title: Vec C-68/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Bucureşti. (Rumunsko) 2. februára 2018 – SC Petrotel-Lukoil SA/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Bucureşti. (Rumunsko) 2. februára 2018 – SC Petrotel-Lukoil SA/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor
   (Vec C-68/18)
   (2018/C 152/13)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Bucureşti

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: SC Petrotel-Lukoil SA

      Žalovaní: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bránia ustanovenia článku 21 ods. 3 smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (1) ustanoveniam uvedeným v článku 175 Codul fiscal – Legea nr. 571 (daňový zákonník – zákon č 571) z 22. decembra 2003, ktoré boli účinné do 31. marca 2010, a v článku 20616 Codul fiscal – Legea nr. 571/2003, účinným od 1. apríla 2010, ako aj nasledujúcim predpisom?

               2.

               Bránia ustanovenia článku 2 ods. 3 smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny ustanoveniam uvedeným v článku 175 Codul fiscal – Legea nr. 571 (daňový zákonník – zákon č 571) z 22. decembra 2003, ktoré boli účinné do 31. marca 2010, a v článku 20616 Codul fiscal – Legea nr. 571/2003, účinným od 1. apríla 2010, ako aj nasledujúcim predpisom?

               3.

               Bráni zásada proporcionality tomu, aby štát neprihliadal na skutočnosť, že v prospech obchodnej spoločnosti bolo po vykonaní daňovej kontroly vydané rozhodnutie umožňujúce považovať výrobok „polospracované palivové oleje“ za „palivový olej (păcură)“ a tomu, aby po preskúmaní odvolania daňového poplatníka/spoločnosti zachoval spotrebnú daň pôvodne vypočítanú pre výrobok „plynový olej“?

      (1)  Ú. v. EÚ L 283, 2003, s. 51.


title: Vec T-279/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – Hermann Bock/EUIPO (Push and Ready) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Push and Ready — Absolútny dôvod zamietnutia — Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/33

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. marca 2018 – Hermann Bock/EUIPO (Push and Ready)
   (Vec T-279/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Push and Ready - Absolútny dôvod zamietnutia - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
   (2018/C 152/41)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Hermann Bock GmbH (Verl, Nemecko) (v zastúpení: S. Maaßen a V. Schoene, avocats)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: W. Schramek a A. Söder, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 23. januára 2017 (vec R 1279/2016-5), týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia Push and Ready ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Hermann Bock GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 213, 3.7.2017.


title: Vec T-155/18: Žaloba podaná 5. marca 2018 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/55

         Žaloba podaná 5. marca 2018 – Sona Nutrition/EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Vec T-155/18)
   (2018/C 152/65)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: A. Mühlendahl a H. Hartwig, lawyers)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Spojené štáty)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie v svetlo zelenej, svetlo hnedej, béžovej, tmavo hnedej a zlatohnedej farbe, SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – prihláška č. 13 781 315.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 20. decembra 2017 vo veci R 1323/2017-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO a spoločnosti Solgar Holdings, Inc., ak vstúpi do tohto konania ako vedľajší účastník konania, povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia č. 2017/1001,

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001.


title: Vec C-165/18: Žaloba podaná 28. februára 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/20

         Žaloba podaná 28. februára 2018 – Európska komisia/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-165/18)
   (2018/C 152/25)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Ondrůšek, E. Sanfrutos Cano a G. von Rintelen, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Španielske kráľovstvo si tým, že do 18. apríla 2016 neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnuté na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/25/EÚ z 26. februára 2014 (1), alebo v každom prípade tým, že Komisii tieto predpisy neoznámilo, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 106 ods. 1 uvedenej smernice,

               —

               uložiť Španielskemu kráľovstvu v súlade s článkom 260 ods. 3 ZFEÚ denné penále vo výške 123 928,64 eur s účinnosťou odo dňa vyhlásenia rozsudku, v ktorom sa konštatuje nesplnenie povinnosti prijať alebo v každom prípade oznámiť Komisii predpisy nevyhnutné na dosiahnutie súladu so smernicou 2014/25/EÚ,

               —

               zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/25/EÚ do vnútroštátneho právneho poriadku uplynula 18. apríla 2016.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/25/EÚ z 26. februára 2014 o obstarávaní vykonávanom subjektmi pôsobiacimi v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb a o zrušení smernice 2004/17/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 243).


title: Vec T-346/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. marca 2018 – Hotelbeds Spain/EUIPO – Guidigo Europe (Guidego what to do next) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Guidego what to do next — Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie GUIDIGO — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/34

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. marca 2018 – Hotelbeds Spain/EUIPO – Guidigo Europe (Guidego what to do next)
   (Vec T-346/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Guidego what to do next - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie GUIDIGO - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
   (2018/C 152/42)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Hotelbeds Spain, SL (Palma de Mallorca, Španielsko) (v zastúpení: L. Broschat García, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Guidigo Europe (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: S. Lipovetsky, avocat)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 21. marca 2017 (vec R 449/2016-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Guidigo Europe a Hotelbeds Spain

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Hotelbeds Spain, SL je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 239, 24.7.2017.


title: Vec C-69/18: Žaloba podaná 1. februára 2018 – Európska komisia/Slovinská republika

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/13

         Žaloba podaná 1. februára 2018 – Európska komisia/Slovinská republika
   (Vec C-69/18)
   (2018/C 152/14)
   Jazyk konania: slovinčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: H. Støvlbæk, G. von Rintelen, M. Žebre)

      Žalovaná: Slovinská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               Určiť, že Slovinská republika si tým, že neprijala najneskôr do 17. júna 2016 všetky zákony a iné právne predpisy potrebné na prebratie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/56/EÚ zo 16. apríla 2014, ktorou sa mení smernica 2006/43/ES o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok (Ú. V. EÚ L 158, 2014, s. 196), alebo v každom prípade tým, že neinformovala Komisiu o týchto ustanoveniach, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2 uvedenej smernice,

               —

               uložiť Slovinskej republike platenie penále vo výške 7 986,60 eur za každý deň odo dňa vyhlásenia rozsudku, ktorý sa má vydať v prejednávanej veci,

               —

               zaviazať Slovinskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa článku 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/56/EÚ zo 16. apríla 2014, ktorou sa mení smernica 2006/43/ES o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok, mala Slovinská republika prijať a uverejniť ustanovenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 17. júna 2016. Keďže do uvedeného dňa Slovinská republika neinformovala Komisiu o prebratí všetkých ustanovení uvedenej smernice, Komisia rozhodla obrátiť sa na Súdny dvor.
   Vo svojej žalobe Komisia navrhuje, aby Súdny dvor uložil Slovinskej republike platenie denného penále vo výške 7 986,60 eur. Pri výpočte tejto sumy Komisia zohľadnila závažnosť a dĺžku trvania porušenia práva Únie, ako aj odrádzajúci účinok zohľadňujúci platobnú schopnosť Slovinskej republiky ako členského štátu.
   Lehota na prebratie smernice uplynula 17. júna 2016.


title: Vec C-181/18 P: Odvolanie podané 5. marca 2018: Poľská republika proti uzneseniu Všeobecného súdu (prvá komora) zo 14. decembra 2017 vo veci T-849/16, PGNiG Supply & Trading/Európska komisia

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/21

         Odvolanie podané 5. marca 2018: Poľská republika proti uzneseniu Všeobecného súdu (prvá komora) zo 14. decembra 2017 vo veci T-849/16, PGNiG Supply & Trading/Európska komisia
   (Vec C-181/18 P)
   (2018/C 152/26)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna)

      Ďalší účastníci konania: PGNiG Supply & Trading GmbH, Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť v celom rozsahu uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie (prvá komora) zo 14. decembra 2017 vo veci T-849/16, PGNiG Supply & Trading/Európska komisia,

