title: Uznesenie Súdneho dvora (štvrtá komora) z 10. marca 2005 vo veci C-178/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht): Franz Marhold proti Land Baden-Württemberg (Článok 104 ods. 3 rokovacieho poriadku — Pracovníci — Úradníci pracujúci pre zamestnávateľov vnútroštátneho verejného sektoru — Univerzitný profesor — Priznanie špeciálnej ročnej odmeny)

text:
               23.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/21

         Uznesenie Súdneho dvora
   (štvrtá komora)
   z 10. marca 2005
   vo veci C-178/04 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht): Franz Marhold proti Land Baden-Württemberg (1)

   (Článok 104 ods. 3 rokovacieho poriadku - Pracovníci - Úradníci pracujúci pre zamestnávateľov vnútroštátneho verejného sektoru - Univerzitný profesor - Priznanie špeciálnej ročnej odmeny)
   (2005/C 182/39)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-178/04, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES podaný rozhodnutím Bundesverwaltungsgericht z 28. januára 2004 a doručený Súdnemu dvoru 15. apríla 2004, ktorý súvisí s konaním: Franz Marhold proti Land Baden-Württemberg, Súdny dvor (štvrtá komora), v zložení: predseda štvrtej komory K. Lenaerts, sudcovia J. N. Cunha Rodrigues a E. Levits (spravodajca), generálna advokátka: C. Stix-Hackl, tajomník: R. Grass, vydal 10. marca 2005 uznesenie, ktorého výrok znie:
   S článkom 39 ES je v rozpore vnútroštátne právna úprava, ktorá odmieta priznať nárok na osobitnú špeciálnu odmenu úradníkovi, ktorý skončil služobný pomer pred 31. marcom nesledujúceho roku, aby vykonával funkciu vo verejnej službe iného členského štátu, pričom priznáva takúto odmenu, ak nové zamestnanie úradníka patrí do vnútroštátnej verejnej služby.

      (1)  Ú. v. EÚ C 156, 12. 6.2004.


title: Vec T-337/06: Žaloba podaná 28. novembra 2006 – UniCredito Italiano/ÚHVT – Union Investment Privatfonds (UniCredit Wealth Management)

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/79

         Žaloba podaná 28. novembra 2006 – UniCredito Italiano/ÚHVT – Union Investment Privatfonds (UniCredit Wealth Management)
   (Vec T-337/06)
   (2006/C 326/161)
   Jazyk žaloby: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: UniCredito Italiano SpA (Janov, Taliansko) (v zastúpení: G. Floridia a R. Floridia. advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Union Investment Privatfonds GmbH
   Návrh žalobkyne

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka: slovná ochranná známka „UniCredit Wealth Management“ (prihláška č. 2.330.066) pre výrobky a služby tried 16, 35, 36, 41 a 42.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Union Investment Privatfonds GmbH.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: nemecké slovné ochranné známky „UNIFONDS“ (č. 991.995) a „UNIRAK“ (č. 991.997) a obrazová ochranná známka „UNIZINS“ (č. 2.016.954) pre služby triedy 36 (kapitálové investície).

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné uznanie námietky v rozsahu, v akom sa uznáva pravdepodobnosť zámeny v súvislosti s kapitálovými investíciami.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie žaloby.

      Dôvody žaloby: nesprávne uplatnenie teórie o rozšírenom rozsahu ochrany sériových ochranných známok vypracovanej Súdom prvého stupňa v rozsudku z 23. februára 2006 vo veci T-194/03, Bainbridge.


title: Vec C-96/06: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  13. marca 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg – Nemecko) – Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Nariadenie (ES) č. 615/98 — Smernica 91/628/EHS — Vývozné náhrady — Zamietnutie — Nedodržanie smernice 91/628/EHS — Narušené blaho zvierat — Dôkazné bremeno — Neexistencia dôkazov)

text:
               9.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 116/3

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 13. marca 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg – Nemecko) – Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Vec C-96/06) (1)

   (Nariadenie (ES) č. 615/98 - Smernica 91/628/EHS - Vývozné náhrady - Zamietnutie - Nedodržanie smernice 91/628/EHS - Narušené blaho zvierat - Dôkazné bremeno - Neexistencia dôkazov)
   (2008/C 116/05)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Viamex Agrar Handels GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Finanzgericht Hamburg – Výklad článku 5 ods. 3 nariadenia Komisie (ES) č. 615/98 z 18. marca 1998, ktorým sa stanovujú osobitné podrobné pravidlá uplatňovania opatrení formou vývozných náhrad vzhľadom na pohodu živého hovädzieho dobytka počas prepravy [ktorým sa stanovujú osobitné pravidlá uplatňovania režimu vývozných náhrad vzhľadom na blaho živého hovädzieho dobytka počas prepravy – neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 82, s. 19) – Možnosť príslušného orgánu odmietnuť poskytnutie vývozných náhrad, ak usúdi, že „na základe… všetkých dostupných údajov“ neboli dodržané ustanovenia smernice Rady 91/628/EHS z 19. novembra 1991 o ochrane zvierat počas prepravy, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 90/425/EHS a 91/496/EHS (Ú. v. ES L 340, s. 17; Mim. vyd. 03/012, s. 133) – Dôkazné bremeno – Odmietnutie náhrad z dôvodu použitia plavidla zapísaného na zoznam plavidiel nevyhovujúcich požiadavkám smernice 91/628/EHS („negatívny zoznam“), pričom neexistovali indície umožňujúce vyvodiť záver, že skutočne došlo k narušeniu blaha zvierat
   Výrok rozsudku

               1.

               Napriek dokumentom predloženým vývozcom podľa článku 5 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 615/98 z 18. marca 1998, ktorým sa stanovujú osobitné pravidlá uplatňovania režimu vývozných náhrad vzhľadom na blaho živého hovädzieho dobytka počas prepravy, príslušný orgán môže dospieť k záveru, že smernica Rady 91/628/EHS z 19. novembra 1991 o ochrane zvierat počas prepravy, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 90/425/EHS a 91/496/EHS, zmenená a doplnená smernicou Rady 95/29/ES z 29. júna 1995, nebola dodržaná v zmysle článku 5 ods. 3 tohto nariadenia. Príslušný orgán však k tomuto záveru môže dospieť len na základe dokumentov uvedených v článku 5 nariadenia č. 615/98, správ uvedených v článku 4 tohto nariadenia týkajúcich sa zdravia zvierat alebo na základe všetkých ostatných objektívnych informácií, ktoré majú dosah na blaho týchto zvierat a môžu spochybniť dokumenty predložené vývozcom, pričom je prípadne na vývozcovi, aby preukázal, v čom nie sú dôkazy, na ktoré sa odvoláva príslušný orgán pri závere o nedodržaní smernice 91/628, zmenenej a doplnenej smernicou 95/29, relevantné.

               2.

               Podľa článku 5 ods. 3 nariadenia č. 615/98 môže príslušný orgán odmietnuť vývoznú náhradu z dôvodu nedodržania ustanovení smernice 91/628, zmenenej a doplnenej smernicou 95/29, o zdraví zvierat, aj keď žiaden dôkaz neumožňuje konštatovať, že blaho prepravovaných zvierat bolo konkrétne narušené.

      (1)  Ú. v. EÚ C 96, 22.4.2006.


title: Vec C-92/12 PPU: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  26. apríla 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Ireland — Írsko) — Health Service Executive/SC, AC [Právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností — Nariadenie (ES) č. 2201/2003 — Maloleté dieťa s obvyklým pobytom v Írsku, kde bolo opakovane umiestňované — Agresívne správanie a správanie, ktoré je nebezpečné pre dieťa samé — Rozsudok o umiestnení dieťaťa do uzavretého zariadenia v Anglicku — Vecná pôsobnosť nariadenia — Článok 56 — Spôsoby konzultácie a vyjadrenia súhlasu — Povinnosť uznať alebo vyhlásiť vykonateľnosť rozsudku o umiestnení dieťaťa do uzavretého zariadenia — Predbežné opatrenia — Naliehavé prejudiciálne konanie]

text:
               30.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 194/5

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 26. apríla 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Ireland — Írsko) — Health Service Executive/SC, AC
   (Vec C-92/12 PPU) (1)

   (Právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností - Nariadenie (ES) č. 2201/2003 - Maloleté dieťa s obvyklým pobytom v Írsku, kde bolo opakovane umiestňované - Agresívne správanie a správanie, ktoré je nebezpečné pre dieťa samé - Rozsudok o umiestnení dieťaťa do uzavretého zariadenia v Anglicku - Vecná pôsobnosť nariadenia - Článok 56 - Spôsoby konzultácie a vyjadrenia súhlasu - Povinnosť uznať alebo vyhlásiť vykonateľnosť rozsudku o umiestnení dieťaťa do uzavretého zariadenia - Predbežné opatrenia - Naliehavé prejudiciálne konanie)
   2012/C 194/08
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   High Court of Ireland

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Health Service Executive

      Žalovaní: SC, AC

      za účasti: Attorney General

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — High Court of Ireland — Výklad článku 56 nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000 (Ú. v. EÚ L 338, s. 1; Mim. vyd. 19/06, s. 243) — Vecná pôsobnosť nariadenia — Rozhodnutie írskeho súdu umiestniť dieťa s obvyklým pobytom v Írsku do „ochrannej výchovy“ v zariadení terapeutickej a výchovnej starostlivosti v Spojenom kráľovstve — Podmienky konzultácie a súhlasu na zabezpečenie účinnej ochrany dieťaťa — Povinnosť, aby rozhodnutie o umiestnení dieťaťa do „ochrannej výchovy“ bolo uznané a/alebo vyhlásené za vykonateľné pred umiestnením?

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok súdu jedného členského štátu, ktorým sa nariaďuje umiestnenie dieťaťa do uzavretého zariadenia terapeutickej a výchovnej starostlivosti nachádzajúceho sa v inom členskom štáte na účely jeho vlastnej ochrany, s ktorým sa spája odňatie slobody na určitý čas, patrí do vecnej pôsobnosti nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000.

               2.

               Súhlas stanovený v článku 56 ods. 2 nariadenia č. 2201/2003 musí pred prijatím rozsudku o umiestnení dieťaťa poskytnúť príslušný verejnoprávny orgán. Nepostačuje, aby svoj súhlas poskytlo zariadenie, do ktorého má byť dieťa umiestnené. Za okolností, o aké ide vo veci samej, keď súd členského štátu, ktorý rozhodol o umiestnení, má pochybnosti o tom, či bol súhlas v dožiadanom členskom štáte udelený platne, pretože nebolo možné s istotou určiť, ktorý orgán bol príslušným orgánom v tomto poslednom uvedenom štáte, je možná náprava s cieľom ubezpečiť sa, že požiadavka súhlasu podľa článku 56 nariadenia č. 2201/2003 bola v celom rozsahu dodržaná.

