title: Vec F-39/08: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 7. júla 2009 — Lebedef/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Riadna dovolenka — Činnosti zástupcu zamestnancov — Dočasné pridelenie polovice pracovného úväzku na účely odborového zastúpenia — Činnosti spojené so zastupovaním stanoveným služobným poriadkom — Neospravedlnená neprítomnosť — Zníženie nárokov na riadnu dovolenku — Článok 60 služobného poriadku)

text:
               21.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/63

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 7. júla 2009 — Lebedef/Komisia
   (Vec F-39/08) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Riadna dovolenka - Činnosti zástupcu zamestnancov - Dočasné pridelenie polovice pracovného úväzku na účely odborového zastúpenia - Činnosti spojené so zastupovaním stanoveným služobným poriadkom - Neospravedlnená neprítomnosť - Zníženie nárokov na riadnu dovolenku - Článok 60 služobného poriadku)
   2009/C 282/119
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxembursko) (v zastúpení: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: G. Berscheid a K. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Zrušenie viacerých rozhodnutí týkajúcich sa odpočítania 32 dní dovolenky žalobcu za rok 2007

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               G. Lebedef znáša všetky trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 158, 21.6.2008, s. 27.


               23.6.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 140/1

         (2007/C 140/01)
   Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie

         Ú. v. EÚ C 129, 9.6.2007

   Predchádzajúce publikácie

      Ú. v. EÚ C 117, 26.5.2007

      Ú. v. EÚ C 96, 28.4.2007

      Ú. v. EÚ C 95, 28.4.2007

      Ú. v. EÚ C 82, 14.4.2007

      Ú. v. EÚ C 69, 24.3.2007

      Ú. v. EÚ C 56, 10.3.2007

   Tieto texty sú dostupné na adresách:

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Vec T-264/11 P: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. septembra 2013 — De Nicola/EIB ( „Odvolanie — Verejná služba — Zamestnanci EIB — Hodnotenie — Povýšenie — Hodnotenie a povyšovanie za rok 2007 — Rozhodnutie odvolacieho výboru — Morálne obťažovanie — Primeraná lehota — Návrh na zrušenie — Návrh na náhradu škody“ )

text:
               26.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/22

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. septembra 2013 — De Nicola/EIB
   (Vec T-264/11 P) (1)

   (Odvolanie - Verejná služba - Zamestnanci EIB - Hodnotenie - Povýšenie - Hodnotenie a povyšovanie za rok 2007 - Rozhodnutie odvolacieho výboru - Morálne obťažovanie - Primeraná lehota - Návrh na zrušenie - Návrh na náhradu škody)
   2013/C 313/41
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembursko) (v zastúpení: L. Isola, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska investičná banka (EIB) (v zastúpení: pôvodne T. Gilliams a F. Martin, neskôr T. Gilliams a G. Nuvoli, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Dal Ferro, advokát)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (prvá komora) z 8. marca 2011, De Nicola/EIB (F-59/10, zatiaľ neuverejnené v Zbierke) a smerujúce k zrušeniu tohto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Súdu pre verejnú službu Európskej únie (prvá komora) z 8. marca 2011, De Nicola/EIB (F-59/10) sa ruší v rozsahu, v akom zamieta jednak návrhy pána Carla De Nicola smerujúce k zrušeniu rozhodnutia odvolacieho výboru Európskej investičnej banky (EIB) a jednak jeho návrhy na náhradu údajných škôd spôsobených šikanovaním, ktorého sa voči nemu dopustila EIB.

               2.

               V zostávajúcej časti sa odvolanie zamieta.

               3.

               Vec sa vracia Súdu pre verejnú službu na ďalšie konanie.

               4.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní vo veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 211, 16.7.2011.


title: Vec T-576/14: Žaloba podaná 28. júla 2014 – Larymnis LARKO/Komisia

text:
               10.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 395/53

      Žaloba podaná 28. júla 2014 – Larymnis LARKO/Komisia
      (Vec T-576/14)
      (2014/C 395/66)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis LARKO A.E. (Kallithea Attikis, Grécko) (v zastúpení: B. Koulouris, avvocato)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 27. marca 2014 [SG – Greffe (2014) D/4621/28-3-2014] určené Helénskej republike, ktoré sa týka predaja určitých aktív akciovej spoločnosti s názvom „Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki Anonymi Etaireia NEA LARKO“ [NEA LARKO), vec č. SA.37954 (2013/N), eat,

                  —

                  zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa po prvé tvrdí, že má zjavný záujem na konaní s cieľom zrušenia napadnutého rozhodnutia, keďže toto rozhodnutie sa jej priamo a osobne dotýka, podobne ako adresáta rozhodnutia, a po druhé uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 108 ods. 2 ZFEÚ a článku 14 nariadenia č. 659/1999 (1). Žalobkyňa tvrdí, že Komisia napadnutým rozhodnutím rozhodla, že predaj určitých aktív spoločnosti NEA LARKO uskutočnený Helénskou republikou, nepovedie k hospodárskej kontinuite medzi NEA LARKO a novým alebo novými vlastníkmi aktív, ktoré sa majú predať. Po prvé sa Komisia nesprávne domnieva, že predávané aktíva predstavujú len zanedbateľnú časť činnosti NEA LARKO, tieto aktíva totiž predstavujú hlavnú časť jej činnosti a aktíva, ktoré ostávajú vo vlastníctve predávajúcej, majú značne malý hospodársky význam a je nemožné ich samostatne využiť. Napríklad prevádzkareň v Larymna (ktorej predaj je súčasťou privatizačného plánu) sústreďuje celú produkciu nerastov z prevádzok spoločnosti NEA LARKO z celého Grécka a výlučne v tejto prevádzkarni dochádza k ich spracovaniu. Po druhé je napadnuté rozhodnutie tiež nesprávne v časti, v ktorej sa konštatuje, že majetok, ktorý sa bude dražiť, nepatrí spoločnosti NEA LARKO, ale gréckemu štátu, s tým dôsledkom, že v skutočnosti ťažobná prevádzkareň v Larimna, spolu s inými ťažobnými spracovateľskými prevádzkarňami a pomocnými prevádzkarňami nikdy nebudú vo vlastníctve gréckeho štátu, avšak i po prípadnom ukončení zmluvy o prenájme práv k nerastnému bohatstvu zostanú vo vlastníctve spoločnosti NEA LARKO, keďže tieto práva jej plne prináležia. Priamym dôsledkom vyššie uvedených úvah je, že v riadení spoločnosti NEA LARKO bude pokračovať nový nadobúdateľ, takže tento nadobúdateľ nemôže byť oslobodený od povinnosti zaplatiť žalobkyni sumy, ktoré jej dlží spoločnosť NEA LARKO.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 296 ods. 2 ZFEÚ. Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie nie je dostatočne odôvodnené, lebo neskúma, či prevod dotknutých aktív na základe privatizačného plánu, ktorý Komisia zohľadnila, narušuje alebo môže narušiť hospodársku súťaž. Okrem toho neskúma trh výrobkov, ani nedefinuje samotný trh, ani výrobné odvetvie. Komisia sa obmedzuje na vyhlásenie gréckej vlády namiesto toho, aby ho preskúmala, čo mala povinnosť urobiť. Komisie hlbšie nepreskúmala ani názory spoločnosti NEA LARKO v tejto súvislosti, hoci je rozhodnutím priamo dotknutá, čím porušila jej základné práva, najmä právo na rovnosť zachádzania vo vzťahu ku gréckemu štátu, legitímnu dôveru vo vzťahu ku konaniu orgánov Únie a právo byť vypočutý pred prijatím rozhodnutia, ktoré sa jej dotýka.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie obsahuje vzájomne si odporujúce úvahy, ktorých dôsledkom je neodôvodnenosť a protiprávnosť rozhodnutia. Žalobkyňa v podstate tvrdí, že hoci Komisia vo svojom rozhodnutí vyhlasuje, že preskúmala všetky predávané aktíva ako celok, keďže spojuje ukončenie zmluvy o prenájme práv k nerastnému bohatstvu v rámci privatizačného plánu so súbežným dražobným predajom a uskutočnením plánu sort out, potom konštatuje, že zásadnou hodnotou je účtovná hodnota, aby dospela k záveru, že vzhľadom na to, že pomer predaných aktív a ostávajúcich aktív je, hoci nesprávne, z účtovného hľadiska v pomere 1 ku 3, neexistuje kontinuita hospodárskej činnosti. Rovnako tak Komisia nijako neodôvodňuje svoje konštatovanie, že pracovné zmluvy so zamestnancami spoločnosti NEA LARKO neprechádzajú na nadobúdateľa, čím zásadne porušila „acquis communautaire“ v tejto súvislosti.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES.


title: Vec T-228/13: Žaloba podaná 19. apríla 2013 — NIIT Insurance Technologies/ÚHVT (EXACT)

text:
               29.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 189/26

         Žaloba podaná 19. apríla 2013 — NIIT Insurance Technologies/ÚHVT (EXACT)
   (Vec T-228/13)
   2013/C 189/55
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: NIIT Insurance Technologies Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: M. Wirtz, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 18. februára 2013 vo veci R 1307/2012-4 týkajúce sa prihlášky ochrannej známky Spoločenstva č. 010355501, výraz: EXACT a predchádzajúce uznesenie oddelenia ÚHVT z 29. mája 2012 týkajúce sa prihlášky ochrannej známky Spoločenstva č. 010355501, výraz: EXACT v rozsahu, v akom bola zamietnutá prihláška ochrannej známky,

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka EXACT pre výrobky a služby tried 9, 16 a 42 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 10355501.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: čiastočné zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby:

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 83 nariadenia č. 207/2009 v spojení so zásadou rovnosti zaobchádzania, ako aj s článkami 6 a 14 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaného v Ríme 4. novembra 1950 v znení protokolu č. 11, ktorý nadobudol účinnosť 1. novembra 1998,

               —

               porušenie článku 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.


title: Vec C-385/08: Žaloba podaná 2. septembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika

text:
               6.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/12

         Žaloba podaná 2. septembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika
   (Vec C-385/08)
   (2008/C 313/18)
   Jazyk konania: poľština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Šimerdová a K. Herrmann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Poľská republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Poľská republika si tým, že ponechala v platnosti povolenia na uvedenie generických výrobkov referenčného lieku Plavix na trh, nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 1 smernice 2001/83/ES (1) v spojení s článkom 13 ods. 4 nariadenia Rady (EHS) č. 2309/93 (2), ako aj s článkami 89 a 90 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 (3),

