title: Vec T-258/04: Žaloba podaná dňa 28. júna 2004: Poľská republika proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               9.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/21

         Žaloba podaná dňa 28. júna 2004: Poľská republika proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-258/04)
   (2004/C 251/39)
   Jazyk konania: polština
   Poľská republika, v zastúpení: Jarosław Pietras, splnomocnený zástupca, podala 28. júna 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil článok 5, článok 6 odsek 1, 2 a 3, článok 7 odsek 1 a článok 8 odsek 2 písmeno a) nariadenia Komisie (ES) č. 60/2004 zo dňa 14. januára 2004, ktorým sa ustanovujú prechodné opatrenia v sektore cukru z dôvodu pristúpenia Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska (Ú. v. EÚ L 9, s. 8),

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Pokiaľ ide o článok 5 nariadenia 60/2004, žalobca sa dovoláva nasledujúcich žalobných dôvodov:

               —

               porušenia princípu voľného pohybu tovarov zavedením poplatkov vo výške colnej sadzby erga omnes, ktoré sú vyššie ako colná sadzba záväzná v období pred pristúpením Poľska do Európskej únie,

               —

               nedostatok právomoci Komisie a porušenie článku 22, článku 41 prvého pododseku a časti 5 prílohy IV Aktu o podmienkach pristúpenia Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia (1), a to prijatím opatrení, ktoré zmenili podmienky zakotvené v tomto Akte týkajúce sa zavedenia pravidiel colnej únie pre Poľskú republiku a zahrnutím do napadnutého ustanovenia výrobky, ktoré nepatria do spoločnej poľnohospodárskej politiky,

               —

               porušenia princípu zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti, a to prijatím opatrení, ktoré predpokladajú odlišné zaobchádzanie so subjektami pochádzajúcimi z Poľska ako so subjektami pochádzajúcimi so Spoločenstva pätnástich, ktoré sa pritom nachádzajú v podobnej situácii,

               —

               porušenia podstatných procesných náležitostí, a to nedostatočným odôvodnením prijatých opatrení,

               —

               porušenia princípu legitímnych očakávaní, a to zavedením spôsobu nakladania s výrobkami, ktoré boli dňa 1. mája 2004 dočasne skladované, podliehali colnému režimu alebo sa nachádzali v tranzite v rozšírenom spoločenstve, ktorý je v rozpore s podmienkami zakotvenými vo vyššie zmienenom Akte o pristúpení a predovšetkým zavedením vyšších poplatkov ako boli colné sadzby záväzné v období pred pristúpením Poľska do Európskej únie.

         Pokiaľ ide o článok 6 odsek 1 a 2 nariadenia č. 60/2004, žalobca sa dovoláva nedostatku právomoci Komisie a porušenia článku 22, článku 41 prvého pododseku a časti 4 prílohy IV vyššie uvedeného Aktu o pristúpení v súvislosti s nariadením Rady (ES) č. 1260/2001 zo dňa 19. júna 2001 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru (2) - keďže napadnuté ustanovenia predpokladajú zohľadnenie spracovaných výrobkov s obsahom cukru (ekvivalentu cukru) v okamihu, kedy bude Komisia stanovovať prebytočné zásoby cukru a izoglukózy a zavádzajú zákaz zbavenia sa prebytočných zásob cukru a izoglukózy formou vývozu spracovaných výrobkov s obsahom cukru (ekvivalentu cukru).
   Pokiaľ ide o článok 6 odsek 3, článok 7 odsek 1 a článok 8 odsek 2 písmeno a) nariadenia č. 60/2004, žalobca sa dovoláva porušenia princípu solidarity a lojality vo vzťahoch medzi členskými štátmi a orgánmi spoločenstva (článok 10 ES), a to tým, že Poľsku boli napadnutými ustanoveniami uložené záväzky, ktorých splnenie je v praxi nemožné, a tým, že bola odmietnutá súčinnosť za účelom prekonania vzniknutých ťažkostí.
   Pokiaľ ide o všetky napadnuté ustanovenia nariadenia 60/2004, žalobca sa dovoláva zneužitia právomoci Komisie tým, že prijala opatrenia, ktorých cieľom nie je zjednodušenie zavedenia pravidiel spoločnej poľnohospodárskej politiky pre Poľsko, ale ochrana trhu Spoločenstva pätnástich pred konkurenciou poľských poľnohospodárskych výrobcov.

      (1)  Ú. v. EÚ L 236, 2003, s. 33

      (2)  Ú. v. ES L 178, s. 1, so zmenami


title: Vec C-325/11: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  19. decembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Koszalinie — Poľsko) — Krystyna Alder, Ewald Alder/Sabina Orlowska, Czeslaw Orlowski [Nariadenie (ES) č. 1393/2007 — Doručovanie písomností — Strana s bydliskom na území iného členského štátu — Zástupca s bydliskom na vnútroštátnom území — Absencia — Procesné písomnosti založené do spisu — Domnienka, že adresát o tom vedel]

text:
               16.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/7

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 19. decembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Koszalinie — Poľsko) — Krystyna Alder, Ewald Alder/Sabina Orlowska, Czeslaw Orlowski
   (Vec C-325/11) (1)

   (Nariadenie (ES) č. 1393/2007 - Doručovanie písomností - Strana s bydliskom na území iného členského štátu - Zástupca s bydliskom na vnútroštátnom území - Absencia - Procesné písomnosti založené do spisu - Domnienka, že adresát o tom vedel)
   2013/C 46/12
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Sąd Rejonowy w Koszalinie

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Krystyna Alder, Ewald Alder

      Žalovaní: Sabina Orlowska, Czeslaw Orlowski

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sąd Rejonowy w Koszalinie (Poľsko) — Výklad článku 18 ZFEÚ a článku 1 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch („doručovanie písomností“) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000 (Ú. v. EÚ L 324, s. 79) — Vnútroštátna právna úprava, ktorá v prípade strany s bydliskom v inom členskom štáte, ktorá si neurčila zástupcu s bydliskom na vnútroštátnom území, zavádza domnienku, že vedela o procesných písomnostiach založených do spisu

      Výrok rozsudku

   Článok 1 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch („doručovanie písomností“) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, akou je právna úprava dotknutá vo veci samej, ktorá stanovuje, že súdne písomnosti určené strane, ktorá má bydlisko alebo obvyklý pobyt v inom členskom štáte, sú založené do spisu a budú sa považovať za doručené, ak si uvedená strana neurčila zástupcu na doručovanie písomností, ktorý má bydlisko v prvom členskom štáte, v ktorom prebieha súdne konanie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 269, 10.9.2011.


title: Vec T-750/16: Žaloba podaná 28. októbra 2016 – FV/Rada

text:
               9.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/42

         Žaloba podaná 28. októbra 2016 – FV/Rada
   (Vec T-750/16)
   (2017/C 006/52)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: FV (Rhode-St-Genèse, Belgicko) (v zastúpení: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil túto žalobu za prípustnú a dôvodnú,

         v dôsledku toho:

               —

               zrušil rozhodnutie z 8. decembra 2015, prijaté na základe článku 42c Služobného poriadku,

               —

               v rozsahu v akom je to potrebné zrušil rozhodnutie z 19. júla 2016 o zamietnutí sťažnosti žalobcu z 8. marca 2016,

               —

               zaviazal žalovanú na zaplatenie náhrady škody s úrokom stanovenej s výhradou doplnenia na 151 101 eur, ako náhrady majetkovej ujmy žalobcu,

               —

               zaviazal žalovanú na zaplatenie náhrady škody s úrokom stanovenej ex aequo et bono na 70 000 eur, ako náhrady nemajetkovej ujmy žalobcu,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na námietke nezákonnosti smerujúcej proti článku 42c Služobného poriadku úradníkov Európskej únie, porušení článkov 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie, porušení smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79), ako aj porušení článku 1e Služobného poriadku.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 42c Služobného poriadku, porušení oznámenia personálu č. 71/15 týkajúceho sa poskytnutia informácií o vykonaní článku 42c Služobného poriadku, ako aj na zjavnej skutkovej a právnej nepresnosti a nesprávnosti dôvodov, ktoré viedli k nástupu žalobcu na pracovné voľno zo služobných dôvodov.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení práva byť vypočutý a porušení práva na obranu.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení povinnosti starostlivosti.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na zneužití právomoci.


title: Vec C-63/16 P: Odvolanie podané 4. februára 2016: Actega Terra GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 23. novembra 2015 vo veci T-766/14, Terra GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo

text:
               18.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/15

         Odvolanie podané 4. februára 2016: Actega Terra GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 23. novembra 2015 vo veci T-766/14, Terra GmbH/Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
   (Vec C-63/16 P)
   (2016/C 260/19)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Actega Terra GmbH (v zastúpení: C. Onken, Rechtsanwältin)

      Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Heidelberger Druckmaschinen
   Súdny dvor Európskej únie (siedma komora) uznesením z 24. mája 2016 odvolanie zamietol a rozhodol, že odvolateľka znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-274/08: Žaloba podaná 25. júna 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Švédske kráľovstvo

text:
               13.9.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 236/7

         Žaloba podaná 25. júna 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Švédske kráľovstvo
   (Vec C-274/08)
   (2008/C 236/10)
   Jazyk konania: švédčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: B. Schima a P. Dejmek, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Švédske kráľovstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Švédske kráľovstvo si tým, že neprijalo primerané opatrenia na zabezpečenie funkčného rozdelenia medzi záujmami distribúcie a výroby vo vertikálne integrovanom podniku v súlade s článkom 15 ods. 2 písm. b) a c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/54/ES z 26. júna 2003 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrickou energiou a o zrušení smernice 96/92/ES (1), a tým, že nestanovilo príslušným regulačným úradom povinnosť schvaľovať pred nadobudnutím ich účinnosti minimálne metódy používané na výpočet alebo stanovenie podmienok pre prístup do vnútroštátnych sietí, vrátane sadzieb za prenos a distribúciu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 23 ods. 2 písm. a) tejto smernice,

