title: Vec C-242/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank te Rotterdam (Holandsko) 18. mája 2012 — trestné konanie proti Belgian Shell NV

text:
               11.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank te Rotterdam (Holandsko) 18. mája 2012 — trestné konanie proti Belgian Shell NV
   (Vec C-242/12)
   2012/C 243/10
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank te Rotterdam

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Belgian Shell NV

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa dodávka motorovej nafty považovať za odpad v zmysle nariadení č. 259/93 (1) a č. 1013/2006 (2), keď

                           a)

                           táto dodávka pozostáva z Ultra Light Sulphur Diesel, ktorý bol nedopatrením zmiešaný s Methyl Tertiary Butyl Ether;

                           b)

                           táto dodávka po doručení kupujúcemu — vzhľadom na uvedené zmiešanie — zjavne nezodpovedá osobitným vlastnostiam dohodnutým medzi kupujúcim a predávajúcim (a je teda „off spec“);

                           c)

                           predávajúci túto dodávku — po reklamácii kupujúcim — v súlade s kúpnou zmluvou prevezme späť a vráti mu kúpnu cenu;

                           d)

                           predávajúci zamýšľa, túto dodávku — v danom prípade po zmiešaní s iným výrobkom — opäť predať?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na otázku č. 1:

                           a)

                           Možno za vyššie uvedených skutkových okolností stanoviť moment, od ktorého je tomu tak?

                           b)

                           Zmení sa táto dodávka v niektorom momente medzi dodaním kupujúcemu a opätovným zmiešaním predávajúcim alebo v jeho mene na výrobok, ktorý nie je odpadom, a ak áno, v ktorom momente?

               3.

               Má pre odpoveď na otázku č. 1 význam,

                           a)

                           že uvedená dodávka by mohla byť použitá rovnakým spôsobom ako čistý ULSD ako pohonná hmota, vzhľadom na svoju nižšiu teplotou vzplanutia však už nezodpovedala (bezpečnostným) požiadavkám;

                           b)

                           že kupujúci túto dodávku vzhľadom na jej nové zloženie podľa svojho environmentálneho povolenia nesmel skladovať;

                           c)

                           že kupujúci túto dodávku nemohol použiť na zamýšľaný účel — predaj ako motorovú pohonnú hmotu na čerpacej stanici;

                           d)

                           či sa vôľa kupujúceho vrátiť dodávku predávajúcemu riadila kúpnou zmluvou alebo nie;

                           e)

                           či vôľa predávajúceho vzhľadom na spracovanie zmiešaním a opätovný predaj skutočne smerovala k vzatiu dodávky späť;

                           f)

                           či táto dodávka bola alebo nebola spracovaná, či už tak, že bola uvedená opäť do pôvodne zamýšľaného stavu, alebo bola premenená na výrobok, ktorý možno predať za cenu, ktorá sa blíži trhovej hodnote pôvodnej dodávky ULSD;

                           g)

                           či je tento postup nápravy zvyčajným výrobným postupom;

                           h)

                           že trhová hodnota dodávky v stave, v ktorom sa nachádzala v momente vzatia späť, je (skoro) totožná s cenou výrobku, ktorý má dohodnuté osobitné vlastnosti;

                           i)

                           že dodávku vzatú späť možno bez spracovania na trhu predať v stave, v ktorom sa nachádza v momente vzatia späť;

                           j)

                           že je obchodovanie s výrobkami, ako je uvedená dodávka, bežné a v obchodnom styku sa nepovažuje za obchodovanie s odpadom?

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 259/93 z 1. februára 1993 o kontrole a riadení pohybu zásielok odpadov v rámci, do a z Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 30, s. 1; Mim. vyd. 15/002 s. 176).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 zo 14. júna 2006 o preprave odpadu (Ú. v. EÚ L 190, s. 1).


title: Vec C-277/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg (Nemecko) 26. júna 2006 – Interboves GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               2.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 212/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg (Nemecko) 26. júna 2006 – Interboves GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Vec C-277/06)
   (2006/C 212/34)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Interboves GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Upravuje bod 48.7 písm. a) kapitoly VII prílohy smernice 91/628/EHS (1) základnú požiadavku na prepravu po mori tak, že – pokiaľ sú splnené požiadavky bodu 48.3 a 48.4 kapitoly VII prílohy smernice 91/628/EHS s výnimkou dĺžky trvania cesty a prestávky na odpočinok – aj pri preprave zvierat na takzvaných prevozných lodiach roll-on/roll-off sa doba cesty pred a po preprave po mori spolu nesčíta?

               2.

               Obsahuje bod 48.7 písm. b) kapitoly VII prílohy smernice 91/628/EHS osobitné ustanovenie pre používanie takzvaných prevozných lodí roll-on/roll-off v rámci Spoločenstva, ktoré sa použijú dodatočne, t. j. doplnkovo k požiadavkám bodu 48.4 písm. a) kapitoly VII prílohy smernice 91/628/EHS s tým následkom, že po príchode lode do prístavu určenia nezačne plynúť nová 29-hodinová doba prepravy (argument v bode 48.4 písm. d) kapitoly VII prílohy smernice), ale sa musí urobiť 12-hodinová prestávka na odpočinok, pokiaľ dĺžka trvania cesty po mori prekročila úpravu v bodoch 48.2 až 48.4 kapitoly VII prílohy smernice, konkrétne 29 hodín podľa bodu 48.4 písm. d)?

      (1)  Ú. v. ES L 340, s. 17; Mim. vyd. 03/012, s. 133.


title: Vec T-212/15: Žaloba podaná 23. apríla 2015 – Aldi/ÚHVT – Miquel Alimentació Grup (Gourmet)

text:
               15.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/46

         Žaloba podaná 23. apríla 2015 – Aldi/ÚHVT – Miquel Alimentació Grup (Gourmet)
   (Vec T-212/15)
   (2015/C 198/64)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Nemecko) (v zastúpení: C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher, advokáti; N. Bertram, advokátka)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Španielsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Spoločenstva obsahujúca slovný prvok „Gourmet“ – prihláška č. 9 310 269.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 24. februára 2015 veci R 315/2014-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT,

               —

               uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 prvej vety písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-402/10: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  27. októbra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État — Francúzsko) — Société Groupe Limagrain Holding/Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer [Poľnohospodárstvo — Nariadenia (EHS) č. 3665/87 a č. 565/80 — Vývozné náhrady — Vopred zaplatená náhrada — Tovar prepustený do režimu colného uskladnenia — Nedostatok skladovej evidencie — Dôkaz o vývoze tovaru — Nadobudnutie celej náhrady vzťahujúcej sa na tento vývoz alebo jej časti — Povinnosť vrátiť neoprávnene prijatú sumu — Uplatnenie zvýšenia na sumu, ktorá sa má vrátiť]

text:
               17.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 370/14

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 27. októbra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État — Francúzsko) — Société Groupe Limagrain Holding/Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer
   (Vec C-402/10) (1)

   (Poľnohospodárstvo - Nariadenia (EHS) č. 3665/87 a č. 565/80 - Vývozné náhrady - Vopred zaplatená náhrada - Tovar prepustený do režimu colného uskladnenia - Nedostatok skladovej evidencie - Dôkaz o vývoze tovaru - Nadobudnutie celej náhrady vzťahujúcej sa na tento vývoz alebo jej časti - Povinnosť vrátiť neoprávnene prijatú sumu - Uplatnenie zvýšenia na sumu, ktorá sa má vrátiť)
   2011/C 370/22
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Société Groupe Limagrain Holding

      Žalovaný: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Conseil d’État (Francúzsko) — Výklad ustanovení nariadenia Komisie (EHS) č. 3665/87 z 27. novembra 1987, ktorým sa ustanovujú spoločné podrobné pravidlá uplatňovania vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 351, s. 1), v spojení s ustanoveniami nariadenia Rady (EHS) č. 565/80 zo 4. marca 1980 o preddavkoch na vývozné náhrady pri poľnohospodárskych výrobkoch (Ú. v. ES L 62, s. 5; Mim. vyd. 03/004, s. 156) — Prepustenie tovaru do režimu colného uskladnenia s cieľom vývozu s preddavkovým financovaním náhrady — Vrátenie súm prijatých vopred pri neexistencii skladovej evidencie tovaru — Podmienky vrátenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Ustanovenia práva Únie týkajúce sa preddavkového financovania vývozných náhrad sa majú vykladať v tom zmysle, že vedenie skladovej evidencie výrobkov umiestnených pod colnú kontrolu v súlade s colnými predpismi Únie predstavuje podmienku zaplatenia preddavku na platbu vývoznej náhrady vzťahujúcej sa na tieto výrobky. Pretrvávajúce pochybnosti o správnosti niektorých zápisov alebo týkajúce sa nesúladov v tejto skladovej evidencii však môžu byť objasnené za pomoci iných dodatočných dokumentov, ak príslušné vnútroštátne orgány budú tieto dokumenty považovať za dostatočné.

               2.

               Ustanovenia práva Únie týkajúce sa preddavkového financovania vývozných náhrad sa majú vykladať v tom zmysle, že:

                           —

                           vzhľadom na nesplnenie povinnosti viesť v súlade s colnými predpismi Únie skladovú evidenciu výrobkov umiestnených pod colnú kontrolu podľa článku 4 nariadenia č. 565/80 a v rozsahu, v akom sa táto povinnosť nesplnila, dôkaz, že bol vyvezený tovar v podobnom množstve a podobnej povahy ako tovar uvedený vo vyhlásení o platbe preddavku, nestačí na to, aby suma vývoznej náhrady vzťahujúcej sa na tento tovar mohla byť považovaná za získanú vo vzťahu k vývozcovi,

                           —

                           za predpokladu, že vývozca musí vrátiť celú prijatú sumu vývozných náhrad získanú ako preddavok alebo jej časť z dôvodu nesplnenia povinnosti viesť skladovú evidenciu pre výrobky uskladnené v colnom sklade, je potrebné na neoprávnene získanú sumu, ktorú treba vrátiť, uplatniť 20 %-né zvýšenie stanovené v článku 33 ods. 1 druhom pododseku nariadenia Komisie (EHS) č. 3665/87 z 27. novembra 1987, ktorým sa stanovujú spoločné podrobné pravidlá uplatňovania vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky, zmeneného a doplneného najmä nariadením Komisie (EHS) č. 1708/93 z 30. júna 1993.

