title: Rozsudok súdu z 24. septembra 2014 vo veci E-4/14 – Dozorný úrad EZVO/Islandská republika (Nesplnenie záväzkov zmluvnej strany – Nevykonanie transpozície – Smernica 2007/23/ES o uvádzaní pyrotechnických výrobkov na trh)

text:
               23.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 131/7

         ROZSUDOK SÚDU
   z 24. septembra 2014
   vo veci E-4/14
   Dozorný úrad EZVO/Islandská republika
   (Nesplnenie záväzkov zmluvnej strany – Nevykonanie transpozície – Smernica 2007/23/ES o uvádzaní pyrotechnických výrobkov na trh)
   (2015/C 131/07)
   Vo veci E-4/14, Dozorný úrad EZVO/Islandská republika – ŽIADOSŤ o vyhlásenie, že Islandská republika tým, že v stanovenej lehote neprijala a/ani Dozornému úradu EZVO bezodkladne neoznámila opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v kapitole XXIX bode 4 prílohy II k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/23/ES z 23. mája 2007 o uvádzaní pyrotechnických výrobkov na trh) v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode, si nesplnila svoje záväzky vyplývajúce z článku 21 tohto aktu a z článku 7 Dohody o EHP, Súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda a sudca spravodajca, Per Christiansen a Páll Hreinsson, sudcovia, vyniesol 24. septembra 2014 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
   Súd EZVO týmto:

               1.

               vyhlasuje, že Islandská republika tým, že v stanovenej lehote neprijala opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v kapitole XXIX bode 4 prílohy II k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/23/ES z 23. mája 2007 o uvádzaní pyrotechnických výrobkov na trh) v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode, si nesplnila svoje záväzky vyplývajúce z článku 21 uvedeného aktu a článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               nariaďuje Islandskej republike uhradiť trovy tohto konania.


title: Vec T-387/12: Žaloba podaná 4. septembra 2012 — Taliansko/Komisia

text:
               20.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/15

         Žaloba podaná 4. septembra 2012 — Taliansko/Komisia
   (Vec T-387/12)
   2012/C 319/28
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil v časti, ktorá je predmetom tejto žaloby, vykonávacie rozhodnutie Európskej komisie č. 2012/336/EU [oznámené pod číslom C(2012) č. 3838] z 22. júna 2012, ktorým sa z financovania Spoločenstva vylučujú niektoré výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV),

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Táto žaloba obmedzuje svoj predmet na paušálne finančné opravy týkajúce sa Talianskej republiky, pokiaľ ide o režim pomoci pre roky 2006, 2007 a 2008 producentom paradajok určených na spracovanie.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jediný žalobný dôvod založený na porušení článku 7 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999 zo 17. mája 1999 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. ES L 160, s. 103; Mim. vyd. 03/025, s. 414) a článku 31 nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 209, s. 1).
   V rámci tohto žalobného dôvodu Talianska republika napáda použitie finančných opráv vykonaných v napadnutom rozhodnutí vo výške 2 % financovaných výdavkov, pričom tvrdí, že tieto finančné opravy boli vykonané napriek dôkazom o neexistencii výraznej finančnej škody, ktoré Komisia uznala.
   Žalobkyňa okrem toho napáda vyčíslenie týchto oprav, keďže ich konkrétna výška sa zdá ako neprimeraná a zjavne nelogická v rozsahu, v akom je značne vyššia než prípadná škoda vyplývajúca zo správania vyčítaného talianskym orgánom.


title: Vec C-258/10: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) zo 4. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Dâmbovița — Rumunsko) — Nicușor Grigore/Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Sociálna politika — Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov — Smernica 2003/88/ES — Organizácia pracovného času — Pojem „pracovný čas“ — Pojem „maximálny týždenný pracovný čas“ — Lesník, na ktorého sa podľa jeho pracovnej zmluvy a uplatniteľnej kolektívnej zmluvy vzťahuje flexibilný pracovný čas 8 hodín denne a 40 hodín týždenne — Vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej je zodpovedný za akúkoľvek škodu, ktorá vznikne v revíri patriacom do jeho správy — Kvalifikácia — Vplyv nadčasov na odmenu a finančné príspevky dotknutej osoby)

text:
               25.6.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 186/9

         Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) zo 4. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Dâmbovița — Rumunsko) — Nicușor Grigore/Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București
   (Vec C-258/10) (1)

   (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Sociálna politika - Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov - Smernica 2003/88/ES - Organizácia pracovného času - Pojem „pracovný čas“ - Pojem „maximálny týždenný pracovný čas“ - Lesník, na ktorého sa podľa jeho pracovnej zmluvy a uplatniteľnej kolektívnej zmluvy vzťahuje flexibilný pracovný čas 8 hodín denne a 40 hodín týždenne - Vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej je zodpovedný za akúkoľvek škodu, ktorá vznikne v revíri patriacom do jeho správy - Kvalifikácia - Vplyv nadčasov na odmenu a finančné príspevky dotknutej osoby)
   2011/C 186/15
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Dâmbovița

      Účastníci konania

      Žalobca: Nicușor Grigore

      Žalovaná: Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal Dâmbovița — Výklad článku 2 (bod 1) a článku 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381) — Pojem „pracovný čas“ — Vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej je lesník zodpovedný za akúkoľvek škodu, ktorá vznikne v revíri patriacom do jeho správy, napriek ustanoveniam v pracovnej zmluve o maximálnom dennom osemhodinovom pracovnom čase — Pojem „maximálny týždenný pracovný čas“ — Skutočný týždenný pracovný čas prekračujúci zákonný maximálny týždenný pracovný čas — Vplyv na odmenu a finančné príspevky dotknutej osoby

      Výrok

               1.

               Článok 2 bod 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času sa má vykladať v tom zmysle, že doba, počas ktorej lesník s osemhodinovým denným pracovným časom stanoveným v jeho pracovnej zmluve je povinný zabezpečovať dohľad nad lesným revírom, pričom je disciplinárne, majetkovo, správne a prípadne trestne zodpovedný za škodu v revíri patriacom do jeho správy, nezávisle od momentu vzniku tejto škody, predstavuje „pracovný čas“ v zmysle tohto ustanovenia jedine v prípade, ak povaha a rozsah povinnosti dohľadu tohto lesníka a režim zodpovednosti, ktorý sa na neho vzťahuje, vyžadujú jeho fyzickú prítomnosť na mieste výkonu práce, a ak v uvedenej dobe musí byť pre svojho zamestnávateľa k dispozícii. Vnútroštátnemu súdu prislúcha overiť skutkové a právne okolnosti najmä podľa uplatniteľného vnútroštátneho práva potrebné na posúdenie, či je to tak vo veci, ktorá mu bola predložená.

               2.

               Kvalifikovanie doby ako „pracovný čas“ v zmysle článku 2 bodu 1 smernice 2003/88 nezávisí od poskytnutia služobného bytu nachádzajúceho sa v revíri patriacom do správy dotknutého lesníka, pokiaľ toto poskytnutie neznamená, že lesník je povinný byť fyzicky prítomný na mieste určenom zamestnávateľom a byť mu k dispozícii na účely okamžite vykonať vhodné úkony v prípade potreby. Vnútroštátnemu súdu prislúcha overiť okolnosti potrebné na posúdenie, či je to tak vo veci, ktorá mu bola predložená.

               3.

               Článok 6 smernice 2003/88 sa má vykladať v tom zmysle, že mu v zásade odporuje situácia, v ktorej napriek tomu, že pracovná zmluva lesníka stanovuje, že jeho maximálny pracovný čas je 8 hodín denne a 40 hodín týždenne, v skutočnosti tento lesník na základe zákonnej povinnosti zabezpečuje dohľad nad revírom patriacim do jeho správy, a to bez časového obmedzenia alebo spôsobom presahujúcim maximálny týždenný pracovný čas stanovený v tomto článku. Vnútroštátnemu súdu prislúcha overiť okolnosti potrebné na posúdenie, či je to taký prípad vo veci, ktorá mu bola predložená a prípadne overiť, či sú podmienky stanovené v článku 17 ods. 1 alebo v článku 22 ods. 1 smernice 2003/88 týkajúce sa možnosti odchýliť sa od uvedeného článku 6 splnené vo veci samej.

               4.

               Smernica 2003/88 sa má vykladať v tom zmysle, že povinnosť zamestnávateľa vyplácať plat alebo obdobnú sumu za dobu, počas ktorej lesník je povinný zabezpečovať dohľad nad revírom, za ktorý je zodpovedný, nespadá do pôsobnosti tejto smernice, ale podlieha príslušným ustanoveniam vnútroštátneho práva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 221, 14.8.2010.


title: Vec C-436/15: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 15. júna 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra/„Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras“ UAB (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Ochrana finančných záujmov Európskej únie — Nariadenie (ES, Euratom) č. 2988/95 — Článok 3 ods. 1 — Financovanie z Kohézneho fondu — Projekt vytvorenia systému odpadového hospodárstva — Nezrovnalosti — Pojem „mnohoročný program“ — Úplné skončenie mnohoročného programu — Premlčacia lehota)

text:
               21.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 277/4

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 15. júna 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra/„Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras“ UAB
   (Vec C-436/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana finančných záujmov Európskej únie - Nariadenie (ES, Euratom) č. 2988/95 - Článok 3 ods. 1 - Financovanie z Kohézneho fondu - Projekt vytvorenia systému odpadového hospodárstva - Nezrovnalosti - Pojem „mnohoročný program“ - Úplné skončenie mnohoročného programu - Premlčacia lehota))
   (2017/C 277/04)
   Jazyk konania: litovčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra

      Žalovaný:„Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras“ UAB

      za účasti: Lietuvos Respublikos finansų ministerija, „Skirnuva“ UAB, „Parama“ UAB, „Alkesta“ UAB, „Dzūkijos statyba“ UAB

      Výrok rozsudku

               1.

               Projekt, akým je projekt vo veci samej, spočívajúci vo vytvorení systému odpadového hospodárstva pre určitý región, ktorého realizácia mala trvať niekoľko rokov a mala byť financovaná z prostriedkov Európskej únie, spadá pod pojem „mnohoročný program“ v zmysle článku 3 ods. 1 druhého pododseku druhej vety nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev.

               2.

