title: Vec C-21/20: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 16. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Bălgarska nacionalna televizija/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno osiguritelna praktika“ – Sofija pri Centralno upravlenie na NAP (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Pôsobnosť – Článok 2 ods. 1 písm. c) – Poskytovanie služieb za protihodnotu – Vylúčenie audiovizuálnych mediálnych služieb ponúkaných televíznym divákom, ktoré sú financované príspevkom z verejných zdrojov a za ktoré diváci neplatia žiadnu odplatu – Článok 168 – Právo na odpočítanie dane – Zdaniteľná osoba, ktorá vykonáva zdaniteľné plnenia, ako aj plnenia ktoré nepatria do pôsobnosti DPH)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/5

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 16. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Bălgarska nacionalna televizija/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno osiguritelna praktika“ – Sofija pri Centralno upravlenie na NAP
      (Vec C-21/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Pôsobnosť - Článok 2 ods. 1 písm. c) - Poskytovanie služieb za protihodnotu - Vylúčenie audiovizuálnych mediálnych služieb ponúkaných televíznym divákom, ktoré sú financované príspevkom z verejných zdrojov a za ktoré diváci neplatia žiadnu odplatu - Článok 168 - Právo na odpočítanie dane - Zdaniteľná osoba, ktorá vykonáva zdaniteľné plnenia, ako aj plnenia ktoré nepatria do pôsobnosti DPH)
      (2021/C 471/06)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administrativen sad Sofia-grad

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Bălgarska nacionalna televizija

         Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno osiguritelna praktika“ – Sofija pri Centralno upravlenie na NAP

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 2 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že činnosť verejnoprávneho národného televízneho poskytovateľa, ktorá spočíva v poskytovaní audiovizuálnych mediálnych služieb televíznym divákom, ktorú financuje štát formou príspevku a za ktorú televízni diváci neplatia žiadny poplatok za televízne vysielanie, nepredstavuje poskytovanie služieb za protihodnotu v zmysle tohto ustanovenia.

                  2.

                  Článok 168 smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že verejnoprávny národný televízny poskytovateľ je oprávnený odpočítať daň z pridanej hodnoty (DPH) zaplatenú na vstupe pri nákupoch tovarov a služieb, ktoré sú použité na účely jeho činností, pri ktorých vznikne právo na odpočítanie dane, a že nie je oprávnený odpočítať DPH zaplatenú na vstupe pri nákupoch tovarov a služieb, ktoré sú použité na účely jeho činností, ktoré nepatria do pôsobnosti DPH. Členským štátom prináleží určiť metódy a kritériá rozdelenia súm DPH zaplatenej na vstupe medzi zdaniteľné plnenia a plnenia, ktoré nepatria do pôsobnosti DPH, pričom musia zohľadniť účel a štruktúru tejto smernice a dodržiavať zásadu proporcionality.

         (1)  Ú. v. EÚ C 95, 23.3.2020.


title: Vec C-850/19 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 16. septembra 2021 – FVE Holýšov I s. r. o. a i/Európska komisia, Česká republika, Španielske kráľovstvo, Cyperská republika, Slovenská republika (Odvolanie – Štátna pomoc – Schéma pomoci pre energie z obnoviteľných zdrojov – Rozhodnutie, ktorým sa schéma pomoci vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom – Žaloba o neplatnosť)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/4

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 16. septembra 2021 – FVE Holýšov I s. r. o. a i/Európska komisia, Česká republika, Španielske kráľovstvo, Cyperská republika, Slovenská republika
      (Vec C-850/19 P) (1)

