title: Vec C-652/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofia-grad (Bulharsko) 19. decembra 2016 – Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Аhmedbekov/Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite

text:
               20.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofia-grad (Bulharsko) 19. decembra 2016 – Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Аhmedbekov/Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite
   (Vec C-652/16)
   (2017/C 086/14)
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen săd Sofia-grad

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Аhmedbekov

      Žalovaný: Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vyplýva z článku 78 ods. 1 a ods. 2 písm. a), d) a f) Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ako aj z odôvodnenia 12 a z článku 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ (1) z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany (prepracované znenie), že dôvod neprípustnosti žiadosti o medzinárodnú ochranu stanovený v článku 33 ods. 2 písm. e) tejto smernice predstavuje ustanovenie s priamym účinkom, ktoré členské štáty nemôžu nezohľadniť napríklad takým spôsobom, že uplatnia výhodnejšie ustanovenia vnútroštátneho práva, podľa ktorých sa prvá žiadosť o medzinárodnú ochranu posúdi – ako to vyžaduje článok 10 ods. 2 smernice – najprv z hľadiska, či žiadateľ spĺňa podmienky pre priznanie postavenia utečenca a následne z hľadiska, či je oprávnený na doplnkovú ochranu?

               2.

               Vyplýva z článku 33 ods. 2 písm. e) smernice 2013/32 v spojení s článkom 7 ods. 3 a článkom 2 písm. a), c) a g), ako aj s odôvodnenia 60 tejto smernice, že za okolností konania vo veci samej je žiadosť o medzinárodnú ochranu podaná rodičom v mene sprevádzanej maloletej osoby neprípustná, ak je žiadosť odôvodnená tým, že dieťa je rodinným príslušníkom osoby, ktorá požiadala o medzinárodnú ochranu s odôvodnením, že je utečencom v zmysle článku 1 časti A Ženevského dohovoru?

               3.

               Vyplýva z článku 33 ods. 2 písm. e) smernice 2013/32 v spojení s článkom 7 ods. 1 a článkom 2 písm. a), c) a g), ako aj z odôvodnenia 60 tejto smernice, že za okolností konania vo veci samej je žiadosť o medzinárodnú ochranu podaná v mene dospelej osoby neprípustná, ak je žiadosť v konaní pred príslušným správnym orgánom odôvodnená iba tým, že žiadateľ je rodinným príslušníkom osoby, ktorá požiadala o medzinárodnú ochranu s odôvodnením, že je utečencom v zmysle článku 1 časti A Ženevského dohovoru, a žiadateľ v čase podania žiadosti nemá právo na výkon zárobkovej činnosti?

               4.

               Je podľa článku 4 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ (2) z 13. decembra 2011 o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany (prepracované znenie) v spojení s odôvodnením 36 tejto smernice potrebné, aby sa posudzovanie, či má žiadateľ opodstatnenú obavu z prenasledovania resp. je reálne ohrozený vážnym bezprávím, vykonalo iba na základe skutočností a okolností, ktoré sa vzťahujú na žiadateľa?

               5.

               Je podľa článku 4 smernice 2011/95 v spojení s odôvodnením 36 tejto smernice a s článkom 31 ods. 1 smernice 2013/32 prípustná v členskom štáte vnútroštátna judikatúra, ktorá

                           a)

                           príslušnému orgánu ukladá povinnosť, aby žiadosti o medzinárodnú ochranu príslušníkov jednej a tej istej rodiny posúdil v spoločnom konaní, ak tieto žiadosti možno odôvodniť tými istými skutočnosťami, konkrétne tvrdením, že iba jeden z rodinných príslušníkov je utečencom;

                           b)

                           príslušnému orgánu ukladá povinnosť, aby konanie o žiadostiach o medzinárodnú ochranu podaných tými rodinnými príslušníkmi, ktorí nie sú jednotlivo oprávnení na takúto ochranu, prerušil až do skončenia konania o žiadosti rodinného príslušníka, ktorá bola podaná s odôvodnením, že dotknutá osoba je utečencom v zmysle článku 1 časti A Ženevského dohovoru;

                     je táto judikatúra prípustná aj z hľadiska úvah týkajúcich sa záujmov dieťaťa, zachovania celistvosti rodiny a rešpektovania práva na súkromný a rodinný život, ako aj práva zostať v členskom štáte do posúdenia žiadosti, konkrétne na základe článkov 7, 18 a 47 Charty základných práv Európskej únie, odôvodnení 12 a 60, ako aj článku 9 smernice 2013/32, odôvodnení 16, 18 a 36, ako aj článku 23 smernice 2011/95, a odôvodnení 9, 11 a 35, ako aj článkov 6 a 12 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ (3) z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu?

               6.

               Vyplýva z odôvodnení 16, 18 a 36, ako aj z článku 3 smernice 2011/95 v spojení s odôvodnením 24, s článkom 2 písm. d) a j), s článkom 13 a s článkom 23 ods. 1 a ods. 2 tejto smernice, že ustanovenie vnútroštátneho práva, akým je článok 8 ods. 9 Zakon za ubežišteto i bežancite (zákon o azyle a utečencoch), o ktorý ide v konaní vo veci samej, na základe ktorého sa aj rodinní príslušníci cudzinca, ktorému bolo priznané postavenia utečenca, považujú za utečencov, je prípustné, pokiaľ je to zlučiteľné s ich osobným postavením a neexistujú dôvody podľa vnútroštátneho práva, ktoré by vylučovali priznanie postavenia utečenca?

               7.

               Vyplýva z právnej úpravy dôvodov prenasledovania v článku 10 smernice 2011/95, že podanie sťažnosti na Európsky súdny dvor pre ľudské práva proti krajine pôvodu dotknutej osoby zakladá príslušnosť tejto osoby k určitej sociálnej skupine v zmysle článku 10 ods. 1 písm. d) tejto smernice, resp. že podanie sťažnosti sa má považovať za politický názor v zmysle článku 10 ods. 1 písm. e) smernice?

               8.

               Vyplýva z článku 46 ods. 3 smernice 2013/32, že súd je povinný vo veci posúdiť nové dôvody pre medzinárodnú ochranu, ktoré boli uvedené v priebehu súdneho konania, ale neboli obsiahnuté v žalobe proti rozhodnutiu o zamietnutí medzinárodnej ochrany?

               9.

               Vyplýva z článku 46 ods. 3 smernice 2013/32, že súd je povinný posúdiť prípustnosť žiadosti o medzinárodnú ochranu na základe článku 33 ods. 2 písm. e) tejto smernice v súdnom konaní z dôvodu napadnutia rozhodnutia o zamietnutí medzinárodnej ochrany, pokiaľ bola žiadosť v napadnutom rozhodnutí – ako to stanovuje článok 10 ods. 2 smernice – posúdená najprv z hľadiska, či žiadateľ spĺňa podmienky na priznanie postavenia utečenca, a následne z hľadiska, či je oprávnený na doplnkovú ochranu?

      (1)  Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 60.

      (2)  Ú. v. EÚ L 337, 2011, s. 9.

      (3)  Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 96.


title: Vec C-18/13: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z  13. februára 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad — Bulharsko) — Maks Pen EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno-osiguritelna praktika“ Sofija, predtým Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ Sofija (Dane — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty — Smernica 2006/112/ES — Odpočet dane zaplatenej na vstupe — Poskytnuté plnenia — Kontrola — Dodávateľ, ktorý nedisponuje potrebnými prostriedkami — Pojem daňový podvod — Povinnosť určiť ex offo daňový podvod — Požiadavka skutočného poskytnutia služieb — Povinnosť viesť dostatočne podrobné účtovníctvo — Spory — Zákaz pre súd kvalifikovať daňový podvod ako trestný a priť ažiť žalobcovi)

text:
               29.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/16

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 13. februára 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Sofija-grad — Bulharsko) — Maks Pen EOOD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno-osiguritelna praktika“ Sofija, predtým Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ Sofija
   (Vec C-18/13) (1)

   (Dane - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty - Smernica 2006/112/ES - Odpočet dane zaplatenej na vstupe - Poskytnuté plnenia - Kontrola - Dodávateľ, ktorý nedisponuje potrebnými prostriedkami - Pojem daňový podvod - Povinnosť určiť ex offo daňový podvod - Požiadavka skutočného poskytnutia služieb - Povinnosť viesť dostatočne podrobné účtovníctvo - Spory - Zákaz pre súd kvalifikovať daňový podvod ako trestný a priť ažiť žalobcovi)
   2014/C 93/25
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Administrativen săd Sofija-grad

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Maks Pen EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno-osiguritelna praktika“ Sofija, predtým Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpălnenieto“ Sofija

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad článku 63, článku 178 ods. 1 písm. a), článku 226 ods. 1 bodu 6, ako aj článkov 242 a 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1) — Pojem „daňový podvod“ — Uvedenie dodávateľa na faktúre, ktorý nemá na poskytovanie služieb k dispozícii potrebných zamestnancov, hmotné prostriedky a aktíva — Neexistencia účtovných dokladov — Vystavenie nepravých dokumentov na preukázanie uskutočnenia plnenia — Povinnosť vnútroštátneho súdu určiť ex offo existenciu daňového podvodu — Podmienenie práva na odpočítanie dane skutočným poskytnutím plnenia — Požiadavka dodržiavať medzinárodné účtovné štandardy na splnenie potreby vedenia dostatočne podrobného účtovníctva na účely kontroly práva na odpočítanie — Prípadná potreba uviesť na faktúrach údaje o skutočnom poskytnutí služby — Vnútroštátna právna úprava, ktorá považuje službu za poskytnutú v deň, keď sú splnené podmienky nevyhnutné na uznanie výnosov z uvedenej služby v súlade s príslušnou právnou úpravou

      Výrok rozsudku

               1.

               Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby si zdaniteľná osoba odpočítala daň z pridanej hodnoty, ktorá je uvedená na faktúrach vystavených dodávateľom v prípade, ak sa ukáže, že hoci bolo dodanie uskutočnené, v skutočnosti nebolo vykonané ani dodávateľom, ani jeho subdodávateľom, najmä vzhľadom na skutočnosť, že títo nedisponovali potrebnými zamestnancami, hmotnými prostriedkami a aktívami, že náklady na poskytnutie plnenia neboli zaznamenané v ich účtovníctve a totožnosť osôb, ktoré podpísali niektoré dokumenty ako dodávatelia, sa ukázala ako nejasná, pod dvojitou podmienkou, že táto skutočnosť predstavuje podvodné konanie a ak sa preukáže, že vzhľadom na objektívne skutočnosti predložené daňovými úradmi zdaniteľná osoba vedela alebo mala vedieť, že uvedené plnenie zakladajúce právo na odpočet dane bolo súčasťou tohto podvodu, pričom prislúcha vnútroštátnemu súdu túto skutočnosť overiť.