               Článok 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 sa má vykladať v tom zmysle, že premlčacia lehota nezrovnalosti, ku ktorej došlo v rámci „mnohoročného programu“, akým je projekt vo veci samej, plynie v súlade s článkom 3 ods. 1 prvým pododsekom nariadenia č. 2988/95 odo dňa, kedy došlo k dotknutej nezrovnalosti, pričom treba spresniť, že pokiaľ ide o „pokračujúcu alebo opakujúcu sa nezrovnalosť“, v súlade s článkom 3 ods. 1 druhým pododsekom nariadenia č. 2988/95 začína premlčacia lehota plynúť odo dňa, keď sa nezrovnalosť skončila.
               Okrem toho sa „mnohoročný program“ považuje za „úplne skončený“ v zmysle článku 3 ods. 1 druhého pododseku druhej vety nariadenia č. 2988/95 v deň skončenia stanovený pre tento program podľa pravidiel, ktorými sa spravuje. Konkrétne, mnohoročný program, ktorý sa spravuje nariadením Rady (ES) č. 1164/94 zo 16. mája 1994, ktorým sa zriaďuje Kohézny fond, zmeneným a doplneným nariadením Rady (ES) č. 1264/1999 z 21. júna 1999 a nariadením Rady (ES) č. 1265/1999 z 21. júna 1999, ako aj Aktom o podmienkach pristúpenia Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia, treba považovať za „úplne skončený“ v zmysle uvedeného ustanovenia v deň, ktorý je v rozhodnutí Európskej komisie o schválení tohto projektu uvedený ako dátum ukončenia prác a vyplatenia oprávnených výdavkov, ktoré s daným projektom súvisia, s výnimkou prípadného predĺženia novým rozhodnutím Komisie v tomto zmysle.

      (1)  Ú. v. EÚ C 337, 12.10.2015.


title: Vec C-89/06: Žaloba podaná  14. februára 2006  Komisiou Európskych spoločenstiev proti Portugalskej republike

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/18

         Žaloba podaná 14. februára 2006 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Portugalskej republike
   (Vec C-89/06)
   (2006/C 86/34)
   Jazyk konania: portugalčina
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: António Caeiros a Bernhard Schima, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, podala 14. februára 2006 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Portugalskej republike.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               určil, že Portugalská republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady č. 2003/30/ES z 8. mája 2003 o podpore používania biopalív alebo iných obnoviteľných palív v doprave (1), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 7 ods. 1 tejto smernice;

               —

               subsidiárne určil, že Portugalská republika si tým, že o týchto opatreniach neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 7 ods. 1 uvedenej smernice 2003/30/ES;

               —

               zaviazal Portugalskú republiku nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice do vnútroštátneho práva uplynula 31. decembra 2004.

      (1)  Ú. v. EÚ L 123, s. 42; Mim. vyd. 13/031, s. 188.


title: Vec C-301/11: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z  31. januára 2013 — Európska komisia/Holandské kráľovstvo (Daňová právna úprava — Prenos daňovej rezidencie — Sloboda usadiť sa — Článok 49 ZFEÚ — Zdanenie nerealizovaných kapitálových ziskov — Okamžitá daň na výstupe)

text:
               23.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/4

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 31. januára 2013 — Európska komisia/Holandské kráľovstvo
   (Vec C-301/11) (1)

   (Daňová právna úprava - Prenos daňovej rezidencie - Sloboda usadiť sa - Článok 49 ZFEÚ - Zdanenie nerealizovaných kapitálových ziskov - Okamžitá daň na výstupe)
   2013/C 86/05
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal a W. Roels, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: C. Wissels, J. Langer a M. de Ree, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovaného: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: T. Henze a K. Petersen, splnomocnení zástupcovia), Španielske kráľovstvo (v zastúpení: A. Rubio González, splnomocnený zástupca), Portugalská republika (v zastúpení: L. Inez Fernandes, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Výklad článku 49 ZFEÚ — Daň na výstupe pre podniky, ktoré prestali byť daňovými rezidentmi v Holandsku — Zdanenie nerealizovaného kapitálového výnosu podniku v prípade zmeny miesta podniku, premiestnenia jeho stálej prevádzkarne alebo prevodu jeho aktív do iného členského štátu

      Výrok rozsudku

               1.

               Tým, že Holandské kráľovstvo prijalo alebo ponechalo v platnosti vnútroštátnu právnu úpravu, podľa ktorej sa zdaňujú nerealizované kapitálové výnosy pri premiestnení podniku alebo premiestnení zákonného alebo skutočného sídla spoločnosti do iného členského štátu, si nesplnilo povinnosti, ktoré ju vyplývajú z článku 49 ZFEÚ.

               2.

               Holandské kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

               3.

               Spolková republika Nemecko, Španielske kráľovstvo a Portugalská republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 252, 27.8.2011.


title: Vec F-10/16: Žaloba podaná 17. februára 2016 – ZZ/Európsky ombudsman

text:
               30.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/51

         Žaloba podaná 17. februára 2016 – ZZ/Európsky ombudsman
   (Vec F-10/16)
   (2016/C 191/74)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: Vasileios A. Christianos, avocat)

      Žalovaný: Európsky ombudsman

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia Európskeho ombudsmana o neprijatí kandidatúry žalobcu na miesto vedúceho tajomníka kancelárie ombudsmana a zaviazanie žalovaného na zaplatenie škody a úrokov z dôvodu majetkovej a morálnej ujmy spôsobenej žalobcovi

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie Európskeho ombudsmana z 9. novembra 2015, ktorým boli Európskym ombudsmanom zamietnuté jeho správne sťažnosti,

               —

               zrušiť rozhodnutie z 10. apríla 2015, ktoré vylúčilo žalobcu z prijímacieho pohovoru, a rozhodnutie zo 16. júla 2015, ktorým bol B. G. menovaný na miesto vedúceho tajomníka kancelárie Európskeho ombudsmana,

               —

               zaviazať Európskeho ombudsmana zaplatiť žalobcovi sumu vo výške 112 472,64 eura ako náhradu za materiálnu ujmu, ktorú žalobca utrpel,

               —

               zaviazať Európskeho ombudsmana zaplatiť žalobcovi sumu vo výške tridsať tisíc (30 000) eur ako náhradu za morálnu ujmu, ktorú žalobca utrpel,

               —

               zaviazať Európskeho ombudsmana na náhradu všetkých trov konania žalobcu.


title: Vec C-420/17: Žaloba podaná 12. júla 2017 – Európska komisia/Francúzska republika

text:
               11.9.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/25

         Žaloba podaná 12. júla 2017 – Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-420/17)
   (2017/C 300/29)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: O. Beynet, a C. Hermes, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               rozhodnúť, že Francúzska republika si tým, že neprijala všetky opatrenia potrebné na vytvorenie všeobecného právneho rámca na ochranu vtáka Emberiza hortulana v departmáne Landes, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva,

               —

               zaviazať Francúzsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia sa domnieva, že Francúzsko nikdy neprijalo konzistentné a koordinované ochranné opatrenia potrebné na vytvorenie právnych predpisov na ochranu vtáka Emberiza hortulana, a preto si nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice 2009/147/ES (1).

      (1)  Ú. v. EÚ L 020, 2010, s. 7.


title: Vec C-458/05: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  13. septembra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski, Jovica Vidovic/Princess Personal Service GmbH (PPS) (Sociálna politika — Smernica 2001/23/ES — Zachovanie práv zamestnancov — Prevod podniku — Pojem prevod — Podnik pre dočasné zamestnávanie)

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/10

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 13. septembra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski, Jovica Vidovic/Princess Personal Service GmbH (PPS)
   (Vec C-458/05) (1)

   (Sociálna politika - Smernica 2001/23/ES - Zachovanie práv zamestnancov - Prevod podniku - Pojem „prevod“ - Podnik pre dočasné zamestnávanie)
   (2007/C 269/20)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Oberster Gerichtshof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski, Jovica Vidovic

      Žalovaná: Princess Personal Service GmbH (PPS)
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Oberster Gerichtshof – Výklad článku 1 ods. 1 smernice Rady 2001/23 z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov (Ú. v. ES L 82, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 98) – Rozsah pôsobnosti – Pojem „časť podniku“ – Prevod administratívnej pracovníčky, vedúceho pobočky, pracovníka zákazníckeho servisu, konateľa a tretiny dočasných zamestnancov spolu so zákazníkmi využívajúcimi týchto pracovníkov medzi dvomi podnikmi pre dočasné zamestnávanie
   Výrok rozsudku
   Článok 1 ods. 1 smernice Rady 2001/23 z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov sa má vykladať v tom zmysle, že táto smernica sa uplatňuje, keď časť administratívnych pracovníkov a časť dočasných zamestnancov je prevedená na iný podnik pre dočasné zamestnávanie na vykonávanie rovnakých činností v službách tých istých zákazníkov a, čo musí preveriť vnútroštátny súd, keď prevodom dotknuté prostriedky sú ako také dostatočné na to, aby umožnili poskytovať plnenie charakteristické pre predmetnú hospodársku činnosť bez použitia iných dôležitých prevádzkových prostriedkov alebo iných častí podniku.