               —

               určiť, že Poľská republika si tým, že po 1. máji 2004 lieky, ktorým nebolo udelené povolenie na uvedenie na trh podľa článku 6 ods. 1 smernice 2001/83/ES uviedla na trh alebo ich tam ponechala, porušila svoje povinnosti, ktoré pre ňu vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Poľskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Podľa názoru Komisie nemôže povolenie na uvedenie liekov na trh, ktoré sú predmetom rozhodnutí vydaných ministrom zdravotníctva Poľskej republiky v období od januára do apríla 2004, ktoré obsahovali doplňujúce odporúčania alebo predpisovali dodatočné štúdie, spadať do prechodných období stanovených v bode 1.5 prílohy XII Aktu o podmienkach pristúpenia Poľskej republiky k Európskej únii, pretože pri oboch týchto rozhodnutiach ministra zdravotníctva nešlo o povolenia na uvedenie liekov na trh udelené pred 1. májom 2004 v zmysle bodu 1.5 prílohy XII Aktu o podmienkach pristúpenia. Uvedenie sporných liekov na trh sa musí teda uskutočniť prostredníctvom povolenia udeleného podľa smernice 2001/83/ES alebo nariadenia č. 2309/93.
   Okrem toho uvedenie generických výrobkov na trh referenčného lieku Plavix nemôže spadať pod bod 1.5 prílohy XII Aktu o podmienkach pristúpenia, pretože výnimky v ňom stanovené sa týkajú výlučne požiadaviek bezpečnosti, kvality a účinnosti podľa smernice 2001/83/ES, ale nie desaťročnej doby ochrany údajov stanovenej v článku 13 ods. 4 nariadenia č. 2309/93, ako aj v článkoch 89 a 90 nariadenia č. 726/2004.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69).

      (2)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2309/93 z 22. júla 1993, na základe ktorého sa stanovujú postupy spoločenstva v oblasti povoľovania a kontroly liekov pre použitie v humánnej a veterinárnej medicíne a zriaďuje sa Európska agentúra na hodnotenie liekov (Ú. v. ES L 214, s. 1; Mim. vyd. 13/012, s. 151).

      (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy spoločenstva pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky (Ú. v. EÚ L 136, s. 1; Mim. vyd. 13/034, s. 229).


title: Vec T-417/08: Žaloba podaná 29. septembra 2008 – SPA/Komisia

text:
               6.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/41

         Žaloba podaná 29. septembra 2008 – SPA/Komisia
   (Vec T-417/08)
   (2008/C 313/74)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Sociedade Portuguesa de Autores CRL (SPA) (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: M. Favart, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť článok 3 rozhodnutia Komisie zo 16. júla 2008, týkajúceho sa konania podľa článku 81 ES a článku 53 EHS (vec COMP/C2/38.698 – CISAC) a

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Prostredníctvom tejto žaloby žalobca žiada podľa článku 230 ES čiastočne zrušiť rozhodnutie Komisie K(2008) 3435 v konečnom znení zo 16. júla 2008 (vec COMP/C2/38.698 – CISAC), týkajúce sa konania podľa článku 81 ES a článku 53 EHS. Konkrétne žalobca napáda záver Komisie uvedený v článku 3 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého územné vymedzenie mandátov na vzájomné zastúpenie udelených jednou spoločnosťou autorov druhej spoločnosti predstavuje zosúladený postup v rozpore s článkom 81 ES a článkom 53 EHS.
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvádzané žalobcom sú rovnaké ako žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvádzané žalobcom vo veci T-415/08 IMRO/Komisia.


title: Vec C-605/13 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 21. apríla 2015 – Issam Anbouba/Rada Európskej únie (Odvolanie — Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrskej arabskej republike — Opatrenia smerujúce proti osobám a subjektom, ktoré profitujú z politiky vedenej režimom — Dôkaz o dôvodnosti zapísania do zoznamov — Súbor nepriamych dôkazov)

text:
               22.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/6

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 21. apríla 2015 – Issam Anbouba/Rada Európskej únie
   (Vec C-605/13 P) (1)

   ((Odvolanie - Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrskej arabskej republike - Opatrenia smerujúce proti osobám a subjektom, ktoré profitujú z politiky vedenej režimom - Dôkaz o dôvodnosti zapísania do zoznamov - Súbor nepriamych dôkazov))
   (2015/C 205/07)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Issam Anbouba (v zastúpení: M.-A. Bastin, J.-M. Salva a S. Orlandi, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. Vitro, R. Liudvinaviciute a M.-M. Joséphidès, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: S. Pardo Quintillán a F. Castillo de la Torre, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Pán Issam Anbouba znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 45, 15.2.2014.


title: Vec T- 127/07 P: Odvolanie podané 20. apríla 2007 : Bligny proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu z  15. februára 2007 vo veci F-142/06, Bligny/Komisia

text:
               23.6.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 140/34

         Odvolanie podané 20. apríla 2007: Bligny proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu z 15. februára 2007 vo veci F-142/06, Bligny/Komisia
   (Vec T- 127/07 P)
   (2007/C 140/57)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Francesco Bligny (Tassin-La-Demi-Lune, Francúzsko) (v zastúpení: P. Lebel- Nourissat, advokát)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľa

               —

               rozhodnúť, že Súd pre verejnú službu nesprávne posúdil prihlášku pokiaľ išlo o povinnosť kandidáta pripojiť doklad preukazujúci občianstvo,

               —

               rozhodnúť, že Súdu pre verejnú službu sa nevyrovnal so žalobnými dôvodmi týkajúcimi sa porušenia zásady legitímnej dôvery a riadnej správy, ktoré mala výberová komisia výberového konania EPSO AD/26/05 dodržať,

               —

               zrušiť uznesenie z 15. februára 2007 Súdu pre verejnú službu vo veci F-142/06,

               —

               novým rozhodnutím zrušiť rozhodnutie výberovej komisie výberového konania EPSO AD/26/05 zo 7. decembra 2006 a z 23. decembra 2006, ktorým sa zamietlo pripustenie žalobcu do výberového konania a tým aj opravy jeho písomnej skúšky a rozhodnúť, že prihláška uverejnená 15. mája 2006 na webovej stránke EPSO určená kandidátom výberového konania je nezákonná,

               —

               subsidiárne vrátiť vec Súdu pre verejnú službu na prejednanie a zaviazať Komisiu na náhradu všetkých trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Svojím odvolaním odvolateľ navrhuje zrušiť uznesenie Súdu pre verejnú službu, ktorým sa zamietla ako zjavne nedôvodná jeho žaloba o neplatnosť rozhodnutia výberovej komisie o odmietnutí pristúpiť k oprave písomnej skúšky z dôvodu, že jeho prihláška neobsahovala doklad preukazujúci občianstvo.
   Na podporu svojho odvolania odvolateľ uvádza, že Súd pre verejnú službu mal skutkové okolnosti, ktoré mu boli predložené skresliť nesprávnym výkladom oznámenia o prihláške určenej na vyplnenie kandidátom, čo viedlo k nesprávnemu posúdeniu aktu. Okrem toho uvádza odvolací dôvod založený na nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozhodnutia, pretože Súd pre verejnú službu sa nevysporiadal so všetkými žalobnými dôvodmi a návrhmi predloženými odvolateľom v prvostupňovom konaní.


title: Vec T-527/09 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. apríla 2015 – Ayadi/Komisia („Vrátenie veci po zrušení — Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Obmedzujúce opatrenia namierené proti osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, so sieťou Al-Káida a s Talibanom — Nariadenie (ES) č. 881/2002 — Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov osoby po jej zaradení na zoznam zostavený orgánom Organizácie Spojených národov — Zahrnutie mena tejto osoby do prílohy I nariadenia (ES) č. 881/2002 — Žaloba o zrušenie — Základné práva — Právo na obhajobu — Právo na účinnú súdnu ochranu — Právo na ochranu vlastníckeho práva“)

text:
               1.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/11

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. apríla 2015 – Ayadi/Komisia
   (Vec T-527/09 RENV) (1)

   ((„Vrátenie veci po zrušení - Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Obmedzujúce opatrenia namierené proti osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, so sieťou Al-Káida a s Talibanom - Nariadenie (ES) č. 881/2002 - Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov osoby po jej zaradení na zoznam zostavený orgánom Organizácie Spojených národov - Zahrnutie mena tejto osoby do prílohy I nariadenia (ES) č. 881/2002 - Žaloba o zrušenie - Základné práva - Právo na obhajobu - Právo na účinnú súdnu ochranu - Právo na ochranu vlastníckeho práva“))
   (2015/C 178/12)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Chafiq Ayadi (Dublin, Írsko) (v zastúpení: H. Miller, solicitor, P. Moser, QC, E. Grieves, barrister, a R. Graham, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: E. Paasivirta, T. Scharf a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Írsko (v zastúpení: E. Creedon, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci pôvodne E. Regan a N. Travers, SC, neskôr N. Travers), a Rada Európskej únie (v zastúpení: E. Finnegan a G. Étienne, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie nariadenia Komisie (ES) č. 954/2009 z 13. októbra 2009, ktorým sa stoštrnástykrát mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 881/2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al Káida a Talibanom (Ú. v. EÚ L 269, s. 20) v rozsahu, v akom sa týka žalobcu

      Výrok rozsudku

               1.

               Nariadenie Komisie (ES) č. 954/2009 z 13. októbra 2009, ktorým sa stoštrnástykrát mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 881/2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al Káida a Talibanom, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka Chafiqa Ayadiho.

               2.

               Európska komisia znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Chafiqa Ayadiho, ako aj čiastky vyplatené Všeobecným súdom v súvislosti s poskytnutím právnej pomoci.

               3.

               Írsko a Rada Európskej únie znášajú vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 148, 5.6.2010.