      (1)  Ú. v. EÚ C 288, 23.10.2010.


title: Vec T-60/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 3. mája 2017 – De Nicola/EIB („Odvolanie — Verejná služba — Zamestnanci EIB — Hodnotenie — Správa o služobnom postupe — Hodnotenie za rok 2011 — Nesprávne právne posúdenie — Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné)

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/27

         Uznesenie Všeobecného súdu z 3. mája 2017 – De Nicola/EIB
   (Vec T-60/16) (1)

   ((„Odvolanie - Verejná služba - Zamestnanci EIB - Hodnotenie - Správa o služobnom postupe - Hodnotenie za rok 2011 - Nesprávne právne posúdenie - Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné))
   (2017/C 221/38)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembursko) (v zastúpení: G. Ferabecoli, avocat)

      Ďalší účastník konania: Európska investičná banka (EIB) (v zastúpení: pôvodne G. Nuvoli a F. Martin, neskôr G. Nuvoli a G. Faedo, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. DaI Ferro, avocat)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (samosudca) z 18. decembra 2015, De Nicola/EIB (F-55/13, EU:F:2015:165), ktorým sa navrhuje čiastočné zrušenie tohto rozsudku

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Carlo De Nicola znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej investičnej banke (EIB) v rámci tohto konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 111, 29.3.2016.


title: Vec C-289/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský súd v Prešove (Slovensko) 15. júna 2015 – Jozef Grundza

text:
               7.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/32

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský súd v Prešove (Slovensko) 15. júna 2015 – Jozef Grundza
   (Vec C-289/15)
   (2015/C 294/40)
   Jazyk konania: slovenčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Krajský súd v Prešove

      Účastník konania pred vnútroštátnym súdom

   Jozef Grundza

      Prejudiciálna otázka

   Majú sa čl. 7 ods. 3 a čl. 9 ods. 1 písm. d) rámcového rozhodnutia (1) vykladať v tom zmysle, že podmienka obojstrannej trestnosti je splnená iba vtedy, ak skutok, pre ktorý bolo vydané rozhodnutie, ktoré sa má uznať, je pri jeho konkrétnom posúdení (in concreto) trestným činom aj podľa práva vykonávajúceho štátu (bez ohľadu na jeho znaky alebo spôsob opisu), alebo pre splnenie tejto podmienky postačí, že takýto skutok je vo všeobecnosti (in abstracto) trestný aj podľa práva vykonávajúceho štátu?

      (1)  Rámcové rozhodnutie Rady 2008/909/SVV z 27. novembra 2008 o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na rozsudky v trestných veciach, ktorými sa ukladajú tresty odňatia slobody alebo opatrenia zahŕňajúce pozbavenie osobnej slobody, na účely ich výkonu v Európskej únii (Ú. v. EÚ L 327, s. 27)


title: Vec C-406/09: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  18. októbra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG [Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Súdna právomoc a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach — Pojem „občianske a obchodné veci“ — Uznanie a výkon rozhodnutia, ktorým sa ukladá pokuta — Smernica 2004/48/ES — Práva duševného vlastníctva — Porušenie týchto práv — Opatrenia, konania a nápravné opatrenia — Zaviazanie — Konanie o vyhlásenie rozhodnutia za vykonateľné — Príslušné trovy konania]

text:
               10.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 362/4

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 18. októbra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG
   (Vec C-406/09) (1)

   (Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Súdna právomoc a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach - Pojem „občianske a obchodné veci“ - Uznanie a výkon rozhodnutia, ktorým sa ukladá pokuta - Smernica 2004/48/ES - Práva duševného vlastníctva - Porušenie týchto práv - Opatrenia, konania a nápravné opatrenia - Zaviazanie - Konanie o vyhlásenie rozhodnutia za vykonateľné - Príslušné trovy konania)
   2011/C 362/05
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Realchemie Nederland BV

      Žalovaná: Bayer CropScience AG

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článku 1 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42) a článku 14 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva (Ú. v. EÚ L 157, s. 45; Mim. vyd. 17/002, s. 32) — Pojem občianske a obchodné veci — Porušenie zákazu vydaného nemeckým súdom dovážať a uvádzať na trh v Nemecku určité pesticídy — Pokuta — Výkon rozhodnutia o jej uložení — Vykonávacie konanie týkajúce sa rozhodnutí vydaných v zahraničí, pokiaľ ide o náklady konania vo veci donucovacej alebo poriadkovej pokuty za neuposlúchnutie zákazu porušovania práva duševného vlastníctva

      Výrok rozsudku

               1.

               Pojem „občianske a obchodné veci“, ktorý je uvedený v článku 1 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach, je potrebné vykladať v tom zmysle, že toto nariadenie sa vzťahuje na uznanie a výkon rozhodnutia súdu, ktoré obsahuje povinnosť zaplatiť pokutu na účely zabezpečenia dodržania súdneho rozhodnutia vydaného v občianskych a obchodných veciach.

               2.

               Trovy konania súvisiace s konaním o vyhlásenie rozhodnutia za vykonateľné začatým v členskom štáte, v ktorom sa navrhuje uznanie a výkon rozhodnutia vydaného v inom členskom štáte, v spore týkajúcom sa zabezpečenia dodržiavania práva duševného vlastníctva patria do pôsobnosti článku 14 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 312, 19.12.2009.


title: Vec T-147/04: Žaloba podaná dňa 23. apríla 2004 Brian M. Ross proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               26.6.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 168/9

         Žaloba podaná dňa 23. apríla 2004 Brian M. Ross proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-147/04)
   (2004/C 168/17)
   Jazyk konania: francúzsky
   Brian M. Ross, bytom Morpeth (Veľká Británia), zastúpený Eric Boigelot, advokát, podal 23. apríla 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               Zrušil rozhodnutie z 31. marca 2003 obsahujúce konečnú verziu správy o služobnom postupe žalobcu vzťahujúcu sa na obdobie 2001/2002;

               —

               zrušil uvedenú správu;

               —

               zrušil implicitné rozhodnutie, ktorým sa zamietla žalobcová sťažnosť podaná 24. septembra 2002 (R/526/03) a ktorou žiadal zrušenie napadnutého rozhodnutia;

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu nemajetkovej ujmy, ktorá vznikla žalobcovi a ktorej výška bola určená ex aequo et bono na 10 000 Euro s výhradou jej zvýšenia alebo zníženia v priebehu konania;

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné argumenty
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza porušenie článku 25 odsek 2 a článkov 26 a 43 Štatútu ako aj Všeobecných ústanovení o výkone uplatňujúce článok 43 Štatútu, tak ako boli prijaté Komisiou 26. apríla 2002. Žalobca tiež poukazuje na zneužitie právomoci, porušenie všeobecných princípov práva, ako dodržiavanie práva na obhajobu, princíp správneho riadenia, princíp rovnosti zaobchádzania ako aj zjavný omyl v posúdení veci.


title: Vec F-42/11: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z  13. decembra 2012 — Honnefelder/Komisia (Verejná služba — Verejné výberové konanie — Zrušenie rozhodnutia výberovej komisie — Výkon rozhodnutej veci — Zásada zákonnosti — Námietka nezákonnosti smerujúca proti rozhodnutiu o opätovnom začatí všeobecného výberového konania)

text:
               16.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/28

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 13. decembra 2012 — Honnefelder/Komisia
   (Vec F-42/11) (1)

   (Verejná služba - Verejné výberové konanie - Zrušenie rozhodnutia výberovej komisie - Výkon rozhodnutej veci - Zásada zákonnosti - Námietka nezákonnosti smerujúca proti rozhodnutiu o opätovnom začatí všeobecného výberového konania)
   2013/C 46/54
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Stephanie Honnefelder (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: C. Bode, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne B. Eggers a P. Pecho, splnomocnení zástupcovia, neskôr B. Eggers, advokát)

      Predmet veci

   Verejná služba — Návrh na zrušenie rozhodnutia o nezapísaní žalobkyne do rezervného zoznamu výberového konania EPSO/AD/26/05

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pani Honnefelder znáša dve tretiny svojich trov konania.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť tretinu trov konania, ktoré vynaložila pani Honnefelder.

      (1)  Ú. v. EÚ C 183, 25.6.2011, s. 34.


title: Vec C-655/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep (Holandsko) 12. decembra 2013 — H. J. Mertens/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               15.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Centrale Raad van Beroep (Holandsko) 12. decembra 2013 — H. J. Mertens/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Vec C-655/13)
   2014/C 78/05
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: H. J. Mertens

      Odporca: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 71 ods. 1 písm. a) bod i) nariadenia č. 1408/71 (1) vykladať v tom zmysle, že je s týmto ustanovením nezlučiteľné, ak sa cezhraničný pracovník, ktorý sa ihneď po ukončení pracovného pomeru na plný úväzok s určitým zamestnávateľom v členskom štáte zamestná na kratší úväzok u iného zamestnávateľa v tom istom členskom štáte, považuje za čiastočne nezamestnaného cezhraničného pracovníka?

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35).


title: Vec F-84/10: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  5. júna 2012 — Chatzidoukakis/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Odmena — Rodinné prídavky — Príspevok na vzdelanie — Podmienky priznania — Odpočítanie príspevku podobného charakteru vyplácaného z iných zdrojov)

text:
               21.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/31

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 5. júna 2012 — Chatzidoukakis/Komisia
   (Vec F-84/10) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Odmena - Rodinné prídavky - Príspevok na vzdelanie - Podmienky priznania - Odpočítanie príspevku podobného charakteru vyplácaného z iných zdrojov)
   2012/C 217/65
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Efstratios Chatzidoukakis (Schrassig, Luxembursko) (v zastúpení: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Martin, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci E. Bourtzalas a E. Antypas, advokáti)

      Predmet veci

   Zrušenie rozhodnutia Komisie znížiť príspevok na vzdelávanie priznaný žalobcovi s odôvodnením, že jeho syn dostáva finančnú pomoc priznanú členským štátom vo forme štipendia a pôžičky

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               E. Chatzidoukakis je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 13, 15.1.2011, s. 39.


title: Vec F-126/13: Žaloba podaná 23. decembra 2013 — ZZ/Komisia

text:
               15.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/47

         Žaloba podaná 23. decembra 2013 — ZZ/Komisia
   (Vec F-126/13)
   2014/C 45/89
   Jazyk konania: francúzština.