               3.

               Nariadenie č. 2201/2003 sa má vykladať v tom zmysle, že rozsudok súdu členského štátu, ktorým sa nariaďuje umiestnenie dieťaťa proti jeho vôli do uzavretého zariadenia nachádzajúceho sa v inom členskom štáte, sa musí pred jeho vykonaním v dožiadanom členskom štáte vyhlásiť za vykonateľný v tomto členskom štáte. S cieľom zachovania potrebného účinku nariadenia musí byť rozsudok dožiadaného členského štátu o návrhu na vyhlásenie vykonateľnosti prijatý obzvlášť rýchlo, pričom odvolaniam podaným proti takémuto rozsudku dožiadaného štátu nemožno priznať odkladný účinok.

               4.

               Ak bol súhlas s umiestnením podľa článku 56 ods. 2 nariadenia č. 2201/2003 poskytnutý na určitý čas, neuplatní sa na rozsudky, ktorých predmetom je predĺženie doby umiestnenia. V takomto prípade treba požiadať o nový súhlas. Rozsudok o umiestnení prijatý v jednom členskom štáte, ktorý bol vyhlásený za vykonateľný v druhom členskom štáte, sa môže v tomto druhom členskom štáte vykonať iba po dobu uvedenú v tomto rozsudku o umiestnení.

      (1)  Ú. v. EÚ C 133, 5.5.2012.


title: Vec T-495/11: Žaloba podaná 19. septembra 2011 — Streng/ÚHVT — Gismondi (PARAMETRICA)

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/37

         Žaloba podaná 19. septembra 2011 — Streng/ÚHVT — Gismondi (PARAMETRICA)
   (Vec T-495/11)
   2011/C 347/67
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Michael Streng (Erding, Nemecko) (v zastúpení: A. Pappert, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Fulvio Gismondi (Rím, Taliansko)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 19. júla 2011 vo veci R 1348/2010-4 a vrátil vec na konanie štvrtému odvolaciemu senátu, a

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „PARAMETRICA“ pre služby zaradené do tried 36 a 42 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 6048433.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobca.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: nemecká slovná ochranná známka „parameta“ zapísaná pod č. 30311096 pre služby zaradené do tried 35, 38, 41 a 42.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: vyhovenie námietke v plnom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie rozhodnutia námietkového oddelenia a zamietnutie námietky.

      Dôvody žaloby: porušenie pravidla 19 ods. 2 a 3 v spojení s pravidlom 98 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 2868/95, nakoľko odvolací senát nesprávne posúdil, že predložené dokumenty obsahujúce WIPO INID kódy nie sú v jazyku konania a/alebo spolu s písomným prekladom z 3. novembra 2008 nepredstavujú „preklad“ v zmysle pravidla 98 ods. 1 nariadenia č. 2868/95.


title: Vec T-735/15: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. decembra 2016 – The Art Company B & S/EUIPO – Manifatture Daddato et Laurora (SHOP ART) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie SHOP ART — Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie art — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               23.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/31

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. decembra 2016 – The Art Company B & S/EUIPO – Manifatture Daddato et Laurora (SHOP ART)
   (Vec T-735/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie SHOP ART - Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie art - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2017/C 022/41)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: The Art Company B & S, SA (Quel, Španielsko) (v zastúpení: L. Sánchez Calderón a J. Villamor Muguerza, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Palmero Cabezas, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Manifatture Daddato SpA (Barletta, Taliansko) (v zastúpení: D. Russo, advokát)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Sabina Laurora (Trani, Taliansko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 8. októbra 2015 (vec R 3050/2014-1), týkajúcemu sa námietkového konania medzi The Art Company B & S na jednej strane a Manifatture Daddato a S. Laurora na druhej strane

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 8. októbra 2015 (vec R 3050/2014-1) sa zrušuje.

               2.

               Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 68, 22.2.2016.


title: Vec C-95/15 P: Odvolanie podané 24. februára 2015: H & R ChemPharm GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 12. decembra 2014 vo veci T-551/08, H & R ChemPharm GmbH/Európska komisia

text:
               27.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/43

         Odvolanie podané 24. februára 2015: H & R ChemPharm GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 12. decembra 2014 vo veci T-551/08, H & R ChemPharm GmbH/Európska komisia
   (Vec C-95/15 P)
   (2015/C 138/57)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: H & R ChemPharm GmbH (v zastúpení: M. Klusmann a S. Thomas, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 12. decembra 2013 vo veci T-551/08 v celom rozsahu v časti, ktorá sa týka žalobkyne,

               —

               podporne primerane znížiť pokutu vo výške 22 milińov eur, ktorá bola žalobkyni uložená v článku 2 napadnutého rozhodnutia z 1. októbra 2008,

               —

               ďalej podporne vrátiť vec Všeobecnému súdu Európskej únie na nové rozhodnutie,

               —

               zrušiť náklady, ktoré boli uložené vo výške 10  000 eur podľa článku 90 písm. a) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu,

               —

               uložiť žalovanej povinnosť nahradiť trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolanie smeruje proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 12. decembra 2014 (č. 651533) vo veci T-551/08, H & R ChemPharm GmbH/Európska komisia, v ktorom Všeobecný súd zamietol návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie č. K(2008) 5476 final z 1. októbra 2008 (vec COMP/39181 – Sviečkové vosky) v rozsahu, v ktorom sa týka žalobkyne.
   Odvolateľka (a žalobkyňa v prvostupňovom konaní) opiera svoje odvolanie o tieto dôvody:

               1.

               V prvom odvolacom dôvode odvolateľka vytýka okrem iného porušenie článku 81 ES [teraz článok 101 ZFEÚ] z dôvodu nedostatočného a rozporuplného odôvodnenia rozsudku v súvislosti so štruktúrou a zodpovednosťou odvolateľky, ktorým Všeobecný súd odôvodnil jej porušenie článku 81 ES. Zásadný rozpor spočíva v tom, že Všeobecný súd považoval odvolateľku a podnik Tudapetrol, ktorý s ňou nie je spojený, za jeden celok na účely pripočítateľnosti protiprávneho konania, pri uložení pokuty ale vychádzal z dvoch oddelených podnikov. Vzhľadom na to, že z odôvodnenia rozsudku nevyplýva, či medzi odvolateľkou a Tudapetrolom existuje spoločný podnik alebo ide o dva oddelené podniky, odvolateľka tvrdí, že došlo k porušeniu povinnosti odôvodnenia (článok 296 ZFEÚ) a jej základného práva na obhajobu.

               2.

               V druhom odvolacom dôvode odvolateľka vytýka, že došlo k protiprávnemu pripočítaniu konania jedného zamestnanca, ktorý súbežne pracoval vo viacerých právne samostatných podnikoch. Odvolateľka namieta voči tomu, že jej bolo pripočítané konanie tohto zamestnanca, bez toho, aby súd zistil, či tento zamestnanec protiprávne konal v konečnom dôsledku aj za odvolateľku. Právny názor Všeobecného súdu je tu v rozpore s článkom 81 ES. Všeobecný súd zároveň porušil právo na spravodlivé súdne konanie, pretože na základe právne neprijateľného odôvodnenia odmietol dôkaz navrhnutý odvolateľkou týkajúci sa skutočných úloh zamestnanca (porušenie článku 6 EDĽP).

               3.

               V treťom odvolacom dôvode odvolateľka vytýka nesprávny výklad článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003 (1) v súvislosti s obratom, z ktorého sa vypočítala výška pokuty. Nesprávnosť výkladu spočíva v tom, že Všeobecný súd do výpočtu pokuty zahrnul aj obrat podniku, ktorý sa protiprávneho konania jednoznačne nezúčastnil a s odvolateľkou netvorí hospodársky celok. V rozsudku súčasne chýba akékoľvek právne odôvodnenie toho, prečo sa do výpočtu pokuty zarátali aj obraty tretích subjektov napriek chýbajúcej existencii hospodárskeho celku. Argumentácia Všeobecného súdu je preto nielen v rozpore s článkom 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003, ale aj v rozpore s požiadavkami judikatúry týkajúcimi sa riadneho odôvodnenia (článok 296 ZFEÚ).

               4.

               Vo štvrtom odvolacom dôvode sa vytýka, že Všeobecný súd pri stanovení pokuty vzal do úvahy obraty spoločností, ktoré sa získali až na konci obdobia vytýkaného protiprávneho konania, a tieto obraty extrapoloval na celé vytýkané obdobie účasti na protiprávnom konaní. Toto konanie je v rozpore s postupom Všeobecného súdu v súbežnom rozsudku vo veci Esso (2). V rozsudku Esso ten istý súd v rovnakej veci o tomto bode rozhodol, že také konanie Komisie vedie k umelému zvýšeniu obratu, ktorý je základom pre výpočet pokuty. Toto nerovné zaobchádzanie predstavuje porušenie článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003. Keďže Všeobecný súd nezaujal k týmto námietkam odvolateľky nijaké stanovisko, ide súčasne o nedostatočné odôvodnenie napadnutého rozsudku (článok 296 ZFEÚ). Odvolateľka vytýka aj chyby Všeobecného súdu pri výpočte obratu, ktoré vedú k dvojitému zohľadneniu obratov, čo je v rozpore s článkom 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003.

               5.

               V piatom odvolacom dôvode odvolateľka vytýka niekoľko právnych pochybení pri stanovení pokuty, predovšetkým neprimeranosť pokuty, ktorá jej bola uložená, v porovnaní s ostatnými podnikmi, ktoré sa zúčastnili protiprávneho konania (porušenie článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003). Odvolateľka vytýka, že Všeobecný súd neprihliadol na rozdiely v stupni závažnosti podielu na protiprávnom konaní odvolateľky v porovnaní s ostatnými zúčastnenými podnikmi, a vytýka aj neprimerané zohľadnenie veľkosti podniku.

               6.

               V šiestom odvolacom dôvode odvolateľka uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri určení výšky nákladov, keď odvolateľke uložil povinnosť nahradiť bližšie neurčené, údajne dodatočné a odvolateľkou spôsobené náklady konania (porušenie článku 90 písm. a) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, ako aj článku 296 ZFEÚ a článku 6 EDĽP). Takéto náklady podľa odvolateľky neexistujú a pred rozhodnutím o nich nebola vypočutá.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).