               —

               vrátiť vec Všeobecnému súdu na opätovné rozhodovanie,

               —

               rozhodnúť, že každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Napadnutým uznesením Všeobecný súd zamietol žalobu spoločnosti PGNiG Supply & Trading GmbH o neplatnosť rozhodnutia Komisie C(2016) 6950 final z 28. októbra 2016 o preskúmaní výnimky z požiadaviek na prístup tretích osôb a tarifné pravidlá udelenej pre plynovod Opal na základe smernice 2003/55/ES, pričom to odôvodnil tým, že žalobkyňa nie je aktívne legitimovaná.
   Poľská republika uvádza, že Všeobecný súd v bodoch 6, 10, 11 a 43 napadnutého uznesenia súčasne prijal vo veci samej závery, pokiaľ ide o platnosť sporného rozhodnutia Komisie. V tejto súvislosti Poľská republika uvádza nasledujúce odvolacie dôvody smerujúce proti napadnutému uzneseniu Všeobecného súdu:
   Po prvé Všeobecný súd porušil článok 130 ods. 1 a 7 rokovacieho poriadku, právo na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces zakotvené v článku 47 Charty základných práv EÚ, ako aj zásadu kontradiktórnosti konania, keďže vo svojom napadnutom uznesení prijal vo veci samej skutkové a právne závery, pokiaľ ide o platnosť napadnutého rozhodnutia Komisie, a to predtým, ako mohlo byť o veci samej rozhodnuté v konaní T-883/16, Poľská republika/Komisia.
   Po druhé právne posúdenie sporného rozhodnutia Komisie je nesprávne, keďže sa jednak predpokladalo, že toto rozhodnutie stanovuje, že 50 % kapacít plynovodu Opal medzi Greifswaldom a Brandovom podlieha prístupu tretích osôb prostredníctvom uskutočnenia transparentnej a nediskriminačnej aukcie, takže získať tieto kapacity budú mať príležitosť aj ostatné podniky, a jednak že sporné rozhodnutie Komisie nezavádza dodatočnú výnimku, ale naopak, čiastočne zrušuje existujúcu výnimku. Podľa názoru Poľskej republiky je posúdenie právneho charakteru a účinkov sporného rozhodnutia Komisie nesprávne, keďže toto rozhodnutie zavádza iba zdanlivo transparentné a nediskriminačné riešenie. V skutočnosti sporné rozhodnutie Komisie vytvára mechanizmus, ktorý podnikom skupiny Gazprom umožňuje výlučné využívanie transportných kapacít plynovodu Opal, na ktoré sa vzťahuje toto rozhodnutie, v rozsahu minimálne 90 % (50 % týchto kapacít je úplne vyňatých z požiadaviek na prístup tretích osôb, 40 % týchto kapacít sú naproti tomu dynamicky priraditeľné kapacity, ktoré môže zarezervovať iba Gazprom.
   Po tretie Všeobecný súd si nesplnil povinnosť riadne odôvodniť prijaté uznesenie. Neobjasnil totiž, na základe akých predpokladov prijal vo veci závery, pokiaľ ide o sporné rozhodnutie Komisie. V dôsledku toho nie je možné pochopiť dôvody, pre ktoré Všeobecný súd rozhodol, že sporné rozhodnutie Komisie uvoľňuje kapacity plynovodu Opal podnikom, ktoré nie sú súčasťou skupiny Gazprom a že bude mať priaznivý dopad na súťaž na trhu so zemným plynom.


title: Vec T-158/18: Žaloba podaná 6. marca 2018 – Scaloni a Feigini/Komisia

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/56

         Žaloba podaná 6. marca 2018 – Scaloni a Feigini/Komisia
   (Vec T-158/18)
   (2018/C 152/66)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Mario Scaloni (Ancona, Taliansko), Ennio Figini (Chiaravalle, Taliansko) (v zastúpení: P. Putti, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd uložil Únii alebo Komisii, podľa prípadného výkladu dotknutej smernice a dotknutého nariadenia, povinnosť zaplatiť náhradu celkovej nominálnej hodnoty akcií, ako je uvedené v žalobe a ako vyplýva z priloženej dokumentácie, ako aj povinnosť nahradiť trovy tohto konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobcovia uvádzajú, že po nadobudnutí účinnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014 , ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (1), a následne nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014 , ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (2), nemal taliansky štát právo zasiahnuť v prospech niektorých svojich bánk, medzi ktorými je Banca Marche.
   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa týka náhrady škody z dôvodu rozdielneho výkladu smernice 59/2014/EÚ a nariadenia č. 806/2014 zo strany Komisie, protiprávneho vylúčenia Banca Marche z režimu štátnej pomoci a z toho vyplývajúceho porušenia zásady rovnosti alebo zákazu diskriminácie.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobcovia tvrdia, že v prípade pomoci poskytnutej niekoľkým bankám rôznymi členskými štátmi Komisia zistila, že podmienky podľa článku 107 ods. 3 písm. b) boli splnené, a preto bola pomoc považovaná za zákonnú. Plánované zásahy talianskeho štátu sa mali posudzovať podľa rovnakého ustanovenia, ktoré je jedinou normou upravujúcou štátnu pomoc, a nie podľa dotknutej smernice a dotknutého nariadenia. Tieto dva právne predpisy sa netýkajú štátnej pomoci a nemali sa použiť v tejto oblasti ako sekundárne právo. Pomoc v prospech talianskych bánk mala byť tiež povolená, lebo vychádzala z rovnakých dôvodov, ktoré podľa Komisie oprávňovali pomoc, ktorá už bola poskytnutá.

                           —

                           Okrem toho poznamenávajú, že pre prípad, že bude sekundárna legislatíva považovaná za uplatniteľnú, prvý žalobný dôvod vychádza z toho, že Komisia neschválením pomoci porušila zásadu rovnosti.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady hierarchie právnych predpisov Únie zo strany európskeho normotvorcu.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobcovia tvrdia, že ak Všeobecný súd dospeje k záveru, že výklad Komisie bol správny, porušenie sa týka normatívnych aktov a zodpovednosť znáša Únia ako celok.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení základných zásad talianskeho právneho poriadku a na neuplatniteľnosti práva Únie.

                           —

                           Žalobcovia v tejto súvislosti tvrdia, že ak Všeobecný súd rozhodne, že ani smernica, ani nariadenie neporušujú úniovú zásadu rovnosti, žalobcovia sa budú musieť obrátiť na taliansky ústavný súd, aby preskúmal súlad so zásadou rovnosti podľa talianskeho ústavného poriadku. V prípade zápornej odpovede nebude predpis, ktorý je v rozpore s touto zásadou, môcť byť súčasťou talianskeho právneho poriadku.

      (1)  Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190

      (2)  Ú. v. EÚ L 225, 30.7.2014, s. 1


title: Vec C-188/18: Žaloba podaná 12. marca 2018 – Európska komisia/Slovinská republika

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/22

         Žaloba podaná 12. marca 2018 – Európska komisia/Slovinská republika
   (Vec C-188/18)
   (2018/C 152/27)
   Jazyk konania: slovinčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Ondrůšek, G. von Rintelen, M. Žebre)

      Žalovaná: Slovinská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               Určiť, že Slovinská republika si tým, že neprijala najneskôr do 18. apríla 2016 všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na prebratie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1), alebo v každom prípade tým, že neoznámila tieto opatrenia Komisii, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 51 uvedenej smernice,

               —

               uložiť Slovinskej republike podľa článku 260 tretieho odseku ZFEÚ platenie denného penále vo výške 8 992,32 eura odo dňa vyhlásenia rozsudku v prejednávanej veci,

               —

               zaviazať Slovinskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa článku 51 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií bola Slovinská republika povinná najneskôr do 18. apríla 2016 prijať a uverejniť zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Keďže Slovinská republika do uplynutia uvedenej lehoty neinformovala Komisiu o prebratí všetkých ustanovení tejto smernice, Komisia sa rozhodla obrátiť sa na Súdny dvor.
   Komisia vo svojej žalobe navrhuje, aby Súdny dvor uložil Slovinskej republike platiť denné penále vo výške 8 992,32 eur. Pri výpočte tejto sankcie Komisia vzala do úvahy závažnosť a dĺžku trvania porušenia práva Únie a odrádzajúci účinok vzhľadom na platobnú schopnosť členského štátu, v tomto prípade Slovinskej republiky.
   Lehota na prebratie smernice uplynula 18. apríla 2016.


title: Vec T-160/18: Žaloba podaná 2. marca 2018 – Theodorakidi/EUIPO – Benopoulou (THYREOS VASSILIKI)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/57

         Žaloba podaná 2. marca 2018 – Theodorakidi/EUIPO – Benopoulou (THYREOS VASSILIKI)
   (Vec T-160/18)
   (2018/C 152/67)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Vassiliki Theodorakidi (Veroia, Grécko) (v zastúpení: F. Ikonomidou Ikonomou, lawyer)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Vassiliki Benopoulou (Kifissia, Grécko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobca.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie THYREOS VASSILIKI – ochranná známka Európskej únie č. 8 206 963.

      Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásenie neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 19. decembra 2017 vo veci R 40/2017-4.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie, a následne zamietol žalobu o neplatnosť;

               —

               uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy konania, vrátane trov konania, ktoré vznikli v konaní na Všeobecnom súde, odvolacom senáte EUIPO a zrušovacom oddelení.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001;

               —

               odvolací senát EUIPO sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že ďalší účastník konania je „široko známy“;

               —

               porušenie povinnosti uviesť odôvodnenie;

               —

               odvolací senát EUIPO sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď pripustil, že by nemalo existovať žiadne obmedzenie týkajúce sa kategórie tovarov/služieb, pre ktorú sa má konštatovať neplatnosť.


title: Vec T-542/11 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. marca 2018 – Alouminion tis Ellados/Komisia („Štátna pomoc — Elektrická energia — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za protiprávnu a nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie — Zvýhodnená sadzba za elektrickú energiu poskytnutá na základe zmluvy s etablovaným dodávateľom — Výpoveď zmluvy zo strany etablovaného dodávateľa — Právne pozastavenie účinkov výpovede zmluvy v konaní o nariadení predbežného opatrenia — Zrušenie rozhodnutia Komisie Všeobecným súdom — Zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Súdnym dvorom — Vrátenie veci Všeobecnému súdu — Rozsah žaloby po vrátení — Kvalifikovanie uznesenia o nariadení predbežného opatrenia ako novej pomoci — Právomoc Komisie — Účinná súdna ochrana — Kvalifikovanie zvýhodnenej sadzby ako štátnej pomoci — Výhoda — Legitímna dôvera — Právo príjemcu na obranu — Povinnosť vymáhania — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/24

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. marca 2018 – Alouminion tis Ellados/Komisia
   (Vec T-542/11 RENV) (1)

   ((„Štátna pomoc - Elektrická energia - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za protiprávnu a nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie - Zvýhodnená sadzba za elektrickú energiu poskytnutá na základe zmluvy s etablovaným dodávateľom - Výpoveď zmluvy zo strany etablovaného dodávateľa - Právne pozastavenie účinkov výpovede zmluvy v konaní o nariadení predbežného opatrenia - Zrušenie rozhodnutia Komisie Všeobecným súdom - Zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Súdnym dvorom - Vrátenie veci Všeobecnému súdu - Rozsah žaloby po vrátení - Kvalifikovanie uznesenia o nariadení predbežného opatrenia ako novej pomoci - Právomoc Komisie - Účinná súdna ochrana - Kvalifikovanie zvýhodnenej sadzby ako štátnej pomoci - Výhoda - Legitímna dôvera - Právo príjemcu na obranu - Povinnosť vymáhania - Povinnosť odôvodnenia“))
   (2018/C 152/28)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Alouminion tis Ellados VEAE, predtým Alouminion AE (Atény, Grécko) (v zastúpení: G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos a N. Keramidas, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Bouchagiar a É. Gippini Fournier, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Athény, Grécko) (v zastúpení: E. Bourtzalas, C. Synodinos, A. Oikonomou a H. Tagaras, avocats)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie z 13. júla 2011 o štátnej pomoci č. SA.26117 – C 2/10 (ex NN 62/09) poskytnutej Gréckom podniku Aluminium of Greece SA (Ú. v. EÚ L 166, 2012, s. 83)

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Alouminion tis Ellados VEAE znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou a spoločnosťou Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI).