      (Odvolanie - Štátna pomoc - Schéma pomoci pre energie z obnoviteľných zdrojov - Rozhodnutie, ktorým sa schéma pomoci vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom - Žaloba o neplatnosť)
      (2021/C 471/05)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s.r.o., Onyx Energy s.r.o., Onyx Energy projekt II s.r.o., Photon SPV 1 s.r.o., Photon SPV 3 s.r.o., Photon SPV 4 s.r.o., Photon SPV 6 s.r.o., Photon SPV 8 s.r.o., Photon SPV 10 s.r.o., Photon SPV 11 s.r.o., Antaris GmbH, Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH, WA Investments-Europa Nova Ltd (v zastúpení: A. Reuter, H. Wendt, C. Bürger, T. Christner, A. Compes, T. Herbold a W. Schumacher, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, P. Němečková a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia), Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller et I. Gavrilova, splnomocnení zástupcovia), Španielske kráľovstvo (v zastúpení: S. Centeno Huerta, splnomocnený zástupca), Cyperská republika, Slovenská republika (v zastúpení: B. Ricziová, splnomocnený zástupca)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyne: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: J. Möller a D. Klebs, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje Európsku komisiu: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, splnomocnený zástupca)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Hlavné odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Konanie o vzájomnom odvolaní Európskej komisie sa zastavuje.

                  3.

                  FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o.,Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s. r. o., Onyx Energy s. r. o., Onyx Energy projekt II s. r. o., Photon SPV 1 s. r. o., Photon SPV 3 s. r. o., Photon SPV 4 s. r. o., Photon SPV 6 s. r. o., Photon SPV 8 s. r. o., Photon SPV 10 s. r. o., Photon SPV 11 s. r. o., Antaris GmbH, Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH a WA Investments-Europa Nova Ltd sú povinní nahradiť trovy konania súvisiace s hlavným odvolaním.

                  4.

                  FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s. r. o., Onyx Energy s. r. o., Onyx Energy projekt II s. r. o., Photon SPV 1 s. r. o., Photon SPV 3 s. r. o., Photon SPV 4 s. r. o., Photon SPV 6 s. r. o., Photon SPV 8 s. r. o., Photon SPV 10 s. r. o., Photon SPV 11 s. r. o., Antaris GmbH, Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH, WA Investments-Europa Nova Ltd a Európska Komisia znášajú svoje vlastné trovy konania súvisiace so vzájomným odvolaním.

                  5.

                  Spolková republika Nemecko, Poľská republika, Česká republika, Španielske kráľovstvo a Slovenská republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 68, 2.3.2020.


title: Vec C-144/20: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administratīvā rajona tiesa – Lotyšsko) – AS „LatRailNet“, „Latvijas dzelzceļš“ VAS/Valsts dzelzceļa administrācija (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Železničná doprava – Smernica 2012/34/EÚ – Články 32 a 56 – Spoplatňovanie železničnej infraštruktúry – Nezávislosť manažéra infraštruktúry – Funkcie regulačného orgánu – Pojem „optimálna konkurencieschopnosť segmentov železničného trhu“ – Výlučné právo v segmente železničnej dopravy – Poskytovateľ služieb vo verejnom záujme)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/6

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administratīvā rajona tiesa – Lotyšsko) – AS „LatRailNet“, „Latvijas dzelzceļš“ VAS/Valsts dzelzceļa administrācija
      (Vec C-144/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Železničná doprava - Smernica 2012/34/EÚ - Články 32 a 56 - Spoplatňovanie železničnej infraštruktúry - Nezávislosť manažéra infraštruktúry - Funkcie regulačného orgánu - Pojem „optimálna konkurencieschopnosť segmentov železničného trhu“ - Výlučné právo v segmente železničnej dopravy - Poskytovateľ služieb vo verejnom záujme)
      (2021/C 471/07)
      Jazyk konania: lotyščina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administratīvā rajona tiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: AS „LatRailNet“, „Latvijas dzelzceļš“ VAS

         Žalovaná: Valsts dzelzceļa administrācija

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 56 smernice Európskeho parlamentu a Rady z 21. novembra 2012, ktorou sa zriaďuje jednotný európsky železničný priestor, sa má vykladať v tom zmysle, že priznáva regulačnému orgánu právomoc prijať z vlastnej iniciatívy rozhodnutie, ktorým sa podniku vykonávajúcemu základné funkcie manažéra železničnej infraštruktúry, uvedené v článku 7 ods. 1 tejto smernice, uloží povinnosť zaviesť v systéme spoplatňovania infraštruktúry určité zmeny, aj keď nepredstavuje diskrimináciu žiadateľov.

