tom čase bola spoločnosť OA podnikom DEKO. Po prijatí rozhodnutia z roku 1998 sa však
         jej postavenie zmenilo. Podľa účastníkov konania nie je sporné, že od roku 1999 už spoločnosť OA nepodlieha ustanoveniam gréckeho
         zákona č. 2414/96 o DEKO, ale všeobecnému právu akciových spoločností, s výnimkou niektorých ustanovení vyššie uvedenej právnej
         úpravy, ktoré sa na ňu uplatňujú i naďalej (odôvodnenia č. 144 a 146 napadnutého rozhodnutia).

      225    V týchto nových súvislostiach Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 192) zdôrazňuje, že informácie odovzdané gréckymi
         orgánmi potvrdzujú, že vyššie uvedená právna úprava neporušuje záväzky uvedené v článku 1 písm. b), c) a f) rozhodnutia z roku
         1994. Komisia dochádza k záveru (odôvodnenie č. 225), že pochybnosti, ktoré ju viedli k začatiu konania vo veci formálneho
         zisťovania, uvedené v tomto prípade najmä v odôvodneniach č. 59 a 60 napadnutého rozhodnutia, boli, pokiaľ ide o dodržanie
         záväzkov uvedených v článku 1 písm. b) a f) rozhodnutia z roku 1994, rozptýlené.

      226    Z článku 1 ods. 1 druhého pododseku písm. b) výrokovej časti napadnutého rozhodnutia – kde sa konštatuje, že nebola dodržaná
         podmienka poskytnutia reštrukturalizačnej pomoci týkajúca sa dodržania 24 špecifických záväzkov prevzatých Helénskou republikou
         –, vyloženého s prihliadnutím na dôvody tohto rozhodnutia, predovšetkým závery formulované v odôvodneniach č. 192 a 225, teda
         nesporne vyplýva, že Komisia v napadnutom rozhodnutí nedospela k záveru o porušení článku 1 písm. b) rozhodnutia z roku 1994.

      227    Za týchto okolností sú výhrady žalobkyne vzťahujúce sa na údajné nesplnenie záväzkov Helénskej republiky uvedených v článku
         1 písm. b) rozhodnutia z roku 1994 bezpredmetné.

      228    Okrem toho, ako uvádza Komisia, z článku 2 napadnutého rozhodnutia, ktorý obsahuje výpočet opatrení novej pomoci vyhlásených
         za nezlučiteľné a ktorý sa netýka vyššie uvedených zákonov, zjavne vyplýva, že uplatňovanie týchto zákonov na spoločnosť OA
         Komisia napokon nepovažovala za novú pomoc.

      229    Z toho vyplýva, že žalobné dôvody založené na zjavne nesprávnom posúdení, nedostatku odôvodnenia a nesprávnom právnom posúdení
         treba zamietnuť.

      2.     O údajnom nesplnení záväzkov Helénskej republiky uvedených v článku 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      230    Žalobkyňa najprv tvrdí, že záver Komisie o porušení článku 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994 sa zakladá na nesprávnom výklade
         tohto článku. Odkaz na „daňový štatút“ všeobecného práva a na oslobodenie od daní platených v rámci reštrukturalizácie spoločnosti
         OA obsiahnutý v tomto článku totiž ukazuje, že tento článok sa ani najmenej netýka takých aspektov, ako je zverejnenie účtovnej
         závierky spoločnosti OA alebo výška jej vlastných zdrojov. Týka sa výlučne toho, či spoločnosť OA podlieha tej istej gréckej
         daňovej právnej úprave ako ostatné podniky súkromného práva. Touto otázkou sa výslovne zoberali časti rozhodnutí z roku 1994
         a 1998, ktoré sa vzťahujú na článok 1 písm. c).

      231    Navyše aj za predpokladu, že by bol výklad článku 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994 navrhovaný Komisiou správny, čo žalobkyňa
         popiera, je napadnuté rozhodnutie postihnuté zjavne nesprávnym posúdením a nedostatkom odôvodnenia.

      232    V prvom rade totiž omeškanie pri zverejnení účtovných závierok spoločnosti OA od roku 1999 vyplývalo z nevyhnutnosti zostaviť
         spoľahlivý účtovný základ pre plán reštrukturalizácie prostredníctvom privatizácie podniku, spustený v roku 2000. Toto omeškanie
         sa ďalej skracovalo. Účtovná závierka za účtovný rok 2001 bola totiž zverejnená v júni 2003 a účtovaná závierka za účtovný
         rok 2002 bola uzavretá v októbri 2003.

      233    Žalobkyňa predovšetkým tvrdí, že napadnuté rozhodnutie nepreukázalo, že jej účtovníctvo nebolo z pohľadu gréckeho daňového
         práva vedené správne. Navyše, ak by sa akceptoval názor Komisie, samotné porušenie gréckeho daňového práva žalobkyňou by predstavovalo
         porušenie článku 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994. Tento článok sa však týka iba toho, či žalobkyňa podlieha alebo nepodlieha
         tej istej gréckej daňovej právnej úprave ako každý iný podnik súkromného práva. Komisia nepreukázala, že to tak nie je.

      234    Tvrdenie Komisie, že nezverejnenie účtovnej závierky žalobkyne bráni vykonať kontrolu toho, či Helénska republika dodržiava
         záväzky uvedené v rozhodnutiach z roku 1994 a 1998, navyše zjavne nemá nič spoločné s otázkou „daňového štatútu akciovej spoločnosti
         podľa všeobecného práva“, ktorej sa týka článok 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994.

      235    V druhom rade Komisia podľa žalobkyne nesprávne analyzovala grécky zákon č. 2190/1920. Pokiaľ ide o nedostatok vlastných zdrojov,
         žalobkyňa tvrdí, že tento zákon neupravuje sankcie, ktoré možno uložiť akciovej spoločnosti v prípade, keď vlastné zdroje
         podniku klesnú na úroveň nižšiu ako 50 % jej základného imania a keď akcionári podniku nerozhodnú o jeho zrušení a neprijmú
         iné vhodné opatrenia na nápravu tejto situácie. Skutočnosť, že spoločnosti OA neboli uložené takéto sankcie, nemôže teda predstavovať
         porušenie článku 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994. Grécka vláda ako akcionár spoločnosti OA v každom prípade vykonala významné
         opatrenia na nápravu záporného základného imania spoločnosti OA, predovšetkým úplnú privatizáciu sprevádzanú najmä predajom
         nepodstatných aktív.

      236    Pokiaľ ide o omeškanie pri predložení a zverejnení účtovných závierok, žalobkyňa tvrdí, že článok 48 zákona č. 2190/1920 stanovuje,
         že licenciu leteckého dopravcu možno odňať vtedy, ak dopravca nepredloží svoju účtovnú závierku schválenú valným zhromaždením
         akcionárov príslušným orgánom počas najmenej troch rokov. To však nebol prípad v prejednávanej veci. Skromná výška pokuty
         (146 eur), ktorú vyššie uvedený zákon stanovuje za omeškanie pri predložení účtovnej závierky gréckym orgánom, okrem toho
         naznačuje, že grécky zákonodarca nepovažuje takéto omeškania za vážne porušenia práva spoločností.

      237    V treťom rade sankcia odňatia licencie leteckého dopravcu, stanovená v článku 3 ods. 1 a v článku 5 ods. 5 nariadenia Rady
         (EHS) č. 2407/92 z 23. júla 1992 o licenciách leteckých dopravcov (Ú. v. ES L 240, s. 1; Mim. vyd. 06/002, s. 3), má garantovať
         „spoľahliv[ú] a primeran[ú] doprav[u]“ a „vyskokobezpečn[ú] úrov[eň]“, na ktoré sa odvoláva úvodná časť nariadenia. Toto nariadenie
         ponecháva každému členskému štátu, aby určil, či sa takáto sankcia má alebo nemá uložiť s prihliadnutím na informácie o finančnej
         situácii leteckého dopravcu. V tomto prípade omeškanie pri predložení a zverejnení účtovných závierok spoločnosti OA za účtovné
         roky 1999 až 2001 neodôvodňuje uloženie tejto sankcie, ktorá je v každom prípade neprimeraná. Počas tohto obdobia totiž grécke
         orgány mali k dispozícii dostatočné informácie, aby posúdili, či vyššie uvedené ciele vo verejnom záujme, sledované nariadením
         č. 2407/92, boli ohrozené finančnou situáciou spoločnosti OA.

      238    Žalobkyňa napokon vysvetľuje, že neodkazuje ani na článok 48 zákona č. 2190/1920, ani na grécku úpravu zakladania leteckých
         spoločností a poskytovania služieb leteckej dopravy, pretože tieto ustanovenia nie sú v napadnutom rozhodnutí spomenuté.

      239    Komisia najprv namieta, že tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého zverejnenie účtovnej závierky nie je daňovou otázkou, nebolo
         uplatnené v správnom konaní. Toto tvrdenie navyše uprednostňuje formu pred obsahom.

      240    Komisia ďalej zdôrazňuje, že na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 126) konštatovala,
         že žalobkyňa neviedla svoje účtovné knihy náležite. Kontrolný certifikát audítorov k účtovnej závierke z 1. decembra 2003,
         sprevádzajúci súvahu roku 2002 (príloha I dupliky), potvrdzuje, že žalobkyňa nedodržiavala ustanovenia daňovej právnej úpravy,
         najmä ustanovenia zákona o účtovníctve týkajúce sa vedenia účtovných kníh a dokumentov. V dôsledku toho neboli zosúladené
         najmä údaje mnohých pohľadávkových a záväzkových účtov, a teda nebolo možné potvrdiť zostatky týchto účtov. Pri neexistencii
         spoľahlivých údajov týkajúcich sa výsledkov spoločnosti sa nedalo overiť dodržiavanie záväzkov Helénskou republikou a správna
         realizácia reštrukturalizačného plánu z roku 1998.

      241    Za týchto okolností nemajú tvrdenia žalobkyne založené na údajnom pochybení Komisie pri analýze zákona č. 2190/1920 právne
         následky. Komisia totiž v odôvodnení č. 195 napadnutého rozhodnutia uviedla, že daňový režim spoločnosti OA sa líši od daňového
         režimu ostatných akciových spoločností súkromného práva, keďže Helénska republika tolerovala skutočnosť, že spoločnosť OA
         si nesplnila povinnosť včas predložiť a zverejniť overenú účtovnú závierku, ako aj nedostatok imania žalobkyne.

      242    Komisia dodáva, že článok 48 zákona č. 2190/1920 stanovuje zrušenie zakladateľského dokumentu spoločnosti, ak sú vlastné zdroje
         tejto spoločnosti nižšie ako jedna desatina jej základného imania, čo bol prípad v prejednávanej veci.

      243    Napadnuté rozhodnutie (odôvodnenie č. 195) navyše odkazuje nielen na nesplnenie si povinností vyplývajúcich z gréckeho zákona
         č. 2190/1920 a nariadenia č. 2407/92, ale aj na prax Helénskej republiky spočívajúcu v nevyužívaní právnych prostriedkov stanovených
         vnútroštátnym právom alebo v nezrušení licencie leteckého dopravcu podľa gréckej úpravy zakladania leteckých spoločností a poskytovania
         služieb leteckej dopravy. Táto úprava totiž stanovuje zrušenie licencie každého leteckého dopravcu, ktorý nepredloží periodické
         údaje, neuhradí pristávacie a parkovacie poplatky alebo ktorého strata prekročí dve tretiny jeho splateného základného imania,
         pričom v prípade spoločnosti OA boli splnené všetky tieto podmienky, ako to niekoľkokrát uvádza rozhodnutie.

      244    Pokiaľ ide o nariadenie č. 2407/92, Komisia tvrdí, že skutočnosť, že spoločnosť OA si nesplnila povinnosť leteckého dopravcu
         predložiť každý rok príslušným orgánom overenú účtovnú závierku za predchádzajúci účtovný rok, ktorá je uvedená v článku 5
         ods. 6 tohto nariadenia, bola dôvodom na zrušenie prevádzkovej licencie leteckej dopravy.

      245    V každom prípade, na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, článok 5 ods. 5 nariadenia č. 2407/92 oprávňoval grécky licenčný
         úrad na zrušenie licencie spoločnosti OA so zreteľom na situáciu finančného zrútenia, v ktorej sa táto spoločnosť nachádzala
         (pozri odôvodnenia č. 116 a 195 napadnutého rozhodnutia).

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      246    V súlade s vyššie uvedenou judikatúrou (pozri body 72 a 73 vyššie) je najprv potrebné zamietnuť námietku neprípustnosti, ktorú
         vzniesla Komisia voči tvrdeniu žalobkyne, že zverejnenie účtovnej závierky nie je súčasťou „daňového štatútu“. Toto tvrdenie
         zahŕňa totiž právne posúdenie a nespočíva na nových skutkových okolnostiach.

      247    Pokiaľ ide o výklad výrazu „daňový štatút akciovej spoločnosti porovnateľný so štatútom gréckych podnikov všeobecného práva“
         [neoficiálny preklad], ktorý sa nachádza v článku 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994, treba uviesť, že rozhodnutia z rokov 1994 a 1998 neobsahujú
         žiadnu výslovnú definíciu tohto výrazu. Z rozhodnutia z roku 1994 (s. 9) však napriek tomu výslovne vyplýva, že pri rozhovoroch
         o štatúte spoločnosti OA počas správneho konania ukončeného týmto rozhodnutím grécka vláda potvrdila, že na spoločnosť OA
         sa uplatňuje všeobecná úprava, predovšetkým zo sociálneho, z účtovného a finančného hľadiska, a že jediná dosiaľ existujúca
         odchýlka v prospech spoločnosti OA sa týka daňovej oblasti.

      248    V tejto súvislosti nemožno súhlasiť s takým výkladom vyššie uvedeného výrazu „daňový štatút všeobecného práva“, ktorý vylučuje
         najmä otázky týkajúce sa zverejnenia ročných účtovných závierok a výšky vlastných zdrojov, ako to navrhuje žalobkyňa. Záväzok
         Grécka týkajúci sa daňového štatútu sa totiž výslovne zakladal na predpoklade, že v ostatných oblastiach, predovšetkým v účtovnej
         a vo finančnej oblasti, spoločnosť OA podliehala v zásade všeobecnej úprave. V tomto ohľade totiž z rozhodnutí z roku 1994
         a 1998 vyplýva, že ich cieľom bolo prostredníctvom záväzkov prevzatých Gréckom najmä odstrániť v zásade každé odchylné zaobchádzanie
         v prospech spoločnosti OA. Článok 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994 treba teda chápať tak, že zaväzoval Helénsku republiku,
         aby úpravu spoločnosti OA prispôsobila úprave akciových spoločností všeobecného práva a túto úpravu na ňu naozaj uplatňovala.

      249    Z argumentácie Komisie, ktorej žalobkyňa v tomto bode neoponuje, navyše vyplýva, že dlhodobá neschopnosť podniku zverejňovať
         včas svoje účtovné závierky naznačuje aj porušenie povinnosti zostavovať a zapisovať účty do kníh a dokumentov, ktoré mu zákon
         ukladá viesť.

      250    Treba teda preskúmať, či sa Komisia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 141
         a najmä 195) dospela k záveru, že nebol dodržaný článok 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994 z dôvodu, že grécke orgány bez
         uloženia sankcií stanovených gréckym zákonom č. 2190/1920 a nariadením č. 2407/92 tolerovali na jednej strane omeškanie spoločnosti
         OA pri zverejňovaní jej ročných účtovných závierok a na druhej strane nedostatočnú výšku jej vlastných zdrojov.

      251    V tomto ohľade Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 195) vysvetľuje, že táto tolerancia preukazuje, že Helénska
         republika umožnila predĺženie činnosti spoločnosti OA po roku 2000 bez prijatia dodatočných reštrukturalizačných opatrení,
         hoci podnik by za obvyklých podmienok musel ukončiť svoju činnosť.

      252    Je povinnosťou Súdu prvého stupňa overiť so zreteľom na vnútroštátnu úpravu, tak ako vyplýva z vyjadrenia účastníkov konania,
         a na nariadenie č. 2407/92, z ktorých Komisia vychádza v napadnutom rozhodnutí, či táto inštitúcia prekročila hranice svojej
         voľnej úvahy, keď sa v podstate domnievala, že Helénska republika v rozpore so záväzkom uvedeným v článku 1 písm. c) rozhodnutia
         z roku 1994 zaobchádzala so spoločnosťou OA odchylne tým, že umožnila predĺženie činnosti tejto spoločnosti bez prijatia dodatočných
         reštrukturalizačných opatrení napriek na jednej strane systematickým omeškaniam pri zverejnení účtovných závierok a na druhej
         strane vážne zhoršenej finančnej situácii spoločnosti OA.

      253    V tomto ohľade Súd prvého stupňa na úvod uvádza, že žalobkyňa oprávnene zdôrazňuje, že napadnuté rozhodnutie neodkazuje ani
         na článok 48 gréckeho zákona č. 2190/1920, ani na grécku úpravu týkajúcu sa zakladania leteckých spoločností a poskytovania
         prepravných služieb, na ktoré sa odvoláva Komisia pred Súdom prvého stupňa (pozri body 242 a 243 vyššie). Toto rozhodnutie
         odkazuje iba na článok 47 zákona č. 2190/1920 a na ustanovenia tohto zákona o zverejňovaní účtovných závierok, ako aj na príslušné
         ustanovenia nariadenia č. 2407/92 (odôvodnenie č. 49 a 195).

      254    Podľa judikatúry sa však odôvodnenie rozhodnutia musí nachádzať v jeho samotnom texte a neskoršie vysvetlenia Komisie nemožno
         zohľadniť, ibaže existujú mimoriadne okolnosti. Z toho vyplýva, že rozhodnutie musí samo osebe postačovať a jeho odôvodnenie
         nemôže vyplývať z písomných alebo ústnych vysvetlení poskytnutých neskôr, keď je dotknuté rozhodnutie už napadnuté žalobou
         na súde Spoločenstva (rozsudok Corsica Ferries France/Komisia, už citovaný v bode 72 vyššie, bod 287).

      255    Za týchto okolností treba posúdiť, či v súvislostiach prejednávaného sporu treba tieto neskoršie skutkové vysvetlenia odmietnuť.

      256    Keďže záver Komisie o porušení článku 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994 je odôvodnený najmä neuložením sankcií stanovených
         vnútroštátnym právom a keďže zo spisu nevyplýva, že otázka týkajúca sa predovšetkým údajného porušenia článku 48 gréckeho
         zákona č. 2190/1920 a vyššie uvedenej gréckej úpravy bola prejednaná účastníkmi konania v správnom konaní, bolo povinnosťou
         Komisie špecifikovať v napadnutom rozhodnutí ustanovenia vnútroštátnej úpravy, ktoré mala na mysli, alebo aspoň upresniť ich
         obsah. Dodatočné odôvodnenie, ktoré spočíva na tejto vnútroštátnej úprave, nemožno v dôsledku toho zohľadniť.

      257    Okrem toho treba na úvod odmietnuť aj kontrolný certifikát audítorov sprevádzajúci súvahu účtovného roka uzavretého v roku
         2002 z 1. decembra 2003, keďže bol vyhotovený po prijatí napadnutého rozhodnutia. Podľa judikatúry totiž v konaní o žalobe
         o neplatnosť podanej podľa článku 230 ES musí byť zákonnosť aktu Spoločenstva posudzovaná v závislosti od skutkových a právnych
         okolností existujúcich v čase prijatia aktu. Predovšetkým komplexné posúdenia vykonané Komisiou možno preskúmať iba na základe
         informácií, ktorými Komisia disponovala v okamihu ich vykonania (rozsudky British Airways a i./Komisia, už citovaný v bode
         42 vyššie, bod 81, a Corsica Ferries France/Komisia, už citovaný v bode 72 vyššie, bod 142).