      (1)  Ú. v. EÚ C 370, 17.12.2011.


title: Vec T-162/18: Žaloba podaná 7. marca 2018 – Beko/EUIPO – Acer (ALTUS)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/58

         Žaloba podaná 7. marca 2018 – Beko/EUIPO – Acer (ALTUS)
   (Vec T-162/18)
   (2018/C 152/68)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Beko plc (Watford, Spojené Kráľovstvo) (v zastúpení: G. Tritton, barrister)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Acer, Inc. (Taipei City, Taiwan)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľka spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie „ALTUS“ – prihláška č. 6 490 809.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 13. decembra 2017 vo veci R 1991/2016-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie a vrátil vec EUIPO na opätovné posúdenie návrhu na prerušenie konania,

               —

               rozhodol o prerušení konania,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

   Žalobkyňa uvádza, že EUIPO sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď nevyhovel žiadosti o prerušenie konania o námietkach až do rozhodnutia v spore v pred slovenskými orgánmi. Konkrétne tvrdí, že odôvodnenie piateho odvolacieho senátu bolo zjavne nesprávne a/alebo neodôvodnené, a/alebo sa netýkalo „veci ako celku“ a teda sa v ňom nemohli riadne zvážiť rôzne dotknuté záujmy a/alebo viedlo k zneužitiu právomoci.


title: Vec T-155/16: Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. marca 2018 – CFA Institute/EUIPO – Bloss a i. (CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/59

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. marca 2018 – CFA Institute/EUIPO – Bloss a i. (CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE)
   (Vec T-155/16) (1)

   (2018/C 152/70)
   Jazyk konania: angličtina
   Predsedníčka siedmej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 211, 13.6.2016.


title: Vec T-156/16: Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. marca 2018 – CFA Institute/EUIPO – Ernst a Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/59

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 6. marca 2018 – CFA Institute/EUIPO – Ernst a Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)
   (Vec T-156/16) (1)

   (2018/C 152/71)
   Jazyk konania: angličtina
   Predsedníčka siedmej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 211, 13.6.2016.


title: Vec T-641/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 28. februára 2018 – Ferri/ECB

text:
               30.4.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/59

         Uznesenie Všeobecného súdu z 28. februára 2018 – Ferri/ECB
   (Vec T-641/17) (1)

   (2018/C 152/72)
   Jazyk konania: taliančina
   Predsedníčka siedmej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 382, 13.11.2017.


title: Vec C-72/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 1 de Pamplona (Španielsko) 5. februára 2018 – Daniel Ustariz Aróstegui/Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona (Španielsko) 5. februára 2018 – Daniel Ustariz Aróstegui/Departamento de Educación del Gobierno de Navarra
   (Vec C-72/18)
   (2018/C 161/19)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Daniel Ustariz Aróstegui

      Žalovaný: Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

      Prejudiciálna otázka

   Má sa doložka 4 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, schválenej smernicou Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 (1), vykladať v tom zmysle, že jej odporuje regionálna právna úprava, o akú ide v konaní vo veci samej, ktorá výslovne vylučuje priznanie a vyplatenie určitého mzdového príplatku zamestnancom verejnej správy autonómnej oblasti Navarra v kategórii „zmluvní zamestnanci v správnom režime“ – zamestnaným na dobu určitú – z dôvodu, že uvedený príplatok predstavuje odmenu za pracovný kariérny postup a rozvoj, ktorý je vyhradený a vlastný zamestnancom v kategórii „stáli úradníci“ – ktorí uzavreli pracovnú zmluvu na dobu neurčitú?

      (1)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).


title: Vec T-60/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 22. marca 2018 – Safe Skies/EUIPO – Travel Sentry (TSA LOCK) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásení neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie TSA LOCK — Absolútny dôvod zamietnutia — Rozlišovacia spôsobilosť — Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b), c) a g) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b), c) a g) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/50

         Rozsudok Všeobecného súdu z 22. marca 2018 – Safe Skies/EUIPO – Travel Sentry (TSA LOCK)
   (Vec T-60/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásení neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie TSA LOCK - Absolútny dôvod zamietnutia - Rozlišovacia spôsobilosť - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b), c) a g) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b), c) a g) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
   (2018/C 161/55)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Safe Skies LLC (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: V. Schwepler, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Söder, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Travel Sentry, Inc. (Windermere, Florida, Spojené štáty) (v zastúpení: J. L. Gracia Albero a V. Torelli, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 24. novembra 2016 (vec R 233/2016-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Safe Skies a Travel Sentry

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Safe Skies LLC je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 104, 3.4.2017.


title: Vec C-84/18 P: Odvolanie podané 6. februára 2018: Sophie Montel proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 29. novembra 2017 vo veci T-634/16, Montel/Parlament

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/17

         Odvolanie podané 6. februára 2018: Sophie Montel proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 29. novembra 2017 vo veci T-634/16, Montel/Parlament
   (Vec C-84/18 P)
   (2018/C 161/20)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Sophie Montel (v zastúpení: G. Sauveur, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Európsky parlament, Rada Európskej únie

      Návrhy odvolateľky

   Zmeniť napadnutý rozsudok, a to:

               —

               zrušiť rozhodnutie Generálneho tajomníka Európskeho parlamentu z 24. júna 2016, oznámené 6. júla 2016, podľa ktorého „suma 77 276,42 eura bola neoprávnene vyplatená v prospech pani Sophie Montel“ a ktoré nariaďuje príslušnému povoľujúcemu úradníkovi a účtovnému oddeleniu inštitúcie vymáhať túto sumu,

               —

               zrušiť v plnom rozsahu oznámenie o dlhu č. 2016-897 podpísané tým istým generálnym riaditeľom pre financie zo 4. júla 2016,

               —

               rozhodnúť o sume, ktorá sa má priznať odvolateľke ako náhrada jej nemajetkovej ujmy z dôvodu nepodložených obvinení vznesených pred ukončením vyšetrovania, poškodenia jej dobrej povesti a veľmi závažného narušenia jej osobného a politického života spôsobeného napadnutým rozhodnutím,

               —

               rozhodnúť o sume, ktorá sa má priznať odvolateľke ako náhrada trov konania,

               —

               uložiť Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Prvý odvolací dôvod je založený na nedostatku právomoci autora aktu

                           —

                           finančné otázky nepatria do pôsobnosti generálneho tajomníka ale predsedníctva Európskeho parlamentu,

                           —

                           neexistencia splnomocnenia generálneho tajomníka,

                           —

                           námietka nezákonnosti z dôvodu zásahu do nezávislosti poslancov a do práva na nestranný súdny proces.

               2.

               Druhý odvolací dôvod je založený na porušení zásady „electa una via“

                           —

                           predseda Parlamentu predložil vec OLAF a francúzskym súdom.

               3.

               Tretí odvolací dôvod je založený na porušení práv na obhajobu

                           —

                           porušenie prezumpcie neviny predsedom Parlamentu,

                           —

                           administratíva Parlamentu je sudcom a zároveň účastníkom konania,

                           —

                           zmena výhrad uvedených Parlamentom počas konania,

                           —

                           odmietnutie vypočuť odvolateľku zo strany generálneho tajomníka.

               4.

               Štvrtý odvolací dôvod je založený na obrátení dôkazného bremena

                           —

                           Parlament uložil odvolateľke povinnosť preukázať, že sa nedopustila nijakého porušenia povinností, pričom nemal k dispozícii žiaden dôkaz, ktorý by mu spoľahlivo umožňoval predpokladať existenciu takéhoto porušenia.

               5.

               Piaty odvolací dôvod je založený na nedostatočnom odôvodnení

                           —

                           jediným uvedeným dôvodom je zverejnenie organizačnej schémy, pričom táto schéma nič nedokazuje.

               6.

               Šiesty odvolací dôvod je založený na porušení zásad právnej istoty a legitímnej dôvery

                           —

                           v nijakom pravidle nie je uvedený zoznam dokumentov, ktoré treba predložiť a odvolateľka tak podlieha svojvôli Parlamentu.

               7.

               Siedmy odvolací dôvod je založený na zásahu do občianskych práv parlamentných asistentov

                           —

                           Parlament zakazuje asistentom politickú činnosť.

               8.