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Úradu pre správu a úhradu individuálnych nárokov (PMO) o vyplácaní so spätným účinkom k 1. októbru 2012 rodinných prídavkov priamo matke dcéry žalobcu

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie PMO z 21. mája 2013, ktorým bolo žalobcovi oznámené rozhodnutie, že rodinné prídavky budú vyplácane so spätným účinkom k 1. októbru 2012 priamo matke jeho maloletej dcéry, a to príspevok na domácnosť, príspevok na nezaopatrené dieťa a príspevok na vzdelanie,

               —

               zrušiť rozhodnutie z 23. septembra 2013, ktorým sa zamietla sťažnosť žalobcu,

               —

               zaviazať Komisiu na zaplatenie žalobcovi všetkých súm, ktoré sú mu dlžené z dôvodu rodinných prídavkov neoprávnene nevyplatených od 1. októbra 2012 až do dňa vykonania rozsudku, zvýšené o úroky z omeškania počítané so sadzbou 4 % ročne od 1. októbra 2012 až do úplného zaplatenia,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Spojené veci T-492/09 a T-147/10: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. júna 2012 — Meda Pharma/ÚHVT — Nycomed (ALLERNIL) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačené Európske spoločenstvo — Slovná ochranná známka ALLERNIL — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva ALLERNIL — Skoršia národná slovná ochranná známka ALLERGODIL — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Odôvodnenie — Článok 75 nariadenia č. 207/2009“ ]

text:
               21.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/18

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. júna 2012 — Meda Pharma/ÚHVT — Nycomed (ALLERNIL)
   (Spojené veci T-492/09 a T-147/10) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačené Európske spoločenstvo - Slovná ochranná známka ALLERNIL - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva ALLERNIL - Skoršia národná slovná ochranná známka ALLERGODIL - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Odôvodnenie - Článok 75 nariadenia č. 207/2009)
   2012/C 217/36
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Meda Pharma GmbH & Co. KG (Bad Homburg vor der Höhe, Nemecko) (v zastúpení: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne B. Schmidt, neskôr D. Walicka a napokon G. Schneider, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Nycomed GmbH (Kostnica, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne A. Ferchland, neskôr A. Ferchland a K. Trautmann, advokáti)

      Predmet veci

   Dve žaloby podané proti dvom rozhodnutiam štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 29. septembra 2009 (veci R 1386/2007-4 a R 697/2007-4) týkajúcim sa námietkového konania medzi Meda Pharma GmbH & Co. KG a Nycomed GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloby sa zamietajú.

               2.

               Meda Pharma GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania vo veciach T-492/09 a T-147/10.

      (1)  Ú. v. EÚ C 37, 13.2.2010.


title: Vec T-291/13: Žaloba podaná 24. mája 2013 — Eleftheriou a Papachristofi/Komisia a ECB

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 226/15

         Žaloba podaná 24. mája 2013 — Eleftheriou a Papachristofi/Komisia a ECB
   (Vec T-291/13)
   (2013/C 226/23)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Andreas Eleftheriou (Dherynia, Cyprus), Eleni Eleftheriou (Dherynia) a Lilia Papachristofi (Dherynia) (v zastúpení: C. Paschalides, solicitor, a A. Paschalides, advokát)

      Žalované: Európska centrálna banka a Európska komisia

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               uložil povinnosť nahradiť škodu vo výške 347 520,68 GBP z dôvodu, že podmienky vyžadované podľa memoranda o porozumení z 26. apríla 2013 medzi Cyprom a žalovanými v bodoch 1.23 až 1.27 obsahujú požiadavky, ktoré sú v zjavnom rozpore s normami vyššej právnej sily na ochranu jednotlivcov, konkrétne s článkom 17 Charty základných práv Európskej únie a článkom 1 Protokolu č. 1 k Európskemu dohovoru o ľudských právach,

               —

               vyhlásil, že relevantné podmienky sú neplatné, a nariadil bezodkladné prehodnotenie nástrojov finančnej pomoci podľa článkov 14 až 18 Zmluvy, ktorou sa zriaďuje Európsky mechanizmus pre stabilitu (ďalej len „Zmluva EMS“), na základe jej článku 19, aby došlo ku zmenám v zmysle rozsudku tohto súdu,

               —

               v rozsahu, v akom náhrada podľa prvej časti návrhu nezodpovedá skutočnosti, že relevantné podmienky budú zrušené, uložil povinnosť nahradiť škodu za porušenie článku 263 ZFEÚ.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že relevantné podmienky v memorande o porozumení obsahujú požiadavky, ktoré sú „v zjavnom rozpore s normami vyššej právnej sily na ochranu jednotlivcov“ (1), keďže:

                           —

                           uvedené normy majú vyššiu právnu silu, lebo sú obsiahnuté v Charte a EDĽP,

                           —

                           žalované sú podľa článku 51 ods. 1 Charty a článku 6 ods. 2 ZEÚ povinné rešpektovať a dodržiavať základné práva garantované Chartou a EDĽP a

                           —

                           bankové vklady sú majetkom v zmysle uvedeného článku 17 Charty a článku 1 Protokolu č. 1 k EDĽP.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že opísané porušenia práva boli natoľko intenzívne, že predstavujú zjavné porušenie noriem vyššej právnej sily, keďže:

                           —

                           v čase, keď boli žalobcovia zbavení svojich bankových vkladov, neexistovali v právnej úprave, ktorá sa zaoberá zbavením bankových vkladov, nijaké „podmienky, ktoré ustanovuje zákon“, a to v rozpore s Chartou a Protokolom,

                           —

                           žalobcovia boli zbavení svojich vkladov bez „včas vyplatenej spravodlivej náhrady“ v rozpore s článkom 17 Charty a článkom 1 Protokolu,

                           —

                           zbavenie vkladov je prima facie protiprávne, ibaže „za predpokladu dodržiavania zásady proporcionality… je to nevyhnutné a skutočne to zodpovedá cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú uznané Úniou, alebo… je to potrebné na ochranu práv a slobôd iných“ (2),

                           —

                           konkurujúci verejný záujem na zabránení panike a útoku na bankový systém z krátkodobého a strednodobého hľadiska nebol zvažovaný pri hodnotení verejného záujmu podľa článku 17 Charty a článku 1 Protokolu,

                           —

                           cieľom nebolo poškodiť alebo potrestať Cyprus, ale mu a eurozóne pomôcť poskytnutím podpory stability, a teda poskytnúť úľavu a nedestabilizovať ich finančné inštitúcie a hospodársku životaschopnosť, a

                           —

                           neexistuje vzťah proporcionality medzi zásahom a legitímnym cieľom, lebo podľa článku 3 Zmluvy EMS z roku 2012 je skutočným cieľom „mobilizovať financovanie a na základe prísnej podmienenosti… v prospech členov EMS, ktorí majú závažné finančné problémy, alebo im takéto problémy hrozia, ak je to nevyhnutné na ochranu finančnej stability eurozóny a jednotlivých členských štátov“ bez toho, aby bolo ich hospodárstvo paralyzované.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že zbavenie žalobcov vkladov nebolo nevyhnutné alebo proporcionálne.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že žalované v konečnom dôsledku spôsobili, že žalobcovia boli zbavení svojich bankových vkladov, lebo ak by nedošlo k zjavnému porušeniu, bankové vklady žalobcov by boli chránené na základe ich práv podľa Charty a Protokolu, takže strata žalobcov bola dostatočne priama a predvídateľná.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tom, že ak sú vyššie uvedené tvrdenia dôvodné, relevantné podmienky musia byť vyhlásené za neplatné bez ohľadu na to, že boli určené Cypru, lebo každý zo žalobcov je nimi priamo a osobne dotknutý z dôvodu, že relevantné podmienky a spôsob ich implementácie porušujú Zmluvu a/alebo právne normy, ktoré ich vykonávajú, a/alebo v rozsahu, v akom sa rozhodne, že zbavenie žalobcov bankových vkladov rozvracia právny štát v rozpore s článkom 6 ods. 1 ZEÚ, boli zneužitím právomoci.

      (1)  Pozri rozsudok z 2. decembra 1971, Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Rada, 5/71, Zb. s. 975.

      (2)  Článok 52 ods. 1 Charty.


title: Vec C-414/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 10. júla 2017 – AREX CZ a.s./Odvolací finanční ředitelství

text:
               11.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/24

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 10. júla 2017 – AREX CZ a.s./Odvolací finanční ředitelství
   (Vec C-414/17)
   (2017/C 300/28)
   Jazyk konania: čeština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Sťažovateľka (žalobkyňa v konaní na prvom stupni): AREX CZ a.s.

      Ďalší účastník konania (žalovaný v konaní na prvom stupni): Odvolací finanční ředitelství

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má byť za zdaniteľnú osobu uvedenú v článku 138 ods. 2 písm. b) smernice Rady 2006/112/ES (1) o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (ďalej len „smernica o DPH“) považovaná akákoľvek zdaniteľná osoba? Ak nie, na ktoré zdaniteľné osoby sa uvedené ustanovenie vzťahuje?

               2.

               Ak bude odpoveď Súdneho dvora taká, že článok 138 ods. 2 písm. b) smernice o DPH sa vzťahuje na takú situáciu, akou je situácia v konaní vo veci samej, (teda, že nadobúdateľom výrobkov je zdaniteľná osoba, ktorá je zaregistrovaná na účely dane), má byť uvedené ustanovenie vykladané tak, že ak je odoslanie alebo preprava týchto výrobkov uskutočnená v súlade s príslušnými ustanoveniami smernice Rady 2008/118/ES (2) o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS (3) (ďalej len „smernica o spotrebných daniach“), je potrebné považovať za dodávku s nárokom na oslobodenie podľa uvedeného ustanovenia to dodanie, ktoré je spojené s postupmi podľa smernice o spotrebných daniach, aj keby inak neboli splnené podmienky pre oslobodenie podľa článku 138 ods. 1 smernice o DPH s ohľadom na priradenie prepravy tovaru inej transakcii?

               3.

               Ak bude odpoveď Súdneho dvora taká, že článok 138 ods. 2 písm. b) smernice o DPH sa nevzťahuje na takú situáciu, akou je situácia v konaní vo veci samej, je skutočnosť, že tovar je prepravovaný v režime pozastavenia spotrebnej dane, skutočnosťou rozhodnou pre to, ktorému z viac po sebe nasledujúcich dodaní má byť pripísaná preprava na účely nároku na oslobodenie od DPH podľa článku 138 ods. 1 smernice o DPH?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 9, 2009, s. 12.