      258    Po týchto úvodných pripomienkach treba v prvom rade preskúmať argumentáciu účastníkov konania týkajúcu sa sankcií, ktoré článok
         47 gréckeho zákona č. 2190/1920 a ustanovenia nariadenia č. 2407/92 stanovujú v prípade vážneho zhoršenia finančnej situácie
         leteckej spoločnosti. V tomto ohľade podľa účastníkov konania nie je sporné, že keď vlastné zdroje podniku klesnú na úroveň
         nižšiu ako 50 % základného imania, článok 47 gréckeho zákona č. 2190/1920 ukladá správnej rade, aby zvolala valné zhromaždenie
         akcionárov v lehote šiestich mesiacov počítanej od uzavretia posledného finančného roka, aby toto valné zhromaždenie rozhodlo
         o zrušení podniku alebo o prijatí iných vhodných opatrení na nápravu tejto situácie.

      259    V rámci toho, predovšetkým s ohľadom na potrebu upraviť reštrukturalizačný plán z roku 1998, ktorá sa pripúšťala už od roku
         1999, okolnosť, na ktorú sa odvoláva žalobkyňa, že grécky zákon nestanovuje sankciu v prípade, keď valné zhromaždenie neprijme
         vyššie uvedené opatrenia, nebráni tomu, aby nečinnosť Grécka ako jediného akcionára spoločnosti OA bolo možné považovať za
         významný nepriamy dôkaz umožňujúci domnievať sa, že spoločnosť OA bola predmetom osobitného zaobchádzania. V tomto ohľade
         tvrdenie žalobkyne, že vo forme privatizácie spoločnosti OA boli prijaté významné opatrenia na riešenie finančnej situácie
         tejto spoločnosti, nestačí pre záver, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia. Ako už totiž bolo uvedené, Komisii
         nebol predložený žiadny revidovaný reštrukturalizačný plán a nebol jej oznámený nijaký privatizačný plán (pozri body 128 a 130
         vyššie).

      260    Článok 5 ods. 5 nariadenia č. 2407/92 okrem toho oprávňuje licenčné úrady, aby pristúpili k zhodnoteniu finančných výsledkov,
         keď je zjavné, že letecký dopravca má finančné problémy, a aby pozastavili alebo zrušili licenciu, ak už nemajú istotu, že
         letecký dopravca je schopný plniť svoje súčasné alebo potenciálne záväzky počas obdobia dvanástich mesiacov. Na rozdiel od
         výkladu navrhnutého žalobkyňou tento článok v spojení so siedmym odôvodnením tohto nariadenia, podľa ktorého „k zabezpečeniu
         spoľahlivej a primeranej dopravy je potrebné, aby letecký dopravca vždy pracoval na zdravých ekonomických a vysoko bezpečných
         úrovniach“, umožňuje licenčným úradom zrušiť licenciu leteckého dopravcu v prípade, keď je tento dopravca už viac ako dvanásť
         mesiacov závislý od úverov pri financovaní nielen svojho investičného majetku, ale aj svojho záporného základného imania,
         čo bol prípad spoločnosti OA podľa údajov nachádzajúcich sa v napadnutom rozhodnutí (pozri bod 163 vyššie), ktoré žalobkyňa
         nepoprela. Hoci nevyužitie tejto možnosti nemôže samo osebe predstavovať dostatočný dôkaz uplatňovania odlišného štatútu,
         možno ho napriek tomu považovať za dodatočný nepriamy dôkaz, aj keď sa zdá relatívne nepresvedčivý.

      261    V druhom rade, pokiaľ ide o sankciu za omeškania pri predložení a zverejnení overených účtovných závierok, z tvrdení žalobkyne
         vyplýva, a Komisia to výslovne nepoprela (pozri body 236 a 241 vyššie), že omeškania, ktoré možno pripísať spoločnosti OA,
         sankcionuje grécky zákon iba pokutou vo výške 146 eur.

      262    S ohľadom na reštrukturalizačné konanie spoločnosti OA prebiehajúce od roku 1994, na finančné ťažkosti, s ktorými bola spoločnosť
         konfrontovaná už roky, a na skutočnosť, že 100 %‑ným vlastníkom skupiny bol grécky štát, však samotná okolnosť, že grécky
         zákon nestanovuje prísne sankcie za vyššie uvedené omeškania, neumožňuje dospieť k záveru, že Komisia sa dopustila zjavne
         nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, že systematické omeškania pri predkladaní účtovných závierok, ktoré bránili koherentnej
         realizácii a prísnemu monitorovaniu reštrukturalizačného plánu spoločnosti OA., predstavovali nepriamy dôkaz potvrdzujúci,
         že spoločnosť OA mala v porovnaní s inými akciovými spoločnosťami súkromného práva privilegovaný režim v rozpore so záväzkom
         vyplývajúcim z článku 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994, ako to upresňuje bod 248 vyššie.

      263    Navyše, ako zdôrazňuje Komisia, zo znenia článku 3 ods. 1 v spojení s článkom 5 ods. 6 nariadenia č. 2407/92 vyplýva, že členské
         štáty môžu zrušiť licenciu leteckým dopravcom, ktorí licenčným úradom neposkytnú každý finančný rok bez veľkého omeškania
         overené účtovné závierky za predchádzajúci účtovný rok. V súvislostiach prejednávaného sporu nemožno dospieť k záveru, že
         Komisia prekročila hranice svojej voľnej úvahy, keď sa domnievala, že nevyužitie tohto ustanovenia, aj keď upravovalo iba
         číru možnosť, predstavovalo v tomto prípade ďalší nepriamy dôkaz odchylného zaobchádzania v prospech spoločnosti OA.

      264    Z týchto dôvodov sa nemožno domnievať, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď vychádzala zo súhrnu nepriamych
         dôkazov, ktoré boli preskúmané vyššie, aby dospela k záveru o porušení záväzku uvedeného v článku 1 písm. c) rozhodnutia z roku
         1994.

      265    V tomto ohľade je napadnuté rozhodnutie dostatočne odôvodnené, keďže jasne uvádza, že skutočnosť, že grécke orgány tolerovali,
         že spoločnosť OA porušuje vyššie uvedené ustanovenia gréckej právnej úpravy a nariadenia č. 2407/92, preukazuje, že táto spoločnosť
         mala osobitný režim (pozri body 251 a 253 vyššie).

      266    Z toho vyplýva, že žalobné dôvody založené na zjavne nesprávnom posúdení a na vade alebo nedostatku odôvodnenia treba zamietnuť.

      3.     O údajnom nesplnení ustanovení článku 1 písm. e) rozhodnutia z roku 1994 Helénskou republikou
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      267    Žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia skutkového stavu a nesprávneho právneho posúdenia a že nedostatočne
         odôvodnila napadnuté rozhodnutie, keď dospela k záveru, že Helénska republika porušila článok 1 písm. e) rozhodnutia z roku
         1994 týkajúci sa povinnosti neposkytnúť spoločnosti OA novú pomoc (odôvodnenie č. 196 napadnutého rozhodnutia).

      268    Na úvod uvádza, že záver Komisie (odôvodnenia č. 203 a 204 napadnutého rozhodnutia), podľa ktorého bol porušený článok 1 písm. b)
         rozhodnutia z roku 1994, sa omylom nachádzal v bode 6.2 napadnutého rozhodnutia, ktorý sa týka „údajnej novej pomoci“. Porušenie
         tohto článku predstavuje porušenie podmienky spojenej s existujúcou pomocou, a nie poskytnutie novej pomoci. Tento záver je
         teda postihnutý nesprávnym posúdením skutkového stavu a nesprávnym právnym posúdením.

      269    V tomto ohľade Komisia okrem toho vo svojom vyjadrení k žalobe uznala, že údajne privilegované zaobchádzanie vyhradené spoločnosti
         OA na základe zákonov č. 2190/1920, 2271/94, 2602/98 a 2414/96 nebolo zahrnuté medzi opatrenia novej pomoci konštatované v článku
         2 napadnutého rozhodnutia. Vyššie uvedené grécke zákony teda neporušujú článok 1 písm. e) rozhodnutia z roku 1994. Článok
         1 napadnutého rozhodnutia musí byť teda zrušený, keďže sa zakladá na tomto údajnom porušení.

      270    Žalobkyňa ďalej popiera ďalšie údajné porušenie podmienky uvedenej v článku 1 písm. e) rozhodnutia z roku 1994. Zdôrazňuje,
         že svoje tvrdenia v tomto ohľade rozvíja v rámci prieskumu článku 2 napadnutého rozhodnutia týkajúceho sa údajnej novej pomoci.

      271    V tomto prípade Komisia v napadnutom rozhodnutí nepreskúmala, či vymáhanie celej reštrukturalizačnej pomoci schválenej v roku
         1999 z dôvodu porušenia článku 1 písm. e) rozhodnutia z roku 1994 bolo v súlade so zásadou proporcionality.

      272    Okrem toho aj za predpokladu, že opatrenia uvedené v článku 2 napadnutého rozhodnutia predstavujú pomoc, čo žalobkyňa popiera,
         mala Komisia overiť, či ich možno považovať za zlučiteľné so spoločným trhom podľa článku 87 ods. 3 písm. c) ES. V tomto prípade
         však Komisia nevysvetlila dôvody, pre ktoré poskytnutie novej pomoci porušovalo podmienku „jedenkrát a naposledy“ (one time,
         last time) v zmysle usmernení. Udalosti z 11. septembra 2001 totiž predstavovali „výnimočn[é] a nepredvídateľn[é] okolnost[i],
         za ktoré spoločnosť nie je zodpovedná“, odôvodňujúce podľa bodu 48 usmernení povolenie novej pomoci.

      273    V tomto ohľade žalobkyňa popiera, že väčšina novej pomoci uvádzanej v napadnutom rozhodnutí predchádzala 11. septembru 2001.
         Napadnuté rozhodnutie v tomto prípade jasne neuvádza, v ktorom okamihu by súkromný veriteľ prestal „tolerovať“ nezaplatenie
         posudzovaných dlhov. Je teda nemožné určiť, od ktorej platby sa táto údajná tolerancia začala meniť na nedovolenú pomoc. Väčšia
         časť opatrení údajnej novej pomoci však spadá do obdobia okolo 11. septembra 2001. Komisia mala v každom prípade preskúmať,
         či bola nová pomoc v súlade s článkom 87 ods. 3 ES. V tomto rámci bolo jej povinnosťou overiť, či bolo možné uplatniť vyššie
         uvedenú zásadu pomoci, ktorá sa poskytuje jedenkrát a naposledy.

      274    Komisia nesúhlasí s týmito tvrdeniami. Pokiaľ ide o tvrdenia žalobkyne týkajúce sa podmienky „jedenkrát a naposledy“, Komisia
         namieta, že žalobkyňa ju nepožiadala o schválenie tejto novej pomoci napríklad na základe výnimočných okolností podľa bodu
         48 usmernení. Navyše väčšina opatrení novej pomoci, ktorých poskytnutie Komisia vytýka Helénskej republike, predchádzala 11. septembru
         2001 (odôvodnenia č. 147, 150, 152, 155 a 156 napadnutého rozhodnutia). V týchto otázkach Komisia odkazuje na úvahy týkajúce
         sa prieskumu článku 2 napadnutého rozhodnutia.

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      275    V tomto ohľade stačí uviesť, že Komisia dospela k záveru, že Helénska republika nedodržala záväzok neposkytnúť spoločnosti
         OA ďalšiu pomoc, uvedený v článku 1 písm. e) rozhodnutia z roku 1994, z dôvodu, že v prospech tejto leteckej spoločnosti bol
         vykonaný rad opatrení predstavujúcich novú pomoc. Keďže závery Komisie týkajúce sa poskytnutia novej pomoci žalobkyňa popiera
         v druhej časti svojej žaloby, nemôžu byť výhrady žalobkyne týkajúce sa údajného nesplnenia článku 1 písm. e) rozhodnutia z roku
         1994 predmetom samostatného prieskumu, ako to navyše uznáva samotná žalobkyňa (pozri bod 270 vyššie).

      276    Najprv však treba uviesť, že akýkoľvek bude výsledok prieskumu výhrad týkajúcich sa poskytnutia novej pomoci, nemôže to mať
         dopad na vymáhanú sumu reštrukturalizačnej pomoci. Predovšetkým vrátenie celej druhej splátky reštrukturalizačnej pomoci vo
         výške 41 miliónov eur je v každom prípade v súlade so zásadou proporcionality, na ktorú sa odvoláva žalobkyňa. Článok 3 napadnutého
         rozhodnutia ukladajúci vymáhanie tejto sumy sa totiž zakladá zároveň na nezrealizovaní reštrukturalizačného plánu – ktoré
         už samo osebe postačuje na odôvodnenie vymáhania – a na ignorovaní niektorých záväzkov Gréckom, medzi ktorými sa nachádza
         záväzok zdržať sa poskytnutia novej pomoci.

      277    Pokiaľ ide o výhrady, ktoré mala žalobkyňa voči tomu, že Komisia s ohľadom na porušenie článku 1 písm. b) rozhodnutia z roku
         1994 preskúmala, ako sa na spoločnosť OA uplatňujú niektoré ustanovenia gréckej právnej úpravy, ktoré sa obvykle uplatňujú
         iba na verejnoprávne podniky, v rámci kapitoly napadnutého rozhodnutia venovanej novej pomoci (pozri body 268 a 269 vyššie),
         stačí pripomenúť, že v každom prípade Komisia nepovažovala tieto opatrenia vo výrokovej časti napadnutého rozhodnutia ani
         za existujúcu pomoc, ani za novú pomoc (pozri body 226 až 228 vyššie). Tieto výhrady treba teda zamietnuť ako bezpredmetné.

      278    Okrem toho treba poznamenať, že subsidiárny žalobný dôvod uplatnený žalobkyňou, podľa ktorého mala byť údajná nová pomoc v každom
         prípade vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom podľa článku 87 ods. 3 písm. c) ES (pozri body 272 a 273 vyššie), žalobkyňa
         v druhej časti žaloby neopakuje. Tento žalobný dôvod je navyše v každom prípade nedôvodný, keďže grécke orgány v tomto prípade
         nepožiadali Komisiu, aby schválila poskytnutie novej pomoci najmä so zreteľom na dopad atentátov z 11. septembra 2001 na trh
         leteckej dopravy. V prípade nepredloženia takejto žiadosti sprevádzanej revidovaným reštrukturalizačným plánom Komisia nebola
         ani povinná, ani schopná preskúmať, či táto ďalšia pomoc poskytnutá počas reštrukturalizačného obdobia mohla byť vyhlásená
         za zlučiteľnú so spoločným trhom podľa článku 87 ods. 3 písm. c) ES. Komisia teda mohla v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia
         č. 223 a 224) oprávnene dospieť k záveru, že nová údajná pomoc v každom prípade nespĺňala podmienky výnimky stanovenej v článku
         87 ods. 3 písm. c) ES.

      279    V dôsledku toho treba žalobné dôvody založené na porušení zásady proporcionality a článku 87 ods. 3 písm. c) ES, ako aj na
         nedostatočnosti odôvodnenia zamietnuť.

      280    V tomto štádiu je namieste preskúmať žalobné dôvody uplatnené žalobkyňou na popretie kvalifikácie sporných opatrení ako novej
         pomoci.

      IV –  O údajnej novej pomoci (články 2 až 4 napadnutého rozhodnutia)
      281    Žalobkyňa napáda napadnuté rozhodnutie v časti, v ktorej sa v ňom konštatuje, že bola poskytnutá nová pomoc vo forme tolerovania
         sústavného neplatenia letiskových poplatkov dlhovaných AIA, DPH z paliva a náhradných dielov, nájomného a letiskových poplatkov
         dlhovaných iným subjektom ako AIA, poplatku „spatosimo“ a príspevkov na sociálne zabezpečenie, a ukladá jej vymáhanie. Žalobkyňa
         najmä tvrdí, že Komisia presne neidentifikovala tieto opatrenia údajnej novej pomoci, ktorej vymáhanie ukladá napadnuté rozhodnutie,
         a popiera výklad tohto rozhodnutia, ktorý používa Komisia.

      282    Skôr ako sa Súd prvého stupňa bude v prípade každého opatrenia údajnej novej pomoci postupne zaoberať ostatnými výhradami
         žalobkyne, je potrebné po úvodnom pripomenutí obsahu kritéria súkromného veriteľa a rozsahu kontroly Súdu prvého stupňa nad
         jeho uplatňovaním, ako aj požiadaviek kladených na odôvodnenie napadnutého rozhodnutia najprv preskúmať vyššie uvedenú výhradu
         týkajúcu sa nedostatočnej identifikácie opatrení novej vymáhanej pomoci a urobiť výklad napadnutého rozhodnutia.

      A –  Úvodné pripomienky týkajúce sa kritéria súkromného veriteľa a rozsahu kontroly Súdu prvého stupňa, ako aj požiadaviek odôvodnenia
      283    V prvom rade, pokiaľ ide o kritérium súkromného veriteľa a kontrolu uplatňovania tohto kritéria Súdom prvého stupňa, treba
         pripomenúť, že podľa judikatúry samotná skutočnosť, že verejnoprávny veriteľ poskytne na základe svojej voľnej úvahy platobné
         výhody, nestačí na ich kvalifikáciu ako štátnej pomoci. Je ešte potrebné, aby boli poskytnuté platobné výhody zjavne väčšie
         ako tie, s ktorými by súhlasil súkromný veriteľ nachádzajúci sa v porovnateľnej situácii voči svojmu dlžníkovi s ohľadom najmä
         na výšku dlhu, právne prostriedky, ktoré má k dispozícii verejnoprávny veriteľ, možnosti, že sa situácia dlžníka zlepší, ak
         mu bude povolený ďalší výkon činnosti, ako aj riziko ďalšieho zvýšenia strát veriteľa v prípade ďalšieho výkonu činnosti dlžníka
         (rozsudok Súdneho dvora z 29. júna 1999, DM Transport, C‑256/97, Zb. s. I‑3913, bod 30, a návrhy, ktoré predniesol generálny
         advokát Mischo k rozsudku Súdneho dvora z 12. októbra 2000, Španielsko/Komisia, C‑480/98, Zb. s. I‑8717, I‑8720, body 34 až
         37; rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. mája 2000, SIC/Komisia, T‑46/97, Zb. s. II‑2125, bod 95).

      284    V tomto ohľade treba tiež pripomenúť, že pojem štátna pomoc, tak ako je definovaný v Zmluve, má právnu povahu a musí sa vykladať
         na základe objektívnych kritérií. Z tohto dôvodu musí súd Spoločenstva v zásade a pri zohľadnení tak konkrétnych okolností
         predloženého sporu, ako aj technického alebo komplexného charakteru posúdení vykonaných Komisiou vykonať úplnú kontrolu týkajúcu
         sa otázky, či opatrenie patrí do oblasti pôsobnosti článku 87 ods. 1 ES (rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. júla 2002, HAMSA/Komisia,
         T‑152/99, Zb. s. II‑3049, bod 159).