      (2)  T-540/08, EU:T:2014:630.


title: Vec T-245/13: Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. septembra 2015 – Spojené kráľovstvo/Komisia („EPUZF — Záručná sekcia — EPUZF a EPFRV — Výdavky vylúčené z financovania — Režim jednotnej platby — Kľúčové kontroly — Dodatočné kontroly — Články 51, 53, 73 a 73a nariadenia (ES) č. 796/2004“)

text:
               19.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 346/22

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 4. septembra 2015 – Spojené kráľovstvo/Komisia
   (Vec T-245/13) (1)

   ((„EPUZF - Záručná sekcia - EPUZF a EPFRV - Výdavky vylúčené z financovania - Režim jednotnej platby - Kľúčové kontroly - Dodatočné kontroly - Články 51, 53, 73 a 73a nariadenia (ES) č. 796/2004“))
   (2015/C 346/24)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne C. Murrell, M. Holt a E. Jenkinson, neskôr M. Holt, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci D. Wyatt, QC, a V. Wakefield, barrister)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: P. Rossi a K. Skelly, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2013/123/EÚ z 26. februára 2013, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 67, s. 20), v rozsahu, v akom sa rozhodnutie týka položky v prílohe 1 týkajúcej sa extrapolovanej opravy výdavkov vo výške 5,19 %, ktoré vznikli Severnému Írsku (Spojené kráľovstvo) v rozpočtovom roku 2010, vo výške 16 513 582,57 eura.

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znáša okrem svojich vlastných trov konania trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 189, 29.6.2013.


title: Vec T-364/15 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 7. apríla 2016 – ADR Center/Komisia („Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Arbitrážna doložka — Zmluvy uzavreté na účely uskutočnenia projektov podporovaných Úniou v rámci programu ‚Civilná justícia‘ — Vykonateľné rozhodnutie Komisie o vymáhaní vyplatených prostriedkov — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“)

text:
               30.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/31

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 7. apríla 2016 – ADR Center/Komisia
   (Vec T-364/15 R)
   ((„Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Arbitrážna doložka - Zmluvy uzavreté na účely uskutočnenia projektov podporovaných Úniou v rámci programu ‚Civilná justícia‘ - Vykonateľné rozhodnutie Komisie o vymáhaní vyplatených prostriedkov - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“))
   (2016/C 191/41)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: ADR Center Srl (Rím, Taliansko) (v zastúpení: L. Tantalo, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Cappelletti a J. Estrada de Solà, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na odklad núteného výkonu rozhodnutia Komisie K(2015) 3117 final zo 4. mája 2015 týkajúceho sa vymoženia sumy 432 637,97 eura zvýšenej o úroky, ktorú je spoločnosť ADR Center Srl povinná vrátiť v zmysle oznámení o dlhu č. 3241408192 a 3241409206, ktoré sa týkajú súm 155 507,97 eura, resp. 277 130 eur

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               Uznesenie z 22. januára 2016 sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka veci T-364/15 R.

               3.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec C-407/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden 5. septembra 2007 – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing/Staatssecretaris van Financiën

text:
               24.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden 5. septembra 2007 – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing/Staatssecretaris van Financiën
   (Vec C-407/07)
   (2007/C 283/24)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Prejudiciálna otázka
   Má sa článok 13 A ods. 1 písm. f) šiestej smernice (1) vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje aj na tie služby poskytované skupinami uvedenými v tomto ustanovení ich členom, ktoré sú priamo potrebné na poskytovanie tých služieb členov, ktoré sú oslobodené od dane alebo ktoré dani nepodliehajú a za ktoré sa nevyžaduje vyšší poplatok, než je výška výdavkov vynaložených na tieto služby, ak sú tieto služby poskytované len jednému alebo viacerým členom?

      (1)  Šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec C-311/12: Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 7. februára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeitsgericht Nienburg — Nemecko) — Heinz Kassner/Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG

text:
               13.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 108/19

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora zo 7. februára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeitsgericht Nienburg — Nemecko) — Heinz Kassner/Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG
   (Vec C-311/12) (1)

   2013/C 108/48
   Jazyk konania: nemčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 287, 22.9.2012.


title: Vec C-312/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesarbeitsgericht Köln (Nemecko) 29. júna 2010 — Spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko/Melanie Klinz

text:
               9.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesarbeitsgericht Köln (Nemecko) 29. júna 2010 — Spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko/Melanie Klinz
   (Vec C-312/10)
   ()
   2010/C 274/04
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landesarbeitsgericht Köln

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko

      Žalovaná: Melanie Klinz

      Prejudiciálne otázky

      Otázka 1:

               a)

               Je zlučiteľné so zmyslom a účelom doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú v prílohe smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 (1), aby sa v rámci právneho posúdenia, či je v konkrétnom prípade predĺženie zmluvy na dobu určitú odôvodnené objektívnymi dôvodmi v zmysle doložky 5 bodu 1 písm. a) rámcovej dohody, vychádzalo výlučne zo situácie v čase uzatvorenia zmluvy o predĺžení, bez ohľadu na to, koľko zmlúv na dobu určitú tejto zmluve predchádzalo, alebo

               b)

               zmysel a účel doložky 5 bod 1 písm. a) rámcovej dohody, ktorý spočíva v zabránení zneužívania opakovaného uzatvárania pracovných zmlúv, prikazuje, aby sa na pojem „objektívny dôvod“ kládli o to prísnejšie požiadavky, o čo viac opakovane po sebe uzatvárané pracovné zmluvy na dobu určitú predchádzali zmluve, ktorá je predmetom skúmania, resp. čím dlhší bol čas, v priebehu ktorého dotknutý zamestnanec už predtým pracoval na základe opakovane uzatváraných zmlúv na dobu určitú?

      Otázka 2:

   Bráni doložka 5 bod 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú uplatneniu normy vnútroštátneho práva, ako je § 14 ods. 1 druhá veta bod 7 TzBfG (Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge, ďalej len „TzBfG“) (zákon o pracovnom pomere na kratší pracovný čas a o zmluvách na dobu určitú), na základe ktorej sú opakovane uzatvárané pracovné zmluvy na dobu určitú odôvodnené len vo verejnej službe „objektívnym dôvodom“, že zamestnanec je platený z rozpočtových prostriedkov, ktoré sú podľa rozpočtových predpisov určené na pracovné pomery na dobu určitú, pričom pokiaľ ide o zamestnávateľov v súkromnom sektore, takéto hospodárske dôvody sa neuznávajú za „objektívny dôvod“?

      Otázka 3:

               a)

               Je norma opísaná v prejudiciálnej otázke č. 2 (v tomto prípade § 14 ods. 1 druhá veta bod 7 TzBfG) v súlade s rámcovou dohodou v prípade, ak rozpočtová norma, na ktorú odkazuje § 14 ods. 1 druhá veta bod 7 TzBfG, obsahuje dostatočne konkrétne účel časového obmedzenia, ktorý súvisí najmä s predmetnými činnosťami a podmienkami ich vykonávania (pozri rozsudok Súdneho dvora zo 4. júla 2006, Adeneler a i., C-212/04 Zb. s. I-6057, bod 2 výroku)?

         V prípade kladnej odpovede na otázku 3a):

               b)

               Je účel stanovený dostatočne konkrétne, ak zákon o rozpočte, v tomto prípade § 7 ods. 3 HG NRW 2004/05 (krajinský zákon Severného Porýnia-Vestfálska), len stanovuje, že rozpočtové prostriedky sú určené na pracovnú činnosť na dobu určitú „pomocnej pracovnej sily“?

         V prípade kladnej odpovede na otázku 3b):

               c)

               Platí to aj vtedy, ak sa pod činnosťou, ktorú vykonáva „pomocná pracovná sila“, v tomto zmysle rozumie nielen činnosť, ktorá slúži buď na pokrytie prechodne zvýšeného množstva práce, alebo na dočasné zastúpenie stáleho zamestnanca v jeho pracovnej činnosti, ale aj ak sa pojem „pomocná pracovná sila“ považuje za už naplnený, keď je zamestnanec platený z rozpočtových prostriedkov uvoľnených tým, že stály zamestnanec pracujúci na rovnakom pracovnom mieste, nemôže dočasne vykonávať svoju prácu, hoci „pomocná pracovná sila“ plní také úlohy, ktoré možno priradiť k trvalej potrebe zamestnávateľa a ktoré obsahovo nesúvisia s činnosťou vykonávanou prechodne neprítomným stálym zamestnancom, alebo

               d)

               Je výklad pojmu „pomocná pracovná sila“ opísaný v otázke 3c) v rozpore so zmyslom a účelom rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorým je zabrániť zneužívaniu opakovaného uzatvárania pracovných zmlúv na dobu určitú, ako aj v rozpore so zásadou stanovenou v rozsudku Súdneho dvora z 23. apríla 2009, Angelidaki a i., C-378/07 až C-380/07, Zb. s.I-3071, bod 2 výroku), podľa ktorého doložke 5 bodu 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú odporuje vnútroštátna právna úprava, na základe ktorej „opätovné uzatvorenie pracovných zmlúv na dobu určitú vo verejnom sektore je považované za odôvodnené „objektívnymi dôvodmi“ v zmysle uvedenej doložky, a to len na základe toho, že tieto zmluvy sú založené na zákonných ustanoveniach, ktoré umožňujú, aby boli opätovne uzatvorené na účely uspokojenia určitých dočasných potrieb, zatiaľ čo v skutočnosti sú tieto potreby trvalé a dlhodobé“?

      Otázka 4:

   Porušuje členský štát doložku 8 bod 3 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ak v zákone, ktorý má zabezpečiť prebratie smernice 1999/70/ES do vnútroštátneho právneho poriadku, vo všeobecnosti zavedie pre celú verejnú službu rozpočtový dôvod opísaný v otázke č. 2, ktorý vo vnútroštátnom právnom poriadku už existoval pred prijatím smernice 1999/70/ES v porovnateľnej forme len v menších podoblastiach verejnej služby (vo vysokom školstve)? Spôsobuje taký rozpor vznik povinnosti už neuplatňovať vnútroštátnu normu?