      (3)  Ú. v. ES L 76, 1992, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 179.


title: Vec C-426/15 P: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 5. októbra 2016 – Diputación Foral de Bizkaia/Európska komisia (Odvolanie — Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Štátna pomoc — Článok 108 ods. 3 ZFEÚ — Rozhodnutie Komisie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezákonnú — Opomenutie oznámenia vopred — Určenie dátumu poskytnutia pomoci — Dohody zakladajúce pomoc — Bezpodmienečný záväzok poskytnúť pomoc — Zohľadnenie vnútroštátnej právnej úpravy — Konanie vo veci formálneho zisťovania — Zásada riadnej správy vecí verejných — Právo na obhajobu)

text:
               19.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 475/8

         Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 5. októbra 2016 – Diputación Foral de Bizkaia/Európska komisia
   (Vec C-426/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Štátna pomoc - Článok 108 ods. 3 ZFEÚ - Rozhodnutie Komisie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezákonnú - Opomenutie oznámenia vopred - Určenie dátumu poskytnutia pomoci - Dohody zakladajúce pomoc - Bezpodmienečný záväzok poskytnúť pomoc - Zohľadnenie vnútroštátnej právnej úpravy - Konanie vo veci formálneho zisťovania - Zásada riadnej správy vecí verejných - Právo na obhajobu))
   (2016/C 475/10)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Diputación Foral de Bizkaia (v zastúpení: I. Sáenz-Cortabarría Fernández, abogado)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: P. Němečková a É. Gippini Fournier, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Diputación Foral de Bizkaia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 337, 12.10.2015.


title: Vec T-38/16: Žaloba podaná 28. januára 2016 – EEB/Komisia

text:
               4.4.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/34

         Žaloba podaná 28. januára 2016 – EEB/Komisia
   (Vec T-38/16)
   (2016/C 118/38)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Európsky úrad pre životné prostredie (EEB) (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: B. Kloostra, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 19. novembra 2015 pod spisovou značkou Ares(2015)5212500, ktorým potvrdzuje svoje rozhodnutie zo 14. septembra 2015 pod spisovou značkou Ares(2015)3790389, ktorým Komisia prijala dodatočné rozhodnutie v súvislosti so žiadosťou EEB o informácie z 3. februára 2015, a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na zjavne nesprávnom posúdení, pokiaľ ide o určenie predmetu prvej žiadosti, a následne na nesplnení povinnosti Komisie vykonať úplné preskúmanie uvedenej žiadosti a porušenie článku 6 ods. 2, článkov 7 a 8 nariadenia č. 1049/2011.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení povinnosti odôvodnenia.


title: Vec F-68/12: Žaloba podaná 2. júla 2012 — ZZ/Komisia

text:
               25.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 258/28

         Žaloba podaná 2. júla 2012 — ZZ/Komisia
   (Vec F-68/12)
   2012/C 258/52
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: F. Frabetti, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie bodov na povýšenie pridelených žalobcovi a jeho hodnotiacej správy za obdobie od 1. januára 2010 do 31. decembra 2010

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť hodnotiacu správu žalobcu, ktorú vypracoval Eurostat za obdobie od 1. januára 2010 do 31. decembra 2010, a úroveň výkonnosti, ktorú mu pridelilo príslušné generálne riaditeľstvo,

               —

               zrušiť body na povýšenie, ktoré pridelili Eurostat a menovací orgán,

               —

               zrušiť rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti podanej v rámci konania pred podaním žaloby, pokiaľ ide o jeho urážajúcu a zraňujúcu povahu, ktorá spôsobila nemajetkovú ujmu ohodnotenú na desaťdňovú odmenu za prácu, teda 2 500 eur s výhradou, vypočítanú na základe jednej tridsatiny mesačnej odmeny za deň, za ktorý prináleží náhrada,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-43/02: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  27. septembra 2006 – Jungbunzlauer/Komisia ( Hospodárska súťaž — Kartely — Kyselina citrónová — Článok 81 ES — Pokuta — Článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17 — Pripísateľnosť správania dcérskej spoločnosti — Zásada zákonnosti trestov — Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút — Zásada proporcionality — Zásada ne bis in idem — Právo na prístup k spisu )

text:
               2.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/41

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 27. septembra 2006 – Jungbunzlauer/Komisia
   (Vec T-43/02) (1)

   („Hospodárska súťaž - Kartely - Kyselina citrónová - Článok 81 ES - Pokuta - Článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17 - Pripísateľnosť správania dcérskej spoločnosti - Zásada zákonnosti trestov - Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút - Zásada proporcionality - Zásada ne bis in idem - Právo na prístup k spisu“)
   (2006/C 294/87)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Jungbunzlauer AG (Bazilej, Švajčiarsko) (v zastúpení: R. Bechtold, U. Soltész a M. Karl, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: P. Oliver, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci H. Freund, advokát)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Rada Európskej únie (v zastúpení: E. Karlsson a S. Marquardt, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia 2002/742/ES z 5. decembra 2001 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 ES a článku 53 Dohody EHP (COMP/E-1/36.604 – Kyselina citrónová) (Ú. v. ES L 239, 2002, s. 18) a subsidiárne návrh na zníženie pokuty uloženej týmto rozhodnutím žalobcovi
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Jungbunzlauer AG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Komisie.

               3.

               Rada znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 97, 20.4.2002.


title: Vec C-580/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge (Belgicko) 9. novembra 2015 – Johannes Van der Weegen, Anna Pot/Belgische Staat

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/29

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge (Belgicko) 9. novembra 2015 – Johannes Van der Weegen, Anna Pot/Belgische Staat
   (Vec C-580/15)
   (2016/C 038/41)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Johannes Van der Weegen, Anna Pot

      Žalovaný: Belgische Staat

      Prejudiciálna otázka

   Je článok 21 bod 5 WIB [Wetboek van de inkomstenbelastingen (zákon o dani z príjmov)] 1992 v znení článku 170 zákona z 25. apríla 2014, ktorým sa stanovujú rôzne ustanovenia, v rozpore s článkom 56 ZFEÚ a článkom 63 ZFEÚ, ako aj s článkami 36 a 40 Dohody o EHP, keďže toto ustanovenie, hoci platí bez rozdielu pre tuzemských aj zahraničných poskytovateľov služieb, vyžaduje, aby sa splnili podmienky, ktoré zodpovedajú podmienkam v článku 2 KB/WIB 1992, ktoré sú de facto špecifické pre belgický trh a pre zahraničných poskytovateľov služieb tým predstavujú vážnu prekážku pri ponúkaní ich služieb v Belgicku?


title: Vec C-477/08: Žaloba podaná 6. novembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Rakúska republika

text:
               21.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/17

         Žaloba podaná 6. novembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Rakúska republika
   (Vec C-477/08)
   (2009/C 69/30)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: H. Støvlbæk a M. Adam, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Rakúska republika si tým, že v plnom rozsahu neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES (1) zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií alebo v každom prípade tým, že o nich v plnom rozsahu neinformovala Komisiu, nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Rakúsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice uplynula 20. októbra 2007.

      (1)  Ú. v. EÚ L 255, s. 22.


               24.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/5

         Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 17. decembra 2013 predložil Héraðsdómur Reykjavíkur vo veci LBI hf./Merrill Lynch Int. Ltd
   (Vec E-28/13)
   (2014/C 121/05)
   Listom zo 17. decembra 2013, ktorý bol doručený na podateľňu Súdu EZVO 17. decembra 2013, Héraðsdómur Reykjavíkur (okresný súd v Reykjavíku) požiadal Súd EZVO vo veci LBI hf./Merrill Lynch Int. Ltd o poradné stanovisko k týmto otázkam:

               1.

               Mal by sa článok 30 ods. 1 smernice 2001/24/ES o reorganizácii a likvidácii úverových inštitúcií vykladať v tom zmysle, že „absolútna neplatnosť, relatívna neplatnosť alebo odporovateľnosť právnych úkonov“ sa vzťahuje na pravidlá týkajúce sa zrušenia opatrení prijatých finančným podnikom podľa pravidiel, ktoré sú porovnateľné s tými, ktoré sa uplatňujú na zrušenie opatrení prijatých jednotlivcom v úpadku v zmysle zákona o úpadku (atď.)?

               2.

               Ak je odpoveď na prvú otázku kladná, mal by sa článok 30 ods. 1 smernice vykladať v tom zmysle, že je dostatočné, aby strana, voči ktorej je namierená žiadosť o zrušenie, predložila dôkaz, že zrušenie opatrenia by nebolo v zmysle právnych predpisov členského štátu uplatniteľných na dané opatrenie možné, s odkazom na pravidlá akéhokoľvek typu, napr. pravidlá o lehotách na podniknutie právnych krokov?

               3.

               Ak je odpoveď na druhú otázku záporná, mal by sa článok 30 ods. 1 smernice vykladať v tom zmysle, že je potrebné, aby strana, voči ktorej je namierená žiadosť o zrušenie, predložila dôkaz, že podmienky na zrušenie opatrenia v zmysle právnych predpisov členského štátu uplatniteľných na dané opatrenie zjavne neboli splnené, napr. z dôvodu úplnej absencie oprávnenia na zrušenie predmetného druhu opatrenia?


title: Vec C-223/17 P: Odvolanie podané 26. apríla 2017: Lubrizol France SAS proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. februára 2017 vo veci T-191/14, Lubrizol France SAS/Rada Európskej únie

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/11

         Odvolanie podané 26. apríla 2017: Lubrizol France SAS proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. februára 2017 vo veci T-191/14, Lubrizol France SAS/Rada Európskej únie
   (Vec C-223/17 P)
   (2017/C 221/15)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Lubrizol France SAS (v zastúpení: R. MacLean, solicitor, A. Bochon, avocat)

      Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu vo veci T-191/14, Lubrizol France/Rada Európskej únie v rozsahu, v akom sa týka dvoch žalobných dôvodov vznesených odvolateľkou na Všeobecnom súde,

               —

               potvrdil oba tieto dôvody ako dôvodné,

               —

               využil svoju právomoc a sám rozhodol o dotknutých dvoch žalobných dôvodoch a vydal konečné rozhodnutie,

               —

               subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o oboch žalobných dôvodoch týkajúcich sa porušenia práva a procesných vád, a

               —

               uložil Rade a všetkým ďalším účastníkom konania povinnosť nahradiť trovy, ktoré vznikli v tomto konaní odvolateľke, ako aj trovy, ktoré jej vznikli v konaní na prvom stupni.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu odvolania uvádza odvolateľka tri dôvody.

               1.

               Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd neskúmal, ako Rada použila relevantný test podľa príslušných právnych kritérií
               Odvolateľka tvrdí, že nepoužitím relevantného kritéria obsiahnutého v oznámení Komisie o pozastavení uplatňovania autonómnych ciel a autonómnych colných kvótach (oznámenie 2011/C 363/02 (1)), Všeobecný súd riadne neposúdil pri skúmaní, či má byť ukončené pozastavenie všeobecných ciel v prípade bisfenolu A, argumenty Rady a Komisie podľa relevantného testu a v súlade s príslušnými právnymi kritériami, ktoré majú byť v uvedenej situácii použité.

               2.

               Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd neprípustne nahradil odôvodnenie Rady svojim vlastným posúdením a zjavne skreslil dôkazy
               Odvolateľka po prvé tvrdí, že sa Všeobecný súd neprípustne pokúsil nahradiť odôvodnenie Rady a Komisie svojim posúdením a vytvoril tak vlastný neprípustný dôvod na podporu tvrdenia, že tovar ponúkaný namietajúcou stranou by mal byť považovaný za identický, rovnocenný nebo nahraditeľný materiál za bisfenol A.
               Po druhé odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd posúdil zjavne nesprávne dôkaz týkajúci sa schopnosti namietajúcej osoby dodať dostatočne dostupné množstvo tovaru, ktoré je údajne porovnateľné s bisfenolom A, čím skreslil jasný zmysel dôkazného materiálu a jeho použitie pri vyhodnotení prípadu na prvom stupni.

               3.

               Tretí odvolací dôvod: Všeobecný súd sa dopustil zjavného nesprávneho posúdenia pri uplatňovaní relevantných postupov a poskytol rozporuplné odôvodnenie.
               Odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že právomoc Komisie zamietnuť námietku z dôvodu oneskorenej odpovede v lehote viac ako pätnásť pracovných dní, stanovenej v oznámení Komisie, sa vzťahuje iba na prvý kontakt medzi namietajúcou osobou a podnikmi podávajúcimi žiadosť, a nie na následnú komunikáciu, čo Všeobecnému súdu umožnilo považovať toto oneskorenie za irelevantné. Tým poskytol Všeobecný súd rozporuplné odôvodnenie pokiaľ ide o povahu, fungovanie a rolu jednotlivých účastníkov konania stanoveného v oznámení Komisie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 363, 2011, s. 6.


title: Vec T-411/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  8. októbra 2008 – Sogelma/EAO ( Verejné zmluvy na zhotovenie prác — Verejné obstarávanie Európskej agentúry pre obnovu — Rozhodnutie zrušiť verejné obstarávanie a vyhlásiť nové — Žaloba o neplatnosť — Právomoc Súdu prvého stupňa — Potreba predchádzajúcej správnej sťažnosti — Lehota na podanie žaloby — Mandát — Povinnosť odôvodnenia — Návrh na náhradu škody )

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/32

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. októbra 2008 – Sogelma/EAO
   (Vec T-411/06) (1)

   („Verejné zmluvy na zhotovenie prác - Verejné obstarávanie Európskej agentúry pre obnovu - Rozhodnutie zrušiť verejné obstarávanie a vyhlásiť nové - Žaloba o neplatnosť - Právomoc Súdu prvého stupňa - Potreba predchádzajúcej správnej sťažnosti - Lehota na podanie žaloby - Mandát - Povinnosť odôvodnenia - Návrh na náhradu škody“)
   (2008/C 301/51)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sogelma – Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl (Scandicci, Taliansko) (v zastúpení: E. Cappelli, P. De Caterini, A. Bandini a A. Gironi, advokáti)

      Žalovaná: Európska agentúra pre obnovu (EAO) (v zastúpení: pôvodne O. Kalha, neskôr M. Dischendorfer a nakoniec R. Lundgren, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci S. Bariatti a F. Scanzano, advokáti)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: P. van Nuffel a L. Prete, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Jednak zrušenie rozhodnutia Európskej agentúry pre obnovu o zrušení verejného obstarávania prác s referenčným číslom EuropeAid/120694/D/W/YU a zorganizovaní nového verejného obstarávania, ako aj návrh na náhradu údajne spôsobenej škody
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Sogelma – Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskej agentúry pre obnovu.

               3.

               Komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 42, 24.2.2007.


title: Vec F-9/10: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  28. septembra 2011 — AC/Rada (Verejná služba — Povýšenie — Povyšovanie v roku 2009 — Porovnávacie hodnotenie zásluh — Zjavne nesprávne posúdenie)

text:
               10.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 362/23

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 28. septembra 2011 — AC/Rada
   (Vec F-9/10) (1)

   (Verejná služba - Povýšenie - Povyšovanie v roku 2009 - Porovnávacie hodnotenie zásluh - Zjavne nesprávne posúdenie)
   2011/C 362/37
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: AC (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a K. Zieleśkiewicz, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia nezaradiť žalobcu do zoznamu osôb povýšených do platovej triedy AD 13 pri povyšovaní v roku 2009

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               AC je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113, 1.5.2010, s. 79.


title: Vec T-668/11: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2013 — VIP Car Solutions/Parlament ( „Mimozmluvná zodpovednosť — Verejné obstarávanie služieb — Verejné obstarávanie Spoločenstvom — Doprava členov Európskeho parlamentu v osobných motorových vozidlách a minibusoch so šoférom počas zasadnutí v Štrasburgu — Zamietnutie ponuky uchádzača — Zrušenie rozhodnutia o zamietnutí Všeobecným súdom — Škoda, ktorá údajne vznikla v dôsledku rozhodnutia o zamietnutí ponuky žalobkyne — Žaloba o náhradu škody“ )

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/75

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júna 2013 — VIP Car Solutions/Parlament
   (Vec T-668/11) (1)

   (Mimozmluvná zodpovednosť - Verejné obstarávanie služieb - Verejné obstarávanie Spoločenstvom - Doprava členov Európskeho parlamentu v osobných motorových vozidlách a minibusoch so šoférom počas zasadnutí v Štrasburgu - Zamietnutie ponuky uchádzača - Zrušenie rozhodnutia o zamietnutí Všeobecným súdom - Škoda, ktorá údajne vznikla v dôsledku rozhodnutia o zamietnutí ponuky žalobkyne - Žaloba o náhradu škody)
   2013/C 225/166
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: VIP Car Solutions SARL (Hoenheim, Francúzsko) (v zastúpení: G. Welzer, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: pôvodne G. Hellinckx a M. Mraz, neskôr L. Darie a M. Mraz, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba o náhradu škody, ktorá žalobkyni údajne vznikla v dôsledku prijatia rozhodnutia Parlamentu z 24. januára 2007, ktorým sa zamieta ponuka podaná žalobkyňou v rámci konania o verejnom obstarávaní týkajúceho sa dopravy členov Európskeho parlamentu v osobných motorových vozidlách a minibusoch so šoférom počas zasadnutí v Štrasburgu (č. PE/2006/06/UTD/1) (Ú. v. EÚ 2006/S, 177-187988), ktoré neskôr zrušil Súd prvého stupňa rozsudkom z 20. mája 2009, VIP Car Solutions/Parlament (T-89/07, Zb. s. II-1403)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               VIP Car Solutions SARL je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 109, 14.4.2012.


title: Vec T-305/10: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. februára 2012 — Hartmann-Lamboy/ÚHVT — Diptyque (DYNIQUE) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva DYNIQUE — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva DIPTYQUE — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               17.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/17

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. februára 2012 — Hartmann-Lamboy/ÚHVT — Diptyque (DYNIQUE)
   (Vec T-305/10) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva DYNIQUE - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva DIPTYQUE - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2012/C 80/26
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Marlies Hartmann-Lamboy (Westerburg, Nemecko) (v zastúpení: R. Loos, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne A. Pohlmann, neskôr G. Schneider, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Diptyque SAS (Paríž, Francúzsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 7. mája 2010 (vec R 1217/2009-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Diptyque SAS a Marlies Hartmann-Lamboy

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Marlies Hartmann-Lamboy je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 288, 23.10.2010.


title: Vec C-168/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 7. apríla 2014 – Grupo Itevelesa S.L. a i./Oca Inspección Técnica de Vehículos SA a i.

text:
               10.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/31

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo (Španielsko) 7. apríla 2014 – Grupo Itevelesa S.L. a i./Oca Inspección Técnica de Vehículos SA a i.
   (Vec C-168/14)
   2014/C 175/39
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľky: Grupo Itevelesa S.L., Applus Iteuve Technology, Certio ITV S.L. a Asistencia Técnica Industrial SAE

      Odporcovia: Oca Inspección Técnica de Vehículos SA a Generalidad de Cataluña

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vylučuje článok 2 ods. 2 písm. [d)] smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (1) z rozsahu pôsobnosti uvedenej smernice činnosti technickej kontroly vozidiel (TKV), ak tieto činnosti podľa vnútroštátnych predpisov vykonávajú súkromné obchodné spoločnosti pod dohľadom orgánov verejnej správy členského štátu?

               2.

               Ak by odpoveď na predchádzajúcu otázku bola záporná (teda ak by činnosti TKV v zásade patrili do rozsahu pôsobnosti smernice 2006/123/ES), mohol by sa uplatniť dôvod vylúčenia stanovený v článku 2 ods. 2 písm. i) uvedenej smernice z dôvodu, že súkromné subjekty, ktoré poskytujú službu, sú oprávnené prijať predbežné opatrenie, ktorým zakážu prevádzkovanie vozidiel, ktoré majú také bezpečnostné nedostatky, že ich prevádzkovanie by vyvolalo bezprostredné nebezpečenstvo?

               3.

               Ak by smernica 2006/123/ES bola uplatniteľná na činnosti TKV, dovoľoval by jej výklad v spojení s článkom 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/40/ES zo 6. mája 2009 o kontrole technického stavu motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel (2) (alebo obdobným ustanovením predchádzajúcej smernice 96/96/ES) v každom prípade podmieniť tieto činnosti predchádzajúcim vydaním administratívneho povolenia? Majú na odpoveď vplyv konštatovania obsiahnuté v bode 26 rozsudku Súdneho dvora Európskej únie z 22. októbra 2009 (vec C-438/08) (3)?

               4.

               Je vnútroštátna právna úprava, ktorá podmieňuje počet povolení pre zariadenie TKV obsahom územného plánu, v ktorom sú na odôvodnenie množstevného obmedzenia uvedené dôvody spočívajúce v zaručení primeraného územného pokrytia, zabezpečení kvality služby a podpore hospodárskej súťaže medzi hospodárskymi subjektmi a na tento účel zahrnuté prvky hospodárskeho plánovania, zlučiteľná s článkami 10 a 14 smernice 2006/123/ES a prípadne – ak by uvedená smernica nebola uplatniteľná – s článkom 43 Zmluvy ES (súčasný článok 49 Zmluvy o fungovaní Európskej únie)?