                  2.

                  Článok 56 smernice 2012/34 sa má vykladať v tom zmysle, že podmienky, ktoré sa majú zaviesť do systému spoplatňovania, ktoré je regulačný orgán oprávnený uložiť podniku vykonávajúcemu základné funkcie manažéra železničnej infraštruktúry, musia byť odôvodnené porušením smernice 2012/34 a musia sa obmedzovať na nápravu situácií nesúladu a nemôžu zahŕňať posúdenia účelnosti týmto orgánom, ktoré zasahujú do rozhodovacieho priestoru tohto manažéra.

                  3.

                  Článok 32 ods. 1 smernice 2012/34 sa má vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje, a to aj pokiaľ ide o kritérium optimálnej konkurencieschopnosti segmentov železničného trhu, na segmenty železničného trhu bez hospodárskej súťaže, najmä ak sú využívané poskytovateľom služieb vo verejnom záujme, ktorému bolo na základe zmluvy o službách vo verejnom záujme priznané výlučné právo v zmysle článku 2 písm. f) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70.

         (1)  Ú. v. EÚ C 201, 15.6.2020.


title: Spojené veci C-208/20 a C-256/20: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski Rajonen săd – Bulharsko) – „Toplofikacija Sofia“ EAD, „ČEZ Elektro Bălgarija“ AD, „Agencija za kontrol na prosročeni zadalženia“ EOOD (C-208/20), a „Toplofikacija Sofia“ EAD (C-256/20) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 20 ods. 2 písm. a) ZFEÚ – Článok 47 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie – Nariadenie (ES) č. 1206/2001 – Spolupráca medzi súdmi členských štátov pri vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach – Článok 1 ods. 1 písm. a) – Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 – Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach – Článok 5 ods. 1 – Nezaplatené pohľadávky – Súdne rozhodnutia – Platobné rozkazy – Doručovanie – Dlžník s bydliskom na neznámej adrese v inom členskom štáte, než je členský štát súdu, ktorý začal konanie)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/7

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofijski Rajonen săd – Bulharsko) – „Toplofikacija Sofia“ EAD, „ČEZ Elektro Bălgarija“ AD, „Agencija za kontrol na prosročeni zadalženia“ EOOD (C-208/20), a „Toplofikacija Sofia“ EAD (C-256/20)
      (Spojené veci C-208/20 a C-256/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 20 ods. 2 písm. a) ZFEÚ - Článok 47 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie - Nariadenie (ES) č. 1206/2001 - Spolupráca medzi súdmi členských štátov pri vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach - Článok 1 ods. 1 písm. a) - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach - Článok 5 ods. 1 - Nezaplatené pohľadávky - Súdne rozhodnutia - Platobné rozkazy - Doručovanie - Dlžník s bydliskom na neznámej adrese v inom členskom štáte, než je členský štát súdu, ktorý začal konanie)
      (2021/C 471/08)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sofijski Rajonen săd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne:„Toplofikacija Sofia“ EAD, „ČEZ Elektro Bălgarija“ AD, „Agencija za kontrol na prosročeni zadalženia“ EOOD (C-208/20), „Toplofikacija Sofia“ EAD (C-256/20)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 1206/2001 z 28. mája 2001 o spolupráci medzi súdmi členských štátov pri vykonávaní dôkazov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na situáciu, v ktorej súd členského štátu zisťuje adresu osoby, ktorej sa má doručiť súdne rozhodnutie, v inom členskom štáte.

                  2.

                  Článok 5 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby platobný rozkaz voči dlžníkovi nadobudol vykonateľnosť, ani neukladá povinnosť zrušiť takýto platobný rozkaz.

         (1)  Ú. v. EÚ C 255, 3.8.2020.