      285    Ak však posúdenie Komisie týkajúce sa otázky, či opatrenie spĺňa kritérium súkromného veriteľa, zahŕňa komplexné ekonomické
         posúdenie, pri ktorom má Komisia rozsiahlu mieru voľnej úvahy, obmedzuje sa súdna kontrola na overenie dodržania procesných
         pravidiel a povinnosti odôvodnenia, vecnej správnosti skutkového stavu, ktorý je základom napadnutej voľby, ako aj neexistencie
         zjavne nesprávneho posúdenia tohto skutkového stavu alebo neexistencie zneužitia právomoci. Súdu prvého stupňa predovšetkým
         neprináleží, aby svojím ekonomickým posúdením nahrádzal posúdenie Komisie (rozsudok HAMSA/Komisia, už citovaný v bode 284
         vyššie, bod 127).

      286    V druhom rade, pokiaľ ide o povinnosť odôvodnenia, žalobkyňa oprávnene zdôrazňuje, že odôvodnenie sa nemôže obmedzovať na
         konštatovanie, že posudzované opatrenie predstavuje štátnu pomoc, ale musí obsahovať poukázanie na konkrétne skutočnosti,
         aby umožňovalo dotknutým osobám vyjadriť svoje stanovisko k existencii a relevancii daných skutočností a okolností a súdu
         Spoločenstva vykonať kontrolu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 26. februára 2002, INMA a Itainvest/Komisia, T‑323/99, Zb. s. II‑545,
         bod 57).

      287    Nevyžaduje sa však, aby odôvodnenie špecifikovalo všetky relevantné skutkové alebo právne okolnosti, keďže otázku, či odôvodnenie
         aktu spĺňa požiadavky článku 253 ES, treba skúmať nielen so zreteľom na jeho znenie, ale aj na jeho kontext a súhrn právnych
         pravidiel upravujúcich príslušnú oblasť (rozsudok Westdeutsche Landesbank Girozentrale a Land Nordrhein‑Westfalen/Komisia,
         už citovaný v bode 37 vyššie, bod 279).

      B –  O výhrade týkajúcej sa nedostatočnej identifikácie opatrení novej pomoci, ktorá sa má vymáhať, a o výklade napadnutého rozhodnutia
      288    Žalobkyňa tvrdí, že odôvodnenie napadnutého rozhodnutia neumožňuje presne identifikovať novú pomoc považovanú za nezlučiteľnú
         so Zmluvou, ktorej vymáhanie Komisia v dôsledku toho ukladá. Helénska republika nie je teda schopná určiť sumu pomoci, ktorá
         sa má vymáhať. Komisia mala v tomto prípade určiť pre každé posudzované opatrenie novej pomoci finančnú výhodu, ktorú spoločnosť
         OA získala z dôvodu tolerovania sústavného neplatenia svojho dlhu. Táto výhoda nemusí zodpovedať dlhovanej sume. Je tvorená
         peňažným prospechom vyplývajúcim z rozdielu medzi teoretickým správaním súkromného veriteľa a skutočným správaním gréckej
         vlády v každom jednotlivom prípade. Komisia bola teda povinná identifikovať, ako by sa správal súkromný veriteľ, napríklad
         uvedením doby omeškania, po ktorej uplynutí by podľa jej názoru podal žalobu na súd.

      289    Napadnuté rozhodnutie je teda neodôvodnené a porušuje zásadu právnej istoty, pokiaľ ide o sumu údajnej novej pomoci, ktorá
         sa má vymáhať.

      290    V tomto ohľade Súd prvého stupňa pripomína, že práve uvedená argumentácia žalobkyne už bola Súdnym dvorom odmietnutá v jeho
         rozsudku z 12. mája 2005, Komisia/Grécko (C‑415/03, Zb. s. I‑3875).

      291    V tomto rozsudku totiž Súdny dvor vyhovel návrhu Komisie podľa článku 88 ods. 2 ES, aby určil, že Helénska republika neprijala
         všetky opatrenia potrebné na vrátenie pomoci, ktorá bola vyhlásená za protiprávnu a nezlučiteľnú so spoločným trhom, s výnimkou
         pomoci týkajúcej sa príspevkov gréckemu orgánu sociálneho zabezpečenia (ďalej len „IKA“). Pokiaľ ide o novú pomoc – s výnimkou
         príspevkov IKA –, ktorej vymáhanie nariaďuje napadnuté rozhodnutie, Súdny dvor odmietol tvrdenie Helénskej republiky, že toto
         rozhodnutie nebolo možné vykonať, pretože neobsahovalo presné údaje o sumách, ktoré majú byť vymáhané. V tomto ohľade v bodoch
         39 až 41 svojho rozsudku pripomenul, že žiadne ustanovenie práva Spoločenstva nevyžaduje, aby Komisia v rozhodnutí nariaďujúcom
         vrátenie pomoci, ktorá bola vyhlásená za nezlučiteľnú so spoločným trhom, stanovila presnú sumu pomoci, ktorá sa má vrátiť.
         Stačí totiž, ak rozhodnutie Komisie obsahuje údaje umožňujúce jeho adresátovi, aby túto sumu bez neprimeraných ťažkostí určil
         sám. Súdny dvor z toho vyvodil, že Komisia bola oprávnená obmedziť sa na uloženie povinnosti vrátiť spornú pomoc a prenechať
         vnútroštátnym orgánom výpočet jej presnej výšky, ktorú možno vyvodiť zo znenia článku 2 napadnutého rozhodnutia v spojení
         s jeho odôvodneniami č. 206 až 208.

      292    V tomto prípade z toho jasne vyplýva, že na rozdiel od toho, čo si myslí žalobkyňa, Komisia nebola pre každé opatrenie novej
         pomoci povinná určiť okamih, v ktorom by podľa nej súkromný veriteľ prestal tolerovať omeškania so zaplatením, presné opatrenia,
         ktoré by prijal, a ich dôsledky, aby umožnila dotknutému členskému štátu v každom prípade kvantifikovať výhodu, ktorú získala
         spoločnosť OA.

      293    V tomto ohľade treba uviesť, že výhoda, ktorú pre dlžníka predstavuje tolerancia nezaplatenia alebo omeškania so zaplatením
         jeho dlhu, je v zásade tvorená práve oslobodením od zaplatenia alebo omeškaním so zaplatením tohto dlhu od okamihu jeho splatnosti.
         Táto výhoda sa nemusí zhodovať s výškou sumy, ktorú by mohol vymáhať súkromný veriteľ, ak by prestal tolerovať nezaplatenie
         alebo omeškanie so zaplatením.

      294    Na preukázanie toho, či v tomto prípade mala spoločnosť OA výhodu, bola Komisia iba povinná overiť, či by najneskôr v čase
         prijatia napadnutého rozhodnutia súkromný veriteľ nachádzajúci sa v porovnateľnej situácii zjavne naďalej netoleroval nezaplatenie
         alebo omeškanie so zaplatením so zreteľom na kritériá stanovené judikatúrou, pripomenuté vyššie (pozri bod 283 vyššie). Tento
         prieskum nevyžadoval v tomto prípade určenie presného okamihu, v ktorom by tento súkromný veriteľ prestal tolerovať nezaplatenie
         alebo omeškanie so zaplatením a vykonal by opatrenia na dosiahnutie zaplatenia svojej pohľadávky.

      295    Z toho vyplýva, že žalobné dôvody založené na nedostatku odôvodnenia a porušení zásady právnej istoty vo vzťahu k údajnej
         nedostatočnej identifikácii novej pomoci, ktorá sa má vymáhať, treba zamietnuť ako nedôvodné.

      296    Žalobkyňa okrem toho tvrdí, že z napadnutého rozhodnutia (odôvodnenie č. 229) vyplýva, že až do prijatia rozhodnutia z roku
         1998 nebola poskytnutá žiadna nová pomoc.

      297    Tento výklad napadnutého rozhodnutia je nesprávny. Z tohto rozhodnutia (odôvodnenie č. 230) totiž výslovne vyplýva, že Komisia
         uložila vymáhanie nedovolenej novej pomoci v celom rozsahu, keďže na rozdiel od reštrukturalizačnej pomoci už preskúmanej
         v rozhodnutí z roku 1998 nová pomoc ešte nikdy nebola predmetom rozhodnutia, ktoré by mohlo vzbudiť nádej, že sa nebude vyžadovať
         jej vymáhanie. V dôsledku toho bola od povinnosti vymáhania oslobodená iba prvá splátka reštrukturalizačnej pomoci, poskytnutá
         pred 14. augustom 1998 (pozri bod 25 vyššie).

      C –  O údajnej tolerancii sústavného neplatenia letiskových poplatkov dlhovaných AIA
      298    Podľa žalobkyne sporné správanie nemožno pripisovať Grécku a neznamená prevod štátnych zdrojov. Komisia navyše preniesla dôkazné
         bremeno a ignorovala právo žalobkyne a Helénskej republiky byť vypočuté. Napadnuté rozhodnutie je napokon postihnuté nedostatkom
         odôvodnenia a zjavne nesprávnym posúdením, pokiaľ ide o uplatnenie kritéria súkromného veriteľa.

      1.     Tvrdenia účastníkov konania týkajúce sa údajnej pripísateľnosti sporného správania Grécku
      299    Žalobkyňa tvrdí, že údajnú toleranciu neplatenia letiskových poplatkov dlhovaných AIA nemožno pripísať štátu. Na úvod uvádza,
         že v napadnutom rozhodnutí Komisia nerozlišovala medzi fyzickou entitou predstavovanou AIA, ktorá sa nachádza v Spate, a právnou
         entitou zodpovednou za prevádzku tohto letiska, ktorou je medzinárodné letisko v Aténach (ďalej len „AIA SA“), čo je súkromná
         spoločnosť, v ktorej má podiel 55 % štát a 45 % súkromné podniky. AIA SA sa riadi svojimi stanovami a zmluvou o rozvoji letiska
         uzavretou medzi Gréckom a tromi súkromnými podnikmi, ktoré vlastnia 45 % jej imania. Tieto dva texty boli schválené zákonom
         č. 2338/1995.

      300    V tejto súvislosti sa Komisia dopustila skutkového omylu, keď v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 210) pri pripísaní údajnej
         tolerancie štátu implicitne vychádzala z toho, že Grécky úrad civilného letectva (ďalej len „GÚCL“) riadi AIA. GÚCL je totiž
         verejným orgánom ministerstva dopravy zodpovedným za vývoj a dohľad nad leteckou dopravou v Grécku.

      301    Aj za predpokladu, ktorý žalobkyňa popiera, že napadnuté rozhodnutie nevychádza z myšlienky, že GÚCL riadi AIA, je toto rozhodnutie
         v každom prípade neodôvodnené a postihnuté zjavne nesprávnym posúdením, pokiaľ ide o pripísateľnosť údajnej tolerancie Grécku.

      302    Žalobkyňa nepopiera, že AIA SA by mohla patriť do „verejného sektora“ s ohľadom najmä na ustanovenia smernice Komisie 80/723/EHS
         z 25. júna 1980 o transparentnosti finančných vzťahov medzi členskými štátmi a štátnymi podnikmi (Ú. v. ES L 195, s. 35; Mim.
         vyd. 08/001, s. 20). Táto okolnosť však neumožňuje predpokladať, že posudzované opatrenia možno pripísať Grécku. Podľa rozsudku
         Súdneho dvora zo 16. mája 2002, Francúzsko/Komisia, nazývaného „Stardust Marine“ (C‑482/99, Zb. s. I‑4397, body 52 a 55),
         je totiž potrebné preskúmať, či sa možno domnievať, že verejné orgány sa nejakým spôsobom podieľali na prijatí sporných opatrení.

      303    Žalobkyňa sa v tomto ohľade domnieva, že nepriame dôkazy, na ktoré sa odvoláva Komisia, treba odmietnuť. Po prvé samotná okolnosť,
         že Grécko vlastní 55 % AIA SA, vymenúva štyroch z deviatich členov správnej rady a vymenúva jej predsedu, nie je relevantná
         pre spôsob, ktorým táto spoločnosť rozhodla o prijatí posudzovaných opatrení. Podľa vyššie uvedenej zmluvy o rozvoji letiska
         patrí zodpovednosť za operatívne riadenie AIA SA správnej rade a každý jej člen je povinný konať úplne nezávisle od akcionárov.
         Funkciu predsedu možno považovať prinajlepšom za symbolickú. Za týchto okolností, na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, sa
         skutkový stav vo veci značne líši od skutkového stavu, o ktorý išlo v uznesení predsedu Súdneho dvora z 3. mája 1985, Van
         der Kooy/Komisia (67/85 R, 68/85 R a 70/85 R, Zb. s. 1315). Vo veci, v ktorej bolo vydané toto uznesenie, Holandsko vlastnilo
         podiel 50 % a vymenúvalo polovicu členov správnej rady podniku (Gasunie), ktorý poskytol spornú štátnu pomoc. Holandský minister
         hospodárstva však mal právomoc schvaľovať tarify a túto právomoc využil. Súdny dvor dospel k záveru, že tieto viaceré skutočnosti
         „posudzované vo svojom súhrne“ preukazovali, že konanie podniku Gasunie bolo možné pripísať Holandsku. V tomto prípade, naopak,
         Grécko nevykonávalo žiadnu priamu kontrolu nad stanovením poplatkov zo strany AIA SA. Napokon dohoda o vyrovnaní dlhov patrila
         v skutočnosti do pôsobnosti generálneho riaditeľa AIA SA.

      304    Po druhé Komisia nevysvetľuje, prečo okolnosť, že podľa dohody o rozvoji letiska nie je nikto okrem Grécka oprávnený vlastniť
         50 % alebo viac majetkových účastí AIA SA (článok 2.8.1) alebo že AIA SA nemôže mať majetkovú účasť v podniku, ktorý vykonáva
         inú činnosť, ako je činnosť, na ktorú bola založená (článok 3.1.3), vedie k záveru, že Grécko sa podieľalo na tolerovaní týkajúcom
         sa lehôt na zaplatenie poplatkov, ktoré spoločnosť OI dlhovala AIA SA. To platí aj pre skutočnosť, že Grécko je za určitých
         podmienok oprávnené prerušiť prevádzku letiska (článok 11.1 vyššie uvedenej dohody) najmä z „dôvodov národnej obrany“. Takéto
         práva, ktorých cieľom je mimoriadna ochrana investora, sú v tomto prípade irelevantné.

      305    Po tretie práva alebo výsady poskytnuté spoločnosti OA podľa článku 13.4.2 dohody o rozvoji letiska nemajú nijaký vzťah k otázkam
         posudzovaným v tomto prípade. Tieto ustanovenia sa týkajú najmä práva spoločnosti OA používať letisko. Pokiaľ ide o dlh spoločnosti
         OA, AIA SA je povinná zaobchádzať s touto spoločnosťou ako s treťou osobu bez jej akéhokoľvek uprednostňovania. Táto zásada
         je vyjadrená v článku 13.4.2 (c), ktorý ukladá AIA SA, aby poskytla spoločnosti OA niektoré letiskové práva, ale výslovne
         upresňuje, že nájomné a súvisiace poplatky sa vypočítajú „na rovnakom základe… ako pre akéhokoľvek iného prevádzkovateľa leteckej
         dopravy“. V článku 13.4.2 (e) sa tiež stanovuje, že pri výkone činností a poskytovaní služieb uvedených v článku 13.4.2 (c)
         spoločnosť OA „podlieha všeobecným pravidlám, ktoré sa na ne uplatňujú“.

      306    Po štvrté ani zo skutočnosti, že Grécko je za určitých okolností oprávnené poskytnúť spoločnosti AIA SA nezabezpečenú pôžičku
         so záväzkom podriadenosti, ak spoločnosť OA nie je schopná zaplatiť poplatky dlhované AIA SA (článok 13.4.3 dohody o rozvoji
         letiska), nemožno vyvodiť, že Grécko sa podieľalo na ktoromkoľvek z dvoch dotknutých opatrení. Komisia sa vyššie uvedeným
         článkom 13.4.3 dlho zaoberala, keď analyzovala prípadné dôsledky podmienok poskytnutia takejto pôžičky schválených 12. júna
         1996 (vec NN 27/96) z hľadiska štátnej pomoci. Dospela k záveru, že mechanizmus nepredstavuje štátnu pomoc v prospech spoločnosti
         OA. Toto ustanovenie má v tomto prípade o to menší význam, že sa nikdy netvrdilo, že AIA SA ho využila.

      307    Po piate daňové oslobodenie poskytnuté AIA SA podľa článku 25 dohody o rozvoji letiska sa uplatňuje bez ohľadu na uzavretie
         alebo vykonávanie dohody o vyrovnaní dlhov so spoločnosťou OA a patrí medzi podmienky, ktoré Komisia schválila v roku 1996.

      308    Za týchto okolností žalobkyňa pripomína, že v rozsudku Stardust Marine, už citovanom v bode 302 vyššie, Súdny dvor nekonštatoval
         pripísateľnosť žiadnej skutočnosti, hoci vzťah medzi Francúzskom a Altus/SBT (konkrétne 100 %‑ný akcionár zastúpený v správnej
         rade spoločnosti Altus) bol aspoň taký úzky, ba dokonca užší ako vzťah medzi Gréckom a AIA SA (55 %‑ný akcionár zastúpený
         v správnej rade, pričom ostatnými akcionármi boli vplyvné súkromné podniky).

      309    Komisia popiera, že svoje zistenia založila na skutočnosti, že AIA vykonáva činnosť pod vedením GÚCL.

      310    Komisia tvrdí, že na preukázanie pripísateľnosti sporných opatrení štátu stačí preukázať, že dotknutý podnik nemohol prijať
         sporné rozhodnutie „bez zohľadnenia požiadaviek orgánov verejnej moci“ (návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Jacobs
         k rozsudku Stardust Marine, už citovanému v bode 302 vyššie, Zb. s. I‑4400, body 51 až 78).

      311    Pripísateľnosť posudzovaných opatrení pomoci AIA potvrdzuje v tomto prípade množstvo nepriamych dôkazov preukazujúcich, že
         Grécko má vplyv na prijímanie niektorých rozhodnutí osobitného záujmu, ako je otázka kumulovaných dlhov spoločnosti OA voči
         AIA.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      312    Treba postupne posúdiť žalobné dôvody založené na skutkovom omyle, nedostatku odôvodnenia a zjavne nesprávnom posúdení, pokiaľ
         ide o pripísateľnosť údajnej tolerancie neplatenia letiskových poplatkov dlhovaných AIA Grécku.

      313    Komisia sa v odôvodnení č. 210 napadnutého rozhodnutia domnievala, že päť opatrení údajnej novej pomoci bolo možné pripísať
         Grécku podľa kritérií stanovených v rozsudku Stardust Marine, už citovanom v bode 302 vyššie. V tomto ohľade uviedla tri dôvody.
         V prvom rade Komisia uviedla, že „niet pochýb, že je to samotný štát, ktorý toleruje trvalý odklad platieb, neplatenie rôznych
         úhrad, poplatkov a daní dlhovaných spoločnosťou OA, ako aj porušovanie ustanovení práva Spoločenstva a zodpovedajúcich gréckych
         ustanovení“. V druhom rade Komisia vyslovila, že „pokiaľ ide o letiská, grécke orgány vyhlásili, že všetky letiská vykonávajúce
         činnosť pod vedením [GÚCL] sú financované zo štátneho rozpočtu a že príjmy pochádzajúce z ich činnosti sú príjmom štátneho
         rozpočtu“ a že „ani grécke letiská, ani [GÚCL] nie sú z finančného hľadiska autonómne“. V treťom rade Komisia zvlášť preskúmala
         pripísateľnosť tolerancie neplatenia príspevkov dlhovaných IKA.

      314    Žalobkyňa v tomto prípade vychádza z druhého vyššie citovaného dôvodu, keď tvrdí, že Komisia odôvodnila pripísateľnosť tolerancie
         neplatenia poplatkov dlhovaných AIA Grécku nesprávnym názorom, že AIA je riadená verejným orgánom, GÚCL.