      (1)  Ú. v. EÚ L 376, s. 36.

      (2)  Ú. v. EÚ L 141, s. 12.

      (3)  EU:C:2099:651.


title: Vec C-287/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif (Luxembursko) 10. júna 2010 — Tankreederei I SA/Directeur de l’administration des Contributions directes

text:
               14.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/28

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif (Luxembursko) 10. júna 2010 — Tankreederei I SA/Directeur de l’administration des Contributions directes
   (Vec C-287/10)
   ()
   2010/C 221/44
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal administratif

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Tankreederei I SA

      Žalovaný: Directeur de l’administration des Contributions directes

      Prejudiciálna otázka

   Bránia články 49 ES a 56 ES ustanoveniam článku 152a ods. 1 zákona zo 4. decembra 1967 o dani z príjmu v platnom znení, ktoré podmieňujú priznanie daňového zvýhodnenia za investície luxemburským daňovým poplatníkom tým, že tieto investície sa musia zrealizovať v rámci podniku so sídlom vo veľkovojvodstve a musia byť určené na to, aby tu natrvalo zostali, a musia okrem iného byť fyzicky zrealizované na luxemburskom území?


title: Vec T-301/12: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. júla 2013 — Laboratoires CTRS/Komisia [ „Humánne lieky — Žiadosť o povolenie na uvedenie lieku Orphacol na trh — Rozhodnutie Komisie o zamietnutí — Nariadenie (ES) č. 726/2004 — Smernica 2001/83/ES — Osvedčené lekárske použitie — Výnimočné okolnosti“ ]

text:
               10.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 233/9

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. júla 2013 — Laboratoires CTRS/Komisia
   (Vec T-301/12) (1)

   (Humánne lieky - Žiadosť o povolenie na uvedenie lieku Orphacol na trh - Rozhodnutie Komisie o zamietnutí - Nariadenie (ES) č. 726/2004 - Smernica 2001/83/ES - Osvedčené lekárske použitie - Výnimočné okolnosti)
   2013/C 233/16
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Francúzsko) (v zastúpení: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley a M. Barnden, solicitors)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: E. White, M. Šimerdová a L. Banciella, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobkyňu: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek a D. Hadroušek, splnomocnení zástupcovia), Dánske kráľovstvo (v zastúpení: V. Pasternak Jørgensen a C. Thorning, splnomocnení zástupcovia), Francúzska republika (v zastúpení: D. Colas, F. Gloaguen a S. Menez, splnomocnení zástupcovia), Rakúska republika (v zastúpení: C. Pesendorfer a A. Posch, splnomocnení zástupcovia), Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne S. Behzadi-Spencer, splnomocnená zástupkyňa, neskôr C. Murrel, a, nakoniec, L. Christie, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci J. Holmes, barrister)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Poľská republika (v zastúpení: pôvodne B. Majczyna a M. Szpunar, neskôr M. Majczyna, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2012) 3306 final z 25. mája 2012, ktorým v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 zamieta povolenie na uvedenie lieku na humánne použitie „Orphacol — kyselina cholová“, určeného na ojedinelé ochorenia, na trh

      Výrok rozsudku

               1.

               Vykonávacie rozhodnutie Komisie C(2012) 3306 final z 25. mája 2012, ktorým sa v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 zamieta povolenie na uvedenie lieku na humánne použitie „Orphacol — kyselina cholová“, určeného na ojedinelé ochorenia, na trh, sa zrušuje.

               2.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Laboratoires CTRS.

               3.

               Česká republika, Dánske kráľovstvo, Francúzska republika, Rakúska republika, Poľská republika a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 250, 18.8.2012.


title: Vec C-22/06: Žaloba podaná  17. januára 2006  Komisiou Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/30

         Žaloba podaná 17. januára 2006 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Luxemburskému veľkovojvodstvu
   (Vec C-22/06)
   (2006/C 60/57)
   Jazyk konania: francúzština
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Michel Nolin splnomocnený zástupca s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 17. januára 2006 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Luxemburskému veľkovojvodstvu.
   Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor:

               1.

               vyslovil, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že neprijalo v stanovenej lehote všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Komisie 2004/105/ES z 15. októbra 2004, ktorou sa ustanovujú vzory úradných fytosanitárnych osvedčení alebo fytosanitárnych osvedčení pre opätovný vývoz, ktoré sprevádzajú rastliny, rastlinné produkty alebo iné predmety z tretích krajín uvedené v smernici Rady 2000/29/ES (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice;

               2.

               zaviazal Luxemburské veľkovojvodstvo nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prijatie opatrení na prebratie smernice 2004/105 uplynula 31. decembra 2004.

      (1)  Ú. v. EÚ L 319, s. 9.


title: Vec T-392/08 R: Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z  19. novembra 2008 – AEPI/Komisia ( Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Rozhodnutie Komisie nariaďujúce ukončenie konania zosúladeného postupu v oblasti kolektívnej správy autorských práv — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti )

text:
               7.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/35

         Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z 19. novembra 2008 – AEPI/Komisia
   (Vec T-392/08 R)
   („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Rozhodnutie Komisie nariaďujúce ukončenie konania zosúladeného postupu v oblasti kolektívnej správy autorských práv - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“)
   (2009/C 32/68)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobca: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (Atény, Grécko) (v zastúpení: P. Xanthopoulos a T. Asprogerakas Grivas, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: T. Christoforou a F. Castillo de la Torre, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na odklad výkonu článku 3 rozhodnutia Komisie K(2008) 3435 v konečnom znení zo 16. júla 2008 týkajúceho sa konania podľa článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/C2/38.698 – CISAC)
   Výrok uznesenia

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania bude rozhodnuté neskôr.


title: Vec T-140/16 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 22. apríla 2016 – Le Pen/Parlament („Predbežného opatrenie — Člen Európskeho parlamentu — Vymáhanie príspevkov vyplatených vo forme náhrady výdavkov na asistenta — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“)

text:
               6.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 200/26

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 22. apríla 2016 – Le Pen/Parlament
   (Vec T-140/16 R)
   ((„Predbežného opatrenie - Člen Európskeho parlamentu - Vymáhanie príspevkov vyplatených vo forme náhrady výdavkov na asistenta - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“))
   (2016/C 200/37)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Francúzsko) (v zastúpení: M. Ceccaldi a J.-P. Le Moigne, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: G. Corstens a S. Seyr, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ na odklad výkonu rozhodnutia generálneho sekretariátu Parlamentu z 29. januára 2016, ktorým sa nariadilo vymáhať od žalobcu sumu 320 026,23 eura, ako aj oznámenia o dlhu č. 2016-195 zo 4. februára 2016 nadväzujúceho na toto rozhodnutie

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-455/05: Žaloba podaná  29. decembra 2005  – Componenta/Komisia

text:
               25.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/42

         Žaloba podaná 29. decembra 2005 – Componenta/Komisia
   (Vec T-455/05)
   (2006/C 48/80)
   Jazyk konania: fínčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Componenta Oyj (Helsinki, Fínsko) (v zastúpení: M. Savola, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie K(2005)3871, konečné znenie, z 20. októbra 2005 o štátnej pomoci, ktorú Fínsko poskytlo Componente vo forme investičnej pomoci;

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania vrátane úrokov.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žaloba sa týka rozhodnutia Komisie K(2005)3871, konečného znenia, v zmysle ktorého sa štátna pomoc (pomoc č. C 37/2004, ex NN 51/2004), ktorú Fínska republika poskytla Componente, považuje za zakázanú v zmysle článku 87 ES.
   Komisia pomoc preskúmala vzhľadom na operáciu pozostávajúcu z dvoch častí: v prvej Componenta predala mestu Karkila svoj podiel (50 %) v spoločnosti investujúcej do nehnuteľností, Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy, pričom toto mesto už predtým vlastnilo 50 % akcií uvedenej spoločnosti, a v druhej časti uvedená spoločnosť investujúca do nehnuteľností vrátila Componente účastnícku pôžičku, ktorú jej Componenta poskytla. V rámci tej istej operácie poskytlo mesto Karkila uvedenej spoločnosti novú pôžičku v zodpovedajúcej výške.
   Komisia sa domnieva, že štátnu pomoc tvorí nákupná cena akcií a vrátenie účastníckej pôžičky.
   Na podporu svojich návrhov žalobca uvádza najmä tieto tvrdenia:
   Rozhodnutie Komisie je v celom rozsahu mylné a nezákonné, tak pokiaľ ide o jeho odôvodnenie, ako aj o uvádzané čiastky. Žalobca tvrdí, že Komisia sa dopustila zásadných formálnych chýb a prekročila svoju právomoc, pretože pri vyšetrovaní sa dopustila zjavného omylu v posúdení predložených dôkazov. Žalobca sa tiež domnieva, že rozhodnutie Komisie porušuje normy o štátnej pomoci obsiahnuté v článku 87 ES. Okrem toho žalobca tvrdí, že výsledok rozhodnutia je neprimeraný a preto porušuje zásadu proporcionality, ktorá je stanovená v článku 5 treťom odseku ES.
   Žalobca sa domnieva, že Komisia postupovala nesprávne pri posudzovaní hodnoty akcií spoločnosti investujúcej do nehnuteľností. Tvrdí, že v protiklade s tvrdeniami Komisie Európskych spoločenstiev hodnota predmetu transakcie bola vyhodnotená v čase predaja v súlade s trhovými podmienkami.
   V súvislosti s mechanizmom účastníckych pôžičiek žalobca tvrdí, že mu nepriniesol žiadnu ekonomickú výhodu. Komisia preto podľa jeho názoru nesprávne posúdila povahu a význam uvedeného mechanizmu. Navyše odôvodnenie rozhodnutia Komisie vo vzťahu k mechanizmu účastníckych pôžičiek je nejasné a nedostatočné.
   Napokon žalobca tvrdí, že rozhodnutie Komisie je v rozpore s praxou, ktorá sa uplatňuje v ostatných prípadoch týkajúcich sa štátnej pomoci a porušuje zásady vyjadrené v oznámení Komisie členským štátom o uplatňovaní článkov 92 a 93 Zmluvy ES a článku 5 smernice 80/723/EHS (1) na verejné podniky priemyselného charakteru.
   Pokiaľ ide o ustanovenie o investícii obsiahnuté v kúpnej zmluve, žalobca tvrdí, že Komisia chybne posúdila jeho obsah a rozsah.

