title: Vec C-38/08 P: Odvolanie, ktoré 1. februára 2008 podal Jörn Sack proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z  11. decembra 2007 vo veci T-66/05, Jörn Sack/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               26.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 107/11

         Odvolanie, ktoré 1. februára 2008 podal Jörn Sack proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z 11. decembra 2007 vo veci T-66/05, Jörn Sack/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-38/08 P)
   (2008/C 107/17)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Jörn Sack (v zastúpení: U. Lehmann-Brauns a D. Mahlo, advokáti)

      Druhý účastník odvolacieho konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. decembra 2007 vo veci T-66/05 (tak, že Súdny dvor sám rozhodne na základe zásady rovnosti zaobchádzania o otázkach, ktoré v rozpore s právom zostali otvorené) a žalobe vyhovieť v časti, v ktorej sa navrhuje zrušiť rozhodnutie Komisie o stanovení mesačného platu odvolateľa za mesiac máj 2004,

               —

               subsidiárne sa navrhuje zrušiť uvedený rozsudok a vec vrátiť na nové prejednanie Súdu prvého stupňa, ktorý rozhodne o otázke porušenia zásady rovnosti zaobchádzania v dôsledku nezohľadnenia odvolateľa pri stanovení príplatku za výkon funkcie podľa článku 44 ods. 2 služobného poriadku.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolanie proti rozsudku Súdu prvého stupňa, podľa ktorého odvolateľovi ako koordinátorovi pre všetky právne otázky súvisiace s rozširovaním Európskej únie, zamestnanému v právnom servise Komisie, neprináleží príplatok za výkon funkcie, sa opiera o nasledujúce dôvody:
   Prvý dôvod odvolania: Súd prvého stupňa nezohľadnil význam a dosah všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania uplatňovanej v práve Spoločenstva, a teda porušil túto zásadu.
   Zásada rovnosti zaobchádzania je tak vo svojej všeobecnej forme, ako aj osobitnej podobe zakotvená ako zákaz diskriminácie v článkoch 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie a Súdny dvor ju vo svojej judikatúre už roky uznáva ako zásadu práva Spoločenstva vyššej právnej sily. Povinnosť rešpektovať rovnosť zaobchádzania je v práve Spoločenstva nielen povinnosťou všetkých orgánov, ale aj subjektívnym právom jednotlivcov dotknutých opatrením orgánov na rovnaké zaobchádzanie. Keďže Súdny dvor vo svojej judikatúre už dávnejšie priznal tejto zásade prednosť pred sekundárnym právom Spoločenstva, musí byť v rámci výkladu a uplatňovania práva Spoločenstva náležite zohľadnený jej význam ako základného práva. Európsky súdny dvor musí brať ohľad na zásadu rovnosti zaobchádzania aj v rámci procesných pravidiel a jednotlivých konaní.
   Odvolateľ sa vo svojej argumentácii vôbec neodvolával na služobný poriadok, ale na zásadu rovnosti zaobchádzania a uvádzal, že vykonával funkcie, ktoré nielen že sú rovnocenné s funkciou vedúceho útvaru, ale v porovnaní s činnosťou vedúcich útvarov sú dokonca vyššie kvalifikované, pokiaľ ide o vykonávanie riadiacich úloh na strednej úrovni. Tým, že Súd prvého stupňa vôbec neporovnával a neskúmal postavenie odvolateľa s inými zvýhodnenými kategóriami úradníkov, ho úplne pozbavil ochrany základných práv proti svojvoľnému zaobchádzaniu a porušil zásadu rovnosti.
   Druhý dôvod odvolania: Súd prvého stupňa porušil logické právne pravidlá.
   Rovnosť a právny zmier by mohli v prípade, ak by bolo svojvoľné zaobchádzanie namietané viacerými dotknutými jednotlivcami, dosiahnuté iba tak, že by súdom bolo konštatované, že neexistuje porovnateľná situácia, v ktorej je takéto zaobchádzanie namietané, alebo by bolo konštatované, že tí, ktorí sa v takejto situácii nachádzajú, boli neprávom zvýhodnení, a odvolateľ v dôsledku toho rovnako nemá na zvýhodnenie právny nárok. Opierajúc sa o tieto logické pravidlá je zjavné, že na zamietnutie žaloby by bolo potrebné odpovedať aspoň na jednu z dvoch otázok týkajúcich sa odvolateľa záporne. Po prvé, Súd prvého stupňa mal rozhodnúť o tom, či funkcie vykonávané úradníkom, ktoré Komisia považuje za rovnocenné s funkciou vedúcich útvarov, sú rovnocenné s funkciou odvolateľa, a po druhé, či týmto úradníkom bol oprávnene alebo neoprávnene Komisiou poskytnutý prídavok za výkon funkcie.
   Keďže o týchto dvoch otázkach nebolo rozhodnuté, aby ich bolo možné kvalifikovať ako právne irelevantné, treba predpokladať, že žaloba by musela byť zamietnutá aj vtedy, ak by obidve otázky mali byť zodpovedané v zmysle návrhu odvolateľa. Takýto záver však nie je možný. Keďže Súd prvého stupňa neskúmal otázku legality zahrnutia ostatných kategórií úradníkov Komisiou v právom požadovanom rozsahu, a síce na základe zásady rovnosti zaobchádzania, ktorá má prednosť pred sekundárnym právom Spoločenstva, je potrebné vychádzať z toho, že takéto skúmanie by viedlo k záveru, že Komisia pri rozšírení na ďalšie kategórie úradníkov konala v súlade s právom. Na rozdiel od súvisiaceho tvrdenia Súdu prvého stupňa odvolateľ teda nepožaduje rovné postavenie v protiprávnej situácii, ale požaduje rovnaké zaobchádzanie v situácii, ktorá je v súlade s právom.
   Tretí dôvod odvolania: Súd prvého stupňa porušil základné zásady riadneho procesného postupu.
   Neskúmanie otázky, či základné práva vôbec boli porušené, predstavuje závažné porušenie tohto práva ako právny omyl týkajúci sa otázky, či základné právo bolo alebo nebolo skutočne porušené. Iba ak tvrdenie odvolateľa, že základné právo bolo porušené, je úplne nepravdivé, alebo že skutočnosti uvedené na účely porovnania situácií nie sú vonkoncom základom pre toto tvrdenie, možno opomenúť vecné skúmanie porušenia základného práva. V prejednávanej veci však tomu tak nebolo. Súd prvého stupňa teda porušil základné zásady riadneho procesného postupu. Už len z toho dôvodu musí byť rozsudok s uvedeným odôvodnením zrušený.


title: Vec T-28/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  11. júla 2007 – Mülhens/ÚHVT – Cara (TOSKA LEATHER) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva TOSKA LEATHER — Skoršia medzinárodná slovná ochranná známka TOSCA — Relatívne dôvody zamietnutia — Ochranná známka všeobecne známa v zmysle článku 6 bis Parížskeho dohovoru — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 — Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94 )

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/30

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. júla 2007 – Mülhens/ÚHVT – Cara (TOSKA LEATHER)
   (Vec T-28/04) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva TOSKA LEATHER - Skoršia medzinárodná slovná ochranná známka TOSCA - Relatívne dôvody zamietnutia - Ochranná známka všeobecne známa v zmysle článku 6 bis Parížskeho dohovoru - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 - Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94“)
   (2007/C 199/56)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Mülhens GmbH & Co. KG (Kolín, Nemecko) (v zastúpení: T. Schulte-Beckhausen, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne M. Capostagno, neskôr O. Montalto, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Mirco Cara (Vigevano, Taliansko) (v zastúpení: G. Cimolino, advokát)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 20. novembra 2003 (vec R 10/2003-1), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Mülhens GmbH & Co. KG a pánom Mirco Cara
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Mülhens GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2004.


title: Vec C-268/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Županijski Sud u Zagrebu (Chorvátsko) 18. mája 2017 – Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta/AY

text:
               7.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 256/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Županijski Sud u Zagrebu (Chorvátsko) 18. mája 2017 – Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta/AY
   (Vec C-268/17)
   (2017/C 256/08)
   Jazyk konania: chorvátčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Županijski Sud u Zagrebu

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta

      Obvinený: AY

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Treba vykladať článok 4 ods. 3 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV v tom zmysle, že rozhodnutie nestíhať trestný čin, na základe ktorého bol európsky zatykač vydaný alebo stíhanie zastaviť sa vzťahuje výlučne na trestný čin, ktorý je predmetom európskeho zatykača alebo treba toto ustanovenie chápať v tom zmysle, že vzdanie sa alebo opustenie od stíhania sa tiež musí týkať vyžiadanej osoby ako podozrivého/obvineného v tomto stíhaní?

               2.

               Môže členský štát odmietnuť na základe článku 4 ods. 3 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV vykonať vydaný európsky zatykač vtedy, keď súdny orgán iného členského štátu rozhodol buď nestíhať trestný čin, ktorý je predmetom európskeho zatykača alebo toto stíhanie ukončiť, v prípade, keď má v rámci tohto stíhania vyžiadaná osoba postavenie svedka a nie podozrivého/obvineného?

               3.

               Predstavuje rozhodnutie ukončiť vyšetrovanie, v rámci ktorého nemala vyžiadaná osoba postavenie podozrivého ale bola vypočutá ako svedok, pre iné členské štáty dôvod nevyhovieť vydanému európskemu zatykaču, v súlade s článkom 3 ods. 2 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV?

               4.

               Aký je vzťah medzi povinným dôvodom odmietnutia odovzdania upraveným v článku 3 ods. 2 rámcového rozhodnutia v prípade, ak „vykonávajúci súdny orgán je informovaný o tom, že požadovaná osoba bola s konečnou platnosťou odsúdená niektorým členským štátom za rovnaké trestné činy“ a nepovinným dôvodom odmietnutia odovzdania upraveným v článku 4 ods. 3 rámcového rozhodnutia v prípade, ak „bol vynesený definitívny rozsudok proti vyžiadanej osobe v niektorom členskom štáte pre rovnaké činy, čo bráni ďalšiemu konaniu“?

               5.