               2.

               V prípade, ak vnútroštátne súdy majú povinnosť alebo možnosť ex offo vzniesť právne dôvody založené na záväznom pravidle vnútroštátneho práva, musia to robiť vo vzťahu k záväznému pravidlu práva Únie, akým je aj pravidlo, ktoré požaduje, aby vnútroštátne orgány a vnútroštátne súdy zamietli právo na odpočet dane z pridanej hodnoty, ak sa vzhľadom na objektívne skutočnosti preukáže, že sa toto právo nárokuje podvodne alebo zneužívajúcim spôsobom. Týmto vnútroštátnym súdom prináleží pri posúdení podvodného alebo zneužívajúceho charakteru tohto nároku na odpočet dane vykladať vnútroštátne právo s čo najväčším ohľadom na znenie a účel smernice 2006/112 s cieľom dosiahnuť ňou sledovaný výsledok, čo vyžaduje, aby urobili všetko, čo je v ich právomoci, berúc do úvahy celé vnútroštátne právo a uplatniac výkladové metódy ním uznané.

               3.

               Smernica 2006/112, ktorá podľa svojho článku 242 požaduje najmä, aby každá zdaniteľná osoba viedla na účely uplatnenia dane z pridanej hodnoty a jej kontroly daňovým úradom dostatočne podrobné účtovníctvo, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby dotknutý členský štát požadoval v medziach ustanovení článku 273 tej istej smernice od všetkých zdaniteľných osôb, aby v tejto súvislosti dodržiavali všetky vnútroštátne právne normy v oblasti účtovníctva, ktoré sú v súlade s medzinárodnými účtovnými štandardmi, pod podmienkou, že opatrenia prijaté v tomto zmysle nejdú nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie cieľov spočívajúcich v zabezpečení riadneho výberu dane a predchádzaniu podvodom. V tejto súvislosti smernica 2006/112 bráni vnútroštátnemu ustanoveniu, podľa ktorého je služba považovaná za dodanú v okamihu splnenia podmienok uznania príjmov z dotknutého plnenia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 79, 16.3.2013.


               7.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/8

         Žaloba Dozorného orgánu EZVO proti Islandskej republike podaná 11. apríla 2011
   (Vec E-8/11)
   2011/C 199/04
   Dňa 11. apríla 2011 podal Dozorný orgán EZVO v zastúpení: Xavier Lewis a Florence Simonetti, splnomocnených zástupcov Dozorného orgánu EZVO, rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgium, na Súdny dvor EZVO žalobu proti Islandskej republike.
   Dozorný orgán EZVO žiada, aby Súdny dvor EZVO vyhlásil, že:

               1.

               Islandská republika si nesplnila svoje povinnosti vyplývajúce z článku 7 ods. 1, článku 8 ods. 1 a článku 10 aktu, na ktorý sa odkazuje v bode 32g prílohy XX k Dohode o EHP (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/49/ES z 25. júna 2002, ktorá sa týka posudzovania a riadenia environmentálneho hluku) začlenené do Dohody o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode, a to tým, že nezabezpečila, aby jej príslušné orgány pripravili a v prípade potreby schválili strategické hlukové mapy a vypracovali akčné plány v oblasti hluku pre všetky hlavné cestné komunikácie na svojom území s intenzitou dopravy viac ako šesť miliónov vozidiel ročne, a nezabezpečila, aby údaje uvedené v strategických hlukových mapách a zhrnutia akčných plánov, na ktoré sa odkazuje v prílohe VI k uvedenej smernici, boli doručené Dozornému orgánu EZVO.
               a

               2.

               Nariaďuje Islandskej republike uhradiť súdne trovy.

      Právna a skutková podstata veci a právne odôvodnenie:

               —

               Dozorný orgán EZVO konštatuje, že Islandská republika nevypracovala hlukové mapy a akčné plány v oblasti hluku, pokiaľ ide o hlavné cestné komunikácie s intenzitou dopravy viac ako šesť miliónov vozidiel ročne.

               —

               Dozorný orgán EZVO konštatuje, že toto nesplnenie si povinnosti Islandskou republikou predstavuje porušenie článku 7 ods. 1, článku 8 ods. 1 a článku 10 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/49/ES z 25. júna 2002, ktorá sa týka posudzovania a riadenia environmentálneho hluku, uvedenej v bode 32g prílohy XX k Dohode o EHP.


title: Vec T-304/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. mája 2017 – Abdulkarim/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii — Zmrazenie finančných prostriedkov — Zjavne nesprávne posúdenie“)

text:
               3.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 213/27

         Rozsudok Všeobecného súdu z 11. mája 2017 – Abdulkarim/Rada
   (Vec T-304/15) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii - Zmrazenie finančných prostriedkov - Zjavne nesprávne posúdenie“))
   (2017/C 213/36)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Mouhamad Wael Abdulkarim (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (v zastúpení: J.-P. Buyle a L. Cloquet, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne G. Étienne a N. Rouam, neskôr G. Étienne a S. Kyriakopoulou, napokon S. Kyriakopoulou, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/383 zo 6. marca 2015, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ 2015, L 64, s. 41), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2015/375 zo 6. marca 2015, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ 2015, L 64, s. 10), a to v rozsahu, v akom bolo meno žalobcu zapísané na zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/383 zo 6. marca 2015, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/375 zo 6. marca 2015, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, sa zrušujú v rozsahu, v akom sa týkajú M. W. Abdulkarima.

               2.

               Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania M. W. Abdulkarima.

      (1)  Ú. v. EÚ C 245, 27.7.2015.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. februára 2005 vo veci T-284/03: Rosalinda Aycinena proti Komisii Európskych spoločenstiev (Úradníci — Menovanie do vyššej triedy kariérneho postupu — Zaradenie do stupňa)

text:
               16.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 93/27

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   zo 16. februára 2005
   vo veci T-284/03: Rosalinda Aycinena proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)

   (Úradníci - Menovanie do vyššej triedy kariérneho postupu - Zaradenie do stupňa)
   (2005/C 93/55)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci T-284/03, Rosalinda Aycinena, bydliskom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: J.-N. Louis, E. Marchal, A. Coolen a S. Orlandi, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnená zástupkyňa: C. Berardis-Kayser), predmetom ktorej je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie o stanovení konečného zaradenia žalobkyne pri jej menovaní do triedy LA 6 stupňa 1, Súd prvého stupňa (tretia komora) v zložení: predseda komory M. Jaeger, sudcovia V. Tiili a O. Czúcz, tajomník: H. Jung, vyhlásil dňa 16. februára 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobkyňa je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 251, 18.10.2003


title: Vec C-77/05: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  18. decembra 2007 – Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska/Rada Európskej únie (Nariadenie Rady (ES) č. 2007/2004 — Zriadenie Európskej agentúry pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie — Platnosť)

text:
               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/5

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 18. decembra 2007 – Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska/Rada Európskej únie
   (Vec C-77/05) (1)

   (Nariadenie Rady (ES) č. 2007/2004 - Zriadenie Európskej agentúry pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie - Platnosť)
   (2008/C 51/08)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: E. O'Neill a C. Gibbs, splnomocnení zástupcovia, a A. Dashwood, Barrister)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J. Schutte a R. Szostak, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobcu: Írsko (v zastúpení: D. O'Hagan, splnomocnený zástupca, a A. Collins, SC, McGarry, BL), Poľská republika (v zastúpení: J. Pietras, splnomocnený zástupca), Slovenská republika (v zastúpení: R. Procházka, J. Čorba a B. Ricziová, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: J. M Rodríguez Cárcamo, splnomocnený zástupca), Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. O'Reilly, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 2007/2004 z 26. októbra 2004 o zriadení Európskej agentúry pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie (Ú. v. EÚ L 349, s. 1)
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska je povinné nahradiť trovy konania.

               3.

               Španielske kráľovstvo, Írsko, Poľská republika, Slovenská republika a Komisia Európskych spoločenstiev znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 2.4.2005.


title: Vec T-448/15: Žaloba podaná 6. augusta 2015 – EEB/Komisia

text:
               5.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/27

         Žaloba podaná 6. augusta 2015 – EEB/Komisia
   (Vec T-448/15)
   (2015/C 328/25)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: European Environmental Bureau (EEB) (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: B. Kloostra, advokátka)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               rozhodol, že Komisia porušila nariadenie (ES) č. 1367/2006 a Aarhuský dohovor, najmä:

                           a.

                           článok 1 ods. 1 písm. a), článok 3 a článok 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1367/2006 (1) z dôvodu, že tieto ustanovenia nevykladala v súlade s článkom 4 ods. 1, 3 a 4 Aarhuského dohovoru a/alebo priamo neuplatnila článok 4 ods. 1, 3 a 4 Aarhuského dohovoru na informácie o životnom prostredí, pričom článok 3 a článok 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1367/2006 sú nezlučiteľné s článkom 4 ods. 1, 3 a 4 Aarhuského dohovoru a protiprávne rozširujú dôvody na odmietnutie prístupu k informáciám o životnom prostredí uvedené v článku 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1049/2001 (2),

                           b.

                           článok 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1367/2006 z dôvodu, že nevykladala a neuplatnila dôvody na odmietnutie uvedené v článku 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1049/2001 reštriktívne a/alebo nezohľadnila verejný záujem na zverejnení informácií o životnom prostredí a/alebo nezohľadnila, že predmetné informácie sa týkajú emisií do životného prostredia,

               —

               rozhodol, že Komisia porušila nariadenie (ES) č. 1049/2001, najmä:

                           a.

                           článok 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1049/2001 tým, že neuviedla podrobné dôvody odmietnutia prístupu k predmetným dokumentom,

                           b.

                           článok 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1049/2001 tým, že uplatnila prvý pododsek tohto ustanovenia na dokumenty týkajúce sa ukončeného rozhodovacieho procesu,

                           c.

                           článok 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1049/2001 z dôvodu, že dostatočným spôsobom neposúdila, či prevažoval verejný záujem na zverejnení,

                           d.