      (1)  Ú. v. ES L 175, 10.7.1999, s. 43; Mim. vyd. 05/03, s. 368.


title: Uznesenie Súdu prvého stupňa z 8. marca 2005 vo veci T-84/04, Axiom Medical, Inc. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (Ochranná známka Spoločenstva — Námietky — Späťvzatie námietok — Zastavenie konania)

text:
               25.6.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/22

      UZNESENIE SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 8. marca 2005
   vo veci T-84/04, Axiom Medical, Inc. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietky - Späťvzatie námietok - Zastavenie konania)
   (2005/C 155/44)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci T-84/04, Axiom Medical, Inc., so sídlom v Rancho Dominguez (Spojené štáty americké), v zastúpení: R. Köbbing, advokát, proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), (splnomocnený zástupca: G. Schneider), ďalší účastník pred odvolacím senátom ÚHVT: Paul Hartmann Aktiengesellschaft, so sídlom v Heidenheime (Nemecko), predmetom ktorej je žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 17. decembra 2003 (vec R 193/2002-1), týkajúceho sa konania o námietkach medzi Axiom Medical, Inc. a Paul Hartmann Aktiengesellschaft, Súd prvého stupňa (štvrtá komora), v zložení: predseda H. Legal, sudcovia P. Lindh, V. Vadapalas, tajomník: H. Jung, vydal 8. marca 2005 uznesenie, ktorého výrok znie:

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Každý z účastníkov znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, z 30. 4. 2004


title: Vec C-420/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Schwerin (Nemecko) 16. októbra 2006 – Rüdiger Jager/Amt für Landwirtschaft Bützow

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Schwerin (Nemecko) 16. októbra 2006 – Rüdiger Jager/Amt für Landwirtschaft Bützow
   (Vec C-420/06)
   (2006/C 326/55)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Verwaltungsgericht Schwerin
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Rüdiger Jager

      Žalovaný: Amt für Landwirtschaft Bützow
   Prejudiciálna otázka
   Má sa článok 2 ods. 2 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev (1) vykladať tak, že ustanovenie obsahujúce menej prísne sankcie (týkajúce sa pomoci na zvieratá) sa má retroaktívne uplatniť aj vtedy, ak toto ustanovenie v zásade platí až pre obdobie, keď sa už v príslušnom členskom štáte neposkytuje pomoc na zvieratá, ale bol zavedený systém priamej platby?

      (1)  Ú. v. ES L 312, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 340.


title: Vec T-316/06: Žaloba podaná 9. novembra 2006 – Komisia/Premium

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/68

         Žaloba podaná 9. novembra 2006 – Komisia/Premium
   (Vec T-316/06)
   (2006/C 326/143)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: E. Montaguti, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci J.-L. Fagnart a F. Longfils, advokáti)

      Žalovaný: Premium SA
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že návrh uvedený v tejto žalobe je prípustný a dôvodný, a preto,

               —

               zaviazať Premium SA na zaplatenie istiny vo výške 88 594,493 eur, ktorá pozostáva zo sumy 57 605,74 eur, ktorá sa vzťahuje na zmluvu ISAR A 2052 a zo sumy 30 988,74, ktorá sa vzťahuje na zmluvu KAVAS-2 A2019,

               —

               zaviazať Premium SA na zaplatenie úrokov z omeškania zo sumy 57 605,74 eur, ktorá sa vzťahuje na zmluvu ISAR [úroková sadzba podľa ustanovení francúzskeho práva uplatniteľného na zmluvu],

               —

               zaviazať Premium SA na zaplatenie úrokov z omeškania zo sumy 30 988,74 eur, ktorá sa vzťahuje na zmluvu KAVAS-2 [úroková sadzba podľa ustanovení dánskeho práva uplatniteľného na zmluvu],

               —

               zaviazať Premium SA na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Európske spoločenstvo, zastúpené Európskou komisiou, uzavrelo 11. marca 1992 a 29. decembra 1993, s konzorciom, ktorého účastníkom bola spoločnosť, ktorej spoločníkom je žalovaná, dve zmluvy, ktoré sa týkajú projektov KAVAS-2, A2019 („Knowledge acquisition visualization and assessment system“) a ISAR-AIM, A2052 („Integration System Architecture“) uskutočnené v rámci osobitného programu výskumu a technologického rozvoja v oblasti informačných technológii (1990 – 1994) prijatého na základe rozhodnutia 91/394/ES Rady (1).
   Zmluvy určovali oprávnené náklady projektov, na základe ktorých bol vypočítaný finančný príspevok Spoločenstva. V súlade s ustanoveniami zmlúv všetky úhrady vykonané Komisiou mali byť považované za preddavky až do schválenia konečnej správy. V prípade, že celkový finančný príspevok, ktorý mala zaplatiť Komisia by sa ukazoval nižší ako úhrady už uskutočnené, zmluvné strany sa zaviazali na bezodkladné vrátenie rozdielu Komisii. Okrem toho zmluvy ustanovovali, že zmluvné strany boli spoločne a nerozdielne zodpovedné za akékoľvek nesplnenie zmluvných povinností, s výnimkou toho prípadu, že jedna z nich by nepredložila finančné informácie alebo by predložila nesprávne alebo neúplné finančné informácie. V uvedenom prípade je zodpovednou iba táto jediná zmluvná strana.
   Na základe ustanovení zmluvy bolo konzorcium povinné predložiť pravidelné výpisy nákladov, ako aj pravidelné správy o napredovaní prác.
   Finančný audit, ktorý vykonala Komisia v roku 1996 odhalil viacero neoprávnených nákladov, ktoré vyfaktúrovala Premium SA. Vo svojich poznámkach k uvedenej správe o audite žalovaná uviedla, že nesúhlasí s tým, že správa zamieta viacero nákladov. Po výmene listovej korešpondencie medzi žalovanou a Komisiou, Komisia vydala ťarchopisy spoločnosti Premium SA, ktorá s nimi vyjadrila nesúhlas. Keďže niektoré preddavky zohľadnené Komisiou vo svojich prvých ťarchopisoch neboli doručené cestou koordinátora spoločnosti Premium SA, Komisia vydala nové ťarchopisy na sumy, ktoré boli naviac zaplatené s tým, že predsa len zotrvala na zisteniach uvedených v správe o audite, ktoré sa týkajú neoprávnených nákladov vyfaktúrovaných žalovanou. Spoločnosť Premium SA tiež vyjadrila nesúhlas s týmito ťarchopismi.
   Viackrát Komisia zopakovala žiadosti o zaplatenie, ktorým žalovaná nevyhovela. Preto na základe doložky o založení právomoci Súdneho dvora obsiahnutej v zmluvách, Komisia podala túto žalobu domáhajúc sa toho, aby spoločnosť Premium SA vrátila časť preddavkov zaplatených Komisiou spolu s úrokmi z omeškania z toho dôvodu, že žalovaná neuviedla žiaden relevantný dôvod na spochybnenie opodstatnenosti názoru Komisie, ktorý sa týka výdavkov, ktoré sú v správe o audite posúdené ako neoprávnené.

      (1)  Ú. v. ES L 218, 1991, s. 22.


title: Vec C-571/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Bolzano (Taliansko) 7. decembra 2010 — Kamberaj Servet/Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

text:
               12.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Bolzano (Taliansko) 7. decembra 2010 — Kamberaj Servet/Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano
   (Vec C-571/10)
   2011/C 46/11
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Bolzano

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: Kamberaj Servet

      Odporcovia: Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Ukladá zásada prednosti (principe de primauté) práva Únie vnútroštátnemu súdu povinnosť zabezpečiť úplné a okamžité vykonanie právnych predpisov Únie, ktoré majú priamy účinok, a neuplatniť vnútroštátne právne predpisy, ktoré nie sú v súlade s právom Únie, hoci boli prijaté na vykonanie základných ústavných zásad členského štátu?

               2.

               Ukladá odkaz na EDĽP v článku 6 Zmluvy ES vnútroštátnemu súdu, aby v prípade nesúladu medzi vnútroštátnym právnym predpisom a EDĽP priamo uplatnil článok 14 a článok 1 Dodatkového protokolu č. 12 a neuplatnil tak nezlučiteľný vnútroštátny prameň práva bez nutnosti predchádzajúceho vznesenia otázky ústavnosti na ústavnom súde?

               3.

               Bráni právo Únie, najmä články 2 a 6 Zmluvy ES, články 21 a 34 Charty a smernice 2000/43/ES a 2003/109/ES vnútroštátnej právnej úprave (rectius: provinciálnej) obsiahnutej v článku 15 ods. 3 [rectius: 2] dekrétu prezidenta republiky č. 670/1972, v spojení s článkami 1 a 5 prezidentského dekrétu č. 13 z 1998, ako aj rozhodnutím vlády provincie č. 1865 z 20. júla 2009, v časti, v ktorej v súvislosti s poskytovanými výhodami, a najmä s tzv. „príspevkom na nájomné“ prikladá význam štátnej príslušnosti v tom zmysle, že umožňuje znevýhodňujúce zaobchádzanie s pracovníkmi s dlhodobým trvalým pobytom, ktorí sú občanmi krajín mimo Únie, ako aj s osobami bez štátnej príslušnosti, oproti občanom členských štátov Únie (Talianom a iným)?

         V prípade kladných odpovedí na predchádzajúce otázky:

               4.

               Má sa v prípade porušenia všeobecných zásad Únie, akými sú zákaz diskriminácie a požiadavka právnej istoty, ak existuje vnútroštátna právna úprava, ktorá umožňuje súdu „nariadiť upustenie od poškodzujúceho správania a zaviesť akékoľvek vhodné opatrenie vzhľadom na okolnosti a následky diskriminácie“ a ukladá tiež súdu „nariadiť upustenie od diskriminačného správania alebo konania, ak pretrváva, ako aj odstránenie následkov“ a umožňuje stanoviť „plán odstránenia zistenej diskriminácie do uplynutia lehoty určenej v opatrení s cieľom zabrániť jej opakovaniu“, tá časť článku 15 smernice 2000/43/ES, ktorá stanovuje, že sankcie musia byť účinné, primerané a odradzujúce, vykladať v tom zmysle, že zahŕňa okrem zistených prípadov diskriminácie a následkov, ktoré je potrebné odstrániť, aj všetky porušenia s vplyvom na diskriminované osoby, aj keď nie sú účastníkmi sporu, s cieľom vyhnúť sa neodôvodnenej obrátenej diskriminácii?

         V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku:

               5.

               Bráni právo Únie, najmä články 2 a 6 Zmluvy ES, články 21 a 34 Charty a smernice 2000/43/ES a 2003/109/ES vnútroštátnej (rectius: provinciálnej) právnej úprave vyžadujúcej v súvislosti so získaním príspevku na nájomné splnenie podmienky vykonávania pracovnej činnosti počas 3 rokov výlučne od štátnych príslušníkov krajín mimo Únie, a nie aj od občanov Únie (Talianov a iných), ktorí majú rovnaké postavenie len z hľadiska povinnosti pobytu na území provincie počas obdobia viac ako 5 rokov?