      (1)  Ú. v. EÚ C 178, 29.7.2006.


title: Vec C-82/15 P: Odvolanie podané 20. februára 2015: PP Nature-Balance Lizenz GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 11. decembra 2014 vo veci T-189/13, PP Nature-Balance Lizenz GmbH/Európska komisia

text:
               20.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 127/11

         Odvolanie podané 20. februára 2015: PP Nature-Balance Lizenz GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 11. decembra 2014 vo veci T-189/13, PP Nature-Balance Lizenz GmbH/Európska komisia
   (Vec C-82/15 P)
   (2015/C 127/18)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (v zastúpení: M. Ambrosius, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 11. decembra 2014 vo veci T-189/13,

               —

               zrušil napadnuté vykonávacie rozhodnutie C(2013)369 v rozsahu, v akom ukladá členským štátom povinnosť zmeniť povolenie vypustením pohybových indikátorov,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza päť odvolacích dôvodov.
   Prvý odvolací dôvod: porušenie článku 116 smernice 2001/83 (1) v spojení so zásadou predbežnej opatrnosti
   Všeobecný súd vychádza zo zásady predbežnej opatrnosti pri vyjadrení vážnych pochybností, pokiaľ ide o posúdenie prínosov. Zásada predbežnej opatrnosti sa však týka posúdenia rizika a nie posúdenia účinnosti lieku.
   Druhý odvolací dôvod: porušenie článku 116 smernice 2001/83 v rozsahu, v akom Všeobecný súd označil štyri štúdie za nové informácie
   Nové informácie, ktoré môžu byť zohľadnené v rámci konania podľa článku 31 smernice 2001/83, sú jediné informácie, ktoré sa objavili po povolení o uvedení na trh alebo po prvom predĺžení tohto povolenia. Naopak Všeobecný súd sa domnieva, že posúdenie Výboru pre lieky na humánne (Committee for Medicinal Products for Human use, ďalej len „CHMP“) použitie je nezávislé od posúdenia uskutočneného vnútroštátnymi orgánmi. Z toho vyplýva, že informácia je nová už vtedy, ak CHMP otázku ešte neskúmal.
   Tretí odvolací dôvod: porušenie článku 116 smernice 2001/83 vzhľadom na posúdenie kritéria nepreukázanej účinnosti
   Všeobecný súd zastáva názor, že existencia štúdií, ktoré nie sú spôsobilé preukázať účinnosť, sama o sebe postačuje na predpoklad, že prínos lieku neexistuje alebo je nižší, ako sa skôr predpokladalo. Všeobecný súd mal uznať, že v tejto súvislosti je potrebné zohľadniť dôvody, ktoré viedli k zlyhaniu štúdie.
   Štvrtý odvolací dôvod: skreslenie dôkazov
   Všeobecný súd skreslil dôkazy, keď konštatoval, že medzi posúdením rizika precitlivených reakcií na Rapporteur, Co-Rapporteur a SAG-N v procese preskúmania a posúdením uskutočneným CHMP neexistuje rozpor.
   Piaty odvolací dôvod: porušenie článku 10a smernice 2001/83, ako aj prílohy I smernice
   Všeobecný súd porušil článok 10a smernice 2001/83, ako aj prílohu I, keď predpokladal, že toto ustanovenie sa uplatní len v rámci prvej žiadosti o povolenie na uvedenie na trh. Porušenie článku 10a smernice 2001/83 okrem toho predstavuje aj skutočnosť, že Všeobecný súd súhlasil s tým, že CHMP sa zameria na posúdenie len štyroch štúdií, pričom celkovo existuje viac ako osemdesiat štúdií s Tolperisonom.

      (1)  Smernica 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69).


title: Vec C-554/10 P: Odvolanie podané 26. novembra 2010 : Lagardère SCA proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z  13. septembra 2010 vo veci T-452/04, Éditions Jacob/Európska komisia

text:
               12.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/5

         Odvolanie podané 26. novembra 2010: Lagardère SCA proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2010 vo veci T-452/04, Éditions Jacob/Európska komisia
   (Vec C-554/10 P)
   2011/C 46/08
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Lagardère SCA (v zastúpení: A. Winckler, F. de Bure a J.-B. Pinçon, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Éditions Odile Jacob SAS, Európska komisia, Wendel Investissement SA

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 13. septembra 2010 vo veci T-452/04 v rozsahu, v akom zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 30. júla 2004 o schválení spoločnosti Wendel Investissement ako nadobúdateľa aktív prevedených v rámci konania o kontrole koncentrácie podnikov č. COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP,

               —

               zamietnuť žalobu spoločnosti Odile Jacob podanú na Všeobecný súd proti tomuto rozhodnutiu,

               —

               zaviazať spoločnosť Odile Jacob na náhradu všetkých trov konania spojených s týmto konaním tak na prvom stupni, ako aj v rámci tohto odvolacieho konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania uvádza navrhovateľka dva odvolacie dôvody.
   V rámci prvého odvolacieho dôvodu spoločnosť Lagardère tvrdí, že sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď uplatnil námietku protiprávnosti rozhodnutia o schválení zástupcu pre odôvodnenie zrušenia rozhodnutia o schválení.
   V rámci druhého odvolacieho dôvodu, ktorý má štyri časti, navrhovateľka tvrdí, že sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že prítomnosť zástupcu mandatára v správnej rade spoločnosti Editis ako nezávislej tretej osoby môže odôvodniť zrušenie rozhodnutia o schválení. To vyplýva zo skreslenia niektorých skutočností, zjavného nedostatku odôvodnenia a množstva právnych chýb: Všeobecný súd sa tak dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď chybne vyložil pojem nezávislosť (prvá časť); Všeobecný súd vo svojom odôvodnení nepreukázal, ako mohli vzťahy medzi zástupcom mandatára a spoločnosti Editis spôsobiť vadnosť obsahu správy, ktorú mandatár odovzdal Komisii (druhá časť); Všeobecný súd skreslil skutkové okolnosti a napadnutý rozsudok zjavne nedostatočne odôvodnil, keď sa domnieval, že správa mandatára mala „rozhodujúci vplyv“ na rozhodnutie o schválení (tretia časť), a Všeobecný súd sa nakoniec dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol o zrušení rozhodnutia o schválení, bez toho, aby preukázal, ako by sa jeho obsah odlišoval pri neexistencii údajných nezrovnalostí (štvrtá časť).


title: Vec T-101/13: Žaloba podaná 14. februára 2013 — Aer Lingus/Komisia

text:
               6.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 101/31

         Žaloba podaná 14. februára 2013 — Aer Lingus/Komisia
   (Vec T-101/13)
   2013/C 101/60
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Aer Lingus Ltd (Dublin, Írsko) (v zastúpení: D. Piccinin, barrister, a A. Burnside, solicitor)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie zo 14. novembra 2012 prijaté na základe odseku 1.4.9 záväzkov, ktoré prevzala International Consolidated Airlines Group („IAG“) voči Komisii ako podmienku v súvislosti s tým, že Komisia schváli nadobudnutie British Midlands Limited („bmi“) zo strany IAG podľa nariadenia Rady 139/2004 (1), ktorým sa posudzujú návrhy na prevádzkové intervaly na odlet a pristátie na letisku Heathrow, ktorých bola IAG podľa záväzkov povinná sa zbaviť, a ktorým sa návrh predložený spoločnosťou Virgin Atlantic Airways („Virgin“) na prevádzkové intervaly na trase Londýn Heathrow — Edinburgh hodnotí v poradí vyššie ako návrh, ktorý na tieto intervaly predložila Aer Lingus Limited („Aer Lingus“),

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania žalobkyne.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na pochybení pri výklade záväzkov. Žalobkyňa tvrdí, že Komisia pochybila pri výklade kritéria hodnotenia ponúk stanoveného v odseku 1.4.10 písm. c) záväzkov týkajúceho sa plánov navrhujúcej leteckej spoločnosti ponúknuť kapacitu dopravcom, ktorí sú tretími osobami. Komisia vyložila toto kritérium tak, že zahŕňa plány Virgin na prepravu pasažierov na trase Londýn Heathrow — Edinburgh jej vlastnými nadväzujúcimi letmi na diaľkové prichádzajúce a odchádzajúce lety, pritom toto kritérium v skutočnosti obmedzovalo obsluhovanie pasažierov na dopravcov, ktorí sú tretími osobami.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na údajnom nezohľadnení stanoviska Monitoring Trustee (2) riadnym spôsobom. Žalobkyňa tvrdí, že Komisia si nesplnila povinnosť riadne zohľadniť stanovisko Monitoring Trustee a/alebo náležite odôvodniť, prečo sa od tohto stanoviska odkláňa, v štyroch súvislostiach:

                           —

                           Komisia si nesplnila povinnosť riadne zohľadniť stanovisko Monitoring Trustee a/alebo náležite odôvodniť, prečo sa od neho odkláňa, v súvislosti s výhodami Aer Lingus pri odovzdávaní pasažierov medzi dopravcami,

                           —

                           Komisia nesplnila povinnosť riadne zohľadniť stanovisko Monitoring Trustee a/alebo náležite odôvodniť, prečo sa od neho odkláňa, v súvislosti s výhodami Aer Lingus pri prevádzkových nákladoch a analýze citlivosti,

                           —

                           Komisia si nesplnila povinnosť riadne zohľadniť stanovisko Monitoring Trustee a/alebo náležite odôvodniť, prečo sa od neho odkláňa, v súvislosti s určením, ako by sa mali analyzovať rôzne opatrenia v kombinácii, ktorá prinesie celkové poradie,

                           —

                           Komisia si nesplnila povinnsoť vyžiadať si stanovisko Monitoring Trustee v súvislosti s výhodami pridelenia intervalov ako celku.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení. Žalobkyňa tvrdí, že Komisia zjavne pochybila, keď dospela k záveru, že ponuka Aer Lingus neprináša významné konkurenčné tlaky, ktoré by boli prinajmenšom „zásadne podobné“ konkurenčným tlakom, ktoré prináša ponuka Virgin. Komisia pochybila jednak pri posudzovaní konkurenčných tlakov, ktoré prinášajú konkurujúce si ponuky na trase Londýn Heathrow — Edinburgh, a jednak pri svojom posúdení výhod, ktoré by vyplývali z pridelenia všetkých trás jedinému dopravcovi, v porovnaní s pridelením trasy Londýn Heathrow — Edinburgh spoločnosti Aer Lingus a zostávajúcich trás spoločnosti Virgin.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Nariadenie ES o fúziách) (Ú. v. EÚ L 24, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 40).

      (2)  Osoba vymenovaná v rámci nadobudnutia bmi zo strany IAG na vykonávanie úloh sledovania toho, ako IAG plní záväzky.


title: Vec C-558/15: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. decembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação do Porto – Portugalsko) – Alberto José Vieira de Azevedo a i./CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a kontrola plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti — Smernica 2000/26/ES — Článok 4 ods. 5 — Poisťovňa — Likvidační zástupcovia — Dostatočné právomoci na zastupovanie — Žalovanie určitej osoby na súde)

text:
               13.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/7

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. decembra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal da Relação do Porto – Portugalsko) – Alberto José Vieira de Azevedo a i./CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel
   (Vec C-558/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a kontrola plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti - Smernica 2000/26/ES - Článok 4 ods. 5 - Poisťovňa - Likvidační zástupcovia - Dostatočné právomoci na zastupovanie - Žalovanie určitej osoby na súde))
   (2017/C 046/08)
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal da Relação do Porto

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Alberto José Vieira de Azevedo, Maria da Conceição Ferreira da Silva, Carlos Manuel Ferreira Alves, Rui Dinis Ferreira Alves, Vítor José Ferreira Alves

      Žalovaní: CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel

      za účasti: Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Acidentes de Trabalho

      Výrok rozsudku

   Článok 4 smernice 2000/26 Európskeho parlamentu a Rady zo 16. mája 2000 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o zmene a doplnení smerníc Rady č. 73/239/EHS a 88/357/EHS (Štvrtá smernica o poistení motorových vozidiel), zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/14/ES z 11. mája 2005, sa má vykladať v tom zmysle, že neukladá členským štátom povinnosť prijať takú právnu úpravu, aby likvidačný zástupca v zmysle tohto článku mohol byť sám žalovaný namiesto poisťovne, ktorú zastupuje, na vnútroštátnom súde, na ktorý sa poškodená osoba patriaca do pôsobnosti článku 1 smernice 2000/26, zmenenej a doplnenej smernicou 2005/14, obrátila so žalobou o náhradu škody.