               —

               zaviazať Švédske kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojho tvrdenia, že článok 15 ods. 2 písm. b) a c) bol do švédskeho práva prebratý, odkázalo Švédsko na niekoľko ustanovení zákona o elektrickej energii (ellagen), z ktorého okrem iného vyplýva, že prevádzka sietí (distribučná činnosť) je v účtovníctve oddelená a že podnikový audítor pre siete kontroluje predovšetkým tieto oddelené účty. Ďalej Švédsko uviedlo, že náklady, ktoré sieťový podnik znáša spoločne s iným podnikom, musia byť uvedené v účtovníctve len v rozsahu, v akom sa týkajú sieťového podniku. Navyše je sieťový podnik povinný vypracovať plán dohľadu a zaistiť jeho dodržiavanie.
   Komisia sa však domnieva, že jasnú požiadavku na organizáciu riadiacej štruktúry podľa článku 15 ods. 2 písm. b) a c) nemôžu splniť všeobecné pravidlá, ktoré sa týkajú napríklad oddeleného účtovníctva alebo všeobecne použiteľných sankcií.
   Podľa Švédska je požiadavka na funkčné rozdelenie splnená aj všeobecnými ustanoveniami práva spoločností v zákone o akciových spoločnostiach (aktiebolaglagen), podľa ktorého sú materské spoločnosti a dcérske spoločnosti oddelenými právnickými osobami a subjektmi.
   Komisia sa domnieva, že materská spoločnosť ako väčšinový akcionár vykonáva rozhodujúci vplyv na svoju dcérsku spoločnosť alebo dcérske spoločnosti, pretože niektoré dôležité otázky sú vyhradené na rozhodnutie akcionármi. Distribučný podnik a jeho predstavenstvo preto nemôžu byť nikdy nezávislé na svojich väčšinových akcionároch len na základe všeobecného práva spoločností. Požiadavka na nezávislé správne štruktúry nie je splnená ani tým, že integrovaný podnik spĺňa ustanovenia aktiebolaglagen týkajúce sa auditu a obmedzenia prevodu aktív. Správne prebratie článku 15 ods. 2 písm. b) a c) do vnútroštátneho práva podľa Komisie predpokladá, že existujú záväzné pravidlá, ktoré jasne odrážajú podmienky v uvedených ustanoveniach, teda záruku, že správa distribučného podniku môže konať nezávisle od integrovaného elektroenergetického podniku, pokiaľ ide o distribúciu a prostriedky potrebné na zaistenie činnosti, údržby a výstavby siete. Ustanovenia aktiebolaglagen túto požiadavku nezaisťujú.
   Ako vyplýva zo znenia článku 23 ods. 2 písm. a) smernice, uvedený článok požaduje systém predchádzajúceho schválenia sieťových sadzieb alebo v každom prípade metód používaných na ich výpočet. Švédsko výslovne uviedlo, že existujúce švédske ustanovenia o výpočte sieťových sadzieb, ako aj kritériá, ktoré musia sieťové sadzby spĺňať, sú založené na systéme, v ktorom sa vykonáva následný dohľad, ale že v súčasnosti prebiehajú prieskumy týkajúce sa zavedenia nového systému predchádzajúceho schvaľovania a že návrh bude pravdepodobne predložený parlamentu v júni 2008.
   Za vyššie uvedených okolností sa Komisia domnieva, že Švédsko nesprávne prebralo do vnútroštátneho práva smernicu 2003/54/ES a predovšetkým jej článok 15 ods. 2 písm. b) a c) a článok 23 ods. 2 písm. a).

      (1)  Ú. v. ES L 176, s. 37; Mim. vyd. 12/002, s. 211.


title: Vec T-121/09: Uznesenie Všeobecného súdu z  13. júla 2010 — Al Shanfari/Rada a Komisia

text:
               28.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 234/54

         Uznesenie Všeobecného súdu z 13. júla 2010 — Al Shanfari/Rada a Komisia
   (Vec T-121/09) (1)

   ()
   2010/C 234/96
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 113, 16.5.2009.


title: vec T-106/09: Žaloba podaná 13. marca 2009 — adp Gauselmann/ÚHVT — Maclean (Archer Maclean’s Mercury)

text:
               16.5.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/40

         Žaloba podaná 13. marca 2009 — adp Gauselmann/ÚHVT — Maclean (Archer Maclean’s Mercury)
   (vec T-106/09)
   2009/C 113/80
   Jazyk žaloby: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Nemecko) (v zastúpení: P. Koch Moreno, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Archer Maclean (Banbury, Spojené kráľovstvo)

      Návrhy žalobcu

               —

               určiť, že rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 12. januára 2009 vo veci R 1266/2007-1 je v rozpore s nariadením Rady č. 40/94,

               —

               určiť, že na ochrannú známku Spoločenstva zapísanú pre výrobky tried 9 a 28 pod číslom 4 290 227 sa vzťahuje relatívny dôvod zamietnutia zápisu podľa článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94, a

               —

               zaviazať ÚHVT, a prípadne aj vedľajšieho účastníka na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Archer Maclean.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „Archer Maclean’s Mercury“ (prihláška č. 4 290 227) pre výrobky tried 9, 16 a 28.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobkyňa.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: nemecká slovná ochranná známka „Merkur“ pre výrobky a služby tried 6, 9, 28, 35, 37, 41 a 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94, keďže odvolací senát nesprávne konštatoval, že kolidujúce ochranné známky nevykazujú žiadnu vizuálnu, fonetickú a koncepčnú podobnosť a výrobky triedy 9 a 28 nie sú totožné, v dôsledku čoho neexistuje nebezpečenstvo zámeny týchto ochranných známok.


title: Vec T-210/08: Žaloba podaná 4. júna 2008 – Verhuizingen Coppens/Komisia

text:
               2.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 197/30

         Žaloba podaná 4. júna 2008 – Verhuizingen Coppens/Komisia
   (Vec T-210/08)
   (2008/C 197/53)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Verhuizingen Coppens NV (Bierbeek, Belgicko) (v zastúpení: J. Stuyck, advokát, a I. Buelens, advokátka)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť článok 1 rozhodnutia Komisie z 11. marca 2008 vo veci COMP/38.543 v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

               —

               zrušiť článok 2 rozhodnutia Komisie z 11. marca 2008 vo veci COMP/38.543 v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,

               —

               subsidiárne podstatne znížiť peňažnú pokutu a určiť sumu, ktorá zodpovedá maximálne 10 % obratu žalobkyne na relevantnom trhu medzinárodných sťahovacích služieb,

               —

               zaviazať v každom prípade Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania žalobkyne.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa sa domáha svojimi prvými dvoma žalobnými dôvodmi zrušenia rozhodnutia Komisie K(2008) 926 v konečnom znení z 11. marca 2008 týkajúceho sa konania podľa článku 81 ES (vec COMP/38.543 – Medzinárodné sťahovacie služby).
   V prvom rade žalobkyňa namieta porušenie článku 81 ods. 1 ES. Z dôvodu účasti na komplexnom karteli bola odsúdená, hoci sa žalobkyňa na základe dokumentov Komisie od iných účastníkov kartelu odlišuje tým, že sa podľa zistenia podieľala iba na malej časti údajného kartelu. Okrem toho trvala údajná účasť na protiprávnej kartelovej dohode kratšiu dobu, než tvrdila Komisia, a Komisia nevykonala posúdenie relatívneho podielu žalobkyne na protiprávnej kartelovej dohode.
   V druhom rade žalobkyňa uvádza, že došlo k porušeniu článku 23 druhého a tretieho odseku nariadenia č. 1/2003 (1) z toho dôvodu, že Komisia určila tak dobu trvania, ako aj následne pretrvávajúci protiprávny charakter konania nepresne.
   Subsidiárne sa žalobkyňa domáha odpustenia alebo aspoň podstatného zníženia uloženej peňažnej pokuty, pretože bola jej základná suma určená a vypočítaná nesprávne a pri určení peňažnej pokuty došlo k zjavnému porušeniu zásady proporcionality.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Text s významom pre EHP) (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Spojené veci C-297/10 a C-298/10: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  8. septembra 2011 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Bundesarbeitsgericht — Nemecko) — Sabine Hennigs (C-297/10)/Eisenbahn-Bundesamt, Land Berlin (C-298/10)/Alexander Mai (Smernica 2000/78 — Článok 2 ods. 2 a článok 6 ods. 1 — Charta základných práv Európskej únie — Články 21 a 28 — Kolektívna zmluva upravujúca odmeňovanie zmluvných zamestnancov verejnej služby členského štátu — Mzda na základe veku — Kolektívna zmluva, ktorou sa ruší stanovenie mzdy na základe veku — Zachovanie nadobudnutých práv)

text:
               22.10.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/12

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 8. septembra 2011 (návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Bundesarbeitsgericht — Nemecko) — Sabine Hennigs (C-297/10)/Eisenbahn-Bundesamt, Land Berlin (C-298/10)/Alexander Mai
   (Spojené veci C-297/10 a C-298/10) (1)

   (Smernica 2000/78 - Článok 2 ods. 2 a článok 6 ods. 1 - Charta základných práv Európskej únie - Články 21 a 28 - Kolektívna zmluva upravujúca odmeňovanie zmluvných zamestnancov verejnej služby členského štátu - Mzda na základe veku - Kolektívna zmluva, ktorou sa ruší stanovenie mzdy na základe veku - Zachovanie nadobudnutých práv)
   2011/C 311/17
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Sabine Hennigs (C-297/10), Land Berlin (C-298/10)

      Žalovaní: Eisenbahn-Bundesamt (C-297/10), Alexander Mai (C-298/10)

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Bundesarbeitsgericht — Výklad článku 21 Charty základných práv Európskej únie (Ú. v. EÚ C 83 z 30. marca 2010, s. 389), ktorý vykonáva smernica Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a v povolaní (Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79) — Odmeňovanie zmluvných zamestnancov verejnej služby členského štátu — Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje rozdielnu základnú mzdu na základe veku

      Výrok rozsudku

               1.

               Zásada zákazu diskriminácie na základe veku zakotvená v článku 21 Charty základných práv Európskej únie a spresnená v smernici Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, konkrétne článok 2 a článok 6 ods. 1 tejto smernice treba vykladať v tom zmysle, že bránia prijatiu takých opatrení v kolektívnych zmluvách, akým je aj opatrenie vo veci samej, ktoré stanovujú, že v rámci každej mzdovej triedy sa stupeň základnej mzdy zmluvného zamestnanca verejnej služby po jeho nástupe do zamestnania určuje na základe jeho veku. Z tohto pohľadu skutočnosť, že právo Únie bráni takémuto opatreniu, a že toto opatrenie je súčasťou kolektívnej zmluvy neporušuje právo na kolektívne vyjednávanie a uzatváranie kolektívnych zmlúv priznané článkom 28 Charty základných práv Európskej únie.

               2.