               6.

               Bráni právo Únie, najmä články 2 a 6 Zmluvy ES a články 18, 45, 49 ZFEÚ v spojení článkami 1, 21, 34 Charty vnútroštátnej (rectius: provinciálnej) právnej úprave, ktorá upravuje povinnosť občanov Únie (Talianov a iných) podať vyhlásenie o etnickej príslušnosti k jednej z troch jazykových skupín v Alto Adige/Südtirol s cieľom získania príspevku na nájomné?

               7.

               Bráni právo Únie, najmä články 2 a 6 Zmluvy ES a články 18, 45, 49 ZFEÚ v spojení s článkami 21 a 34 Charty vnútroštátnej (rectius: provinciálnej) právnej úprave, ktorá upravuje povinnosť občanov Únie (Talianov a iných) na pobyt alebo pracovnú činnosť na území provincie počas aspoň 5 rokov v súvislosti so získaním príspevku na nájomné?


title: Vec C-198/07 P: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  22. decembra 2008 – Donal Gordon/Komisia Európskych spoločenstiev (Odvolanie — Správa o služobnom postupe — Žaloba o neplatnosť — Záujem na konaní — Úradník postihnutý úplnou trvalou invaliditou)

text:
               21.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/10

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 22. decembra 2008 – Donal Gordon/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-198/07 P) (1)

   (Odvolanie - Správa o služobnom postupe - Žaloba o neplatnosť - Záujem na konaní - Úradník postihnutý úplnou trvalou invaliditou)
   (2009/C 44/16)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Donal Gordon (v zastúpení: J. Sambon, P.-P. Van Gehuchten a Ph. Reyniers, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Currall a H. Krämer, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia komora) zo 7. februára 2007, Gordon/Komisia (T-175/04) – Žaloba o zrušenie hodnotenia služobného postupu odvolateľa za hodnotené obdobie rokov 2001 a 2002 – Záujem na konaní – Úradník, ktorému bol priznaný dôchodok z dôvodu trvalej a úplnej invalidity počas súdneho konania
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev zo 7. februára 2007, Gordon/Komisia (T-175/04), sa zrušuje v rozsahu, v akom Súd prvého stupňa vyhlásil, že konanie o žalobe o neplatnosť podanej pánom Gordonom sa zastavuje.

               2.

               Odvolanie sa musí zamietnuť ako neprípustné v rozsahu, v akom napáda zamietnutie žaloby o náhradu škody v uvedenom rozsudku Súdu prvého stupňa.

               3.

               Rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev z 11. decembra 2003, ktorým sa zamieta sťažnosť pána Gordona proti rozhodnutiu z 28. apríla 2003 potvrdzujúcemu správu o služobnom postupe, ktorá sa na neho vzťahuje za obdobie od 1. júla 2001 do 31. decembra 2002, sa zrušuje.

               4.

               Komisia Európskych spoločenstiev je povinná nahradiť trovy konania pána Gordona pred Súdnym dvorom Európskych spoločenstiev a pred Súdom prvého stupňa Európskych spoločenstiev.

      (1)  Ú. v. EÚ C 129, 9.6.2007.


title: Vec C-229/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Cível da Comarca do Porto (Portugalsko) 10. mája 2010 — Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira/Companhia de Seguros Tranquilidade, S.A.

text:
               17.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 195/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Cível da Comarca do Porto (Portugalsko) 10. mája 2010 — Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira/Companhia de Seguros Tranquilidade, S.A.
   (Vec C-229/10)
   2010/C 195/17
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Cível da Comarca do Porto

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira

      Žalovaná: Companhia de Seguros Tranquilidade, S.A.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je so smernicami o povinnom poistení motorových vozidiel [72/166/EHS (1), 84/5/EHS (2), 90/232/EHS (3), 2000/26/ES (4) a 2005/14/ES (5) a osobitne s článkom 1 a smernice 90/232/EHS] zlučiteľný taký výklad článku 505 Código Civil (Občiansky zákonník), ktorý vylučuje zodpovednosť za nebezpečenstvo spôsobené prevádzkou motorových vozidiel v prípade nehody, v ktorej je jediným a výhradným zodpovedným chodec?

               2.

               Je s tými istými smernicami zlučiteľný taký výklad článku 570 Código Civil, ktorý umožňuje znížiť alebo vylúčiť náhradu škody na základe závažnosti zavinenia oboch účastníkov, pokiaľ pochybenie poškodenej osoby prispelo k vzniku alebo zhoršeniu škody?

               3.

               V prípade kladnej odpovede, bránia tieto smernice takému výkladu, ktorý umožňuje obmedziť alebo znížiť náhradu škody, s prihliadnutím na zavinenie chodca na jednej strane a na nebezpečenstvo, ktoré môže motorové vozidlo predstavovať pri vzniku nehody na strane druhej?

      (1)  Smernica Rady z 24. apríla 1972 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú motorovými vozidlami a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (Ú. v. ES L 103, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 10).

      (2)  Druhá Smernica Rady z 30. decembra 1983 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (Ú. v. ES L 8, s. 17; Mim. vyd. 06/007, s. 3).

      (3)  Tretia smernica rady zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (Ú. v. ES L 129, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 249).

      (4)  Smernica 2000/26/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. mája 2000 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o zmene a doplnení smerníc Rady č. 73/239/EHS a 88/357/EHS (Štvrtá smernica o poistení motorových vozidiel) (Ú. v. ES L 181, s. 65; Mim. vyd. 06/003, s. 331).

      (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/14/ES z 11. mája 2005, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/26/ES o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (Ú. v. EÚ L 149, s. 14).


title: Vec C-145/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof Baden — Württemberg (Nemecko) 24. apríla 2009 — Spolková krajina Bádensko-Württembersko/Panagiotis Tsakouridis

text:
               4.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 153/26

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof Baden — Württemberg (Nemecko) 24. apríla 2009 — Spolková krajina Bádensko-Württembersko/Panagiotis Tsakouridis
   (Vec C-145/09)
   2009/C 153/48
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Verwaltungsgerichtshof Baden — Württemberg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Spolková krajina Bádensko-Württembersko

      Žalovaný: Panagiotis Tsakouridis

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa pojem „zásadne dôležité dôvody verejnej bezpečnosti“ použitý v článku 28 ods. 3 smernice 2004/38/ES (1) z 29. apríla 2004 vykladať v tom zmysle, že dôvodom na vyhostenie môže byť len nesporné ohrozenie vonkajšej alebo vnútornej bezpečnosti členského štátu a tá zahŕňa len existenciu štátu s jeho podstatnými inštitúciami, ich funkčnosť, prežitie obyvateľstva, ako aj zahraničné vzťahy a pokojné spolužitie národov?

               2.

               Za akých podmienok možno stratiť zvýšenú ochranu pred vyhostením získanú po desaťročnom zdržiavaní sa v hostiteľskom členskom štáte podľa článku 28 ods. 3 písm. a) smernice 2004/38/ES? Má sa v tejto súvislosti primerane uplatniť skutková podstata odobratia práva trvalého pobytu podľa článku 16 ods. 4 smernice 2004/38/ES?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na otázku č. 2 a primeranej uplatniteľnosti článku 16 ods. 4 smernice: Možno stratiť zvýšenú ochranu pred vyhostením samotným uplynutím času, nezávisle od rozhodujúcich dôvodov neprítomnosti?

               4.

               Taktiež v prípade kladnej odpovede na otázku č. 2 a primeranej uplatniteľnosti článku 16 ods. 4 smernice: Je nútený návrat do hostiteľského členského štátu v rámci opatrenia v trestnom konaní pred uplynutím dvojročného obdobia spôsobilý na udržanie zvýšenej ochrany pred vyhostením, napriek tomu, že po návrate sa najprv po dlhší čas nemohli využiť základné slobody?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Text s významom pre EHP) (Ú. v. EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).


title: Vec C-3/14: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. apríla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy – Poľsko) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o./T-Mobile Polska SA, predtým Polska Telefonia Cyfrowa SA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Elektronické komunikačné siete a služby — Smernica 2002/21/ES — Články 7 a 20 — Riešenie sporu medzi podnikmi poskytujúcimi elektronické komunikačné siete alebo služby — Povinnosť uskutočniť postup podľa článku 7 ods. 3 — Opatrenie, ktoré môže mať vplyv na obchod medzi členskými štátmi — Smernica 2002/19/ES — Článok 5 — Právomoc a zodpovednosť národných regulačných orgánov vzhľadom na prístup a prepojenie — Smernica 2002/22/ES — Článok 28 — Negeografické čísla)

text:
               15.6.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 198/10

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 16. apríla 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy – Poľsko) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o./T-Mobile Polska SA, predtým Polska Telefonia Cyfrowa SA
   (Vec C-3/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Elektronické komunikačné siete a služby - Smernica 2002/21/ES - Články 7 a 20 - Riešenie sporu medzi podnikmi poskytujúcimi elektronické komunikačné siete alebo služby - Povinnosť uskutočniť postup podľa článku 7 ods. 3 - Opatrenie, ktoré môže mať vplyv na obchod medzi členskými štátmi - Smernica 2002/19/ES - Článok 5 - Právomoc a zodpovednosť národných regulačných orgánov vzhľadom na prístup a prepojenie - Smernica 2002/22/ES - Článok 28 - Negeografické čísla))
   (2015/C 198/13)
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Sąd Najwyższy

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o.

      Žalovaná: T-Mobile Polska SA, predtým Polska Telefonia Cyfrowa SA

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 7 ods. 3 a článok 20 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) sa má vykladať v tom zmysle, že národný regulačný orgán je povinný uskutočniť postup upravený v prvom z týchto ustanovení, ak chce v rámci riešenia sporu medzi podnikmi poskytujúcimi elektronické komunikačné siete alebo služby v členskom štáte uložiť povinnosti smerujúce k zabezpečeniu prístupu k negeografickým číslam v súlade s článkom 28 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby) a ak tieto povinnosti môžu mať vplyv na obchod medzi členskými štátmi.

               2.