               Treba článok 1 ods. 2 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV vykladať v tom zmysle, že vykonávajúci štát je povinný prijať rozhodnutie o každom európskom zatykači, ktorý mu je postúpený, a to tiež vtedy, keď už rozhodol o predošlom európskom zatykači vydanom iným súdnym orgánom proti tej istej vyžiadanej osobe v rámci toho istého trestného stíhania a keď je nový európsky zatykač vydaný z dôvodu zmeny okolností v štáte vydávajúcom európsky zatykač (rozhodnutie o postúpení veci – začatie trestného stíhania, prísnejšie kritériá pre dôkazy o spáchaní trestného činu, nový príslušný súdny orgán/súd)?


title: Vec T-671/16: Žaloba podaná 20. septembra 2016 – Villeneuve/Komisia

text:
               14.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 419/52

         Žaloba podaná 20. septembra 2016 – Villeneuve/Komisia
   (Vec T-671/16)
   (2016/C 419/69)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Vincent Villeneuve (Montpellier, Francúzsko) (v zastúpení: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie hodnotiacej komisie všeobecného výberového konania EPSO/AD/303/15 (AD7) z 5. novembra 2015 týkajúce sa žalobcu,

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania uplatnením článku 134 rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia, keďže napadnuté rozhodnutie neuvádza dôvody, z ktorých žalobca nemá odbornú prax v oblasti výberového konania postačujúcu na to, aby bola jeho žiadosť prijatá do ďalšieho štádia tohto výberového konania.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení hodnotiacej komisie, keďže preverenie minimálnej odbornej praxe v oblasti výberového konania, ktoré má hodnotiaca komisia najprv vykonať, sa nemôže týkať jeho vhodnosti na pracovné miesto, ktoré sa má obsadiť, a výberových kritérií stanovených v tomto rámci, keďže štádium kontroly podmienok prijatia žiadosti patrí až k neskorším štádiám výberového konania.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článkov 27 a 29 ods. 1 Služobného poriadku, článku 5 prílohy II Služobného poriadku, ako aj bodov 2.3 a 2.4 Všeobecných pravidiel platných pre verejné výberové konania, na procesných pochybeniach a v dôsledku toho na zjavne nesprávnom posúdení.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania s uchádzačmi z hľadiska výberu titulov.


title: Vec F-103/15: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 21. júla 2016 – Trampuz/Komisia (Verejná služba — Sociálne zabezpečenie — Systém nemocenského poistenia — Vrátenie zostatku zálohy na liečebné náklady — Výkon zrušujúceho rozsudku Súdu pre verejnú službu — Námietka neprípustnosti — Nedodržanie požiadaviek súvisiacich s konaním pred podaním žaloby — Akt spôsobujúci ujmu — Dôchodková platobná listina — Požiadavka sťažnosti — Omeškanie — Článok 83 rokovacieho poriadku)

text:
               3.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 364/56

      Uznesenie Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 21. júla 2016 – Trampuz/Komisia
      (Vec F-103/15) (1)

      ((Verejná služba - Sociálne zabezpečenie - Systém nemocenského poistenia - Vrátenie zostatku zálohy na liečebné náklady - Výkon zrušujúceho rozsudku Súdu pre verejnú službu - Námietka neprípustnosti - Nedodržanie požiadaviek súvisiacich s konaním pred podaním žaloby - Akt spôsobujúci ujmu - Dôchodková platobná listina - Požiadavka sťažnosti - Omeškanie - Článok 83 rokovacieho poriadku))
      (2016/C 364/73)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Serena Trampuz (Trieste, Taliansko) (v zastúpení: C. Falagiani, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: T. S. Bohr a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia, A. Dal Ferro, advokát)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie zraziť sumu 14 207,60 eura z dôchodku žalobkyne ako náhradu výdavkov spojených s nákladmi na nemocničnú starostlivosť jej manžela ako dôsledok rozsudku Súdu pre verejnú službu, ktorý zrušil pôvodné rozhodnutie Úradu pre plnenie nárokov Ispra, že žalobkyňa znáša všetky nemocničné náklady považované za nadmerné

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                  Serena Trampuz znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 354, 26.10.2015, s. 55.


title: Vec C-194/11: Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 6. augusta 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo — Španielsko) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

text:
               24.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 366/27

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 6. augusta 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado Contencioso-Administrativo — Španielsko) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias
   (Vec C-194/11) (1)

   2012/C 366/50
   Jazyk konania: španielčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 226, 30.7.2011.


title: Vec T-223/13: Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. júla 2014 – Cofresco Frischhalteprodukte/Komisia ( „Žaloba o neplatnosť — Životné prostredie — Smernica 94/62/ES — Obaly a odpady z obalov — Smernica 2013/2/EÚ — Rúrky, tuby a valce, na ktorých je ovinutý pružný materiál — Neexistencia priamej dotknutosti — Neprípustnosť“ )

text:
               15.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/52

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. júla 2014 – Cofresco Frischhalteprodukte/Komisia
   (Vec T-223/13) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Životné prostredie - Smernica 94/62/ES - Obaly a odpady z obalov - Smernica 2013/2/EÚ - Rúrky, tuby a valce, na ktorých je ovinutý pružný materiál - Neexistencia priamej dotknutosti - Neprípustnosť“))
   2014/C 315/87
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG (Minden, Nemecko) (v zastúpení: H. Weil, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Alcover San Pedro a J.-F. Brakeland, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie smernice Komisie 2013/2/EÚ zo 7. februára 2013, ktorou sa mení a dopĺňa príloha I k smernici Európskeho parlamentu a Rady 94/62/ES o obaloch a odpadoch z obalov (Ú. v. EÚ L 37, s. 10) v rozsahu, v akom Komisia zapísala do zoznamu príkladov, na ktoré sa uplatňujú kritéria spresňujúce pojem „obaly“ rúrky, tuby a valce, okolo ktorých je ovinutý pružný materiál okrem tých, ktoré sú súčasťou výrobných zariadení a ktoré nie sú používané na prezentáciu výrobku ako predajnej jednotky

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskej komisie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 15.6.2013.


title: Vec C-422/08: Žaloba podaná 24. septembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Rakúska republika

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/26

         Žaloba podaná 24. septembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Rakúska republika
   (Vec C-422/08)
   (2008/C 301/41)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: U. Wölker a B. Schöfer, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Rakúska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES z 21. apríla 2004 o environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Rakúsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice uplynula 30. apríla 2007.

      (1)  Ú. v. EÚ L 143, s. 56; Mim. vyd. 15/008, s. 357.


title: Vec C-305/09: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  5. mája 2011 — Európska komisia/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Štátna pomoc — Daňové stimuly pre podniky, ktoré sa zúčastňujú veľtrhov v zahraničí — Vymáhanie)

text:
               25.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 186/3

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 5. mája 2011 — Európska komisia/Talianska republika
   (Vec C-305/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Štátna pomoc - Daňové stimuly pre podniky, ktoré sa zúčastňujú veľtrhov v zahraničí - Vymáhanie)
   2011/C 186/04
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn, V. Di Bucci a E. Righini, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, D. Del Gaizo a P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprijatie v stanovenej lehote opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s článkami 2, 3 a 4 rozhodnutia Komisie 2005/919/ES zo 14. decembra 2004 o priamych daňových výhodách v prospech spoločností zúčastňujúcich sa na výstavách v zahraničí [o daňových stimuloch pre podniky, ktoré sa zúčastňujú veľtrhov v zahraničí — neoficiálny preklad] [oznámeného pod číslom K(2004) 4746], (Ú. v. EÚ L 335, s. 39)

      Výrok rozsudku

               1.

               Talianska republika si tým, že neprijala v stanovených lehotách všetky opatrenia nevyhnutné na vymáhanie celej pomoci od príjemcov, ktorá bola poskytnutá na základe schémy pomoci vyhlásenej za protiprávnu a nezlučiteľnú so spoločným trhom rozhodnutím Komisie 2005/919/ES zo 14. decembra 2004 o priamych daňových výhodách v prospech spoločností zúčastňujúcich sa na výstavách v zahraničí [o daňových stimuloch pre podniky, ktoré sa zúčastňujú veľtrhov v zahraničí — neoficiálny preklad], nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2 tohto rozhodnutia.

               2.

               Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 256, 24.10.2009.


               14.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 75/16

         Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú predložil Fürstliches Landgericht dňa 31. októbra 2012 vo veci Beatrix Koch, Dipl. Kfm. Lothar Hummel a Stefan Müller proti Swiss Life (Liechtenstein) AG
   (Vec E-11/12)
   2013/C 75/09
   Listom z 31. októbra 2012, ktorý bol doručený na podateľňu Súdu EZVO dňa 8. novembra 2012, Fürstliches Landgericht (Krajinský kniežací súd, Lichtenštajnsko) požiadal Súd EZVO vo veci Beatrix Koch, Dipl. Kfm. Lothar Hummel a Stefan Müller proti Swiss Life (Liechtenstein) AG, o poradné stanovisko k týmto otázkam:

               1.

               Vzťahuje sa termín „poistenie vzťahujúce sa na podielové fondy/poistky spojené s podielmi“, ako sa uvádza v oddiele A písmene a) v bodoch 11 a 12 prílohy III k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení, výlučne na podielové jednotky („spoločné fondy“) v zmysle smernice Rady 85/611/EHS z 20. decembra 1985 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) alebo sa oddiel A písm. a) body 11 a 12 prílohy III vzťahuje napríklad aj na prípady, keď platby na základe zmluvy o životnom poistení sú spojené s akciovým indexom alebo inou referenčnou hodnotou?

               2.

               Ak Súd EZVO odpovie na otázku č. 1 v tom zmysle, že oddiel A písm. a) body 11 a 12 prílohy III k smernici 2002/83/EC neobmedzuje „poistky spojené s podielmi“ na investičné spoločnosti („spoločné fondy“) v zmysle smernice 85/611/EHS:

                           2.1.

                           Ukladá smernica 2002/83/ES poisťovniam povinnosť poskytovať poistencom poradenstvo alebo jednoducho len povinnosť oznámiť im informácie uvedené v prílohe III k uvedenej smernici?

                           2.2.

                           Ide o dostatočné splnenie povinnosti oznámiť informácie podľa oddielu A bodov a)11 a a)12 prílohy III k smernici 2002/83/ES, ak poisťovňa poskytne identifikačné číslo cenného papiera (WKN), resp. ako inak sa má chápať „definícia podielových jednotiek“, ak má byť splnená požiadavka oznámiť informácie? Je nutné pamätať na to, že členský štát záväzku nepožaduje od poisťovne žiadne dodatočné informácie v zmysle článku 36 ods. 3 smernice 2002/83/ES.