               Články 2 a článok 6 ods. 1 smernice 2000/78, ako aj článok 28 Charty základných práv Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia prijatiu takých opatrení v kolektívnych zmluvách, akým je vo veci C-297/10 aj opatrenie vo veci samej, ktorými sa nahradzuje systém odmeňovania zavádzajúci diskrimináciu na základe veku systémom odmeňovania na základe objektívnych kritérií, hoci po prechodnú a obmedzenú dobu zachováva diskriminačné účinky prvého systému s cieľom zaistiť prechod súčasných zamestnancov na nový systém bez straty na ich príjme.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 25.9.2010.


title: Vec C-234/12: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  18. júla 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Taliansko) — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (Televízne vysielanie — Smernica 2010/13/EÚ — Článok 4 ods. 1 a článok 23 ods. 1 — Reklamné spoty — Vnútroštátna právna úprava, ktorá prevádzkovateľom plateného televízneho vysielania stanovuje maximálny podiel vysielacieho času určeného na reklamu, ktorý je nižší než podiel stanovený prevádzkovateľom voľne prístupného televízneho vysielania — Rovnosť zaobchádzania — Slobodné poskytovanie služieb)

text:
               7.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 260/16

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 18. júla 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Taliansko) — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
   (Vec C-234/12) (1)

   (Televízne vysielanie - Smernica 2010/13/EÚ - Článok 4 ods. 1 a článok 23 ods. 1 - Reklamné spoty - Vnútroštátna právna úprava, ktorá prevádzkovateľom plateného televízneho vysielania stanovuje maximálny podiel vysielacieho času určeného na reklamu, ktorý je nižší než podiel stanovený prevádzkovateľom voľne prístupného televízneho vysielania - Rovnosť zaobchádzania - Slobodné poskytovanie služieb)
   2013/C 260/26
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Sky Italia Srl

      Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      za účasti: Reti Televisive Italiane (RTI) SpA, Maria Iaccarino

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Výklad článku 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) (Ú. v. EÚ L 95, s. 1) — Výklad článkov 49 ZFEÚ, 56 ZFEÚ a 63 ZFEÚ, ako aj článku 11 Charty základných práv Európskej únie v spojení s článkom 10 EDĽP, ako ho vykladá Európsky súd pre ľudské práva — Maximálny podiel vysielacieho času, ktorý možno venovať reklame — Vnútroštátne právne predpisy stanovujúce pre platené televízne kanály nižší maximálny podiel ako pre ostatné kanály

      Výrok rozsudku

   Článok 4 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách), ako aj všeobecná zásada rovnosti zaobchádzania a článok 56 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že v zásade nebránia právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá prevádzkovateľom plateného televízneho vysielania stanovuje kratšie hodinové limity na vysielanie televíznej reklamy než prevádzkovateľom voľne prístupného televízneho vysielania, pokiaľ je dodržaná zásada proporcionality, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 21.7.2012.


title: Vec T-201/04: Žaloba podaná dňa 7. júna 2004 Microsoft Corporation proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               10.7.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/18

         Žaloba podaná dňa 7. júna 2004 Microsoft Corporation proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-201/04)
   (2004/C 179/36)
   Jazyk konania: angličtina
   Microsoft Corporation, Washington (USA), zastúpený I. S. Forrester, QC a J. F. Bellis, advokátom, podal 7. júna 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie z 24. marca 2004, alebo aby subsidiárne zrušil alebo výrazne znížil uloženú pokutu

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné argumenty
   Žalobca napáda rozhodnutie Komisie, ktoré konštatovalo dva prípady zneužitia dominantného postavenia navrhovateľom a ktorým mu bola uložená pokuta vo výške 497 196 304 EUR. Rozhodnutie uvádza, že Komisia zistila, že navrhovateľ odmietol poskytnúť „informácie o interoperabilite“ a nedovolil ich využívanie za účelom vytvorenia a distribuovania výrobkov súvisiacich s operačnými systémami pre pracovné skupinové servery. Po druhé Komisia zistila, že žalobca podmienil dostupnosť „operačného systému Windows Client PC“ súčasným zakúpením Windows media player.
   Po prvé, žalobca svoju žalobu opiera o tvrdenie, že Komisia urobila chybu vo svojom zistení, že žalobca porušil článok 82 ES tým, že odmietol poskytnúť konkurentom komunikačné protokoly a že nedovolil použitie tejto patentovanej technológie v konkurenčných operačných systémoch pre pracovné skupinové servery.
   Žalobca tvrdí, že podmienky, ktoré európske súdy vyžadujú na to, aby bol dominantný podnik povinný poskytnúť licenciu na svoje práva duševného vlastníctva, nie sú v tomto prípade splnené. Podľa žalobcu jednak nie je technológia, na ktorú je zaviazaný poskytnúť licenciu, nevyhnutná na dosiahnutie interoperability s operačnými systémami Microsoft PC, jednak údajné odmietnutie poskytnúť technológiu nezabránilo tomu, aby sa na sekundárnom trhu objavili nové výrobky a v konečnom dôsledku nespôsobilo vylúčenie konkurencie zo sekundárneho trhu.
   Ďalej žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie obsahuje nesprávne tvrdenie o tom, že žalobca sa nemohol odvolávať na svoje právo duševného vlastníctva ako na objektívne opodstatnenie svojho údajného odmietnutia poskytnúť technológiu a miesto toho v ňom bol použitý nový a právne nesprávny porovnávací test, ktorý sa odvolával na verejný záujem pri zverejnení informácií.
   Žalobca tiež tvrdí, že žiadosť o poskytnutie licencie za účelom vytvorenia softwaru v EHP nebola nikdy podaná a že nepodliehal povinnosti považovať žiadosť Sun za takú, z ktorej by vyplývala akákoľvek osobitná povinnosť podľa článku 82 ES.
   Naviac žalobca tvrdí, že Komisia nevzala pri uplatňovaní článku 82 na skutkové okolnosti tejto veci do úvahy povinnosti, ktoré Európskym spoločenstvám vyplývajú z Dohody Svetovej obchodnej organizácie o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva (TRIPS).
   Po druhé, podľa žalobcu je zistenie Komisie, že žalobca porušil článok 82 ES podmienením dostupnosti svojich operačných systémov súčasným zakúpením mediálneho prehrávača známeho ako Windows Media Player, mylné.
   Podľa žalobcu je napadnuté rozhodnutie založené na špekulatívnej teórii o vylúčení, podľa ktorej môže všeobecne rozšírená distribúcia mediálneho prehrávača vo Windows v nešpecifikovanom momente v budúcnosti viesť k situácii, v ktorej poskytovatelia obsahu a výrobcovia softwaru budú kódovať takmer výlučne vo formátoch Windows Media. Žalobca tvrdí, že táto teória nie je v súlade s rozhodnutím Komisie týkajúcim sa koncentrácie AOL/Time Warner (1) a tiež s dôkazmi uvedenými v spise, podľa ktorých dodávatelia obsahu aj naďalej kódujú v rôznych formátoch.
   Žalobca tiež tvrdí, že napadnuté rozhodnutie ignoruje výhody vyplývajúce zo žalobcovho obchodného modelu, ktorý zahŕňa začlenenie nových funkcií do Windows. Toto začlenenie vyplýva z technologického pokroku a zmien v dopyte zo strany zákazníkov.
   Podľa žalobcu ďalej napadnuté rozhodnutie nespĺňa podmienky na konštatovanie porušenia článku 82 ES, predovšetkým písmena d) uvedeného článku. Žalobca tvrdí, že Windows a jeho mediálny prehrávač nie sú dvoma osobitnými výrobkami. Žalobca má ďalej za to, že napadnutému rozhodnutiu sa nepodarilo preukázať, že údajne viažúce a viazané výrobky nie sú spojené prirodzene alebo na základe komerčného používania. Ďalej žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie neberie pri uplatňovaní článku 82 ES na skutkové okolnosti veci do úvahy povinnosť, ktorá Európskym spoločenstvám vyplýva z TRIPS a že navrhnuté opatrenia sú neprimerané.
   Po tretie, žalobca tvrdí, že požiadavka, aby určil a odmeňoval správcu, ktorý by monitoroval, či žalobca koná v súlade s rozhodnutím, prijímal a vyšetroval sťažnosti, je protiprávna, pretože je ultra vires. Podľa žalobcu by boli na správcu delegované vyšetrovacie a exekučné právomoci, ktoré zvyčajne prináležia Komisii, a ktoré nemôžu byť delegované.
   Nakoniec žalobca tvrdí, že vzhľadom na nový právny charakter zistenia zneužitia nejestvuje základ pre uloženie pokuty navrhovateľovi. Navrhovateľ má tiež za to, že výška pokuty je zjavne neprimerane vysoká.

      (1)  Rozhodnutie Komisie č. 2001/718/ES z 11. októbra 2000, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom a Dohodou o EHP (Vec č. COMP/M.1845 – AOL/Time Warner) (Ú. v. ES L 268, 2001, s. 28).


title: Vec T-215/17: Žaloba podaná 7. apríla 2017 – Pear Technologies/EUIPO – Apple (PEAR)

text:
               29.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 168/33

         Žaloba podaná 7. apríla 2017 – Pear Technologies/EUIPO – Apple (PEAR)
   (Vec T-215/17)
   (2017/C 168/44)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Pear Technologies Ltd (Macau, Čína) (v zastúpení: J. Goldham, solicitor a E. Himsworth, QC)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornia, Spojené štáty)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „PEAR“ – prihláška č. 13 115 076.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 18. januára 2017 vo veci R 860/2016-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie a/alebo

               —

               vrátil vec odvolaciemu senátu na ďalšie konanie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť zaplatiť trovy konania vrátane trov konania vzniknutých žalobkyni pred odvolacím senátom,

               —

               uložil ďalšiemu účastníkovi konania pred odvolacím senátom, ak vstúpi do konania, povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov konania vzniknutých žalobkyni pred odvolacím senátom.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-456/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Španielsko) 2. októbra 2014 – Manuel Orrego Arias/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

text:
               8.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 439/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha (Španielsko) 2. októbra 2014 – Manuel Orrego Arias/Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
   (Vec C-456/14)
   (2014/C 439/31)
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Manuel Orrego Arias

      Žalovaný: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

      Prejudiciálna otázka

   Výklad článku 3 ods. 1 písm. a) prvého pododseku smernice Rady 2001/40/ES (1) z 28. mája 2001, a konkrétne, či sa výraz trestný čin, ktorý podlieha trestu zahrnujúcemu odňatie slobody najmenej na jeden rok, uvedený v citovanom ustanovení vzťahuje na trest stanovený in abstracto za príslušný trestný čin, alebo naopak, na konkrétny trest odňatia slobody uložený odsúdenému, a teda či by v dôsledku toho rozhodnutie jedného členského štátu vyhostiť štátneho príslušníka tretej krajiny odsúdeného na trest odňatia slobody na osem mesiacov bolo ostatnými členskými štátmi uznané alebo nie.

      (1)  Smernica Rady 2001/40/ES z 28. mája 2001 o vzájomnom uznávaní rozhodnutí o vyhostení štátnych príslušníkov tretích krajín
   (Ú. v. ES L 149, s. 34; Mim. vyd. 19/004, s. 107)


title: Vec C-421/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Francúzsko) 28. júla 2016 – Ministre des finances et des comptes publics/Marc Lassus

text:
               24.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 392/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Francúzsko) 28. júla 2016 – Ministre des finances et des comptes publics/Marc Lassus
   (Vec C-421/16)
   (2016/C 392/12)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Dovolateľ: Ministre des finances et des comptes publics

      Odporca: Marc Lassus

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa vyššie uvedené ustanovenia článku 8 smernice 90/434/EHS z 23. júla 1990 (1) vykladať v tom zmysle, že zakazujú, v prípade výmeny cenných papierov patriacej do pôsobnosti smernice, mechanizmus odkladu zdanenia stanovujúci, že odlišne od pravidla, podľa ktorého skutočnosť zakladajúca zdanenie kapitálového zisku vzniká v priebehu roka jeho vytvorenia, je kapitálový zisk z výmeny priznaný a zaúčtovaný pri výmene cenných papierov a je zdanený za rok, v priebehu ktorého nastane skutočnosť, ktorá ukončí odklad zdanenia, ktorou môže byť najmä prevod cenných papierov získaných pri výmene?