      (1)  Ú. v. EÚ C 16, 18.1.2016.


title: Vec C-45/11 P: Odvolanie podané 2. februára 2011 : Deutsche Bahn AG proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z  12. novembra 2010 vo veci T-404/09, Deutsche Bahn AG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

text:
               30.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 130/9

         Odvolanie podané 2. februára 2011: Deutsche Bahn AG proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 12. novembra 2010 vo veci T-404/09, Deutsche Bahn AG/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
   (Vec C-45/11 P)
   2011/C 130/18
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Deutsche Bahn AG (v zastúpení: K. Schmidt-Hern, advokát)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 12. novembra 2010 vo veci T-404/09,

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 23. júla 2009 (odvolacie konanie R 379/2009-1),

               —

               uložiť Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolanie smeruje proti rozsudku Všeobecného súdu, ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu odvolateľky o zrušenie rozhodnutia prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 23. júla 2009, ktorý zamietol jej prihlášku obrazovej ochrannej známky pozostávajúcej z vodorovnej kombinácie šedej a červenej farby.
   Odvolateľka svoje odvolanie odôvodňuje porušením článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 celkovo zo štyroch dôvodov.
   Po prvé, Všeobecný súd pri preskúmaní rozlišovacej spôsobilosti vychádzal z iného označenia, ako je prihlasovaná ochranná známka. Všeobecný súd neskúmal označenie v celistvosti, ale len akúsi farebnú kombináciu svetlošedej s dopravnou červenou. V danom prípade neboli zohľadnené osobitnosti farebnej systematiky, hoci konkrétne zoradenie týchto farieb v ochrannej známke, ktorá je predmetom sporu, je súčasťou prihlášky ochrannej známky a konkretizuje označenie.
   Po druhé, Všeobecný súd pri posudzovaní rozlišovacej spôsobilosti nevzal do úvahy, pre aké konkrétne služby je ochranná známka prihlasovaná a skúmal jej neschopnosť poskytovať ochranu týkajúcu sa celkom iných výrobkov. Údajne neexistujúca rozlišovacia spôsobilosť ochrannej známky bola v rozsudku vyvodená z toho, že sú určité predmety, respektíve výrobky zvyčajne vyrobené v sporných farbách (časti lokomotív a spínacích skriniek pri tratiach, dopravných značiek, železničných závor a dopravných značiek v železničnej doprave, ako aj vlakov a okrajov nástupíšť). Sporná ochranná známka ale nebola prihlasovaná pre tieto výrobky. Všeobecný súd neodôvodnil, prečo by neexistencia ochrannej spôsobilosti danej ochrannej známky pre výrobky z oblasti dopravy alebo železničnej dopravy mala spôsobovať aj neexistenciu ochrannej spôsobilosti spornej ochrannej známky pre služby.
   Po tretie, Všeobecný súd pri posudzovaní rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky vychádzal z nesprávneho právneho základu tým, že posudzoval rozlišovaciu spôsobilosť ochrannej známky pre výrobky a ochrannej známky pre služby rovnakým spôsobom. Všeobecný súd nezohľadnil, že verejnosť nemusí nutne vnímať rôzne kategórie označení rovnakým spôsobom. Pričom možno spotrebiteľ nie je navyknutý z farby výrobkov alebo ich balenia bez grafických alebo slovných prvkov vyvodzovať pôvod týchto výrobkov, pretože výrobky a balenie sú zvyčajne farebné, situácia je pri službách celkom odlišná. Keďže služby sú prirodzene bezfarebné, je vnímanie farieb služieb spotrebiteľmi celkom odlišné ako vnímanie farieb výrobkov. V dôsledku toho by sa pri posudzovaní rozlišovacej spôsobilosti farieb malo rozlišovať medzi výrobkami a službami.
   Po štvrté, Všeobecný súd pri posudzovaní rozlišovacej spôsobilosti konkrétnej ochrannej známky skreslil príslušné skutočnosti a svoj rozsudok riadne neodôvodnil. Všeobecný súd bez akéhokoľvek odôvodnenia vychádzal z toho, že vodorovné farebné pásy sa zvyčajne používajú ako dekoratívne prvky na vlakoch. Nezohľadnil pritom, že v danom prípade ide o posúdenie rozlišovacej spôsobilosti konkrétnej farebnej ochrannej známky a nie o pásy na železničných vagónoch vo všeobecnosti. Všeobecný súd tiež nepostihol, že ochranná známka, ktorá je predmetom sporu nebola prihlasovaná pre železničné vagóny, ale pre služby patriace do triedy 39. Odvolateľka nakoniec podrobne popísala, že farebné prvky v oblasti železničnej dopravy sa nechápu ako dekoratívne prvky, ale ako poukázanie na pôvod. Všeobecný súd sa týmito tvrdeniami odvolateľky nezaoberal.


title: Vec T-194/09: Žaloba podaná 13. mája 2009 — Lan Airlines/ÚHVT — Air Nostrum (LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM)

text:
               18.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 167/18

         Žaloba podaná 13. mája 2009 — Lan Airlines/ÚHVT — Air Nostrum (LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM)
   (Vec T-194/09)
   2009/C 167/36
   Jazyk žaloby: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Lan Airlines, SA (v zastúpení: E. Armijo Chávarri a A. Castán Péréz-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Air Nostrum, Lineas Aéreas del Mediterráneo, SA (Manises, Španielsko)

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 19. februára 2009 vydaného vo veci R 0107/2008-4 a výslovne zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo S.A.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM“ (prihláška č. 4 448 061) pre výrobky a služby zaradené do triedy 39.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobkyňa.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: slovná ochranná známka Spoločenstva „LAN“ (č. 3 350 899) pre služby zaradené do tried 35, 39 a 43, ako aj obrazová ochranná známka Spoločenstva tvorená slovom „LAN“ ohraničeným hviezdou (č. 3 694 957) pre služby zaradené do triedy 39.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky v celom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: nesprávne uplatnenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 (nahradeného nariadením č. 207/2009).


               17.2.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 40/18

         Žaloba podaná 23. novembra 2004 islandským Združením bankárov a obchodníkov s cennými papiermi voči Dozornému orgánu EZVO
   (Prípad E-9/04)
   (2005/C 40/11)
   Žaloba voči Dozornému orgánu EZVO bola podaná na súdny dvor EZVO 23. novembra 2004 islandským Združením bankárov a obchodníkov s cennými papiermi v zastúpení Dr. Hans-Jörg Niemeyer z Hengeler Mueller, avenue Cortenbergh 1118, B-1000 Brusel a Dr. Ralf Sauer z Hengeler Mueller, Charlottenstraße 35/36, 10117 Berlín, Nemecko.
   Navrhovateľ požaduje, aby dvor:

               1.

               zrušil rozhodnutie Dozorného orgánu EZVO z 11. augusta 2004, rozhodnutie 213/04/COL (Islandský fond na financovanie bývania); a

               2.

               nariadil zaplatiť Dozornému orgánu EZVO súdne trovy.

         Právna a skutková podstata a právne tvrdenia uvedené na podporu:

               —

               navrhovateľom je obchodné združenie všetkých islandských komerčných bánk, ktoré im poskytuje služby a vystupuje ako ich clearingová banka;

               —

               Islandský fond na financovanie bývania poskytuje všeobecné úvery jednotlivcom na stavbu alebo kúpu obytných domov a ďalšie úvery jednotlivcom s nízkym príjmom;

               —

               navrhovateľ tvrdí, že všeobecné úvery patria k bežným bankovým službám, a teda Islandský fond na financovanie bývania, ktorý je de facto štátnym monopolom, porušuje právo na slobodu poskytovania služieb, právo usadiť sa a voľný pohyb kapitálu;

               —

               rozhodnutie Dozorného orgánu EZVO 213/04/COL z 11. augusta 2004 vyhlásilo Islandský fond na financovanie bývania za zlučiteľný s pravidlami o štátnej pomoci podľa článku 59 ods. 2 Dohody o EHP;

               —

               navrhovateľ tvrdí, že Dozorný orgán EZVO:

                           —

                           nedodržal nedodržal svoju povinnosť začať formálne konanie;

                           —

                           porušil základné procesné požiadavky tým, že neuviedol primerané dôvody, ako to vyžaduje článok 16 Dohody medzi členskými štátmi EZVO o zriadení Dozorného orgánu a Súdneho dvora; a

                           —

                           nesprávne vyložil a uplatnil článok 59 ods. 2 Dohody o EHP.