               Článok 7 ods. 3 smernice 2001/21 sa má vykladať v tom zmysle, že opatrenie prijaté národným regulačným orgánom s cieľom zabezpečiť prístup konečných užívateľov k negeografickým číslam v súlade s článkom 28 smernice 2002/22 má vplyv na obchod medzi členskými štátmi v zmysle tohto ustanovenia, ak môže ovplyvniť, viac ako zanedbateľne, priamo či nepriamo, súčasne či potenciálne obchod medzi týmito štátmi, čo prináleží posúdiť vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 102, 7.4.2014.


title: Vec C-296/09: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  9. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie van België — Belgicko) — Vlaamse Gemeenschap/Maurits Baesen [Sociálne zabezpečenie — Nariadenie (EHS) č. 1408/71 — Článok 13 ods. 2 písm. d) — Pojem „osoby, ktoré sa považujú“ za štátnych zamestnancov — Pracovná zmluva uzavretá s orgánom verejnej moci]

text:
               19.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/11

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 9. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie van België — Belgicko) — Vlaamse Gemeenschap/Maurits Baesen
   (Vec C-296/09) (1)

   (Sociálne zabezpečenie - Nariadenie (EHS) č. 1408/71 - Článok 13 ods. 2 písm. d) - Pojem „osoby, ktoré sa považujú“ za štátnych zamestnancov - Pracovná zmluva uzavretá s orgánom verejnej moci)
   2011/C 55/17
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hof van Cassatie van België

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka: Vlaamse Gemeenschap

      Odporca: Maurits Baesen

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hof van Cassatie van België — Výklad článku 13 ods. 2 písm. a) a d) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35) — Štátni zamestnanci a osoby, ktoré sa za také považujú — Pojem — Osoba, ktorá uzatvorila pracovnú zmluvu s orgánom verejnej moci

      Výrok rozsudku

   To, čo treba chápať pod pojmami „štátni zamestnanci“ a „osoby, ktoré sa považujú za štátnych zamestnancov“, v zmysle článku 13 ods. 2 písm. d) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením Rady (EHS) č. 1390/81 z 12. mája 1981, je určené len úpravou vnútroštátneho práva členského štátu, v ktorom sa nachádza verejná správa, ktorá je ich zamestnávateľom, a že teda osoba v postavení žalovaného vo veci samej, na ktorú sa v členskom štáte vzťahuje sčasti systém sociálneho zabezpečenia pre štátnych zamestnancov a sčasti systém sociálneho zabezpečenia pre zamestnancov, môže v súlade s ustanoveniami článku 13 ods. 2 písm. d) tohto nariadenia podliehať len právnej úprave členského štátu, v ktorom sa nachádza verejná správa, ktorá ju zamestnáva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.


title: Vec F-71/13: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  12. februára 2014 – CL/EEA (Verejná služba — Dočasný zamestnanec — Povinnosť poskytnúť pomoc — Článok 24 služobného poriadku — Morálne obťažovanie zo strany nadriadeného — Zamietnutie žiadosti o začatie administratívneho vyšetrovania — Zjavne neprípustná žaloba)

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/56

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 12. februára 2014 – CL/EEA
   (Vec F-71/13) (1)

   ((Verejná služba - Dočasný zamestnanec - Povinnosť poskytnúť pomoc - Článok 24 služobného poriadku - Morálne obťažovanie zo strany nadriadeného - Zamietnutie žiadosti o začatie administratívneho vyšetrovania - Zjavne neprípustná žaloba))
   2014/C 421/79
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: CL (v zastúpení: S. Orlandi, J.-N. Louis a D. Abreu Caldas, avocats)

      Žalovaná: Európska environmentálna agentúra (v zastúpení: O. Cornu, splnomocnený zástupca, B. Wägenbaur, avocat)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie zamietnutia žiadosti žalobcu o začatie administratívneho vyšetrovania na účely preukázania alebo spresnenia skutočností týkajúcich sa obťažovania

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               CL znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Európskej environmentálnej agentúre.

      (1)  Ú. v. EÚ C 274, 21.9.2013, s. 32.


title: Vec C-48/14: Žaloba podaná 30. januára 2014 – Európsky parlament/Rada Európskej únie

text:
               7.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/21

         Žaloba podaná 30. januára 2014 – Európsky parlament/Rada Európskej únie
   (Vec C-48/14)
   2014/C 102/30
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Európsky parlament (v zastúpení: L. Visaggio a J. Rodrigues, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť smernicu Rady 2013/51/Euratom z 22. októbra 2013, ktorou sa stanovujú požiadavky na ochranu zdravia obyvateľstva vzhľadom na rádioaktívne látky obsiahnuté vo vode určenej na ľudskú spotrebu (1),

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Parlament uvádza na podporu svojej žaloby tri žalobné dôvody.
   Po prvé Parlament tvrdí, že voľba právneho základu uskutočnená Radou je nesprávna, keďže opatrenia, ktoré sú predmetom napadnutej smernice, spadajú do právomoci Únie v oblasti ochrany životného prostredia podľa článku 192 ZFEÚ. Tieto opatrenia mali byť teda vydané na základe tohto článku v súlade s riadnym legislatívnym postupom a nie na základe článkov 31 a 32 AE.
   Po druhé Parlament poukazuje na to, že napadnutá smernica porušuje právnu istotu tým, že zavádza pravidlá kontroly a analýzy kryjúce sa s pravidlami, ktoré už sú v platnosti podľa smernice 98/83/ES (2).
   Po tretie Parlament uvádza, že Rada prijatím napadnutej smernice porušila zásadu lojálnej spolupráce medzi inštitúciami uvedenú v článku 13 ods. 2 Zmluvy o EÚ.

      (1)  Ú. v. EÚ L 296, s. 12.

      (2)  Smernica Rady 98/83/ES z 3. novembra 1998 o kvalite vody určenej na ľudskú spotrebu (Ú. v. ES L 330, s. 32; Mim. vyd. 15/004, s. 90).


title: Vec C-260/08: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  10. decembra 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof — Nemecko) — Bundesfinanzdirektion West/Heko Industrieerzeugnisse GmbH (Colný kódex Spoločenstva — Článok 24 — Nepreferenčný pôvod tovarov — Pojem podstatné spracovanie alebo prepracovanie — Kritérium zmeny položky sadzobníka — Laná z ocele vyrobené v Severnej Kórei zo splietaných laniek z ocele pochádzajúcich z Číny)

text:
               30.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/8

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 10. decembra 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof — Nemecko) — Bundesfinanzdirektion West/Heko Industrieerzeugnisse GmbH
   (Vec C-260/08) (1)

   (Colný kódex Spoločenstva - Článok 24 - Nepreferenčný pôvod tovarov - Pojem „podstatné spracovanie alebo prepracovanie“ - Kritérium zmeny položky sadzobníka - Laná z ocele vyrobené v Severnej Kórei zo splietaných laniek z ocele pochádzajúcich z Číny)
   2010/C 24/11
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesfinanzhof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Bundesfinanzdirektion West

      Žalovaný: Heko Industrieerzeugnisse GmbH

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Bundesfinanzhof — Výklad článku 24 nariadenia (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307) — Určenie pôvodu oceľových lán, ktoré sa zhotovujú v Severnej Kórei spojením laniek pochádzajúcich z Číny — Kritériá, ktoré je potrebné zohľadniť pri určení výrobného štádia, ktoré je rozhodujúce pre určenie nepreferenčného pôvodu tovaru — Prípadný význam neexistencie zmeny položky kombinovanej nomenklatúry po spornom spracovaní

      Výrok rozsudku

   Pokiaľ ide o tovar zaradený do položky 7312 kombinovanej nomenklatúry tvoriacej prílohu I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmenenej a doplnenej nariadením Komisie (ES) č. 1719/2005 z 27. októbra 2005, podstatné spracovania alebo prepracovania v zmysle článku 24 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, môžu zahŕňať nielen spracovania a prepracovania, ktoré vedú k zaradeniu tovaru, ktorý je predmetom spracovania a prepracovania, do inej položky kombinovanej nomenklatúry, ale aj spracovania a prepracovania, ktoré napriek tomu, že nedochádza k zmene položky, vedú k vytvoreniu tovaru so špecifickými vlastnosťami a zložením, ktoré tento tovar pred touto operáciou nemal.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 27.9.2008.


title: Vec T-396/09 R: Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa zo 17. decembra 2009 — Vereniging Milieudefensie et Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Komisia ( Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Povinnosť členských štátov chrániť a zlepšovať kvalitu okolitého ovzdušia — Výnimka priznaná členskému štátu — Zamietnutie opätovného preskúmania Komisiou — Návrh na odklad výkonu a na nariadenie predbežných opatrení — Neprípustnosť )

text:
               13.2.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/38

         Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa zo 17. decembra 2009 — Vereniging Milieudefensie et Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Komisia
   (Vec T-396/09 R)
   („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Povinnosť členských štátov chrániť a zlepšovať kvalitu okolitého ovzdušia - Výnimka priznaná členskému štátu - Zamietnutie opätovného preskúmania Komisiou - Návrh na odklad výkonu a na nariadenie predbežných opatrení - Neprípustnosť“)
   2010/C 37/53
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Vereniging Milieudefensie (Amsterdam, Holandsko) a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Holandsko) (v zastúpení: A. van den Biesen, avocat)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: P. Oliver, W. Roels a A. Alcover San Pedro, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na odklad výkonu rozhodnutia Komisie K(2009) 6121 z 28. júla 2009, ktorým sa zamieta ako neprípustná žiadosť žalobcov o opätovné preskúmanie rozhodnutia Komisie K(2009) 2560 v konečnom znení zo 7. apríla 2009 o priznaní Holandskému kráľovstvu dočasnej výnimky z jeho povinností v oblasti boja proti znečišťovaniu okolitého ovzdušia, ako aj prechodných opatrení, ktoré majú doviesť Holandské kráľovstvo čo najrýchlejšie k dodržiavaniu jeho povinností

      Výrok uznesenia

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní vo veci samej.


title: Vec T-286/05: Žaloba podaná 18. júla 2005: Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l. (C.E.S.D.) proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               17.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 229/34

         Žaloba podaná 18. júla 2005: Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l. (C.E.S.D.) proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-286/05)
   (2005/C 229/73)
   Jazyk konania: francúzština
   Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l. (C.E.S.D.), so sídlom v Luxemburgu, v zastúpení: Dominique Grisay, advokát, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, podal 18. júla 2005 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               1)

               rozhodol, že rozhodnutie Komisie z 18. mája 2005 je neplatné, pretože je výsledkom zneužitia právomoci a/alebo je nedostatočne odôvodnené, ako aj v ňom ide o zjavne nesprávne posúdenie,

               2)

               subsidiárne rozhodol, že uvedené rozhodnutie je neplatné pokiaľ ide o dvadsaťpäť zmlúv nezahrnutých do auditu,

               3)

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   V nadväznosti na nezrovnalosti zistené na GR-EUROSTAT Komisia prijala napadnuté rozhodnutie, ktorým usmernila povoľujúcich úradníkov vymenovaných delegovaním, aby čo najskôr ukončili podľa postupov stanovených zmluvami všetky zmluvné vzťahy s niektorými subjektami, vrátane žalobcu.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uplatňuje zneužitie právomoci Komisie, keďže sporné rozhodnutie obišlo osobitné postupy riešenia sporov stanovené v každej zmluve a jednostranne ich nahradilo rozhodnutím založeným na článku 93 ods. 1 písm. f) nariadenia ES 1605/2002 (1). Žalobca sa v rovnakej súvislosti dovoláva údajne chýbajúceho odôvodnenia napadnutého rozhodnutia.
   Žalobca taktiež uvádza, že v napadnutom rozhodnutí ide o zjavne nesprávne posúdenie pri posúdení skutkových okolností, ktoré sú mu vyčítané ako vážne porušenie zmluvy v zmysle článku 93 ods. 1 písm. f) nariadenia ES 1605/2002.
   Žalobca napokon tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je založené na audite, ktorý sa týkal len zmlúv uzatvorených medzi ním a Komisiou, a že je teda nedostatočne odôvodnené, prinajmenšom pokiaľ ide o dvadsaťpäť iných zmlúv nezahrnutých do auditu.