               2.

               Za predpokladu, že je zdaniteľný, môže byť kapitálový zisk z výmeny cenných papierov zdanený štátom, ktorý mal v čase výmeny právomoc zdaniť ho, hoci prevod cenných papierov získaných pri tejto výmene patrí do daňovej právomoci iného členského štátu?

               3.

               Ak bude odpoveď na predchádzajúce otázky taká, že predmetná smernica nebráni tomu, aby sa kapitálový zisk vyplývajúci z výmeny cenných papierov zdanil v čase neskoršieho prevodu cenných papierov získaných pri výmene, a to aj v prípade, ak obe transakcie nepatria do daňovej právomoci toho istého členského štátu, môže členský štát, v ktorom došlo k odkladu zdanenia kapitálového zisku, zdaniť pri tomto prevode kapitálový zisk, na ktorý sa pôvodne uplatnil daňový odklad, s výhradou uplatniteľných ustanovení dvojstrannej zmluvy o zamedzení dvojitého zdanenia, a to bez toho, aby zohľadnil výsledok prevodu, keď je týmto výsledkom strata? Táto otázka sa kladie tak z hľadiska smernice z 23. júla 1990, ako aj z hľadiska slobody usadiť sa zaručenej článkom 43 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, teraz článkom 49 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, a vzťahuje sa na prípad, keď by sa daňovníkovi s daňovým domicilom vo Francúzsku pri výmene cenných papierov mohlo po prevode týchto cenných papierov priznať, za podmienok uvedených v bode 4 tohto rozhodnutia, odpočítanie kapitálovej straty z prevodu.

               4.

               Ak bude odpoveď na otázku položenú v bode 3 taká, že treba zohľadniť kapitálovú stratu z prevodu cenných papierov získaných pri výmene, musí členský štát, v ktorom vznikol kapitálový zisk, odpočítať z tohto zisku kapitálovú stratu z prevodu, alebo v prípade, že prevod nepatrí do jeho daňovej právomoci, musí upustiť od zdanenia kapitálového zisku z výmeny?

               5.

               Ak bude odpoveď na otázku položenú v bode 4 taká, že kapitálovú stratu z prevodu treba odpočítať z kapitálového zisku z výmeny, akú nadobúdaciu cenu prevedených cenných papierov treba zohľadniť pri výpočte kapitálovej straty z prevodu? Predovšetkým treba za jednotkovú nadobúdaciu cenu prevedených cenných papierov považovať celkovú hodnotu cenných papierov spoločnosti získaných pri výmene, tak ako je uvedená v priznaní kapitálového zisku, vydelenú počtom cenných papierov získaných pri výmene, alebo treba vychádzať z váženej priemernej nadobúdacej ceny, ktorá zohľadňuje aj transakcie uskutočnené po výmene, akými sú iné akvizície alebo bezodplatné rozdelenie cenných papierov tej istej spoločnosti?

      (1)  Smernica Rady 90/434/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania pri zlúčeniach, rozdeleniach, prevodoch majetku a výmene akcií týkajúcich sa spoločností rôznych členských štátov (Ú. v. ES L 225, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 142).


title: Vec C-152/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Schwerin (Nemecko) 4. mája 2009 — André Grootes/Amt für Landwirtschaft Parchim

text:
               18.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 167/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Schwerin (Nemecko) 4. mája 2009 — André Grootes/Amt für Landwirtschaft Parchim
   (Vec C-152/09)
   2009/C 167/06
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgericht Schwerin

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: André Grootes

      Žalovaný: Amt für Landwirtschaft Parchim

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Prichádza do úvahy priznanie existencie mimoriadnych okolností v zmysle článku 40 ods. 5 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 (1) vo vzťahu k platobným nárokom podľa plochy tiež v prípade, keď sa agroenvironmentálne opatrenie, ktoré existuje k 15. máju 2003, ukáže byť len pokračovaním využívania trávnatej plochy, ktoré však z časového hľadiska priamo (alebo v každom prípade bezprostredne) nadväzuje na opatrenie, na základe ktorého došlo k zmene využitia ornej pôdy na pasienky?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, prichádza do úvahy priznanie existencie mimoriadnych okolností v zmysle článku 40 ods. 5 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 vo vzťahu k platobným nárokom podľa plochy len vtedy, keď došlo k zmene využitia ornej pôdy na pasienky (práve) kvôli účasti na agroenvironmentálnom opatrení v zmysle citovanej normy?

               3.

               Vyžaduje priznanie existencie mimoriadnych okolností v zmysle článku 40 ods. 5 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003, aby poľnohospodár podávajúci žiadosť bol aj tým, kto zmenu využitia pôdy vykonal, alebo môže úspešne uplatniť existenciu mimoriadnej okolnosti v zmysle tejto normy aj poľnohospodár, ktorý neskôr „vstúpil“ do už realizovaného agroenvironmentálneho opatrenia?

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Ú. v. EÚ L 270, s. 1; Mim. vyd. 03/040, s. 269).


title: Vec F-41/06 RENV: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 6. novembra 2012 — Marcuccio/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Vrátenie Súdu po zrušení — Neplatnosť — Odchod do dôchodku z dôvodu invalidity — Zloženie komisie posudzujúcej invaliditu — Oprávnenosť — Podmienky)

text:
               9.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/28

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 6. novembra 2012 — Marcuccio/Komisia
   (Vec F-41/06 RENV) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Vrátenie Súdu po zrušení - Neplatnosť - Odchod do dôchodku z dôvodu invalidity - Zloženie komisie posudzujúcej invaliditu - Oprávnenosť - Podmienky)
   2013/C 38/52
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a C. Berardis-Kayser, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Dal Ferro, advokát)

      Predmet veci

   Vrátenie po zrušení — Verejná služba — Na jednej strane zrušenie rozhodnutia Komisie o odchode do dôchodku z dôvodu invalidity, ako aj ostatných rozhodnutí nadväzujúcich na uvedené rozhodnutie a na druhej strane návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Luigi Marcuccio znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Európskej komisie vo veciach F-41/06, F-41/06 RENV a T-20/09 P.

      (1)  Ú. v. EÚ C 131, 3.6.2006, s. 54.


title: Vec C-549/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Handelsgericht Wien (Rakúsko) 11. decembra 2007 – Friederike Wallentin-Hermann/Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA

text:
               8.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 64/18

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Handelsgericht Wien (Rakúsko) 11. decembra 2007 – Friederike Wallentin-Hermann/Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA
   (Vec C-549/07)
   (2008/C 64/27)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Handelsgericht Wien
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Friederike Wallentin-Hermann

      Žalovaná: Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Ide o mimoriadnu okolnosť v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (1) zo zreteľom na odôvodnenie č. 14 preambuly tohto nariadenia aj v prípade technickej poruchy lietadla, predovšetkým poškodenia hnacieho mechanizmu, ktorá má za následok zrušenie letu a majú sa dôvody oslobodenia podľa článku 5 ods. 3 nariadenia interpretovať v zmysle ustanovení Montrealského dohovoru (článku 19 tohto dohovoru)?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Ide v prípade leteckých dopravcov, ktorí odôvodňujú nadpriemerne časté zrušenia letov technickými poruchami len na základe ich častého výskytu, o mimoriadne okolnosti v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Prijal letecký dopravca všetky „primerané opatrenia“ podľa článku 5 ods. 3 nariadenia, ak preukáže uskutočnenie zákonom predpísaných minimálnych požiadaviek na údržbu lietadla, a postačuje to na to, aby bol letecký dopravca oslobodený od povinnosti zaplatiť náhradu podľa článku 5 v spojení s článkom 7 nariadenia?

               4.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Sú mimoriadnymi okolnosťami v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia prípady vyššej moci alebo prírodné udalosti, ktoré nespočívajú v technickej poruche, a teda letecký dopravca nemá na ne vplyv?

      (1)  Ú. v. ES L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.


title: Spojené veci T-29/10 a T-33/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  2. marca 2012 — Holandsko a ING Groep/Komisia ( „Štátna pomoc — Finančný sektor — Pomoc na nápravu vážnej poruchy fungovania v hospodárstve členského štátu — Kapitálová injekcia s možnosťou splatenia alebo premeny cenných papierov poskytnutou príjemcovi pomoci — Zmena podmienok splácania v priebehu správneho konania — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom — Pojem štátna pomoc — Výhoda — Kritérium súkromného investora — Nevyhnutná a primeraná spojitosť medzi sumou pomoci a rozsahom opatrení na zabezpečenie zlučiteľnosti pomoci“ )

text:
               21.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 2. marca 2012 — Holandsko a ING Groep/Komisia
   (Spojené veci T-29/10 a T-33/10) (1)

   (Štátna pomoc - Finančný sektor - Pomoc na nápravu vážnej poruchy fungovania v hospodárstve členského štátu - Kapitálová injekcia s možnosťou splatenia alebo premeny cenných papierov poskytnutou príjemcovi pomoci - Zmena podmienok splácania v priebehu správneho konania - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom - Pojem štátna pomoc - Výhoda - Kritérium súkromného investora - Nevyhnutná a primeraná spojitosť medzi sumou pomoci a rozsahom opatrení na zabezpečenie zlučiteľnosti pomoci)
   2012/C 118/38
   Jazyk konania: holandčina a angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: C. Wissels, Y. de Vries a M. de Ree, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P. Glazener, advokát) (vec T-29/10), a ING Groep NV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: pôvodne O. Brouwer, M. Knapen a J. Blockx, advokáti, neskôr O. Brouwer, J. Blockx a M. O’Regan, solicitor) (vec T-33/10)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: H. van Vliet, L. Flynn a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobcu vo veci T-33/10: De Nederlandsche Bank NV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: pôvodne B. Nijs a G. van der Klis, neskôr G. van der Klis, M. Petite a S. Verschuur a napokon M. Petite a S. Verschuur, advokáti)

      Predmet veci

   Návrhy na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2010/608/ES z 18. novembra 2009 o štátnej pomoci C 10/09 (ex N 138/09), ktorú Holandsko poskytlo na úver krytý nelikvidnými aktívami banky ING a reštrukturalizačný plán (Ú. v. EÚ L 274, 2010, s. 139)

      Výrok rozsudku

               1.