title: Vec T-527/09: Žaloba podaná 6. apríla 2010 — Ayadi/Komisia

text:
               5.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/31

         Žaloba podaná 6. apríla 2010 — Ayadi/Komisia
   (Vec T-527/09)
   2010/C 148/56
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Chafiq Ayadi (v zastúpení: H. Miller, solicitor, B. Emmerson a S. Cox, barristers)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť nariadenie Komisie č. 954/2009 v rozsahu, v akom sa týka žalobcu,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   V tejto veci sa žalobca domáha čiastočného zrušenia nariadenia Komisie (ES) č. 954/2009 z 13. októbra 2009, ktorým sa stoštrnástykrát mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 881/2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al Káida a Talibanom, v rozsahu, v akom je žalobca uvedený na zozname fyzických a právnických osôb, subjektov a orgánov, ktorých finančné prostriedky a hospodárske zdroje sa zmrazujú v súlade s uvedeným predpisom.
   Žalobca uvádza na podporu svojej žaloby štyri žalobné dôvody.
   Po prvé žalobca tvrdí, že Komisia zneužila svoju právomoc tým, že zahrnula žalobcu do prílohy I k nariadeniu č. 881/2002 bez toho, aby starostlivo a nestranne preskúmala všetky relevantné okolnosti žalobcovho prípadu.
   Po druhé žalobca tvrdí, že prijatím napadnutého nariadenia bolo porušené jeho právo na účinné súdne preskúmanie, lebo nariadenie nie je založené na dôkazoch, takže Všeobecný súd nemôže ani začať vykonávať svoju povinnosť posúdenia týchto dôkazov.
   Po tretie žalobca uvádza, že prijatím napadnutého nariadenia bolo porušené jeho právo na obranu. Žalobca tvrdí, že Komisia nepredložila dôkazy, ale uviedla len tvrdenia Výboru pre sankcie. Bez dôkazov nemohol žalobca Komisii odpovedať, pokiaľ ide o nedostatky týchto dôkazov alebo nepochopenie skutočností.
   Po štvrté tvrdí, že napadnuté nariadenie predstavuje neodôvodnené obmedzenie jeho vlastníckeho práva, lebo zmrazilo majetok žalobcu tak spätne, ako aj do budúcnosti, a to na dobu neurčitú.


title: Vec T-649/16: Žaloba podaná 12. septembra 2016 – Bernaldo de Quirós/Komisia

text:
               31.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 402/57

         Žaloba podaná 12. septembra 2016 – Bernaldo de Quirós/Komisia
   (Vec T-649/16)
   (2016/C 402/67)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Belén Bernaldo de Quirós (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie menovacieho orgánu prijaté generálnou riaditeľkou GR Európskej komisie „Vzdelávanie a kultúra“ z 30. novembra 2015, ktorým bola pani Bernaldo de Quirós preložená z pracovného miesta vedúcej oddelenia „Kancelária stáží“ EAC.C.4 na pracovné miesto Poradca pre modernizáciu vzdelávania GR EAC.B,

               —

               uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení a na zneužití právomoci.

                           —

                           Žalobkyňa usudzuje, že napadnuté rozhodnutie obsahuje zjavne nesprávne posúdenie v súvislosti so služobným záujmom a rovnocennosťou pracovných miest. Tvrdí, že jej preloženie na miesto poradkyne pre modernizáciu vzdelávania nie je odôvodnené služobným záujmom, ale vôľou jej nadriadených pracovne ju izolovať a uložiť jej predčasnú disciplinárnu sankciu. Pri prijatí rozhodnutia tak došlo k zneužitiu právomoci, keďže takéto pridelenie je v rozpore so služobným záujmom vzhľadom na schopnosti žalobkyne a na potrebu obsadiť voľné pracovné miesta vedúcich oddelení v rámci GR EAC.

                           —

                           Žalobkyňa tiež usudzuje, že pri jej preložení nebola dodržaná zásada rovnocennosti pracovných miest. Nové úlohy pridelené žalobkyni sú totiž svojou povahou, dôležitosťou a rozsahom pod úrovňou úloh zverených poradcovi platovej triedy AD13. Navyše uvedené pracovné miesto nezodpovedá skutočnej služobnej potrebe vyžadovanej článkom 2 rozhodnutia Komisie C(2008)5029/2.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení práva byť vypočutý a povinnosti administratívy postupovať so starostlivosťou.

                           —

                           Žalobkyňa usudzuje, že rozhodnutie o preložení nebolo prijaté za podmienok zaručujúcich jej právo byť vypočutá, keďže nemohla účinne oznámiť svoje stanovisko k návrhu rozhodnutia o preložení. K tomu sa pripája porušenie povinnosti administratívy postupovať so starostlivosťou, keďže menovací orgán ani nijako nezohľadnil záujmy žalobkyne, ani objektívne nehľadal rovnováhu medzi služobnými záujmami a záujmami žalobkyne predovšetkým zvážením pridelenia na pracovné miesto vedúceho oddelenia.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení rozhodnutia Európskej komisie K(2008) 5029/2 z 9. augusta 2008 o funkciách poradcu.

                           —

                           Žalobkyňa tvrdí, že bolo porušené rozhodnutie Európskej komisie K(2008) 5029/2 v konsolidovanom znení zo 7. júla 2016, keďže GR EAC prekročilo kvóty pridelené poradcom a nepreukázalo, že miesto poradcu pre modernizáciu vzdelávania, na ktoré bola preložená žalobkyňa, je zákonné.


title: Vec C-187/09: Žaloba podaná 26. mája 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

text:
               18.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 167/7

         Žaloba podaná 26. mája 2009 — Komisia Európskych spoločenstiev/Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska
   (Vec C-187/09)
   2009/C 167/13
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: O. Beynet, S. Walker, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska si tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/40/ES zo 17. mája 2006 o emisiách z klimatizačných systémov v motorových vozidlách, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 70/156/EHS (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovalo Komisiu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice a zo Zmluvy,

               —

               zaviazať Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice uplynula 4. januára 2008.

      (1)  Ú. v. EÚ L 161, s. 12.


title: Vec C-92/10 P: Odvolanie podané 17. februára 2010 : Media-Saturn-Holding GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z  15. decembra 2009 vo veci T-476/09, Media-Saturn-Holding GmbH/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/27

         Odvolanie podané 17. februára 2010: Media-Saturn-Holding GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 15. decembra 2009 vo veci T-476/09, Media-Saturn-Holding GmbH/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-92/10 P)
   2010/C 113/42
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Media-Saturn-Holding GmbH (v zastúpení: C.-R. Haarmann a E. Warnke, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť v plnom rozsahu rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 15. decembra 2009, T-476/08,

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 28. augusta 2008 vydané v odvolacom konaní R 591/2008-4,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu trov konania pred odvolacím senátom, na Všeobecnom súde Európskej únie a na Súdnom dvore.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolanie smeruje proti rozsudku Všeobecného súdu, ktorý zamietol žalobu žalobkyne o zrušenie rozhodnutia štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 28. augusta 2008, ktorým bola zamietnutá prihláška obrazovej ochrannej známky „BEST BUY“ na zápis. Odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd protiprávne a nesprávne vyložil absolútny dôvod zamietnutia zápisu ochranných známok, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť, uvedený v článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (ďalej len „nariadenie č. 40/94“). Odôvodnenie odvolania má tieto tri časti:

               Po prvé Všeobecný súd neprípustným spôsobom vyvodil neexistujúcu rozlišovaciu spôsobilosť z posúdenia inej ochrannej známky než ochrannej známky, ktorá bola vlastne prihlasovaná. Všeobecný súd vychádzal pri posúdení rozlišovacej spôsobilosti z označenia, ktoré obsahuje slovný prvok „BEST BUY“ v správne písanej forme a ktoré bolo predmetom iného konania na Všeobecnom súde. Na rozdiel od tohto iného označenia by sa vzhľadom na radenie zvýraznených písmen „B“, ktoré tvoria zakaždým prvé písmeno slov „BEST“ a „BUY“, vytvoril v prípade prihlasovanej ochrannej známky odvolateľky údajný slovný prvok „BEST BUY“ až po myšlienkovom dielčom kroku. Vzhľadom na to, že rozlišovací prebytok, ktorý vyplýva z odlišného spôsobu písania v rozpore s pravidlami, môže postačovať ako minimum rozlišovacej spôsobilosti, nemal sa Všeobecný súd pri posúdení rozlišovacej spôsobilosti opierať o skoršie rozhodnutie, ktoré sa týka označenia, ktoré túto zvláštnosť práve nemá.

               Po druhé Všeobecný súd nezohľadnil zásadu, že rozhodnutie o tom, či má kombinovaná ochranná známka rozlišovaciu spôsobilosť, alebo ju nemá, musí závisieť od preskúmania ochrannej známky ako celku. Napadnutý rozsudok toto celkové posúdenie neobsahuje. Všeobecný súd preskúmal každý prvok jednotlivo z hľadiska, či môže — samostatne — označenie poskytovať rozlišovaciu spôsobilosť, čo bolo potom automaticky odmietnuté, ak jednotlivá súčasť ochrannej známky podľa názoru Všeobecného súdu sama osebe nemala rozlišovaciu spôsobilosť. Preskúmanie ochrannej známky ako celku, ktoré nesmie vylúčiť, že zo súhrnu prvkov, ktoré jednotlivo nemôžu byť chránené, vyplýva ochranná známka, ktorá môže byť ako celok chránená, nebolo vykonané.

               Po tretie Všeobecný súd použil pri preskúmaní rozlišovacej spôsobilosti príliš prísne kritérium. Pre rozhodnutie o existencii dôvodu pre zamietnutie zápisu podľa článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 mu postačovalo už vnímanie ochrannej známky „v prvom rade“ ako reklamného sloganu. To je však porušením právnych zásad článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, ako boli konkretizované Súdnym dvorom. Pochvalný zmysel slovnej ochrannej známky práve nevylučuje, že napriek tomu môže zaručiť spotrebiteľom pôvod označených výrobkov a služieb. Takáto ochranná známka môže byť oslovenou verejnosťou vnímaná ako reklamný slogan a zároveň ako údaj o obchodnom pôvode. K tomu mal Všeobecný súd aspoň uviesť dôvody, prečo to tak v prípade prihlasovanej ochrannej známky nie je.


title: Vec C-362/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d'instance du VII ème arrondissement de Paris (Francúzsko) 2. augusta 2007 – Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH/Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris (Francúzsko) 2. augusta 2007 – Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH/Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
   (Vec C-362/07)
   (2007/C 269/42)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH

      Žalovaný: Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje funkcia kopírovania takého multifunkčného prístroja, aký je opísaný v tomto konaní, ktorý môže fungovať v priamom spojení s počítačom, alebo v sieti s jedným alebo viacerými počítačmi, avšak môže fungovať samostatne len pre funkciu kopírovania, „špeciálnu funkciu, inú ako spracovanie údajov“ v zmysle poznámky 5 E ku kapitole 84 kombinovanej nomenklatúry?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, je existencia tejto špeciálnej funkcie, o ktorej je výslovne uznané, že nedáva výrobku podstatný charakter, spôsobilá vylúčiť možnosť zatriedenia výrobku do kapitoly 84 uplatením poznámky 5 E, napriek existencii funkcií tlače a skenovania, patriacich do spracovania údajov?

               3.