               15.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/24

         Odvolanie podané 5. decembra 2013: Villeroy & Boch proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) zo 16. septembra 2013 v spojených veciach T-373/10, T-374/10, T-382/10 a T-402/10, Villeroy & Boch Austria a i./Komisia
   (Vec C-644/13 P)
   2014/C 45/41
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Villeroy & Boch (v zastúpení: J. Philippe, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               úplné zrušenie rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) zo 16. septembra 2013 v spojených veciach T-373/10, T-374/10, T-382/10 a T-402/10 v rozsahu, v akom sa zamieta žaloba odvolateľky,

               —

               subsidiárne, čiastočné zrušenie rozsudku Všeobecného súdu zo 16. septembra 2013,

               —

               subsidiárne, zníženie pokuty uloženej odvolateľke článkom 2 napadnutého rozhodnutia z 23. júna 2010,

               —

               taktiež subsidiárne vrátenie veci Všeobecnému súdu, aby o nej znovu rozhodol,

               —

               uloženie povinnosti žalovanej nahradiť trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka uvádza na podporu tohto odvolania štyri odvolacie dôvody:
   V prvom odvolacom dôvode odvolateľka poukazuje na rozpory v posúdení Všeobecného súdu týkajúceho sa dôkazných prostriedkov o skutkových okolnostiach vo Francúzsku. Všeobecný súd totiž v napadnutom rozsudku posúdil tri dôkazné prostriedky rôznym spôsobom, ktorý je tiež diametrálne odlišný od posúdenia tých istých dôkazných prostriedkov v súbežných spojených veciach T-379/10 a T-381/10, Sanitec a T-380/10, Wabco/Ideal Standard, v ktorých boli žalobkyne zbavené obvinení týkajúcich sa Francúzska. Odvolateľka v tomto konaní sa domnieva, že takýto zásadný rozpor ktorý sa prejavuje v navzájom si odporujúcich záveroch prijatých na základe rovnakých dôkazných prostriedkov, porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania, zásadu in dubio pro reo a taktiež narúša logickú a právnu koherenciu rozsudku Všeobecného súdu.
   V druhom odvolacom dôvode odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia. Všeobecný súd totiž umelo spojil akty, ktoré mali rozdielny právny základ a skutkovo nesúviseli, aby ich kvalifikoval ako komplexné a pretrvávajúce porušenie. Všeobecný súd navyše nezohľadnil neexistenciu akéhokoľvek vzťahu komplementarity medzi aktmi, ktoré aj napriek tomu vyhodnotil spoločne.
   V treťom odvolacom dôvode odvolateľka kritizuje stupeň kontroly uskutočnenej Všeobecným súdom, ktorý sa obmedzil len na zúženú kontrolu a tak v celom rozsahu nevyčerpal svoju kontrolnú a preskúmavaciu právomoc. Odvolateľka z toho vyvodzuje porušenie práva na spravodlivý proces.
   Vo svojom štvrtom odvolacom dôvode sa odvolateľka domnieva, že uložená sankcia je neprimeraná.


title: Vec F-60/05: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z  21. februára 2008 – Vande Velde/Komisia (Verejná služba — Zmluvný zamestnanec — Oneskorená sťažnosť — Zjavne neprípustná žaloba)

text:
               30.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/60

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 21. februára 2008 – Vande Velde/Komisia
   (Vec F-60/05) (1)

   (Verejná služba - Zmluvný zamestnanec - Oneskorená sťažnosť - Zjavne neprípustná žaloba)
   (2008/C 223/112)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Patricke Vande Velde (Linkebeeek, Belgicko) (v zastúpení: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Currall a G. Berscheid, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Arpio Santacruz a I. Sulce, splnomocnené zástupkyne)
   Predmet veci
   Verejná služba – Na jednej strane zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým sa zamieta návrh podaný žalobcom, bývalým pomocným zamestnancom, proti rozhodnutiu, ktorým bolo stanovené jeho zaradenie a odmena ako zmluvného zamestnanca, ako aj na druhej strane návrh na náhradu škody (pôvodne T-268/05)
   Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

               2.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 229, s. 30 (vec pôvodne zapísaná do kancelárie Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev pod číslom T-268/05 a prevedená na Súd pre verejnú službu Európskej únie uznesením z 15. decembra 2005).


title: Vec T-211/15 P: Odvolanie podané 27. apríla 2015: Claudio Necci proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu z 25. marca 2015 vo veci F-5/15, Necci/Komisia

text:
               22.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/38

         Odvolanie podané 27. apríla 2015: Claudio Necci proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu z 25. marca 2015 vo veci F-5/15, Necci/Komisia
   (Vec T-211/15 P)
   (2015/C 205/51)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Claudio Necci (Auderghem, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi a T. Martin, avocats)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy

   Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil uznesenie Súdu pre verejnú službu Európskej únie z 25. marca 2015 vo veci F-5/15 (Necci/Komisia),

               —

               vrátil vec na ďalšie konanie na Súd pre verejnú službu Európskej únie.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľ uvádza dva odvolacie dôvody.

               1.

               Prvý odvolací dôvod je založený na porušení práva na účinnú súdnu ochranu, ktorého sa dopustil Súd pre verejnú službu (ďalej len „SVS“) tým, že zamietol žalobu o neplatnosť podanú odvolateľom z dôvodu neprípustnosti, ktorú nesprávne kvalifikoval ako „zjavnú“.

               2.

               Druhý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil SVS tým, že sa domnieval, že lehota pre podanie sťažnosti v zmysle článku 90 služobného poriadku začala plynúť v deň doručenia návrhu na započítanie odpracovaných rokov a nie v deň jeho prijatia zamestnancom.


title: Vec T-217/11: Žaloba podaná 18. apríla 2011 — Staelen/Ombudsman

text:
               9.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 204/24

         Žaloba podaná 18. apríla 2011 — Staelen/Ombudsman
   (Vec T-217/11)
   2011/C 204/44
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Claire Staelen (Bridel, Luxembursko) (v zastúpení: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaný: Európsky ombudsman

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zaviazal ombudsmana, aby zaplatil žalobkyni sumu v čistej výške 559 382,13 eura ako náhradu materiálnej škody, ktorá jej vznikla v minulosti, pričom táto suma sa zvýši o úroky z omeškania vypočítané podľa sadzby Európskej centrálnej banky zvýšenej o 2 percentuálne body,

               —

               zaviazal ombudsmana, aby odviedol do dôchodkovej sporiteľne Spoločenstva príspevky na dôchodkové sporenie žalobkyne zodpovedajúce základnému platu vypočítané za obdobie od júna 2005 do apríla 2011, t. j. zo základného platu v celkovej výške 482 225,97 eura,

               —

               zaviazal ombudsmana, aby žalobkyni od mája 2011 do marca 2026 mesačne vyplácal sumy v čistej výške zodpovedajúcej platom stanoveným pre úradníkov vo funkcii AD patriacich do triedy AD 9 skupina 2, druhý rok, pri zohľadnení bežného kariérneho postupu úradníka rovnakej triedy, doplnené o zodpovedajúce príspevky na dôchodkové sporenie žalobkyne, ako aj príspevky na zdravotné poistenie,

               —

               zaviazal ombudsmana, aby zaplatil žalobkyni sumu 50 000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy,

               —

               zaviazal ombudsmana na náhradu všetkých trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na nevykonaní všetkých vyšetrovaní, ktoré boli odôvodnené na objasnenie akéhokoľvek prípadného nesprávneho spravovania pri zaobchádzaní so spisom žalobkyne zo strany Európskeho parlamentu. Žalobkyňa vytýka žalovanému pochybenie a v dôsledku toho porušenie článku 3 ods. 1 rozhodnutia 94/262/ESUO, ES, Euratom o úprave a všeobecných podmienkach upravujúcich výkon funkcie ombudsmana (Ú. v. ES L 113, s. 15; Mim. vyd. 01/001, s. 283).

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení, keďže žalovaný prekročil hranice voľnej úvahy, ktorú mal pri skúmaní dôvodnosti sťažnosti a pochybil pri výkone svojich úloh, čím žalobkyni spôsobil ujmu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na chýbajúcej nestrannosti, objektivite a nezávislosti a na zlej vôli a zneužití právomoci, keďže žalovaný na jednej strane uzatvoril s Európskym parlamentom dohodu o spolupráci a na druhej strane sa bezdôvodne vyhol ústredným otázkam týkajúcim sa podanej sťažnosti.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásad starostlivosti a riadnej správy. Žalobkyňa vytýka žalovanému v prvom rade to, že nezohľadnil všetky okolnosti, ktoré mohli byť určujúce pre jeho rozhodnutie prijaté pri skúmaní postavenia žalobkyne, v druhom rade to, že odmietol predložiť dokumenty, z ktorých vychádzalo jeho rozhodnutie, a v treťom rade to, že nedodržal primeranú dĺžku konania.


title: Výmaz veci C-384/03

text:
               23.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/33

         Výmaz veci C-384/03 (1)

   (2005/C 182/59)

      (Jazyk konania: španielčina)

   Uznesením z 28. apríla 2005 predseda Súdneho dvora Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci C-384/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 264, 1.11.2003


title: Vec C-204/07P: Odvolanie podané 16. apríla 2007 : C. A. S. SpA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) zo 6. februára 2007 vo veci T-23/03, C.A.S. SpA/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               23.6.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 140/13

         Odvolanie podané 16. apríla 2007: C. A. S. SpA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) zo 6. februára 2007 vo veci T-23/03, C.A.S. SpA/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-204/07P)
   (2007/C 140/22)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: C. A. S. SpA (v zastúpení: D. Ehle, advokát)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľa:

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa vo veci T-23/03 (1) zo 6. februára 2007,

               —

               vyhovieť návrhom predloženým na prvom stupni; subsidiárne vrátiť vec na rozhodnutie Súdu prvého stupňa,

               —

               vyhovieť návrhom na opatrenia na zabezpečenie priebehu konania, ktoré predložil žalobca podaniami z 28. januára 2003, 4. augusta 2003 a 11. augusta 2003,

               —

               zaviazať odporcu v prvostupňovom konaní nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca opiera svoje odvolanie o deväť nasledujúcich dôvodov, na základe ktorých považuje napadnutý rozsudok za chybný:

      Prvý odvolací dôvod sa týka Súdom prvého stupňa predpokladanej výlučnej právomoci tureckých orgánov zistiť, či nimi vystavené osvedčenia ATR 1 predložené k colnému odbaveniu pri dovoze sú „pravé“ alebo „nepravé“ prípadne „správne“„nesprávne“. Žalobca zastáva názor, že v takýchto prípadoch, v ktorých existujú dostatočné a presvedčivé objektívne dôvody pre súčinnosť príslušných colných orgánov vyvážajúcej krajiny v súvislosti s nezrovnalosťami pri vystavovaní (vyhotovení formulárov, pečiatok a podpisov) k osvedčeniam, ako aj pri colnom odbavení pri vývoze tovaru na základe týchto osvedčení, už nemožno uplatňovať výlučnú právomoc colných orgánov vyvážajúcej krajiny. Vyhlásenia colných orgánov, ktoré boli neskôr priložené k osvedčeniam, nemôžu byť považované za vierohodné a výlučne rozhodujúce.