                           článok 6 ods. 3, článok 7 ods. 1 a 3 a článok 8 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 1049/2001 z dôvodu, že sa vôbec nesnažila neformálne poradiť s cieľom nájsť vhodné riešenie, a z dôvodu, že nerozhodla v rámci stanovených lehôt,

               —

               uložil EÚ zastúpenej Komisiou povinnosť nahradiť ujmu, ktorá bola spôsobená EEB, vrátane úrokov, pretože EEB nemal včas prístup k požadovaným dokumentom, ktoré Komisia nezverejnila v lehotách stanovených v článku 7 ods. 1 a 3 a v článku 8 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 1049/2001, a to vo výške stanovenej Všeobecným súdom, nie však nižšej ako 1 euro,

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie Komisie z 1. júna 2015, a

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov konania vedľajších účastníkov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu žaloby žalobca uvádza nasledujúce tvrdenia a dôvody týkajúce sa porušenia nariadení (ES) č. 1367/2006 a 1049/2001 a Aarhuského dohovoru (3) zo strany Komisie:

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 1 ods. 1 písm. a), článku 3 a článku 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1367/2006 a/alebo článku 4 ods. 1, 3 a 4 Aarhuského dohovoru.

                           —

                           Požadované informácie sú informáciami o životnom prostredí podľa Aarhuského dohovoru a článku 2 písm. d) bodu iii), článku 3 a článku 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1367/2006,

                           —

                           článok 3 a článok 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1367/2006 sú nezlučiteľné s článkom 4 ods. 3 a 4 Aarhuského dohovoru a protiprávne rozširujú dôvody na odmietnutie prístupu k informáciám o životnom prostredí uvedené v článku 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1049/2001,

                           —

                           Komisia porušila článok 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1367/2006, pokiaľ ide o reštriktívny výklad výnimiek zo základného pravidla zverejnenia, povinnosť zvážiť záujmy a „pravidlo emisií“.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1049/2001.

                           —

                           Dôvod na odmietnutie uvedený v článku 4 ods. 3 prvom pododseku nariadenia (ES) č. 1049/2001 sa nevzťahuje na požadované dokumenty,

                           —

                           zverejnenie požadovaných dokumentov vážne nenarúša rozhodovací proces Komisie,

                           —

                           porušenie článku 4 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1049/2001, keďže Komisia nesprávne zvážila záujmy, ktoré sú chránené nezverejnením, a verejný záujem, ktorému slúži zverejnenie predmetných dokumentov.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 7 ods. 1 a 3 a článku 8 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 1049/2001.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod v súvislosti so žalobou o náhradu škody podľa článku 340 ZFEÚ založený na porušení článku 7 ods. 1 a 3 a článku 8 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 1049/2001 zo strany Komisie.

      (1)  Nariadenie Európskeho Parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, 25.9.2006, s. 13).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 31.5.2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

      (3)  Dohovor o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia, uzatvorený v Aarhuse 25. júna 1998 a schválený v mene Európskeho spoločenstva rozhodnutím Rady 2005/370/ES zo 17. februára 2005, Aarhuský dohovor (Ú. v. EÚ L 124, 17.5.2005, s. 1).


title: Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z 5. júla 2005 vo veci T-117/05 R, Andreas Rodenbröker proti Komisii Európskych spoločenstiev (Konanie o predbežnom opatrení — Návrh na odklad vykonateľnosti — Smernica 92/43/EHS — Absencia naliehavosti)

text:
               17.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 229/24

      UZNESENIE PREDSEDU SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 5. júla 2005
   vo veci T-117/05 R, Andreas Rodenbröker proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Konanie o predbežnom opatrení - Návrh na odklad vykonateľnosti - Smernica 92/43/EHS - Absencia naliehavosti)
   (2005/C 229/52)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci T-117/05 R, Andreas Rodenbröker, bydliskom v Hövelhof (Nemecko) a 81 iných žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe uznesenia, v zastúpení: H. Glatzel, Rechtsanwalt, proti Komisii Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: M. van Beek a B. Schima, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu), ktorej predmetom je návrh na odklad výkonu rozhodnutia Komisie 2004/813/ES zo 7. decembra 2004, ktorým sa prijíma v súlade so smernicou Rady 92/43EHS zoznam lokalít európskeho významu pre atlantický biogeografický región (Ú. v. ES L 387, s. 1), predseda Súdu prvého stupňa vydal 5. júla 2005 uznesenie, ktorého výrok znie:

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní o veci samej.


title: Vec C-574/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 7. decembra 2012 — Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)/Eurest Portugal — Sociedade Europeia de Restaurantes, L. da

text:
               16.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 79/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) 7. decembra 2012 — Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)/Eurest Portugal — Sociedade Europeia de Restaurantes, L.da

   (Vec C-574/12)
   2013/C 79/09
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)

      Žalovaná: Eurest Portugal — Sociedade Europeia de Restaurantes, L.da

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je zlučiteľné s judikatúrou Spoločenstva o obstarávaní in house, ak verejná nemocnica — bez dodržania postupu stanoveného zákonom na uzavretie príslušnej zmluvy — zadá neziskovému združeniu, ktorého je členom a ktorého cieľom je plnenie verejnoprospešnej úlohy v oblasti zdravotníctva so zreteľom na zvýšenie účinnosti a efektívnosti činnosti jeho členov, poskytovanie služby spočívajúcej v dodávke jedál pre nemocnicu v jej právomoci, čím na toto združenie prenesie zodpovednosť za svoje funkcie v tejto oblasti, ak sa podľa stanov uvedeného združenia môžu stať jeho členmi subjekty patriace nielen do verejného sektora, ale aj do sociálneho sektora, a ak v čase zadania zákazky z celkového počtu 88 členov patrilo do sociálneho sektora 23 neziskových súkromných inštitúcií sociálnej solidarity (IPSS), z ktorých niektoré boli charitatívnymi inštitúciami?

               2.

               Možno konštatovať, že subjekt, ktorému sa zadáva zákazka, je z hľadiska rozhodovania podriadený svojim verejnoprávnym členom na základe toho, že títo členovia samostatne alebo spoločne vykonávajú kontrolu obdobnú tej, akú vykonávajú nad svojimi vlastnými útvarmi, ak subjekt, ktorému sa zadáva zákazka, podľa svojich stanov musí zabezpečiť, aby väčšina hlasovacích práv patrila členom, ktorí spadajú pod právomoci člena vlády zodpovedného za zdravotníctvo týkajúce sa riadenia, dohľadu a kontroly a podliehajú im, a ak väčšinu jeho správnej rady tiež tvoria verejnoprávni členovia?

               3.

               Možno vzhľadom na judikatúru Spoločenstva týkajúcu sa obstarávania in house považovať požiadavku „obdobnej kontroly“ za splnenú, ak subjekt, ktorému sa zadáva zákazka, podľa svojich stanov podlieha kontrolnej právomoci člena vlády zodpovedného za zdravotníctvo, ktorému prináleží vymenovávať predsedu a podpredsedu správnej rady, schvaľovať rozhodnutia valného zhromaždenia o uzatváraní pôžičiek, ktoré spôsobujú likvidné zadĺženie na úrovni rovnej alebo vyššej ako 75 % vlastného kapitálu zaznamenaného v predchádzajúcom hospodárskom roku, schvaľovať rozhodnutia o zmene stanov, schvaľovať rozhodnutia valného zhromaždenia o zrušení subjektu, ktorému sa zadáva zákazka, a rozhodovať o tom, ako sa má naložiť s jeho majetkom v prípade zrušenia?

               4.

               Umožňuje skutočnosť, že subjekt, ktorému sa zadáva zákazka, je veľkou a zložitou organizáciou, ktorá pôsobí na celom území Portugalska, ktorej členmi je väčšina útvarov a inštitúcií Serviço Nacional de Saúde, vrátane najväčších nemocníc krajiny, ktorej objem predaja predstavuje približne 90 miliónov eur, ktorá obchoduje v zložitých a rozmanitých oblastiach činnosti a má veľmi pozoruhodné hospodárske ukazovatele, pričom má viac ako 3 300 zamestnancov, a ktorá je členkou dvoch ďalších združení podnikov a spoločníčkou v dvoch obchodných spoločnostiach, aby sa vzťah, ktorý udržiava so svojimi verejnoprávnymi členmi, kvalifikoval len ako interné obstarávanie alebo obstarávanie in house?

               5.

               Umožňuje skutočnosť, že subjekt, ktorému sa zadáva zákazka, môže podľa svojich stanov poskytovať služby podľa pravidiel hospodárskej súťaže verejnoprávnym subjektom, ktoré nie sú jeho členmi, alebo tuzemským či zahraničným súkromným subjektom, a) pokiaľ to nespôsobí nijakú ujmu jeho členom a pokiaľ to je výhodné pre nich a pre subjekt, ktorému sa zadáva zákazka, či už z hospodárskeho hľadiska, alebo z hľadiska technického obohatenia a zhodnotenia, a b) pokiaľ poskytovanie týchto služieb nepredstavuje objem fakturácie vyšší ako 20 % jeho celkového ročného objemu predaja zaznamenaného v predchádzajúcom hospodárskom roku, považovať požiadavku obstarávania in house za splnenú, najmä pokiaľ ide o požiadavku „podstatného účelu činnosti“ stanovenú v článku 5 ods. 2 písm. b) CCP (1)?

               6.

               V prípade, ak by odpoveď na ktorúkoľvek z predchádzajúcich otázok sama osebe nepostačovala na overenie splnenia požiadaviek stanovených v článku 5 ods. 2 CCP, možno vzhľadom na judikatúru Spoločenstva týkajúcu sa obstarávania in house na základe spoločného posúdenia uvedených odpovedí dospieť k záveru, že ide o tento druh obstarávania?