               V prípade, ak by šlo o prístroj vytvorený zložením troch modulov, ktoré sú hmotne samostatnými (tlačiareň, skener a počítač), nemusí sa zatriedenie vykonať na základe všeobecného pravidla 3 písm. b)?

               4.

               Ešte všeobecnejšie, má viesť správny výklad harmonizovaného systému a kombinovanej nomenklatúry k zatriedeniu takých tlačiarní, ako sú opísané v konaní, do položky 8471 60 alebo 9009 12 00?

               5.

               Je nariadenie Komisie (ES) č. 400/2006 z 8. marca 2006 (1) neplatné najmä z dôvodu, že je v rozpore s harmonizovaným systémom, kombinovanou nomenklatúrou a článkom 1 a 3 písm. b) všeobecných pravidiel pre interpretáciu harmonizovaného systému a kombinovanej nomenklatúry, v rozsahu v akom je odôvodnené odkazom na pojem „funkcia, ktorá dáva výrobku jeho podstatný charakter“ a vedie k zatriedeniu opísaných tlačiarní do položky 9009 12 00?

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 400/2006 z 8. marca 2006 týkajúce sa zatriedenia určitých druhov tovaru do kombinovanej nomenklatúry (Ú. v. EÚ L 70, s. 9).


title: Vec T-312/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. mája 2016 – Market Watch/EUIPO – Glaxo Group (MITOCHRON) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MITOCHRON — Skoršia národná slovná ochranná známka MIVACRON — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               27.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 232/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 13. mája 2016 – Market Watch/EUIPO – Glaxo Group (MITOCHRON)
   (Vec T-312/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie MITOCHRON - Skoršia národná slovná ochranná známka MIVACRON - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2016/C 232/25)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahamy) (v zastúpení: J. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Bonne, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Glaxo Group Ltd (Brentford, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Malynicz, barrister, a A. Smith, solicitor)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 20. marca 2015 (vec R 507/2014-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Glaxo Group Ltd a Market Watch Franchise & Consulting, Inc.

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Market Watch Franchise & Consulting, Inc., je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 270, 17.8.2015.


title: Vec C-634/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Rakúsko) 30. novembra 2015 – Susanne Sokoll-Seebacher a Manfred Naderhirn

text:
               5.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Rakúsko) 30. novembra 2015 – Susanne Sokoll-Seebacher a Manfred Naderhirn
   (Vec C-634/15)
   (2016/C 326/12)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Susanne Sokoll-Seebacher, Manfred Naderhirn

      Ďalší účastníci: Agnes Hemetsberger, Mag. Jungwirth und Mag. Fabian OHG a i.
   Súdny dvor (ôsma komora) uznesením z 30. júna 2016 rozhodol:
   Rozsudok z 13. februára 2014, Sokoll-Seebacher (C-367/12, EU:C:2014:68) sa má vykladať v tom zmysle, že kritérium striktnej hranice počtu „osôb, ktoré budú naďalej zásobované“ pri posudzovaní potreby zriadenia novej verejnej lekárne stanovené v spornom opatrení, o ktoré ide vo veci samej, vo všeobecnosti nemožno uplatniť v konkrétnej situácii, ktorá podlieha posúdeniu.


title: Vec C-583/08 P: Odvolanie podané 24. decembra 2008 : Christos Gogos proti rozsudku Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) z  15. októbra 2008 vo veci T-66/04, Christos Gogos/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               21.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/39

         Odvolanie podané 24. decembra 2008: Christos Gogos proti rozsudku Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) z 15. októbra 2008 vo veci T-66/04, Christos Gogos/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-583/08 P)
   (2009/C 44/67)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Christos Gogos (v zastúpení: N. Korogiannakis, advokát, a P. Katsimanis, advokát)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa,

               —

               zrušiť rozhodnutie o zaradení odvolateľa do platovej triedy A 7, ako aj zamietnutie jeho sťažnosti zo dňa 24. novembra 2003,

               —

               vykonať svoju právomoc plnej jurisdikcie a priznať odvolateľovi 538 121,79 eura ako náhradu majetkovej ujmy spôsobenej nezákonným konaním Komisie, tak ako je uvedené v rozhodnutí, ktoré poškodilo odvolateľa, teda ujmy, ktorej účinky na celú dobu života odvolateľa zosilnila administratívna reforma,

               —

               priznať 50 000 eur ako náhradu ujmy za omeškanie s prijatím prvostupňového rozhodnutia,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania vzniknutých odvolateľovi v konaní pred Súdom prvého stupňa, ako aj v konaní o odvolaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Vo svojom odvolaní proti rozsudku T-66/04 z 15. októbra 2008, Christos Gogos/Komisia Európskych spoločenstiev, odvolateľ, Christos Gogos uvádza v prvom rade dva dôvody na podporu svojich návrhov smerujúcich k zrušeniu rozsudku Súdu prvého stupňa:
   Po prvé odvolateľ namieta chýbajúce a nedostatočné odôvodnenie piatich zo šiestich dôvodov na zrušenie, ktoré uvádzal v prvostupňovom konaní.
   Po druhé odvolateľ uvádza, že dlhé trvanie konania pred Súdom prvého stupňa nie je odôvodnené objektívnymi dôvodmi. Okrem toho uplatňuje majetkovú ujmu a nemajetkovú ujmu spôsobenú týmto omeškaním.


title: Vec C-228/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento z 21. marca 2005, ktorý súvisí s konaním: Stradasfalti srl proti Agenzia Entrate Ufficio Trento

text:
               6.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento z 21. marca 2005, ktorý súvisí s konaním: Stradasfalti srl proti Agenzia Entrate Ufficio Trento
   (Vec C-228/05)
   (2005/C 193/25)
   Jazyk konania: taliančina
   Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento (Taliansko) podal uznesením z 21. marca 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, ktorý súvisí s konaním: Stradasfalti srl proti Agenzia Entrate Ufficio Trento a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 24. mája 2005.
   Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1)

               Musí sa článok 17 ods. 7 prvá veta šiestej smernice Rady 77/388/EHS (1) zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu vykladať vzhľadom na odsek 2 toho istého článku tak, že:

                           a)

                           daný článok bráni tomu, aby sa za „poradu s výborom pre DPH“ uvedenú v článku 29 uvedenej smernice považovalo samotné oznámenie členského štátu, že prijal takú vnútroštátnu právnu normu, aká je upravená v súčasnom článku 19 bis-1 písm. c) a d) dekrétu prezidenta republiky č. 633/72, a nadväzujúcich aktoch predlžujúcich jej platnosť, ktorá na základe samotného vzatia na vedomie výborom pre DPH obmedzuje právo na odpočet DPH týkajúcej sa používania a údržby tovarov uvedených v článku 17 ods. 2;

                           b)

                           ten istý článok bráni aj tomu, aby sa za opatrenie, na ktoré sa vzťahuje jeho pôsobnosť, považovalo akékoľvek obmedzenie práva na odpočet DPH týkajúcej sa nákupu, používania a údržby tovarov uvedených pod písm. a), ktoré bolo uložené pred poradou s výborom pre DPH a ponechané v platnosti prostredníctvom mnohých legislatívnych predĺžení, ktoré nasledovali jedno za druhým bez prerušenia už viac ako 25 rokov?

                           c)

                           Môže Súdny dvor, v prípade kladnej odpovede na otázku 1b), uviesť kritériá umožňujúce určiť prípadné maximálne trvanie predĺžení vo vzťahu ku konjunkturálnym dôvodom, ktoré zohľadňuje článok 17 ods. 7 šiestej smernice, alebo môže upresniť, či má daňovník v dôsledku nedodržania dočasného charakteru výnimiek (ktoré sa opakovali v čase) právo na odpočet?

               2)

               V prípade, že nie sú splnené podmienky konania podľa uvedeného článku 17 ods. 7, musí sa článok 17 ods. 2 šiestej smernice vykladať tak, že bráni tomu, aby vnútroštátne opatrenie alebo administratívna prax, prijaté členským štátom po nadobudnutí platnosti šiestej smernice (pre Taliansko 1. januára 1979), mohli objektívnym spôsobom a bez obmedzenia v čase obmedziť odpočet DPH týkajúcej sa kúpy, používania a údržby určitých motorových vozidiel?

      (1)  Ú. v. ES L 145 z 13. júna 1977, s. 1.


title: Vec C-433/10 P: Uznesenie Súdneho dvora z  31. marca 2011 — Volker Mauerhofer/Európska komisia (Odvolanie — Úniou podporovaný projekt v Bosne a Hercegovine — Zmluvy uzavreté medzi Komisiou a konzorciom a medzi konzorciom a expertmi — Správne opatrenie Komisie, ktorým bola zmenená jej zmluva s uvedeným konzorciom — Žaloba o neplatnosť tohto správneho opatrenia podaná jedným z expertov — Prípustnosť — Žaloba o náhradu škody — Mimozmluvná zodpovednosť Únie — Príčinná súvislosť medzi správnym opatrením Komisie a ujmou údajne spôsobenou uvedenému expertovi)

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/11

         Uznesenie Súdneho dvora z 31. marca 2011 — Volker Mauerhofer/Európska komisia
   (Vec C-433/10 P) (1)

   (Odvolanie - Úniou podporovaný projekt v Bosne a Hercegovine - Zmluvy uzavreté medzi Komisiou a konzorciom a medzi konzorciom a expertmi - Správne opatrenie Komisie, ktorým bola zmenená jej zmluva s uvedeným konzorciom - Žaloba o neplatnosť tohto správneho opatrenia podaná jedným z expertov - Prípustnosť - Žaloba o náhradu škody - Mimozmluvná zodpovednosť Únie - Príčinná súvislosť medzi správnym opatrením Komisie a ujmou údajne spôsobenou uvedenému expertovi)
   2011/C 252/21
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Volker Mauerhofer (v zastúpení: J. Schartmüller, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: S. Boelaert, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 29. júna 2010 — Mauerhofer/Komisia (T-515/08), ktorým tento súd zamietol žalobu o zrušenie rozhodnutia Komisie z 9. septembra 2008 o znížení počtu pracovných dní pridelených žalobcovi na vykonávanie jeho úloh v rámci expertnej zmluvy (zmluva č. MC/5043/025/001/2008 — „Value Chain Mapping Analysis“) uzatvorenej s osobou zodpovednou za projekt realizovaný v Bosne a Hercegovine na základe rámcovej zmluvy „EuropeAid/123314/C/SER/multi — Časť 5 –‚Štúdie, hodnotenia a prezentácie v oblasti obchodu, podnikov a regionálnej ekonomickej integrácie‘ “ — Neexistencia napadnuteľného aktu

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               V. Mauerhofer je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 301, 6.11.2010.


title: Vec C-111/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Regeringsrätten z 24. februára 2005, ktorý súvisí s konaním: Aktiebolaget NN proti Skatteverket

text:
               30.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 106/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Regeringsrätten z 24. februára 2005, ktorý súvisí s konaním: Aktiebolaget NN proti Skatteverket
   (Vec C-111/05)
   (2005/C 106/38)
   Jazyk konania: švédčina
   Regeringsrätten (Švédsko) podal uznesením z 24. februára 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Aktiebolaget NN proti Skatteverket a bol doručený kancelárii Súdneho dvora dňa 4. marca 2005.
   Regeringsrätten žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1)

               Má sa plnenie podliehajúce dani pozostávajúce z dodávky a inštalácie kábla, ktorý je vedený cez územie dvoch členských štátov, ako aj mimo územia Spoločenstva, kde sa vynaložila zjavná väčšina celkových nákladov, považovať za dodávku tovaru na účely ustanovení smernice (1), pokiaľ ide o miesto plnenia podliehajúceho dani?