         Ú. v. EÚ C 271, 17.8.2020


title: Vec C-277/20: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – konanie začaté na návrh UM (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Justičná spolupráca v občianskych veciach – Dedičstvo – Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 – Článok 3 ods. 1 písm. b) – Pojem „dedičská zmluva“ – Pôsobnosť – Zmluva o prevode vlastníctva pre prípad smrti – Článok 83 ods. 2 – Voľba rozhodného práva – Prechodné ustanovenia)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/8

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof – Rakúsko) – konanie začaté na návrh UM
      (Vec C-277/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v občianskych veciach - Dedičstvo - Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 - Článok 3 ods. 1 písm. b) - Pojem „dedičská zmluva“ - Pôsobnosť - Zmluva o prevode vlastníctva pre prípad smrti - Článok 83 ods. 2 - Voľba rozhodného práva - Prechodné ustanovenia)
      (2021/C 471/09)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: UM

         Za účasti: HW, v postavení správcu dedičstva ZL, Marktgemeinde Kötschach-Mauthen, Finanzamt Spittal Villach

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 3 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve sa má vykladať v tom zmysle, že zmluva, ktorou osoba stanoví, že v prípade jej smrti sa má v budúcnosti previesť vlastnícke právo k nehnuteľnosti, ktorej je vlastníkom, na ostatné zmluvné strany, sa považuje za dedičskú zmluvu v zmysle tohto ustanovenia.

                  2.

                  Článok 83 ods. 2 nariadenia č. 650/2012 sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatní na preskúmanie platnosti voľby rozhodného práva, vykonanej pred 17. augustom 2015, ktorým sa mala spravovať výhradne dedičská zmluva v zmysle článku 3 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia týkajúca sa konkrétneho predmetu vlastníctva poručiteľa, a nie dedičstva po ňom ako celku.

         (1)  Ú. v. EÚ C 313, 21.9.2020.


title: Vec C-406/20: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Köln – Nemecko) – Phantasialand/Finanzamt Brühl (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Článok 98 – Možnosť členských štátov uplatniť zníženú sadzbu DPH na určité dodania tovaru a poskytovania služieb – Príloha III bod 7 – Vstupné do zábavných parkov a na veľtrhy – Zásada daňovej neutrality – Služby poskytované stálymi zábavnými podnikmi a putovnými zábavnými podnikmi – Porovnateľnosť – Kontext – Pohľad priemerného spotrebiteľa – Súdny znalecký posudok)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/10

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Köln – Nemecko) – Phantasialand/Finanzamt Brühl
      (Vec C-406/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 98 - Možnosť členských štátov uplatniť zníženú sadzbu DPH na určité dodania tovaru a poskytovania služieb - Príloha III bod 7 - Vstupné do zábavných parkov a na veľtrhy - Zásada daňovej neutrality - Služby poskytované stálymi zábavnými podnikmi a putovnými zábavnými podnikmi - Porovnateľnosť - Kontext - Pohľad priemerného spotrebiteľa - Súdny znalecký posudok)
      (2021/C 471/12)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Phantasialand

         Žalovaný: Finanzamt Brühl

         Výrok rozsudku

      Článok 98 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty v spojení s prílohou III bodom 7 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej služby poskytované na jednej strane putovnými zábavnými podnikmi a na druhej strane stálymi zábavnými podnikmi vo forme rekreačných parkov podliehajú rozdielnym sadzbám dane z pridanej hodnoty, a to prvé zníženej a druhé štandardnej sadzbe, pod podmienkou, že bude dodržaná zásada daňovej neutrality. Právo Únie nebráni tomu, aby vnútroštátny súd, pokiaľ má osobitné ťažkosti pri overení dodržania zásady daňovej neutrality, požiadal za podmienok stanovených vo vnútroštátnom práve o vypracovanie znaleckého posudku, ktorý mu poskytne objasnenia potrebné pre jeho rozsudok.