               Ôsmy odvolací dôvod je založený na diskriminačnom zaobchádzaní, „fumus persecutionis“ a na zneužití právomoci

                           —

                           voči odvolateľke sa viedlo konanie z dôvodu politickej nevraživosti predsedu Európskeho parlamentu

               9.

               Deviaty odvolací dôvod je založený na zásahu do nezávislosti poslancov

                           —

                           práce parlamentného asistenta sa neobmedzujú na prácu v legislatívnej oblasti.

               10.

               Desiaty odvolací dôvod je založený na vecnej nedôvodnosti

                           —

                           Parlament sa uspokojil s odpoveďou, že dokumentácia predložená odvolateľkou nič nepreukázala, pričom tieto dokumenty preukazovali prácu asistenta,

                           —

                           Parlament nie je schopný preukázať svoje tvrdenia.

               11.

               Jedenásty odvolací dôvod je založený na porušení zásady proporcionality

                           —

                           organizačná schéma (východiskový bod konaní začatých predsedom Parlamentu) bola uverejnená vo februári 2015, ale vrátenie neoprávnených platieb prebehlo v auguste 2014.


               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/33

         Odvolanie podané 14. februára 2018: PGNiG Supply & Trading GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (prvá komora) zo 14. decembra 2017 vo veci T-849/16, PGNiG Supply & Trading GmbH/Európska komisia
   (Vec C-117/18 P)
   (2018/C 161/37)
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: PGNiG Supply & Trading GmbH (v zastúpení: J. Jeżewski, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť napadnuté uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie zo 14. decembra 2017, ktorým bol zamietnutý ako neprípustný návrh spoločnosti PGNiG Supply & Trading vo veci T-849/16,

               —

               rozhodnúť o prípustnosti a určiť, že tento návrh spoločnosti PGNiG Supply & Trading vo veci T-849/16, ktorého predmetom je návrh podľa článku 263 ZFEÚ na neplatnosť rozhodnutia Komisie C(2016) 6950 final z 28. októbra 2016 o preskúmaní výnimky z požiadaviek na prístup tretích osôb a tarifné pravidlá udelenej pre plynovod Opal na základe smernice 2003/55/ES, je prípustný.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Všeobecný súd porušil článok 263 ods. 4 ZFEÚ, keď nesprávne usúdil, že rozhodnutie Európskej komisie z roku 2016 sa odvolateľky nedotýka priamo ani osobne a nie je regulačným aktom, čo vyplynulo z chybného výkladu povahy a účinkov novej regulačnej výnimky z roku 2016, pričom bol zároveň porušený aj článok 36 ods. 1 písm. a) až e) smernice o plyne tým, že neboli uplatnené predpoklady výnimky pre „nové infraštruktúry zemného plynu“ a ich splnenie nebolo skúmané spôsobom, ktorý by dostatočne umožňoval posúdiť povahu a status výnimky zavedenej na základe rozhodnutia Európskej komisie z roku 2016 a novej regulačnej výnimky z roku 2016, keďže odsek 1 nebol uplatnený na rozhodnutie Európskej komisie z roku 2016, ktoré zmenilo rozsah regulačnej výnimky z roku 2009. Všeobecný súd sa nezaoberal povahou novej regulačnej výnimky, čo ho viedlo k tomu, že nesprávne posúdil dopady rozhodnutia Komisie na odvolateľku.
   Článok 263 Zmluvy bol vyložený nesprávne, keď bolo konštatované, že odvolateľka nebola priamo dotknutá rozhodnutím Európskej komisie. Záver Všeobecného súdu, že odvolateľka nebola priamo dotknutá rozhodnutím Európskej komisie, je chybný. Názor zastávaný Všeobecným súdom nie je v súlade s doterajšou judikatúrou, v ktorej sa odkazuje na bezprostredné účinky rozhodnutia Komisie na osoby, ktoré nie sú národnými regulačnými orgánmi – adresátov rozhodnutia.
   Článok 263 Zmluvy bol vyložený nesprávne, keď bolo konštatované, že odvolateľka nebola osobne dotknutá rozhodnutím Európskej komisie. Trhové postavenie odvolateľky umožňuje v predmetnej veci individualizáciu v zmysle judikatúry týkajúcej sa prípustnosti žalôb.
   Článok 263 koniec štvrtého odseku Zmluvy bol vyložený nesprávne, keď bolo konštatované, že sporné rozhodnutie Komisie nie je regulačným aktom. Podľa názoru odvolateľky uvedené rozhodnutie je regulačným aktom.


title: Vec C-86/18: Žaloba podaná 7. februára 2018 – Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/19

         Žaloba podaná 7. februára 2018 – Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-86/18)
   (2018/C 161/21)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Ondrůšek, F. Thiran, G. von Rintelen, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Luxemburské veľkovojvodstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že do 18. apríla 2016 neprijalo zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnuté na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1), alebo v každom prípade tým, že Komisii tieto predpisy neoznámilo, porušilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 51 uvedenej smernice,

               —

               uložiť Luxemburskému veľkovojvodstvu v súlade s článkom 260 ods. 3 ZFEÚ povinnosť zaplatiť denné penále vo výške 12 920 eur odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci z dôvodu nesplnenia povinnosti oznámiť opatrenia na prebratie smernice 2014/23/EÚ,

               —

               zaviazať Luxemburské veľkovojvodstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Členské štáty boli podľa článku 51 ods. 1 smernice 2014/23/EÚ povinné prijať ustanovenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 18. apríla 2016. Keďže Luxembursko neoznámilo Komisii opatrenia na prebratie tejto smernice, Komisia sa rozhodla predložiť vec Súdnemu dvoru.

               2.

               Vo svojej žalobe Komisia navrhuje uložiť Luxembursku denné penále vo výške 12 920 eur. Pri výpočte výšky penále sa zohľadnila závažnosť a dĺžka trvania porušenia, ako aj odstrašujúci účinok v závislosti od platobnej schopnosti tohto členského štátu.


title: Vec T-272/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 20. marca 2018 – Webgarden/EUIPO (Dating Bracelet) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Dating Bracelet — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Skoršia prax EUIPO — Rovnosť zaobchádzania — Právna istota“)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/50

         Rozsudok Všeobecného súdu z 20. marca 2018 – Webgarden/EUIPO (Dating Bracelet)
   (Vec T-272/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Dating Bracelet - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Skoršia prax EUIPO - Rovnosť zaobchádzania - Právna istota“))
   (2018/C 161/56)
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Webgarden Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: G. Jambrik, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: P. Sipos, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu ÚHVT z 1. marca 2017 (vec R 658/2016-5), týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia Dating Bracelet ako ochrannej známky Európskej únie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Webgarden Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. Je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 231, 17.7.2017.


title: Vec T-165/18: Žaloba podaná 8. marca 2018 – Kahimbi Kasagwe/Rada

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/61

         Žaloba podaná 8. marca 2018 – Kahimbi Kasagwe/Rada
   (Vec T-165/18)
   (2018/C 161/73)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Delphin Kahimbi Kasagwe (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/2282 z 11. decembra 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike v rozsahu, v akom ponecháva žalobcu pod č. 7 prílohy II rozhodnutia 2010/788/SZBP a pod č. 7 prílohy Ia nariadenia (ES) č. 1183/2005,

               —

               určil nezákonnosť ustanovení článku 3 ods. 2 písm. a) rozhodnutia 2010/788/SZBP, zmeneného rozhodnutím 2016/2231/SZBP, a článku 2b ods. 1 písm. a) nariadenia 1183/2005/ES,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody, ktoré sa v podstatnej časti zhodujú alebo sú podobné s tými, ktoré sa uvádzajú vo veci T-163/18, Amisi Kumba/Rada.


title: Vec T-246/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 9. marca 2018 – Aurora Group Danmark/EUIPO – Retail Distribution (PANZER) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Späťvzatie návrhu na vyhlásenie neplatnosti — Zastavenie konania“)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/51

         Uznesenie Všeobecného súdu z 9. marca 2018 – Aurora Group Danmark/EUIPO – Retail Distribution (PANZER)
   (Vec T-246/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Späťvzatie návrhu na vyhlásenie neplatnosti - Zastavenie konania“))
   (2018/C 161/57)
   Jazyk konania: dánčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aurora Group Danmark A/S (Ballerup, Dánsko) (v zastúpení: L. Elmgaard Sørensen, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: pôvodne D. Gaja, neskôr T. Frydendahl a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Retail Distribution ApS (Hinnerup, Dánsko) (v zastúpení: E. A. Skovbo, avocate)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 3. marca 2016 (vec R 447/2015-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťami Retail Distribution a Aurora Group Danmark

      Výrok

               1.

               Konanie o žalobe sa zastavuje.

               2.

               Aurora Group Danmark A/S a Retail Distribution ApS znášajú svoje vlastné trovy konania a každá z nich je povinná nahradiť polovicu trov konania vynaložených Úradom Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

      (1)  Ú. v. EÚ C 279, 1.8.2016.


title: Vec C-119/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional (Španielsko) 13. februára 2018 – Telefónica Móviles España S.A.U./Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/34

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional (Španielsko) 13. februára 2018 – Telefónica Móviles España S.A.U./Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Vec C-119/18)
   (2018/C 161/38)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Telefónica Móviles España S.A.U.