      315    Tomuto žalobnému dôvodu založenému na skutkovom omyle nemožno vyhovieť, keďže druhý vyššie citovaný dôvod nemá, pokiaľ ide
         o AIA, žiadny následok. Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, totiž skutočnosť, že napadnuté rozhodnutie neobsahuje jasnú
         zmienku o AIA SA, ktorá prevádzkuje AIA nachádzajúce sa v Spate, nijako nepotvrdzuje, že Komisia sa domnievala, že toto letisko
         bolo riadené GÚCL. Vo svojom rozhodnutí (odôvodnenia č. 92, 156, 207 a článok 2 výrokovej časti) Komisia systematicky označuje
         AIA výrazom „letisko Spata“, čím má na mysli aj právnu entitu, ktorú predstavuje vyššie uvedená spoločnosť, a nielen letiskovú
         infraštruktúru nachádzajúcu sa v Spate.

      316    Komisia navyše používa výraz „letiská“ na označenie iných letísk ako AIA (odôvodnenie č. 92, 151, 152, 209 a článok 2 výrokovej
         časti). Rovnako v tomto zmysle je tento výraz použitý v druhom dôvode (pozri bod 313 vyššie) uvedenom v odôvodnení č. 210.
         Tento výklad je jediný možný tak so zreteľom na systematiku napadnutého rozhodnutia, ako aj so zreteľom na obsah tohto druhého
         dôvodu, ktorý sa konkrétne týka neexistencie rozpočtovej autonómie iných letísk ako AIA, ktoré vykonávajú činnosť pod vedením
         GÚCL.

      317    Pokiaľ ide o odôvodnenie napadnutého rozhodnutia, je namieste uviesť, že aj pri zohľadnení kontextu prejednávanej veci a predovšetkým
         toho, že Grécko sa priamo podieľalo na riadení žalobkyne, sa prvý dôvod tohto rozhodnutia, podľa ktorého „niet pochýb, že
         je to samotný štát, ktorý toleruje trvalý odklad platieb“, obmedzuje na formulovanie záveru Komisie bez jeho podloženia akýmkoľvek
         odôvodnením. Samotná formulácia tohto záveru však neumožňuje žalobkyni, aby vyjadrila svoje stanovisko k existencii a relevancii
         názoru Komisie, podľa ktorého sa štát podieľal na tolerovaní neplatenia poplatkov dlhovaných AIA, ani Súdu prvého stupňa,
         aby vykonal kontrolu v súlade s ustálenou judikatúrou (pozri body 286 a 287 vyššie).

      318    Z toho vyplýva, že napadnuté rozhodnutie treba zrušiť z dôvodu nedostatku odôvodnenia v časti, v ktorej sa týka údajnej tolerancie
         sústavného neplatenia letiskových poplatkov dlhovaných AIA.

      319    Za týchto okolností už netreba overovať, či je posúdenie Komisie týkajúce sa pripísateľnosti posudzovaného správania Grécku
         postihnuté zjavne nesprávnym posúdením, ani preskúmavať ostatné otázky nastolené v tejto súvislosti, pokiaľ ide o údajný prevod
         štátnych zdrojov, dôkazné bremeno a právo byť vypočutý, ako aj o uplatňovanie kritéria súkromného veriteľa.

      D –  O údajnej tolerancii sústavného neplatenia DPH z paliva a náhradných dielov
      1.     O údajnej novej pomoci týkajúcej sa DPH z paliva
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      320    V prvom rade žalobkyňa popiera tvrdenie, že spoločnosť Olympic Aviation neplatila DPH z paliva od januára do mája 2001 a v novembri
         a decembri 2001.

      321    Túto platbu potvrdzujú aspoň v mesiacoch marec a apríl 2001 ťarchopisy (vrátane DPH), ktoré spoločnosť OA adresovala spoločnosti
         Olympic Aviation za dodávku paliva počas týchto dvoch mesiacov a ktoré sa nachádzali v pripomienkach, ktoré Helénska republika
         odovzdala 11. apríla 2002.

      322    V tomto ohľade Komisia nezohľadnila všeobecné vysvetlenie mechanizmu, prostredníctvom ktorého spoločnosť Olympic Aviation
         platila za svoje nákupy paliva, ktoré poskytla Helénska republika vo svojich pripomienkach z 25. októbra 2001 a z 11. apríla
         2002.

      323    Komisia v skutočnosti vychádzala z mesačných priznaní DPH žalobkyne a spoločnosti Olympic Aviation. Z tabuľky nachádzajúcej
         sa v prílohe č. 29 odpovedí z 11. apríla 2002 na prvý príkaz poskytnúť informácie predovšetkým vyplýva, že spoločnosť Olympic
         Aviation neodvádzala štátu DPH počas sporného obdobia siedmich mesiacov.

      324    DPH bola odvedená štátu výlučne za mesiace, keď DPH vybratá z predajov prevyšovala DPH zaplatenú z nákupov. Mesačné priznania
         DPH spoločnosti Olympic Aviation odovzdané Komisii sa navyše vzťahujú na všetky druhy nákupov a predajov, a nie iba na nákup
         paliva.

      325    Mesačné priznania DPH poskytnuté Komisii v prílohe č. 9 pripomienok Helénskej republiky z 25. októbra 2001 a potom znovu v prílohe
         č. 53 odpovedí z 11. apríla 2002 preukazujú v tomto prípade iba to, že DPH, ktorú zaplatila spoločnosť Olympic Aviation z nákupov
         počas mesiacov január až máj 2001, prevyšovala jej príjmy z DPH z predajov podliehajúcich DPH. To platí aj pre priznania DPH
         za mesiace november a december 2001.

      326    Za týchto okolností sa Komisia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, že neexistencia dôkazu o zaplatení
         DPH za sporných sedem mesiacov umožňovala dospieť k záveru, že spoločnosť Olympic Aviation počas tohto obdobia DPH z paliva
         neplatila.

      327    V druhom rade žalobkyňa tvrdí, že Komisia si nesplnila svoje povinnosti v oblasti dokazovania a že porušila jej právo a právo
         Helénskej republiky byť vypočuté k otázke DPH z paliva.

      328    V tomto prípade Helénska republika správne a v dobrej viere odpovedala na všetky žiadosti Komisie o informácie, najmä na dva
         príkazy. Komisia však napriek vyššie uvedeným ťarchopisom, ktoré jej boli odovzdané, nikdy neupozornila Helénsku republiku
         na to, že považuje tieto dôkazné prostriedky za nedostatočné, ani na to, že sa domnievala, že chýbajú dôkazy o zaplatení DPH
         z paliva spoločnosťou Olympic Aviation za sporných sedem mesiacov.

      329    Po prvé Komisia popiera, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté zjavne nesprávnym posúdením dôkazov o platení DPH z paliva
         spoločnosťou Olympic Aviation.

      330    Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, Komisia sa nikdy nevyjadrila v tom zmysle, že si bola istá, že spoločnosť Olympic
         Aviation odvádzala DPH z paliva mimo sporných siedmich mesiacov roku 2001. V napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 150 a 206)
         zdôraznila, že nebol predložený nijaký dôkaz týkajúci sa platieb od januára do mája a v novembri a v decembri 2001.

      331    Všeobecné vysvetlenie týkajúce sa systému platenia DPH v spoločnosti Olympic Aviation predložené žalobkyňou je irelevantné,
         lebo nepredstavuje dôkaz o zaplatení.

      332    Komisia zdôrazňuje, že mesačné priznania DPH uvádzajú iba DPH vykázanú ako zaplatená a vybratá. Žalobkyňa mala preukázať,
         že za dodávku paliva počas sporných siedmich mesiacov jej spoločnosť Olympic Aviation skutočne zaplatila spornú DPH, aby vyrovnala
         zodpovedajúce ťarchopisy. Žalobkyňa však neposkytuje nijaký dôkaz o zaplatení. Navyše ak boli počas sporných siedmich mesiacov
         príjmy spoločnosti Olympic Aviation z DPH vybratej z predajov na výstupe podliehajúcich DPH vyššie ako DPH zaplatená z nákupov
         na vstupe, mala spoločnosť Olympic Aviation odviesť rozdiel štátu. V dôsledku toho mala žalobkyňa konkrétne preukázať, aké
         boli za každý zo sporných siedmich mesiacov príjmy spoločnosti Olympic Aviation z DPH z predajov a aké boli sumy DPH, ktoré
         boli skutočne zaplatené z nákupov.

      333    Navyše, ako uvádza samotná žalobkyňa, mesačné priznania DPH nijako neupresňujú, že bola zohľadnená DPH z paliva za sporných
         sedem mesiacov.

      334    Napokon, na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, konfrontácia mesačných priznaní DPH spoločností OA a Olympic Aviation daňovými
         orgánmi neposkytuje žiadnu záruku ich správnosti. Z dokumentu pochádzajúceho od daňového poradcu spoločnosti OA, predloženého
         v prílohe č. 1 pripomienok Helénskej republiky z 11. apríla 2002, totiž vyplýva, že účtovníctvo spoločnosti OA v oblasti DPH
         nebolo aktualizované.

      335    Po druhé Komisia neignorovala ani pravidlá týkajúce sa dôkazného bremena, ani právo žalobkyne a Helénskej republiky byť vypočuté.
         V dvoch príkazoch poskytnúť informácie požiadala o všetky potrebné informácie.

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      336    Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 150 a 206) konštatovala, že neexistuje nijaký dôkaz o tom, že dcérska spoločnosť
         Olympic Aviation zaplatila DPH z paliva za mesiace január až máj 2001, ako aj za mesiace november a december 2001. Dospela
         iba k záveru, že „nemôže vylúčiť, že ide o štátnu pomoc“ [neoficiálny preklad]. Naopak, okrem vyššie uvedeného obdobia siedmich mesiacov Komisia nespochybňuje platenie DPH z paliva.

      337    Pri svojom závere týkajúcom sa sporného obdobia Komisia vychádzala predovšetkým z tabuľky – uvedenej v odôvodnení č. 150 napadnutého
         rozhodnutia – s názvom „Platby DPH 2001“ nachádzajúcej sa v prílohe č. 29 odpovedí Helénskej republiky z 11. apríla 2002.
         Zo zhrnutia pripomienok gréckych orgánov v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 91) rovnako vyplýva, že dôkazmi, z ktorých
         Komisia mohla vychádzať, boli priznania DPH, ktoré tieto orgány predložili.

      338    Z vyššie uvedenej súhrnnej tabuľky, ktorá pri každom mesiaci roka 2001 uvádza iba sumu DPH odvedenú spoločnosťou Olympic Aviation
         a pri sporných siedmich mesiacoch obsahuje pomlčku, vyplýva, že spoločnosť Olympic Aviation počas týchto siedmich mesiacov
         DPH neodvádzala.

      339    V tomto ohľade mesačné priznania DPH spoločnosti Olympic Aviation za mesiace január až august 2001, ktoré boli Komisii odovzdané
         počas správneho konania, umožňujú vysvetliť neexistenciu dlhu spoločnosti Olympic Aviation na DPH vyplývajúcu z vyššie uvedenej
         tabuľky za posudzované mesiace. Tieto priznania totiž preukazujú, že suma DPH zaplatená touto spoločnosťou z nákupov počas
         mesiacov január až máj 2001 prevyšovala sumu príjmov z DPH pochádzajúcich hlavne z predaja leteniek, takže spoločnosť Olympic
         Aviation mala v tomto ohľade aktívne saldo.

      340    Komisia mala okrem toho počas správneho konania k dispozícii aj ťarchopisy vrátane DPH, ktoré spoločnosť OA adresovala spoločnosti
         Olympic Aviation za dodávku paliva v mesiacoch marec a apríl 2001. Z týchto dvoch ťarchopisov vyplýva iba to, že spoločnosť
         OA skutočne fakturovala DPH z paliva.

      341    Pokiaľ ide o ťarchopisy za mesiace január, február, máj, november a december 2001, ako aj priznania DPH spoločnosti Olympic
         Aviation za mesiace november a december 2001, je nepochybné, že tie neboli Komisii odovzdané počas správneho konania. V súlade
         s už citovanou judikatúrou teda nie je namieste ich zohľadniť (pozri body 72 a 73 vyššie).

      342    V tejto súvislosti treba najprv preskúmať, či s prihliadnutím na vyššie uvedené dokumenty, predovšetkým na tabuľku nachádzajúcu
         sa v prílohe č. 29 odpovedí z 11. apríla 2002 a na priznania DPH za mesiace január až máj 2001, z ktorých Komisia vychádzala
         v napadnutom rozhodnutí, mohla táto inštitúcia oprávnene konštatovať existenciu novej pomoci vo forme tolerovania sústavného
         neplatenia DPH z paliva, ktorú dlhovala spoločnosť Olympic Aviation.

      343    V tomto ohľade žalobkyňa oprávnene uvádza, že mesačné priznania DPH spoločnosti Olympic Aviation neposkytujú žiadny údaj o sume
         DPH z palív zaplatenej na vstupe. Tieto priznania totiž neumožňujú identifikovať priznanú DPH z palív. Uvádzajú iba na jednej
         strane celkové priznané sumy z predajov, z ktorých podnik vyberá DPH na výstupe, ako aj zodpovedajúce sumy DPH a na druhej
         strane celkové priznané sumy nákupov podniku podliehajúcich DPH, ako aj zodpovedajúce sumy DPH, pričom všetky tieto sumy sú
         roztriedené do skupín podľa uplatniteľnej sadzby dane.

      344    Podľa vysvetlení žalobkyne, ktoré Komisia nepoprela, navyše okolnosť, že spoločnosť Olympic Aviation neodvádzala počas sporného
         obdobia žiadnu DPH, ako vyplýva z vyššie uvedenej tabuľky, možno vysvetliť aktívnym alebo nulovým saldom DPH počas tohto obdobia,
         čo bolo možné overiť na základe mesačných priznaní, ktoré boli k dispozícii aspoň za mesiace január až máj 2001(pozri bod 325
         vyššie).

      345    Z toho vyplýva, že vyššie uvedená tabuľka a mesačné priznania za päť zo siedmich sporných mesiacov, z ktorých je zrejmé aktívne
         saldo, nemali ani väčšiu, ani menšiu preukaznú silu ako priznania DPH, z ktorých je zrejmé pasívne saldo DPH mimo sporného
         obdobia.

      346    Okrem toho je namieste uviesť, že na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 91)
         zohľadnila systém, akým spoločnosť Olympic Aviation platila svoje nákupy paliva, ktorý bol vysvetlený v pripomienkach Helénskej
         republiky z 25. októbra 2001 a v jej odpovediach z 11. apríla 2002. Podľa tohto systému spoločnosť OA nakupovala palivo pre
         spoločnosť Olympic Aviation a následne jej fakturovala celú cenu tohto paliva vrátane DPH z nákupnej ceny.

      347    V súlade so zásadami upravujúcimi výber DPH nemala spoločnosť Olympic Aviation v nijakom prípade platiť DPH dlhovanú z jej
         nákupov paliva priamo štátu, ale svojmu dodávateľovi, v tomto prípade spoločnosti OA, ktorá bola platiteľom takto vybratej
         DPH voči štátu, a mala ju teda priznať vo svojich príjmoch z DPH (daň vybratá na výstupe).

      348    V tejto súvislosti napadnuté rozhodnutie neobsahuje žiadne odôvodnenie umožňujúce pochopiť úvahu Komisie. Predovšetkým jeho
         odôvodnenie č. 150, v ktorom sa konštatuje neexistencia „dôkazu preukazujúceho, že spoločnosť Olympic Aviation zaplatila spornú
         DPH daňovým orgánom“ [neoficiálny preklad] počas sporného obdobia, nemožno považovať za zrozumiteľné zdôvodnenie, keďže sa zdá nelogické s prihliadnutím na to, že
         Komisia v odôvodnení č. 91 napadnutého rozhodnutia zohľadnila skutočnosť, že spoločnosť OA fakturovala spoločnosti Olympic
         Aviation cenu paliva vrátane DPH.

      349    S prihliadnutím na predchádzajúce úvahy a so zreteľom na to, že dodržanie povinnosti odôvodnenia predstavuje podstatnú formálnu
         náležitosť, ktorej porušenie môže súd Spoločenstva vytknúť z úradnej moci, stačí uviesť, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté
         porušením povinnosti odôvodnenia v časti, v ktorej vyslovuje záver o tolerovaní neplatenia DPH z paliva, ktorú spoločnosť
         Olympic Aviation dlhovala za mesiace január až máj 2001 a november a december 2001. V dôsledku toho nie je potrebné preskúmavať
         ostatné žalobné dôvody, ktoré v tomto ohľade žalobkyňa uplatnila.

      2.     O údajnej novej pomoci týkajúcej sa DPH z náhradných dielov
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      350    Žalobkyňa pripomína, že nákupy náhradných dielov pre spoločnosť Olympic Aviation vykonáva centralizovane spoločnosť OA. Ako
         medzinárodný letecký dopravca je spoločnosť OA oslobodená od DPH. Spoločnosť Olympic Aviation oslobodená naopak nie je, lebo
         vykonáva činnosť iba vnútroštátne. Žalobkyňa pripúšťa, že spoločnosť Olympic Aviation nedopatrením technicky porušila grécku
         právnu úpravu v oblasti DPH tým, že neplatila DPH z náhradných dielov Helénskej republike.

      351    Táto okolnosť však nepredstavuje pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, keďže spoločnosť Olympic Aviation nezískala žiadnu výhodu
         z neplatenia DPH z náhradných dielov. Ak by totiž spoločnosť Olympic Aviation túto DPH zaplatila, jednoducho by o rovnakú
         sumu znížila svoju mesačnú faktúru DPH Helénskej republike.

      352    Podľa Komisie argumentácie žalobkyne o neexistencii výhody nebola uplatnená v správnom konaní, a teda je neprípustná.

      353    Okrem toho v tomto prípade žalobkyňa neposkytla nijaký dôkaz na podporu približných výpočtov, ktoré predkladá. Neupresnila
         totiž ani presnú sumu spornej DPH, ani neuviedla, o ktoré nákupy náhradných dielov a obdobia išlo.

      354     Z listu z 26. júna 2003, ktorý Helénska republika adresovala Komisii, vyplýva, že Helénska republika výslovne uznala, že
         v roku 1998 spoločnosť OA nedostala od spoločnosti Olympic Aviation presnú sumu DPH (202 694,53 eura) pochádzajúcu z predaja
         náhradných dielov a že túto sumu nezahrnula do príslušného priznania DPH. Helénska republika Komisii potvrdila, že žalobkyňa
         v tomto ohľade predložila v roku 2003 dodatočné priznanie DPH za účtovný rok 1998. Podľa posudku daňového poradcu spoločnosti
         OA, pripojeného k odpovediam Helénskej republiky z 11. apríla 2002 na prvý príkaz, účtovné knihy spoločnosti OA týkajúce sa
         DPH neboli aktualizované. Počas overovania mesačných hlásení DPH daňovými orgánmi nebolo teda možné konfrontovať údaje žalobkyne
         a spoločnosti Olympic Aviation týkajúce sa DPH.

      355    Účtovná situácia spoločnosti Olympic Aviation nie je o nič lepšia. Účtovné závierky za účtovné roky 1998, 1999, 2000 a 2001
         boli zverejnené neskoro. Okrem toho v kontrolnom certifikáte sprevádzajúcom účtovnú závierku za rok 2001 audítori poukázali
         na nesúlad v účtoch transakcií medzi spoločnosťou Olympic Aviation a jej materskou spoločnosťou a na neexistenciu dokladov
         týkajúcich sa týchto operácií, ktoré stanovuje daňová právna úprava.