                           2.3.

                           Ide o dostatočné splnenie povinnosti oznámiť informácie podľa oddielu A písm. a) bodov 11 a 12 prílohy III k smernici 2002/83/ES, ak poisťovňa poskytne identifikačné číslo cenného papiera (WKN), alebo je potrebné poskytnúť podrobnejšie informácie? Je nutné pamätať na to, že členský štát záväzku nepožaduje od poisťovne žiadne dodatočné informácie v zmysle článku 36 ods. 3 smernice 2002/83/ES.

               3.

               Stanovuje článok 36 ods. 1 smernice 2002/83/ES povinnosť pre poisťovňu poskytovať podrobné informácie uvedené v oddiele A prílohy III alebo stačí, ak tieto informácie poskytne poistencovi tretia strana, napríklad poisťovací sprostredkovateľ v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/92/ES o sprostredkovaní poistenia?

               4.

               Vyžaduje smernica 2002/83/ES, aby bol článok 36 implementovaný do vnútroštátneho právneho poriadku členských štátov takým spôsobom, že podľa občianskeho práva poistenci získajú právo, aby im poisťovňa oznámila informácie podľa prílohy III, alebo sa implementácia do vnútroštátneho právneho poriadku považuje za postačujúcu, ak porušenie povinnosti poskytnúť informácie podľa prílohy III smernice podlieha len sankcii, ktorú ukladá regulačný orgán, napríklad formou uloženia pokuty, odňatia licencie alebo iného podobného opatrenia?


title: Vec C-531/06: Žaloba podaná 22. decembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               24.2.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/19

         Žaloba podaná 22. decembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-531/06)
   (2007/C 42/34)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Traversa, splnomocnený zástupca, G. Giacomini a E. Boglione, advokáti)

      Žalovaná: Talianska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               vyhlásiť, že Talianska republika si

                           a)

                           tým, že ponechala v platnosti právnu úpravu, ktorá umožnila celkové vykonávanie činnosti súkromných lekární výlučne fyzickým osobám, ktorým bol udelený titul lekárnika a spoločnostiam, ktorých členovia sú výlučne lekárnici, a

                           b)

                           tým, že ponechala v platnosti právne ustanovenia, ktoré podnikom znemožňujú vykonávanie distribučnej činnosti farmaceutických výrobkov a nadobudnutie účasti v spoločnosti spravujúcej mestské lekárne,

                     nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej ukladajú články 43 a 56 Zmluvy ES,

               —

               zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Zákaz nadobudnutia účasti v súkromnej lekárni zo strany fyzickej osoby, ktorá nie je lekárnikom alebo podniku, ktorý nie je zložený výlučne z lekárnikov nielen bráni, ale aj úplne znemožňuje tejto kategórii osôb vykonávať dve základné práva zabezpečené Zmluvou, a to slobodný pohyb kapitálu a slobodu usadiť sa.
   Zákaz účasti v súkromnej spoločnosti spravujúcej mestské lekárne pre podniky pôsobiace v oblasti farmaceutickej distribúcie môže byť odvodený z niekoľkých právnych predpisov, ktoré sú naďalej účinné v talianskom právnom poriadku a môžu byť skutočne uplatniteľné talianskymi súdmi. Takýto zákaz vytvára prekážku ako slobodnému pohybu kapitálu, tak aj výkonu práva usadiť sa.


title: Vec C-521/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 18. novembra 2014 – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

text:
               2.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 34/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 18. novembra 2014 – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy
   (Vec C-521/14)
   (2015/C 034/13)
   Jazyk konania: fínčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Korkein oikeus

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľka: SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft

      Odporkyňa: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 6 bod 2 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 (1) z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na žalobu v konaní o záruke alebo ručení alebo na žalobu, ktorou sa uplatňuje rovnocenný nárok úzko súvisiaci s pôvodnou žalobou, ktorú tretia osoba podáva spôsobom prípustným podľa vnútroštátneho práva proti niektorému z účastníkov konania, aby sa o nej rozhodlo v tom istom súdnom konaní?

      (1)  Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42.


title: Vec C-11/09: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  18. júna 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika

text:
               12.9.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/31

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 18. júna 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Portugalská republika
   (Vec C-11/09) (1)

   2009/C 220/65

      Jazyk konania: portugalčina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 7.3.2009.


title: Vec T-144/13: Žaloba podaná 13. marca 2013 — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology/Komisia

text:
               27.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 123/24

         Žaloba podaná 13. marca 2013 — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology/Komisia
   (Vec T-144/13)
   2013/C 123/41
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology Co. Ltd (Hangzhou, Čína) (v zastúpení: V. Akritidis a Y. Melin, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               na základe článku 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie zrušil rozhodnutie Európskej komisie č. H4/JN/Ref.t13.000011 oznámené listom z 3. januára 2013, ktorým bola žalobkyňa informovaná, že nebude preskúmaná jej žiadosť, ktorou sa domáhala priznania štatútu podniku pôsobiaceho v trhovom hospodárstve, predložená podľa článku 2 ods. 7 písm. b) nariadenia Rady č. 1225/2009, v rámci antidumpingového konania týkajúceho sa dovozov fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a ich hlavných komponentov pochádzajúcich z Číny, ktoré bolo začaté 6. septembra 2012 (AD 590),

               —

               rozhodol, že na žalobkyňu sa v rámci prejednávanej žaloby neuplatňuje na základe článku 277 Zmluvy o fungovaní Európskej únie nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1168/2012 z 12. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 344, s. 1),

               —

               a z tohto dôvodu rozhodol, že Komisia a prípadní vedľajší účastníci konania znášajú všetky trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod, ktorý je rovnaký ako žalobný dôvod uvedený v rámci veci T-143/13, Zhejiang Heda Solar Technology/Komisia.


title: Vec C-241/17 P: Odvolanie podané 2. mája 2017: Holistic Innovation Institute S.L.U. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. februára 2017 vo veci T-706/14, Holistic Innovation Institute/REA

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/14

         Odvolanie podané 2. mája 2017: Holistic Innovation Institute S.L.U. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. februára 2017 vo veci T-706/14, Holistic Innovation Institute/REA
   (Vec C-241/17 P)
   (2017/C 221/18)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Holistic Innovation Institute S.L.U. (v zastúpení: J.J. Marín López, advokát)

      Ďalší účastník konania: Výkonná agentúra pre výskum (REA)

      Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (piata komora) zo 16. februára 2017, Holistic Innovation Institute/REA, T-706/14, EU:T:2017:89,

               —

               zrušiť rozhodnutie riaditeľa Výkonnej agentúry pre výskum z 24. júla 2014 [ARES(2014) 2461172], ktorou sa ukončili rokovania s Holistic Innovation Institute, S.L.U. a zamietla účasť žalobcu na európskych projektoch Inachus a ZONeSEC,

               —

               priznať Holistic Innovation Institute, S.L.U. náhradu škody tak ako je uvedené v bode 177 odvolania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Nesprávne právne posúdenie v tom, že napadnutý rozsudok uvádza, že REA mala právomoc a neprekročila obmedzenia pre úlohy, ktoré jej boli zverené vo vzťahu k správe siedmeho rámcového programu pri posúdení kapacít Holistic Innovation Institute a pri jeho vylúčení z rokovaní v rámci projektov Inachus a ZONeSEC (bod 39 napadnutého rozsudku).

               2.

               Nesprávne právne posúdenie pri výklade časti 2.2.2, prvého odseku rozhodnutia 2012/838 v zmysle, ktorý umožňuje REA vylúčiť Holistic Innovation Institute z rokovaní v rámci projektov Inachus a ZONeSEC (bod 126 napadnutého rozsudku).

               3.

               Nesprávne právne posúdenie v tom, že napadnutým rozsudkom sa sporné rozhodnutie považovalo za odôvodnené (bod 67 napadnutého rozsudku) napriek tomu, že pri spornom rozhodnutí sa odkazuje ako na neoddeliteľnú časť jeho odôvodnenia na jednej strane, na rozhodnutie Komisie z 13. marca 2014 [ARES (2014) 710158], ktorým bol žalobca vylúčený z účasti na projekte eDIGIREGION (body 57 a 60 až 62 napadnutého rozsudku) a, na druhej strane na konečné informácie auditov 11-INFS-025 a 11-BA119-016 (body 63 a 64 napadnutého rozsudku), pričom citované rozhodnutie Komisie z 13. marca 2014 [ARES (2014) 710158], ako aj konečné informácie z auditov 11-INFS-025 a 11-BA119-016 boli predmetom žalôb o zrušenie.

               4.

               Nesprávne právne posúdenie spočívajúce v tom, že napadnutý rozsudok skreslil posúdenie dôkazov vykonaných na preukázanie skutočnosti, že REA „pri viacerých príležitostiach“ požiadala odvolateľa o určitú informáciu (bod 75 napadnutého rozsudku), že „opakovala svoju žiadosť“ prostredníctvom písomného podania zo 14. mája 2014 (bod 78 napadnutého rozsudku) a že došlo k „viacerým výmenám písomností medzi REA a žalobcom“ (bod 118 napadnutého rozsudku).

               5.

               Nesprávne právne posúdenie spočívajúce v tom, že napadnutý rozsudok skreslil posúdenie dôkazov vykonaných pri odkaze na neexistujúci dokument neuvádzaný v podaniach, v jeho bodoch 8, 77 a 78.

               6.

               Nesprávne právne posúdenie spočívajúce v tom, že napadnutý rozsudok považoval za odôvodnené sporné rozhodnutie (body 80, 84, 94, 108 a 127 napadnutého rozsudku), pričom sporné rozhodnutie porušuje časť 2.2.2 prílohy rozhodnutia 2012/838, keď sa odchyľuje od kladného hodnotenia nezávislých externých hodnotiteľov o operačnej schopnosti žalobcu bez „dôkladného a riadne podloženého odôvodnenia“.

               7.

               Nesprávne právne posúdenie spočívajúce v nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozsudku pri uvedení tvrdenia, že „žalobca neuviedol žiadny údaj, ktorý by umožnil spochybniť odôvodnenie [REA]“ (bod 58 napadnutého rozsudku) a že jeho písomné podanie z 2. júna 2014 predložené ako príloha A26 žaloby, „reprodukovalo časť informácie uvedenej vo vysvetľujúcom dokumente spomenutom v bode 8 vyššie, bez predloženia špecifickej informácie, ktorú od neho požadovala REA, uvedenej v bodoch 7, 9 a 10 vyššie“ (bod 78 napadnutého rozsudku).