      Druhým odvolacím dôvodom žalobca nesúhlasí s názorom uvedeným v napadnutom rozsudku, ktorý sa týka rozsahu práva nahliadať do spisov a práva navrhovateľa na obhajobu. Právo nahliadať do spisov sa nemôže vzťahovať len na podklady, z ktorých Komisia podľa jej interného rozhodnutia a jej údajov vychádzala pri vydaní napadnutého rozhodnutia. Právo nahliadať do spisov sa vzťahuje aj na akékoľvek iné dôverné a nedôverné podklady, ktoré mohli byť pri posudzovaní skutočností relevantné pre skutkové a právne postavenie žalobcu.

      Tretí odvolací dôvod žalobca vidí v skutočnosti, že Súd prvého stupňa uložil v celom rozsahu dôkaznú povinnosť žalobcovi aj pri takých skutkových okolnostiach, ktoré v zmysle článku 239 colného kódexu a článku 905 vykonávacieho nariadenia k colnému kódexu odôvodňujú špecifickú situáciu. Žalobca sa domnieva, že v určitých prípadoch dochádza k presunu dôkazného bremena alebo k zredukovaniu dôkaznej povinnosti. V žiadnom prípade žalobca nenesie dôkazné bremenu pri určitých skutočnostiach, ktoré žalobca uvádzal, a ktoré nastali v tretích krajinách (vo veci samej v Turecku), ktoré by mohli alebo museli byť zistené Komisiou/OLAF v rámci optimálnych možností, ktoré majú tieto orgány k dispozícii. To isté platí aj pre skutočnosti, ktoré patria do oblasti pôsobnosti Európskej komisie.
   Ako štvrtý odvolací dôvod žalobca uvádza, že Súd prvého stupňa aj vzhľadom na plnú dôkaznú povinnosť uloženú žalobcovi rozsudkom chybne opomenul prijať opatrenia na zabezpečenie priebehu konania, ktoré navrhoval žalobca, predovšetkým vykonať požadované dokazovanie. Namiesto toho bolo navrhované dokazovanie zamietnuté ako irelevantné.
   V piatom odvolacom dôvode žalobca uvádza, že Súd prvého stupňa po právnej stránke chybne vykladal a kvalifikoval všetky listiny predložené žalobcom, ako aj všetky uvádzané skutočnosti a domnienky, ktoré svedčili o tom, že turecké orgány sa podieľali na (údajne) „nepravých“ (v skutočnosti „nesprávnych“) osvedčeniach ATR 1. V dôsledku toho boli vyvodené chybné právne závery. Súčasne Súd prvého stupňa absolútne nezohľadnil podstatné skutočnosti podľa jednoznačného návrhu žalobcu.
   Ako šiesty odvolací dôvod žalobca uvádza, že Súd prvého stupňa nekvalifikoval ako chybné konanie Komisie v súvislosti s tým, že sa Komisia neobrátila na colný výbor/asociačnú radu.

      Siedmy odvolací dôvod spočíva v tom, že Súd prvého stupňa v súvislosti s konkrétnym osvedčením ATR 1 neuznal odôvodnený záujem žalobcu na čiastočnom zrušení napadnutého rozhodnutia Komisie.

      Ôsmym odvolacím dôvodom žalobca namieta, že Súd prvého stupňa v rozpore s právom opomenul v súvislosti s konkrétnym prípadom zvážiť nestrannosť a riziko. Týmto Súd prvého stupňa neuznal, že vzhľadom na závažné pochybenie tureckých orgánov by bolo pri prijatí nepravého osvedčenia ATR 1 vo vzťahu medzi hospodárskym subjektom a správou nespravodlivé, aby hospodársky subjekt znášal škodu, ktorá by mu pri správnom postupe nevznikla.

      Deviatym odvolacím dôvodom žalobca namieta, že napadnutý rozsudok uplatnením článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu na základe uvedených a zistených skutočností poprel aktívnu súčinnosť tureckých orgánov na vystavení a použití 32 osvedčení ATR 1 sporných vo veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, s. 30.


title: Vec T-448/17: Žaloba podaná 18. júla 2017 – Sevenfriday/EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY)

text:
               11.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/35

         Žaloba podaná 18. júla 2017 – Sevenfriday/EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY)
   (Vec T-448/17)
   (2017/C 300/43)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sevenfriday AG (Zürich, Švajčiarsko) (v zastúpení: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini a G. Bellomo, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Seven SpA (Leinì, Taliansko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „SEVENFRIDAY“ – prihláška č. 12 915 021.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 2. mája 2017 vo veci R 2291/2016-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v časti, v ktorej zamietlo odvolanie podané spoločnosťou Sevenfriday AG proti rozhodnutiu B2400482 zo 7. októbra 2016, a v nadväznosti na to, aby bola prijatá prihláška ochrannej známky Európskej únie č. 1105144.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-349/09: Uznesenie predsedu tretej komory Súdneho dvora zo 14. decembra 2010 — Európska komisia/Poľská republika

text:
               19.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 89/12

         Uznesenie predsedu tretej komory Súdneho dvora zo 14. decembra 2010 — Európska komisia/Poľská republika
   (Vec C-349/09) (1)

   2011/C 89/23
   Jazyk konania: poľština
   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 312, 19.12.2009.


title: Vec C-312/14: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 3. decembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Ráckevei Járásbíróság – Maďarsko) – Banif Plus Bank Zrt./Márton Lantos, Mártonné Lantos (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2004/39/ES — Článok 4 ods. 1 a článok 19 ods. 4, 5 a 9 — Trhy s finančnými nástrojmi — Pojem „investičné služby a činnosti“ — Ustanovenia, ktorými sa má zaručiť ochrana investorov — Pravidlá pre poskytovanie investičných služieb klientom — Povinnosť posúdiť vhodnosť alebo primeranosť ponúkanej služby — Zmluvné dôsledky nedodržania tejto povinnosti — Zmluva o spotrebiteľskom úvere — Pôžička v cudzej mene — Poskytnutie a vrátenie pôžičky vo vnútroštátnej mene — Ustanovenia o výmenných kurzoch)

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/6

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 3. decembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Ráckevei Járásbíróság – Maďarsko) – Banif Plus Bank Zrt./Márton Lantos, Mártonné Lantos
   (Vec C-312/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2004/39/ES - Článok 4 ods. 1 a článok 19 ods. 4, 5 a 9 - Trhy s finančnými nástrojmi - Pojem „investičné služby a činnosti“ - Ustanovenia, ktorými sa má zaručiť ochrana investorov - Pravidlá pre poskytovanie investičných služieb klientom - Povinnosť posúdiť vhodnosť alebo primeranosť ponúkanej služby - Zmluvné dôsledky nedodržania tejto povinnosti - Zmluva o spotrebiteľskom úvere - Pôžička v cudzej mene - Poskytnutie a vrátenie pôžičky vo vnútroštátnej mene - Ustanovenia o výmenných kurzoch))
   (2016/C 038/07)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Ráckevei Járásbíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Banif Plus Bank Zrt.

      Žalovaní: Márton Lantos, Mártonné Lantos

      Výrok rozsudku

   Článok 4 ods. 1 bod 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS sa má vykladať v tom zmysle, že devízové transakcie, ktoré uskutočňuje úverová inštitúcia na základe ustanovení zmluvy o pôžičke v cudzej mene, o akú ide vo veci samej, a ktoré spočívajú v stanovení výšky pôžičky na základe nákupného devízového kurzu platného v okamihu vyplatenia finančných prostriedkov a výšky mesačných splátok na základe platného predajného devízového kurzu v okamihu výpočtu týchto jednotlivých splátok, nepredstavujú investičnú službu alebo činnosť v zmysle tohto ustanovenia, čo však musí overiť vnútroštátny súd.

      (1)  Ú. v. EÚ C 303, 8.9.2014.


title: Pridelenie pána Popescua do komôr

text:
               18.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 346/2

         Pridelenie pána Popescua do komôr
   2010/C 346/03
   Dňa 29. novembra 2010 Všeobecný súd na plenárnom zasadnutí rozhodol v nadväznosti na začatie výkonu funkcie sudcu pána Popescua zmeniť rozhodnutie plenárneho zasadnutia z 20. septembra 2010 o pridelení sudcov do komôr, zmenené a doplnené rozhodnutím z 26. októbra 2010.
   Počas obdobia od 29. novembra 2010 až do dátumu nástupu bulharského člena do funkcie sú pridelení:

         do druhej rozšírenej komory zasadajúcej v zložení piatich sudcov:

   pán Forwood, predseda komory, pán Dehousse, pani Wiszniewska-Białecka, pán Prek, pán Schwarcz a pán Popescu, sudcovia.

         do druhej komory zasadajúcej v zložení troch sudcov:

   pán Forwood, predseda komory

               a)

               pán Dehousse a pán Popescu, sudcovia;

               b)

               pán Dehousse a pán Schwarcz, sudcovia;

               c)

               pán Schwarcz a pán Popescu, sudcovia.

         do siedmej rozšírenej komory zasadajúcej v zložení piatich sudcov:

   pán Dittrich, predseda komory, pán Dehousse, pani Wiszniewska-Białecka, pán Prek, pán Schwarcz a pán Popescu, sudcovia.


title: Vec T-398/07: Rozsudok Všeobecného súdu z  29. marca 2012 — Španielsko/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Zneužitie dominantného postavenia — Španielske trhy so širokopásmovým prístupom na internet — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 82 ES — Určenie cien — Tarifné nožnice — Lojálna spolupráca — Uplatnenie článku 82 ES ultra vires — Právna istota — Ochrana legitímnej dôvery“ )

text:
               12.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/13

         Rozsudok Všeobecného súdu z 29. marca 2012 — Španielsko/Komisia
   (Vec T-398/07) (1)