         (1)  Ú. v. EÚ C 423, 7.12.2020.


title: Vec C-422/20: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Köln – Nemecko) – RK/CR (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Justičná spolupráca v občianskych veciach – Dedenie – Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 – Článok 6 písm. a) – Odmietnutie vykonávať právomoc – Článok 7 písm. a) – Súdna právomoc – Preskúmanie zo strany súdu, ktorý začal konať ako druhý v poradí – Článok 22 – Voľba rozhodného práva – Článok 39 – Vzájomné uznávanie – Článok 83 ods. 4 – Prechodné ustanovenia)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/10

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Köln – Nemecko) – RK/CR
      (Vec C-422/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v občianskych veciach - Dedenie - Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 - Článok 6 písm. a) - Odmietnutie vykonávať právomoc - Článok 7 písm. a) - Súdna právomoc - Preskúmanie zo strany súdu, ktorý začal konať ako druhý v poradí - Článok 22 - Voľba rozhodného práva - Článok 39 - Vzájomné uznávanie - Článok 83 ods. 4 - Prechodné ustanovenia)
      (2021/C 471/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberlandesgericht Köln

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: RK

         Žalovaný: CR

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 7 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve sa má vykladať v tom zmysle, že na to, aby došlo k odmietnutiu vykonávať právomoc v zmysle článku 6 písm. a) tohto nariadenia v prospech súdov členského štátu, ktorého právo si zvolil poručiteľ, nie je nevyhnutné, aby súd, ktorý začal konať skôr, výslovne vyhlásil, že odmieta vykonávať svoju právomoc, ale je potrebné, aby tento úmysel jednoznačne vyplýval z rozhodnutia, ktoré v tejto súvislosti vydal.

                  2.

                  Článok 6 písm. a), článok 7 písm. a) a článok 39 nariadenia č. 650/2012 sa majú vykladať v tom zmysle, že súd členského štátu, ktorý začal konať v nadväznosti na odmietnutie vykonávať právomoc, nie je oprávnený preskúmať, či boli splnené podmienky stanovené v týchto ustanoveniach na to, aby mohol skôr konajúci súd odmietnuť vykonávať svoju právomoc.

                  3.

                  Článok 6 písm. a) a článok 7 písm. a) nariadenia č. 650/2012 sa majú vykladať v tom zmysle, že pravidlá právomoci stanovené v týchto ustanoveniach sa uplatnia aj vtedy, keď poručiteľ vo svojom závete vyhotovenom pred 17. augustom 2015 nezvolil rozhodné právo pre dedenie, pričom určenie tohto práva vyplýva len z článku 83 ods. 4 tohto nariadenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 443, 21.12.2020.


title: Vec C-449/20: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Real Vida Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Článok 63 ZFEÚ – Voľný pohyb kapitálu – Daň z príjmu – Dividendy spojené s kótovanými akciami – Daňové úľavy vyhradené dividendám spojeným s akciami kótovanými na vnútroštátnom trhu s cennými papiermi – Rozdielne zaobchádzanie – Kritérium objektívnej diferenciácie – Obmedzenie – Článok 65 ZFEÚ – Objektívna porovnateľnosť situácií – Odôvodnenie – Cieľ čisto ekonomickej povahy)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/11

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 9. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Real Vida Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Vec C-449/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Článok 63 ZFEÚ - Voľný pohyb kapitálu - Daň z príjmu - Dividendy spojené s kótovanými akciami - Daňové úľavy vyhradené dividendám spojeným s akciami kótovanými na vnútroštátnom trhu s cennými papiermi - Rozdielne zaobchádzanie - Kritérium objektívnej diferenciácie - Obmedzenie - Článok 65 ZFEÚ - Objektívna porovnateľnosť situácií - Odôvodnenie - Cieľ čisto ekonomickej povahy)
      (2021/C 471/14)
      Jazyk konania: portugalčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Real Vida Seguros SA

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok rozsudku

      Články 63 a 65 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia daňovej praxi členského štátu, podľa ktorej sa na účely určenia základu dane z príjmu daňovníka dividendy spojené s kótovanými akciami na trhu s cennými papiermi tohto členského štátu zohľadňujú len vo výške 50 % ich sumy, zatiaľ čo dividendy spojené s kótovanými akciami na trhu s cennými papiermi ostatných členských štátov sa zohľadňujú v celej výške.