               8.

               Nesprávne právne posúdenie spočívajúce v tom, že napadnutý rozsudok uvádza záver, že kalendár uvedený vo výzve na rokovania „indikatívne“ zakladá ukončenie rokovaní (bod 130 napadnutého rozsudku).

               9.

               Nesprávne právne posúdenie spočívajúce v tom, že napadnutý rozsudok nesprávne konštatuje, že z dôvodu prijatia sporného rozhodnutia nie je potrebné priznať náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy (body 147, 148 a 150 napadnutého rozsudku).


title: Vec F-67/13: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  25. júna 2014 – Rihn/Europol (Verejná služba — Zamestnanci Europolu — Dohovor o Europole — Služobný poriadok zamestnancov Europolu — Rozhodnutie 2009/371/SVV — Uplatnenie PZOZ na zamestnancov Europolu — Neobnovenie zmluvy dočasného zamestnanca na dobu určitú — Zamietnutie priznania zmluvy dočasného zamestnanca na dobu neurčitú)

text:
               4.8.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 253/70

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 25. júna 2014 – Rihn/Europol
   (Vec F-67/13) (1)

   ((Verejná služba - Zamestnanci Europolu - Dohovor o Europole - Služobný poriadok zamestnancov Europolu - Rozhodnutie 2009/371/SVV - Uplatnenie PZOZ na zamestnancov Europolu - Neobnovenie zmluvy dočasného zamestnanca na dobu určitú - Zamietnutie priznania zmluvy dočasného zamestnanca na dobu neurčitú))
   2014/C 253/98
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Philippe Rihn (Haag, Holandsko) (v zastúpení: J.-J. Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Európsky policajný úrad (v zastúpení: pôvodne J. Arnould a D. Neumann, splnomocnení zástupcovia, neskôr J. Arnould, D. Neumann a D. El Khoury, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia o neobnovení zmluvy žalobcu na dobu určitú

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               P. Rihn znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Európsky policajný úrad.

      (1)  Ú. v. EÚ C 274, 21.9.2013, s. 31.


title: Vec C-193/15 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 7. apríla 2016 – Tarif Akhras/Rada Európskej únie, Európska komisia (Odvolanie — Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika (SZBP) — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrskej arabskej republike — Opatrenia smerujúce proti osobám a subjektom, ktoré majú z režimu prospech alebo ho podporujú — Dôkaz o dôvodnosti zapísania na zoznamy — Súbor nepriamych dôkazov — Skreslenie dôkazov)

text:
               13.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/20

      Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 7. apríla 2016 – Tarif Akhras/Rada Európskej únie, Európska komisia
      (Vec C-193/15 P) (1)

      ((Odvolanie - Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika (SZBP) - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrskej arabskej republike - Opatrenia smerujúce proti osobám a subjektom, ktoré majú z režimu prospech alebo ho podporujú - Dôkaz o dôvodnosti zapísania na zoznamy - Súbor nepriamych dôkazov - Skreslenie dôkazov))
      (2016/C 211/24)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Tarif Akhras (v zastúpení: S. Millar a S. Ashley, solicitors, D. Wyatt QC, R. Blakeley, barrister)

         Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: M.-M. Joséphidès a M. Bishop, splnomocnení zástupcovia), Európska komisia (v zastúpení: D. Gauci a L. Havas, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Tarif Akhras znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania vynaložené Radou Európskej únie.

                  3.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 205, 22.6.2015.


title: Vec T-349/08: Žaloba podaná 26. augusta 2008 – Uralita/Komisia

text:
               8.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 285/45

         Žaloba podaná 26. augusta 2008 – Uralita/Komisia
   (Vec T-349/08)
   (2008/C 285/83)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Uralita, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: I. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt, J. Garcia-Nieto Esteva, lawyers)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie z 11. júna 2008 – vec COMP/F/38.695 – Chlorečnan sodný v rozsahu, v akom sa týka Uralita a

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Touto žalobou sa žalobca domáha čiastočného zrušenia, podľa článku 230 ES, rozhodnutia Komisie K(2008) 2626 v konečnom znení z 11. júna 2008 (vec COMP/38.695 – Chlorečnan sodný), týkajúceho sa konania podľa článku 81 ods. 1 ES a článku 53 ods. 1 EHP v rozsahu, v akom uvádza, že žalobca musí byť vyhlásený za spoločne a nerozdielne zodpovedného za porušenie údajne spôsobené Aragonesas, v ktorej má žalobca podiel, v priebehu obdobia od 16. decembra 1996 do 9. februára 2000.
   Žalobca uvádza dva žalobné dôvody na podporu svojich tvrdení.
   Po prvé, tvrdí, že sa Komisia dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že pripísala správanie Aragonesas spoločnosti Uralita na základe zodpovednosti materskej spoločnosti.
   Po druhé, žalobca tvrdí, že sa Komisia dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že pripísala správanie Aragonesas spoločnosti Uralita na základe právneho nástupníctva.


title: Vec T-45/09: Žaloba podaná 30. januára 2009 — Al Barakaat International Foundation/Komisia

text:
               4.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 153/39

         Žaloba podaná 30. januára 2009 — Al Barakaat International Foundation/Komisia
   (Vec T-45/09)
   2009/C 153/77
   Jazyk konania: švédčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Al Barakaat International Foundation (Spånga, Švédsko) (v zastúpení: L. Silbersky a T. Olsson, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť nariadenie Komisie (ES) č. 1190/2008 v rozsahu, v akom sa týka Al Barakaat International Foundation,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania vo výške uvedenej neskôr.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa sa domáha zrušenia nariadenia Komisie (ES) č. 1190/2008 z 28. novembra 2008, ktorým sa stoprvýkrát mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 881/2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám a subjektom spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou al Káida a Talibanom (1), na základe ktorého má byť žalobkyňa zaradená na zoznam fyzických osôb a subjektov, ktorých finančné prostriedky a ekonomické zdroje sa majú zmraziť v súlade s nariadením č. 881/2002 (2). Nariadenie č. 1190/2008 bolo prijaté po rozsudku Súdneho dvora z 3. septembra 2008, Kadi a Al Barakaat International Foundation/Rada a Komisia, C-402/05 a C-415/05 P, Zb. s. I-0000, v ktorom sa zrušil predchádzajúci zoznam obsahujúci meno žalobkyne.
   Na podporu svojho návrhu žalobkyňa uvádza tieto žalobné dôvody:
   Komisia prekročila svoje právomoci, pretože povinnosť odstrániť nedostatky v správnom konaní jej nedáva právomoc zmeniť alebo doplniť zoznam.
   Porušenie povinnosti odôvodnenia, zásady starostlivosti, práva na obranu a práva na účinné opravné prostriedky, pretože ponechanie žalobkyne na zozname nebolo odôvodnené presnými informáciami o údajnej spolupráci medzi žalobkyňou a Usámom bin Ládinom, sieťou al Káida a Talibanom.
   Porušenie zákazu retroaktivity právnych predpisov, pretože zaradenie žalobkyne na zoznam sa zakladalo na skutočnostiach, ku ktorým došlo pred 10 rokmi.
   Porušenie zásady proporcionality, pretože opatrenia na zmrazenie stanovené v napadnutom nariadení predstavujú neprimeraný a neprijateľný zásah, ktorý ovplyvňuje právo na rešpektovanie osobného vlastníctva.

      (1)  Ú. v. EÚ L 322, s. 25.

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 881/2002 z 27. mája 2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Qaida a Talibanom a ruší nariadenie Rady (ES) č. 467/2001, ktoré zakazuje vývoz určitého tovaru a služieb do Afganistanu, posilňuje zákaz letov a rozširuje zmrazenie finančných prostriedkov a ďalších finančných zdrojov vo vzťahu k Talibanu v Afganistane (Ú. v. ES 2002 L 139, s. 9; Mim. vyd. 18/001, s. 294.)


title: Vec C-99/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 2. marca 2011 — Spolková republika Nemecko/Z

text:
               11.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 173/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 2. marca 2011 — Spolková republika Nemecko/Z
   (Vec C-99/11)
   2011/C 173/07
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Spolková republika Nemecko

      Žalovaný: Z

      Ďalší účastníci konania: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 9 ods. 1 písm. a) smernice 2004/83/ES (1) vykladať v tom zmysle, že nie každý zásah do slobody náboženského vyznania, ktorý je v rozpore s článkom 9 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, predstavuje čin prenasledovania v zmysle uvedeného článku smernice, ale že o závažné porušenie slobody náboženského vyznania ako jedného zo základných ľudských práv ide len vtedy, ak je zasiahnutá podstata tejto slobody?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

                           a)

                           Je podstata slobody náboženského vyznania obmedzená na vyznávanie viery a jej prejavy v domácnosti a susedstve alebo môže čin prenasledovania v zmysle článku 9 ods. 1 písm. a) smernice 2004/83 spočívať aj v tom, že praktizovanie viery na verejnosti predstavuje v krajine pôvodu hrozbu pre zdravie, život alebo osobnú slobodu, a žiadateľ sa ho preto vzdá?

                           b)

                           Ak môžu byť súčasťou podstaty slobody náboženského vyznania aj určité náboženské prejavy na verejnosti:
                           Postačuje v tomto prípade na to, aby išlo o závažné porušenie slobody náboženského vyznania, ak žiadateľ považuje z vlastného pohľadu náboženské prejavy za nevyhnutné na zachovanie svojej náboženskej identity, alebo je okrem toho potrebné, aby náboženské spoločenstvo, ku ktorému žiadateľ patrí, považovalo tieto náboženské prejavy za hlavnú súčasť svojej vierouky, alebo môžu z iných okolností, napríklad zo všeobecných pomerov v krajine pôvodu, vyplynúť ďalšie obmedzenia?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:
               Ide o oprávnenú obavu pred prenasledovaním v zmysle článku 2 písm. c) smernice 2004/83/ES v prípade, ak je isté, že žiadateľ po návrate do krajiny pôvodu bude vykonávať určité náboženské prejavy, ktoré nie sú súčasťou podstaty vierouky, a tieto prejavy môžu viesť k ohrozeniu zdravia, života alebo osobnej slobody, alebo sa bude od žiadateľa oprávnene očakávať, že sa v budúcnosti vzdá takýchto prejavov?