   (Hospodárska súťaž - Zneužitie dominantného postavenia - Španielske trhy so širokopásmovým prístupom na internet - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 82 ES - Určenie cien - Tarifné nožnice - Lojálna spolupráca - Uplatnenie článku 82 ES ultra vires - Právna istota - Ochrana legitímnej dôvery)
   2012/C 138/22
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: N. Díaz Abad, abogado del Estado)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier a K. Mojzesowicz, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2007) 3196 v konečnom znení zo 4. júla 2007 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 82 [ES] (vec COMP/38.784 — Wanadoo España proti Telefónica)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 8, 12.1.2008.


title: Vec T-514/14: Žaloba podaná 9. júla 2014 – Hispavima/Komisia

text:
               8.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 303/49

         Žaloba podaná 9. júla 2014 – Hispavima/Komisia
   (Vec T-514/14)
   2014/C 303/57
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Hispavima, SL (Murcia, Španielsko) (v zastúpení: A. Ward, A. Barba a J. Torrecilla, abogados)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie na základe článku 263 ZFEÚ v rozsahu, v akom konštatuje existenciu štátnej pomoci a nariaďuje jej vrátenie investorom z AIE (hospodárskych záujmových združení),

               —

               subsidiárne vyhovel žalobným návrhom a ponechal bez účinku príkaz na vrátenie údajnej pomoci v článku 4 ods. 1 in fine rozhodnutia, pretože odporuje zásade právnej istoty a zásade legitímnej dôvery, keďže nemožno nariadiť vrátenie pomoci s dátumom predchádzajúcim uverejneniu rozhodnutia o začatí konania z 21. septembra 2011 v Úradnom vestníku; navyše, konštatoval existenciu ochrany legitímnej dôvery tým AIE, ktoré splnili objektívne požiadavky pre využitie sporných daňových výhod pred uverejnením rozhodnutia z roku 2006 v Úradnom vestníku,

               —

               čiastočne zrušil článok 2 rozhodnutia a určil, že metodika navrhovaná v bodoch 263 až 269 rozhodnutia pre určenie údajnej výhody, ktorú majú investori vrátiť a ktorá má byť prispôsobená vzhľadom na určité odpočty, ktoré neboli zohľadnené, nie je v súlade s právom,

               —

               čiastočne zrušil článok 4 ods. 1 rozhodnutia, keďže Komisia zjavne prekročila svoje právomoci, keď v článku 4 ods. 1 rozhodnutia konštatovala neplatnosť zmluvných ustanovení, ktoré bránia náhrade škody v prospech investorov v prípade konštatovania, že daňové výhody španielskeho systému daňového leasingu predstavujú protiprávnu štátnu pomoc, a

               —

               zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné žalobným dôvodom a tvrdeniam už uvádzaným vo veciach T-401/14, Duro Felguera/Komisia, T-700/13, Bankia/Komisia a T-500/14, Derivados del Flúor/Komisia.


title: Vec C-41/10: Žaloba podaná 25. januára 2010 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo

text:
               27.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/19

         Žaloba podaná 25. januára 2010 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-41/10)
   2010/C 80/34
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. Rozet a N. Yerrel, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Belgické kráľovstvo si tým, že nesprávne a neúplne prebralo smernice 73/239/EHS (1) a 92/49/EHS (2) nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú najmä z článkov 6, 8, 15, 16 a 17 prvej smernice 73/239/EHS, ako aj z článkov 20, 21 a 22 tretej smernice 92/49/EHS,

               —

               zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   V predmetnej žalobe Komisia uvádza, že činnosti belgických vzájomných zdravotných spoločností pôsobiacich v oblasti doplnkového zdravotného poistenia, ktoré nie je súčasťou zákonného systému sociálneho zabezpečenia, nie sú v súlade s prvou a treťou smernicou o neživotnom poistení. V rozsahu, v akom vzájomné zdravotné spoločnosti na trhu s doplnkovým zdravotným poistením priamo konkurujú poisťovacím spoločnostiam musia podliehať rovnakému právnemu režimu ako tieto poisťovacie spoločnosti. Žalobkyňa v tejto súvislosti spochybňuje tvrdenie žalovaného, že služby doplnkového zdravotného poistenia ponúkané vzájomnými zdravotnými spoločnosťami patria pod výnimku stanovenú v článku 2 ods. 1 písm. d) prvej smernice a uvádza, že ochranu zabezpečenú formou doplnkového poistenia nemožno porovnávať s „poistením v rámci zákonného systému sociálneho zabezpečenia“.
   Po prvé Komisia tvrdí, že ustanovenie článku 6 prvej smernice vyžaduje, aby vykonávanie priamej poisťovacej činnosti bolo podmienené predchádzajúcim vydaním úradného povolenia, o ktoré treba požiadať na príslušných orgánoch členského štátu, na území ktorého má spoločnosť sídlo. Avšak pokiaľ ide o činnosť doplnkového zdravotného poistenia belgické vzájomné zdravotné spoločnosti nie sú povolené podľa tohto ustanovenia.
   Po druhé žalobkyňa vytýka žalovanému porušenie článku 8 ods. 1 písm. a) prvej smernice v rozsahu, v akom vzájomné zdravotné spoločnosti nepatria medzi zákonné právne formy vyžadované pre poisťovacie spoločnosti v Belgicku. Navyše vzájomné zdravotné spoločnosti sú oprávnené vykonávať širokú škálu činností, ktoré priamo nesúvisia s ich poisťovacími činnosťami, hoci článok 8 ods. 1 písm. b) stanovuje, že podnik musí obmedziť svoju činnosť na poisťovaciu činnosť a na také operácie, ktoré s ňou bezprostredne súvisia, s vylúčením všetkých ostatných obchodných činností. Belgická právna úprava je problematická aj vo vzťahu k článku 8 ods. 1 písm. c) v rozsahu, v akom stanovuje, že podnik musí predložiť plán činnosti v súlade s článkom 9 smernice. Vzájomné zdravotné spoločnosti však v súvislosti s ich činnosťami doplnkového zdravotného poistenia takýto plán nepredložili. Napokon belgické vzájomné zdravotné spoločnosti nemajú minimálny garančný fond napriek tomu, že to vyžaduje článok 8 ods. 1 písm. d) prvej smernice.
   Po tretie Komisia uplatňuje, že podľa článku 13 a nasl. prvej smernice (najmä článkov 16, 16a a 17), ako aj článkov 15 a 20 až 22 tretej smernice vzájomné zdravotné spoločnosti musia vytvárať dostatočné technické rezervy v súvislosti s ich činnosťami doplnkového zdravotného poistenia, ako aj dostatočnú mieru solventnosti vo vzťahu k celej svojej činnosti. V Belgicku bola miera solventnosti pre doplnkové zdravotné poistenie poskytované vzájomnými zdravotnými spoločnosťami zavedená ešte len v roku 2002 a spôsob výpočtu tejto miery je odlišný od spôsobu výpočtu obsiahnutom v prvej smernici.

      (1)  Prvá smernica Rady 73/239/EHS z 24. júla 1973 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia s výnimkou životného poistenia (Ú. v. ES L 228, s. 3; Mim. vyd. 06/001, s. 14).

      (2)  Smernica Rady 92/49/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia a o zmene a doplnení smerníc 73/239/EHS a 88/357/EHS (tretia smernica o neživotnom poistení) (Ú. v. ES L 228, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 346).


title: Vec C-103/10: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  9. novembra 2010 — Európska komisia/Portugalská republika

text:
               29.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/31

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 9. novembra 2010 — Európska komisia/Portugalská republika
   (Vec C-103/10) (1)

   ()
   2011/C 30/52
   Jazyk konania: portugalčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113, 1.5.2010.


title: Vec T-514/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  23. januára 2014 — NCL/ÚHVT (NORWEGIAN BREAKAWAY) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva NORWEGIAN BREAKAWAY — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               8.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 71/19

      Rozsudok Všeobecného súdu z 23. januára 2014 — NCL/ÚHVT (NORWEGIAN BREAKAWAY)
      (Vec T-514/12) (1)

      (Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva NORWEGIAN BREAKAWAY - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009)
      (2014/C 71/33)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: NCL Corporation Ltd (Miami, Florida, Spojené štáty) (v zastúpení: N. Grüger, advokát)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Schifko, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 12. septembra 2012 (vec R 1017/2012-4) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia NORWEGIAN BREAKAWAY ako ochrannej známky Spoločenstva

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  NCL Corporation Ltd znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT).

         (1)  Ú. v. EÚ C 26, 26.1.2013.


title: Vec T-482/10: Žaloba podaná 4. októbra 2010 — Département du Gers/Komisia

text:
               18.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 346/50

         Žaloba podaná 4. októbra 2010 — Département du Gers/Komisia
   (Vec T-482/10)
   ()
   2010/C 346/99
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Département du Gers (Auch, Francúzsko) (v zastúpení: S. Mabile a J.-P. Mignard, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie 2010/432/EÚ z 28. júla 2010, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje uvádzať na trh produkty, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú kukuricu 1507x59122 (DAS-Ø15Ø7-1xDAS-59122-7), sú z nej zložené alebo vyrobené,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvádzané žalobcom sú rovnaké alebo z podstatnej časti podobné ako žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvádzané vo veci T-478/10, Département du Gers/Komisia.


title: Vec T-175/13: Uznesenie Všeobecného súdu z  28. apríla 2014 – Omega/ÚHVT – Omega Engineering (Ω OMEGA)

text:
               24.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 194/38

         Uznesenie Všeobecného súdu z 28. apríla 2014 – Omega/ÚHVT – Omega Engineering (Ω OMEGA)
   (Vec T-175/13) (1)

   2014/C 194/53
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 147, 25.5.2013.


title: Vec C-332/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Kúria (Maďarsko) 19. júna 2013 — Weigl Ferenc/Nemzeti Innovációs Hivatal

text:
               21.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Kúria (Maďarsko) 19. júna 2013 — Weigl Ferenc/Nemzeti Innovációs Hivatal
   (Vec C-332/12)
   2013/C 274/05
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Kúria

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Weigl Ferenc

      Žalovaný: Nemzeti Innovációs Hivatal

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa Charta základných práv Európskej únie považovať za uplatniteľnú na právny vzťah štátnych úradníkov a verejných zamestnancov?

               2.

               Má sa článok 30 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že ustanovenie, ktoré obsahuje, týkajúce sa ochrany pred bezdôvodným prepustením sa má uplatniť bez ohľadu na to, že členský štát sa nepovažuje za viazaný článkom 24 revidovanej Európskej sociálnej charty?