      356    S prihliadnutím na tieto okolnosti sa Komisia domnieva, že keď spoločnosť Olympic Aviation neplatila DPH, hoci je povinná
         tak urobiť, získala skutočnú finančnú výhodu nad svojimi konkurentmi bez ohľadu na to, či suma, ktorá skutočne nebola zaplatená,
         bola alebo nebola zahrnutá do dotknutých priznaní DPH.

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      357    Na úvod treba zamietnuť námietku neprípustnosti, ktorú Komisia vzniesla voči tvrdeniu žalobkyne o neexistencii výhody. Právne
         tvrdenie totiž v súlade s ustálenou judikatúrou (pozri body 72 a 73 vyššie) nemožno považovať za oneskorené, bez ohľadu na
         to, či bolo alebo nebolo uplatnené v správnom konaní.

      358    Okrem toho v súlade s judikatúrou (pozri bod 254 vyššie) nie je namieste zohľadniť list Helénskej republiky z 26. júna 2003,
         ktorý predložila žalobkyňa a na ktorý sa odvoláva Komisia, keďže pochádza z obdobia po prijatí napadnutého rozhodnutia.

      359    V tomto prípade sa napadnuté rozhodnutie (odôvodnenia č. 150 a 206) týka toho, že spoločnosť Olympic Aviation nezaplatila
         DPH z nákupov náhradných dielov od januára do mája 2001 a v novembri a decembri 2001. Žalobkyňa uznáva, že spoločnosť Olympic
         Aviation túto DPH nezaplatila.

      360    Treba teda preskúmať tvrdenie žalobkyne, že toto nezaplatenie DPH z náhradných dielov nezabezpečuje spoločnosti Olympic Aviation
         žiadnu výhodu.

      361    Je namieste pripomenúť, že pokiaľ ide o postavenie v hospodárskej súťaži, DPH je v zásade neutrálna. DPH zaplatená platiteľom
         dane môže byť totiž buď okamžite odpočítaná ako daň zaplatená na vstupe, alebo v krátkom čase vrátená. Jediná možná výhoda,
         ktorú spoločnosť Olympic Aviation mohla získať z nezaplatenia DPH z náhradných dielov, mohla spočívať vo výhode likvidity
         vyplývajúcej z dočasného nezaplatenia dane na vstupe (pozri v tomto zmysle návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka Kokott
         vo veci Hutchison 3G UK a i., C‑369/04, Zb. s. I‑05247, body 137 a 138).

      362    V tomto ohľade treba poznamenať, že článok 10 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov
         členských štátov týkajúcich sa daní z obratu, Spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES
         L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23), v znení zmien a doplnení, stanovuje, že povinnosť k DPH vzniká, keď sa dodá tovar alebo
         poskytne služba. Členské štáty majú možnosť ako výnimku pre niektoré kategórie plnení alebo niektoré kategórie platiteľov
         dane stanoviť, že daň je splatná najneskôr pri dodaní faktúry alebo prijatí ceny. Právo na odpočet vzniká podľa článku 17
         ods. 1 tejto smernice v čase splatnosti odpočítateľnej dane.

      363    V tejto súvislosti nezaplatenie DPH z náhradných dielov spoločnosťou Olympic Aviation v zásade nestačí na to, aby sa bolo
         možné domnievať, že táto spoločnosť získala výhodu v zmysle článku 87 ods. 1 ES. Bolo povinnosťou Komisie overiť, či za konkrétnych
         okolností toto nezaplatenie skutočne prináša dotknutej osobe výhodu likvidity.

      364    V napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 206) však Komisia vychádzala výlučne z nezaplatenia tejto DPH, aby dospela k záveru
         o existencii štátnej pomoci. Nepreskúmala, či toto nezaplatenie prinášalo spoločnosti Olympic Aviation skutočnú ekonomickú
         výhodu a patrilo tak do pôsobnosti článku 87 ods. 1 ES.

      365    Z toho vyplýva, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté porušením článku 87 ods. 1 ES v časti, v ktorej konštatuje, že tolerancia
         nezaplatenia DPH z náhradných dielov zakladala štátnu pomoc.

      E –  O údajnej tolerancii sústavného neplatenia nájomného a letiskových poplatkov dlhovaných iným letiskám ako AIA
      366    Podľa žalobkyne Komisia preniesla dôkazné bremeno a ignorovala jej právo a právo Helénskej republiky byť vypočuté. Napadnuté
         rozhodnutie je navyše postihnuté zjavne nesprávnym posúdením týkajúcim sa analýzy dohody o započítaní uzavretej medzi Gréckom
         a spoločnosťou OA 24. júna 1999 a schválenej zákonom č. 2733/99 (FEK A’ 155/30. 7. 1999; ďalej len „dohoda o započítaní z 24. júna
         1999“ alebo „dohoda o započítaní“). Toto rozhodnutie je napokon postihnuté zjavne nesprávnym posúdením a nedostatkom odôvodnenia,
         pokiaľ ide o uplatnenie kritéria súkromného veriteľa.

      367    Pred postupným preskúmaním týchto troch výhrad treba na úvod uviesť, že v napadnutom rozhodnutí Komisia posudzuje na jednej
         strane započítanie letiskových poplatkov a nájomného dlhovaných za rôzne obdobia rokov 1994 až 1998 rôznym gréckym letiskám,
         s výnimkou letiska AIA (odôvodnenia č. 151 až 153 a 209), a na druhej strane nájomné vo výške 2,46 milióna eur, ktoré bolo
         týmto letiskám, s výnimkou letiska AIA, podľa tohto rozhodnutia dlhované za rôzne obdobia rokov 1998 až 2001 (odôvodnenia
         č. 154 a 206).

      368    Vyššie uvedená dohoda totiž upravuje započítanie dlhov spoločnosti OA voči Grécku z dôvodu nájomného a letiskových poplatkov
         splatných do 31. decembra 1998 proti dlhom Grécka voči spoločnosti OA za rovnaké obdobie. Z tejto dohody vyplýva, že suma
         započítavaných vzájomných pohľadávok dosahovala 28,9 milióna eur. Dlhy spoločnosti OA voči GÚCL tvorili poplatky dlhované
         od mesiaca november 1994 do 31. decembra 1998, ako aj nájomné dlhované počas obdobia rokov 1996 až 1998.

      369    V napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 152 a 209) sa Komisia v podstate domnievala, že zákon č. 2733/1999 a dohoda o započítaní
         neboli presné, najmä pokiaľ ide o obdobie, ktorému zodpovedali dlhy štátu, a neboli k nim priložené relevantné dôkazy postačujúce
         na výpočet vzájomných pohľadávok. Pri neexistencii dôkazov týkajúcich sa započítavaných súm teda započítanie podľa Komisie
         neumožňovalo preukázať, že nejde o štátnu pomoc.

      370    Komisia sa okrem toho domnievala, že nebol predložený nijaký dôkaz o zaplatení vyššie uvedeného nájomného v sume dosahujúcej
         približne 2,46 milióna eur (1,6 milióna eur pre spoločnosť OA a 860 000 eur pre spoločnosť Olympic Aviation) dlhovaného podľa
         napadnutého rozhodnutia za rôzne obdobia rokov 1998 až 2001. Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, z týchto dôvodov napadnutého
         rozhodnutia v spojení s článkom 2 jeho výrokovej časti jasne vyplýva, že Komisia sa domnievala, že tolerancia nezaplatenia
         tohto nájomného predstavuje nezlučiteľnú štátnu pomoc.

      1.     O dôkaznom bremene a práve byť vypočutý
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      371    Žalobkyňa tvrdí, že Komisia prijala napadnuté rozhodnutie bez toho, aby disponovala nevyhnutnými dôkazmi týkajúcimi sa v prvom
         rade súm, na ktoré sa vzťahovala dohoda o započítaní, a v druhom rade platby nájomného vo výške 2,46 milióna eur za rôzne
         obdobia rokov 1998 až 2001. Žalobkyňa a Helénska republika nemali navyše možnosť vyjadriť svoje stanovisko k týmto otázkam.

      372    V prvom rade, pokiaľ ide o platnosť dohody o započítaní alebo jej pôsobnosť, Helénska republika odpovedala na sťažnosti ZGLD.
         Analýzu dlhov, ktoré boli predmetom dohody o započítaní, odovzdala vo svojich pripomienkach z 19. februára 2001 k prvej sťažnosti.
         Po liste Komisie z 5. júla 2001, v ktorom Komisia požadovala „primerané informácie“ a „potvrdenie o tom, že spoločnosť OA
         zaplatila letiskové poplatky“, boli ďalšie informácie poskytnuté v pripomienkach Helénskej republiky z 25. októbra 2001 k druhej
         sťažnosti ZGLD. Komisia nikdy nežiadala ďalšie špecifické informácie.

      373    Prvý príkaz poskytnúť informácie sa netýkal nájomného a poplatkov, na ktoré sa vzťahovala dohoda o započítaní, ale tohto druhu
         dlhov od roku 1998 do 6. marca 2002. Helénska republika však napriek tomu vo svojich odpovediach z 11. apríla 2002 poskytla
         najmä analýzu dlhov, na ktoré sa vzťahovala dohoda o započítaní. Po týchto odpovediach Komisia nepoložila žiadnu doplňujúcu
         otázku týkajúcu sa tejto dohody. V druhom príkaze poskytnúť informácie Komisia požadovala „presné číselné údaje o prevádzkových
         nákladoch neuhradených spoločnosťou Olympic Airways v roku 2001 (špecifikujúce náklady za účtovný rok 2001 a náklady za predchádzajúce
         účtovné roky)“. Táto žiadosť sa netýkala nájomného a letiskových poplatkov týkajúcich sa obdobia pred koncom roka 1998.

      374    V druhom rade, pokiaľ ide o platbu letiskového nájomného vo výške 2,46 milióna eur dlhovaného podľa napadnutého rozhodnutia
         za rôzne obdobia rokov 1998 až 2001, žalobkyňa v duplike uvádza, že z prílohy č. 18 pripomienok Helénskej republiky z 11. apríla
         2002 vyplýva, že táto suma 2,46 milióna eur zahŕňala v skutočnosti rôzne nájomné, ktoré dlhovali spoločnosti OA a Olympic
         Aviation za rôzne obdobia od januára do apríla 2002. Žalobkyňa tvrdí, že informácie preukazujúce, že táto suma nebola ešte
         vyrovnaná, boli Komisii oznámené v odpovediach Helénskej republiky z 11. apríla 2002 na prvý príkaz. V druhom príkaze Komisia
         požadovala informácie o pláne úhrady dlhov od 1. januára 2002. V tomto ohľade však Helénska republika neposkytla v odpovediach
         z 30. septembra 2002 žiadny údaj, pretože plán úhrady ešte neexistoval.

      375    Komisia sa domnieva, že výslovne požadovala potrebné dôkazy týkajúce sa tak informácií na výpočet dlhov Grécka voči spoločnosti
         OA, ako aj nájomného nezaplateného spoločnosťou OA, a to najmä vo svojich dvoch príkazoch.

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      376    Pokiaľ ide o žalobný dôvod založený na porušení práva žalobkyne byť vypočutá, stačí bez ďalšieho pripomenúť, že už bol zamietnutý
         z dôvodov uvedených vyššie (pozri body 42 až 46 vyššie).

      377    V tomto štádiu treba overiť, či boli dodržané pravidlá týkajúce sa dôkazného bremena a práva Helénskej republiky byť vypočutá.

      378    Pokiaľ ide v prvom rade o vzájomné dlhy, na ktoré sa vzťahovala dohoda o započítaní z 24. júna 1999, ani pripomienky gréckych
         orgánov z 19. februára 2001 k prvej sťažnosti ZGLD, ku ktorým bola priložená najmä interná správa spoločnosti OA z 15. februára
         2001, ani ich pripomienky z 25. októbra 2001 k druhej sťažnosti a ich prílohy neobsahujú odôvodnenie výšky sporného nájomného
         a výšky pohľadávok spoločnosti OA voči štátu, na ktoré sa vzťahovala dohoda o započítaní. Komisia bola iba informovaná o dohode
         o započítaní a vyššie uvedená interná správa z 15. februára 2001, uvádzajúca zákon č. 2733/1999, ktorým bola táto dohoda schválená,
         obsahovala len prehľadnú tabuľku započítavaných vzájomných dlhov.

      379    Okrem toho je namieste uviesť, že v bode 72 E rozhodnutia zo 6. marca 2002 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania
         Komisia zdôraznila, že dohoda o započítaní neposkytuje objektívne, náležite, transparentne, neutrálne a nediskriminačne údaje
         týkajúce sa dlhu oboch jej strán, a preto vyjadrila pochybnosti o spôsobe výpočtu započítavaných súm.

      380    Predovšetkým v prvom príkaze poskytnúť informácie, adresovanom Helénskej republike vo vyššie uvedenom rozhodnutí zo 6. marca
         2002, Komisia požadovala najmä zoznam a podrobnosti o platbe letiskových poplatkov spoločnosťou OA letiskám Elliniko a AIA,
         ako aj o nájomnom, poplatkoch, daniach a príspevkoch dlhovaných letisku Elliniko, letisku AIA a všetkým ostatným gréckym letiskám
         od roku 1998 do dňa vydania príkazu. Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, sa táto žiadosť jasne týkala všetkého nájomného
         a poplatkov, ktoré boli ešte dlhované k tomuto dátumu, teda vrátane nezaplatených dlhov za obdobie rokov 1994 až 1998.

      381    Aj keď sa dôkazy, ktoré Helénska republika predložila vo svojich odpovediach z 11. apríla 2002 na tento prvý príkaz, plne
         vzťahujú na letiskové poplatky, ako uznáva Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 152), zo spisu nevyplýva, že tieto
         odpovede alebo ich prílohy sa vzťahujú aj na nájomné a pohľadávky spoločnosti OA voči Grécku.

      382    V druhom príkaze poskytnúť informácie Komisia požadovala tak údaje, ktoré už žiadala v prvom príkaze a ktoré chýbali, ako
         aj niektoré dodatočné údaje. Vyzvala Helénsku republiku najmä k tomu, aby jej oznámila na jednej strane presné číselné údaje
         týkajúce sa platby prevádzkových nákladov spoločnosťou OA v roku 2001 so špecifikáciou nákladov za účtovný rok 2001 a nákladov
         za predchádzajúce účtovné roky a na druhej strane plán úhrady dlhov po 1. januári 2002. Grécke orgány však vo svojich odpovediach
         z 30. septembra 2002 na tento druhý príkaz neposkytli nijaký dôkazný prostriedok týkajúci sa započítavaných dlhov, predovšetkým
         nájomného vo výške 1,49 milióna eur a spôsobu výpočtu dlhov Grécka voči spoločnosti OA.

      383    V tejto súvislosti, keďže bolo povinnosťou gréckych orgánov, aby jasne identifikovali všetky vzájomné dlhy započítavané v dohode
         z 24. júna 1999, predovšetkým po prvom príkaze poskytnúť informácie, a tým skôr po druhom príkaze, bola Komisia oprávnená
         vychádzať z dostupných dôkazov a prijať napadnuté rozhodnutie bez toho, aby na doplnenie chýbajúcich údajov požadovala dodatočné
         informácie.

      384    Pokiaľ ide v druhom rade o letiskové nájomné vo výške 2,46 milióna eur dlhované za rôzne obdobia od roku 1998, je namieste
         najprv zdôrazniť, že okolnosť, že napadnuté rozhodnutie nesprávne odkazuje na obdobie rokov 1998 až 2001, zatiaľ čo sporný
         dlh zahŕňa aj nájomné za rôzne obdobia od januára do apríla 2002 – ako uvádza žalobkyňa a ako skutočne vyplýva z prílohy č. 18
         odpovedí Helénskej republiky z 11. apríla 2002 na prvý príkaz –, nie je v tomto prípade relevantná. Napadnuté rozhodnutie
         sa totiž veľmi jasne týka neexistencie dôkazu o zaplatení nájomného v celkovej výške 2,46 milióna eur, uvedeného v tejto prílohe
         č. 18, ktoré sa vzťahuje na rôzne obdobia v skutočnosti od roku 1998 do apríla 2002, a nie od januára 2001 do apríla 2002,
         ako tvrdí žalobkyňa. Napadnuté rozhodnutie predovšetkým zvlášť uvádza celkové sumy týkajúce sa spoločnosti OA a spoločnosti
         Olympic Aviation, ktoré sú uvedené v prílohe č. 18.

      385    Stačí teda uviesť, že Komisia v napadnutom rozhodnutí oprávnene vychádzala z informácie, ktorú jej žalobkyňa poskytla vo svojich
         odpovediach z 11. apríla 2002 a podľa ktorej suma 2,46 milióna eur zodpovedajúca tomuto nájomnému nebola zaplatená. Vo svojich
         neskorších pripomienkach, predovšetkým vo svojich odpovediach z 30. septembra 2002 na druhý príkaz, sa totiž žalobkyňa k tejto
         otázke nevrátila.

      386    Z toho vyplýva, že žalobné dôvody založené na porušení pravidiel týkajúcich sa dôkazného bremena a ignorovaní práva Helénskej
         republiky na obhajobu treba zamietnuť ako nedôvodné.

      2.     O analýze dohody o započítaní z 24. júna 1999
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      387    Žalobkyňa tvrdí, že analýza dohody o započítaní z 24. júna 1999 v napadnutom rozhodnutí je postihnutá zjavne nesprávnym posúdením.

      388    Tvrdí, že jedna z výhrad Komisie v odôvodnení č. 153 napadnutého rozhodnutia sa zaoberala údajným nesúladom medzi číslom 3 402 729 422
         GRD (približne 9,99 milióna eur), uvedeným v článku 2 ods. 2 písm. a) dohody o započítaní z 24. júna 1999, a číslom 2 443 981 910
         GRD (približne 7,17 milióna eur), uvedeným v prílohe II tejto dohody, ktoré sa obe týkajú dlhov GÚCL voči spoločnosti OA.

      389    Žalobkyňa vysvetľuje, že rozdiel medzi týmito dvoma sumami (958 747 512 GRD) predstavuje úroky z vyššie uvedeného dlhu vo
         výške 2 443 981 910 GRD. Po druhom čísle sa totiž v prílohe II dohody o započítaní nachádza odkaz na „úroky“ vo výške 958 747 512
         GRD.

      390    Okrem toho otázka úrokov z ostatných dlhov štátu, na ktoré sa nevzťahovala dohoda o započítaní, nie je relevantná na posúdenie,
         či táto dohoda obsahovala štátnu pomoc. Spoločnosť OA je naďalej povinná zaplatiť tieto úroky. Výhrady Komisie mali byť v každom
         prípade uplatnené v správnom konaní.

      391    Komisia namieta, že príloha II dohody o započítaní uvádza dlhy štátu voči spoločnosti OA až do 31. decembra 1998 vyplývajúce
         z rôznych zdrojov vrátane GÚCL. Z toho teda vyplýva, že úroky sa vzťahujú na všetky vyššie uvedené dlhy. V každom prípade
         bolo povinnosťou žalobkyne, aby vysvetlila, prečo sa dlhy, ktoré sa netýkali GÚCL, neúročili.

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      392    Treba uviesť, že text dohody o započítaní odkazuje na sumy vzájomných započítavaných dlhov bez toho, aby upresňoval, či tieto
         sumy zahŕňali úroky z týchto dlhov.