               Veci T-29/10 a T-33/10 sa na účely tohto rozsudku spájajú.

               2.

               Článok 2 prvý odsek rozhodnutia Komisie 2010/608/ES z 18. novembra 2009 o štátnej pomoci C 10/09 (ex N 138/09), ktorú Holandsko poskytlo na úver krytý nelikvidnými aktívami banky ING a reštrukturalizačný plán, ako aj článok 2 druhý odsek uvedeného rozhodnutia a príloha II tohto rozhodnutia sa zrušujú.

               3.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 80, 27.3.2010.


title: Vec T-60/06: Žaloba podaná  16. februára 2006  – Talianska republika/Komisia

text:
               22.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/24

         Žaloba podaná 16. februára 2006 – Talianska republika/Komisia
   (Vec T-60/06)
   (2006/C 96/41)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: Giacomo Aiello, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie K(2005) 4436, konečné znenie, zo 7. decembra 2005,

               —

               a zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Predmetnou žalobou žalobkyňa napáda rozhodnutie Komisie K(2005) 4436, konečné znenie, zo 7. decembra 2005 týkajúce sa oslobodenia od spotrebnej dane uskutočneného vo Francúzsku, Írsku a Taliansku v prípade minerálnych olejov používaných ako palivo na účely výroby oxidu hlinitého v regióne Gardanne, v oblasti Shannon a na Sardínii.
   Vo vzťahu k žalobkyni sa v tomto rozhodnutí konštatovalo:

               —

               dotknuté oslobodenia sa nevzťahovali na neurčitý počet príjemcov, ale v dôsledku osobitnej štruktúry trhu s oxidom hlinitým priamo zvýhodňovali určité podniky,

               —

               keďže tieto opatrenia neboli včas oznámené, predstavujú novú, nedovolenú štátnu pomoc a túto štátnu pomoc je potrebné za obdobie do 29. marca 1998 kvalifikovať ako čiastočne existujúcu štátnu pomoc,

               —

               do 31. októbra 2003 táto štátna pomoc nebola zlučiteľná s právnou úpravou o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia.

         Na odôvodnenie svojich návrhov žalobkyňa uvádza:

               —

               oslobodenie od spotrebnej dane, ktoré stanovujú talianske právne predpisy, nemá selektívny charakter, ale vzťahuje sa na všetky podniky, ktoré využívajú minerálne oleje na výrobu oxidu hlinitého. Skutočnosť, že v Taliansku existuje jediné zariadenie, v ktorom sa využívajú minerálne oleje na takúto výrobu, má výlučne faktický význam, ktorý nemôže odstrániť nesporne všeobecný rozsah pôsobnosti tohto ustanovenia,

               —

               dotknutú štátnu pomoc je potrebné považovať za existujúcu štátnu pomoc v zmysle článku 1 písm. b) litery ii) nariadenia (ES) č. 659/1999, keďže Taliansko malo v súlade s právnymi predpismi povolenie Rady ponechať si dotknuté oslobodenie,

               —

               dotknuté oslobodenie je úzko spojené s realizáciou cieľov ochrany životného prostredia, tak ako to vyplýva z vykonávacích predpisov vydaných talianskou vládou a z dohôd, ktoré spoločnosť Eurallumina uzatvorila s regiónom Sardínia a s ministerstvom životného prostredia,

               —

               oslobodenie sa považuje za užitočné pre ekonomický rozvoj regiónu Sardínia,

               —

               Talianska vláda po nadobudnutí účinnosti smernice 2003/96/ES nebola povinná oznámiť sporné daňové zvýhodnenie, keďže článok 18 v spojení s prílohou II tejto smernice výslovne necháva v platnosti dotknuté oslobodenie od spotrebnej dane do 31. decembra 2006. Okrem toho uvedené ustanovenie obsahovo zodpovedajú článku 1 ods. 2 rozhodnutia Rady 2001/224/ES.

         Žalobkyňa sa napokon odvoláva na porušenie zásady legitímnej dôvery a domnienky zákonnosti ustanovení Spoločenstva.


title: Vec T-287/14: Žaloba podaná 2. mája 2014 – Schaeffler Technologies/Komisia

text:
               14.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/39

         Žaloba podaná 2. mája 2014 – Schaeffler Technologies/Komisia
   (Vec T-287/14)
   2014/C 223/42
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Schaeffler Technologies GmbH & Co. KG (Herzogenaurach, Nemecko) (v zastúpení: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 18. decembra 2013 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ proti Spolkovej republike Nemecko z dôvodu podpory elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie a nižšieho príplatku EEG pre energeticky náročných odberateľov vo veci štátnej pomoci SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) v rozsahu, v akom sa týka nižšieho príplatku EEG pre energeticky náročných odberateľov,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na neexistencii zvýhodnenia v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že nižší príplatok EEG pre energeticky náročných odberateľov stanovený v zákone o uprednostňovaní energií z obnoviteľných zdrojov (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) (ďalej len „EEG“) nepredstavuje pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Na tomto mieste uvádza, že energeticky nároční odberatelia zaiste nebudú touto úpravou zvýhodnení. Osobitný systém náhrad je skôr náhradou za mimoriadne výdavky, ktoré v osobitnej miere postihujú žalobkyňu a porovnateľných odberateľov v rámci podpory elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie a slúži na obnovenie konkurencieschopnosti energeticky náročných odberateľov, ktorí by boli predovšetkým významným spôsobom poškodení príplatkom EEG.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na neexistencii štátnych prostriedkov v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ

                           —

                           Žalobkyňa okrem toho tvrdí, že osobitný systém náhrad nepredstavuje „štátne alebo zo štátnych prostriedkov“ poskytnuté opatrenie. V tejto súvislosti uvádza, že samotný príplatok EEG nie je štátny prostriedok, a preto ani zrieknutie sa tohto prostriedku osobitným systémom náhrad nemôže predstavovať opatrenie poskytnuté zo štátnych prostriedkov.

                           —

                           Príplatok EEG nevyberá, nespravuje a už vôbec nerozdeľuje štát alebo štátom ustanovená alebo zriadená verejná alebo súkromná inštitúcia. Príplatok EEG naopak možno vybrať priamo prostredníctvom prevádzkovateľov prenosových sústav pre elektrinu na základe zodpovedajúceho občianskoprávneho nároku. Príplatok EEG nepripadne do štátneho rozpočtu, takže osobitný systém náhrad následne žiadnym spôsobom nezníži nepriamo alebo priamo príjmy štátu.

                           —

                           Prostriedky EEG nie sú k dispozícii ani štátnym orgánom. Navyše neexistuje verejná kontrola prostriedkov EEG ako napríklad Nemeckým federálnym úradom pre hospodárstvo a kontrolu vývozu (BAFA) alebo Spolkovou agentúrou.


title: Vec T-98/17: Žaloba podaná 10. februára 2017 – RT/Parlament

text:
               24.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/21

         Žaloba podaná 10. februára 2017 – RT/Parlament
   (Vec T-98/17)
   (2017/C 129/34)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: RT (v zastúpení: C. Bernard-Glanz, avocat)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrh

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú,

               —

               zrušil rozhodnutie menovacieho orgánu z 30. júna 2016, ktorým sa odmieta lekárske potvrdenie, a v prípade potreby zrušil aj rozhodnutie menovacieho orgánu z 13. januára 2017, ktorým sa zamieta sťažnosť žalobcu, a

               —

               uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 59 služobného poriadku a článku 2 interných pravidiel.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení a porušení článku 59 služobného poriadku a článku 2 interných pravidiel.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 59 služobného poriadku a článku 2 interných pravidiel, nedostatku primeraného odôvodnenia a porušení zásady právnej istoty.


title: Vec T-671/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. septembra 2017 – Bayerische Motoren Werke/Komisia („Štátna pomoc — Regionálna investičná pomoc — Pomoc Nemecka v prospech spoločnosti BMW pre veľký investičný projekt v Lipsku na výrobu dvoch modelov elektrických vozidiel (i3 a i8) — Rozhodnutie o vyhlásení pomoci za čiastočne zlučiteľnú a čiastočne nezlučiteľnú s vnútorným trhom — Článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ — Článok 108 ods. 2 a 3 ZFEÚ — Stimulačný účinok pomoci — Nevyhnutnosť pomoci“)

text:
               23.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/8

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. septembra 2017 – Bayerische Motoren Werke/Komisia
   (Vec T-671/14) (1)

   ((„Štátna pomoc - Regionálna investičná pomoc - Pomoc Nemecka v prospech spoločnosti BMW pre veľký investičný projekt v Lipsku na výrobu dvoch modelov elektrických vozidiel (i3 a i8) - Rozhodnutie o vyhlásení pomoci za čiastočne zlučiteľnú a čiastočne nezlučiteľnú s vnútorným trhom - Článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ - Článok 108 ods. 2 a 3 ZFEÚ - Stimulačný účinok pomoci - Nevyhnutnosť pomoci“))
   (2017/C 357/10)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bayerische Motoren Werke AG (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: M. Rosenthal, G. Drauz a M. Schütte, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne F. Erlbacher, T. Maxian Rusche a R. Sauer, neskôr T. Maxian Rusche a R. Sauer, splnomocnení zástupcovia)

      vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Freistaat Sachsen (Nemecko) (v zastúpení: T. Lübbig a K. Gaßner, avocats)

      Predmet veci

   Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie C(2014) 4531 final z 9. júla 2014 o štátnej pomoci SA.32009 (2011/C) (ex 2010/N), ktorú chce Nemecko poskytnúť v prospech spoločnosti BMW pre veľký investičný projekt v Lipsku

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Bayerische Motoren Werke AG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

               3.

               Freistaat Sachsen znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 439, 8.12.2014.


title: Vec C-356/05: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  19. apríla 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Ireland – Írsko) – Elaine Farrell/Alan Whitty, Minister for the Environment, Írsko, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI) (Povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú automobilom — Smernice 72/166/EHS, 84/5/EHS a 90/232/EHS — Škody spôsobené cestujúcim vo vozidle — Časť vozidla neprispôsobená na prevoz sediacich cestujúcich)

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/10

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 19. apríla 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Ireland – Írsko) – Elaine Farrell/Alan Whitty, Minister for the Environment, Írsko, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
   (Vec C-356/05) (1)

   (Povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú automobilom - Smernice 72/166/EHS, 84/5/EHS a 90/232/EHS - Škody spôsobené cestujúcim vo vozidle - Časť vozidla neprispôsobená na prevoz sediacich cestujúcich)
   (2007/C 96/16)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   High Court of Ireland
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Elaine Farrell

      Žalovaní: Alan Whitty, Minister for the Environment, Írsko, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – High Court of Ireland – Výklad článku 1 tretej smernice Rady 90/232/EHS zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (Ú. v. EÚ L 129, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 249) – Osoby cestujúce v časti vozidla, ktorá nie je určená na prepravu cestujúcich, ani nie je vybavená sedadlami určenými na takéto využitie – Vnútroštátna právna úprava, ktorá nestanovuje povinnosť poistenia, ktoré tieto osoby pokrýva v prípade dopravnej nehody
   Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 tretej smernice Rady 90/232/EHS zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel sa má vykladať tak, že mu odporuje vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú automobilom nekryje zodpovednosť za ujmu na zdraví spôsobenú osobám cestujúcim v časti motorového vozidla, ktorá nebola projektovaná, ani konštruovaná so sedadlami pre cestujúcich.