         (1)  Ú. v. EÚ C 433, 14.12.2020.


title: Vec C-173/19 P: Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 3. septembra 2021 – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH/Európska komisia, Dánske kráľovstvo (Odvolanie – Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Žaloba o neplatnosť – Štátna pomoc – Financovanie pevného železničného a cestného spojenia cez Fehmarnskú úžinu z verejných zdrojov – Individuálna pomoc – Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou – Výlučne potvrdzujúci akt – Prípravný akt)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/12

      Uznesenie Súdneho dvora (prvá komora) z 3. septembra 2021 – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH/Európska komisia, Dánske kráľovstvo
      (Vec C-173/19 P) (1)

      (Odvolanie - Článok 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Žaloba o neplatnosť - Štátna pomoc - Financovanie pevného železničného a cestného spojenia cez Fehmarnskú úžinu z verejných zdrojov - Individuálna pomoc - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Výlučne potvrdzujúci akt - Prípravný akt)
      (2021/C 471/15)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH (v zastúpení: L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: S. Noë, V. Bottka a L. Armati, splnomocnení zástupcovia), Dánske kráľovstvo (v zastúpení: J. Nymann-Lindegren, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci R. Holdgaard, advokat)

         Výrok

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta ako zjavne nedôvodné.

                  2.

                  Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania Európskej komisie.

                  3.

                  Dánske kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 148, 29.4.2019.


title: Vec C-341/20: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 16. septembra 2021 – Európska komisia/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Článok 258 ZFEÚ – Smernica 2003/96/ES – Zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny – Článok 14 ods. 1 písm. c) – Oslobodenie energetických výrobkov používaných ako motorové palivo alebo vykurovacie palivo pri plavbe vo vodách v Európskej únii – Oslobodenie iba súkromných športových plavidiel, ktoré sú predmetom prenájmu)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/9

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 16. septembra 2021 – Európska komisia/Talianska republika
      (Vec C-341/20) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 258 ZFEÚ - Smernica 2003/96/ES - Zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny - Článok 14 ods. 1 písm. c) - Oslobodenie energetických výrobkov používaných ako motorové palivo alebo vykurovacie palivo pri plavbe vo vodách v Európskej únii - Oslobodenie iba súkromných športových plavidiel, ktoré sú predmetom prenájmu)
      (2021/C 471/11)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: F. Moro a A. Armenia, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci A. Maddalo, avvocato dello Stato)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Talianska republika tým, že priznala oslobodenie od spotrebnej dane z palív používaných súkromnými športovými plavidlami len v prípade, že sú predmetom prenájmu, nezávisle od ich skutočného používania, si nesplnila povinnosti, ktoré jej ukladá článok 14 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2003/96/ES o reštrukturalizácii právneho rámca Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny.

                  2.

                  Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 339, 12.10.2020.


title: Vec C-387/20: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 1. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, poverený Justyna Gawlica, Notariusz w Krapkowicach – Krapkowice – (Poľsko) – Konanie začaté na návrh OKR (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Článok 267 ZFEÚ – Zástupca notára – Pojem „súdny orgán“ – Kritériá – Neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/12

      Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 1. septembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, poverený Justyna Gawlica, Notariusz w Krapkowicach – Krapkowice – (Poľsko) – Konanie začaté na návrh OKR
      (Vec C-387/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Článok 267 ZFEÚ - Zástupca notára - Pojem „súdny orgán“ - Kritériá - Neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania)
      (2021/C 471/16)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński, poverený Justyna Gawlica, Notariusz w Krapkowicach

         Účastníčka konania

         Žalobkyňa: OKR

         Výrok

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Zastępca notarialny w Krapkowicach (zástupca notára vykonávajúceho činnosť v Krapkowiciach, Poľsko) je zjavne neprípustný.