               3.

               Ak je to tak, má sa článok 30 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že vnútroštátne ustanovenie, podľa ktorého v prípade prepustenia štátneho zamestnanca nie je potrebné oznámiť tomuto zamestnancovi dôvody výpovede, je v súlade s pojmom „bezdôvodné prepustenie“?

               4.

               Má sa slovné spojenie „v súlade s právom Únie a vnútroštátnymi právnymi predpismi a praxou“, obsiahnuté v článku 30 Charty základných práv Európskej únie, vykladať v tom zmysle, že členský štát môže právne vymedziť osobitnú kategóriu osôb, na ktoré v prípade skončenia ich pracovného pomeru nie je potrebné uplatniť článok 30 Charty?

               5.

               Má sa v závislosti od odpovede na druhú až štvrtú otázku článok 51 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie vykladať v súvislosti so štátnymi zamestnancami v tom zmysle, že vnútroštátne súdy nemôžu prihliadať na vnútroštátne predpisy odporujúce článku 30 tejto charty?


title: Vec T-347/06: Rozsudok Všeobecného súdu z  27. septembra 2012 — Nynäs Petroleum a Nynas Belgium/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Holandský trh s bitúmenom určeným na výstavbu ciest — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Pripísateľnosť protiprávneho správania — Pokuty — Spolupráca počas správneho konania — Významná pridaná hodnota — Rovnosť zaobchádzania“ )

text:
               17.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 355/14

         Rozsudok Všeobecného súdu z 27. septembra 2012 — Nynäs Petroleum a Nynas Belgium/Komisia
   (Vec T-347/06) (1)

   (Hospodárska súťaž - Kartely - Holandský trh s bitúmenom určeným na výstavbu ciest - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Pripísateľnosť protiprávneho správania - Pokuty - Spolupráca počas správneho konania - Významná pridaná hodnota - Rovnosť zaobchádzania)
   2012/C 355/25
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Nynäs Petroleum AB (Štokholm, Švédsko) a Nynas Belgium AB (Štokholm) (v zastúpení: A. Howard, barrister, M. Dean a D. McGowan, solicitors)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci L. Gyselen, advokát)

      Predmet veci

   V prvom rade návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 4090 v konečnom znení z 13. septembra 2006 o konaní podľa článku 81 [ES] [Vec COMP/F/38.456 — Bitúmen (Holandsko)] a subsidiárne návrh na zníženie pokuty uloženej žalobkyniam uvedeným rozhodnutím

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Nynäs Petroleum AB a Nynas Belgium AB sú povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 20, 27.1.2007.


title: Vec T-405/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  15. októbra 2008 – Powerserv Personalservice/ÚHVT – Manpower (MANPOWER) ( Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Spoločenstva MANPOWER — Absolútne dôvody zamietnutia — Opisný charakter — Čiastočná zmena — Rozlišovacia spôsobilosť nadobudnutá používaním — Článok 7 ods. 1 písm. c), článok 51 ods. 1 a 2 a článok 63 ods. 3 nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               6.12.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 313/28

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. októbra 2008 – Powerserv Personalservice/ÚHVT – Manpower (MANPOWER)
   (Vec T-405/05) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Spoločenstva MANPOWER - Absolútne dôvody zamietnutia - Opisný charakter - Čiastočná zmena - Rozlišovacia spôsobilosť nadobudnutá používaním - Článok 7 ods. 1 písm. c), článok 51 ods. 1 a 2 a článok 63 ods. 3 nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 313/49)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Powerserv Personalservice GmbH, predtým Manpower Personalservice GmbH (Sankt Pölten, Rakúsko) (v zastúpení: B. Kuchar, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Manpower, Inc. (Milwaukee, Wisconsin, Spojené štáty) (v zastúpení: pôvodne R. Moscona, solicitor, neskôr R. Moscona a A. Bryson, barrister, a nakoniec A. Bryson a V. Marsland, solicitor)
   Predmet veci
   Žaloba o neplatnosť proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 22. júla 2005 (vec R 499/2004-4) týkajúcemu sa návrhu na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva MANPOWER č. 76059
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 22. júla 2005 (vec R 499/2004–4), týkajúce sa návrhu na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva MANPOWER č. 76059, sa mení v tom zmysle, že uvedená ochranná známka nie je opisná pre výrobky a služby, pre ktoré bola zapísaná v Holandsku, vo Švédsku, Fínsku a v Dánsku. Výrok tohto rozhodnutia sa nemení.

               2.

               Návrh Manpower Inc. na zmenu vyššie uvedeného rozhodnutia odvolacieho senátu sa v zostávajúcej časti zamieta.

               3.

               Žaloba sa zamieta.

               4.

               Powerserv Personalservice GmbH je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 22, 28.1.2006.


title: Vec C-146/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria di secondo grado di Trento  17. marca 2006  – Fendt Italiana Srl/Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento

text:
               17.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria di secondo grado di Trento 17. marca 2006 – Fendt Italiana Srl/Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   (Vec C-146/06)
   (2006/C 143/41)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Commissione tributaria di secondo grado di Trento
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: Fendt Italiana Srl

      Odporca: Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   Prejudiciálna otázka
   Je daňový režim podľa článku 62 legislatívneho dekrétu č. 504/95 zlučiteľný so smernicou 2003/96 (1) ES o reštrukturalizácii právneho rámca Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov, ak tieto výrobky nie sú určené na používanie ako motorové palivo alebo ako vykurovacie palivo?

      (1)  Ú. v. EÚ L 283, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405.


title: Vec T-498/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  8. marca 2013 — Mayer Naman/ÚHVT — Daniel e Mayer (David Mayer) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka David Mayer — Skoršia národná slovná ochranná známka DANIEL & MAYER MADE IN ITALY — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Žiadosť o predloženie dôkazu o riadnom používaní podaná prvýkrát pred odvolacím senátom — Omeškanie — Článok 57 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009“ ]

text:
               20.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 114/32

         Rozsudok Všeobecného súdu z 8. marca 2013 — Mayer Naman/ÚHVT — Daniel e Mayer (David Mayer)
   (Vec T-498/10) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka David Mayer - Skoršia národná slovná ochranná známka DANIEL & MAYER MADE IN ITALY - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 53 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Žiadosť o predloženie dôkazu o riadnom používaní podaná prvýkrát pred odvolacím senátom - Omeškanie - Článok 57 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009)
   2013/C 114/50
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: David Mayer Naman (Rím, Taliansko) (v zastúpení: pôvodne S. Sutti, S. Cazzaniga a V. Fedele, neskôr V. Fedele a M. Spolidoro, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Bullock, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Daniel e Mayer Srl (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: M. Andreolini a A. Parini, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 26. júla 2010 (vec R 413/2009-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Daniel e Mayer Srl a David Mayer Naman

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               David Mayer Naman je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 346, 18.12.2010.


title: Vec T-471/13: Žaloba podaná 30. augusta 2013 — Xellia Pharmaceuticals a Zoetis Products/Komisia

text:
               9.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 325/47

         Žaloba podaná 30. augusta 2013 — Xellia Pharmaceuticals a Zoetis Products/Komisia
   (Vec T-471/13)
   2013/C 325/75
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Xellia Pharmaceuticals (Kodaň, Dánsko) a Zoetis Products, LLC (New Jersey, Spojené štáty) (v zastúpení: D. Hull, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil článok 1 ods. 3, článok 2 ods. 3 a článok 3 rozhodnutia Komisie C(2013) 3803 final vo veci z 19. júna 2013 (COMP/39229 — Lundbeck) v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, alebo

               —

               subsidiárne vyhlásil článok 1 ods. 3 rozhodnutia za čiastočne neplatný a znížil výšku uloženej pokuty, a

               —

               nariadil Komisii nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú osem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení pri tvrdení, že obmedzenia stanovené v dohode o vysporiadaní prekročili pôsobnosť patentov spoločnosti Lundbeck.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení pri použití nesprávnych právnych kritérií na určenie, či Alpharma bola potenciálny konkurent, a na zjavne nesprávnom posúdení pri tvrdení, že Alpharma bola potenciálny konkurent.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení pri tvrdení, že „cieľom“ dohody o vysporiadaní bolo obmedzenie hospodárskej súťaže.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení pri tvrdení, že prišlo k obmedzeniu hospodárskej súťaže v zmysle článku 101, napriek skutočnosti, že dohoda o vysporiadaní iba odrážala výlučnú pôsobnosť patentov spoločnosti Lundbeck, u ktorých musí existovať z právneho hľadiska domnienka platnosti.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na porušení žalobcových práv na obranu z dôvodu, že bol neskoro oboznámený o i) existencii vyšetrovania, a ii) osobitných námietkach Komisie.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na porušení zásady nediskriminácie z dôvodu zaslania rozhodnutia spoločnosti Zoetis.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení pri výpočte pokuty, bez zohľadnenia obmedzenej závažnosti údajného porušenia, a na zjavne nesprávnom posúdení pri uložení pokuty proporcionálne vyššej ako pokuty uloženej spoločnosti Lundbeck a nezohľadnení právnej nejednoznačnosti, nízkej závažnosti porušenia a geografického rozsahu.

               8.

               Ôsmy žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení, keď bola voči spoločnosti A.L. Industrier uplatnená maximálna výška pokuty 10 % jej ročného obratu v roku 2011 a nie jej významne vyššieho ročného obratu v roku 2012, v dôsledku čoho boli žalobkyne nútené zaplatiť proporcionálne väčšiu časť pokuty.


title: Vec T-376/15: Žaloba podaná 28. apríla 2016 – KK/EASME

text:
               4.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/33

         Žaloba podaná 28. apríla 2016 – KK/EASME
   (Vec T-376/15)
   (2016/C 243/35)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: KK (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: J.-P. Spitzer, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentúra pre malé a stredné podniky (EASME)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie z 15. júna 2015, ktorým EASME zamietla ponuku žalobkyne,

               —

               uložil EASME povinnosť zaplatiť sumu 50 000 eur ako náhradu za stratu príležitosti a 90 800 eur ako náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy žalobkyne,

               —

               uložil EASME povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na technickej neprístupnosti internetovej stránky, na ktorú mal byť uložený návrh žalobkyne v odpovedi na výzvu na predkladanie návrhov a súvisiacich činností patriacich do rámcového programu pre výskum a inováciu (2014 – 2020) – Horizon 2020.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že žalobkyňa v rozpore s tvrdením EASME podvodným spôsobom nepodpísala záväzok prijatý pri predložení svojho návrhového spisu.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že zamietnutie návrhu predloženého žalobkyňou je v rozpore s pravidlami súťaže.