      393    Z prílohy I dohody o započítaní z 24. júna 1999, ktorá sa týka dlhov spoločnosti OA voči Grécku, naopak výslovne vyplýva,
         že suma 28,9 milióna eur zodpovedajúca dlhom spoločnosti OA voči Grécku zahŕňala úroky – presnejšie „úroky z omeškania“ stanovené
         zákonom o vymáhaní verejných pohľadávok – až do 31. mája 1999 z časti dlhu spoločnosti OA registrovanej u príslušného správneho
         orgánu ako verejný príjem.

      394    Z čísel v tabuľke nachádzajúcej sa v prílohe II vyššie uvedenej dohody, ktorá sa týka povinností Grécka voči spoločnosti OA,
         vyplýva okrem toho iba to, že suma dlhov štátu zohľadnená v dohode o započítaní zahŕňala sedem skupín dlhov štátu voči spoločnosti
         OA, ako aj „úroky“. Táto tabuľka totiž uvádzala sumu započítavaných dlhov pochádzajúcich zo siedmich rôznych zdrojov, ako
         sú dlhy ministerstiev alebo orgánov všeobecného záujmu. Za týchto okolností samotná skutočnosť, na ktorú sa odvoláva žalobkyňa,
         že dlhy GÚCL boli uvedené na siedmom mieste, pred úrokmi uvedenými na ôsmom mieste a nasledovanými celkovou sumou, neumožňuje
         predpokladať, že tieto úroky sa týkali výlučne dlhu GÚCL.

      395    Treba však uviesť, že žalobkyňa počas správneho konania neposkytla žiadne údaje o základe a spôsobe výpočtu úrokov zohľadnených
         na účely započítania. Navyše aj za predpokladu, že posudzované úroky sa týkajú výlučne dlhov GÚCL, čo nie je preukázané, žalobkyňa
         neposkytla informácie o platbe úrokov z ostatných dlhov, ktoré podľa nej nie sú zahrnuté v dohode.

      396    V tejto súvislosti sa Komisia v napadnutom rozhodnutí oprávnene domnievala, že dohoda o započítaní obsahuje nesúlad, keďže
         z vyčíslenia dlhov štátu v prílohe II dohody o vyrovnaní vyplýva, že dlhy GÚCL dosahovali približne 7,17 milióna eur (2 443 981 910
         GRD), a nie 9,99 milióna eur, ako to bolo uvedené v článku 2 ods. 2 písm. a) tej istej dohody.

      397    V každom prípade treba poznamenať, že napadnuté rozhodnutie (odôvodnenie č. 153) sa nezakladá iba na vyššie uvedenom nesúlade
         číselných údajov týkajúcich sa dlhov GÚCL, ale všeobecnejšie na tom, že dotknuté obdobia nie sú špecifikované a dlhy štátu
         voči spoločnosti OA nie sú doložené letenkami alebo faktúrami.

      398    Za týchto okolností nemožno posúdenie Komisie, podľa ktorého dohoda o započítaní nemôže preukázať neexistenciu štátnej pomoci,
         považovať za postihnuté zjavne nesprávnym posúdením.

      399    Z toho vyplýva, že žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení treba zamietnuť ako nedôvodný.

      3.     O kritériu súkromného veriteľa
      a)     Tvrdenia účastníkov konania
      400    Po prvé žalobkyňa sa domnieva, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté nedostatkom odôvodnenia, pokiaľ ide o uplatnenie kritéria
         súkromného veriteľa, pretože má všeobecný charakter. Toto odôvodnenie neidentifikuje výhody, ktoré boli poskytnuté spoločnosti
         OA v relevantných obdobiach v oblasti nájmu a poplatkov. Nedáva odpoveď ani na otázku, v ktorom okamihu by súkromný veriteľ
         podal žalobu alebo akými alternatívami dohody o započítaní alebo núteného vymáhania platieb letiskového nájomného vo výške
         2,46 milióna eur disponoval, predovšetkým s ohľadom na sumy, ktoré sám dlhoval žalobkyni.

      401    Po druhé na podporu svojho žalobného dôvodu založeného na zjavne nesprávnom posúdení žalobkyňa zdôrazňuje, že Komisia mala
         preskúmať, či bolo „zjavné“, že súkromný veriteľ „v rovnakej situácii“ ako verejnoprávny veriteľ by neuzavrel dohodu o započítaní
         z 24. júna 1999 a že by okrem toho použil všetky právne prostriedky na získanie okamžitého zaplatenia sumy nájomného a poplatkov,
         na ktoré sa vzťahovala táto dohoda, ako aj vyššie uvedeného nájomného vo výške 2,46 milióna eur dlhovaného podľa žalobkyne
         za rôzne obdobia od januára 2001 do apríla 2002.

      402    V rámci prieskumu smerujúceho k určeniu, či je „zjavné“, že súkromný veriteľ by neuzavrel dohodu o započítaní, nebolo vhodné
         zohľadniť finančnú situáciu žalobkyne v roku 2002. V tomto ohľade bolo treba vychádzať zo situácie v júni 1999, teda v čase,
         keď bola uzavretá dohoda.

      403    Komisia v tomto prípade v napadnutom rozhodnutí nepreukázala, že súkromný veriteľ by nesúhlasil s podobným započítaním vzájomných
         dlhov. V tomto ohľade tvrdenie Komisie, že platba úrokov z omeškania neodstraňuje výhodu vyplývajúcu z oneskoreného zaplatenia
         dlhov, je irelevantné na posúdenie správania súkromného veriteľa. Navyše toto tvrdenie nie je logické v situácii, keď sa dlhy
         započítavajú, aká existuje v tomto prípade. Hypotetická výhoda získaná oneskoreným zaplatením je totiž negovaná nevýhodou
         spôsobenou oneskoreným zaplatením dlhov druhej strany.

      404    Komisia okrem toho nezohľadnila, že žalobkyňa zaplatila sumu vo výške približne 11,9 milióna eur z dôvodu nájomného a poplatkov
         počas obdobia od 5. januára 1999 do 26. septembra 2001. Tieto platby preukazujú, že žalobkyňu bolo možné považovať za „pravidelného
         a starostlivého platcu“. Nevyrovnané letiskové nájomné vo výške 2,46 milióna eur za obdobie „od roku 1998 do roku 2001“ predstavuje
         iba malú časť vyššie uvedenej sumy, ktorú žalobkyňa zaplatila počas tohto obdobia za používanie letísk, a to sumy vo výške
         6 454 528 eur (suma potvrdená dôkazmi o zaplatení nachádzajúcimi sa v prílohe č. 30 pripomienok z 11. apríla 2002), ako aj
         vo výške 5 426 832 eur (suma potvrdená dôkazmi o zaplatení nachádzajúcimi sa v prílohe č. 17 pripomienok Helénskej republiky
         z 11. apríla 2002). Žalobkyňa okrem toho zaplatila aj všetko svoje nájomné a letiskové poplatky počas obdobia rokov 1996 až
         1998, čo je suma približne 6 050 376 eur, ktorá nebola zahrnutá do dohody o započítaní z 24. júna 1999 vzťahujúcej sa najmä
         na nájomné vo výške 1,49 milióna eur, o ktorom sa Komisia v napadnutom rozhodnutí domnievala, že vo vzťahu k nemu nebolo poskytnuté
         žiadne vysvetlenie.

      405    V tejto súvislosti žalobkyňa vytýka Komisii, že v napadnutom rozhodnutí neoverila, či je zjavné, že po preskúmaní výhod a nevýhod
         právnych prostriedkov, ktoré sú k dispozícii na vymáhanie dlhovaných súm, by súkromný veriteľ využil „všetky právne prostriedky“.
         Žalobkyňa predovšetkým pripomína, že aj keď, ako tvrdí Komisia, sú pohľadávky štátu prioritnými pohľadávkami v exekučnom alebo
         konkurznom konaní, súkromný veriteľ by sa neznepokojoval nahromadením pohľadávok nižšej triedy. Okrem toho, bez ohľadu na
         pravdepodobnosť úspechu reštrukturalizačného plánu, by všetky grécke letiská, s výnimkou letiska AIA, ktoré patria štátu,
         predčasne stratili svojho hlavného zákazníka, ak by spoločnosť OA bola nútená ísť do konkurzu.

      406    Komisia pripúšťa, že započítanie samo osebe nezahŕňa štátnu pomoc. V tomto prípade sa výhrady voči dohode o započítaní týkajú
         neexistencie údajov vzťahujúcich sa na výpočet dlhov Grécka voči spoločnosti OA. V dôsledku toho nebolo možné dohodu o započítaní
         zohľadniť. Za týchto okolností a s ohľadom na množstvo výhod poskytnutých spoločnosti OA a ťažkú finančnú situáciu spoločnosti
         OA by sa súkromný veriteľ usiloval všetkými právnymi prostriedkami získať zaplatenie dlhovaných súm alebo by sa rozhodol pre
         výkon zábezpeky.

      407    Komisia zdôrazňuje, že ani konkrétne údaje nachádzajúce sa v prílohe č. 30 odpovede Helénskej republiky z 11. apríla 2002,
         na ktorú sa odvoláva žalobkyňa, ani všeobecná finančná situácia spoločnosti OA neumožňovali považovať žalobkyňu za pravidelného
         a starostlivého platcu. Údaje obsiahnuté v prílohe č. 30 boli kusé a klamlivé. Predovšetkým veľké množstvo faktúr týkajúcich
         sa nájomného nebolo sprevádzaných dôkazom o zaplatení.

      408    Komisia navyše považovala za nezaplatené nájomné za obdobie rokov 1998 až 2001 iba vyššie uvedené nájomné vo výške 2,46 milióna
         eur.

      b)     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      409    Pokiaľ ide o započítanie dlhov spoločnosti OA voči letiskám s výnimkou AIA, ktoré tvorí nájomné a poplatky za rôzne obdobia
         pred 31. decembrom 1998, zdá sa nepopierateľné, že súkromný veriteľ by súhlasil s takou dohodou o započítaní, ako bola uzavretá
         24. júna 1999 medzi Gréckom a spoločnosťou OA, iba vtedy, ak by jeho vlastné dlhy, zohľadňované na účely započítania, boli
         určité a ich suma jasne stanovená.

      410    V tomto prípade však zo spisu vyplýva, že grécke orgány nešpecifikovali obdobia, ktorých sa týkala značná časť vzájomných
         pohľadávok (nájomné dlhované spoločnosťou OA za obdobie rokov 1996 až 1998 a dlhy ministerstiev a orgánov všeobecného záujmu)
         zohľadnených v dohode o započítaní z 24. júna 1999. Tieto orgány navyše počas správneho konania neposkytli dôkazy (letenky
         alebo faktúry) týkajúce sa všetkých dlhov štátu voči spoločnosti OA.

      411    Za týchto okolností sa nemožno domnievať, že Komisia prekročila hranice svojej voľnej úvahy, keď sa v napadnutom rozhodnutí
         domnievala, že vyššie uvedená dohoda o započítaní nemohla byť zohľadnená na účely posúdenia toho, ako by sa správal súkromný
         veriteľ nachádzajúci sa v porovnateľnej situácii, aby vymohol vyššie uvedené pohľadávky predstavované letiskovými poplatkami
         a nájomným vo výške 28,9 milióna eur za rôzne obdobia rokov 1994 až 1998.

      412    Z toho vyplýva, že pri uplatnení kritéria súkromného veriteľa, pokiaľ ide o nezaplatené nájomné a poplatky, na ktoré sa vzťahovala
         dohoda o započítaní, bola Komisia oprávnená namiesto toho, aby vychádzala zo situácie spoločnosti OA k dátumu uzavretia tejto
         dohody, ako to navrhuje žalobkyňa, zohľadniť skôr finančnú situáciu žalobkyne počas celého obdobia, ktorého sa týkali tieto
         dlhy od roku 1994 do roku 2002.

      413    Pokiaľ ide ďalej o letiskové nájomné vo výške 2,46 milióna eur za rôzne obdobia rokov 1998 až 2002 (pozri bod 384 vyššie),
         treba pripomenúť, že žalobkyňa počas správneho konania uznala, že tento dlh nebol vyrovnaný.

      414    V tejto súvislosti, s ohľadom na výšku sumy, ktorú predstavuje súčet nezaplateného nájomného a poplatkov dlhovaných spoločnosťou
         OA za rôzne obdobia rokov 1994 až 2002, na vek časti tohto dlhu a na riziko, že veriteľ nevymôže túto sumu, ba dokonca utrpí
         ďalšie straty so zreteľom na vážne zhoršenú finančnú situáciu žalobkyne, sa nemožno domnievať, že Komisia sa dopustila zjavne
         nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, že súkromný veriteľ by zjavne nesúhlasil so sústavným neplatením týchto dlhov.

      415    V tomto ohľade je namieste uviesť, že napadnuté rozhodnutie je právne dostatočne odôvodnené. V odôvodneniach č. 151 až 154,
         206 a 209 totiž obsahuje podrobné údaje o nezaplatených letiskových poplatkoch a nájomnom. V tejto súvislosti všeobecné, ale
         presné vysvetlenia týkajúce sa uplatnenia kritéria súkromného veriteľa uvedené v odôvodnení č. 212 a ozrejmujúce najmä finančnú
         situáciu spoločnosti OA plne umožňujú dotknutým osobám posúdiť odôvodnenie tohto rozhodnutia, predovšetkým pokiaľ ide o vyššie
         uvedené poplatky a nájomné, a Súdu prvého stupňa vykonať kontrolu. Predovšetkým, na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, nebolo
         na tento účel potrebné, aby Komisia určila najmä presný okamih, v ktorom by súkromný veriteľ nachádzajúci sa v porovnateľnej
         situácii prestal tolerovať neplatenie alebo omeškanie so zaplatením (pozri body 290 až 295 vyššie).

      416    Z toho vyplýva, že žalobné dôvody založené na zjavne nesprávnom posúdení a nedostatku odôvodnenia treba zamietnuť ako nedôvodné.

      F –  O novej pomoci údajne vyplývajúcej z tolerancie sústavného neplatenia poplatku nazývaného „spatosimo“
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      417    Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie treba zrušiť, pokiaľ ide o údajnú pomoc vyplývajúcu z tolerancie sústavného neplatenia
         poplatku nazývaného „spatosimo“, ktorý Helénska republika vyberala z leteniek s cieľom financovať rozvoj letísk, za mesiace
         december 2000 až február 2002 a marec 1999. Žalobkyňa uvádza, že Komisia neuniesla dôkazné bremeno a porušila právo Helénskej
         republiky a jej právo na obhajobu.

      418    Žalobkyňa tvrdí, že ak by Komisia pátrala po „chýbajúcich“ dôkazoch, zistila by, že zo spornej sumy 61 miliónov eur bola suma
         splatná za obdobie od decembra 2000 do apríla 2001 zaplatená (vo výške 19,3 milióna eur) a že zostatok poplatku nazývaného
         „spatosimo“, ktorý žalobkyňa dlhovala, bol predmetom dohody o vyrovnaní dlhov v súlade s gréckym právom, o ktorej sa zmieňoval
         list Helénskej republiky z 13. novembra 2002. Žalobkyňa navyše mohla predložiť dôkaz o zaplatení poplatku nazývaného „spatosimo“
         za marec 1999.

      419    Žalobkyňa sa domnieva, že Helénska republika odpovedala primerane a v dobrej viere na žiadosti Komisie o informácie. Pokiaľ
         ide o platbu poplatku nazývaného „spatosimo“ počas roka 1999 a počas obdobia od decembra 2000 do februára 2002, Helénska republika
         poskytla vo svojej odpovedi z 11. apríla 2002 na prvý príkaz poskytnúť informácie úplnú odpoveď, s výnimkou dôkazu o zaplatení
         poplatku za marec 1999 a za obdobie od decembra 2000 do apríla 2001. Tieto dôkazy však neboli odovzdané nedopatrením. Helénska
         republika v dôsledku toho neposkytla dodatočné informácie k týmto platbám vo svojej odpovedi na druhý príkaz poskytnúť informácie.
         Táto odpoveď však napriek tomu obsahovala tabuľku platieb uskutočnených v roku 2001. Uvádzal sa v nej poplatok nazývaný „spatosimo“
         pre sumy vo výške 19,36 milióna eur a 27,3 milióna eur, ktoré ešte neboli vyrovnané k 31. decembru 2001 a mali byť vyrovnané
         „bezprostredne“.

      420    Pri nepredložení žiadostí o dodatočné informácie Helénska republika a žalobkyňa vôbec nevedeli o pochybnostiach Komisie o zaplatení
         poplatku nazývaného „spatosimo“ za marec 1999 a za obdobie od decembra 2000 do februára 2002. Navyše približne sedem týždňov
         pred prijatím napadnutého rozhodnutia Komisia nepreskúmala dôkazy, ktoré jej boli odovzdané, ako to potvrdzuje jej vyššie
         uvedená interná správa z 18. októbra 2002 a jej príloha s názvom „Príloha II – Vývoj“.

      421    Okrem toho, pokiaľ ide o dohodu o vyrovnaní dlhov týkajúcu sa zaplatenia poplatku nazývaného „spatosimo“ uzavretú v novembri
         2002, žalobkyňa uvádza, že grécke orgány vo svojich pripomienkach z 13. novembra 2002 Komisii potvrdili, že už citovaná suma
         31 miliónov eur bola vyrovnaná v súlade s príslušnou právnou úpravou a postupom a že príslušné rozhodnutie jej bude odovzdané
         v blízkej dobe.

      422    Žalobkyňa odmieta implicitný záver Komisie, že táto dohoda o vyrovnaní dlhov predstavuje štátnu pomoc. Je potrebné určiť,
         či je zjavné, že súkromný veriteľ by neuzavrel takúto dohodu. Keďže však Komisia vyhlasuje, že nemá nijaký dôkaz o uzavretí
         a dodržiavaní dohody o vyrovnaní dlhov a úplne evidentne nijaký dôkaz o podmienkach tejto dohody, nemôže tvrdiť, že je zjavné,
         že súkromný veriteľ by sa nesprával rovnako ako Grécko.

      423    Dohoda o vyrovnaní dlhov v každom prípade stanovuje, že suma poplatku nazývaného „spatosimo“, ktorý žalobkyňa dlhuje, je zaťažená
         úrokom z omeškania vo výške 5 % mesačne až do dosiahnutia maxima 300 %. Súkromný veriteľ by bral do úvahy takú vysokú úrokovú
         mieru v spojení s ostatnými okolnosťami. Nie je teda zjavné, že súkromný veriteľ by neuzavrel vyššie uvedenú dohodu.

      424    Podľa názoru Komisie treba túto argumentáciu odmietnuť. Komisia popiera, že po odpovediach na dva príkazy mala na doplnenie
         chýbajúcich informácií požadovať nové údaje.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      425    V napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 155 a 208) Komisia vychádza z neexistencie dôkazu o zaplatení poplatku nazývaného
         „spatosimo“ v celkovej výške približne 61 miliónov eur za marec 1999 a za obdobie od decembra 2000 do februára 2002, aby predpokladala
         existenciu štátnej pomoci vo forme tolerovania nezaplatenia poplatku v uvedenej výške.

      426    Pokiaľ ide o žalobný dôvod založený na porušení práva žalobkyne byť vypočutá, stačí bez ďalšieho pripomenúť, že ho treba zamietnuť
         z dôvodov už uvedených vyššie (pozri body 42 až 46 vyššie).

      427    Treba teda overiť, či Komisia uniesla dôkazné bremeno a dodržala právo Helénskej republiky na obhajobu s ohľadom na jednej
         strane na žiadosti o informácie, ktoré adresovala v konaní gréckym orgánom, a na druhej strane na odpovede, ktoré tieto orgány
         poskytli.