      Žalovaný: Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Pripúšťa článok 6 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné sieťové systémy a služby (1) výklad, podľa ktorého členský štát môže telekomunikačným prevádzkovateľom ukladať každoročný finančný príspevok, ako je príspevok upravený v článku 5 zákona č. 8/2009 z 28. augusta 2009 o financovaní Corporación de Radio y Televisión Española, s cieľom prispievať na financovanie Corporación de Radio y Televisión Española vzhľadom na pozitívny vplyv pre odvetvie telekomunikácií, ktorý vyplýva z novej úpravy televízneho a audiovizuálneho sektora, a najmä z dôvodu rozšírenia služieb pevného a mobilného širokopásmového internetového pripojenia, ako aj v dôsledku zrušenia reklamy a vzdania sa plateného obsahu alebo podmieneného prístupu Corporación RTVE pri zohľadnení týchto existujúcich okolností[?]:

                           —

                           že na základe tejto novej zákonnej úpravy nebola v príslušnom zdaňovacom období odôvodnená, ani preukázaná existencia pozitívneho priameho či nepriameho vplyvu pre uvedené podniky,

                           —

                           že uvedený príspevok sa stanovuje vo výške 0,9 % z hrubých prevádzkových príjmov účtovaných v príslušnom roku a nevypočítava sa z príjmov pochádzajúcich z poskytovania audiovizuálnych alebo reklamných služieb, zo zvýšenia týchto príjmov alebo zo zisku vytvoreného činnosťou. A to s prihliadnutím na to, že uvedený príspevok predstavuje poplatok podľa článku 5 zákona č. 8/2009 v jeho pôvodnom znení, a ktorý nemožno odôvodniť v súvislosti s príslušnou audiovizuálnou službou, pričom uvedený článok 5 je dôvodom zamietnutia žiadostí o vrátenie súm zaplatených bez právneho dôvodu a o opravu daňových priznaní, ktoré podala navrhovateľka v rozhodnutí napadnutom v tomto konaní vo veci správneho súdnictva, vo veci samej.

               2.

               Je uvedený príspevok, ktorý sa ukladá telekomunikačným podnikom pôsobiacim v Španielsku v oblasti presahujúcej autonómne spoločenstvo, vzhľadom na spôsob výpočtu stanovený v článku 5 zákona č. 8/2009, na ktorý sa odkazuje, ako to vyžaduje článok 6 ods. 1 smernice 2002/20/ES primeraný?

               3.

               Je uvedený príspevok, ktorý sa ukladá podľa článku 5 zákona č. 8/2009 z 28. augusta 2009 o financovaní Corporación de Radio y Televisión Española, ak nie je známa konkrétna činnosť, ktorú poskytuje Corporación de Radio y Televisión Española ako univerzálnu službu alebo verejnú službu, ako to vyžaduje článok 6 ods. 1 a príloha smernice 2002/20/ES transparentný?

      (1)  Ú. v. ES L 108, 2002, s. 21; Mim. vyd. 13/029, s. 337.


title: Vec C-87/18: Žaloba podaná 7. februára 2018 – Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/20

         Žaloba podaná 7. februára 2018 – Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-87/18)
   (2018/C 161/22)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Ondrůšek, F. Thiran, G. von Rintelen, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Luxemburské veľkovojvodstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že do 18. apríla 2016 neprijalo zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnuté na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, s. 65), alebo v každom prípade tým, že Komisii tieto predpisy neoznámilo, porušilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 90 ods. 1 uvedenej smernice,

               —

               uložiť Luxemburskému veľkovojvodstvu v súlade s článkom 260 ods. 3 ZFEÚ povinnosť zaplatiť denné penále vo výške 11 628 eur odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci z dôvodu nesplnenia povinnosti oznámiť opatrenia na prebratie smernice 2014/24/EÚ,

               —

               zaviazať Luxemburské veľkovojvodstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Členské štáty boli podľa článku 90 ods. 1 smernice 2014/24/EÚ povinné prijať ustanovenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 18. apríla 2016. Keďže Luxembursko neoznámilo Komisii opatrenia na prebratie tejto smernice, Komisia sa rozhodla predložiť vec Súdnemu dvoru.

               2.

               Vo svojej žalobe Komisia navrhuje uložiť Luxembursku denné penále vo výške 11 628 eur. Pri výpočte výšky penále sa zohľadnila závažnosť a dĺžka trvania porušenia, ako aj odstrašujúci účinok v závislosti od platobnej schopnosti tohto členského štátu.


title: Vec T-567/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 13. marca 2018 – Disney Enterprises/EUIPO – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Späťvzatie prihlášky — Zastavenie konania“)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/51

         Uznesenie Všeobecného súdu z 13. marca 2018 – Disney Enterprises/EUIPO – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN)
   (Vec T-567/17) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Späťvzatie prihlášky - Zastavenie konania“))
   (2018/C 161/58)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Disney Enterprises, Inc. (Burbank, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Markakis a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Fabio Di Molfetta (Bisceglie, Taliansko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 12. mája 2017 (vec R 2342/2016-5) týkajúcemu sa námietkového konania medzi pánom Fabiom Di Molfettom a spoločnosťou Disney Enterprises, Inc.

      Výrok

               1.

               Konanie vo veci sa zastavuje.

               2.

               Disney Enterprises, Inc., znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

      (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec T-166/18: Žaloba podaná 8. marca 2018 – Ilunga Luyoyo/Rada

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/62

         Žaloba podaná 8. marca 2018 – Ilunga Luyoyo/Rada
   (Vec T-166/18)
   (2018/C 161/74)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/2282 z 11. decembra 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike v časti, v ktorej je žalobca ponechaný v bode 3 prílohy II rozhodnutia 2010/788/SZBP a v bode 3 prílohy Ia nariadenia (ES) č. 1183/2005,

               —

               konštatoval protiprávnosť ustanovení článku 3 ods. 2 písm. b) rozhodnutia 2010/788/SZBP, zmeneného rozhodnutím 2016/2231/SZBP a článku 2b ods. 1 písm. b) nariadenia 1183/2005/ES,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza štyri žalobné dôvody, ktoré sú zhodné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými v súvislosti s vecou T-163/18, Amisi Kumba/Rada.


title: Vec T-46/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 8. marca 2018 – Mesto Miláno/Rada („Postúpenie veci“)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/52

         Uznesenie Všeobecného súdu z 8. marca 2018 – Mesto Miláno/Rada
   (Vec T-46/18) (1)

   ((„Postúpenie veci“))
   (2018/C 161/59)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Mesto Miláno (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: F. Sciaudone a M. Condinanzi, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: E. Rebasti, M. Bauer a F. Florindo Gijón, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady prijatého 20. novembra 2017 na 3579. zasadnutí Rady pre všeobecné záležitosti a týkajúceho sa výberu nového sídla Európskej agentúry pre lieky (EMA), v rozsahu, v akom sa stanovuje, že novým sídlom EMA bude Amsterdam

      Výrok

               1.

               Všeobecný súd zastavuje konanie vo veci T-46/18 a postupuje vec Súdnemu dvoru.

               2.

               O návrhoch na vstup do konania ako vedľajší účastníci konania podaných Holandským kráľovstvom a Regione Lombardia sa rozhodne neskôr.

               3.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.

      (1)  Ú. v. EÚ C 94, 12.3.2018.


title: Vec C-120/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional (Španielsko) 13. februára 2018 – Orange España S.A.U./Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/35

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional (Španielsko) 13. februára 2018 – Orange España S.A.U./Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Vec C-120/18)
   (2018/C 161/39)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Orange España S.A.U.

      Žalovaný: Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Pripúšťa článok 6 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné sieťové systémy a služby (1) výklad, podľa ktorého členský štát môže telekomunikačným prevádzkovateľom ukladať každoročný finančný príspevok, ako je príspevok upravený v článku 5 zákona č. 8/2009 z 28. augusta 2009 o financovaní Corporación de Radio y Televisión Española, s cieľom prispievať na financovanie Corporación de Radio y Televisión Española vzhľadom na pozitívny vplyv pre odvetvie telekomunikácií, ktorý vyplýva z novej úpravy televízneho a audiovizuálneho sektora, a najmä z dôvodu rozšírenia služieb pevného a mobilného širokopásmového internetového pripojenia, ako aj v dôsledku zrušenia reklamy a vzdania sa plateného obsahu alebo podmieneného prístupu Corporación RTVE pri zohľadnení týchto existujúcich okolností[?]:

                           —

                           že na základe tejto novej zákonnej úpravy nebola v príslušnom zdaňovacom období odôvodnená, ani preukázaná existencia pozitívneho priameho či nepriameho vplyvu pre uvedené podniky,

                           —

                           že uvedený príspevok sa stanovuje vo výške 0,9 % z hrubých prevádzkových príjmov účtovaných v príslušnom roku a nevypočítava sa z príjmov pochádzajúcich z poskytovania audiovizuálnych alebo reklamných služieb, zo zvýšenia týchto príjmov alebo zo zisku vytvoreného činnosťou. A to s prihliadnutím na to, že uvedený príspevok predstavuje poplatok podľa článku 5 zákona č. 8/2009 v jeho pôvodnom znení, a ktorý nemožno odôvodniť v súvislosti s príslušnou audiovizuálnou službou, pričom uvedený článok 5 je dôvodom zamietnutia žiadostí o vrátenie súm zaplatených bez právneho dôvodu a o opravu daňových priznaní, ktoré podala navrhovateľka v rozhodnutí napadnutom v tomto konaní vo veci správneho súdnictva, vo veci samej.

               2.