         (1)  Ú. v. EÚ C 53, 15.2.2021.


title: Vec C-540/20 P: Odvolanie podané 23. októbra 2020: FL Brüterei M-V GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata rozšírená komora) z 20. augusta 2020 vo veci T-755/18, FL Brüterei M-V GmbH a i./Európska komisia

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/14

      Odvolanie podané 23. októbra 2020: FL Brüterei M-V GmbH proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata rozšírená komora) z 20. augusta 2020 vo veci T-755/18, FL Brüterei M-V GmbH a i./Európska komisia
      (Vec C-540/20 P)
      (2021/C 471/19)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: FL Brüterei M-V GmbH (v zastúpení: H. Schmidt, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastníci konania: Erdegut GmbH, Ökofarm Groß Markow GmbH, Európska komisia
      Súdny dvor Európskej únie (šiesta komora) uznesením z 24. septembra 2021 odmietol odvolanie sčasti ako zjavne neprípustné a sčasti ako zjavne neodôvodnené a rozhodol, že odvolateľka znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-131/21: Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) z 1. septembra 2021 – (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budai Központi Kerületi Bíróság – Maďarsko) – trestné konanie proti KI (Návrh na začatie prejudicálneho konania – Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Charta základných práv Európskej únie – Zásada ne bis in idem – Kumulácia sankcií – Povaha sankcie uloženej políciou – Uplatňovanie vnútroštátneho práva – Chýbajúca súvislosť s právom Únie – Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/14

      Uznesenie Súdneho dvora (deviata komora) z 1. septembra 2021 – (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budai Központi Kerületi Bíróság – Maďarsko) – trestné konanie proti KI
      (Vec C-131/21) (1)

      (Návrh na začatie prejudicálneho konania - Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Charta základných práv Európskej únie - Zásada ne bis in idem - Kumulácia sankcií - Povaha sankcie uloženej políciou - Uplatňovanie vnútroštátneho práva - Chýbajúca súvislosť s právom Únie - Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)
      (2021/C 471/18)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      KI

         Výrok

      Súdny dvor Európskej únie zjavne nie je príslušný odpovedať na otázku položenú rozhodnutím Budai Központi Kerületi Bíróság (Ústredný súd obvodu Buda, Maďarsko) z 10. februára 2021.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 10.5.2021.


title: Vec C-176/21 P: Odvolanie podané 22. marca 2021: Johann A. Löning proti uzneseniu Všeobecného súdu (prvá komora) z 20. januára 2021 vo veci T-543/20, Johann A. Löning/Európska únia, zastúpená Európskou komisiou

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/14

      Odvolanie podané 22. marca 2021: Johann A. Löning proti uzneseniu Všeobecného súdu (prvá komora) z 20. januára 2021 vo veci T-543/20, Johann A. Löning/Európska únia, zastúpená Európskou komisiou
      (Vec C-176/21 P)
      (2021/C 471/20)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Johann A. Löning (v zastúpení: W. Mathes, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Súdny dvor Európskej únie (deviata komora) uznesením z 3. septembra 2021 zamietol odvolanie ako zjavne nedôvodné a rozhodol, že odvolateľ znáša svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-236/21 P: Odvolanie podané 12. apríla 2021: sprd.net AG proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. februára 2021 vo veci T-19/20, sprd.net/EUIPO – Shirtlabor

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/15

      Odvolanie podané 12. apríla 2021: sprd.net AG proti uzneseniu Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. februára 2021 vo veci T-19/20, sprd.net/EUIPO – Shirtlabor
      (Vec C-236/21 P)
      (2021/C 471/21)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: sprd.net AG (v zastúpení: J. Hellenbrand, Rechtsanwalt)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Shirtlabor GmbH
      Súdny dvor Európskej únie (Komora rozhodujúca o prípustnosti odvolaní) uznesením z 1. septembra 2021 rozhodol o neprípustnosti odvolania a odvolateľke uložil povinnosť znášať jej vlastné trovy konania.


title: Vec C-361/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Chorvátsko) 8. júna 2021 – IC/PET-PROM d.o.o.