      (1)  Smernica Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany (Ú. v. EÚ L 304, s. 12; Mim. vyd. 19/007, s. 96).


title: Vec C-418/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Nürnberg (Nemecko) 10. júla 2017 – Andreas Fabri a Elisabeth Mathes/Sun Express Deutschland GmbH

text:
               16.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Nürnberg (Nemecko) 10. júla 2017 – Andreas Fabri a Elisabeth Mathes/Sun Express Deutschland GmbH
   (Vec C-418/17)
   (2017/C 347/07)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Nürnberg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Andreas Fabri, Elisabeth Mathes

      Žalovaná: Sun Express Deutschland GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje zmena rezervácie na iný let skutkový stav, na ktorý sa vzťahuje článok 4 ods. 3 nariadenia č. 261/2004 (1)?
               V prípade kladnej odpovede na túto otázku:

               2.

               Má sa toto ustanovenie uplatniť aj na zmenu rezervácie, ktorá nebola iniciovaná leteckým dopravcom, ale výhradne samotnou cestovnou kanceláriou?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.


title: Vec C-450/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Belgicko) 6. novembra 2006 – Varec SA/Belgické kráľovstvo

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/39

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Belgicko) 6. novembra 2006 – Varec SA/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-450/06)
   (2006/C 326/82)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Conseil d'État
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Varec SA

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo

      Vedľajší účastník konania: Diehl Remscheid GmbH & Co
   Prejudiciálna otázka
   Má sa článok 1 ods. 1 smernice Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác (1) v spojení s článkom 15 ods. 2 smernice Rady 93/36/EHS zo 14. júna 1993 o koordinácii postupov verejného obstarávania dodania tovaru (2) a s článkom 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (3), vykladať v tom zmysle, že orgán príslušný pre preskúmanie stanovené v tomto článku musí zaručiť dôvernosť a právo na rešpektovanie obchodného tajomstva obsiahnutého v spise, ktorý mu poskytli účastníci konania vrátane obstarávateľa, pričom sa tento orgán môže s takýmito informáciami oboznámiť a vziať ich do úvahy?

      (1)  Ú. v. ES L 395, 30.12.1989, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 246.

      (2)  Ú. v. ES L 199, 9.8.1993, s. 1; Mim. vyd. 06/002, s. 110.

      (3)  Ú. v. EÚ L 134, 30.4.2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. októbra 2004 vo veci T-60/02, Deutsche Verkehrsbank AG proti Komisii Európskych spoločenstiev (Hospodárska súťaž — Článok 81 ES — Dohoda o určení cien a spôsobov účtovania služieb pri výmene valút — Nemecko — Rozsudok pre zmeškanie)

text:
               18.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 314/14

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   zo 14. októbra 2004
   vo veci T-60/02, Deutsche Verkehrsbank AG proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Hospodárska súťaž - Článok 81 ES - Dohoda o určení cien a spôsobov účtovania služieb pri výmene valút - Nemecko - Rozsudok pre zmeškanie)
   (2004/C 314/36)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci T-60/02, Deutsche Verkehrsbank AG, so sídlom vo Frankfurte nad Mohanom (Nemecko), v zastúpení: M. Klusmann a F. Wiemer, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev, predmetom ktorej je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2003/25/ES z 11. decembra 2001 vo veci konania začatého podľa článku 81 ES [Vec COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – Bankové poplatky za prepočet mien eurozóny – Nemecko] (Ú. v. ES 2003, L 15, s. 1), Súd prvého stupňa (piata komora), v zložení: predseda P. Lindh, sudcovia R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, tajomník: H. Jung, vyhlásil dňa 14. októbra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Rozhodnutie Komisie 2003/25/ES z 11. decembra 2001 vo veci konania začatého podľa článku 81 ES [Vec COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – Bankové poplatky za prepočet mien eurozóny – Nemecko] sa zrušuje v rozsahu, v akom sa vzťahuje na žalobcu.

               2.

               Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 109 zo 4. 5. 2002


title: Vec C-654/11 P: Uznesenie Súdneho dvora z  13. decembra 2012 — Transcatab SpA, v likvidácii/Európska komisia (Odvolanie — Hospodárska súťaž — Kartely — Taliansky trh nákupu a prvého spracovania surového tabaku — Určenie cien a rozdelenie trhu — Pripísanie porušenia spôsobeného dcérskou spoločnosťou jej materskej spoločnosti — Prezumpcia neviny — Právo na obranu — Povinnosť odôvodnenia — Zásada rovnosti zaobchádzania)

text:
               23.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/2

         Uznesenie Súdneho dvora z 13. decembra 2012 — Transcatab SpA, v likvidácii/Európska komisia
   (Vec C-654/11 P) (1)

   (Odvolanie - Hospodárska súťaž - Kartely - Taliansky trh nákupu a prvého spracovania surového tabaku - Určenie cien a rozdelenie trhu - Pripísanie porušenia spôsobeného dcérskou spoločnosťou jej materskej spoločnosti - Prezumpcia neviny - Právo na obranu - Povinnosť odôvodnenia - Zásada rovnosti zaobchádzania)
   2013/C 55/03
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Transcatab SpA, v likvidácii (v zastúpení: G. Mastrantonio, avvocato)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: L. Malferrari, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 5. októbra 2011, Transcatab/Komisia (T-39/06), ktorým Všeobecný súd zamietol návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2005) 4012 v konečnom znení z 20. októbra 2005 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 ods. 1 [ES] (vec COMP/C.38.281/B.2 — Surový tabak — Taliansko), a návrh na zníženie sumy pokuty uloženej Transcatab týmto rozhodnutím, ako aj protinávrh Komisie na zvýšenie uvedenej sumy — Taliansky trh nákupu a prvého spracovania surového tabaku — Pripísanie materskej spoločnosti porušení pravidiel hospodárskej súťaže spôsobených jej dcérskymi spoločnosťami — Vyvrátiteľná domnienka v prípade vlastníctva 100 % základného imania — Základné zásady, ktorými sa riadi vykonávanie dôkazov — Povinnosť odôvodnenia — Právo na obranu — Zásada rovnosti zaobchádzania

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Transcatab SpA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 49, 18.2.2012.


title: Vec T-145/12: Žaloba podaná 29. marca 2012 — Bayerische Motoren Werke/ÚHVT (ECO PRO)

text:
               9.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/29

         Žaloba podaná 29. marca 2012 — Bayerische Motoren Werke/ÚHVT (ECO PRO)
   (Vec T-145/12)
   2012/C 165/49
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Bayerische Motoren Werke AG (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: C. Onken, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 18. januára 2012 vo veci R 1418/2011-4,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „ECO PRO“ pre tovary tried 9 a 12 — medzinárodný zápis (IR) č. W 1059979.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: odoprenie ochrany medzinárodného zápisu uvádzajúceho Európsku úniu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009 v rozsahu, v akom odvolací senát mylne konštatoval, že medzinárodný zápis ochrannej známky žalobcu nemal rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle uvedeného článku.


title: Vec C-368/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Lyon 8. septembra 2006 – CEDILAC SA/Ministère de l'économie, des finances et de l'industrie

text:
               18.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal administratif de Lyon 8. septembra 2006 – CEDILAC SA/Ministère de l'économie, des finances et de l'industrie
   (Vec C-368/06)
   (2006/C 281/39)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunal administratif de Lyon
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: CEDILAC SA

      Žalovaný: Ministère de l'économie, des finances et de l'industrie
   Prejudiciálna otázka
   Je normatívna časť predpisu, ktorú prijalo Francúzsko spolu so zrušením pravidla mesačného posunu, zlučiteľná s ustanoveniami článkov 17 a 18 ods. 4 smernice Rady Európskych spoločenstiev 1977/388/EHS zo 17. mája 1977 (1)?

      (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec C-252/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené kráľovstvo) 16. mája 2012 — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd/Asda Stores Ltd

text:
               28.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 227/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené kráľovstvo) 16. mája 2012 — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd/Asda Stores Ltd
   (Vec C-252/12)
   2012/C 227/18
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľky: Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd

      Odporkyňa: Asda Stores Ltd

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Ak má podnikateľ samostatné zápisy ochranných známok Spoločenstva pre

                           i)

                           obrazovú ochrannú známku;

                           ii)

                           slovnú ochrannú známku;

                     a používa tieto dve ochranné známky spoločne, môže takéto používanie predstavovať používanie obrazovej ochrannej známky na účely článkov 15 a 51 nariadenia 207/2009 (1)? Ak áno, ako sa má posúdiť otázka používania obrazovej ochrannej známky?

               2.

               Má význam, ak:

                           i)

                           je slovná ochranná známka umiestnená nad obrazovým označením?

                           ii)

                           má podnikateľ zapísanú ako ochrannú známku Spoločenstva aj kombinovanú ochrannú známku, ktorá je zložená z obrazového označenia a slovnej ochrannej známky?

               3.

               Závisí odpoveď na prvú alebo druhú otázku od toho, či priemerný spotrebiteľ vníma obrazové označenie a slová i) ako samostatné označenia alebo ii) tak, že každé z nich má samostatnú rozlišovaciu funkciu? Ak áno, v akom rozsahu?

               4.

               Ak ochranná známka Spoločenstva nie je zapísaná v určitej farbe, ale majiteľ ju vo veľkom rozsahu používal v konkrétnej farbe alebo kombinácii farieb, takže významná časť verejnosti (v časti Spoločenstva, avšak nie v celom Spoločenstve) si ju vo svojej mysli začala spájať s touto farbou alebo kombináciou farieb, sú farba alebo farby, v ktorých žalovaná používa sporné označenie, relevantné pri celkovom posúdení i) pravdepodobnosti zámeny podľa článku 9 ods. 1 písm. b) alebo ii) neoprávneného prospechu podľa článku 9 ods. l písm. c) nariadenia 207/2009? Ak áno, v akom rozsahu?

               5.

               Ak áno, je v rámci celkového posúdenia relevantné, že významná časť verejnosti si vo svojej mysli spája samotnú žalovanú s farbou alebo konkrétnou kombináciou farieb, ktorú žalovaná používa pre sporné označenie?