      (1)  Código dos contratos públicos (Zákonník verejného obstarávania).


title: Vec F-121/11: Žaloba podaná 22. novembra 2011 — ZZ/Komisia

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/72

      Žaloba podaná 22. novembra 2011 — ZZ/Komisia
      (Vec F-121/11)
      (2012/C 25/140)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: ZZ (v zastúpení: L. Levi a C. Bernard-Glanz, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Predmet a opis sporu

      Zrušenie rozhodnutí, ktorými likvidačné oddelenie Ispra odmietlo uznať úradníkovi pôsobiacemu v Jordánsku cestovné výdavky a výdavky na sprievod, ktoré vynaložil, aby umožnil svojmu synovi podstúpiť psychoterapiu vo francúzskom jazyku, ktorý je materinským jazykom dieťaťa v Bejrúte (Libanon)

         Návrhy žalobcu

                  —

                  zrušiť zamietnutie uznania lekárskych služieb, ktoré žalobca požadoval pre svojho syna, manželku a seba v rozsahu, v akom toto zamietnutie viedlo k prijatiu postupne troch rozhodnutí z 22. februára, 10. marca a 18. apríla 2011, vedúcim likvidačného oddelenia Ispra Európskej komisie,

                  —

                  zrušiť rozhodnutie riaditeľa riaditeľstva D GR Ľudských zdrojov a Bezpečnosti Európskej Komisie z 12. augusta 2011 ako orgánu oprávneného uzatvárať zmluvy „AECE“, ktorým bola zamietnutá sťažnosť podaná žalobcom na základe článku 90 ods. 2 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie,

                  —

                  zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec C-127/15: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 8. decembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Verein für Konsumenteninformation/INKO, Inkasso GmbH (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2008/48/ES — Ochrana spotrebiteľa — Spotrebiteľský úver — Článok 2 ods. 2 písm. j) — Dohody o splátkovom kalendári — Odložené platby bez poplatkov — Článok 3 písm. f) — Sprostredkovatelia úveru — Spoločnosti na vymáhanie pohľadávok konajúce v mene veriteľov)

text:
               6.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/2

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 8. decembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Verein für Konsumenteninformation/INKO, Inkasso GmbH
   (Vec C-127/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2008/48/ES - Ochrana spotrebiteľa - Spotrebiteľský úver - Článok 2 ods. 2 písm. j) - Dohody o splátkovom kalendári - Odložené platby bez poplatkov - Článok 3 písm. f) - Sprostredkovatelia úveru - Spoločnosti na vymáhanie pohľadávok konajúce v mene veriteľov))
   (2017/C 038/02)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Verein für Konsumenteninformation

      Žalovaná: INKO, Inkasso GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 2 ods. 2 písm. j) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS sa má vykladať v tom zmysle, že dohoda o splátkovom kalendári úveru, ktorá je uzavretá v dôsledku neplnenia záväzkov spotrebiteľom medzi spotrebiteľom a veriteľom prostredníctvom spoločnosti zaoberajúcej sa vymáhaním dlhov, sa nepovažuje za uzavretú „bez poplatku“ v zmysle tohto ustanovenia, ak sa touto dohodou spotrebiteľ zaväzuje vrátiť celú výšku tohto úveru a zaplatiť úroky alebo náklady, ktoré neboli uvedené v pôvodnej zmluve o úvere, podľa ustanovení ktorej sa tento úver poskytol.

               2.

               Článok 3 písm. f) a článok 7 smernice 2008/48 sa majú vykladať v tom zmysle, že agentúra zaoberajúca sa vymáhaním pohľadávok, ktorá v mene veriteľa uzavrie dohodu o splátkovom kalendári týkajúcu sa nesplateného úveru, ale koná v postavení sprostredkovateľa úveru iba v rámci svojej doplnkovej činnosti, čo prislúcha posúdiť vnútroštátnemu súdu, sa má považovať za „sprostredkovateľa úveru“ v zmysle tohto článku 3 písm. f) a nepodlieha povinnosti poskytovať spotrebiteľovi informácie pred uzavretím zmluvy podľa článkov 5 a 6 tejto smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 205, 22.6.2015.


title: Vec C-501/04: Žaloba podaná dňa 6. decembra 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu

text:
               22.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/16

         Žaloba podaná dňa 6. decembra 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Španielskemu kráľovstvu
   (Vec C-501/04)
   (2005/C 19/31)
   Jazyk konania: španielčina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Enrico Traversa, Consejero Jurídico a Ramón Vidal Puig, člen právnej služby, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala dňa 6. decembra 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Španielskemu kráľovstvu.
   Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               určil, že Španielske kráľovstvo tým, že poskytuje poistníkom možnosť zrušiť zmluvy v prípade prevodu poistného kmeňa zmlúv, pokiaľ prevádzajúci alebo preberajúci podnik je poisťovňou, ktorá nemá sídlo v Španielsku v režime práva usadiť sa a voľného pohybu služieb, ale neposkytuje rovnakú možnosť pri prevode medzi španielskymi poisťovňami, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z

                           —

                           článku 12 ods. 6 smernice Rady 92/49/EHS (1) z 18. júna 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia a o zmene a doplnení smerníc 73/239/EHS a 88/357/EHS.

                           —

                           článku 14 ods. 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES (2) z 5. novembra 2002 o životnom poistení.

               —

               zaviazal Španielske kráľovstvo nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Aj keď článok 12 ods. 6 smernice 92/49 a článok 14 ods. 5 smernice 2002/83 členským štátom umožňujú poskytnúť možnosť zrušenia zmlúv, členský štát porušuje uvedené ustanovenia, ak pri poskytovaní tejto možnosti rozlišuje, buď priamo alebo nepriamo, medzi poisťovňami so sídlom v dotknutom členskom štáte a poisťovňami z iných členských štátov, ktoré v danom členskom štáte pôsobia v režime práva usadiť sa a voľného pohybu služieb.
   Španielska právna úprava je diskriminujúca, nakoľko zaobchádza rozdielnym spôsobom a výhodnejšie so španielskymi poisťovňami ako s poisťovňami z iných členských štátov vzhľadom na právo zrušiť zmluvy, pričom rozdiel v zaobchádzaní nezodpovedá objektívnym rozdielom v rámci posudzovaných prípadov.
   Rozdielne zaobchádzanie nie je opodstatnené dôvodmi týkajúcimi sa ochrany spotrebiteľov.

      (1)  Ú. v. ES L 228 z 11.8. 1992, s. 1

      (2)  Ú. v. ES L 345 z 19.12. 2002, s. 1


title: Vec C-193/12: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z  13. júna 2013 — Európska komisia/Francúzska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 91/676/EHS — Ochrana vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov — Označenie ohrozených pásiem — Nadmerný obsah dusičnanov — Eutrofizácia — Povinnosť štvrťročného preskúmania)

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/33

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 13. júna 2013 — Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-193/12) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 91/676/EHS - Ochrana vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov - Označenie ohrozených pásiem - Nadmerný obsah dusičnanov - Eutrofizácia - Povinnosť štvrťročného preskúmania)
   2013/C 225/55
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J. Hottiaux a B. Simon, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues a S. Menez, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 3 ods. 1 a 4 a prílohy I smernice Rady 91/676/EHS z 12. decembra 1991 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov (Ú. v. ES L 375, s. 1; Mim. vyd. 15/002, s. 68) — Neúplné označenie ohrozených pásiem — Nadmerný obsah dusičnanov — Eutrofizácia — Nesprávne štvrťročné preskúmanie

      Výrok rozsudku

               1.

               Francúzska republika si tým, že ako ohrozené pásma neoznačila viaceré pásma vyznačujúce sa povrchovými a podzemnými vodami, ktoré sú znečistené nadmerným množstvom dusičnanov a/alebo eutrofizáciou, alebo vodami, ktorým takéto znečistenie hrozí, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 3 ods. 1 a 4 smernice Rady 91/676/EHS z 12. decembra 1991 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov, ako aj z jej prílohy I.

               2.

               Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 21.7.2012.


title: Vec T-416/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  27. septembra 2006 – Kontouli/Rada ( Úradníci — Invalidný dôchodok — Opravný koeficient — Určenie miesta bydliska — Zrušenie správneho aktu — Legitímna dôvera )

text:
               2.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/46

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 27. septembra 2006 – Kontouli/Rada
   (Vec T-416/04) (1)

   („Úradníci - Invalidný dôchodok - Opravný koeficient - Určenie miesta bydliska - Zrušenie správneho aktu - Legitímna dôvera“)
   (2006/C 294/96)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Anna Kontouli (v zastúpení: pôvodne V. Akritidis a M. Tragalou, neskôr V. Akritidis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Sims a D. Zahariou, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Na jednej strane návrh na zrušenie rozhodnutia Rady z 5. decembra 2003 odmietajúceho uplatňovať na invalidný dôchodok žalobkyne opravný koeficient pre Spojené kráľovstvo a na druhej strane žiadosť o náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Rady z 5. decembra 2003 odmietajúce uplatňovať opravný koeficient pre Spojené kráľovstvo na invalidný dôchodok žalobkyne sa ruší v rozsahu v akom s retrokatívnym účinkom odmieta priznať toto právo za obdobie od 1. mája 2003 do 31. decembra 2003.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Rada je povinná nahradiť okrem svojich trov konania tretinu trov konania žalobkyne.

      (1)  Ú. v. EÚ C 31, 5.2.2005.


title: Vec T-440/13: Žaloba podaná 12. augusta 2013 —  „Millano“ Krzysztof Kotas/ÚHVT (tvar čokoládových bonboniér)

text:
               23.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 344/57

         Žaloba podaná 12. augusta 2013 — „Millano“ Krzysztof Kotas/ÚHVT (tvar čokoládových bonboniér)
   (Vec T-440/13)
   2013/C 344/104
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobca: Zakład Wyrobów Cukierniczych „Millano“ Krzysztof Kotas (Przeźmierowo, Poľsko) (v zastúpení: B. Kański, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu z 22. mája 2013 vydané vo veci R 755/2012-2.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: trojrozmerná ochranná známka v tvare čokoládových bonboniér pre tovary triedy 30 — prihláška č. 10 359 602.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009.


title: Vec T-306/10: Žaloba podaná 23. júla 2010 — Yusef/Komisia

text:
               25.9.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/20

         Žaloba podaná 23. júla 2010 — Yusef/Komisia
   (Vec T-306/10)
   ()
   2010/C 260/28
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Hani El Sayyed Elsebai Yusef (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: E. Grieves, barrister a H. Miller, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobcu

               —

               rozhodnúť, že nečinnosť Komisie a nevymazanie mena žalobcu z prílohy I nariadenia Rady (ES) č. 881/2002 z 27. mája 2002 je protiprávne,

               —

               uložiť Komisii povinnosť ihneď vymazať meno žalobcu z uvedenej prílohy,

               —

               zaviazať Európsku komisiu na znášanie vlastných trov konania, náhradu trov konania žalobcu, ako aj náhradu všetkých nákladov vynaložených pokladňou Súdneho dvora na právnu pomoc.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobca sa podľa článku 265 ZFEÚ domáha zrušenia nariadenia Komisie (ES) č. 1629/2005 z 5. októbra 2005, ktorým sa päťdesiatyštvrtýkrát mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 881/2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám a subjektom spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Qaida a Talibanom a zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 467/2001 (1) v rozsahu, v akom sa ho týka.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.
   Po prvé žalobca tvrdí, že Komisia nikdy nezávisle nepreskúmala dôvody uvedenia jeho mena v prílohe I, ani nikdy nežiadala o predloženie dôvodov na toto uvedenie.
   Po druhé žalobca uvádza, že Komisia mu v rozpore s jeho právom na účinnú súdnu obranu a právom na obhajobu, a porušujúc jeho právo na ochranu majetku podľa Európskeho dohovoru o ľudských právach, nepredložila žiadny dôvod, ktorý by odôvodňoval uvedenie jeho mena v prílohe I.
   Po tretie žalobca tvrdí, že to, že Komisia nevymazala jeho meno z prílohy I je nepochopiteľné, pretože neexistujú nijaké dôvody, ktoré by spĺňali podmienky na jeho uvedenie v prílohe I, ako aj to, že Ministerstvo zahraničných vecí a vecí Commonwealthu Spojeného kráľovstva zastáva názor, že žalobca už príslušné podmienky nespĺňa.