         Žalobkyňa uvádza tiež dva žalobné dôvody na podporu svojich návrhov na náhradu škody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na majetkovej škode, ktorú žalobkyňa utrpela v dôsledku straty príležitosti.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na majetkovej škode, ktorú žalobkyňa utrpela v dôsledku času stráveného prípravou odpovede na výzvu na predkladanie návrhov.


title: Vec C-460/07: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  23. apríla 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof — Rakúsko) — Sandra Puffer/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz (Šiesta smernica o DPH — Článok 17 ods. 2 a 6 — Právo na odpočet dane na vstupe — Náklady na výstavbu budovy určenej na podnikanie platiteľa dane — Článok 6 ods. 2 — Používanie časti budovy na súkromné účely — Finančná výhoda v porovnaní s osobami, ktoré nie sú platiteľmi dane — Rovnosť zaobchádzania — Štátna pomoc podľa článku 87 ES — Vylúčenie práva na odpočet)

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/13

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 23. apríla 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof — Rakúsko) — Sandra Puffer/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz
   (Vec C-460/07) (1)

   (Šiesta smernica o DPH - Článok 17 ods. 2 a 6 - Právo na odpočet dane na vstupe - Náklady na výstavbu budovy určenej na podnikanie platiteľa dane - Článok 6 ods. 2 - Používanie časti budovy na súkromné účely - Finančná výhoda v porovnaní s osobami, ktoré nie sú platiteľmi dane - Rovnosť zaobchádzania - Štátna pomoc podľa článku 87 ES - Vylúčenie práva na odpočet)
   2009/C 141/20
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Sandra Puffer

      Žalovaný: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verwaltungsgerichtshof — Výklad článku 87 ES a článku 17 ods. 6 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) — Odpočítanie sumy dane z pridanej hodnoty zaplatenej na vstupe za výstavbu budovy používanej v zásade na súkromné účely bývania a v zostávajúcej časti určenej na prenajímanie podliehajúce dani — Vnútroštátna právna úprava upravujúca súkromné používanie ako plnenie oslobodené od zdanenia a vylučujúca, v znení platnom v čase nadobudnutia účinnosti smernice, právo na odpočítanie dane zaplatenej na vstupe vzťahujúcej sa k častiam budovy, ktoré používa platiteľ dane na súkromné účely — Platnosť smernice 77/388/EHS a najmä jej článku 17 v rozsahu v akom ustanovuje daňové zvýhodnenie pri nadobudnutí obytnej budovy v prospech platiteľov dane používajúcich svoje budovy, hoci minimálne, na účely podnikania na rozdiel od ostatných platiteľov dane a štátnych príslušníkov iných členských štátov

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 17 ods. 2 písm. a) a článok 6 ods. 2 písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, neodporujú všeobecnej zásade práva Spoločenstva, zásade rovnosti zaobchádzania tým, že tieto ustanovenia môžu platiteľom dane udeliť finančnú výhodu v porovnaní s osobami, ktoré nie sú platiteľmi dane, a v porovnaní s platiteľmi dane, ktorí používajú svoje nehnuteľnosti iba na súkromné účely bývania, prostredníctvom mechanizmu práva na úplný a okamžitý odpočet dane z pridanej hodnoty splatnej na vstupe za výstavbu nehnuteľnosti na zmiešané používanie a neskoršie postupne rozvrhnuté vyrubenie tejto dane zo súkromného používania tejto nehnuteľnosti.

               2.

               Článok 87 ods. 1 ES sa má vykladať tak, že mu neodporuje vnútroštátne opatrenie preberajúce článok 17 ods. 2 písm. a) šiestej smernice 77/388, ktoré stanovuje, že právo na odpočet dane z pridanej hodnoty splatnej na vstupe je obmedzené na platiteľov dane, ktorí poskytujú zdaniteľné plnenia, s výnimkou platiteľov dane, ktorí poskytujú iba plnenia oslobodené od dane, v rozsahu v akom toto vnútroštátne opatrenie môže udeľovať finančnú výhodu iba platiteľom dane poskytujúcim zdaniteľné plnenia.

               3.

               Článok 17 ods. 6 šiestej smernice 77/388 sa má vykladať tak, že výnimka, ktorú uvádza, sa neuplatňuje na vnútroštátne ustanovenie, ktoré mení právnu úpravu existujúcu k dátumu nadobudnutia účinnosti tejto smernice, ktoré vychádza z odlišnej logiky než logika skoršej právnej úpravy a ktoré zavádza nové postupy. V tejto súvislosti je irelevantné, či vnútroštátny zákonodarca pristúpil k zmene skoršej vnútroštátnej právnej úpravy vychádzajúc zo správneho, alebo nesprávneho výkladu práva Spoločenstva. Otázka, či takáto zmena vnútroštátneho ustanovenia ovplyvňuje, vzhľadom na uplatniteľnosť článku 17 ods. 6 druhého pododseku šiestej smernice 77/388, tiež iné vnútroštátne ustanovenie, závisí od vzájomnej závislosti alebo autonómnosti predmetných vnútroštátnych ustanovení, čo prislúcha posúdiť vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 315, 22.12.2007.


title: Vec F-109/14: Žaloba podaná 13. októbra 2014 – ZZ/Komisia

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/54

         Žaloba podaná 13. októbra 2014 – ZZ/Komisia
   (Vec F-109/14)
   (2015/C 007/66)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: L. M. Ribolzi, advokát)

      Žalovaná: Komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Komisie o zamietnutí žiadosti o zvýšenie pozostalostného dôchodku rozvedenej manželky zosnulého úradníka

      Návrhy žalobcu

               —

               uložiť Komisii povinnosť vyplatiť podiel 35 % pozostalostného dôchodku zosnulého v prospech žalobcu rovnajúcemu sa sume 2  857,40 eura v čase úmrtia, navýšeného od toho dátumu o úroky splatné z oneskorených platieb,

               —

               uložiť žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Vec F-22/11: Žaloba podaná 28. februára 2011 — Conticchio/Komisia

text:
               7.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 139/31

         Žaloba podaná 28. februára 2011 — Conticchio/Komisia
   (Vec F-22/11)
   2011/C 139/58
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Rosella Conticchio (Rím, Taliansko) (v zastúpení: R. Giuffridda a A. Tortora, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia o stanovení práva na dôchodok žalobkyne v rozsahu, v akom jej bol priznaný dôchodok na základe počtu odpracovaných rokov v platovej triede AST 7/1 namiesto v platovej triede AST 7/2

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie č. R/489/10 z 18. novembra 2010 oznámené 24. novembra 2010, ktorým menovací orgán zamietol jej sťažnosť,

               —

               priznať so spätnou účinnosťou žalobkyni postup z platového stupňa AST/1 do platového stupňa AST/2,

               —

               zaviazať administratívny útvar vyplácajúci dôchodok, na ktorý má pani Conticchio nárok, aby vrátil žalobkyni dlžnú sumu spolu s úrokmi, kompenzáciou z titulu menovej devalvácie a iných súvisiacich nákladov, a to od 1. júna 2010 až do zaplatenia,

               —

               uložiť Európskej komisii povinnosť vrátiť žalobkyni sumy, ktoré musela bezdôvodne zaplatiť, pokiaľ ide o splatenie nárokov na dôchodok,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.


title: Vec C-135/11 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  21. júna 2012 — IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH/Európska komisia, Dánske kráľovstvo, Fínska republika, Švédske kráľovstvo [Odvolanie — Prístup verejnosti k dokumentom inštitúcií — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Článok 4 ods. 5 — Rozsah — Dokumenty pochádzajúce z členského štátu — Námietka tohto členského štátu proti zverejneniu týchto dokumentov — Rozsah kontroly uskutočnenej inštitúciou a súdom Únie na základe dôvodov námietky uvádzaných členským štátom — Predloženie predmetného dokumentu súdu Únie]

text:
               18.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 250/6

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 21. júna 2012 — IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH/Európska komisia, Dánske kráľovstvo, Fínska republika, Švédske kráľovstvo
   (Vec C-135/11 P) (1)

   (Odvolanie - Prístup verejnosti k dokumentom inštitúcií - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Článok 4 ods. 5 - Rozsah - Dokumenty pochádzajúce z členského štátu - Námietka tohto členského štátu proti zverejneniu týchto dokumentov - Rozsah kontroly uskutočnenej inštitúciou a súdom Únie na základe dôvodov námietky uvádzaných členským štátom - Predloženie predmetného dokumentu súdu Únie)
   2012/C 250/10
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH (v zastúpení: S. Crosby a S. Santoro, advocaten)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Dánske kráľovstvo, Fínska republika, Švédske kráľovstvo (v zastúpení: C. O’Reilly a P. Costa de Oliveira, splnomocnené zástupkyne)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. januára 2011, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds/Komisia (T-362/08), ktorým bola zamietnutá žaloba o neplatnosť rozhodnutia Komisie z 19. júna 2008 o čiastočnom odmietnutí sprístupniť žalobkyni určité dokumenty zaslané Komisii nemeckými orgánmi v rámci konania týkajúce ho sa deklasifikácie chránenej lokality na základe smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102)

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 13. januára 2011, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds/Komisia (T-362/08), sa zrušuje.

               2.

               Vec sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie na nové konanie, aby rozhodol o žalobe podanej zo strany IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH, ktorej predmetom bolo zrušenie rozhodnutia Európskej komisie z 19. júna 2008, ktorým jej bol zamietnutý prístup k dokumentu doručenému Európskej komisii nemeckými orgánmi v rámci konania o deklasifikácii chráneného územia podľa smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín.

               3.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní vo veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 179, 18.6.2011.


title: Vec C-127/06: Žaloba podaná  3. marca 2006  – Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo

text:
               6.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/8

         Žaloba podaná 3. marca 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-127/06)
   (2006/C 108/14)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: A. Aresu, splnomocnený zástupca)

      Žalovaný: Luxemburské veľkovojvodstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že neprijatím zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení potrebných pre dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/65/ES z 23. septembra 2002 o poskytovaní finančných služieb spotrebiteľom na diaľku a o zmene a doplnení smernice Rady 90/619/EHS a smerníc 97/7/ES a 98/27/ES (1), a v každom prípade tým, že o predmetných predpisoch neinformovalo Komisiu, si Luxemburské veľkovojvodstvo nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Luxemburské veľkovojvodstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice 2002/65/ES uplynula 9. októbra 2004.