               2.

               Článok 1 tretej smernice 90/232 spĺňa všetky podmienky požadované pre vyvolanie priameho účinku a v dôsledku toho priznáva práva, ktorých sa jednotlivci môžu dovolávať pred vnútroštátnymi súdmi. Vnútroštátnemu súdu však prislúcha overiť, či sa tohto ustanovenia možno dovolávať voči subjektu, akým je Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI).

      (1)  Ú. v. EÚ C 315, 10.12.2005.


title: Vec C-471/04: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  23. februára 2006  (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof) – Finanzamt Offenbach am Main-Land/Keller Holding GmbH (Sloboda usadiť sa — Daň z príjmov právnických osôb — Právo materskej spoločnosti odpočítať si výdavky súvisiace s jej podielmi — Nemožnosť odpočítať finančné výdavky, ktoré majú hospodársku súvislosť s dividendami oslobodenými od dane — Dividendy rozdeľované nepriamou dcérskou spoločnosťou so sídlom v inom členskom štáte než členskom štáte sídla materskej spoločnosti)

text:
               3.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 131/20

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 23. februára 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof) – Finanzamt Offenbach am Main-Land/Keller Holding GmbH
   (Vec C-471/04) (1)

   (Sloboda usadiť sa - Daň z príjmov právnických osôb - Právo materskej spoločnosti odpočítať si výdavky súvisiace s jej podielmi - Nemožnosť odpočítať finančné výdavky, ktoré majú hospodársku súvislosť s dividendami oslobodenými od dane - Dividendy rozdeľované nepriamou dcérskou spoločnosťou so sídlom v inom členskom štáte než členskom štáte sídla materskej spoločnosti)
   (2006/C 131/35)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Error! Reference source not found.
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Finanzamt Offenbach am Main-Land

      Žalovaný: Keller Holding GmbH
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Bundesfinanzhof – Výklad článku 52 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 43 ES), 58 a 73b Zmluvy ES (teraz články 48 ES a 56 ES) – Daň z príjmov právnických osôb – Neodpočítateľnosť nákladov, ktoré majú priamu hospodársku súvislosť s príjmami oslobodenými od dane – Náklady materskej spoločnosti usadenej v členskom štáte na účasť v dcérskej spoločnosti usadenej v tom istom členskom štáte v súvislosti s dividendami rozdeľovanými dcérskou spoločnosťou dcérskej spoločnosti, ktoré sú oslobodené od dane z toho dôvodu, že táto posledne uvedená spoločnosť je usadená v inom členskom štáte
   Výrok rozsudku
   Článok 52 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 43 ES) a článok 31 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992 treba vykladať tak, že bránia právnej úprave členského štátu, ktorá vylučuje daňový odpočet finančných výdavkov vynaložených materskou spoločnosťou podliehajúcou v celom rozsahu dani v tomto štáte na získanie podielov v dcérskej spoločnosti, keď sa tieto výdavky vzťahujú na dividendy, ktoré sú oslobodené od dane z dôvodu skutočnosti, že pochádzajú od nepriamej dcérskej spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte alebo štáte, ktorý je zmluvnou stranou predmetnej dohody, hoci možnosť odpočítania takýchto výdavkov je prípustná, keď sa tieto výdavky vzťahujú na dividendy vyplatené nepriamou dcérskou spoločnosťou so sídlom v tom istom členskom štáte, ako je štát sídla materskej spoločnosti, a ktoré, v skutočnosti, rovnako požívajú výhodu oslobodenia od dane.

      (1)  Ú. v. EÚ C 19, 22.1.2005.


title: Vec C-93/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Korsholms tingsrätt z 18. februára 2005, ktorý súvisí s konaním: Teemu Hakala proti Oy L Simons Transport Ab

text:
               11.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 143/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Korsholms tingsrätt z 18. februára 2005, ktorý súvisí s konaním: Teemu Hakala proti Oy L Simons Transport Ab
   (Vec C-93/05)
   (2005/C 143/21)
   Jazyk konania: švédčina
   Korsholms tingsrätt podal uznesením z 18. februára 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Teemu Hakala proti Oy L Simons Transport Ab a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 22. februára 2005. Korsholms tingsrätt žiada, aby Súdny dvor rozhodol o nasledujúcej otázke:
   Je systém odmeňovania založený na ubehnutých vzdialenostiach v tomto prípade v rozpore s nariadením Rady (EHS) č. 3820/85 (1) a najmä s jeho článkom 10?

      (1)  Nariadenie Rady č. 3820/85 z 20. decembra 1985 o zosúlaďovaní niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, mimoriadne vydanie Ú. v. ES 1994, 07/zväzok 3, s. 113.


title: Vec T-167/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 11. októbra 2016 – Søndagsavisen/Komisia („Štátna pomoc — Schéma pomoci v prospech výroby a inovácie v oblasti tlačových médií — Rozhodnutie o nevznesení námietok — Rozhodnutie vyhlasujúce schému štátnej pomoci za zlučiteľnú s vnútorný trhom — Procesné práva zainteresovaných strán — Neexistencia závažných ťažkostí — Povinnosť odôvodenia“)

text:
               21.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 428/14

         Rozsudok Všeobecného súdu z 11. októbra 2016 – Søndagsavisen/Komisia
   (Vec T-167/14) (1)

   ((„Štátna pomoc - Schéma pomoci v prospech výroby a inovácie v oblasti tlačových médií - Rozhodnutie o nevznesení námietok - Rozhodnutie vyhlasujúce schému štátnej pomoci za zlučiteľnú s vnútorný trhom - Procesné práva zainteresovaných strán - Neexistencia závažných ťažkostí - Povinnosť odôvodenia“))
   (2016/C 428/14)
   Jazyk konania: dánčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Søndagsavisen A/S (Søborg, Dánsko) (v zastúpení: pôvodne M. Honoré a C. Fornø, neskôr M. Honoré, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Grønfeldt et B. Stromsky, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: C. Thoring, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci R. Holgaard, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba založená na článku 263 ZFEÚ a smerujúca k zrušeniu rozhodnutia Komisie C(2013)7870 final z 20. novembra 2013 týkajúcemu sa schémy štátnej pomoci SA.36366 (2013/N) oznámenej Dánskym kráľovstvom v prospech výroby a inovácie v oblasti tlačových médií

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Søndagsavisen A/S znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

               3.

               Dánske kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 223, 14.7.2014.


title: Vec C-438/07: Žaloba podaná 19. septembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Švédske kráľovstvo

text:
               24.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/21

         Žaloba podaná 19. septembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Švédske kráľovstvo
   (Vec C-438/07)
   (2007/C 283/38)
   Jazyk konania: švédčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: L. Parpala, M. Patakia a S. Pardo Quintillán, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Švédske kráľovstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že žalovaný porušil článok 5 odseky 2, 3 a 5 smernice Rady 91/271/EHS z 21. mája 1991 o čistení komunálnych odpadových vôd (1) v znení zmien a doplnení smernice Komisie 98/15/ES z 27. februára 1998, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 91/271/EHS, pokiaľ ide o niektoré požiadavky stanovené v jej prílohe I (2). Porušenie spočíva v opomenutí nariadiť, aby najneskôr do 31. decembra 1998 všetky emisie z čističiek komunálnych odpadových vôd s populáciou zodpovedajúcou, alebo prevyšujúcou 10 000 obyvateľov, vylievajúce sa priamo do citlivých oblastí alebo ich oblastí povodia, spĺňali uplatniteľné požiadavky prílohy I smernice Rady 91/271/EHS, a

               —

               zaviazať Švédske kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V roku 1994 Švédsko klasifikovalo všetky svoje vody ako citlivé oblasti. V rokoch 1998 a 2000 Švédsko potvrdilo túto klasifikáciu Komisii Európskych spoločenstiev (Komisia) a rozhodlo, že eutrofizácia bola používaná ako kritérium a že sú to príslušné orgány povodí, kto určuje druh potrebnej terciálnej úpravy.
   Švédske orgány prijali stanovisko, že odstraňovanie dusíka v emisiách do Baltického mora z aglomerácií s populáciou zodpovedajúcou alebo prevyšujúcou 10 000 obyvateľov v oblasti nachádzajúcej sa na sever od obce Norrtälje nie je potrebné. Odstraňovanie dusíka sa preto vykonáva iba v pobrežných oblastiach medzi obcou Norrtälje a nórskou hranicou. Švédske orgány tiež prijali stanovisko, že dusíkové emisie z urbanizovaných oblastí s populáciou zodpovedajúcou alebo prevyšujúcou 10 000 obyvateľov v strednom južnom Švédsku neprispievajú k eutrofizácii pobrežných vôd, pretože existuje primerané prírodné zadržiavanie dusíka počas transportu cez oblasť povodia od zdroja znečistenia po more.
   Komisia zastáva názor, že existuje vedecký dôkaz o tom, že fosfor a dusík sú hlavné príčiny eutrofizácie v Baltickom mori. Fosforové a dusíkové emisie do pobrežných vôd sa šíria do iných častí Baltického mora a emisie do vnútrozemských vôd spojených s povodím Baltického mora prispievajú k jeho eutrofizácii.
   Preto odstraňovanie dusíka z odpadových vôd urbanizovaných oblastí s populáciou zodpovedajúcou alebo prevyšujúcou 10 000 obyvateľov, priamo sa vlievajúcich do citlivých oblastí alebo ich oblastí povodia, musí byť na príslušných čističkách zavedené.
   Neprijatie takéhoto opatrenia predstavuje porušenie smernice 91/271/EHS v znení zmien a doplnení smernice Komisie 98/15/ES, najmä článku 5 ods. 2, 3 a 5 (smernice 91/271).

      (1)  Ú. v. ES L 135, s. 40; Mim. vyd. 15/002, s. 26.