      (1)  Ú. v. EÚ L 78, s. 1.


title: Vec T-523/13: Uznesenie Všeobecného súdu z  25. novembra 2013 — Euromed/ÚHVT — DC Druck-Chemie (EUROSIL)

text:
               15.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/45

         Uznesenie Všeobecného súdu z 25. novembra 2013 — Euromed/ÚHVT — DC Druck-Chemie (EUROSIL)
   (Vec T-523/13) (1)

   2014/C 45/83
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 352, 30.11.2013.


title: Informácie o podávaní návrhov na začatie prejudiciálnych konaní vnútroštátnymi súdmi

text:
               11.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/1

         Oznam
   Príslušné vnútroštátne orgány v roku 1996 oznámili svojim vnútroštátnym súdnym orgánom informatívnu správu o prejudiciálnom konaní pred Súdnym dvorom. Keďže prax ukázala, že táto správa bola veľmi užitočná, Súdny dvor ju vo svetle nadobudnutých skúseností aktualizoval a považuje dnes za vhodné uverejniť ju v Úradnom vestníku Európskej únie.

      INFORMÁCIE

   o podávaní návrhov na začatie prejudiciálnych konaní vnútroštátnymi súdmi
   (2005/C 143/01)

               1.

               Systém prejudiciálneho konania je základným mechanizmom práva Európskej únie, ktorého účelom je poskytnúť vnútroštátnym súdom prostriedok pre zabezpečenie jednotného výkladu a uplatňovania práva Európskej únie v každom členskom štáte.

               2.

               Súdny dvor Európskych spoločenstiev má právomoc vydať prejudiciálne rozhodnutie o výklade práva Európskej únie a o platnosti aktov sekundárneho práva. Táto všeobecná právomoc mu je daná článkom 234 Zmluvy ES, a v niektorých presne vymedzených prípadoch aj inými predpismi.

               3.

               Keďže prejudiciálne konanie sa zakladá na spolupráci medzi Súdnym dvorom a vnútroštátnymi sudcami, v záujme zabezpečenia účinnosti tejto spolupráce je vhodné poskytnúť vnútroštátnym súdom nasledovné informácie.

               4.

               Tieto praktické informácie vôbec nemajú záväzný charakter, a ich účelom je usmerniť vnútroštátne súdy ohľadne toho, kedy je vhodné podať návrh na začatie prejudiciálneho konania a prípadne im pomôcť pri formulácii a predkladaní otázok položených Súdnemu dvoru.

         Úloha Súdneho dvora v prejudiciálnom konaní

               5.

               Úlohou Súdneho dvora v rámci prejudiciálneho konania je poskytnúť výklad práva Spoločenstva alebo rozhodnúť o jeho platnosti, a nie uplatňovať toto právo na skutkový stav v konaní vo veci samej, čo je úlohou vnútroštátneho súdu. Súdnemu dvoru neprislúcha rozhodovať o skutkových otázkach prejednávaných v konaní o veci samej v, ani rozhodovať o rozdielnych názoroch na výklad alebo uplatňovanie vnútroštátnych právnych predpisov.

               6.

               Súdny dvor sa vyslovuje k výkladu alebo k platnosti práva Spoločenstva, a snaží sa poskytnúť odpoveď, ktorá bude užitočná pre riešenie sporu, ale je úlohou vnútroštátneho súdu, aby z tejto odpovede vyvodil závery, prípadne aj v podobe neuplatnenia predmetného vnútroštátneho právneho predpisu.

         Rozhodnutie položiť Súdnemu dvoru prejudiciálnu otázku
   Kto môže položiť otázku

               7.

               V zmysle článku 234 Zmluvy ES a článku 150 Zmluvy ESAE môže podať návrh na začatie prejudiciálneho konania na Súdny dvor v zásade každý súdny orgán členského štátu, ak rozhoduje v konaní, ktoré sa má skončiť vydaním rozhodnutia súdnej povahy. Povahu súdneho orgánu vykladá Súdny dvor ako samostatný pojem, a tento pojem je autonómnym pojmom práva Spoločenstva.

               8.

               Avšak v osobitnej oblasti aktov inštitúcií prijímaných v otázkach upravených v tretej časti, IV. hlave Zmluvy ES o vízovej, azylovej, prisťahovaleckej politike a iných politikách, ktoré sa týkajú voľného pohybu osôb – najmä v oblasti súdnej právomoci a uznávania a výkonu súdnych rozhodnutí – môžu v súlade s článkom 68 Zmluvy ES podať prejudiciálny návrh iba tie súdy, ktoré rozhodujú na poslednom stupni.

               9.

               Podobne, v súlade s článkom 35 Zmluvy o Európskej únii môžu vo vzťahu k aktom inštitúcií prijatých v oblasti policajnej s súdnej spolupráce v trestných veciach podať návrh na začatie prejudiciálneho konania súdne orgány iba tých členských štátov, ktoré uznali právomoc Súdneho dvora, pričom každý členský štát určí, či právo podať návrh na Súdny dvor majú všetky jeho súdy, alebo sa toto právo vyhradzuje súdom, ktoré rozhodujú na poslednom stupni.

               10.

               Nie je potrebné, aby prejudiciálne otázky navrhli účastníci konania, môže tak urobiť vnútroštátny sudca z úradnej moci.

         Návrh smerujúci k výkladu práva

               11.

               Každý dotknutý súd má možnosť položiť Súdnemu dvoru otázku ohľadne výkladu normy práva Spoločenstva, ak to považuje za potrebné pre rozhodnutie sporu, o ktorom koná.

               12.

               Avšak súd, proti rozhodnutiam ktorého nie je možné podať opravný prostriedok podľa vnútroštátneho práva je v zásade povinný položiť takúto otázku Súdnemu dvoru s výnimkou prípadov, ak v danej oblasti už existuje judikatúra (a prípadné nové okolnosti nevyvolávajú skutočné pochybnosti o možnosti uplatniť túto judikatúru), alebo ak sa správny spôsob výkladu práva Spoločenstva javí byť úplne jednoznačným.

               13.

               Takisto aj súd, proti rozhodnutiam ktorého je prípustný opravný prostriedok môže sám rozhodnúť o správnom výklade práva Spoločenstva a použiť ho na ním zistený skutkový stav, najmä ak usudzuje, že judikatúra Súdneho dvora mu poskytuje dostatok informácií. Podanie návrhu na začatie prejudiciálneho konania vo vhodnom štádiu konania pred vnútroštátnym súdom však môže byť osobitne užitočné v prípade, ak ide o novú otázku výkladu, s ktorou sa spája všeobecný záujem na jednotnom uplatňovaní práva Spoločenstva v celej Únii, alebo ak sa existujúca judikatúra javí byť neuplatniteľnou na nový skutkový stav.

               14.

               Je úlohou vnútroštátneho súdu vysvetliť, prečo je požadovaný výklad potrebný pre jeho rozhodnutie.

         Návrh smerujúci k posúdeniu platnosti

               15.

               Vnútroštátne súdy síce môžu zamietnuť pred nimi uvádzané žalobné dôvody, ktoré sa odvolávajú na neplatnosť, ale jedine Súdny dvor má možnosť vyhlásiť akt Spoločenstva za neplatný.

               16.

               Preto každý vnútroštátny súd musí položiť prejudiciálnu otázku Súdnemu dvoru, ak má pochybnosti o platnosti aktu Spoločenstva a uviesť dôvody, pre ktoré si myslí, že akt Spoločenstva by mohol byť neplatný.

               17.

               V prípade vážnych pochybností o platnosti aktu Spoločenstva, na ktorom sa zakladá vnútroštátny akt, však vnútroštátny sudca vo výnimočných prípadoch môže dočasne pozastaviť uplatňovanie tohto vnútroštátneho aktu alebo prijať vo vzťahu k nemu akékoľvek iné predbežné opatrenie. Je však povinný položiť otázku Súdnemu dvoru a uviesť dôvody, pre ktoré si myslí, že akt Spoločenstva je neplatný.

         Kedy možno položiť prejudiciálnu otázku

               18.

               Vnútroštátny súd môže položiť prejudiciálnu otázku Súdnemu dvoru len čo zistí, že pre vydanie jeho rozhodnutia je potrebné rozhodnúť o výklade alebo platnosti; vnútroštátny súd dokáže najlepšie posúdiť, v ktorom štádiu konania je potrebné položiť takúto otázku.

               19.

               Je pritom žiadúce, aby sa rozhodnutie o položení prejudiciálnej otázky prijalo v takom štádiu konania, v ktorom je vnútroštátny sudca schopný určiť skutkové a právne okolnosti daného problému, aby mal Súdny dvor k dispozícii všetky skutočnosti potrebné pre prípadné overenie toho, že právo Spoločenstva sa môže uplatniť na konanie vo veci samej. Takisto môže byť v záujme dobrého výkonu spravodlivosti, aby sa prejudiciálna otázka položila po kontradiktórnom prejednaní veci.

         Forma návrhu na začatie prejudiciálneho konania

               20.

               Rozhodnutie, ktorým vnútroštátny sudca položí Súdnemu dvoru prejudiciálnu otázku, môže byť prijaté v akejkoľvek forme, ktorú vnútroštátne právo pripúšťa pre rozhodnutia o prekážkach v konaní. Je však treba mať na pamäti, že tento dokument slúži ako základ pre konanie prebiehajúce pred Súdnym dvorom, pričom Súdny dvor musí mať k dispozícii všetky informácie potrebné pre poskytnutie užitočnej odpovede vnútroštátnemu súdu. Okrem toho, iba návrh na začatie prejudiciálneho konania sa oznamuje subjektom oprávneným predkladať Súdnemu dvoru pripomienky – najmä členským štátom a inštitúciám –, a iba tento dokument sa prekladá.

               21.

               Z potreby prekladu návrhu vyplýva, že tento dokument musí byť napísaný jednoducho, jasne a presne, bez zbytočných informácií.

               22.