      (1)  Ú. v. ES L 195, 29.7.1980, s. 35; Mim. vyd. 08/001, s. 20.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  9. februára 2006  vo veci C-127/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division): Declan O'Byrne proti Sanofi Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA (Smernica 85/374/EHS — Zodpovednosť za chybné výrobky — Pojem  uvedenie do obehu  pri výrobku — Dodávka výrobcu dcérskej spoločnosti v jeho úplnom vlastníctve)

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/5

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 9. februára 2006
   vo veci C-127/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division): Declan O'Byrne proti Sanofi Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA (1)

   (Smernica 85/374/EHS - Zodpovednosť za chybné výrobky - Pojem „uvedenie do obehu“ pri výrobku - Dodávka výrobcu dcérskej spoločnosti v jeho úplnom vlastníctve)
   (2006/C 86/09)
   Jazyk konania: angličtina
   Vo veci C-127/04, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Spojené kráľovstvo) z 18. novembra 2003 a doručený Súdnemu dvoru 8. marca 2004, ktorý súvisí s konaním: Declan O'Byrn proti Sanofi Pasteur MSD Ltd, predtým Aventis Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA, predtým Aventis Pasteur SA, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann (spravodajca), sudcovia K. Schiemann, K. Lenaerts, E. Juhász a M. Ilešič, generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: M. Ferreira, hlavná referentka, vyhlásil 9. februára 2006 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Článok 11 smernice Rady 85/374/EHS z 25. júla 1985 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov o zodpovednosti za chybné výrobky sa musí vykladať v tom zmysle, že výrobok je uvedený do obehu, keď opustil výrobný proces uskutočňovaný výrobcom a vstúpil do procesu uvedenia na trh, v ktorom sa ponúka verejnosti na účely použitia alebo spotreby.

               2.

               Pokiaľ je žaloba podaná proti spoločnosti omylom považovanej za výrobcu výrobku, zatiaľ čo výrobok bol v skutočnosti vyrobený inou spoločnosťou, je v zásade úlohou vnútroštátneho práva, aby určilo podmienky, za ktorých môže dôjsť v rámci takého konania k zámene jedného účastníka konania za iného. Vnútroštátny súd posudzujúci podmienky, ktorým podlieha táto zámena, však musí dbať na dodržanie rozsahu pôsobnosti ratione personae smernice 85/374, ako ju určujú jej články 1 a 3.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2004.


title: Vec C-16/11: Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 6. júla 2011 — Európska komisia/Estónska republika

text:
               10.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/38

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 6. júla 2011 — Európska komisia/Estónska republika
   (Vec C-16/11) (1)

   2011/C 269/81
   Jazyk konania: estónčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 26.2.2011.


title: Vec T-210/09: Žaloba podaná 26. mája 2009 — Formenti Seleco/Komisia

text:
               18.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 167/22

         Žaloba podaná 26. mája 2009 — Formenti Seleco/Komisia
   (Vec T-210/09)
   2009/C 167/44
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Formenti Seleco SpA (Pordenone, Taliansko) (v zastúpení: A. Malatesta, avvocato, G. Terracciano, avvocato, S. Malatesta, avvocato)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobkyne

               —

               rozhodnúť, že žaloba je prípustná,

               —

               uložiť Komisii Európskych spoločenstiev povinnosť zaplatiť spoločnosti Formenti Seleco SpA v likvidácii v súdnom vyrovnávacom konaní sumu 156 208 915,03 eura zvýšenú o úroky v zákonnej výške od dňa vyhlásenia o nesolventnosti a subsidiárne akúkoľvek inú čiastku, ktorú Súd prvého stupňa uzná ako zodpovedajúcu,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa, ktorá je jedným z hlavných talianskych výrobcov farebných televíznych prijímačov, bola po dovoze farebných televízorov uskutočňovanom v značnom objeme na európsky trh tureckými spoločnosťami, ktoré ich mali predávať za ceny zodpovedajúce znakom dumpingového predaja, vyhlásená za nesolventnú a bolo na ňu vyhlásené konkurzné a vyrovnávacie konanie.
   K tejto skutočnosti malo na území Spoločenstva dôjsť priamo porušením Dohody o pridružení s Európskym spoločenstvom z roku 1963 a neskorších aktov, ktoré ju dopĺňali, Tureckou republikou, pretože turecká vláda mala zaviesť právny režim, ktorého cieľom bolo obísť povinnosti vyplývajúce z Dohody o pridružení uzavretej so Spoločenstvami pre Turecko. Porušenie povinnosti sa týkalo najmä označovania pôvodu farebných televízorov dovážaných do Spoločenstva ako tureckého, pričom Komisia mala o týchto podvodoch vedomosť minimálne od roku 1993.
   Formenti Seleco SpA sa domnieva, že Komisia je zodpovedná z dôvodov uvedených nižšie, ktoré zakladajú jej mimozmluvnú zodpovednosť, a v dôsledku toho je povinná uhradiť spôsobenú škodu.

               1.

               Komisia porušila povinnosti, ktoré jej ukladajú Dohoda o pridružení a jej dodatkové protokoly, pretože počas prechodného obdobia budovania Colnej únie Spoločenstva s Tureckou republikou, to znamená až do roku 1994, a predovšetkým v období dobudovania Colnej únie, s vedomím, že Turecká republika nedodržiava dohody, nedohliadala na správnu aplikáciu príslušnej colnej právnej úpravy.

               2.

               Komisia porušila článok 211 ES a zásadu riadnej správy veci verejných, keďže dohoda o pridružení a dodatkový protokol sú súčasťou práva Spoločenstva a Komisia bola povinná dohliadať na dodržiavanie týchto ustanovení a zabezpečiť riadnu správu.

               3.

               Komisia porušila zásadu legitímnej dôvery z dôvodu, že vyššie uvedeným konaním zasiahla do legitímnej dôvery všetkých obchodných subjektov Spoločenstva a najmä žalobkyne, pokiaľ ide o riadne fungovanie Európskej únie s Tureckom. Táto dôvera mala byť zabezpečená prostredníctvom kontroly a overovania, ktoré Komisia neuskutočňovala.

               4.

               Komisia porušila a/alebo nesprávne aplikovala antidumpingové pravidlá, keďže od roku 1993 mala vedomosť o vážnych nezrovnalostiach, ktorých sa voči nim dopúšťali tureckí vývozcovia, ale neprijala obranné opatrenia, napriek tomu, že administratíva je za normálnych okolností povinná konať s náležitou starostlivosťou a opatrne, pričom Komisia takto nekonala.


title: Vec C-508/09: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  3. marca 2011 — Európska komisia/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Ochrana voľne žijúceho vtáctva — Smernica 79/409/EHS — Výnimky zo systému ochrany voľne žijúceho vtáctva)

text:
               30.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 130/7

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 3. marca 2011 — Európska komisia/Talianska republika
   (Vec C-508/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Ochrana voľne žijúceho vtáctva - Smernica 79/409/EHS - Výnimky zo systému ochrany voľne žijúceho vtáctva)
   2011/C 130/11
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: D. Recchia a C. Zadra, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri a G. Fiengo, splnomocnení zástupcovia, S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 9 smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. ES L 103, s. 1; Mim. vyd. 15/001, s. 98) — Odchýlky — Región Sardínia

      Výrok rozsudku

               1.

               Talianska republika si tým, že región Sardínie prijal a používa právnu úpravu týkajúcu sa povolení odchýlok od režimu ochrany voľne žijúceho vtáctva, ktorá nespĺňa podmienky stanovené v článku 9 smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 9 smernice 79/409/EHS.

               2.

               Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 24, 30.1.2010.


title: Vec C-355/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd – Pleven (Bulharsko) 21. júla 2014 – Polihim-SS EOOD/Načalnik na Mitnica – Svištov

text:
               22.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd – Pleven (Bulharsko) 21. júla 2014 – Polihim-SS EOOD/Načalnik na Mitnica – Svištov
   (Vec C-355/14)
   2014/C 329/08
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen săd – Pleven

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Polihim-SS EOOD

      Odporca v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Načalnik na Mitnica – Svištov

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa pojem „spotreba energetických výrobkov“ v článku 1 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2008/118/ES (1) zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS (2) v prípadoch, keď ide o energetické výrobky, ktoré sa uvádzajú do režimu daňového voľného obehu, sú prepustené z colného skladu oprávneného prevádzkovateľa a v rámci obchodného vzťahu sa predávajú kupujúcemu, ktorý nie je ani držiteľom povolenia na výrobu elektriny a nemá ani potvrdenie o tom, že je konečný spotrebiteľ oslobodený od spotrebnej dane, pričom tento kupujúci ich predáva tretej strane, ktorá má povolenie na výrobu elektriny, súhlas príslušných orgánov členského štátu na odber energetických výrobkov oslobodených od spotrebnej dane a doklad o tom, že ide o konečného spotrebiteľa oslobodeného od spotrebnej dane, a ktorému sa energetické výrobky dodávajú priamo od oprávneného prevádzkovateľa, bez toho, aby prešli do dispozičnej moci ich kupujúceho, vykladať v tom zmysle, že k spotrebe energetických výrobkov dochádza na strane ich priameho kupujúceho, ktorý ich v skutočnosti nepoužíva v určitom procese, alebo v tom zmysle, že ich spotrebu uskutočňuje tretia strana, ktorá ich v skutočnosti používa v určitom procese, ktorý uskutočňuje?

               2.

               Má sa pojem „používané na výrobu elektriny“ v článku 14 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2003/96/ES (3) z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny v tých prípadoch, keď ide o energetické výrobky uvedené do voľného daňového obehu a prepustené z colného skladu oprávneného prevádzkovateľa, predávané v obchodnom vzťahu kupujúcemu, ktorý nie je ani držiteľom povolenia na výrobu elektriny a ani potvrdenia o tom, že je konečný spotrebiteľ oslobodený od spotrebnej dane, pričom tento kupujúci ich predáva tretej strane, ktorá má povolenie na výrobu elektriny, súhlas príslušných orgánov členského štátu na odber energetických výrobkov oslobodených od spotrebnej dane a doklad o tom, že ide o konečného spotrebiteľa oslobodeného od spotrebnej dane, a ktorej sa energetické výrobky dodávajú priamo od oprávneného prevádzkovateľa bez toho, aby prešli do dispozičnej moci ich kupujúceho, vykladať v tom zmysle, že energetické výrobky používa ich priamy kupujúci, ktorý ich v skutočnosti používa v určitom procese určenom na dosiahnutie účelu, ktorý je oslobodený od spotrebnej dane, alebo v tom zmysle, že ich používa tretia strana, ktorá ich v skutočnosti používa v určitom procese na dosiahnutie účelu oslobodeného od spotrebnej dane, konkrétne na kúrenie, napr. na výrobu elektriny?