               2)

               Ak sa má také plnenie namiesto toho považovať za poskytovanie služieb, má sa táto služba považovať za natoľko súvisiacu s nehnuteľným majetkom, že miesto poskytovania služieb sa stanoví v súlade s článkom 9 ods. 2 písm. a)?

               3)

               Ak je odpoveď na prvú alebo druhú otázku kladná, má sa článok 8 ods. 1 písm. a) alebo článok 9 ods. 2 písm. a) vykladať v tom zmysle, že plnenie sa má rozdeliť na základe územného umiestnenia kábla?

               4)

               Ak je odpoveď na tretiu otázku kladná, má sa článok 8 ods. 1 písm. a) alebo článok 9 ods. 2 písm. a), ako aj článok 2 ods. 1 a článok 3 ods. 1 chápať v tom zmysle, že daň z pridanej hodnoty sa neplatí z tej časti dodávky tovaru alebo poskytovania služieb, ktorá sa týka miesta mimo územia Spoločenstva?

      (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, 13.6.1977, s. 1).


title: Vec T-219/05: Žaloba podaná 6. júna 2005: Marta Andreasen proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               20.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/25

         Žaloba podaná 6. júna 2005: Marta Andreasen proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-219/05)
   (2005/C 205/47)
   Jazyk konania: francúzština
   Marta Andreasen, bydliskom v Barcelone (Španielsko), v zastúpení: Julien Leclère a Jean-Marie Verlaine, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala 6. júna 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie o odvolaní z funkcie prijaté Európskou komisiou 13. októbra 2004 (SEC 2004 12 57 v konečnom znení) vo veci Andreasen Marta proti Komisii a následne obnovil žalobkyni pracovné miesto úradníka s rovnakým služobným postavením a triedou (teda A2 – AD15) z dôvodu porušenia článkov 6 ods. 1 EDĽP a 6, 9, 10 a 24 prílohy IX k Služobnému poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev,

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev na zaplatenie náhrady škody vo výške ekvivalentnej splatným mzdám od nadobudnutia platnosti napadnutého rozhodnutia do dňa vyhlásenia rozhodnutia Súdu prvého stupňa v dôsledku finančnej ujmy, ktorú žalobkyňa utrpela, teda 12 300 eur za každý uplynutý mesiac,

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev na zaplatenie sumy 1 000 000 eur z dôvodu odškodnenia za utrpenú morálnu ujmu,

               —

               subsidiárne, ak by sa Súd prvého stupňa domnieval, že nie je možné vyhovieť hlavnému návrhu žalobkyne, zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev na zaplatenie celkovej sumy zodpovedajúcej:

                           i)

                           súhrnu miezd žalobkyne prináležiacich až do veku 65 rokov (stanovený vek odchodu do dôchodku),

                           ii)

                           príslušnému príspevku do dôchodkového fondu žalobkyne,

                           iii)

                           1 000 000 eur ako odškodnenie za utrpenú morálnu ujmu,

               —

               zaviazal Komisiu na zaplatenie sumy 12 000 eur v prospech žalobkyne ako náhradu nákladov vynaložených žalobkyňou, ktoré nie sú zahrnuté do trov konania,

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť všetky výdavky a trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa bola vymenovaná rozhodnutím z 11. decembra 2001 na pracovné miesta Účtovník Komisie a Riaditeľ plnenia rozpočtu. Dňa 22. mája 2002 jej bolo pracovné miesto Účtovník odňaté. Výkon služby úradníka jej bol pozastavený s účinkami od 28. augusta 2002 a bolo proti nej začaté disciplinárne konanie. Disciplinárna komisia bola vytvorená v marci 2004. V nadväznosti na odporúčania disciplinárnej komisie bola žalobkyňa napadnutým rozhodnutím odvolaná z uvedených pracovných miest.
   Svojím prvým žalobným dôvodom namieta žalobkyňa neplatnosť konania vedúceho k jej odvolaniu z dôvodu, že v predmetnej veci neboli naplnené podmienky nestrannosti a nezávislosti stanovené článkom 8 prílohy IX k Služobnému poriadku, ako aj článkom 6 Európskeho dohovoru o ľudských právach. V tejto súvislosti tvrdí, na strane jednej, že audítori, ktorí proti nej vzniesli obvinenia, boli členmi orgánu povereného menovaním (AIPN), ktorý rozhodoval o jej odvolaní, a na strane druhej, že disciplinárna komisia bola okrem jednej výnimky zložená z úradníkov Komisie.
   Svojím druhým žalobným dôvodom žalobkyňa najmä tvrdí, že rozhodnutie o jej odvolaní predstavuje druhú disciplinárnu sankciu v jej neprospech, založenú na tých istých okolnostiach, ktoré viedli k okamžitému pozastaveniu výkonu jej služby a preto uloženú v rozpore s článkom 9 prílohy IX k Služobnému poriadku. V rámci toho istého žalobného dôvodu poukazuje na údajné prekročenie lehôt stanovených v článku 24 tej istej prílohy. Podľa žalobkyne uvedené prekročenie zakladá aj porušenie článku 6 Európskeho dohovoru o ľudských právach. Žalobkyňa naviac poukazuje na absenciu odôvodnenia napadnutého rozhodnutia, ako aj na údajnú neprimeranosť sankcie, ktorá jej bola udelená.


title: Vec T-262/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. júna 2017 – Kiseľov/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce Ukrajinu — Zmrazenie finančných prostriedkov — Obmedzenia v oblasti vstupu na územie členských štátov — Fyzická osoba, ktorá aktívne podporuje akcie alebo politiky narúšajúce alebo ohrozujúce Ukrajinu — Povinnosť odôvodnenia — Zjavne nesprávne posúdenie — Sloboda prejavu — Proporcionalita — Právo na obranu“)

text:
               31.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 249/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. júna 2017 – Kiseľov/Rada
   (Vec T-262/15) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce Ukrajinu - Zmrazenie finančných prostriedkov - Obmedzenia v oblasti vstupu na územie členských štátov - Fyzická osoba, ktorá aktívne podporuje akcie alebo politiky narúšajúce alebo ohrozujúce Ukrajinu - Povinnosť odôvodnenia - Zjavne nesprávne posúdenie - Sloboda prejavu - Proporcionalita - Právo na obranu“))
   (2017/C 249/35)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Dmitrij Konstantinovič Kiseľov (Korolev, Rusko) (v zastúpení: J. Linneker, solicitor, T. Otty, barrister a B. Kennelly, QC)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: V. Piessevaux a J.-P. Hix, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu po prvé rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/432 z 13. marca 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 70, 2015, s. 47), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2015/427 z 13. marca 2015, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 70, 2015, s. 1), po druhé rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/1524 zo 14. septembra 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 239, 2015, s. 157), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2015/1514 zo 14. septembra 2015, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 239, 2015, s. 30), po tretie rozhodnutia Rady (SZBP) 2016/359 z 10. marca 2016, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 67, 2016, s. 37), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2016/353 z 10. marca 2016, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 67, 2016, s. 1), a to v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Dmitrij Konstantinovič Kiseľov je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 7.9.2015.


title: Vec C-541/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinská republika) 25. októbra 2011 — Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/31

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinská republika) 25. októbra 2011 — Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ
      (Vec C-541/11)
      (2012/C 25/54)
      Jazyk konania: slovinčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Dovolateľ: Jožef Grilc

         Žalovaná: Slovensko zavarovalno združenje GIZ

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 6 ods. 1 druhý pododsek smernice 2000/26/ES (1) vykladať v tom zmysle, že orgán pre náhradu škody v členskom štáte, v ktorom má poškodená osoba bydlisko, má vecnú pasívnu legitimáciu v súdnom konaní, ktoré táto osoba — t. j. osoba, ktorá utrpela škodu následkom dopravnej nehody v inom členskom štáte, ako je štát bydliska poškodenej osoby, pričom nehoda bola spôsobená prevádzkou vozidla, ktoré bolo poistené v členskom štáte a ktoré sa tam obvykle nachádza — iniciuje so zámerom, aby jej bola vyplatená náhrada škody v prípade, že v lehote troch mesiacov odo dňa, keď táto osoba uplatnila nárok na náhradu škody u poisťovacej spoločnosti vozidla, ktoré nehodu spôsobilo, alebo u likvidačného zástupcu tejto spoločnosti, ani poisťovacia spoločnosť, ani jej likvidačný zástupca neposkytli na túto žiadosť odôvodnenú odpoveď?