               Pre vyhovujúce vysvetlenie okolností návrhu na začatie prejudiciálneho konania väčšinou postačuje, aby tento dokument mal dĺžku okolo desiatich strán. Aj pri zachovaní stručnosti však rozhodnutie o návrhu na začatie prejudiciálneho konania musí byť dostatočne úplné a musí obsahovať všetky relevantné informácie, ktoré umožnia Súdnemu dvoru, ako aj subjektom oprávneným predkladať pripomienky správne pochopiť skutkové a právne okolnosti konania vo veci samej. Rozhodnutie o návrhu na začatie prejudiciálneho konania musí najmä:

                           —

                           obsahovať krátky opis predmetu sporu, ako aj relevantné skutočnosti, ktoré boli zistené, alebo aspoň predpokladaný skutkový stav, z ktorého vychádza prejudiciálna otázka,

                           —

                           uviesť znenie vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré sa môžu použiť, a prípadne relevantnej vnútroštátnej judikatúry, zakaždým s presným uvedením zdroja (napr. číslo strany v danej zbierke zákonov alebo inej zbierke, prípadne s odkazom na internetovú stránku),

                           —

                           určiť s najväčšou možnou presnosťou ustanovenia práva Spoločenstva, ktoré sú v danom prípade relevantné,

                           —

                           vysvetliť dôvody, pre ktoré sa vnútroštátny súd rozhodol položiť otázku o výklade alebo platnosti určitých ustanovení práva Spoločenstva, ako aj spojenie, ktoré podľa vnútroštátneho súdu existuje medzi týmito ustanoveniami a vnútroštátnou právnou úpravou relevantnou pre konanie vo veci samej,

                           —

                           prípadne zhrnúť podstatu relevantných tvrdení účastníkov konania vo veci samej.

                     Pre uľahčenie čítania rozhodnutia o návrhu na začatie prejudiciálneho konania a umožnenie odkazovať naň je vhodné očíslovať jednotlivé body alebo odseky tohto dokumentu.

               23.

               Nakoniec, vnútroštátny súd môže, ak usudzuje, že to je v rámci jeho možností, stručne uviesť svoje stanovisko ohľadne odpovede, ktoré by sa mala dať na položené prejudiciálne otázky.

               24.

               Samotné prejudiciálne otázky sa musia uviesť v osobitnej a jasne označenej časti rozhodnutia o návrhu na začatie prejudiciálneho konania, obyčajne na začiatku alebo na konci. Musia byť pochopiteľné bez toho, že by odkazovali na obsah žaloby, pričom však žaloba poskytuje kontext potrebný pre vhodné posúdenie veci.

         Účinky návrhu na začatie prejudiciálneho konania v konaní pred vnútroštátnym súdom

               25.

               Položenie prejudiciálnej otázky má za následok prerušenie konania pred vnútroštátnym súdom až do vydania rozhodnutia Súdneho dvora.

               26.

               Vnútroštátny sudca je však naďalej príslušný pre prijatie predbežných opatrení, najmä v prípade návrhu smerujúceho k posúdeniu platnosti (pozri bod 17 vyššie).

         Trovy a právna pomoc

               27.

               Prejudiciálne konanie pred Súdnym dvorom je bezplatné a Súdny dvor nerozhoduje o trovách účastníkov konania vo veci samej, v tomto ohľade je príslušný rozhodnúť vnútroštátny súd.

               28.

               Ak niektorý účastník nemá dostatočné zdroje, vnútroštátny súd môže, pokiaľ to vnútroštátne predpisy dovoľujú, priznať tomuto účastníkovi právnu pomoc na pokrytie jeho trov, predovšetkým trov právneho zastúpenia, ktoré znáša v konaní pred Súdnym dvorom. Súdny dvor môže aj sám priznať takúto právnu pomoc.

         Komunikácia medzi vnútroštátnym súdom a Súdnym dvorom

               29.

               Rozhodnutie o návrhu na začatie prejudiciálneho konania a relevantné dokumenty (najmä, podľa konkrétneho prípadu, spis, prípadne kópiu spisu) musí vnútroštátny súd zaslať priamo Súdnemu dvoru doporučenou zásielkou (adresovanou „Greffe de la Cour de justice des Communautés européennes [Kancelária Súdneho dvora Európskych spoločenstiev], L-2925 Luxembourg“, tel. (352) 4303-1).

               30.

               Až do vydania rozhodnutia kancelária Súdneho dvora zostane v kontakte s vnútroštátnym súdom, a doručí mu kópie procesných dokumentov.

               31.

               Súdny dvor doručí svoje rozhodnutie vnútroštátnemu súdu. Súdny dvor bude vďačný, ak ho vnútroštátny súd bude informovať o tom, ako uplatnil prejudiciálne rozhodnutie v konaní vo veci samej, a prípadne mu zašle svoje konečné rozhodnutie.


title: Vec C-184/06: Žaloba podaná  18. apríla 2006  – Španielske kráľovstvo/Rada Európskej únie

text:
               1.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 154/9

         Žaloba podaná 18. apríla 2006 – Španielske kráľovstvo/Rada Európskej únie
   (Vec C-184/06)
   (2006/C 154/19)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: N. Díaz Abad, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Rada Európskej únie
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť nariadenie Rady (ES) č. 51/2006 z 22. decembra 2005 (1), ktorým sa na rok 2006 stanovujú rybolovné možnosti a súvisiace podmienky pre určité zásoby rýb a skupiny zásob rýb uplatniteľné vo vodách Spoločenstva a pre plavidlá Spoločenstva vo vodách, v ktorých sa vyžaduje obmedzovanie úlovkov, v rozsahu, v akom neprideľuje určité kvóty španielskej flotile vo vodách Spoločenstva v Severnom mori a v Baltskom mori,

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   1.   Porušenie zásady zákazu diskriminácie
   Španielske kráľovstvo sa domnieva, že napadnuté nariadenie tým, že mu neprideľuje kvóty vo vodách Spoločenstva v Severnom mori a v Baltskom mori, porušuje zásadu zákazu diskriminácie, keďže po uplynutí prechodného obdobia stanoveného v Akte o pristúpení sa ostatným členským štátom priznáva právo prístupu k týmto vodám a k ich zdrojom, zatiaľ čo Španielskemu kráľovstvu sa priznáva len právo prístupu k vodám.
   2.   Nesprávny výklad Aktu o pristúpení Španielska
   Akt o pristúpení Španielskeho kráľovstva pri stanovení prechodného obdobia v oblasti rybolovu nerozlišuje medzi prístupom k vodám a prístupom k zdrojom. Okrem toho treba ustanovenia Aktu o pristúpení vykladať v súlade s jeho kontextom a účelom.
   3.   Porušenie článku 20 ods. 2 nariadenia č. 2371/2002 (2)

   Toto ustanovenie bolo porušené tým, že Španielsku neboli pridelené kvóty, ktoré predstavujú nové rybolovné možnosti a ktoré boli prvýkrát rozdelené po uplynutí prechodného obdobia stanoveného v Akte o pristúpení.

      (1)  Ú. v. ES L 16, 20.1.2006, s. 1.

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 2371/2002 z 20. decembra 2002 o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní zdrojov rybného hospodárstva v rámci spoločnej politiky v oblasti rybolovu (Ú. v. ES L 358, s. 59; Mim. vyd. 04/05, s. 460).


title: Vec C-181/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 14. apríla 2014 – trestné konanie proti G

text:
               7.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 212/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 14. apríla 2014 – trestné konanie proti G
   (Vec C-181/14)
   2014/C 212/17
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   G

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 1 bod 2 písm. b) smernice 2001/83/ES zo 6. novembra 2001 (1) v znení zmenenom a doplnenom smernicou 2004/27/ES z 31. marca 2004 (2) vykladať v tom zmysle, že látky alebo kombinácie látok v zmysle tohto predpisu, ktoré iba ovplyvňujú fyziologické funkcie u človeka – teda ich neobnovujú ani neupravujú – sa za lieky majú považovať iba v tom prípade, keď majú terapeutický účinok alebo v každom prípade vyvolávajú pozitívne ovplyvnenie telesných funkcií? Nespadajú teda látky alebo kombinácie látok, ktoré sa konzumujú výlučne pre svoje psychoaktívne účinky vyvolávajúce stav omámenosti, a pritom majú v každom prípade účinok, ktorý ohrozuje zdravie, pod pojem liek podľa smernice?

      (1)  Smernica 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/27/ES z 31. marca 2004, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2001/83/ES o právnych predpisoch spoločenstva, týkajúcich sa liekov na humánne použitie (Ú. v. EÚ L 136, s. 34; Mim. vyd. 13/034, s. 262).


title: Vec C-509/13 P: Odvolanie podané 24. septembra 2013 : Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL, proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z  11. júla 2013 vo veci T-197/12, Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               16.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 336/11

         Odvolanie podané 24. septembra 2013: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL, proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 11. júla 2013 vo veci T-197/12, Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-509/13 P)
   2013/C 336/23
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (v zastúpení: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 11. júla 2013 vo veci T-197/12 a zamietol zápis obrazovej ochrannej známky Spoločenstva č. 7585045 METRO pre služby zaradené do triedy 36,

               —

               uložil ďalším účastníkom konania povinnosť nahradiť trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolanie podané proti uvedenému rozsudku Všeobecného súdu sa v podstate zakladá na týchto troch odvolacích dôvodoch:
   Po prvé odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že porušil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1). Podľa odvolateľky Všeobecný súd nesprávne vyložil služby, ktorých sa týkajú kolidujúce ochranné známky, a nevykonal preskúmanie všetkých sporných ochranných známok.
   Po druhé odvolateľka tvrdí, že napadnutý rozsudok je v rozpore s iným rozsudkom Všeobecného súdu vo veci, v ktorej vystupovali tí istí účastníci konania a ktorá sa týkala totožných otázok súvisiacich s podobnými ochrannými známkami (vec T-284/11). Odvolateľka sa domnieva, že Všeobecný súd tento rozsudok, ktorý je celkom previazaný s prejednávanou vecou, nezohľadnil, hoci ho odvolateľka na tento rozsudok včas a náležite upozornila.
   Po tretie odvolateľka tvrdí, že konanie pred Všeobecným súdom vykazovalo nedostatky, ktoré poškodili jej záujmy a v dôsledku ktorých bola opakovane zbavená právnej ochrany. Odvolateľka predovšetkým tvrdí, že pojednávanie sa uskutočnilo bez jej účasti, hoci požiadala o odklad pojednávania zo závažného dôvodu a tento dôvod riadne preukázala.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec T-153/03: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  13. júna 2006 – Inex/ÚHVT – Wiseman (Vyobrazenie kravskej kože) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky spočívajúcej vo vyobrazení čiernobielej kravskej kože — Skoršia národná obrazová ochranná známka, ktorá je čiastočne tvorená vyobrazením čiernobielej kravskej kože — Rozlišovacia spôsobilosť prvku ochrannej známky — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Zamietnutie námietky — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               12.8.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/17