      (2)  Ú. v. ES L 67, s. 29; Mim. vyd. 15/004, s. 27.


title: Vec T-104/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 9. marca 2017 – Puma/EUIPO (FOREVER FASTER) („Ochranná známka Európskej únie — Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia — Slovná ochranná známka FOREVER FASTER — Ochranná známka tvorená reklamným sloganom — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Rovnosť zaobchádzania — Zásada riadnej správy vecí verejných“)

text:
               24.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 9. marca 2017 – Puma/EUIPO (FOREVER FASTER)
   (Vec T-104/16) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia - Slovná ochranná známka FOREVER FASTER - Ochranná známka tvorená reklamným sloganom - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Rovnosť zaobchádzania - Zásada riadnej správy vecí verejných“))
   (2017/C 129/31)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Puma SE (Herzogenaurach, Nemecko) (v zastúpení: M. Schunke, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: H. O’Neill a K. Sidat Humphreys, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 7. januára 2016 (vec R 770/2015-1) týkajúcemu sa medzinárodného zápisu, v ktorom je vyznačená Európska únia, slovnej ochrannej známky FOREVER FASTER

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Puma SE je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 165, 10.5.2016.


title: Vec C-189/06 P: Uznesenie Súdneho dvora z  20. apríla 2007 – TEA-CEGOS, SA, Services techniques globaux (STG) SA/GHK Consulting Ltd, Komisia Európskych spoločenstiev (Odvolanie — Verejné zmluvy na poskytnutie služieb — Verejné obstarávanie na viacero rámcových zmlúv na prijatie technickej pomoci pre odborníkov vykonávajúcich krátkodobé expertízy výhradne v prospech tretích krajín — Zamietnutie ponuky odvolateľov — Zjavne nedôvodné odvolanie)

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/23

         Uznesenie Súdneho dvora z 20. apríla 2007 – TEA-CEGOS, SA, Services techniques globaux (STG) SA/GHK Consulting Ltd, Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-189/06 P) (1)

   (Odvolanie - Verejné zmluvy na poskytnutie služieb - Verejné obstarávanie na viacero rámcových zmlúv na prijatie technickej pomoci pre odborníkov vykonávajúcich krátkodobé expertízy výhradne v prospech tretích krajín - Zamietnutie ponuky odvolateľov - Zjavne nedôvodné odvolanie)
   (2007/C 96/40)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolatelia: TEA-CEGOS, SA, Services techniques globaux (STG) SA (v zastúpení: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Ďalší účastník konania: GHK Consulting Ldt, Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Wilderspin a G. Boudot, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá komora) zo 14. februára 2006, TEA-CEGOS a i./Komisia (spojené veci T-376/05 a T-383/05), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu, ktorou sa odvolatelia domáhali jednak zrušenia rozhodnutia Komisie z 12. októbra 2005, ktorým Komisia zamietla ponuky, ktoré odvolatelia predložili v rámci verejného obstarávania s označením „EuropeAid/119860/C/SV/multi-Lot7“, a jednak všetkých ostatných rozhodnutí, ktoré Komisia prijala v rámci toho istého verejného obstarávania v nadväznosti na rozhodnutia z 12. októbra 2005
   Výrok uznesenia

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               TEA-CEGOS SA a Services techniques globaux (STG) SA sú povinní nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 165, 15.7.2006.


title: Vec T-180/05: Žaloba podaná 28. apríla 2005: Pia Landgren proti Európskej nadácii pre odborné vzdelávanie

text:
               23.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/39

         Žaloba podaná 28. apríla 2005: Pia Landgren proti Európskej nadácii pre odborné vzdelávanie
   (Vec T-180/05)
   (2005/C 182/73)
   Jazyk konania: francúzština
   Pia Landgren, bydliskom v Turíne (Taliansko), v zastúpení: Marc-Albert Lucas, advokát, podala 28. apríla 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Európskej nadácii pre odborné vzdelávanie.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1.

               zrušil rozhodnutie z 25. júna 2004 bývalého riaditeľa nadácie o prepustení žalobkyne,

               2.

               v prípade potreby zrušil rozhodnutie riaditeľa nadácie z 19. januára 2005, ktorým zamietol sťažnosť žalobkyne z 27. septembra 2004 proti už uvedenému rozhodnutiu,

               3.

               zaviazal nadáciu zaplatiť žalobkyni ako náhradu hmotnej škody, ktorá jej bola spôsobená nezákonnosťou sporných rozhodnutí, sumu zodpovedajúcu odmene a dôchodku, ktorú by dostala, ak by mohla pokračovať vo svojej práci v nadácii do veku 65 rokov, zníženú o príspevok pri prepustení a podporu v nezamestnanosti ako aj o dôchodok, ktorý získala alebo získa na základe prepustenia,

               4.

               zaviazal nadáciu zaplatiť žalobkyni ako náhradu morálnej ujmy, ktorá vyplýva z nezákonnosti sporného rozhodnutia sumu, ktorej výšku posúdi Súd prvého stupňa,

               5.

               zaviazal Európsku nadáciu pre odborné vzdelávanie nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Podľa žalobkyne nadácia nepreukázala, že rozhodnutie o prepustení sa zakladá na platnom právnom dôvode, tým viac, že toto rozhodnutie je v zjavnom rozpore s hodnotením žalobkyne za rok 2003.
   Žalobkyňa tiež tvrdí, že skutočný dôvod prepustenia bol zjavne nezákonný a v rozpore so služobnými záujmami, pretože sa zakladal na vopred prijatej dohode, podľa ktorej mala žalobkyňa prestať pracovať pre nadáciu po 31. decembri 2003.
   Okrem toho sa žalobkyňa opiera o nezákonnosť a svojvoľnosť dôvodu sporného rozhodnutia v prípade, že odmietnutie vedúceho oddelenia ponechať ju v služobnom pomere bolo založené na negatívnych hodnoteniach, ktoré o nej boli v minulosti vypracované.
   Na záver žalobkyňa uvádza nedostatok odôvodnenia, porušenie zásady starostlivosti o zamestnancov a práva na obranu, ako aj zjavné chyby v úsudku, ak uvedené zamietnutie vedúceho odboru a /alebo prepustenie spočívajú na odbornej nespôsobilosti v rámci oddelenia EECA alebo vo všeobecnom zmysle.


title: Vec F-35/07: Žaloba podaná 16. apríla 2007 – Klug/Európska agentúra pre liečivá

text:
               23.6.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 140/45

         Žaloba podaná 16. apríla 2007 – Klug/Európska agentúra pre liečivá
   (Vec F-35/07)
   (2007/C 140/72)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bettina Klug (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: W. G. Grupp, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Európska agentúra pre liečivá
   Návrhy žalobkyne

               —

               zaviazať žalovanú na predĺženie pracovnej zmluvy žalobkyne zo 7. februára 2002,

               —

               zaviazať žalovanú na zaplatenie žalobkyni bolestného vo výške 200 000 eur,

               —

               zaviazať žalovanú na zrušenie posudku žalobkyne za obdobie od 31. decembra 2004 do 31. decembra 2006 a znovu ho vypracovať so zohľadnením názoru súdu.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žaloba sa zakladá na článku 12a ods. 2 Služobného poriadku úradníkov (psychické obťažovanie). Vytýka nesprávne posúdenie žalobkyne, porušenie predpisov agentúry upravujúcich postup pri vypracovaní posudku a v dôsledku toho protiprávneho nepredĺženia jej pracovnej zmluvy.
   Žalobkyňa odôvodňuje svoju žalobu tým, že kvôli psychickému obťažovaniu a nedostatku objektivity pri posúdení jej práce dopadlo jej hodnotenie veľmi zle a z toho dôvodu jej nebola zmluva uzatvorená na päť rokov predlžená.


title: Vec C-318/15: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 6. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Taliansko) – Tecnoedi Costruzioni Srl/Comune di Fossano (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Verejné zákazky na práce — Smernica 2004/18/ES — Článok 7 písm. c) — Prahové hodnoty pre verejné zákazky — Nedosiahnutie prahovej hodnoty — Ponuky s neobvykle nízkou cenou — Automatické vylúčenie — Možnosť verejného obstarávateľa — Povinnosti verejného obstarávateľa vyplývajúce zo slobody usadiť sa, slobodného poskytovania služieb a všeobecnej zásady zákazu diskriminácie — Zákazky, ktoré môžu predstavovať nepochybný cezhraničný záujem)

text:
               28.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 441/3

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 6. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Taliansko) – Tecnoedi Costruzioni Srl/Comune di Fossano
      (Vec C-318/15) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Verejné zákazky na práce - Smernica 2004/18/ES - Článok 7 písm. c) - Prahové hodnoty pre verejné zákazky - Nedosiahnutie prahovej hodnoty - Ponuky s neobvykle nízkou cenou - Automatické vylúčenie - Možnosť verejného obstarávateľa - Povinnosti verejného obstarávateľa vyplývajúce zo slobody usadiť sa, slobodného poskytovania služieb a všeobecnej zásady zákazu diskriminácie - Zákazky, ktoré môžu predstavovať nepochybný cezhraničný záujem))
      (2016/C 441/03)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Tecnoedi Costruzioni Srl

         Žalovaná: Comune di Fossano

         Výrok rozsudku

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte (Správny súd regiónu Piemont) z 29. apríla 2015 je neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 311, 21.9.2015.


title: Vec C-433/16: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 13. júla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Bayerische Motoren Werke AG/Acacia Srl (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna právomoc v občianskych a obchodných veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Duševné vlastníctvo — Dizajny Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 6/2002 — Články 81 a 82 — Žaloba o vyhlásenie o neporušení — Právomoc súdov pre dizajn Spoločenstva členského štátu, na území ktorého má žalovaný svoje bydlisko)

text:
               4.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 293/11

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 13. júla 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Bayerische Motoren Werke AG/Acacia Srl
   (Vec C-433/16) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna právomoc v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Duševné vlastníctvo - Dizajny Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 6/2002 - Články 81 a 82 - Žaloba o vyhlásenie o neporušení - Právomoc súdov pre dizajn Spoločenstva členského štátu, na území ktorého má žalovaný svoje bydlisko))
   (2017/C 293/15)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Bayerische Motoren Werke AG

      Vedľajší účastník, ktorý vstúpil do konania: Acacia Srl

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 24 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že námietku založenú na nedostatku právomoci súdu, na ktorom bola podaná žaloba, vznesenú v prvom vyjadrení žalovaného subsidiárne vo vzťahu k ostatným procesným námietkam vzneseným v tom istom vyjadrení, nemožno považovať za potvrdenie právomoci súdu, na ktorom bola podaná žaloba, a teda nevedie k voľbe právomoci podľa tohto článku.

               2.

               Článok 82 nariadenia Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch Spoločenstva sa má vykladať tak, že žaloby o vyhlásenie o neporušení upravené v článku 81 písm. b) tohto nariadenia musia, ak má žalovaný svoje bydlisko v členskom štáte Európskej únie, byť podané na súdy pre dizajny Spoločenstva tohto členského štátu, pokiaľ nedôjde k voľbe právomoci v zmysle článku 23 alebo článku 24 nariadenia č. 44/2001, a s výhradou prípadov prekážky začatej veci – súvisiacej veci podľa týchto nariadení.

               3.

               Pravidlo právomoci uvedené v článku 5 bode 3 nariadenia č. 44/2001 sa neuplatňuje na žaloby o vyhlásenie o neporušení upravené v článku 81 písm. b) nariadenia č. 6/2002.