               Je uvedený príspevok, ktorý sa ukladá telekomunikačným podnikom pôsobiacim v Španielsku v oblasti presahujúcej autonómne spoločenstvo, vzhľadom na spôsob výpočtu stanovený v článku 5 zákona č. 8/2009, na ktorý sa odkazuje, ako to vyžaduje článok 6 ods. 1 smernice 2002/20/ES primeraný?

               3.

               Je uvedený príspevok, ktorý sa ukladá podľa článku 5 a 6 zákona č. 8/2009 z 28. augusta 2009 o financovaní Corporación de Radio y Televisión Española, ak nie je známa konkrétna činnosť, ktorú poskytuje Corporación de Radio y Televisión Española ako univerzálnu službu alebo verejnú službu, ako to vyžaduje článok 6 ods. 1 a príloha smernice 2002/20/ES transparentný?

      (1)  Ú. v. ES L 108, 2002, s. 21; Mim. vyd. 13/029, s. 337.


title: Spojené veci C-52/16 a C-113/16: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – „SEGRO“ Kft./Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16), Günther Horváth/Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 63 ZFEÚ — Voľný pohyb kapitálu — Právo na užívanie poľnohospodárskych pozemkov — Vnútroštátna právna úprava, ktorá v budúcnosti vyhradzuje možnosť nadobudnúť také práva iba blízkym príbuzným vlastníka pozemkov a ktorá bez odškodnenia zrušuje práva predtým nadobudnuté právnickými alebo fyzickými osobami, ktoré nemôžu preukázať blízky príbuzenský vzťah s uvedeným vlastníkom)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/5

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – „SEGRO“ Kft./Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16), Günther Horváth/Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16)
   (Spojené veci C-52/16 a C-113/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 63 ZFEÚ - Voľný pohyb kapitálu - Právo na užívanie poľnohospodárskych pozemkov - Vnútroštátna právna úprava, ktorá v budúcnosti vyhradzuje možnosť nadobudnúť také práva iba blízkym príbuzným vlastníka pozemkov a ktorá bez odškodnenia zrušuje práva predtým nadobudnuté právnickými alebo fyzickými osobami, ktoré nemôžu preukázať blízky príbuzenský vzťah s uvedeným vlastníkom))
   (2018/C 161/04)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia:„SEGRO“ Kft. (C-52/16), Günther Horváth (C-113/16)

      Žalovaní: Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16), Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16)

      Výrok rozsudku

   Článok 63 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej predtým zriadené práva na užívanie poľnohospodárskych pozemkov, ktorých držitelia nie sú blízkymi príbuznými vlastníka týchto pozemkov, zanikajú ex lege a v dôsledku toho sa vymažú z katastrov nehnuteľností.

      (1)  Ú. v. EÚ C 136, 18.4.2016.

      Ú. v. EÚ C 211, 13.6.2016.


title: Vec C-121/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional (Španielsko) 14. februára 2018 – Vodafone España S.A.U./Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/36

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Nacional (Španielsko) 14. februára 2018 – Vodafone España S.A.U./Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Vec C-121/18)
   (2018/C 161/40)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Vodafone España S.A.U.

      Žalovaný: Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Pripúšťa článok 6 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné sieťové systémy a služby (1) výklad, podľa ktorého členský štát môže telekomunikačným prevádzkovateľom ukladať každoročný finančný príspevok, ako je príspevok upravený v článku 5 zákona č. 8/2009 z 28. augusta 2009 o financovaní Corporación de Radio y Televisión Española, s cieľom prispievať na financovanie Corporación de Radio y Televisión Española vzhľadom na pozitívny vplyv pre odvetvie telekomunikácií, ktorý vyplýva z novej úpravy televízneho a audiovizuálneho sektora, a najmä z dôvodu rozšírenia služieb pevného a mobilného širokopásmového internetového pripojenia, ako aj v dôsledku zrušenia reklamy a vzdania sa plateného obsahu alebo podmieneného prístupu Corporación RTVE pri zohľadnení týchto existujúcich okolností[?]:

                           —

                           že na základe tejto novej zákonnej úpravy nebola v príslušnom zdaňovacom období odôvodnená, ani preukázaná existencia pozitívneho priameho či nepriameho vplyvu pre uvedené podniky,

                           —

                           že uvedený príspevok sa stanovuje vo výške 0,9 % z hrubých prevádzkových príjmov účtovaných v príslušnom roku a nevypočítava sa z príjmov pochádzajúcich z poskytovania audiovizuálnych alebo reklamných služieb, zo zvýšenia týchto príjmov alebo zo zisku vytvoreného činnosťou. A to s prihliadnutím na to, že uvedený príspevok predstavuje poplatok podľa článku 5 zákona č. 8/2009 v jeho pôvodnom znení, a ktorý nemožno odôvodniť v súvislosti s príslušnou audiovizuálnou službou, pričom uvedený článok 5 je dôvodom zamietnutia žiadostí o vrátenie súm zaplatených bez právneho dôvodu a o opravu daňových priznaní, ktoré podala navrhovateľka v rozhodnutí napadnutom v tomto konaní vo veci správneho súdnictva, vo veci samej.

               2.

               Je uvedený príspevok, ktorý sa ukladá telekomunikačným podnikom pôsobiacim v Španielsku v oblasti presahujúcej autonómne spoločenstvo, vzhľadom na spôsob výpočtu stanovený v článku 5 zákona č. 8/2009, na ktorý sa odkazuje, ako to vyžaduje článok 6 ods. 1 smernice 2002/20/ES primeraný?

               3.

               Je uvedený príspevok, ktorý sa ukladá podľa článku 5 zákona č. 8/2009 z 28. augusta 2009 o financovaní Corporación de Radio y Televisión Española, ak nie je známa konkrétna činnosť, ktorú poskytuje Corporación de Radio y Televisión Española ako univerzálnu službu alebo verejnú službu, ako to vyžaduje článok 6 ods. 1 a príloha smernice 2002/20/ES transparentný?

      (1)  Ú. v. ES L 108, 2002, s. 21; Mim. vyd. 13/029, s. 337.


title: Vec T-167/18: Žaloba podaná 8. marca 2018 – Kanyama /Rada

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/63

         Žaloba podaná 8. marca 2018 – Kanyama /Rada
   (Vec T-167/18)
   (2018/C 161/75)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Célestin Kanyama (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/2282 z 11. decembra 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike v časti, v ktorej je žalobca ponechaný v bode 4 prílohy II rozhodnutia 2010/788/SZBP a v bode 4 prílohy Ia nariadenia (ES) č. 1183/2005,

               —

               konštatoval protiprávnosť ustanovení článku 3 ods. 2 písm. b) rozhodnutia 2010/788/SZBP, zmeneného rozhodnutím 2016/2231/SZBP a článku 2b ods. 1 písm. b) nariadenia 1183/2005/ES,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza štyri žalobné dôvody, ktoré sú zhodné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými v súvislosti s vecou T-163/18, Amisi Kumba/Rada.


title: Vec C-127/16 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. marca 2018 – SNCF Mobilités, predtým Société nationale des chemins de fer français (SNCF)/Európska komisia, Francúzska republika, Mory SA, v likvidácii, Mory Team, v likvidácii (Odvolanie — Štátna pomoc — Pomoc poskytnutá Francúzskou republikou v prospech spoločnosti Sernam — Pomoc na reštrukturalizáciu a rekapitalizáciu, záruky a vzdanie sa pohľadávok spoločnosti SNCF voči spoločnosti Sernam — Rozhodnutie, ktorým sa táto pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie — Predaj aktív vcelku — Pojem „predaj“ — Zámena medzi predmetom a cenou za predaj aktív vcelku — Otvorený a transparentný postup — Kritérium súkromného investora — Použitie tejto zásady na prevod aktív vcelku — Vyrovnávacie opatrenia)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/6

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. marca 2018 – SNCF Mobilités, predtým Société nationale des chemins de fer français (SNCF)/Európska komisia, Francúzska republika, Mory SA, v likvidácii, Mory Team, v likvidácii
   (Vec C-127/16 P) (1)

   ((Odvolanie - Štátna pomoc - Pomoc poskytnutá Francúzskou republikou v prospech spoločnosti Sernam - Pomoc na reštrukturalizáciu a rekapitalizáciu, záruky a vzdanie sa pohľadávok spoločnosti SNCF voči spoločnosti Sernam - Rozhodnutie, ktorým sa táto pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie - Predaj aktív vcelku - Pojem „predaj“ - Zámena medzi predmetom a cenou za predaj aktív vcelku - Otvorený a transparentný postup - Kritérium súkromného investora - Použitie tejto zásady na prevod aktív vcelku - Vyrovnávacie opatrenia))
   (2018/C 161/05)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: SNCF Mobilités, predtým Société nationale des chemins de fer français (SNCF) (v zastúpení: P. Beurier, O. Billard, G. Fabre a V. Landes, avocats)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: B. Stromsky a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia), Francúzska republika, Mory SA, v likvidácii, Mory Team, v likvidácii (v zastúpení: B. Vatier a F. Loubières, avocats)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               SNCF Mobilités znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Európska komisia, Mory SA a Mory Team.