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. júna 2006 – Inex/ÚHVT – Wiseman (Vyobrazenie kravskej kože)
   (Vec T-153/03) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky spočívajúcej vo vyobrazení čiernobielej kravskej kože - Skoršia národná obrazová ochranná známka, ktorá je čiastočne tvorená vyobrazením čiernobielej kravskej kože - Rozlišovacia spôsobilosť prvku ochrannej známky - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Zamietnutie námietky - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 190/29)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Inex SA (Bavegem, Belgicko) (v zastúpení: T. van Innis, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne U. Pfleghar a G. Schneider, neskôr G. Schneider a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Robert Wiseman & Sons Ltd (Glasgow, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: A. Roughton, barrister)
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 4. februára 2003 (vec R 106/2001-2), ktoré sa týka námietkového konania medzi Inex SA a Robert Wiseman & Sons Ltd
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobkyňa je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 19.7.2003.


title: Spojené veci T-425/15, T-426/15 a T-428/15: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. mája 2017 – Schräder/CPVO – Hansson (SEIMORA) („Odrody rastlín — Návrh na zrušenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín udeleného odrode SEIMORA — Návrh na vyhlásenie neplatnosti práva Spoločenstva k odrodám rastlín udeleného odrode SEIMORA — Žiadosť o právo Spoločenstva k odrodám rastlín pre odrodu SUMOST 02 — Zloženie odvolacieho senátu CPVO — Zásada nestrannosti“)

text:
               26.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 202/16

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. mája 2017 – Schräder/CPVO – Hansson (SEIMORA)
   (Spojené veci T-425/15, T-426/15 a T-428/15) (1)

   ((„Odrody rastlín - Návrh na zrušenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín udeleného odrode SEIMORA - Návrh na vyhlásenie neplatnosti práva Spoločenstva k odrodám rastlín udeleného odrode SEIMORA - Žiadosť o právo Spoločenstva k odrodám rastlín pre odrodu SUMOST 02 - Zloženie odvolacieho senátu CPVO - Zásada nestrannosti“))
   (2017/C 202/28)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Nemecko) (v zastúpení: T. Leidereiter, advokát)

      Žalovaný: Úrad Spoločenstva pre odrody rastlín (CPVO) (v zastúpení: M. Ekvad a F. Mattina, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom CPVO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Jørn Hansson (Søndersø, Dánsko) (v zastúpení: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Predmet veci

   Vo veci T-425/15 žaloba podaná proti rozhodnutiu odvolacieho senátu CPVO z 24. februára 2015 (vec A 003/2010), ktoré sa týka návrhu na zrušenie práva Spoločenstva k odrodám rastlín udeleného odrode SEIMORA; vo veci T-426/15 žaloba podaná proti rozhodnutiu odvolacieho senátu CPVO z 24. februára 2015 (vec A 002/2014), ktoré sa týka návrhu na vyhlásenie neplatnosti práva Spoločenstva k odrodám rastlín udeleného odrode SEIMORA, a vo veci T-428/15 žaloba podaná proti rozhodnutiu odvolacieho senátu CPVO z 24. februára 2015 (vec A 007/2009), ktoré sa týka žiadosti o právo Spoločenstva k odrodám rastlín pre odrodu SUMOST 02

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloby sa zamietajú.

               2.

               Ralf Schräder je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 328, 5.10.2015.


title: Vec T-497/17: Žaloba podaná 4. augusta 2017 – Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015/Komisia a Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

text:
               2.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 330/15

         Žaloba podaná 4. augusta 2017 – Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015/Komisia a Jednotná rada pre riešenie krízových situácií
   (Vec T-497/17)
   (2017/C 330/20)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Manuel Alfonso Sánchez del Valle (Madrid, Španielsko) a Calatrava Real State 2015, SL (Madrid) (v zastúpení: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín a B. Fernández García, advokáti)

      Žalované: Európska komisia a Jednotná rada pre riešenie krízových situácií

      Návrh

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií prijaté na jej výkonnom zasadnutí konanom 7. júna 2017 (SRB/EES/2017/08), ktorým sa schvaľuje program riešenia krízových situácií banky Banco Popular Español, S.A.,

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/1246 zo 7. júna 2017, ktorým sa schvaľuje program riešenia krízových situácií banky Banco Popular Español S.A.,

               —

               zaviazal na náhradu trov konania žalované a vedľajších účastníkov, ktorí úplne alebo čiastočne podporujú návrhy žalovaných.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú 11 žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na neodôvodnení alebo nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozhodnutia a následne porušení článku 41 ods. 2 a článku 47 Charty základných práv Európskej únie.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 20 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, keďže pred prijatím rozhodnutia o opatrení na riešenie krízovej situácie nebolo uskutočnené spravodlivé, obozretné a realistické ocenenie aktív a záväzkov Banco Popular nezávislým expertom.

               3.

               Porušenie článku 18 ods. 1 písm. a) v spojení s článkom 18 ods. 4 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, keďže napadnuté rozhodnutia schvaľujú riešenie krízovej situácie Banco Popular, hoci ku 6. júnu 2017 táto banka nemala problémy so solventnosťou a jej problémy s likviditou boli len prechodné.

               4.

               Porušenie článku 18 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 806/2014, keďže napadnuté rozhodnutia schvaľujú riešenie krízovej situácie Banco Popular, hoci existovali primerané vyhliadky, že iné alternatívne prostriedky zo súkromného sektora by mohli zabrániť krachu v rozumnom čase.

               5.

               Porušenie článku 14 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 806/2014, keďže nebola vyvinutá snaha minimalizovať náklady riešenia krízovej situácie a zabrániť zmenšeniu hodnoty, pričom to nebolo nevyhnutné na dosiahnutie cieľov riešenia.

               6.

               Porušenie článku 22 nariadenia (EÚ) č. 806/2014, keďže neboli zvážené napadnuté rozhodnutia a neboli prijaté iné nástroje riešenia krízových situácií ako alternatíva k odpredaju obchodnej činnosti, ktoré sú uvedené v odseku 2 tohto článku v súlade s okolnosťami uvedenými v odseku 3 tohto článku.

               7.

               Porušenie článku 15 ods. 1 písm. g) nariadenia (EÚ) č. 806/2014, keďže akcionári mali získať viac, než to, čo by získali v prípade konkurzu.

               8.

               Porušenie článku 29 nariadenia (EÚ) č. 806/2014.

               9.

               Porušenie práva vlastniť majetok a následne článku 17 Charty základných práv Európskej únie.

               10.

               Porušenie práva na účinný prostriedok nápravy, keďže akcionári nemali možnosť brániť sa.

               11.

               Porušenie práva akcionárov a iných majiteľov cenných papierov, vrátane oblasti amortizácie a konverzie, byť vypočutí pred prijatím individuálneho opatrenia amortizácie ich majetku, ktoré ich poškodzuje.


title: Vec F-4/05: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  18. júna 2008 – Huober/Rada

text:
               2.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 197/38

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 18. júna 2008 – Huober/Rada
   (Vec F-4/05)
   (2008/C 197/74)

      Jazyk konania: francúzština

   Predseda prvej komory nariadil výmaz veci v nadväznosti na uzavretie zmieru.


title: Vec C-490/07: Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 4. augusta 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Cyperská republika

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/29

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 4. augusta 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Cyperská republika
   (Vec C-490/07) (1)

   (2008/C 301/44)

      Jazyk konania: gréčtina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 315, 22.12.2007.


title: Výmaz veci C-95/03

text:
               19.2.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/19

         Výmaz veci C-95/03 (1)

   (2005/C 45/36)

      (Jazyk konania: francúzština)

   Uznesením z 8. novembra 2004 predseda Súdneho dvora Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci C-95/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Tribunal du travail de Bruxelles): Vincenzo Piliego proti Centre public d'aide sociale de Bruxelles (CPAS).

      (1)  Ú. v. EÚ C 101, 26.4.2003


title: Vec C-454/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hessisches Landesarbeitsgericht (Nemecko) 24. augusta 2015 – Jürgen Webb-Sämann/Christopher Seagon (správca konkurznej podstaty spoločnosti Baumarkt Praktiker DIY GmbH)

text:
               23.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hessisches Landesarbeitsgericht (Nemecko) 24. augusta 2015 – Jürgen Webb-Sämann/Christopher Seagon (správca konkurznej podstaty spoločnosti Baumarkt Praktiker DIY GmbH)
   (Vec C-454/15)
   (2015/C 389/17)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hessisches Landesarbeitsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Jürgen Webb-Sämann

      Odporca: Christopher Seagon (správca konkurznej podstaty spoločnosti Baumarkt Praktiker DIY GmbH)

      Prejudiciálna otázka

   Je vnútroštátne chápanie úpravy, podľa ktorej splatné mzdové nároky, ktoré boli zamestnávateľovi prenechané do úschovy, aby ich k určitému dňu zaplatil dôchodkovej poisťovni, ktoré však tento zamestnávateľ nevložil na osobitný účet, a preto sa na ne nevzťahuje právo na oddelenie podľa § 47 InsO (zákon o konkurze), v rozpore s ustanovením článku 8 smernice 2008/94/ES (1), resp. s právom EÚ?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/94/ES z 22. októbra 2008 o ochrane zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa, Ú. v. EÚ L 283, s. 36.


title: Vec T-753/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 25. mája 2016 – Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Etyam (ocean beach club ibiza) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ocean beach club ibiza — Skoršie národné obrazové a slovné ochranné známky ocean drive Ibiza-hotel a OCEAN THE GROUP — Vyhlásenie neplatnosti skoršej ochrannej známky, ktorá bola základom napadnutého rozhodnutia — Zastavenie konania“)

text:
               4.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/29

         Rozsudok Všeobecného súdu z 25. mája 2016 – Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Etyam (ocean beach club ibiza)
   (Vec T-753/14) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie ocean beach club ibiza - Skoršie národné obrazové a slovné ochranné známky ocean drive Ibiza-hotel a OCEAN THE GROUP - Vyhlásenie neplatnosti skoršej ochrannej známky, ktorá bola základom napadnutého rozhodnutia - Zastavenie konania“))
   (2016/C 243/30)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Španielsko) (v zastúpení: J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto a E. Cebollero González, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Palmero Cabezas, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Etyam, SL (Ibiza, Španielsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 31. júla 2014 (vec R 2293/2013-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Etyam a Ice Mountain Ibiza

      Výrok rozsudku

               1.

               Konanie o žalobe sa zastavuje.

               2.

               Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy.

      (1)  Ú. v. EÚ C 26, 26.1.2015.