               4.

               Pravidlo právomoci uvedené v článku 5 bode 3 nariadenia č. 44/2001 sa nevzťahuje na žaloby o konštatovanie zneužitia dominantného postavenia a nekalej súťaže, ktoré súvisia so žalobou o vyhlásenie o neporušení dizajnu Spoločenstva, keďže vyhovenie uvedeným žalobám predpokladá prijatie tejto žaloby o vyhlásenie o neporušení.

      (1)  Ú. v. EÚ C 410, 7.11.2016.


title: Vec C-623/15 P: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 18. januára 2017 – Toshiba Corp./Európska komisia (Odvolanie — Kartely — Svetový trh obrazoviek pre televízory a počítačové monitory — Dohody a zosúladené postupy v oblasti cien, rozdelenia trhov a klientov a obmedzenia výroby — Pojem „hospodárska jednotka“ medzi dvoma spoločnosťami — Pojem „rozhodujúci vplyv“ — Spoločná kontrola dvoma materskými spoločnosťami — Skreslenie dôkazov)

text:
               6.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 70/7

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 18. januára 2017 – Toshiba Corp./Európska komisia
   (Vec C-623/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Kartely - Svetový trh obrazoviek pre televízory a počítačové monitory - Dohody a zosúladené postupy v oblasti cien, rozdelenia trhov a klientov a obmedzenia výroby - Pojem „hospodárska jednotka“ medzi dvoma spoločnosťami - Pojem „rozhodujúci vplyv“ - Spoločná kontrola dvoma materskými spoločnosťami - Skreslenie dôkazov))
   (2017/C 070/10)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Toshiba Corp. (v zastúpení: J. F. MacLennan, solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, J. Jourdan, avocat, A. Kadri, solicitor)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: A. Biolan a V. Bottka, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Toshiba Corp. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 27, 25.1.2016.


title: Vec C-6/06 P: Odvolanie podané  9. januára 2006 : Cofradía de pescadores  San Pedro  de Bermeo a iní proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (tretia komora) z  19. októbra 2005  vo veci T-415/03, Cofradía de Pescadores  San Pedro  de Bermeo a iní proti Rade Európskej únie, ktorú v konaní podporili Komisia Európskych spoločenstiev a Francúzska republika

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/25

         Odvolanie podané 9. januára 2006: Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo a iní proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (tretia komora) z 19. októbra 2005 vo veci T-415/03, Cofradía de Pescadores „San Pedro“ de Bermeo a iní proti Rade Európskej únie, ktorú v konaní podporili Komisia Európskych spoločenstiev a Francúzska republika
   (Vec C-6/06 P)
   (2006/C 60/48)
   Jazyk konania: španielčina
   Cofradía de pescadores „San Pedro“ de Bermeo a iní podal 9. januára 2006 odvolanie na Súdny dvor Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (tretia komora) z 19. októbra 2005 vo veci T-415/03, Cofradía de Pescadores „San Pedro“ de Bermeo a iní proti Rade Európskej únie, ktorú v konaní podporili Komisia Európskych spoločenstiev a Francúzska republika. Odvolateľa zastupujú E. Garayar Gutiérrez, G. Martínez-Villaseñor, A. García Castillo a M. Troncoso Ferrer, advokáti.
   Odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor:

               1.

               vyhlásil toto odvolanie za prípustné;

               2.

               následne v celom rozsahu zrušil rozsudok Súdu prvého stupňa z 19. októbra 2005 vo veci T-415/03;

               3.

               vyhovel návrhom, ktoré odvolatelia uplatňovali v konaní na prvom stupni, a síce, aby:

                           —

                           vyhlásil, že Spoločenstvo založilo svoju mimozmluvnú zodpovednosť tým, že v rokoch 1996 až 2001 bola Španielsku a flotile oprávnenej na lov sardel v oblasti CIEM VIII odobratá časť kvóty úhrnného prípustného úlovku sardely, a to na základe prevodu kvóty Portugalska v oblasti CIEM IX v prospech rybolovu Francúzska v oblasti CIEM VIII, ktorý povolila Rada Európskej únie vo svojich nariadeniach 3074/1995 (1), 390/1997 (2), 45/1998 (3), 48/1999 (4) a 2848/2000 (5), čím boli porušené: článok 161 ods. 1 písm. f) aktu o podmienkach pristúpenia Španielskeho kráľovstva a Portugalskej republiky a zásada relatívnej stability, ako aj zásada právnej istoty a zásada legitímnej dôvery,

                           —

                           zaviazal Spoločenstvo zastúpené Radou nahradiť odvolateľom skutočnú a určitú škodu utrpenú v dôsledku daných aktov Rady,

                           —

                           pričom táto škoda zahŕňa tak skutočnú škodu, ako aj ušlý zisk, tak ako sú popísané v tomto odvolaní a jeho prílohách.

               4.

               zaviazal Radu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolanie smeruje proti rozsudku Súdu prvého stupňa z 19. októbra 2005, ktorým bola zamietnutá žaloba odvolateľov o uplatnenie mimozmluvnej zodpovednosti proti Rade Európskej únie, ktorej predmetom bola náhrada škody spôsobenej tým, že Rada povolila prevod časti kvóty na sardely patriacej Portugalskej republike na Francúzsku republiku.
   Odvolatelia sa domnievajú, že Súd prvého stupňa sa dopustil právneho omylu pri posudzovaní, či ide o dostatočne závažné porušenie normy vyššej právnej sily a zásad právnej istoty a legitímnej dôvery. Podľa názoru odvolateľov a v protiklade s tým, čo vyhlásil Súd prvého stupňa, Rada nedisponovala rámcom voľnej úvahy ani diskrečnou právomocou, ktorú uznal Súd prvého stupňa, a povolila prevod kvót rybolovu v rozpore s normami o konaní a právomoci, ktoré boli na tieto účely zakotvené v akte o pristúpení Španielskeho kráľovstva a v nariadeniach 685/95 (6) a 3760/92 (7).
   Odvolatelia sa tiež domnievajú, že Súd prvého stupňa sa dopustil právneho omylu, keď neuznal, že zásada relatívnej stability je spôsobilá zakladať subjektívne práva v prospech jednotlivcov. Tým spoločnú politiku rybolovu zbavil obsahu a v rozpore so zásadami, ktoré sám zaviedol, porušil právo odvolateľov na účinnú súdnu ochranu.
   Napokon odvolatelia Súdu prvého stupňa vytýkajú porušenie ich práv na obhajobu, keďže nielenže nezohľadnil obsah správ predložených v konaní v rámci posudzovania škody spôsobenej aktmi Rady, ale z dôvodu oneskoreného podania zamietol aj návrh na vykonanie dokazovania, ktorý – per definitionem – mohli odvolatelia podať jedine počas konania.
   Vzhľadom na všetky uvedené dôvody odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor po tom, čo vyhlási, že rozsudok Súdu prvého stupňa z 19. októbra 2005 je v rozpore s právom, vyhlásil, že Spoločenstvo založilo svoju mimozmluvnú zodpovednosť tým, že v rokoch 1995 až 2000 previedlo kvóty rybolovu Portugalska na Francúzsko, pričom samotný Súdny dvor už tento prevod vyhlásil za protiprávny.

      (1)  Nariadenie Rady z 22. decembra 1995, ktorým sa stanovuje na rok 1996 pre niektoré zásoby rýb a skupiny zásob rýb TAC, a niektoré podmienky, za ktorých sa môžu loviť [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 330, 30.12.1995, s. 1).

      (2)  Nariadenie Rady z 20. decembra 1996, ktorým sa stanovuje na rok 1997 pre niektoré zásoby rýb a skupiny zásob rýb TAC, a niektoré podmienky, za ktorých sa môžu loviť [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 66, 6.3.1997, s. 1).

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 45/98 z 19. decembra 1997, ktorým sa stanovuje na rok 1998 pre niektoré zásoby rýb a skupiny zásob rýb TAC, a niektoré podmienky, za ktorých sa môžu loviť [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 12, 19.1.1998, s. 1).

      (4)  Nariadenie Rady (ES) č. 48/1999 z 18. decembra 1998, ktorým sa stanovuje na rok 1999 pre niektoré zásoby rýb a skupiny zásob rýb TAC, a niektoré podmienky, za ktorých sa môžu loviť [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 13, 18.1.1999, s. 1).

      (5)  Nariadenie Rady (ES) č. 2848/2000 z 15. decembra 2000, ktorým sa stanovujú na rok 2001 príležitosti na rybolov a súvisiace podmienky pre určité druhy rýb a skupiny druhov rýb uplatniteľné vo vodách Spoločenstva a, pre lode Spoločenstva, vo vodách, v ktorých sa vyžadujú obmedzenia úlovkov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 334, 30.12.2000, s. 1).

      (6)  Nariadenie Rady (ES) č. 685/95 z 27. marca 1995 o riadení rybárskeho výlovu týkajúceho sa niektorých oblastí a zdrojov rybolovu spoločenstva (Ú. v. ES L 71, 31.3.1995, s. 5; Mim. vyd. 04/002, s. 204).

      (7)  Nariadenie Rady z 20. decembra 1992, ktorým sa zavádza režim Spoločenstva pre rybolov a vodné hospodárstvo [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 389, 31.12.1992, s. 1).


title: Vec C-396/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 27. augusta 2007 – Mirja Juuri/Fazer Amica Oy

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/30

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 27. augusta 2007 – Mirja Juuri/Fazer Amica Oy
   (Vec C-396/07)
   (2007/C 269/53)
   Jazyk konania: fínčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Korkein oikeus
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Mirja Juuri

      Žalovaná: Fazer Amica Oy
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 4 ods. 2 smernice Rady 2001/23/ES (1) vykladať v tom zmysle, že členský štát je v prípadoch, v ktorých zamestnanec sám skončí pracovnú zmluvu z dôvodu podstatne zhoršených pracovných podmienok v dôsledku prevodu podniku, povinný zaručiť zamestnancovi zákonný nárok, že dostane od svojho zamestnávateľa finančnú náhradu škody v rovnakom rozsahu ako v prípade protiprávneho skončenia pracovnej zmluvy, s ohľadom na to, že zamestnávateľ podľa článku 3 ods. 3 smernice dodržal pre prevádzateľa záväznú kolektívnu zmluvu, ktorá zabezpečuje zamestnancovi lepšie pracovné podmienky, len do skončenia jej platnosti, a spôsobil tým zhoršenie pracovných podmienok?

               2.

               Má sa zodpovednosť zamestnávateľa v zmysle smernice, hoci nie je taká rozsiahla, ako je to popísané v otázke 1, napriek tomu uplatniť takým spôsobom, že zamestnávateľ napríklad musí nahradiť mzdu a ostatné dávky počas výpovednej doby, ktorú je povinný dodržať?

      (1)  Smernica Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov (Ú. v. ES L 82, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 98).