      (1)  Ú. v. EÚ L 260, s. 9.


title: Vec C-325/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené kráľovstvo) 12. augusta 2009 — Secretary of State for the Home Department/Maria Dias

text:
               24.10.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 256/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené kráľovstvo) 12. augusta 2009 — Secretary of State for the Home Department/Maria Dias
   (Vec C-325/09)
   2009/C 256/26
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: Secretary of State for the Home Department

      Odporkyňa: Maria Dias

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Ak občan Únie nachádzajúci sa na území členského štátu, ktorého nie je štátnym príslušníkom bol v čase pred prebratím smernice 2004/38/ES (1) držiteľom povolenia na pobyt platne vydaného na základe článku 4 ods. 2 smernice 68/360/EHS (2), ale po určitý čas v rámci doby platnosti tohto povolenia bol dobrovoľne nezamestnaný, nemal dostatočné vlastné zdroje a nespĺňal podmienky na vydanie tohto povolenia, „zdržiaval sa“ tento občan „legálne“ v hostiteľskom členskom štáte aj počas tohto obdobia na účely neskoršieho nadobudnutia práva trvalého pobytu podľa článku 16 ods. 1 smernice 2004/38/ES?

               2.

               Ak päťročný nepretržitý pobyt v postavení pracovníka dovŕšený pred 30. aprílom 2006 nezakladá právo trvalého pobytu podľa článku 16 ods. 1 smernice 2004/38, zakladá tento nepretržitý pobyt v postavení pracovníka právo na trvalý pobyt priamo na základe článku 18 ods. 1 Zmluvy ES z dôvodu, že v smernici je medzera?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).

      (2)  Smernica Rady z 15. októbra 1968 o odstránení prekážok pohybu a pobytu pracovníkov členských štátov a ich rodín v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 257, s. 13; Mim. vyd. 05/001, s. 27).


title: Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únieÚ. v. EÚ C 257, 15.10.2005

text:
               29.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 271/28

         (2005/C 271/52)
   Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie

         Ú. v. EÚ C 257, 15.10.2005

   Predchádzajúce publikácie

      Ú. v. EÚ C 243, 1.10.2005

      Ú. v. EÚ C 229, 17.9.2005

      Ú. v. EÚ C 217, 3.9.2005

      Ú. v. EÚ C 205, 20.8.2005

      Ú. v. EÚ C 193, 6.8.2005

      Ú. v. EÚ C 182, 23.7.2005

   Tieto texty sú dostupné na adresách:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Vec C-341/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 14. júla 2014 – J. Harmsen/Burgemeester van Amsterdam

text:
               29.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 339/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 14. júla 2014 – J. Harmsen/Burgemeester van Amsterdam
   (Vec C-341/14)
   2014/C 339/10
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Raad van State

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: J. Harmsen

      Žalovaný: Burgemeester van Amsterdam

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je kapitola III smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, s. 36) uplatniteľná v prípade čisto vnútroštátnych situácií alebo sa pri posúdení otázky, či je táto kapitola uplatniteľná, uplatňuje v čisto vnútroštátnych situáciách judikatúra Súdneho dvora týkajúca sa ustanovení Zmluvy o slobode usadiť sa a o voľnom pohybe služieb?

               2.

               Pokiaľ odpoveď na prvú otázku znie, že pri posúdení otázky, či je uplatniteľná kapitola III smernice [2006/123/ES], sa v čisto vnútroštátnych situáciách uplatňuje judikatúra Súdneho dvora týkajúca sa ustanovení Zmluvy o slobode usadiť sa a o voľnom pohybe služieb:

                           a)

                           musia vnútroštátne súdy uplatniť ustanovenia kapitoly III smernice [2006/123/ES] v prípade, akým je prejednávaný prípad, v ktorom nejde o cezhraničné usadenie sa poskytovateľa služieb, ani o cezhraničnú ponuku služieb poskytovateľom, a ten sa aj napriek tomu odvoláva na tieto ustanovenia?

                           b)

                           má pre odpoveď na túto otázku význam skutočnosť, že prevádzkovateľ poskytuje služby predovšetkým samostatným prostitútkam z iných členských štátov ako z Holandska?

                           c)

                           treba na účely zodpovedania tejto otázky zistiť, či podniky usadené v iných členských štátov fakticky prejavili alebo prejavia záujem o zriadenie podniku s prostitútkami vo výklade v Amsterdame?

               3.

               Pokiaľ sa poskytovateľ služieb môže odvolávať na ustanovenia v kapitole III smernice [2006/123/ES]: Odporuje článku 10 ods. 2 písm. c) tejto smernice opatrenie, akým je sporné pravidlo, podľa ktorého vlastník podniku s prostitútkami vo výklade smie prenajímať izby na báze hodinovej tarifikácie iba tým prostitútkam, ktoré vedia s prevádzkovateľom komunikovať v jazyku, ktorému on rozumie?


title: Vec C-472/04: Žaloba podaná dňa 4. novembra 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike

text:
               8.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/31

         Žaloba podaná dňa 4. novembra 2004: Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike
   (Vec C-472/04)
   (2005/C 6/58)
   Jazyk konania: taliančina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: Knut Simonsson a Claudio Loggi, splnomocnení zástupcovia, podala dňa 4. novembra 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Talianskej republike.
   Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               určil, že Talianska republika si tým, že neprijala (všetky) potrebné zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/96/ES (1) zo 4. decembra 2001, stanovujúcou harmonizované požiadavky a postupy pri bezpečnej nakládke a vykládke lode na hromadný náklad alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 17 uvedenej smernice,

               —

               zaviazal Taliansku republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prijatie opatrení na prebratie smernice uplynula 5. augusta 2003.

      (1)  Ú. v. ES L 13 zo dňa 16.01.2002, s. 9


title: Vec T-284/13 P: Odvolanie podané 22. mája 2013 : Luigi Marcuccio proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu z  11. marca 2013 vo veci F-17/12, Marcuccio/Komisia

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/52

         Odvolanie podané 22. mája 2013: Luigi Marcuccio proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu z 11. marca 2013 vo veci F-17/12, Marcuccio/Komisia
   (Vec T-284/13 P)
   2013/C 207/86
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy

   Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil v celom rozsahu a bez výnimiek napadnuté uznesenie,

               —

               vrátil vec samu Súdu pre verejnú službu.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia sú totožné s odvolacími dôvodmi a hlavnými tvrdeniami uvedenými vo veci T-203/13 P, Marcuccio/Komisia.


title: Vec C-540/13: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 16. apríla 2015 – Európsky parlament/Rada Európskej únie (Žaloba o neplatnosť — Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Určenie dňa nadobudnutia účinnosti skoršieho rozhodnutia — Určenie právneho základu — Právny rámec uplatňujúci sa po nadobudnutí účinnosti Lisabonskej zmluvy — Prechodné ustanovenia — Odvodený právny základ — Konzultácie Parlamentu)

text:
               15.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/7

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 16. apríla 2015 – Európsky parlament/Rada Európskej únie
   (Vec C-540/13) (1)

   ((Žaloba o neplatnosť - Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Určenie dňa nadobudnutia účinnosti skoršieho rozhodnutia - Určenie právneho základu - Právny rámec uplatňujúci sa po nadobudnutí účinnosti Lisabonskej zmluvy - Prechodné ustanovenia - Odvodený právny základ - Konzultácie Parlamentu))
   (2015/C 198/08)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Európsky parlament (v zastúpení: F. Drexler, A. Caiola a M. Penčeva, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: K. Pleśniak a A. F. Jensen, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Rady 2013/392/EÚ z 22. júla 2013, ktorým sa stanovuje dátum nadobudnutia účinnosti rozhodnutia 2008/633/SVV o sprístupnení vízového informačného systému (VIS) na nahliadnutie určeným orgánom členských štátov a Europolu na účely predchádzania teroristickým trestným činom a iným závažným trestným činom, ich odhaľovania a vyšetrovania, sa zrušuje.

               2.

               Účinky rozhodnutia 2013/392 zostávajú zachované, pokým nadobudne účinnosť nový akt, ktorý ho má nahradiť.

               3.

               Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 359, 7.12.2013.


title: Vec C-336/05: Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z  13. júna 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal départemental des pensions du Morbihan – Francúzsko) – Ameur Echouikh/Secrétaire d'Etat aux anciens combattants (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Euro-stredomorská dohoda ES-Maroko — Článok 65 — Zásada zákazu diskriminácie v oblasti sociálneho zabezpečenia — Vojenský invalidný dôchodok)

text:
               16.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 224/17

         Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z 13. júna 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal départemental des pensions du Morbihan – Francúzsko) – Ameur Echouikh/Secrétaire d'Etat aux anciens combattants
   (Vec C-336/05) (1)

   (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Euro-stredomorská dohoda ES-Maroko - Článok 65 - Zásada zákazu diskriminácie v oblasti sociálneho zabezpečenia - Vojenský invalidný dôchodok)
   (2006/C 224/31)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunal départemental des pensions du Morbihan
   Účastníci konania

      Žalobca: Ameur Echouikh

      Žalovaný: Secrétaire d'Etat aux anciens combattants
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Tribunal départemental des pensions du Morbihan – Výklad článkov 64 a 65 Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Marockým kráľovstvom na strane druhej, podpísanej v Bruseli 26. februára 1996 (Ú. v. ES L 70, s. 2), článkov 40 až 42 Dohody o spolupráci medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Marockým kráľovstvom, podpísanej v Rabate 27. apríla 1976 (Ú. v. ES L 264, s. 2), ako aj všeobecnej zásady zákazu diskriminácie podľa štátnej príslušnosti zaručenej článkom 12 Zmluvy ES a článkom 14 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd – Priamy účinok – Pojmy „pracovník“, „odmena“ a „dávka sociálneho zabezpečenia“ – Vnútroštátna právna úprava odmietajúca priznať nárok na vojenský invalidný dôchodok marockému štátnemu príslušníkovi slúžiacemu pod velením a vlajkou členského štátu
   Výrok uznesenia
   Článok 65 ods. 1 prvý pododsek Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Marockým kráľovstvom na strane druhej, podpísanej v Bruseli 26. februára 1996 a schválenej v mene týchto Spoločenstiev rozhodnutím Rady a Komisie 200/204/ES, ESUO z 24. januára 2000, sa má vykladať v tom zmysle, že odporuje tomu, aby hostiteľský členský štát odmietol priznať nárok na vojenský invalidný dôchodok marockému štátnemu príslušníkovi, ktorý slúžil v armáde tohto štátu a má bydlisko na jeho území iba z dôvodu, že zainteresovaná osoba je marockým štátnym príslušníkom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 296, 26.11.2005.


title: Vec C-314/12: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  27. marca 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – UPC Telekabel Wien GmbH/Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Aproximácia právnych predpisov — Autorské právo a s ním súvisiace práva — Informačná spoločnosť — Smernica 2001/29/ES — Webová stránka, ktorá sprístupňuje verejnosti filmové diela bez súhlasu nositeľov práva súvisiaceho s autorským právom — Článok 8 ods. 3 — Pojem „sprostredkovatelia, ktorých služby využíva tretia osoba na porušovanie autorského práva alebo s ním súvisiaceho práva“  — Poskytovateľ prístupu na internet — Uznesenie adresované poskytovateľovi prístupu na internet, ktoré mu zakazuje povoliť svojim zákazníkom prístup na webovú stránku — Vzájomné vyváženie základných práv)

text:
               19.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/2

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 27. marca 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – UPC Telekabel Wien GmbH/Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH
   (Vec C-314/12) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Aproximácia právnych predpisov - Autorské právo a s ním súvisiace práva - Informačná spoločnosť - Smernica 2001/29/ES - Webová stránka, ktorá sprístupňuje verejnosti filmové diela bez súhlasu nositeľov práva súvisiaceho s autorským právom - Článok 8 ods. 3 - Pojem „sprostredkovatelia, ktorých služby využíva tretia osoba na porušovanie autorského práva alebo s ním súvisiaceho práva“ - Poskytovateľ prístupu na internet - Uznesenie adresované poskytovateľovi prístupu na internet, ktoré mu zakazuje povoliť svojim zákazníkom prístup na webovú stránku - Vzájomné vyváženie základných práv))
   2014/C 151/02
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: UPC Telekabel Wien GmbH

      Žalovaní: Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Oberster Gerichtshof – Výklad článku 3 ods. 2 a článku 5 ods. 1 a 2 písm. b), ako aj článku 8 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230) – Webová stránka, ktorá umožňuje ilegálne sťahovanie filmov – Právo nositeľa autorských práv k niektorému z týchto filmov žiadať od poskytovateľa prístupu na internet blokovanie prístupu jeho zákazníkov na túto špecifickú stránku – Realizovateľnosť a proporcionálnosť blokačných opatrení

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 8 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti sa má vykladať v tom zmysle, že osoba, ktorá na webovej stránke verejnosti sprístupní predmety ochrany bez povolenia nositeľov práv v zmysle článku 3 ods. 2 tejto smernice, využíva služby poskytovateľa prístupu na internet osobám, ktoré si tieto predmety prehliadajú, a tohto poskytovateľa treba považovať za sprostredkovateľa v zmysle článku 8 ods. 3 smernice 2001/29.

               2.

               Základné práva priznané právom Únie sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby sa formou príkazu vydaného súdom zakázalo poskytovateľovi prístupu na internet poskytovať svojim zákazníkom prístup na webovú stránku, na ktorej sa on line umiestňujú predmety ochrany bez povolenia nositeľov práv, pokiaľ tento príkaz bližšie nešpecifikuje, aké opatrenia má tento poskytovateľ prístupu prijať a ak poskytovateľ môže odvrátiť uplatnenie sankcií za porušenie uvedeného príkazu dôkazom, že sám prijal všetky primerané opatrenia, avšak za podmienky, že jednak prijaté opatrenia zbytočne nezbavujú užívateľov internetu možnosti zákonného prístupu k dostupným informáciám a že jednak tieto opatrenia majú za následok zabránenie alebo sťaženie nedovoleného prehliadania predmetov ochrany a ozajstné odradenie užívateľov internetu, ktorí využívajú služby adresáta tohto príkazu, od prehliadania týchto predmetov, ku ktorým majú prístup v rozpore s právom duševného vlastníctva, čo prináleží overiť vnútroštátnym orgánom a súdom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 303, 6.10.2012.


title: Vec T-21/12: Žaloba podaná 17. januára 2012 — Alfacam a i./Parlament

text:
               24.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 89/27

         Žaloba podaná 17. januára 2012 — Alfacam a i./Parlament
   (Vec T-21/12)
   2012/C 89/45
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Alfacam (Lint, Belgicko), Via Storia (Schiltigheim, Francúzsko), DB Video Productions (Aartselaar, Belgicko), IEC (Rennes, Francúzsko) a European Broadcast Partners (EUBROPA) (Aartselaar) (v zastúpení: B. Pierart, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu z 18. novembra 2011, ktorým sa akciovej spoločnosti založenej podľa belgického práva WATCH TV S.A. zadáva zákazka EP/DGCOMM/AV/11/11 časť 1, poskytovanie služieb (video, rozhlasové a multimediálne) — Služby, ktoré sa majú poskytnúť v Európskom parlamente v Bruseli,

               —

               v dôsledku toho zrušil rozhodnutie prijaté Európskym parlamentom, ktorý nevybral ponuku štyroch prvých žalobcov konajúcich v rámci združenia ad hoc EUROPEAN BROADCAST PARTNERS, ktorá sa umiestnila na druhom mieste v zákazke EP/DGCOMM/AV/11/11 časť 1, poskytovanie služieb (video, rozhlasové a multimediálne) — Služby, ktoré sa majú poskytnúť v Európskom parlamente v Bruseli,

               —

               zaviazať Európsky parlament na náhradu trov konania na tomto stupni.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú jediný dôvod založený na porušení článku 94 rozpočtových pravidiel (1) v rozsahu, v akom ponuka úspešného uchádzača obsahovala také nepravdivé vyhlásenia, že treba tohto uchádzača vylúčiť zo zadania zákazky.

      (1)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74).


title: Vec C-290/14: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 1. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Firenze – Taliansko) – trestné konanie proti Skerdjanovi Celajovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Smernica 2008/115/ES — Návrat štátnych príslušníkov tretích krajín s neoprávneným pobytom — Rozhodnutie o návrate spojené so zákazom vstupu v dĺžke troch rokov — Porušenie zákazu vstupu — Štátny príslušník tretej krajiny, ktorý už bol predtým odsunutý — Trest odňatia slobody v prípade opätovného neoprávneného vstupu na vnútroštátne územie — Zlučiteľnosť)

text:
               16.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/8

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 1. októbra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Firenze – Taliansko) – trestné konanie proti Skerdjanovi Celajovi
   (Vec C-290/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Smernica 2008/115/ES - Návrat štátnych príslušníkov tretích krajín s neoprávneným pobytom - Rozhodnutie o návrate spojené so zákazom vstupu v dĺžke troch rokov - Porušenie zákazu vstupu - Štátny príslušník tretej krajiny, ktorý už bol predtým odsunutý - Trest odňatia slobody v prípade opätovného neoprávneného vstupu na vnútroštátne územie - Zlučiteľnosť))
   (2015/C 381/08)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Firenze

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Skerdjan Celaj

      Výrok rozsudku

   Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni v zásade právnej úprave členského štátu, ktorá stanovuje uloženie trestu odňatia slobody štátnemu príslušníkovi tretej krajiny s neoprávneným pobytom, ktorý po tom, ako mu bol nariadený návrat do krajiny jeho pôvodu v rámci skoršieho konania o návrate, opätovne vstúpil protiprávne na územie uvedeného štátu v rozpore so zákazom vstupu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 292, 1.9.2014.


title: Vec T-252/12: Žaloba podaná 11. júna 2012 — Gretsch-Unitas/Komisia

text:
               28.7.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 227/30

         Žaloba podaná 11. júna 2012 — Gretsch-Unitas/Komisia
   (Vec T-252/12)
   2012/C 227/51
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Gretsch-Unitas GmbH (Ditzingen, Nemecko) a Gretsch-Unitas GmbH Baubeschläge (Ditzingen, Nemecko) (v zastúpení: H.-J. Hellmann, C. Malz a S. Warken, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie žalovanej z 28. marca 2012 v konaní podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/39.452 — kovania pre okná a francúzske okná), ktoré bolo žalobkyniam doručené 3. apríla 2012, v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň,

               —

               subsidiárne znížil pokutu uloženú žalobkyniam,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Po prvé žalovaná nedostatočne odôvodnila napadnuté rozhodnutie týkajúce sa stanovenia základnej sumy, ktorá odpadá na pokutu uloženú žalobkyniam, a tým podľa článku 296 ods. 2 ZFEÚ porušila povinnosť odôvodnenia ako podstatnú formálnu náležitosť.

               2.

               Po druhé žalovaná pri stanovení základnej sumy, ktorá odpadá na pokutu uloženú žalobkyniam, zaobchádzala so žalobkyňami bez objektívnej príčiny rozdielne ako s ostatnými zúčastnenými podnikmi, a tým porušila zásadu proporcionality a rovnosti zaobchádzania.

               3.

               Po tretie žalovaná nesprávne stanovila pokutu, ktorá odpadá na žalobkyne, keďže nesprávne určila rozsah zníženia pokuty uloženej žalobkyniam, ktoré sú prvým podnikom, ktorý predložil dôkaz s významnou pridanou hodnotou. Žalovaná spôsobom stanoveným podľa práva neodôvodnila, ako dospela k rozsahu zníženia pokuty uloženej žalobkyniam, ktoré sú prvým podnikom, ktorý predložil dôkaz s významnou pridanou hodnotou.