               3.

               Podliehajú energetické výrobky s ohľadom na zásady uvedené v právnych predpisoch Spoločenstva, ktoré upravujú spotrebné daň, a predovšetkým na článok 1 ods. 1 písm. a) smernice 2008/118 a článok 14 ods. 1 písm. a) smernice 2003/96 spotrebnej dani a ak áno, s akou sadzbou – so sadzbou platnou pre palivá alebo pre energetické výrobky používané na vykurovanie, keď je zrejmé, že predmetné energetické výrobky boli dodané konečnému spotrebiteľovi, ktorý je podľa vnútroštátneho práva držiteľom príslušných povolení a súhlasov na výrobu elektriny, má potvrdenie o tom, že je konečný spotrebiteľ oslobodený od spotrebnej dane, a tovar prijal priamo od oprávneného prevádzkovateľa, ale nie je prvý kupujúci tovaru?

               4.

               Podliehajú energetické výrobky s ohľadom na zásady právnych predpisov Spoločenstva, ktoré upravujú spotrebnú daň, a predovšetkým na článok 1 ods. 1 písm. a) smernice 2008/118 a článok 14 ods. 1 písm. a) smernice 2003/96 spotrebnej dani, a to so sadzbou, ktorá platí pre palivá, keď je zrejmé, že predmetné energetické výrobky sa spotrebúvajú, resp. používajú na účel, ktorý je oslobodený od spotrebnej dane, konkrétne na výrobu elektriny osobou, ktorá je držiteľom príslušných povolení a súhlasov podľa vnútroštátneho práva a tovar prijala priamo od oprávneného prevádzkovateľa, ale nie je prvý kupujúci tovaru?

      (1)  Ú. v. EÚ L 9, s. 12.

      (2)  Smernica Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o všeobecných systémoch pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani a o vlastníctve, pohybe a monitorovaní takýchto výrobkov (Ú. v. ES L 76, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 179).

      (3)  Ú. v. EÚ L 283, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405.


title: Vec T-314/09: Uznesenie Všeobecného súdu z  2. apríla 2014 – Intercéréales a Grossi/Komisia ( „Štátna pomoc — Rámcová schéma opatrení prijatých poľnohospodárskymi medziprofesijnými organizáciami uznanými vo Francúzsku v prospech členov zastúpených poľnohospodárskych organizácií — Financovanie dobrovoľnými príspevkami, ktoré sa stávajú povinnými — Rozhodnutie vyhlasujúce schému pomoci za zlučiteľnú so spoločným trhom — Zrušenie rozhodnutia — Zastavenie konania“ )

text:
               10.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 175/44

         Uznesenie Všeobecného súdu z 2. apríla 2014 – Intercéréales a Grossi/Komisia
   (Vec T-314/09) (1)

   ((„Štátna pomoc - Rámcová schéma opatrení prijatých poľnohospodárskymi medziprofesijnými organizáciami uznanými vo Francúzsku v prospech členov zastúpených poľnohospodárskych organizácií - Financovanie dobrovoľnými príspevkami, ktoré sa stávajú povinnými - Rozhodnutie vyhlasujúce schému pomoci za zlučiteľnú so spoločným trhom - Zrušenie rozhodnutia - Zastavenie konania“))
   2014/C 175/60
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Intercéréales (Paríž, Francúzsko) a Alain Grossi (Nîmes, Francúzsko) (v zastúpení: pôvodne B. Le Bret a L. Olza Moreno, neskôr B. Le Bret a C. Renner, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, neskôr B. Stromsky a S. Thomas a napokon B. Stromsky, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2008) 7846 v konečnom znení z 10. decembra 2008 o štátnej pomoci č. 561/2008, týkajúcej sa rámcovej schémy opatrení prijatých poľnohospodárskymi medziprofesijnými organizáciami uznanými vo Francúzsku v prospech členov zastúpených poľnohospodárskych organizácií.

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 244, 10.10.2009.


title: Vec C-140/08: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  29. októbra 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tallinna Halduskohus — Estónska republika) — Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusministeerium, Maksu-ja Tolliameti Ida maksu-ja tollikeskus [Spoločný colný sadzobník — Kombinovaná nomenklatúra — Colné zaradenie — Mrazené kusy a droby z hydiny — Pristúpenie Estónska — Prechodné opatrenia — Poľnohospodárske výrobky — Nadbytočné zásoby — Nariadenie (ES) č. 1972/2003]

text:
               19.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/5

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 29. októbra 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tallinna Halduskohus — Estónska republika) — Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusministeerium, Maksu-ja Tolliameti Ida maksu-ja tollikeskus
   (Vec C-140/08) (1)

   (Spoločný colný sadzobník - Kombinovaná nomenklatúra - Colné zaradenie - Mrazené kusy a droby z hydiny - Pristúpenie Estónska - Prechodné opatrenia - Poľnohospodárske výrobky - Nadbytočné zásoby - Nariadenie (ES) č. 1972/2003)
   2009/C 312/07
   Jazyk konania: estónčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tallinna Halduskohus

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Rakvere Lihakombinaat AS

      Žalovaný: Põllumajandusministeerium, Maksu-ja Tolliameti Ida maksu-ja tollikeskus

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tallinna Halduskohus — Výklad prílohy I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 256, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382) a článku 4 ods. 1 a 2 nariadenia Komisie (ES) č. 1972/2003 z 10. novembra 2003 o prechodných opatreniach prijatých v súvislosti s pristúpením Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska s ohľadom na obchod s poľnohospodárskymi výrobkami (Ú. v. EÚ L 293, s. 3; Mim. vyd. 03/040, s. 474) — Mrazené, mechanicky separované vykostené mäso z hydiny — Zaradenie do podpoložky 0207 14 10 (mrazené vykostené kusy hydiny) alebo 0207 14 99 (mrazené droby z hydiny, ostatné) kombinovanej nomenklatúry — Poplatok za nadbytočné zásoby poľnohospodárskych výrobkov v držbe hospodárskych subjektov — Určenie rozsahu zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia a nadbytočných zásob na účely uloženia poplatku

      Výrok rozsudku

               1.

               Nariadenie Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987, o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 1789/2003 z 11. septembra 2003, sa má vykladať v tom zmysle, že také výrobky, ako sú sporné výrobky tvorené zmrazeným mechanicky separovaným mäsom získaným mechanickým vykostením hydiny a určené na ľudskú konzumáciu, sa musia zaradiť do podpoložky 0207 14 10 kombinovanej nomenklatúry.

               2.

               Článok 4 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 1972/2003 z 10. novembra 2003 o prechodných opatreniach prijatých v súvislosti s pristúpením Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska s ohľadom na obchod s poľnohospodárskymi výrobkami, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 230/2004 z 10. februára 2004, nebráni takému vnútroštátnemu opatreniu, akým je článok 6 ods. 1 zákona o poplatku z nadbytočných zásob (Üleliigse laovaru tasu seadus), v znení zákona prijatého 25. januára 2007, podľa ktorého sa rozsah nadbytočných zásob hospodárskeho subjektu určí tak, že sa od zásob, ktoré sa skutočne nachádzali v držbe hospodárskeho subjektu k 1. máju 2004, odpočítajú zásoby prenášané do nasledujúceho obdobia, ktoré sú definované ako priemerné zásoby hospodárskeho subjektu k 1. máju za predchádzajúce štyri roky vynásobený koeficientom 1,2, ktorý zodpovedá rastu poľnohospodárskej výroby v príslušnom členskom štáte zaznamenanému v tomto štvorročnom období.

               3.

               Nariadenie č. 1972/2003 nebráni ukladať hospodárskemu subjektu poplatok z nadbytočných zásob, aj keď tento môže preukázať, že z uvedenia týchto zásob na trh po 1. máji 2004 nedosiahol nijaký zisk.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 5.7.2008.


title: Vec C-537/14 P: Odvolanie podané 25. novembra 2014 : Debonair Trading Internacional Ld a proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z  23. septembra 2014 vo veci T-341/13, Groupe Léa Nature SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               13.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/12

         Odvolanie podané 25. novembra 2014: Debonair Trading Internacional Lda proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 23. septembra 2014 vo veci T-341/13, Groupe Léa Nature SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-537/14 P)
   (2015/C 118/16)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Debonair Trading Internacional Lda (v zastúpení: D. Selden, advocate, T. Alkin, barrister)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Groupe Léa Nature SA

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok, ktorým sa zrušuje rozhodnutie odvolacieho senátu,

               —

               vrátil vec Všeobecnému súdu na opätovne preskúmanie s usmernením, že dotknuté ochranné známky sú podobné a

               —

               zaviazal ďalšieho účastníka konania na náhradu trov konania vynaložených v konaniach pred Všeobecným súdom a Súdnym dvorom.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Odvolateľka uvádza dva odvolacie dôvody, konkrétne porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 (1) a porušenie jeho článku 8 ods. 5. V stručnosti Všeobecný súd neuplatnil judikatúru, keď analyzoval dotknuté ochranné známky, v dôsledku čoho dospel k nesprávnemu záveru, že ochranné známky vôbec neboli podobné.

               2.

               Po prvé, keďže konštatoval, že ochranné známky sú foneticky podobné vzhľadom na spoločný prvok „so“, Všeobecný súd mal dospieť k záveru, že z celkového hľadiska sú podobné prinajmenšom v tomto rozsahu. Keďže dospel k záveru, že napriek spoločnému fonetickému prvku nie sú podobné, porušil ustálenú judikatúru týkajúcu sa povahy a stupňa podobnosti požadovanými na účely uplatnenia článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009.

               3.

               Po druhé, keďže rozhodol, že ochranné známky boli z fonetického hľadiska podobné, Všeobecný súd mal dospieť k záveru, že boli podobné aj z vizuálneho hľadiska, a to v podstate z rovnakých dôvodov (a teda a fortiori, že boli podobné v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009). Jeho záver, že z vizuálneho hľadiska neboli podobné napriek spoločnému vizuálnemu prvku „so“, je v rozpore s ustálenou judikatúru stanovujúcou rámec analýzy vizuálneho dojmu prvku „so“ v rámci ochrannej známky.

      (1)  Nariadenie (Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1) (ďalej len „nariadenie č. 207/2009“).