      (1)  Ú. v. EÚ C 145, 25.4.2016.


title: Vec C-88/18: Žaloba podaná 7. februára 2018 – Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/20

         Žaloba podaná 7. februára 2018 – Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo
   (Vec C-88/18)
   (2018/C 161/23)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Ondrůšek, F. Thiran, G. von Rintelen, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Luxemburské veľkovojvodstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že do 18. apríla 2016 neprijalo zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnuté na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/25/EÚ z 26. februára 2014 o obstarávaní vykonávanom subjektmi pôsobiacimi v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb a o zrušení smernice 2004/17/ES (Ú. v. EÚ L 94, s. 243), alebo v každom prípade tým, že Komisii tieto predpisy neoznámilo, porušilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 106 ods. 1 uvedenej smernice,

               —

               uložiť Luxemburskému veľkovojvodstvu v súlade s článkom 260 ods. 3 ZFEÚ povinnosť zaplatiť denné penále vo výške 11 628 eur odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci z dôvodu nesplnenia povinnosti oznámiť opatrenia na prebratie smernice 2014/25/EÚ,

               —

               zaviazať Luxemburské veľkovojvodstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Členské štáty boli podľa článku 106 ods. 1 smernice 2014/25/EÚ povinné prijať ustanovenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 18. apríla 2016. Keďže Luxembursko neoznámilo Komisii opatrenia na prebratie tejto smernice, Komisia sa rozhodla predložiť vec Súdnemu dvoru.

               2.

               Vo svojej žalobe Komisia navrhuje uložiť Luxembursku denné penále vo výške 11 628 eur. Pri výpočte výšky penále sa zohľadnila závažnosť a dĺžka trvania porušenia, ako aj odstrašujúci účinok v závislosti od platobnej schopnosti tohto členského štátu.


title: Vec T-109/18: Žaloba podaná 22. februára 2018 – VI/Komisia

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/53

         Žaloba podaná 22. februára 2018 – VI/Komisia
   (Vec T-109/18)
   (2018/C 161/60)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: VI (v zastúpení: G. Pandey a V. Villante, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               v prípade potreby predbežne vyhlásil článok 90 služobného poriadku za neplatný a neuplatniteľný v rámci tohto konania na základe článku 270 ZFEÚ,

               —

               po prvé zrušil rozhodnutie Európskeho úradu pre výber pracovníkov (EPSO) zo 14. novembra 2017, ktorým bola zamietnutá sťažnosť žalobkyne podaná 13. júla 2017, ako aj návrh žalobkyne na náhradu škody vo výške 50 000 eur,

               —

               po druhé zrušil rozhodnutie EPSO z 19. apríla 2017, ktorým bola zamietnutá jej žiadosť o preskúmanie rozhodnutia výberovej komisie o jej nepripustení do ďalšej fázy výberového konania,

               —

               po tretie zrušil rozhodnutie zo 6. februára 2017, ktoré sa nachádza na online používateľskom konte EPSO, o nezapísaní mena žalobkyne do návrhu zoznamu osôb vybraných na účely výberového konania EPSO/AD/323/16,

               —

               po štvrté zrušil oznámenie o výberovom konaní EPSO/AD/323/16, uverejnené 26. mája 2016, a v celom rozsahu následný návrh zoznamu osôb, ktoré boli vybrané, aby sa zúčastnili už citovaného výberového konania,

               —

               priznal žalobkyni sumu 50 000 eur ako náhradu škody, ktorá jej bola spôsobená v dôsledku nezákonnosti už citovaných napadnutých rozhodnutí a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení zo strany EPSO/výberovej komisie pri posudzovaní odbornej praxe žalobkyne, vrátane porušenia prílohy III príslušného oznámenia o výberovom konaní, v ktorom sa spresňuje požadovaná odborná prax.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 41 Charty základných práv Európskej únie a práva žalobcu byť vypočutý, ako aj na porušení povinnosti odôvodnenia a článku 296 ZFEÚ.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článkov 1, 2, 3 a 4 nariadenia č. 1/58 (1), na porušení článku 1 písm. d) a článku 28 služobného poriadku, a článku 1 ods. 1 písm. f) prílohy III služobného poriadku, ako aj na porušení zásad rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie.

      (1)  Nariadenie č. 1 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve (Ú. v. ES 17, 6.10.1958, s 385; Mim. vyd. 01/001, s. 3).


title: Spojené veci C-274/16, C-447/16 a C-448/16: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 7. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf a Bundesgerichtshof – Nemecko) – flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-274/16), Roland Becker/Hainan Airlines Co. Ltd (C-447/16), Mohamed Barkan a i./Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-448/16) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Súdna právomoc v občianskych a obchodných veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Článok 5 bod 1 — Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 — Článok 7 bod 1 — Pojem „zmluvné veci“ — Zmluva o poskytovaní služieb — Priamo prípojný let prevádzkovaný rôznymi leteckými dopravcami — Pojem „miesto zmluvného plnenia“ — Nariadenie (ES) č. 261/2004 — Právo cestujúcich leteckou dopravou na odškodnenie za odmietnutie nástupu do lietadla a za veľké meškanie letu — Žaloba o náhradu škody proti prevádzkujúcemu leteckému dopravcovi, ktorý nemá sídlo na území členského štátu alebo s ktorým pasažieri nemajú žiadny zmluvný vzťah)

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/6

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 7. marca 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Düsseldorf a Bundesgerichtshof – Nemecko) – flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-274/16), Roland Becker/Hainan Airlines Co. Ltd (C-447/16), Mohamed Barkan a i./Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-448/16)
   (Spojené veci C-274/16, C-447/16 a C-448/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Súdna právomoc v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Článok 5 bod 1 - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Článok 7 bod 1 - Pojem „zmluvné veci“ - Zmluva o poskytovaní služieb - Priamo prípojný let prevádzkovaný rôznymi leteckými dopravcami - Pojem „miesto zmluvného plnenia“ - Nariadenie (ES) č. 261/2004 - Právo cestujúcich leteckou dopravou na odškodnenie za odmietnutie nástupu do lietadla a za veľké meškanie letu - Žaloba o náhradu škody proti prevádzkujúcemu leteckému dopravcovi, ktorý nemá sídlo na území členského štátu alebo s ktorým pasažieri nemajú žiadny zmluvný vzťah))
   (2018/C 161/06)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Düsseldorf, Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: flightright GmbH (C-274/16), Roland Becker (C-447/16), Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan, Nousaiba Barkan (C-448/16)

      Žalované: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-274/16), Hainan Airlines Co. Ltd (C-447/16), Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-448/16)

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 5 bod 1 písm. b) druhá zarážka nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na žalovaného, ktorý má sídlo v treťom štáte, ako je žalovaný v konaní vo veci samej.

               2.

               Článok 5 bod 1 písm. a) nariadenia č. 44/2001 sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „zmluvné veci“ v zmysle tohto ustanovenia sa vzťahuje na žalobu cestujúcich leteckou dopravou o náhradu za veľké meškanie priamo prípojného letu, ktorá je na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, podaná proti prevádzkujúcemu leteckému dopravcovi, ktorý nie je zmluvným partnerom dotknutého cestujúceho.

               3.

               Článok 5 bod 1 písm. b) druhá zarážka nariadenia č. 44/2001 a článok 7 bod 1 písm. b) druhá zarážka nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa majú vykladať v tom zmysle, že v prípade priamo prípojného letu predstavuje „miesto zmluvného plnenia“ tohto letu, v zmysle týchto ustanovení, miesto príletu druhého letu, ak je preprava na oboch letoch vykonávaná dvoma rozličnými leteckými dopravcami, a žaloba o náhradu za veľké meškanie tohto priamo prípojného letu, podľa nariadenia č. 261/2004, je založená na nezrovnalosti, ku ktorej došlo počas prvého z uvedených letov, vykonanom leteckým dopravcom, ktorý nie je zmluvným partnerom dotknutých cestujúcich.

      (1)  Ú. v. EÚ C 343, 19.9.2016.

      Ú. v. EÚ C 428, 21.11.2016.


title: Vec T-168/18: Žaloba podaná 8. marca 2018 – Numbi/Rada

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/63

         Žaloba podaná 8. marca 2018 – Numbi/Rada
   (Vec T-168/18)
   (2018/C 161/76)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: John Numbi (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/2282 z 11. decembra 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike v rozsahu, v akom ponecháva žalobcu pod č. 5 prílohy II rozhodnutia 2010/788/SZBP a pod č. 5 prílohy Ia nariadenia (ES) č. 1183/2005,

               —

               určil nezákonnosť ustanovení článku 3 ods. 2 písm. a) rozhodnutia 2010/788/SZBP, zmeneného rozhodnutím 2016/2231/SZBP, a článku 2b ods. 1 písm. a) nariadenia 1183/2005/ES,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody, ktoré sa v podstatnej časti zhodujú alebo sú podobné s tými, ktoré sa uvádzajú vo veci T-163/18, Amisi Kumba/Rada.


title: Vec C-123/18 P: Odvolanie podané 15. februára 2018: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 13. decembra 2017 vo veci T-692/15, HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH/Rada Európskej únie

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/37

         Odvolanie podané 15. februára 2018: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 13. decembra 2017 vo veci T-692/15, HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH/Rada Európskej únie
   (Vec C-123/18 P)
   (2018/C 161/41)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (v zastúpení: M. Schlingmann, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               zrušil v celom rozsahu rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 13. decembra 2017 vo veci T-692/15 HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH proti Rade Európskej únie, ktorú v konaní podporuje Európska komisia,

               —

               zaviazal Radu

                           1.

                           zaplatiť odvolateľke náhradu škody vo výške 2 516 221,50 eura za majetkovú a nemajetkovú ujmu z dôvodu zaradenia odvolateľky do zoznamu osôb, subjektov a orgánov, ktoré sú predmetom reštriktívnych opatrení v prílohe V nariadenia (ES) č. 423/2007 (1) a prílohe VIII nariadenia (EÚ) č. 961/2010 (2),

                           2.