      428    V prvom príkaze poskytnúť informácie Komisia požadovala zoznam a podrobnosti o platbe poplatku nazývaného „spatosimo“ spoločnosťou
         OA. V druhom príkaze z 9. augusta 2002 Komisia vyzvala grécke orgány, aby jej poskytli tak údaje už požadované v prvom príkaze,
         ktoré chýbali, ako aj niektoré dodatočné informácie, ako sú presné číselné údaje týkajúce sa na jednej strane platby prevádzkových
         nákladov spoločnosti OA za rok 2001 so špecifikáciou nákladov za účtovný rok 2001 a nákladov za predchádzajúce účtovné roky
         a na druhej strane plánu úhrady dlhov po 1. januári 2002.

      429    Žalobkyňa uznáva, že v reakcii na tento príkaz nepreukázala zaplatenie poplatku nazývaného „spatosimo“ za marec 1999, ako
         ani zaplatenie sumy dosahujúcej 19,3 milióna eur dlhovanej za obdobie od decembra 2000 do apríla 2001.

      430    Okrem toho v reakcii na druhý príkaz poskytnúť informácie grécke orgány vo svojich odpovediach z 30. septembra 2002 odovzdali
         iba tabuľku platieb uskutočnených v roku 2001. Navyše uviedli, že poplatok nazývaný „spatosimo“ vo výške 27,3 milióna eur,
         ktorý ešte nebol vyrovnaný k 31. decembru 2001, mal byť vyrovnaný „bezprostredne“. Ani vyššie uvedená tabuľka, ani vyhlásenie
         o bezprostrednom vyrovnaní zostatku poplatku za rok 2001 však nemožno považovať za dôkazné prostriedky.

      431    Za týchto okolností Komisia oprávnene tvrdí, že nemohla rozumne predpokladať, že grécke orgány a žalobkyňa sa mohli rozumne
         domnievať, že keď v odpovedi na druhý príkaz poskytli tabuľku súm poplatku „spatosimo“ nezaplatených k 31. decembru 2001 a dokument
         oznamujúci bezprostrednosť vyrovnania, poskytli tak všetky požadované dôkazy.

      432    Z argumentácie účastníkov konania a zo spisu napokon vyplýva, že listom Helénskej republiky z 13. novembra 2002 bola Komisia
         informovaná iba o tom, že v súlade s gréckou právnou úpravou bola uzavretá dohoda o vyrovnaní dlhov týkajúca sa poplatku nazývaného
         „spatosimo“ vo výške 31 miliónov eur.

      433    Za týchto okolností, pri neexistencii akéhokoľvek dôkazu o uzavretí tejto dohody o vyrovnaní dlhov a akéhokoľvek presného
         údaja týkajúceho sa dotknutých období a letísk, ako aj stanovených úrokov, časového rozvrhnutia platieb a toho, či už bola
         uskutočnená nejaká platba, nemožno Komisii vytýkať, že v napadnutom rozhodnutí nezohľadnila túto dohodu pri určení, či posudzovaná
         suma poplatku „spatosimo“ bola zaplatená.

      434    Z toho vyplýva, že Komisia bola oprávnená dospieť k záveru o sústavnom tolerovaní neplatenia tejto sumy bez toho, aby bola
         povinná najprv overiť, či by súkromný veriteľ uzavrel alebo neuzavrel údajnú dohodu o vyrovnaní dlhov.

      435    Na základe predchádzajúcich úvah je namieste konštatovať, že Komisia ani nesprávne neposúdila dôkazné bremeno, ani neporušila
         právo Helénskej republiky na obhajobu, keď prijala napadnuté rozhodnutie na základe skutočností, ktoré jej grécke orgány oznámili
         v reakcii na dva príkazy poskytnúť informácie.

      436    Bolo totiž povinnosťou žalobkyne poskytnúť primerané informácie po prvom príkaze, a tým skôr po druhom príkaze. V tomto prípade,
         na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, skutočnosť, že Komisia nepoložila dodatočné otázky, nemožno pripísať zlej znalosti
         spisu. V tomto ohľade obsah internej správy, na ktorú sa odvoláva žalobkyňa, neposkytuje nijaký nepriamy dôkaz v tomto zmysle.

      437    Z toho vyplýva, že žalobné dôvody založené na nesprávnom posúdení dôkazného bremena a porušení práva Helénskej republiky na
         obhajobu treba zamietnuť ako nedôvodné.

      G –  O novej pomoci údajne vyplývajúcej z tolerancie sústavného neplatenia príspevkov na sociálne zabezpečenie IKA
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      438    Žalobkyňa popiera, že jej bola poskytnutá pomoc vo forme tolerovania neplatenia jej príspevkov na sociálne zabezpečenie, ktorá
         jej podľa Komisie bola poskytnutá z dôvodu, že v rokoch 1993 až 2001 neplatila príspevok IKA, že v apríli 2001 uzavrela s IKA
         dohodu o vyrovnaní dlhov predvídajúcu vyrovnanie týchto príspevkov v 24 mesačných paušálnych splátkach a že porušila túto
         dohodu tým, že nezaplatila príspevky splatné po jej uzavretí za mesiace október až december 2001, takže celý dlh sa stal splatný.

      439    Žalobkyňa v prvom rade tvrdí, že Komisia neuniesla dôkazné bremeno a ignorovala jej právo a právo Helénskej republiky byť
         vypočuté.

      440    Napriek tomu, že prvý príkaz poskytnúť informácie neobsahoval žiadosť týkajúcu sa IKA, grécka vláda vo svojich odpovediach
         z 11. apríla 2002 pripomenula najmä uzavretie dohody o vyrovnaní dlhov. Odovzdala Komisii dôkazy o tom, že spoločnosť OA platila
         IKA z dôvodu tejto dohody, ako aj dokument IKA z 3. apríla 2001, ktorý preukazoval túto dohodu a ktorý už bol prílohou pripomienok
         Helénskej republiky z 25. októbra 2001 k druhej sťažnosti.

      441    Helénska republika poskytla dodatočné informácie v prílohe III svojich odpovedí z 30. septembra 2002 na druhý príkaz. V tejto
         prílohe sa uvádzalo, že suma príspevkov spoločnosti OA v prospech IKA nezaplatená k 31. decembru 2001 dosahuje približne 6
         miliónov eur a že táto suma bola zaplatená v januári 2002. Okrem toho, keďže druhý príkaz sa týkal iba prevádzkových nákladov
         „nezaplatených“ spoločnosťou OA v roku 2001 a keďže Komisia neupozornila na to, že odpovede z 11. apríla 2002 neumožňovali
         podľa jej názoru preukázať, že boli zaplatené poplatky splatné po uzavretí dohody a dlhované IKA za mesiace október až december
         2001, žalobkyňa nemohla vykladať túto žiadosť tak, že sa týka týchto príspevkov, pretože ich zaplatila.

      442    Komisia po týchto odpovediach neupozornila na to, že má naďalej pochybnosti o platbe príspevkov na sociálne zabezpečenie dlhovaných
         za obdobie od októbra do decembra 2001 alebo o opatreniach prijatých IKA na účely vykonania dohody o vyrovnaní dlhov z apríla
         2001.

      443    Skutočný dôvod, pre ktorý Komisia nedala Helénskej republike a žalobkyni možnosť predložiť dôkazy, ktoré považovala za chýbajúce,
         je, že až do mimoriadne neskorého štádia konania nepoznala informácie obsiahnuté vo svojich spisoch. Uvedené vyplýva z vyššie
         uvedenej internej správy Komisie z 18. októbra 2002 a jej prílohy s názvom „Vývoj“.

      444    Žalobkyňa v druhom rade popiera tvrdenia Komisie, že odovzdané dôkazné prostriedky boli nejasné a chybné.

      445    Tvrdí predovšetkým, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté skutkovým omylom v tom, že Komisia nesprávne predpokladala, že
         žalobkyňa nezaplatila príspevky na sociálne zabezpečenie dlhované IKA za obdobie od októbra do decembra 2001. Tvrdí, že z informácií
         nachádzajúcich sa v platobnom príkaze pripojenom v prílohe č. 31 pripomienok Helénskej republiky z 11. apríla 2002 vyplýva,
         že žalobkyňa uskutočnila platbu za december 2001, aj keď tento dokument nemožno považovať za rozhodujúci dôkaz o zaplatení.
         Tento platobný príkaz má v dolnom rámčeku pravého horného rohu odkaz zložený z akronymu Národnej banky Grécka (ETE) a čísla
         bankového šeku (20825222), ktorý žalobkyňa použila na zaplatenie svojich príspevkov na sociálne zabezpečenie za december 2001.
         Rovnaké číslo bankového šeku sa nachádza aj na bankovom výpise priloženom k žalobe, ktorý bol vydaný touto bankou.

      446    Napadnuté rozhodnutie je navyše postihnuté zjavne nesprávnym posúdením a skutkovým omylom v tom, že Komisia dospela k záveru,
         že žalobkyňa nezaplatila pokuty alebo penále týkajúce sa jej príspevkov nezaplatených počas rôznych období rokov 1993 až 2001.

      447    Žalobkyňa vysvetľuje, že pred uzavretím dohody o vyrovnaní dlhov z apríla 2001 neboli vypočítané ani zaplatené splatné úroky
         zo sumy neuhradených príspevkov, ktorá dosahovala približne 21 miliónov eur. V čase uzavretia tejto dohody však boli z vyššie
         uvedenej sumy, ktorá bola predmetom tejto dohody, vypočítané úroky v súlade s ustanoveniami gréckej právnej úpravy, ktoré
         sa uplatňujú na úročenie oneskorene zaplatených príspevkov na sociálne zabezpečenie, a pripočítané k tejto sume. Celková suma
         vo výške približne 32 miliónov eur uvedená v dohode o vyrovnaní dlhov tak zahŕňala úroky splatné k dátumu uzavretia dohody.
         Táto dohoda navyše upravovala dodatočné úroky za 24 mesiacov, na ktoré sa vzťahuje, ktorých suma dosahovala približne 13 miliónov
         eur, čo vedie k celkovej platbe na základe tejto dohody vo výške približne 45 miliónov eur.

      448    Pokiaľ ide o úroky z vyššie uvedenej sumy 21 miliónov eur, splatné k dátumu uzavretia dohody, žalobkyňa má výhrady voči tvrdeniu
         Komisie, že 120 %‑né zvýšenie stanovené gréckou právnou úpravou bolo dosiahnuté za tri roky. Tvrdí, že 99,7 % vyššie uvedenej
         sumy sa vzťahuje na príspevky, ktoré sa stali splatné v období od novembra 2000 do januára 2001.

      449    Žalobkyňa napokon popiera tvrdenie Komisie týkajúce sa nedostatku špecifických informácií o sumách dlhovaných v rôznych okamihoch
         a o výpočte úrokov. Komisia nemôže v napadnutom rozhodnutí klásť otázky, ktoré nepoložila počas konania vedeného podľa článku
         88 ods. 2 ES.

      450    Žalobkyňa v treťom rade tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté zjavne nesprávnym posúdením a nedostatkom odôvodnenia,
         pokiaľ ide o uplatnenie kritéria súkromného veriteľa.

      451    Komisia mala v tomto prípade určiť, či je zjavné, že súkromný veriteľ nachádzajúci sa na mieste IKA by využil všetky právne
         prostriedky, aby dosiahol okamžité zaplatenie celej sumy, ktorá mu bola dlhovaná za základe dohody o vyrovnaní dlhov už po
         prvom omeškaní so zaplatením – čo žalobkyňa popiera – príspevkov dlhovaných za mesiac október 2001, alebo či je zjavné, že
         takýto veriteľ by v apríli 2001 neuzavrel dohodu o vyrovnaní dlhov.

      452    Mali byť zohľadnené tieto skutočnosti. Po prvé podľa príslušnej gréckej právnej úpravy môže dlžník IKA v prípade porušenia
         dohody o vyrovnaní dlhov požadovať novú dohodu o vyrovnaní dlhov na zaplatenie dlhovaných príspevkov.

      453    Po druhé súkromný veriteľ by určite zohľadnil exekúciu nehnuteľného majetku spoločnosti OA vykonanú v júli 2001 na celkovú
         sumu 21 miliónov eur. Získal by totiž zabezpečenie sumy zodpovedajúcej v čase exekúcie približne 85 % zostatku dlhu, ktorý
         zostávalo zaplatiť na základe dohody o vyrovnaní dlhov z apríla 2001.

      454    Po tretie súkromný veriteľ by preskúmal výhody a nevýhody použitia všetkých právnych prostriedkov vo vzťahu k uzavretiu druhej
         dohody o vyrovnaní dlhov. Použitie všetkých právnych prostriedkov by tak mohlo priviesť spoločnosť OA do konkurzu, v ktorého
         prípade by sumy dlhované na základe dohody o vyrovnaní dlhov nemohli byť uhradené a súkromný veriteľ by od spoločnosti OA
         nedostal žiadnu neskoršiu platbu príspevkov na sociálne zabezpečenie.

      455    Po štvrté spoločnosť OA už zaplatila značnú sumu na základe dohody o vyrovnaní dlhov a naďalej platila príspevky splatné po
         uzavretí tejto dohody. Preukázala tak, že je pravidelným a spoľahlivým dlžníkom.

      456    Komisia tvrdí, že túto argumentáciu treba odmietnuť. S prihliadnutím na údaje poskytnuté v odpovediach Helénskej republiky
         z 11. apríla 2002 na prvý príkaz dospela k záveru, že spoločnosť OA porušila dohodu o vyrovnaní dlhov tým, že neuhradila príspevky
         dlhované za mesiace október až december 2001.

      457    Komisia okrem toho zdôrazňuje, že úroky z omeškania zahrnuté podľa žalobkyne do vyššie uvedenej sumy 32 miliónov eur boli
         pripočítané až po uzavretí dohody o vyrovnaní dlhov. So zreteľom na ročnú kapitalizáciu úrokov bolo maximálne 120 %‑né zvýšenie
         dosiahnuté za približne tri roky omeškania so zaplatením. V dôsledku toho niektoré sumy neboli úročené počas približne piatich
         z ôsmich rokov omeškania so zaplatením od roku 1993 do roku 2001.

      458    Pokiaľ ide o celkovú sumu dosahujúcu približne 45 miliónov eur uvedenú v dohode o vyrovnaní dlhov z apríla 2001, Komisia vytýka
         žalobkyni, že neuviedla rôzne sumy nezaplatených príspevkov na sociálne zabezpečenie splatné v rôznych okamihoch, ktoré predstavujú
         dlhovanú istinu, ani spôsob výpočtu úrokov, aby bolo možné posúdiť jeho správnosť, ani to, či jej boli za omeškanie uložené
         pokuty.

      459    Pokiaľ ide o uplatnenie kritéria súkromného veriteľa, Komisia sa domnieva, že pomoc spočíva tak v sústavnom tolerovaní neplatenia
         príspevkov v rokoch 1993 až 2001, ako aj v nevykonaní opatrení na vymáhanie všetkých dlhovaných príspevkov po zániku dohody
         o vyrovnaní dlhov.

      460    V tejto súvislosti, aj za predpokladu, že súkromný veriteľ by bol z akéhokoľvek dôvodu nútený tolerovať neplatenie príspevkov
         počas obdobia trvajúceho osem rokov a že po uplynutí tohto obdobia by uzavrel dohodu o vyrovnaní dlhov, ktorá by bola čoskoro
         porušená, v prípade, ak by sa dlžník úplne finančne zrútil, tento veriteľ by použil všetky právne prostriedky, ktoré by mal
         k dispozícii, aby vymohol svoju pohľadávku.

      2.     Posúdenie Súdom prvého stupňa
      461    Napadnuté rozhodnutie (odôvodnenia č. 147 až 149 a 205) sa týka neuhradenia povinných príspevkov na sociálne zabezpečenie
         žalobkyňou za obdobie rokov 1993 až 2001 bez toho, aby boli uložené pokuty alebo vykonané iné opatrenia, ako je napríklad
         predaj na dražbe, ako to stanovuje grécka právna úprava, ako aj úprava o vyrovnaní dlhov vzťahujúca sa na IKA. Napadnuté rozhodnutie
         konkrétnejšie vychádza zo zistenia, že po uzavretí dohody o vyrovnaní dlhov medzi spoločnosťou OA a IKA v apríli 2001, ktorá
         sa týkala celkovej sumy 45 miliónov eur, pozostávajúcej zo sumy vyššie uvedených príspevkov a kumulovaného zvýšenia tejto
         sumy, spoločnosť OA nerešpektovala túto dohodu, takže celá suma dlhu dosahujúca 45 miliónov eur sa stala splatnou.

      462    Komisia v napadnutom rozhodnutí vzala na vedomie sumu 45 miliónov definovanú v dohode o vyrovnaní dlhov. Komisia predovšetkým
         nespochybnila sumu úrokov, ktoré boli zahrnuté v týchto 45 miliónoch. Po tom, čo uviedla, že z tejto sumy 45 miliónov eur
         bola vyrovnaná suma dosahujúca v roku 2002 výšku 17,6 milióna eur, sa Komisia domnievala, že zostatok vo výške 27,4 milióna
         eur, zvýšený o úroky z omeškania, bol okamžite splatný (odôvodnenia č. 149 a 205 napadnutého rozhodnutia).

      463    Z napadnutého rozhodnutia teda jasne vyplýva, že pomoc vyplývajúca podľa Komisie z tolerovania neplatenia príspevkov na sociálne
         zabezpečenie spočíva práve v tolerovaní nezaplatenia vyššie uvedenej sumy 27,4 milióna eur. Naopak, dohoda o vyrovnaní dlhov
         uzavretá v apríli 2001 nie je v napadnutom rozhodnutí považovaná za obsahujúcu štátnu pomoc. Komisia sa napriek tomu v tomto
         rozhodnutí domnievala, že neuloženie opatrení – pokút, predaja na dražbe – počas obdobia ôsmich rokov od roku 1993 do roku
         2001 ako následku neplatenia príspevkov na sociálne zabezpečenie počas tohto obdobia umocňovalo predpoklad, že počas všetkých
         týchto rokov sa IKA zjavne nesprávala tak, ako by sa správal súkromný veriteľ nachádzajúci sa v porovnateľnej situácii.

      464    S ohľadom na obsah napadnutého rozhodnutia, ktorý bol práve vysvetlený, majú relevanciu len výhrady a tvrdenia, ktoré účastníci
         konania uplatnili vo vzťahu k údajnému nerešpektovaniu dohody o vyrovnaní dlhov a skutočnosti, že IKA nevyužila všetky prostriedky,
         ktoré jej umožňovali dosiahnuť zaplatenie spornej sumy dosahujúcej 27,4 milióna eur, zvýšenej o úroky. Bezpredmetné sú predovšetkým
         výhrady žalobkyne, podľa ktorých samotné uzavretie dohody o vyrovnaní dlhov bolo považované za obsahujúce štátnu pomoc. Za
         irelevantnú treba so zreteľom na obsah napadnutého rozhodnutia považovať okrem toho aj argumentáciu Komisie týkajúcu sa výpočtu
         úrokov zahrnutých v sume 45 miliónov eur uvedenej v dohode o vyrovnaní dlhov.

      465    Je teda potrebné v prvom rade preskúmať žalobné dôvody založené na nesprávnom posúdení dôkazného bremena, porušení práva na
         obhajobu a skutkovom omyle vo vzťahu k záveru Komisie, podľa ktorého „sa zdá, že spoločnosť OA v rozpore s už citovanou dohodou
         neuhradila príspevky za mesiace október až december 2001“ [neoficiálny preklad] (odôvodnenie č. 205 napadnutého rozhodnutia).