         (1)  Ú. v. ES L 181, s. 65; Mim. vyd. 06/0036, s. 331.


title: Spojené veci T-57/04 a T-71/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  12. júna 2007 – Budějovický Budvar a Anheuser-Busch/ÚHVT (AB GENUINE Budweiser KING OF BEERS) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva obsahujúcej pojmy AB , genuine , budweiser , king of beers — Skoršia medzinárodná slovná ochranná známka BUDWEISER — Označenia pôvodu zapísané podľa Lisabonskej dohody — Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 4 nariadenia (ES) č. 40/94 — Čiastočné vyhovenie a čiastočné zamietnutie námietky )

text:
               21.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 170/19

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. júna 2007 – Budějovický Budvar a Anheuser-Busch/ÚHVT (AB GENUINE Budweiser KING OF BEERS)
   (Spojené veci T-57/04 a T-71/04) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva obsahujúcej pojmy ‚AB’, ‚genuine’, ‚budweiser’, ‚king of beers’ - Skoršia medzinárodná slovná ochranná známka BUDWEISER - Označenia pôvodu zapísané podľa Lisabonskej dohody - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 4 nariadenia (ES) č. 40/94 - Čiastočné vyhovenie a čiastočné zamietnutie námietky“)
   (2007/C 170/35)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca vo veci T-57/04: Budějovický Budvar (České Budějovice, Česká republika) (v zastúpení: F. Fajgenbaum, advokát)

      Žalobca vo veci T-71/04: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, Spojené štáty) (v zastúpení: pôvodne V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, D. Ohlgart a B. Goebel, neskôr V. von Bomhard, A. Renck, D. Ohlgart a B. Goebel, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral a I. de Medrano Caballero, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastníci v konaní pred Súdom prvého stupňa: Anheuser-Busch, Inc. (vo veci T-57/04) a Budějovický Budvar, národní podnik (vo veci T-71/04)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. decembra 2003 (veci R 1024/2001-2 a R 1000/2001-2) týkajúceho sa námietkového konania medzi Budějovický Budvar, národní podnik, a Anheuser-Busch, Inc.
   Výrok rozsudku

               1.

               Vo veci T-57/04:

                           —

                           žaloba sa zamieta,

                           —

                           Budějovický Budvar, národní podnik, je povinný nahradiť trovy konania.

               2.

               Vo veci T-71/04:

                           —

                           konanie sa zastavuje,

                           —

                           Anheuser-Busch, Inc. je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 94, 17.4.2004.


title: Vec T-276/07: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2010 — Martin/Parlament ( „Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov členov Európskeho parlamentu — Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm“ )

text:
               5.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/10

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2010 — Martin/Parlament
   (Vec T-276/07) (1)

   (Pravidlá o úhrade výdavkov a príspevkov členov Európskeho parlamentu - Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm)
   2011/C 38/13
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Hans-Peter Martin (Viedeň, Rakúsko) (v zastúpení: É. Boigelot, T. Bontinck a S. Woog, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: pôvodne H. Krück, D. Moore a C. Karamarcos, neskôr H. Krück, D. Moore a M. Windisch, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia generálneho tajomníka Európskeho parlamentu z 10. mája 2007, a prípadne aj rozhodnutia generálneho riaditeľa pre financie Parlamentu z 13. júna 2007, o vymáhaní, ktoré bolo prijaté na vykonanie tohto rozhodnutia z 10. mája 2007, ako aj každého ďalšieho rozhodnutia vykonávajúceho uvedené akty, ktoré by bolo prijaté počas konania

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               H.-P. Martin je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 211, 8.9.2007.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 18. novembra 2004 vo veci C-284/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht): Land Brandenburg proti Ursula Sass (Sociálna politika — Pracovníci mužského a ženského pohlavia — Článok 141 ES — Rovnosť odmeňovania — Smernica 76/207/EHS — Rovnaké zaobchádzanie — Materská dovolenka — Prechod do vyššej platovej triedy — Nezohľadnenie celkovej dĺžky materskej dovolenky čerpanej na základe právneho poriadku bývalej Nemeckej demokratickej republiky)

text:
               8.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/6

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 18. novembra 2004
   vo veci C-284/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht): Land Brandenburg proti Ursula Sass (1)

   (Sociálna politika - Pracovníci mužského a ženského pohlavia - Článok 141 ES - Rovnosť odmeňovania - Smernica 76/207/EHS - Rovnaké zaobchádzanie - Materská dovolenka - Prechod do vyššej platovej triedy - Nezohľadnenie celkovej dĺžky materskej dovolenky čerpanej na základe právneho poriadku bývalej Nemeckej demokratickej republiky)
   (2005/C 6/10)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-284/02, predmetom ktorej je návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Súdnemu dvoru Bundesarbeitsgericht (Nemecko), rozhodnutím z 21. marca 2002, doručený 2. augusta 2002, podľa článku 234 ES vo vzťahu ku konaniu medzi Land Brandenburg proti Ursula Sass, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia A. Rosas (spravodajca), R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts a S. von Bahr, generálny advokát: L. A. Geelhoed, súdny tajomník: F. Contet, hlavná referentka, vyhlásil dňa 18. novembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Smernica 76/207/EHS z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky, bráni tomu, aby kolektívna zmluva, akou je Bundes-Angestelltentarifvertrag-Ost (kolektívna zmluva zmluvných zamestnancov vo verejnom sektore vo východom Nemecku), vylúčila, aby sa do požadovanej doby započítala časť doby, počas ktorej pracovníčka čerpala v súlade s právnym poriadkom bývalej Nemeckej demokratickej republiky materskú dovolenku, ktorá presahuje ochrannú dobu stanovenú právnym poriadkom Nemeckej spolkovej republiky, ktorej sa týka uvedená kolektívna zmluva, keďže ciele a účel každej z týchto dovoleniek zodpovedajú cieľom ochrany ženy v tehotenstve a materstve, pričom túto ochranu upravuje článok 2 ods. 3 uvedenej smernice. Preskúmanie toho, či sú tieto podmienky splnené, prináleží vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. ES C 261 zo dňa 26.10.2002


title: Vec T-341/16: Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. mája 2017 – De Masi/Komisia („Žaloba o neplatnosť — Prístup k dokumentom — Žiadosť o prístup k dokumentom podaná z dôvodu medziinštitucionálnej spolupráce podľa článku 230 ZFEÚ — Dokumenty týkajúce sa prác skupiny ‚kódex správania (zdaňovanie podnikov)‘ zavedený Radou — Akt, proti ktorému nie je možné podať opravný prostriedok — Neprípustnosť“)

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/28

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 4. mája 2017 – De Masi/Komisia
   (Vec T-341/16) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Prístup k dokumentom - Žiadosť o prístup k dokumentom podaná z dôvodu medziinštitucionálnej spolupráce podľa článku 230 ZFEÚ - Dokumenty týkajúce sa prác skupiny ‚kódex správania (zdaňovanie podnikov)‘ zavedený Radou - Akt, proti ktorému nie je možné podať opravný prostriedok - Neprípustnosť“))
   (2017/C 221/40)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Fabio De Masi (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: A. Fischer-Lescano, professeur)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Erlbacher a J. Baquero Cruz, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu rozhodnutia, ktoré obsahuje list Komisie z 8. júna 2016 odpovedajúci na žiadosť predsedu Osobitného výboru Európskeho parlamentu pre daňové rozhodnutia a ďalšie opatrenia podobného charakteru (TAXE 2) o úplný prístup k dokumentom skupiny „kódex správania (zdaňovanie podnikov)“

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Fabio De Masi znáša vlastné trovy konania je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 287, 8.8.2016.


title: Výmaz veci T-67/97

text:
               3.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/63

         Výmaz veci T-67/97 (1)

   (2005/C 217/133)

      (Jazyk konania: holandčina)

   Uznesením zo 16. júna 2005 predseda piatej komory Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci T-67/97: J.P.M. Wolfs proti Rade Európskej Únie a Komisii Európskych spoločenstiev.

      (1)  Ú. v. ES C 142, 10.5.1997


title: Vec T-123/05: Žaloba podaná 11. marca 2005: Olivier Chassagne proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               14.5.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 115/36

         Žaloba podaná 11. marca 2005: Olivier Chassagne proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-123/05)
   (2005/C 115/65)
   Jazyk konania: francúzština
   Olivier Chassagne, bydliskom v Bruseli, v zastúpení: Stéphane Rodrigues a Yola Minatchy, advokáti, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 11. marca 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1.

               zrušil rozhodnutie orgánu povereného menovaním z 9. decembra 2004, ktoré je odpoveďou na sťažnosť žalobcu z 28. mája 2004, a uložil mu povinnosť vyvodiť z toho príslušné dôsledky,

               2.

               rozhodol, že akákoľvek diskriminácia, ktorá je neodôvodnená a objektívne neodôvodniteľná, a je založená na príslušnosti alebo nepríslušnosti, v geografickom zmysle, k miestu pôvodu a/alebo miestu výkonu práce na európskom kontinente, je nezákonná, a preto prehlásil za neplatný odsek 4 článku 8 Prílohy VII predchádzajúceho znenia Služobného poriadku,

               3.

               pripomenul, nezávisle od vyššie uvedeného, že Réunion je integrálnou súčasťou Spoločenstva v zmysle článku 299 ods. 2 Zmluvy ES a takisto na neho vzťahuje na základe pristúpenia členského štátu, ktorého je príslušníkom, k Zmluve ESUO a Zmluve o Európskej únii a zdôraznil, že v tomto smere európski úradníci pochádzajúci z takéhoto územia majú právo na rovnaké zaobchádzanie ako úradníci pochádzajúci, v geografickom zmysle, z európskeho územia členského štátu,

               4.

               priznal žalobcovi symbolické jedno euro ako náhradu utrpenej morálnej ujmy a čiastku 7 200 eur ako náhradu utrpenej finančnej škody,

               5.

               zaviazal žalovanú nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca namieta proti rozhodnutiu Komisie, ktorým mu nebol priznaný, ako úradníkovi pochádzajúcemu z francúzskeho zámorského územia, prospech z článku 8 ods. 1 až 3 Prílohy VII Služobného poriadku, v znení platnom pred 1. májom 2004.
   Na podporu svojej žaloby sa žalobca odvoláva na nezákonnosť právneho základu napadnutého rozhodnutia, teda článku 8 ods. 4 Prílohy VII predchádzajúceho znenia Služobného poriadku úradníkov. Podľa žalobcu chýba tomuto ustanoveniu odôvodnenie, je diskriminačné a porušuje článok 21 ods. 1 Európskej charty základných práv Európskej únie.
   Žalobca sa okrem toho odvoláva na porušenie povinnosti odôvodnenia a viacerých predpisov a všeobecných zásad práva Spoločenstva, konkrétne porušenia povinnosti starostlivosti, a dopustenia sa zjavnej chyby v posúdení, zásady rovnakého zaobchádzania a zásady dobrej správy.