      (1)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev, Ú. v. ES zo 16.9.2002, s. 1.


title: Vec C-187/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Taliansko) 12. apríla 2013 — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) a i./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a i.

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Taliansko) 12. apríla 2013 — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) a i./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a i.
   (Vec C-187/13)
   2013/C 207/12
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) a i.

      Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a i.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Sú ustanovenia vnútroštátneho práva členských štátov Únie, ktoré stanovujú minimálne prevádzkové náklady v odvetví automobilovej dopravy a zahŕňajú heteronómny spôsob stanovenia konštitutívneho prvku poplatku za služby, t. j. zmluvnej ceny, zlučiteľné s ochranou voľnej hospodárskej súťaže, voľného pohybu firiem, slobodou usadiť sa a poskytovania služieb (podľa článku 4 ods. 3 ZEÚ a článkov 101, 49, 56 a 96 ZFEÚ) a v akom rozsahu?

               2.

               Možno obmedzenia uvedených zásad odôvodniť potrebami ochrany verejného záujmu týkajúceho sa bezpečnosti cestnej premávky, prípadne za akých podmienok, a môže sa v rámci uvedenej funkčnej perspektívy uplatniť stanovenie minimálnych prevádzkových nákladov podľa ustanovenia článku 83a zákonného dekrétu č. 112/2008 v znení neskorších predpisov?

               3.

               Môže sa stanovenie minimálnych prevádzkových nákladov v rámci uvedeného hľadiska ďalej ponechať, pri neexistencii legislatívne predurčených kritérií, na dobrovoľné dohody medzi kategóriami dotknutých subjektov a, subsidiárne, na orgány, ktorých zloženie sa vyznačuje silnou prítomnosťou osôb zastupujúcich súkromné hospodárske subjekty daného odvetvia?


title: Vec T-4/06: Žaloba podaná  12. januára 2006  – Poľská republika/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               25.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 74/27

         Žaloba podaná 12. januára 2006 – Poľská republika/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-4/06)
   (2006/C 74/52)
   Jazyk konania: poľština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Poľská republika (v zastúpení: Jarosław Pietras, splnomocnenec vlády)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť článok 2 nariadenia Komisie (ES) č. 1686/2005 zo 14. októbra 2005, ktorým sa stanovuje výška produkčných odvodov, ako aj koeficientu dodatkového odvodu v sektore cukru na hospodársky rok 2004/2005 (Ú. v. EÚ L 271, 15.10.2005, s. 12),

               —

               zaviazať Komisiu Európskych Spoločenstiev na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa požaduje zrušiť článok 2 nariadenia (ES) č. 1686/2005, ktorým sa stanovuje výška produkčných odvodov, ako aj koeficientu dodatkového odvodu v sektore cukru na hospodársky rok 2004/2005, s cieľom pokrytia nevyrovnanej bilancie celkovej straty v súlade s článkom 16 nariadenia Rady (ES) č. 1260/2001 (1). Napadnutý článok nariadenia stanovuje pre členské štáty, ktoré boli členmi Spoločenstva už pred 1. májom 2004 odlišné koeficienty dodatkového odvodu než pre „nové“ členské štáty.
   Žalobkyňa svoju žalobu opiera o nasledovné žalobné dôvody:

               —

               nepríslušnosť Európskej komisie a porušenie článku 16 nariadenia Rady (ES) č. 1260/2001, ktorý splnomocňuje Európsku komisiu iba stanoviť jednotný koeficient v rovnakej výške pre celé Spoločenstvo, čo potvrdzujú významovo rovnaké a zhodné rôzne jazykové verzie predpisov nariadenia. Zásady spoločnej organizácie trhu cukru nielenže odchýlenie sa od doslovného znenia predpisov nariadenia (ES) č. 1260/2001 neodôvodňujú, ale aj vylučujú,

               —

               porušenie zásady okamžitého a úplného prevzatia acquis communautaire zo strany nových členských štátov; diferencovaný koeficient dodatkového odvodu je v skutočnosti prechodné opatrenie, ktoré nemá svoj právny základ v akte o podmienkach pristúpenia, ani v právnych predpisoch vydaných na základe tohto aktu. Žalobkyňa sa odvoláva na článok 2 aktu o podmienkach pristúpenia, ktorý predstavuje právny základ pre prevzatie všetkých práv a povinností Poľskou republikou, ktoré vyplývajú z členstva, čo sa podľa žalobkyne spája aj s prevzatím práva na využitie preplatkov, ako aj s povinnosťou pokryť straty na trhu s cukrom, ku ktorým došlo v priebehu uplynulých hospodárskych rokov,

               —

               porušenie zákazu diskriminácie; žalobkyňa vytýka Komisii, že jediným kritériom pre diferencovanie koeficientu v napadnutom nariadení je okamih pristúpenia členských štátov do Európskej únie. Následky pristúpenia boli dostatočne podrobne upravené v akte o podmienkach pristúpenia a v právnych predpisoch vydaných na základe tohto aktu, okamih rozšírenia Európskej únie nemôže predstavovať žiadne objektívne kritérium, ktoré by odôvodňovalo stanovené diferencovanie,

               —

               porušenie zásady solidarity; diferencovanie koeficientu jednotlivých členských štátov predstavuje svojvoľné, neprimerané a nesolidárne rozdelenie nákladov pre financovanie trhu s cukrom,

               —

               nedostatočné odôvodnenie napadnutého opatrenia, pretože Európska komisia neuviedla ani okolnosti, ktoré by diferencovanie koeficientu odôvodnili, ani ciele, ktorým by takéto diferencovanie malo slúžiť,

               —

               porušenie podstatnej procesnej požiadavky, pretože nariadenie (ES) č. 1686/2005 bolo prijaté v rozpore s článkom 3 rokovacieho poriadku správneho výboru pre cukor a v rozpore s článkom 3 nariadenia Rady (EHS) č. 1 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve (2); Európska komisia totiž v procese „komitológie“ nepredložila poľskú verziu návrhu napadnutého opatrenia. Toto porušenie je obzvlášť závažné, pretože sa týka návrhu právneho predpisu a je výrazom zaužívanej praxe Európskej komisie v rámci správneho výboru pre cukor.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1260/2001 z 19. júna 2001 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru (Ú. v. ES L 178, 30.6.2001, s. 1; Mim. vyd. 03/033, s. 17).

      (2)  Ú. v. ES 17, 6.10.1958, v znení neskorších zmien.


title: Vec T-413/07: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  11. februára 2009 – Bayern Innovativ/ÚHVT – Life Sciences Partners Perstock (LifeScience) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva LifeScience — Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva Life Sciences Partners — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               21.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/37

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. februára 2009 – Bayern Innovativ/ÚHVT – Life Sciences Partners Perstock (LifeScience)
   (Vec T-413/07) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva LifeScience - Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva Life Sciences Partners - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 69/85)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Bayern Innovativ – Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH (Norimberg, Nemecko) (v zastúpení: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Life Sciences Partners Perstock NV (Amsterdam, Holandsko)
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 2. augusta 2007 (vec R 1545/2006-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Life Sciences Partners Perstock NV a Bayern Innovativ – Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Bayern Innovativ – Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 8, 12.1.2008.


title: Vec C-524/13: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  3. júla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Karlsruhe – Nemecko) – Eycke Braun/Land Baden-Württemberg (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Smernica 69/335/EHS — Nepriame dane z tvorby a zo zvýšenia základného imania — Článok 10 písm. c) — Transformácia kapitálovej spoločnosti na iný typ kapitálovej spoločnosti, ktorá nevedie k nijakému zvýšeniu základného imania — Poplatky za vyhotovenie notárskej zápisnice, ktorou sa osvedčuje táto transformácia)

text:
               1.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 292/10

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 3. júla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Karlsruhe – Nemecko) – Eycke Braun/Land Baden-Württemberg
   (Vec C-524/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Smernica 69/335/EHS - Nepriame dane z tvorby a zo zvýšenia základného imania - Článok 10 písm. c) - Transformácia kapitálovej spoločnosti na iný typ kapitálovej spoločnosti, ktorá nevedie k nijakému zvýšeniu základného imania - Poplatky za vyhotovenie notárskej zápisnice, ktorou sa osvedčuje táto transformácia))
   2014/C 292/12
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Karlsruhe

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Eycke Braun

      Žalovaná: Land Baden-Württemberg

      Výrok rozsudku

   Článok 10 písm. c) smernice Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide v konaní vo veci samej, ktorá stanovuje, že sa do štátnej pokladnice odvádza podiel na poplatkoch vyberaných štátnym notárom za vyhotovenie notárskej zápisnice o právnom úkone, ktorého predmetom je transformácia kapitálovej spoločnosti na iný typ kapitálovej spoločnosti, ktorá nevedie k zvýšeniu základného imania ani nadobúdajúcej spoločnosti, ani spoločnosti, ktorej právna forma sa zmenila.