               4.

               Po štvrté žalovaná pri výpočte zníženia pokuty uloženej žalobkyniam porušila zásadu rovnosti zaobchádzania a zásadu proporcionality tým, že nepriznala vyrovnanie výhody v hospodárskej súťaži, ktorú získala spoločnosť Siegenia, keď odkázala na svoju ekonomickú situáciu.

               5.

               Po piate je rozhodnutie žalovanej nesprávne vzhľadom na zohľadnenie závažnosti porušenia pri stanovení pokuty uloženej žalobkyniam.

               6.

               Po šieste žalovaná pri výkone svojej voľnej úvahy v rámci stanovenia pokuty uloženej žalobkyniam opomenula ako poľahčujúcu okolnosť zohľadniť ich výrazne menší podiel na konaní, ktoré je relevantné z hľadiska kartelového práva.

               7.

               Po siedme porušuje systém pokút vypracovaný žalovanou v celom rozsahu zásadu individuálneho stanovenia pokút a sankcií, a z tohto dôvodu je protiprávny.


title: Odvolacia komora

text:
               23.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/4

      Odvolacia komora
      (2010/C 288/07)
      Dňa 14. septembra 2010 Všeobecný súd rozhodol, že odvolacia komora bude v období od 20. septembra 2010 do 31. augusta 2011 zložená z predsedu Všeobecného súdu a z dvoch predsedov komôr na základe rotačného systému.
      Sudcami, ktorí budú zasadať s predsedom odvolacej komory v rozšírenom zložení piatich sudcov, budú traja sudcovia zo zloženia, ktorému bola vec pôvodne pridelená, a dvaja predsedovia komôr na základe rotačného systému.


title: Vec T-378/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. februára 2008 – Orsay/ÚHVT – Jiménez Arellano (Orsay) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej a obrazovej ochrannej známky Orsay — Skoršia vnútroštátna slovná a obrazová ochranná známka D'ORSAY — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               29.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 79/26

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. februára 2008 – Orsay/ÚHVT – Jiménez Arellano (Orsay)
   (Vec T-378/04) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej a obrazovej ochrannej známky Orsay - Skoršia vnútroštátna slovná a obrazová ochranná známka D'ORSAY - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 79/51)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Orsay GmbH (Willstätt, Nemecko) (v zastúpení: D. von Schultz a S. Elbe, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne T. Eichenberg, neskôr G. Schneider, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: José Jiménez Arellano, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: pôvodne J. Astiz Suárez, neskôr S. Hernán-Carrillo Portolés a nakoniec A. Tarí Lázaro, advokáti)
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 15. júna 2004 (vec R 909/2002-4), týkajúcemu sa námietkového konania medzi José Jiménez Arellano, SA a Orsay GmbH
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Orsay GmbH je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 314, 18.12.2004.


title: Vec T-215/05: Žaloba podaná 27. mája 2005: Marie-Yolande Beau proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               20.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/24

         Žaloba podaná 27. mája 2005: Marie-Yolande Beau proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-215/05)
   (2005/C 205/45)
   Jazyk konania: francúzština
   Marie-Yolande Beau, bydliskom v Paríži, v zastúpení: Georges Vandersanden a Laure Levi, advokáti, podala 27. mája 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie orgánu povereného menovaním (AIPN), ktorým sa odmieta vyhovieť žiadosti o uznanie charakteru jej choroby ako choroby z povolania a ukladá sa jej úhrada poplatkov a vedľajších výdavkov lekára, ktorého si stanovila a polovice poplatkov a vedľajších výdavkov tretieho lekára,

               —

               zaviazal žalovanú nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V tomto konaní sa žalobkyňa stavia proti odmietnutia AIPN vyhovieť jej žiadosti o uznanie, v súlade s článkom 73 Služobného poriadku, že jej choroba má charakter choroby z povolania.
   V tejto súvislosti uvádza, že začiatkom roku 1996 začala mať vážne problémy s dýchaním, zatiaľ čo pri jej prijatí do zamestnania v roku 1988 bola v dobrom zdravotnom stave. Tiež bolo vydané rozhodnutie potvrdzujúce jej invaliditu.
   Na podporu svojich záverov žalobkyňa tvrdí, že lekárske konzílium:

               —

               neuznalo chorobu z povolania a nevykonalo poslanie, ktoré mu bol zverené. V tejto súvislosti je nesporné, že lekárske konzílium vo svojej správe neodpovedalo na otázku, či profesijný faktor bol jeden z faktorov, ktoré spustili chorobu. Skutočnosť, že žalobkyňa aj naďalej po ukončení profesijných aktivít trpí určitými ťažkosťami, ešte neznamená, že táto choroba nemôže mať charakter choroby z povolania. Konzílium sa tiež nevyjadrilo o prípadnom uplatnení článku 14 Služobného poriadku na tento prípad,

               —

               riadne nevysvetlilo dôvody svojich záverov so zreteľom na výrazne odlišné lekárske správy,

               —

               nezobralo do úvahy relevantné lekárske správy,

               —

               založilo svoje závery na neúplnej správe,

               —

               podrobilo žalobkyňu funkčným dýchacím skúškam, ktoré nemohli byť relevantné, na rozdiel od prípadného špecifického testu reakcie na tabak, ktorý nebol vykonaný.


title: Vec C-515/09: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  29. júla 2010 — Európska komisia/Estónska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2006/21/ES — Nakladanie s odpadom z ťažobného priemyslu — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               11.9.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 246/14

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 29. júla 2010 — Európska komisia/Estónska republika
   (Vec C-515/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2006/21/ES - Nakladanie s odpadom z ťažobného priemyslu - Neprebratie v stanovenej lehote)
   2010/C 246/23
   Jazyk konania: estónčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Marghelis a K. Saaremäel-Stoilov, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Estónska republika (v zastúpení: L. Uibo, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprijatie v stanovenej lehote všetkých opatrení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/21/ES z 15. marca 2006 o nakladaní s odpadom z ťažobného priemyslu, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2004/35/ES (Ú. v. ES L 102, s. 15)

      Výrok rozsudku

               1.

               Estónska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/21/ES z 15. marca 2006 o nakladaní s odpadom z ťažobného priemyslu, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2004/35/ES, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Estónska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 13.3.2010.


title: Vec C-479/11 P: Odvolanie podané 21. septembra 2011 : Katinan Justin Koné proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z  13. júla 2011 vo veci T-349/11, Koné/Rada

text:
               7.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/3

         Odvolanie podané 21. septembra 2011: Katinan Justin Koné proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 13. júla 2011 vo veci T-349/11, Koné/Rada
   (Vec C-479/11 P)
   2012/C 6/04
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Katinan Justin Koné (v zastúpení: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas a M. Ceccaldi, avocats)

      Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

      Návrhy odvolateľa

               —

               rozhodnúť, že odvolanie, ktoré podal Katinan Justin Koné, je prípustné,

               —

               zrušiť uznesenie T-349/11 z 13. júla 2011, ktorým bola konštatovaná neprípustnosť žaloby,

               —

               vrátiť vec Všeobecnému súdu, aby sa mohol odvolateľ domáhať svojich práv,

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania na základe článkov 69 a 73 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľ nasledujúce odvolacie dôvody:

               —

               Vyššia moc z dôvodu vojny, ktorá prerušuje premlčanie. Udalosti, ktorým odvolateľ čelil v Pobreží Slonoviny od novembra 2010, podľa neho predstavujú prípad vyššej moci v zmysle článku 45 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, vzhľadom na vojnový stav, ktorého dôsledkom je podľa neho prerušenie plynutia premlčacej lehoty aktov, ktoré voči nemu prijala Rada.

               —

               Tento prípad vyššej moci z dôvodu vojny je podľa neho prekážkou pre možnosť odvolateľa môcť slobodne uplatniť jeho právo na opravný prostriedok proti aktom, ktoré zjavne porušujú základné práva.

               —

               Základné práva a slobody majú podľa neho prednosť pred zásadou právnej istoty. Všeobecný súd tým, že sa pri vyhlásení neprípustnosti návrhu odvolateľa dovolával zásady právnej istoty, porušil základné právo na prístup k súdom a práva na obranu. Odvolateľ bol tiež zbavený svojho práva byť vypočutý príslušným súdom.

               —

               Nepoužiteľnosť dištančnej lehoty a lehoty na podanie opravného prostriedku v prípade vojny. Dištančná lehota a lehota na podanie opravného prostriedku by sa nemali uplatňovať voči osobám s bydliskom v štáte, v ktorom je otvorená vojna. Takéto lehoty by sa mali uplatňovať iba v čase mieru a iba na európskom kontinente. Odvolateľ sa však nachádzal na inom kontinente v dôsledku tejto skutočnosti je podľa neho prísne uplatňovanie článku 102 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu v prejednávanej veci nepochybne porušením článku 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článku 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

               —

               Prednosť článku 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Článok 102 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu podľa neho spôsobuje neplatnosť akejkoľvek povinnosti oznámenia, ako ju určuje Zmluva o fungovaní Európskej únie, ktorá stanovuje, že lehota na podanie opravného prostriedku začína plynúť od oznámenia alebo uverejnenia aktu alebo odvtedy, keď sa o akte dozvedela dotknutá osoba. Článok 102 rokovacieho poriadku totiž nezohľadňuje povinnosť odôvodnenia a neberie ohľad na deň, keď sa odvolateľ skutočne dozvedel o akte, čím obmedzuje znenie a ducha článku 263 ZFEÚ. Článok 102 tým spochybňuje práva priznané a chránené zmluvou, ktorá má vyššiu právnu silu a ktorá zaväzuje inštitúcie tvoriace Európsku úniu. Preto vzhľadom na to, že napadnuté akty neboli odvolateľovi oznámené, a to v rozpore s článkom 263 ods. 5 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, mohla podľa neho lehota na podanie opravného prostriedku začať plynúť až od okamihu, keď sa dozvedel o aktoch, ktoré boli voči nemu prijaté.

               —

               Závažné porušenie základných práv a slobôd. Zásada právnej istoty, ako ju uplatňuje Všeobecný súd, podľa neho závažným spôsobom spochybňuje právnu istotu ako celok, keďže voči osobám podliehajúcim právomoci súdu s bydliskom mimo Európskej únie v štáte, ktorý sa nachádza vo vojne, sa uplatňujú sankcie, proti ktorým nemôžu účinne uplatniť svoje práva na opravný prostriedok, lebo sa nedozvedeli o sankcii.