      466    V tomto ohľade Súd prvého stupňa konštatuje, že so zreteľom na presné žiadosti týkajúce sa platby príspevkov spoločnosťou
         OA, ktoré formulovala Komisia vo svojich dvoch príkazoch poskytnúť informácie, bolo povinnosťou žalobkyne poskytnúť všetky
         užitočné dôkazné prostriedky vzťahujúce sa predovšetkým na realizáciu vyššie uvedenej dohody o vyrovnaní dlhov bez toho, aby
         bola Komisia povinná požadovať dodatočné informácie týkajúce sa príspevkov za mesiace október až december 2001.

      467    Z jej prvého príkazu poskytnúť informácie, obsiahnutého v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania zo 6. marca
         2002, totiž jasne vyplýva, že Komisia prikázala Helénskej republike, aby poskytla „všetky informácie potrebné“ na posúdenie
         opatrení údajnej novej pomoci, medzi ktorými uviedla tolerovanie neplatenia alebo omeškaní so zaplatením príspevkov na sociálne
         zabezpečenie dlhovaných spoločnosťou OA. V tom istom rozhodnutí (bod 38) Komisia zvlášť uviedla, že grécke orgány vo svojich
         odpovediach na druhú sťažnosť okrem iného potvrdili omeškania so zaplatením príspevkov na sociálne zabezpečenie, ktoré spoločnosť
         OA dlhovala za obdobie od marca do decembra 2001.

      468    Okrem toho v druhom príkaze poskytnúť informácie Komisia žiadala tak informácie už požadované v prvom príkaze, ktoré chýbali,
         ako aj presné číselné údaje o platbe prevádzkových nákladov spoločnosťou OA. V uvedenej súvislosti formuláciu tejto druhej
         žiadosti, ktorá odkazuje na „platbu prevádzkových nákladov, ktoré spoločnosť OA nezaplatila v roku 2001“ (payment of the operational
         costs Olympic Airways did not meet in 2001), bolo treba zjavne vykladať v tom zmysle, že sa týkala okrem iného dôkazov o platbe
         nových príspevkov IKA.

      469    Zo spisu však vyplýva, že pokiaľ ide o platbu nových príspevkov za mesiace október až december 2001 v prospech IKA, jediným
         dokumentom, ktorý Helénska republika odovzdala Komisii počas správneho konania, bol vyššie uvedený platobný príkaz (pozri
         bod 445 vyššie), ktorý sa týkal príspevkov za december 2001. Tento platobný príkaz však nebol podpísaný a žalobkyňa navyše
         sama pripúšťa, že nepredstavoval „rozhodujúci dôkaz“.

      470    Ostatné dôkazné prostriedky, na ktoré sa odvoláva žalobkyňa, ktoré boli Komisii odovzdané v prílohe odpovedí z 11. apríla
         2002 na prvý príkaz, sa vzťahujú najmä na platbu splátok stanovených dohodou, ako aj na platbu nových príspevkov za mesiace
         apríl až september 2001.

      471    Okrem toho dôkazné prostriedky týkajúce sa platby príspevkov za mesiace november a december 2001, ktoré boli po prvýkrát predložené
         pred Súdom prvého stupňa, nemožno v súlade s ustálenou judikatúrou zohľadniť (pozri bod 72 vyššie).

      472    V každom prípade treba uviesť, že nezaplatenie príspevkov za október 2001 stačilo podľa gréckeho zákona na zrušenie dohody
         o vyrovnaní dlhov.

      473    Za týchto okolností, pri neexistencii dôkazu o zaplatení príspevkov dlhovaných IKA za mesiace október až december 2001, sa
         nemožno domnievať, že Komisia preniesla dôkazné bremeno alebo prekročila hranice svojej voľnej úvahy, keď predpokladala, že
         vyššie uvedené príspevky neboli zaplatené.

      474    Treba teda v druhom rade overiť, či by súkromný veriteľ, oprávnený po nezaplatení príspevkov za mesiace október až december
         2001 požadovať zaplatenie celého zostatku dlhu spoločnosti OA, toleroval nezaplatenie zostatku sumy vo výške 27,4 milióna
         eur, zvýšenej o úroky.

      475    Na tento účel je namieste zohľadniť na jednej strane skutočnosť, že exekúcia nehnuteľného majetku spoločnosti OA, vykonaná
         zo strany IKA v júli 2001, sa vzťahovala iba na jednu šestinu zostatku dlhu spoločnosti OA, a na druhej strane neexistenciu
         údaja, že IKA skutočne prijala opatrenia na dosiahnutie zaplatenia sumy zodpovedajúcej hodnote majetku postihnutého exekúciou.
         Za týchto okolností, s ohľadom na vek dlhu, na ktorý sa vzťahuje dohoda o vyrovnaní dlhov, ktorá sa podľa údajov poskytnutých
         Komisii týka obdobia rokov 1993 až 2001, a na riziko, že veriteľ nevymôže časť svojej pohľadávky, ba dokonca utrpí ďalšie
         straty so zreteľom na vážne zhoršenú finančnú situáciu žalobkyne, sa nemožno domnievať, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho
         posúdenia, keď sa domnievala, že súkromný veriteľ by zjavne netoleroval nezaplatenie zostatku dlhu spoločnosti OA dosahujúceho
         27,4 milióna eur.

      476    Z týchto dôvodov treba uplatnené žalobné dôvody založené na prenesení dôkazného bremena, porušení práva na obhajobu, skutkovom
         omyle a zjavne nesprávnom posúdení zamietnuť ako nedôvodné.

      V –  O dôvode založenom na zneužití právomoci
      A –  Tvrdenia účastníkov konania
      477    Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté zneužitím právomoci. Uvádza, že toto rozhodnutie je uponáhľané a slabo
         odôvodnené, predovšetkým pokiaľ ide o údajnú novú pomoc.

      478    Napadnuté rozhodnutie okrem toho zjavne vychádza skôr z vôle – s perspektívou znížiť počet leteckých spoločností v Európe
         – „dať spoločnosti OA ranu z milosti“ alebo ju oslabiť, ako zo želania správne posúdiť reštrukturalizáciu, aby sa určilo,
         či táto reštrukturalizácia povedie k životaschopnosti podniku. Komisia predovšetkým sankcionuje spoločnosť OA z dôvodu, že
         spoločnosť OA sa nespráva v súlade s reštrukturalizačným plánom z roku 1998. Nerealizovanie tohto plánu však možno pripísať
         tejto inštitúcii, keďže odmietla konštatovať, že boli splnené podmienky sprevádzajúce uvoľnenie poslednej splátky pomoci.
         Komisia sa navyše vyhla podstatnej otázke spočívajúcej v určení, či reštrukturalizačný plán spoločnosti OA, tak ako vyzeral
         12. decembra 2002, rešpektoval usmernenia, a teda článok 87 ods. 3 písm. c) ES.

      479    Napadnuté rozhodnutie bolo prijaté 11. decembra 2002 pred koncom obdobia, na ktoré sa vzťahoval reštrukturalizačný plán z roku
         1998. V decembri 2002 však bola realizovaná prvá časť privatizácie. Došlo k predaju spoločnosti Olympic Catering a bolo doručených
         šesť prejavov záujmu o letecké činnosti spoločnosti OA.

      480    Napokon, hoci napadnuté rozhodnutie neidentifikuje sumu každého opatrenia údajnej novej pomoci a necháva určenie tejto sumy
         na Helénsku republiku, tlačová správa Komisie uvádza celkovú sumu vo výške 194 miliónov eur. Toto číslo bolo citované tlačou,
         čo spôsobilo spoločnosti OA značnú škodu.

      481    Komisia tvrdí, že vyčerpala všetky prostriedky, ktorými disponovala, aby docielila potrebnú úroveň spolupráce s gréckymi orgánmi.

      482    Pripomína, že správne konanie sa začalo 12. októbra 2000 podaním sťažnosti ZGLD.

      483    V tomto prípade reštrukturalizačný plán nebol realizovaný a žalobkyni sa nepodarilo poskytnúť údaje vyžadované na zaplatenie
         tretej splátky pomoci vo výške 22,9 milióna eur. Je povinnosťou žalobkyne uviesť opatrenia, ktoré mohla prijať počas 19 dní,
         ktoré zostávali medzi prijatím napadnutého rozhodnutia a 31. decembrom 2002, aby, ako tvrdí, „zmenený reštrukturalizačný plán
         priniesol svoje ovocie… v období platnosti pôvodného plánu“. Okrem toho nezákonná nová pomoc bola poskytovaná už dávno predtým
         – napríklad v prípade IKA od roku 1993.

      B –  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      484    Podľa judikatúry je rozhodnutie postihnuté vadou spočívajúcou v zneužití právomoci iba vtedy, ak sa na základe objektívnych,
         náležitých a súhlasných nepriamych dôkazov zdá, že bolo prijaté s výlučným alebo prinajmenšom rozhodujúcim účelom dosiahnuť
         iné ciele ako tie, ktorých sa dovolávalo (rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. marca 2002, Diputación Foral de Álava a i./Komisia,
         T‑92/00 a T‑103/00, Zb. s. II‑1385, bod 84, a Schmitz‑Gotha Fahrzeugwerke/Komisia, už citovaný v bode 36 vyššie, bod 81).

      485    V tomto prípade je namieste uviesť, že žalobkyňa neuvádza nijaký nepriamy dôkaz umožňujúci predpokladať, že Komisia zvlášť
         prísne uplatnila pravidlá Spoločenstva v oblasti štátnej pomoci s cieľom najmä znížiť počet leteckých spoločností v Európe
         a že nedodržala postup a neuplatnila použiteľné kritériá v súlade so svojou bežnou praxou a príslušnými pravidlami Zmluvy
         a sekundárneho práva tak pokiaľ ide o reštrukturalizačnú pomoc, ako aj o novú posudzovanú pomoc.

      486    Pokiaľ ide o reštrukturalizačnú pomoc, treba zdôrazniť, že Komisia odmietla povoliť uvoľnenie poslednej splátky pomoci na
         základe článku 1 ods. 2 rozhodnutia z roku 1998, ktorý podmieňoval úhradu tejto splátky dodržaním všetkých podmienok uložených
         týmto rozhodnutím, najmä dosiahnutím výsledkov očakávaných v reštrukturalizačnom pláne z roku 1998. Keďže tieto výsledky neboli
         dosiahnuté, čo žalobkyňa nepopiera, Komisia nebola na základe rozhodnutia z roku 1998 oprávnená prijať rozhodnutie v prospech
         úhrady poslednej splátky pomoci, ako už bolo uvedené (pozri body 101 až 103 vyššie). Nemožno jej teda vytýkať, že prekazila
         realizáciu reštrukturalizačného plánu, keď konštatovala, že podmienky týkajúce sa úhrady tejto poslednej splátky neboli splnené.

      487    Tvrdenia žalobkyne týkajúce sa údajného porušenia článku 87 ods. 3 písm. c) ES počas kontroly realizácie reštrukturalizačného
         plánu, predovšetkým výhrady týkajúce sa údajného nezohľadnenia privatizačného konania spoločnosti OA a prijatia napadnutého
         rozhodnutia pred skončením platnosti reštrukturalizačného plánu z roku 1998, nie sú dôvodné, ako už bolo uvedené (pozri body
         131 až 133, 155 až 157 a 174 vyššie).

      488    Okrem toho nesprávnosť napadnutého rozhodnutia, ktorú Súd prvého stupňa konštatoval vo vzťahu k údajnej novej pomoci týkajúcej
         sa DPH z paliva a náhradných dielov (pozri body 349 a 365 vyššie), nemôže sama osebe predstavovať nepriamy dôkaz zneužitia
         právomoci. Aj v prípade ostatných posudzovaných opatrení novej pomoci sú nedostatok odôvodnenia, ignorovanie povinností v oblasti
         dôkazného bremena Komisiou a porušenie práva na obhajobu, na ktoré sa žalobkyňa odvoláva, aby preukázala aj existenciu zneužitia
         právomoci, v tomto ohľade irelevantné, ak neexistuje nijaký nepriamy dôkaz umožňujúci predpokladať, že napadnuté rozhodnutie
         bolo prijaté s iným cieľom, než akého sa dovoláva. Navyše, a to v každom prípade, tieto žalobné dôvody boli zamietnuté ako
         nedôvodné.

      489    Tlačová správa Komisie uvádzajúca presnú sumu opatrení novej pomoci, ktorú majú vnútroštátne orgány vymáhať, aby vykonali
         napadnuté rozhodnutie, nemá žiadnu právnu hodnotu. Údaj o tejto sume v správe navyše nemôže predstavovať nepriamy dôkaz toho,
         že Komisia v napadnutom rozhodnutí sledovala iný cieľ ako uplatnenie pravidiel Zmluvy v oblasti štátnej pomoci.

      490    Žalobný dôvod založený na zneužití právomoci treba teda zamietnuť ako nedôvodný.

      491    Z toho vyplýva, že napadnuté rozhodnutie treba zrušiť v rozsahu, v akom sa týka tolerancie sústavného neplatenia letiskových
         poplatkov dlhovaných spoločnosti AIA SA a DPH z paliva a náhradných dielov. V zostávajúcej časti treba žalobu zamietnuť.

       O trovách
      492    Podľa článku 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť
         trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Ak však niekoľko účastníkov konania nemalo vo veci úspech, Súd prvého
         stupňa medzi nich rozdelí náhradu trov konania.

      493    Keďže každý z účastníkov konania čiastočne nemal úspech vo svojich dôvodoch, a keďže účastníci konania navrhli, aby účastník
         konania, ktorý vo veci nemal úspech, nahradil trovy konania, je opodstatnené zaviazať účastníkov konania na náhradu trov konania
         tak, že žalobkyňa znáša 75 % trov konania a Komisia 25 % trov konania.

      Z týchto dôvodov
      SÚD PRVÉHO STUPŇA (druhá rozšírená komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Články 2 a 3 rozhodnutia Komisie 2003/372 z 11. decembra 2002 týkajúceho sa pomoci poskytnutej Gréckom spoločnosti Olympic
            Airways sa zrušujú v rozsahu, v akom sa týkajú tolerancie sústavného neplatenia letiskových poplatkov dlhovaných spoločnosťou
            Olympic Airways medzinárodnému letisku v Aténach na jednej strane a dane z pridanej hodnoty z paliva a náhradných dielov dlhovanej
            spoločnosťou Olympic Aviation na druhej strane.
      2.      V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
      3.      Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE znáša 75 % svojich vlastných trov konania a trov konania Komisie. Komisia znáša 25 % svojich
            vlastných trov konania a trov konania Olympiaki Aeroporia Ypiresies.
      Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 12. septembra 2007.

               J. Pirrung

               A. W. H. Meij

               N. J. Forwood

               I. Pelikánová

                     S. Papasavvas

               Tajomník

                     Predseda komory

               E. Coulon

                     J. Pirrung

         Obsah

      Okolnosti predchádzajúce sporu
      I –  Rozhodnutie z roku 1994
      II –  Rozhodnutie z roku 1998
      III –  Vývoj spoločnosti OA po rozhodnutí z roku 1998
      IV –  Rozhodnutie z roku 2000
      V –  Sťažnosti ZGLD a konanie vo veci formálneho zisťovania
      VI –  Napadnuté rozhodnutie
      Konanie a návrhy účastníkov konania
      Právny stav
      I –  Úvodné pripomienky k dôkaznému bremenu, procesným povinnostiam účastníkov konania a výhradám týkajúcim sa porušenia práva
         byť vypočutý

      II –  O dôvode založenom na porušení práva žalobkyne byť vypočutá
      III –  Pomoc na reštrukturalizáciu (články 1, 3 a 4 napadnutého rozhodnutia)
      A –  Neexistencia skutočnej realizácie reštrukturalizačného plánu uvádzaná v napadnutom rozhodnutí
      1.  O výhrade týkajúcej sa nezohľadnenia zmeny reštrukturalizačného plánu
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      O námietke neprípustnosti vznesenej Komisiou
      O dôvode založenom na nedostatku odôvodnenia
      O dôvodoch založených na skutkovom omyle a zjavne nesprávnom posúdení
      –  Právny rámec a otázka nastolená v tomto prípade
      –  Preskúmanie tvrdení týkajúcich sa jediného a dlhotrvajúceho reštrukturalizačného konania spoločnosti OA a potreby aktualizovať
         reštrukturalizačný plán z roku 1998

      –  Preskúmanie tvrdenia týkajúceho sa neuhradenia poslednej splátky pomoci
      –  Preskúmanie tvrdenia týkajúceho sa rozhodnutia zo 4. októbra 2000
      –  Preskúmanie tvrdení založených na korešpondencii medzi gréckymi orgánmi a Komisiou a na správach odovzdaných tejto inštitúcii
      2.  O údajnom porušení článku 87 ods. 3 písm. c) ES a zjavne nesprávnom posúdení
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      3.  O zjavnej nesprávnosti posúdenia, podľa ktorého nebolo prijaté žiadne reštrukturalizačné opatrenie
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      B –  O údajnom nesplnení povinnosti Helénskej republiky implementovať funkčný a dostatočný ISR uvedenej v článku 1 ods. 1
         písm. d) rozhodnutia z roku 1998

      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      C –  O údajnom nesplnení povinnosti Helénskej republiky predložiť správy
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      D –  O údajných nesplneniach záväzkov Helénskej republiky uvedených v článku 1 písm. b), c) a e) rozhodnutia z roku 1994
      1.  O údajnom nesplnení záväzkov Helénskej republiky uvedených v článku 1 písm. b) rozhodnutia z roku 1994
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      2.  O údajnom nesplnení záväzkov Helénskej republiky uvedených v článku 1 písm. c) rozhodnutia z roku 1994
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      3.  O údajnom nesplnení ustanovení článku 1 písm. e) rozhodnutia z roku 1994 Helénskou republikou
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      IV –  O údajnej novej pomoci (články 2 až 4 napadnutého rozhodnutia)
      A –  Úvodné pripomienky týkajúce sa kritéria súkromného veriteľa a rozsahu kontroly Súdu prvého stupňa, ako aj požiadaviek
         odôvodnenia

      B –  O výhrade týkajúcej sa nedostatočnej identifikácie opatrení novej pomoci, ktorá sa má vymáhať, a o výklade napadnutého
         rozhodnutia

      C –  O údajnej tolerancii sústavného neplatenia letiskových poplatkov dlhovaných AIA
      1.  Tvrdenia účastníkov konania týkajúce sa údajnej pripísateľnosti sporného správania Grécku
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      D –  O údajnej tolerancii sústavného neplatenia DPH z paliva a náhradných dielov
      1.  O údajnej novej pomoci týkajúcej sa DPH z paliva
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      2.  O údajnej novej pomoci týkajúcej sa DPH z náhradných dielov
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      E –  O údajnej tolerancii sústavného neplatenia nájomného a letiskových poplatkov dlhovaných iným letiskám ako AIA
      1.  O dôkaznom bremene a práve byť vypočutý
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      2.  O analýze dohody o započítaní z 24. júna 1999
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      3.  O kritériu súkromného veriteľa
      a)  Tvrdenia účastníkov konania
      b)  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      F –  O novej pomoci údajne vyplývajúcej z tolerancie sústavného neplatenia poplatku nazývaného „spatosimo“
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      G –  O novej pomoci údajne vyplývajúcej z tolerancie sústavného neplatenia príspevkov na sociálne zabezpečenie IKA
      1.  Tvrdenia účastníkov konania
      2.  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      V –  O dôvode založenom na zneužití právomoci
      A –  Tvrdenia účastníkov konania
      B –  Posúdenie Súdom prvého stupňa
      O trovách

      * Jazyk konania: gréčtina.