      (1)  Ú. v. EÚ C 367, 14.12.2013.


title: Vec T-210/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. marca 2017 – Deutsche Telekom/Komisia („Prístup k dokumentom — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkajúce sa konania o uplatnení pravidiel hospodárskej súťaže — Zamietnutie prístupu — Povinnosť odôvodnenia — Výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov tretej osoby — Výnimka vzťahujúca sa na ochranu účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly — Prevažujúci verejný záujem — Konzultácia s tretími stranami — Transparentnosť — Neposkytnutie odpovede na opakovanú žiadosť v stanovenej lehote“)

text:
               15.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/29

         Rozsudok Všeobecného súdu z 28. marca 2017 – Deutsche Telekom/Komisia
   (Vec T-210/15) (1)

   ((„Prístup k dokumentom - Nariadenie (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkajúce sa konania o uplatnení pravidiel hospodárskej súťaže - Zamietnutie prístupu - Povinnosť odôvodnenia - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov tretej osoby - Výnimka vzťahujúca sa na ochranu účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly - Prevažujúci verejný záujem - Konzultácia s tretími stranami - Transparentnosť - Neposkytnutie odpovede na opakovanú žiadosť v stanovenej lehote“))
   (2017/C 151/36)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Deutsche Telekom AG (Bonn, Nemecko) (v zastúpení: A. Rosenfeld a O. Corzilius, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne J. Vondung a A. Buchet, neskôr F. Erlbacher, P. Van Nuffel a A. Dawes, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie zo 17. februára 2015, ktorým sa žalobkyni zamieta prístup k dokumentom týkajúcim sa konania o zneužití dominantného postavenia označeného spisovou značkou COMP/AT.40089 – Deutsche Telekom

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Deutsche Telekom AG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 270, 17.8.2015.


title: Vec C-193/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 14. januára 2008 – Konanie v poľnohospodárskej veci, ktorej účastníkmi sú: Hermann Fischer, Rolf Schlatter a Regierungspräsidium Freiburg

text:
               19.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 14. januára 2008 – Konanie v poľnohospodárskej veci, ktorej účastníkmi sú: Hermann Fischer, Rolf Schlatter a Regierungspräsidium Freiburg
   (Vec C-193/08)
   (2008/C 183/26)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesgerichtshof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom
   Hermann Fischer, Rolf Schaltter a Regierungspräsidium Freiburg
   Prejudiciálna otázka
   Má sa podľa článku 15 ods. 1 prílohy I Dohody medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na strane druhej o voľnom pohybe osôb (1) [neoficiálny preklad] v hostiteľskom štáte poskytnúť zaobchádzanie, ktoré nie je menej priaznivé, ako je priznané vlastným štátnym príslušníkom, pokiaľ ide o prístup k samostatne zárobkovej činnosti a vykonávanie takejto činnosti, len samostatne zárobkovo činným osobám v zmysle článku 12 ods. 1 prílohy I dohody alebo to platí aj pre samostatne zárobkovo činné cezhraničné osoby v zmysle článku 13 ods. 1 prílohy I dohody?

      (1)  Ú. v. ES L 114, s. 6.


title: Vec C-475/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 17. októbra 2014 – AAS Gjensidige Baltic, konajúca prostredníctvom litovskej pobočky AAS Gjensidige Baltic/UAB DK PZU Lietuva

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 17. októbra 2014 – AAS Gjensidige Baltic, konajúca prostredníctvom litovskej pobočky AAS Gjensidige Baltic/UAB DK PZU Lietuva
   (Vec C-475/14)
   (2015/C 007/20)
   Jazyk konania: litovčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: AAS Gjensidige Baltic, konajúca prostredníctvom litovskej pobočky AAS Gjensidige Baltic

      Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: UAB DK PZU Lietuva

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Stanovuje článok 14 písm. b) smernice 2009/103/ES (1) kolíznu normu, ktorá by sa ratione personae mala uplatniť nielen na poškodených pri dopravných nehodách, ale aj na poisťovateľov vozidla zodpovedných za škodu spôsobenú pri nehode na účely určenia rozhodného práva pre vzťahy medzi nimi, a je toto ustanovenie osobitným pravidlom vo vzťahu k pravidlám týkajúcim sa rozhodného práva stanoveným v nariadeniach Rím I (2) a Rím II (3)[?]

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku je dôležité zistiť, či právne vzťahy medzi poisťovateľmi v prejednávanom prípade spadajú pod pojem „zmluvné záväzky“ v zmysle článku 1 ods. 1 nariadenia Rím I. Ak právne vzťahy medzi poisťovateľmi spadajú pod pojem „zmluvné záväzky“, potom je dôležitou otázkou, či tieto vzťahy patria do kategórie poistných zmlúv (právnych vzťahov) a rozhodné právo pre ne treba určiť v súlade s článkom 7 nariadenia Rím I.

               3.

               V prípade zápornej odpovede na prvé dve otázky je dôležité zistiť, či v prípade regresného nároku právne vzťahy medzi poisťovateľmi vozidiel používaných v jazdnej súprave spadajú pod pojem „mimozmluvný záväzok“ v zmysle nariadenia Rím II a či sa tieto právne vzťahy majú pri určovaní rozhodného práva v súlade s článkom 4 ods. 1 nariadenia Rím II považovať za odvodené právne vzťahy, ktoré vznikli v dôsledku dopravnej nehody (civilného deliktu). Majú sa poisťovatelia vozidiel používaných v jazdnej súprave v prípade, akým je prejednávaný prípad, považovať za dlžníkov, ktorí sú zodpovední za rovnakú pohľadávku, v zmysle článku 20 nariadenia Rím II a má sa rozhodné právo pre vzťahy medzi nimi určiť podľa tohto pravidla[?]

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (Ú. v. EÚ L 263, s. 11).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I) (Ú. v. EÚ L 177, s. 6).

      (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 z 11. júla 2007 o rozhodnom práve pre mimozmluvné záväzky (RÍM II) (Ú. v. EÚ L 199, s. 40).


title: Vec T-785/14: Žaloba podaná 29. novembra 2014 – El Corte Inglés/ÚHVT – STD Tekstil (MOTORTOWN)

text:
               2.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 34/41

         Žaloba podaná 29. novembra 2014 – El Corte Inglés/ÚHVT – STD Tekstil (MOTORTOWN)
   (Vec T-785/14)
   (2015/C 034/49)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: J. L. Rivas Zurdo, advokát, a M. Toro Gordillo, advokátka)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: STD Tekstil Limited Sirketi (Istanbul, Turecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Spoločenstva obsahujúca slovný prvok „MOTORTOWN“ – prihláška č. 1 0 3 51  931.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 8. septembra 2014 vo veci R 1960/2013-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom zamietnutím odvolania prihlasovateľky potvrdilo rozhodnutie námietkového oddelenia, ktoré čiastočne vyhovelo námietke B 1 9 51  774 a zamietlo časť obrazovej ochrannej známky Spoločenstva č. 1 0 3 51  931„MOTORTOWN“ a

               —

               zaviazal účastníka alebo účastníkov konania, ktorí proti tejto žalobe namietajú, na náhradu trov konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-102/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Firenze (Taliansko) 13. marca 2009 — Camar Srl/Presidente del Consiglio dei Ministri

text:
               6.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Firenze (Taliansko) 13. marca 2009 — Camar Srl/Presidente del Consiglio dei Ministri
   (vec C-102/09)
   2009/C 129/12
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Firenze

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Camar Srl

      Žalovaný: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bránil článok 14 prvého dohovoru z Yaoundé členskému štátu, aby zaviedol vnútroštátnu daň z banánov pochádzajúcich zo Somálska, ktorá sa fakticky neuplatňovala na banány domácej produkcie (ktorých produkcia vôbec neexistovala alebo bola bezvýznamná) a nebola uplatniteľná na žiadny iný druh domáceho ovocia?
               V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku:

               2.

               Bránil protokol „Banány“, ktorý tvorí prílohu dohovoru z Lomé, ktorý bol v tom čase účinný, so zreteľom na ustanovenia uvedeného protokolu v spojení s ustanoveniami podobných protokolov, ktoré tvoria prílohy predchádzajúcich dohovorov z Lomé, ale aj článok 5 druhého dohovoru z Yaoundé, vyberaniu dane pri dovozoch somálskych banánov do Talianska uskutočnených v roku 1990, ktorá je v rozpore s článkom 14 prvého dohovoru z Yaoundé?
               V prípade zápornej odpovede:

               3.

               Je potrebné domnievať sa, že protokoly týkajúce sa banánov, ktoré tvoria prílohy dohovorov z Lomé, bránili zvýšeniam dane, akou je talianska spotrebná daň z banánov pochádzajúcich zo Somálska, ku ktorým došlo po 1. apríli 1976, bez ohľadu na konkrétny účinok týchto zvýšení dane na vývoz uvedených banánov?


title: Vec C-553/09 P: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  21. apríla 2010 — BCS SpA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Deere & Company

text:
               17.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 195/16

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. apríla 2010 — BCS SpA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Deere & Company
   (Vec C-553/09 P) (1)

   2010/C 195/25

      Jazyk konania: angličtina

   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 51, 27.2.2010.


title: Vec C-586/11 P: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z  9. júla 2013 — Regione Puglia/Talianska republika, Európska komisia (Odvolanie — Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — EFRR — Rozhodnutie o znížení finančnej pomoci — Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ — Regionálna entita — Akt týkajúci sa priamo tejto entity — Neprípustnosť)

text:
               19.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/2

         Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 9. júla 2013 — Regione Puglia/Talianska republika, Európska komisia
   (Vec C-586/11 P) (1)

   (Odvolanie - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - EFRR - Rozhodnutie o znížení finančnej pomoci - Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ - Regionálna entita - Akt týkajúci sa priamo tejto entity - Neprípustnosť)
   2013/C 304/03
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Regione Puglia (v zastúpení: F. Brunelli a A. Aloia, avvocati)

      Ďalší účastníci konania: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci P. Gentili, avvocato dello Stato), Európska komisia (v zastúpení: L. Prete a A. Steiblytė, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti uzneseniu Všeobecného súdu (prvá komora) zo 14. septembra 2011, Región Puglia/Komisia (T-84/10), ktorým Všeobecný súd zamietol návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2009) 10350 z 22. decembra 2009 o znížení pomoci Európskeho fondu regionálneho rozvoja (EFRR) priznanej na základe rozhodnutia Komisie K(2000) 2349 z 8. augusta 2000 o schválení operačného programu POR Puglia pre obdobie 2000-2006 ako cieľ č. 1 — Nedostatok ústnej časti konania — Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ — Neexistencia priamej dotknutosti — Neprípustnosť — Nedostatok odôvodnenia

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Región Puglia je povinný nahradiť trovy konania.

               3.

               Talianska republika znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 25, 28.1.2012.