               —

               Subsidiárne sa odvolateľ domáha zrušenia aktov, ktoré voči nemu prijala Rada, z dôvodu závažnosti porušenia základných práv a slobôd. Vzhľadom na to, že napadnuté akty podľa neho porušujú základné slobody chránené rôznymi medzinárodnými zmluvami, Súdnemu dvoru prislúcha zrušiť tieto akty, keďže ich nezákonnosť je podľa neho v rozpore so zavedeným európskym poriadkom, a z dôvodu, že vzhľadom na závažnosť porušenia chránených základných práv a slobôd sa nemožno dovolávať nijakej lehoty na podanie opravného prostriedku.


title: Vec T-778/14: Žaloba podaná 26. novembra 2014 – Ugly/ÚHVT – Group Lottuss (COYOTE UGLY)

text:
               26.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/41

         Žaloba podaná 26. novembra 2014 – Ugly/ÚHVT – Group Lottuss (COYOTE UGLY)
   (Vec T-778/14)
   (2015/C 026/53)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ugly, Inc. (New York, Spojené štáty) (v zastúpení: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert a C. Mackey, solicitors)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Španielsko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „COYOTE UGLY“ – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 1 2 26  198.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu ÚHVT zo 16. septembra 2014 vo veci R 1369/2013-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutia námietkového oddelenia a odvolacieho senátu a vrátil námietku námietkovému oddeleniu na nové preskúmanie,

               —

               uložil ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1, 2 a 4 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-365/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 14. júla 2015 – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen/Hauptzollamt Bielefeld

text:
               5.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 14. júla 2015 – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen/Hauptzollamt Bielefeld
   (Vec C-365/15)
   (2015/C 328/04)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen

      Žalovaný: Hauptzollamt Bielefeld

      Prejudiciálna otázka

   Má sa článok 241 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (1), vykladať v tom zmysle, že vnútroštátne právo, na ktoré sa tento článok vzťahuje, musí s ohľadom na zásadu efektivity, ktorá je zakotvená v práve Únie, stanovovať povinnosť platiť úroky z vrátených súm dovozného cla od okamihu zaplatenia cla až do vyplatenia vracanej sumy aj v prípadoch, keď nárok na vrátenie nebol uplatnený žalobou na vnútroštátnom súde?

      (1)  Ú. v. EÚ L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307.


title: Vec T-478/13: Uznesenie Všeobecného súdu z  18. júna 2014 – NumberFour/ÚHVT – Inaer Helicópteros (ENFORE) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Späťvzatie námietky — Zastavenie konania“ )

text:
               29.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 339/18

         Uznesenie Všeobecného súdu z 18. júna 2014 – NumberFour/ÚHVT – Inaer Helicópteros (ENFORE)
   (Vec T-478/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania“))
   2014/C 339/21
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: NumberFour AG (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: C. Götz, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Inaer Helicópteros, SA (Mutxamel, Španielsko) (v zastúpení: C. Giner Mas a R. Rodriguez Zaragoza, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu ÚHVT z 23. mája 2013 (vec R 1000/2012-5), týkajúcemu sa námietkového konania medzi NumberFour AG a Inaer Helicópteros, SA.

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Žalobkyňa a vedľajší účastník konania znášajú vlastné trovy konania a každý z nich je povinný nahradiť polovicu trov konania žalovaného.

      (1)  Ú. v. EÚ C 344, 23.11.2013.


title: Vec C-102/11 P: Odvolanie podané 2. marca 2011 : Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2010 vo veci T-513/09, José Manuel Baena Grupo, SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) a Herbert Neuman a Andoni Galdeano del Sel

text:
               30.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 130/14

         Odvolanie podané 2. marca 2011: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 16. decembra 2010 vo veci T-513/09, José Manuel Baena Grupo, SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) a Herbert Neuman a Andoni Galdeano del Sel
   (Vec C-102/11 P)
   2011/C 130/25
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: José Manuel Baena Grupo, SA a Herbert Neuman a Andoni Galdeano del Sel

      Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok,

               —

               vyhlásiť nový meritórny rozsudok vo veci zamietajúci žalobu proti napadnutému rozhodnutiu, alebo vrátiť vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie,

               —

               zaviazať žalobkyňu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Úrad zastáva názor, že napadnutý rozsudok by mal byť zrušený, keďže Všeobecný súd porušil článok 61 nariadenia Rady (ES) č. 6/2002 (1), a to z dôvodov, ktoré sú podrobne vysvetlené nižšie a ktoré možno zhrnúť takto:

               a)

               Všeobecný súd tým, že posúdenie skutkových okolností odvolacím senátom nahradil svojím posúdením bez toho, aby konštatoval „zjavne nesprávne posúdenie“, prekročil medze, ktoré mu v súvislosti s dizajnmi Spoločenstva stanovuje článok 61 uvedeného nariadenia. Namiesto súdneho preskúmania zákonnosti Všeobecný súd uplatnil tie právomoci, ktoré článok 60 uvedeného nariadenia vyhradzuje odvolaciemu senátu.

               b)

               Porušenie článku 25 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 6/2002 v spojení s článkom 6 uvedeného nariadenia:

                           i)

                           Všeobecný súd pri skúmaní, či porovnávané dizajny vyvolávajú odlišný celkový dojem u informovaného užívateľa, uplatnil nesprávne kritérium. Došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu, pretože Všeobecný súd sa zaoberal otázkou, či sa podobnosti a odlišnosti „uložia do pamäte“ informovaného užívateľa (pozri body 22 a 23 napadnutého rozsudku). Porovnanie však nemôže byť založené na pamäti užívateľa. V prípade dizajnov, na rozdiel od ochranných známok, je správnym kritériom zistenie, či podobnosti a odlišnosti medzi dizajnmi vyvolávajú odlišný celkový dojem vtedy, keď informovaný užívateľ priamo porovnáva dizajny.

                           ii)

                           Všeobecný súd sa zaoberal len vnímaním zo strany časti príslušnej skupiny verejnosti a nijako neodôvodnil vnímanie zo strany užívateľov časti dotknutých výrobkov, totiž „tlačovín, vrátane reklamných“.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva (Ú. v. ES L 3, 2002, s. 1; Mim. vyd. 13/027, s. 142).


title: Vec T-49/14: Žaloba podaná 17. januára 2014 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Komisia

text:
               14.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/46

         Žaloba podaná 17. januára 2014 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Komisia
   (Vec T-49/14)
   2014/C 112/59
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: I. Jung, M. Treworte-Vey, A. Renvert a J. Saatkamp, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie zo 14. novembra 2013 o zamietnutí žiadosti o zrušenie zápisu označenia pôvodu do registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 (Kołocz śląski/Kołacz śląski) [CHZO] (oznámené pod číslom C [2013] 7626).

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby uvádza žalobca dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom základe

                           —

                           Žalobca tvrdí, že žalovaná založila napadnuté rozhodnutie na nesprávnom právnom posúdení, lebo v čase prijatia rozhodnutia vychádzala z nového znenia nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 (1) namiesto toho, aby vychádzala zo znenia starého nariadenia (ES) č. 510/2006 (2) platného v čase podania žiadosti žalobcom. Tým žalovaná porušila zásadu „tempus regit actum“.

                           —

                           Žalobca okrem toho uvádza, že žiadosť o zrušenie zápisu podľa nariadenia č. 510/2006 je prípustná a dôvodná. V tejto súvislosti okrem iného uvádza, že existujú dva dôvody na zrušenie zápisu (pri spornom označení ide o názov, ktorý sa stal druhovým v zmysle článku 3 ods. 1 nariadenia č. 510/2006; zemepisná oblasť Schlesiens bola v špecifikácii zápisu nesprávne vymedzená) v zmysle článku 12 ods. 2 nariadenia č. 510/2006 a že odlišný výklad a uplatnenie tohto predpisu by poškodilo pekárne v Spolkovej republike Nemecko v ich základných právach.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení nariadenia č. 1151/2012

                           —

                           Žalobca tvrdí, že žiadosť by bola prípustná a dôvodná aj v prípade, ak by sa posudzovala na základe nariadenia č. 1151/2012.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (Ú. v. EÚ L 343, s. 1).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 510/2006 z 20. marca 2006 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (Ú. v. EÚ L 93, s. 12).


title: Vec T-24/06: Žaloba podaná  24. januára 2006  – Medienanstalt Berlin-Brandenburg/Komisia

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/32

         Žaloba podaná 24. januára 2006 – Medienanstalt Berlin-Brandenburg/Komisia
   (Vec T-24/06)
   (2006/C 86/66)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: M. Schütte, B. Immenkamp, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev z 9. novembra 2005 K (2005) 3903, konečné znenie, o štátnej pomoci, ktorú poskytla Spolková republika Nemecko pre zavedenie digitálnej terestrickej televízie (DVB-T) v oblasti Berlín-Brandenburgsko

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca napadá rozhodnutie Komisie K (2005) 3903, konečné znenie, z 9. novembra 2005 o štátnej pomoci pre zavedenie digitálnej terestrickej televízie (DVB-T) v oblasti Berlín-Brandenburgsko. Komisia napadnutým rozhodnutím vyhlásila pomoc poskytnutú Spolkovou republikou Nemecko súkromným poskytovateľom rozhlasového vysielania podieľajúcim sa na DVB-T za nezlučiteľnú so spoločným trhom a zaviazala Spolkovú republiku Nemecko od príjemcov vymáhať protiprávne poskytnutú pomoc. Žalobca je v napadnutom rozhodnutí výslovne uvedený ako príjemca.
   Žalobca uvádza na podporu svojej žaloby tri dôvody:
   Na prvom mieste uvádza, že napadnuté rozhodnutie má právne vady, pretože bolo porušených viac podstatných formálnych náležitostí. Komisia porušila najmä povinnosť rozhodnutie riadne odôvodniť, pretože neuviedla zrozumiteľným spôsobom, prečo ide v danom prípade o štátnu pomoc.
   Druhým žalobným dôvodom vytýka žalobca porušenie článku 87 ES. Jednak je presvedčený, že nejde o štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES. Navyše uvádza, že ak by skutočne išlo o pomoc, bola by zlučiteľná so spoločným trhom podľa článku 87 ods. 3 písm. c) a d).
   Žalobca odôvodňuje okrem toho svoju žalobu tým, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 86 ods. 2 ES, lebo ak by išlo o štátnu pomoc, táto by bola zlučiteľná so spoločným trhom.