                           zaplatiť odvolateľke úroky z omeškania vypočítané na základe sadzby stanovenej Európskou centrálnou bankou pre hlavné operácie refinancovania zvýšenej o dva percentuálne body od 17. októbra 2015 až do úplného zaplatenia vyššie uvedenej sumy,

                           3.

                           nahradiť trovy konania, predovšetkým výdavky odvolateľky.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka zakladá svoje odvolanie na porušení práva Únie Všeobecným súdom.
   Uplatňuje predovšetkým tieto porušenie práva Únie:

               —

               Všeobecný súd sa tým, že v prospech Rady zohľadnil okolnosti a informácie, ktoré Rada predložila až po prijatí protiprávnych opatrení, a čiastočne až v odvolacom konaní, dopustil nesprávneho právneho posúdenia, pokiaľ ide o dátum relevantný pre posúdenie.

               —

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že dospel k záveru, že existovali indície, že bolo minimálne pravdepodobné, že odvolateľku „vlastní a kontroluje iný subjekt [v tomto prípade: IRISL]“. Všeobecný súd najmä uplatnil nesprávne kritérium posúdenia, nesprávne zohľadnil informácie Rady, ktoré táto k dátumu posúdenia vôbec nemala, nestanovil stupeň (údajného) ovládania alebo intenzitu kontroly a indície nesprávne posúdil.

               —

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že sa domnieval, že nariadenia č. 668/2010 (3) je v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, legálne.

               —

               Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že sa domnieval, že nedostatočné odôvodnenie opatrení prijatých voči odvolateľke v zásade nemôže zakladať zodpovednosť EÚ a nesprávne upustil od preskúmania, či došlo k porušeniu práva na účinnú súdnu ochranu.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 423/2007 z19. apríla 2007, o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, Ú. v. EÚ L 103, 2007, s. 1.

      (2)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010, o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007, Ú. v. EÚ L 281, 2010, s. 1.

      (3)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 668/2010 z 26. júla 2010, ktorým sa vykonáva článok 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 423/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, Ú. v. EÚ L 195, 2010, s. 25.


title: Vec T-169/18: Žaloba podaná 8. marca 2018 – Kibelisa Ngambasai/Rada

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/64

         Žaloba podaná 8. marca 2018 – Kibelisa Ngambasai/Rada
   (Vec T-169/18)
   (2018/C 161/77)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Roger Kibelisa Ngambasai (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/2282 z 11. decembra 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike v časti, v ktorej je žalobca ponechaný v bode 6 prílohy II rozhodnutia 2010/788/SZBP a v bode 6 prílohy Ia nariadenia (ES) č. 1183/2005,

               —

               konštatoval protiprávnosť ustanovení článku 3 ods. 2 písm. b) rozhodnutia 2010/788/SZBP, zmeneného rozhodnutím 2016/2231/SZBP a článku 2b ods. 1 písm. b) nariadenia 1183/2005/ES,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza štyri žalobné dôvody, ktoré sú zhodné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými v súvislosti s vecou T-163/18, Amisi Kumba/Rada.


title: Vec C-132/18 P: Odvolanie podané 15. februára 2018: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 5. decembra 2017 vo veci T-728/16, Tuerck/Komisia

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/38

         Odvolanie podané 15. februára 2018: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 5. decembra 2017 vo veci T-728/16, Tuerck/Komisia
   (Vec C-132/18 P)
   (2018/C 161/42)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: G. Gattinara, B. Mongin, L. Radu Bouyon, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania: Sabine Tuerck

      Návrhy

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (prvá komora) z 5. decembra 2017 vo veci T-728/16, Tuerck/Komisia,

               —

               zamietnuť žalobu v prvostupňovom konaní,

               —

               zaviazať odporkyňu v konaní o odvolaní na náhradu trov prvostupňového konania,

               —

               zaviazať S. Tuerck na náhradu trov tohto konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Pokiaľ ide o postupy prevodu práv na dôchodok nadobudnutých vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme do dôchodkového systému úradníkov Európskej únie v zmysle článku 11 ods. 2 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov Európskej únie, prvý odvolací dôvod je založený na tom, že Všeobecný súd nezohľadnil judikatúru Súdneho dvora vo veci Radek Časta (rozsudok z 5. decembra 2013, C-166/12, body 24, 28 a 31), podľa ktorej sa úkon spočívajúci v prepočítaní kapitálovej hodnoty práv na dôchodok získaných vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme na počet odpracovaných rokov započítateľných v dôchodkovom systéme Únie riadi právom Únie. Tento úkon zahŕňa zohľadnenie zhodnotenia kapitálových nárokov medzi dátumom podania žiadosti a dátumom skutočného prevodu stanoveným v služobnom poriadku. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď tvrdil, že Komisia nemá právomoc vykonať odpočet zhodnotenia kapitálu medzi dátumom zaevidovania žiadosti o prevod a dátumom skutočného prevodu kapitálu. Všeobecný súd tým, že rozhodol, že Komisia nemala právomoc vykonať takéto odpočty, porušil článok 11 ods. 2 druhý pododsek prílohy VIII služobného poriadku, nezohľadnil právomoc, ktorú Komisii tento článok priznáva, a dopustil sa nesprávneho právneho posúdenia.
   Druhý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení spočívajúcom v úsudku, že odpočet zhodnotenia kapitálu sa mohol vykonať podľa inej sadzby než je stanovená v služobnom poriadku, a to len z prevoditeľného kapitálu. Odpočet zhodnotenia kapitálu sa pritom musí vykonať v súlade so služobným poriadkom, ktorý vyžaduje dodržiavanie poistno-matematickej rovnováhy a na tieto účely stanovuje uplatnenie sadzby vo výške 3,1 %. Okrem toho Všeobecný súd tým, že odkazoval na „prevoditeľnú“ sumu, pričom článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku stanovuje, že prepočítanie súm predstavujúcich práva na dôchodok dotknutej osoby na počet odpracovaných rokov služby sa musí vykonať na základe skutočne prevedeného kapitálu, porušil tento článok a nezohľadnil rozsudok Všeobecného súdu vydaný v odvolacom konaní 13. októbra 2015 vo veci Komisia/Verile a Gjergij (T-104/14 P).
   Tretí odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení spočívajúcom v uprednostnení všeobecných vykonávacích ustanovení, ktoré prijala Komisia na uplatnenie služobného poriadku, pred samotným služobným poriadkom, ktorý má vo vzťahu k nim vyššiu právnu silu, a na porušení povinnosti odôvodnenia. V prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu Komisia tvrdí, že Všeobecný súd vykladal všeobecné vykonávacie ustanovenia v rozpore so znením ustanovenia služobného poriadku, ktoré majú tieto všeobecné vykonávacie ustanovenia vykonávať, a porušil zásadu, podľa ktorej služobný poriadok, ako ho vykladá rozsudok Súdneho dvora vo veci Radek Časta, neumožňuje prepočítať na počet odpracovaných rokov služby sumy, ktoré fakticky nepredstavujú práva na dôchodok. V druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu Komisia tvrdí, že Všeobecný súd porušil povinnosť odôvodnenia tým, že na základe vzájomne si odporujúcich dôvodov usúdil, že vnútroštátna inštitúcia poverená výkonom dôchodkového zabezpečenia preukázala zhodnotenie kapitálu medzi dátumom podania žiadosti a dátumom skutočného prevodu.
   Štvrtý odvolací dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení a na porušení povinnosti odôvodnenia, ktorých sa dopustil Všeobecný súd tým, že konštatoval existenciu bezdôvodného obohatenia, pričom k nemu nedošlo. Po prvé sa Všeobecný súd domnieva, že by došlo k bezdôvodnému obohateniu, ak by sa na počet odpracovaných rokov prepočítala len časť prevedeného kapitálu, hoci sa tento prevod posudzuje k dátumu žiadosti o prevod a následne sa naň uplatňuje schéma „fiktívneho“ fondu založená na systéme kapitalizácie. V druhej časti štvrtého odvolacieho dôvodu Komisia poukazuje na porušenie povinnosti odôvodnenia: Všeobecný súd dospel k záveru, že došlo k bezdôvodnému obohateniu bez toho, aby vysvetlil dôvodnosť tohto záveru s prihliadnutím na tvrdenie Komisie, podľa ktorého bola suma, ktorá presahovala uplatnenie sadzby 3,1 %, nahradená dotknutej úradníčke.


title: Vec T-170/18: Žaloba podaná 8. marca 2018 – Kande Mupompa/Rada

text:
               7.5.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/64

         Žaloba podaná 8. marca 2018 – Kande Mupompa/Rada
   (Vec T-170/18)
   (2018/C 161/78)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Alex Kande Mupompa (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (v zastúpení: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois a A. Guillerme, avocats)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2017/2282 z 11. decembra 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/788/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Konžskej demokratickej republike v rozsahu, v akom ponecháva žalobcu pod č. 10 prílohy II rozhodnutia 2010/788/SZBP a pod č. 10 prílohy Ia nariadenia (ES) č. 1183/2005,

               —

               určil nezákonnosť ustanovení článku 3 ods. 2 písm. b) rozhodnutia 2010/788/SZBP, zmeneného rozhodnutím 2016/2231/SZBP a článku 2b ods. 1 písm. b) nariadenia 1183/2005/ES,

               —

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody, ktoré sa v podstatnej časti zhodujú alebo sú podobné s tými, ktoré sa uvádzajú vo veci T-163/18, Amisi Kumba/Rada.