      (1)  Ú. v. ES L 271, s. 16.


title: Vec C-448/11 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  5. decembra 2013 — SNIA Spa, v režime mimoriadnej správy/Európska komisia (Odvolanie — Kartely — Európsky trh s peroxidom vodíka a perboritanom sodným — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie — Pripísanie zodpovednosti v oblasti hospodárskej súťaže — Kritérium hospodárskej kontinuity — Porušenie práva na obhajobu — Povinnosť odôvodnenia)

text:
               15.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/5

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 5. decembra 2013 — SNIA Spa, v režime mimoriadnej správy/Európska komisia
   (Vec C-448/11 P) (1)

   (Odvolanie - Kartely - Európsky trh s peroxidom vodíka a perboritanom sodným - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie - Pripísanie zodpovednosti v oblasti hospodárskej súťaže - Kritérium hospodárskej kontinuity - Porušenie práva na obhajobu - Povinnosť odôvodnenia)
   2014/C 45/08
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: SNIA Spa, v režime mimoriadnej správy (v zastúpení: A. Santa Maria, C. Biscaretti di Ruffia a E. Gambaro, avvocati)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci, L. Malferrari a B. Gencarelli, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) zo 16. júna 2011 SNIA/Komisia (T-194/06), ktorým sa zamietla žaloba o neplatnosť časti rozhodnutia Komisie K(2006) 1766 v konečnom znení z 3. mája 2006 týkajúceho sa konania podľa článku 81 [ES] a článku 53 dohody EHP (vec COMP/F/38.620 — Peroxid vodíka a perboritan) v rozsahu, v akom Komisia uložila pokutu Caffaro S.r.l. a SNIA SpA, ktorú majú zaplatiť spoločne a nerozdielne — Pravidlá týkajúce sa pripísateľnosti protisúťažných postupov v prípade fúzie — Porušenie práva na obhajobu a povinnosti odôvodnenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               SNIA SpA, v režime mimoriadnej správy, je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 311, 22.10.2011.


title: Vec C-286/12: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. novembra 2012 — Európska komisia/Maďarsko (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Sociálna politika — Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní a povolaní — Smernica 2000/78/ES — Článok 2 a článok 6 ods. 1 — Vnútroštátny režim, ktorý stanovuje, že služobný pomer sudcov, prokurátorov a notárov povinne zaniká dovŕšením veku 62 rokov — Legitímne ciele odôvodňujúce rozdielne zaobchádzanie so zamestnancami, ktorí nedovŕšili vek 62 rokov — Primeranosť dĺžky prechodného obdobia)

text:
               12.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/22

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. novembra 2012 — Európska komisia/Maďarsko
   (Vec C-286/12) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Sociálna politika - Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní a povolaní - Smernica 2000/78/ES - Článok 2 a článok 6 ods. 1 - Vnútroštátny režim, ktorý stanovuje, že služobný pomer sudcov, prokurátorov a notárov povinne zaniká dovŕšením veku 62 rokov - Legitímne ciele odôvodňujúce rozdielne zaobchádzanie so zamestnancami, ktorí nedovŕšili vek 62 rokov - Primeranosť dĺžky prechodného obdobia)
   2013/C 9/35
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J. Enegren a K. Talabér-Ritz, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Maďarsko (v zastúpení: M. Z. Fehér, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 2 a článku 6 ods. 1 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79) — Vnútroštátny režim, ktorý stanovuje, že služobný pomer sudcov, prokurátorov a notárov povinne zaniká dovŕšením veku 62 rokov — Neexistencia legitímnych cieľov odôvodňujúcich toto rozdielne zaobchádzanie so zamestnancami, ktorí nedovŕšili vek 62 rokov — Neprimeraná dĺžka prechodného obdobia (jeden rok)

      Výrok rozsudku

               1.

               Maďarsko si tým, že prijalo vnútroštátny režim, ktorý stanovuje, že dovŕšením veku 62 rokov zaniká služobný pomer sudcov, prokurátorov a notárov, čo vedie k rozdielnemu zaobchádzaniu na základe veku, ktoré nie je primerané sledovaným cieľom, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 2 a článku 6 ods. 1 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní.

               2.

               Maďarsko je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 21.7.2012.


title: Vec C-576/10: Žaloba podaná 9. decembra 2010 — Európska komisia/Holandské kráľovstvo

text:
               19.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/19

         Žaloba podaná 9. decembra 2010 — Európska komisia/Holandské kráľovstvo
   (Vec C-576/10)
   2011/C 55/34
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. van Beek a C. Zadra, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Holandské kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Holandské kráľovstvo si tým, že porušilo právo Európskej únie v oblasti zadávania verejných zákaziek a najmä smernicu 2004/18/ES (1) v súvislosti s verejnou koncesiou na práce, ktorú zadala obec Eindhoven, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 2 a hlavy III smernice 2004/18/ES,

               —

               zaviazať Holandské kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa názoru Komisie je dohoda o kooperácii, ktorú 11. júna 2007 uzavrela obec Eindhoven so spoločnosťou Hurks Bouw en Vastgoed B.V., verejnou koncesiou na práce v zmysle článku 1 ods. 3 smernice 2004/18/ES.
   Keďže odhadovaná hodnota verejnej koncesie na práce presahuje uplatniteľnú hraničnú hodnotu, musela byť vypísaná podľa smernice 2004/18/ES a najmä podľa jej článku 2 a hlavy III. Navyše by sa podľa článkov 63 až 65 smernice 2004/18/ES museli zverejniť všetky verejné zákazky na práce zadané spoločnosti Hurks Bouw en Vastgoed B.V., ktoré presahujú hraničnú hodnotu.
   Zo skutočnosti, že obec Eindhoven na spornú verejnú koncesiu na práce zadanú spoločnosti Hurks Bouw en Vastgoed B.V. neuplatnila smernicu 2004/18/ES a najmä jej článok 2 a hlavu III Komisia dospela k záveru, že došlo k porušeniu smernice.
   Komisia po tom všetkom dospela k záveru, že Holandské kráľovstvo si v súvislosti s verejnou koncesiou na práce, ktorú zadala obec Eindhoven, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva Európskej únie v oblasti zadávania verejných zákaziek a najmä z článku 2 a hlavy III smernice 2004/18/ES.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132).


title: Vec C-24/10: Žaloba podaná 14. januára 2010 — Európska komisia/Helénska republika

text:
               13.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/41

         Žaloba podaná 14. januára 2010 — Európska komisia/Helénska republika
   (Vec C-24/10)
   2010/C 63/64
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Karanasou-Apostolopuolou a G. Braun)

      Žalovaná: Helénska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Helénska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/46/ES (1) zo 14. júna 2006, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 78/660/EHS o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností, smernica Rady 83/349/EHS o konsolidovaných účtovných závierkach, smernica Rady 86/635/EHS o ročnej účtovnej závierke a konsolidovaných účtoch bánk a iných finančných inštitúcií a smernica Rady 91/674/EHS o ročných účtovných závierkach a konsolidovaných účtovných závierkach poisťovní, alebo v každom prípade tým, že o týchto opatreniach neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Helénsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice 2006/46 do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 5. septembra 2008.

      (1)  Ú. v. EÚ L 224, s.1.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. apríla 2005 vo veci T-273/02, Krüger GmbH & Co. KG proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva CALPICO — Skoršia národná ochranná známka CALYPSO — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 — Právo byť vypočutý)

text:
               25.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/12

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 20. apríla 2005
   vo veci T-273/02, Krüger GmbH & Co. KG proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva CALPICO - Skoršia národná ochranná známka CALYPSO - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 - Právo byť vypočutý)
   (2005/C 155/24)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci T-273/02, Krüger GmbH & Co. KG, so sídlom v Bergisch Gladbach (Nemecko), v zastúpení: S. von Petersdorff-Campen, advokátka, proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (splnomocnený zástupca: G. Schneider), ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník konania pred Súdom prvého stupňa je Calpis Co. Ltd, so sídlom v Tokiu (Japonsko), v zastúpení: O. Jüngst a M. Schork, advokáti, predmetom ktorej je žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 25. júna 2002 (vec R 484/200-1), ktoré sa týka námietkového konania medzi Calpis Co. Ltd a Krüger GmbH & Co. KG, Súd prvého stupňa (štvrtá komora) v zložení: predseda H. Legal, sudcovia P. Mengozzi a I. Wisniewska-Białecka, tajomník: I. Natsinas, referent, vyhlásil dňa 20. apríla 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Žaloba sa zamieta.

               2)

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 274, z 9. 11. 2002


title: Spojené veci T-200/03 a T-313/03: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  21. februára 2006  – V/Komisia ( Úradníci — Prepustenie pre nespôsobilosť — Článok 51 Služobného poriadku — Zjavne nesprávne posúdenie — Zneužitie právomoci — Povinnosť starostlivosti — Právo na obhajobu — Proporcionalita — Rovnosť zaobchádzania — Odôvodnenie — Hodnotiaca správa — Prípustnosť — Záujem na konaní )

text:
               22.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/11

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 21. februára 2006 – V/Komisia
   (Spojené veci T-200/03 a T-313/03) (1)

   („Úradníci - Prepustenie pre nespôsobilosť - Článok 51 Služobného poriadku - Zjavne nesprávne posúdenie - Zneužitie právomoci - Povinnosť starostlivosti - Právo na obhajobu - Proporcionalita - Rovnosť zaobchádzania - Odôvodnenie - Hodnotiaca správa - Prípustnosť - Záujem na konaní“)
   (2006/C 96/20)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: V (Overijse, Belgicko) (v zastúpení: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Currall, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Zrušenie rozhodnutia, ktorým menovací orgán prepustil žalobkyňu pre nespôsobilosť, ako aj návrh na zrušenie hodnotiacej správy žalobkyne za obdobie 1999/2001
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloby T-200/03 a T-313/03 sa zamietajú.

               2.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy, ktoré mu vznikli v tomto konaní, ako aj v konaní o vydanie predbežného opatrenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 200, 23.8.2003.