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Chorvátsko) 8. júna 2021 – IC/PET-PROM d.o.o.
      (Vec C-361/21)
      (2021/C 471/22)
      Jazyk konania: chorvátčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: IC

         Žalovaná: PET-PROM d.o.o.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa vychádzať z toho, že pravidlo stanovené v § 177 ods. 3 druhej časti prvej vety a § 177 ods. 3 druhej vete Sudski poslovnik (rokovací poriadok súdov, Narodne novine, br. 37/14, 49/14, 8/15, 35/15, 123/15, 45/16, 29/17, 33/17, 34/17, 57/17, 101/18, 119/18, 81/19, 128/19, 39/20 a 47/20), ktoré stanovuje, že „v konaniach na súdoch druhého stupňa sa vec považuje za skončenú dňom odoslania rozhodnutia z kancelárie sudcu po tom, ako bola vrátená z oddelenia registrácie. Po prijatí spisu je oddelenie registrácie povinné vrátiť ho v najkratšej možnej lehote do kancelárie sudcu. Rozhodnutie sa potom zašle v ďalšej lehote ôsmich dní“, je v súlade s článkom 19 ods. 1 ZEÚ a článkom 47 Charty základných práv Európskej únie?

                  2.

                  Je § 40 ods. 2 Zakon o sudovima (zákon o súdoch), ktorý stanovuje, že „právne stanovisko prijaté na zasadnutí všetkých sudcov alebo oddelenia Vrhovni sud Republike Hrvatske (Najvyšší súd, Chorvátsko), Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Najvyšší obchodný súd, Chorvátsko), Visoki upravni sud Republike Hrvatske (Najvyšší správny súd, Chorvátsko), Visoki kazneni sud Republike Hrvatske (Najvyšší trestný súd, Chorvátsko), Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske (Najvyšší trestný súd, Chorvátsko) a na zasadnutí oddelenia Županijski sud (Obecný súd, Chorvátsko) je záväzné pre všetky druhostupňové senáty alebo sudcov v tomto oddelení alebo na tomto súde“, v súlade s článkom 19 ods. 1 EÚ a článkom 47 Charty základných práv Európskej únie?


title: Vec C-418/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemecko) 9. júla 2021 – Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH/Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemecko) 9. júla 2021 – Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH/Verband Sozialer Wettbewerb e.V.
      (Vec C-418/21)
      (2021/C 471/23)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalovaná a odvolateľka: Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH

         Žalobca a odporca v odvolacom konaní: Verband Sozialer Wettbewerb eV

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Za akých okolností ide o inú lekársky stanovenú výživovú potrebu podľa článku 2 ods. 2 písm. g) druhej alternatívy nariadenia (EÚ) č. 609/2013 (1),
                  a síce:
                  vyžaduje sa, aby popri obmedzenej, poškodenej alebo narušenej schopnosti prijímať, stráviť, vstrebávať, metabolizovať alebo vylučovať bežné potraviny uvedenej v prvej alternatíve, existovali zvýšené výživové potreby vyplývajúce z choroby, ktoré by mali byť pokryté potravinami,
                  alebo postačuje, ak pacient [omissis] prijímaním týchto potravín vo všeobecnosti získa úžitok z prijímania týchto potravín, keďže tam obsiahnuté látky pôsobia proti poruche alebo zmierňujú jej príznaky?

                  2.

                  V prípade, že odpoveď na prvú prejudiciálnu otázku znie v zmysle poslednej uvedenej alternatívy:
                  Požadujú „všeobecne získané vedecké údaje“ v zmysle článku 2 ods. 2 delegovaného nariadenia (2) v každom prípade randomizovanú dvojitú anonymizovanú štúdiu s kontrolnou placebo skupinou, ktorá sa síce netýka len sporného výrobku, ale ponúka aspoň východiskové body pre uvedené účinky?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 609/2013 z 12. júna 2013 o potravinách určených pre dojčatá a malé deti, potravinách na osobitné lekárske účely a o celkovej náhrade stravy na účely regulácie hmotnosti a ktorým sa zrušuje smernica Rady 92/52/EHS, smernica Komisie 96/8/ES, 1999/21/ES, 2006/125/ES a 2006/141/ES, smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/39/ES a nariadenie Komisie (ES) č. 41/2009 a (ES) č. 953/2009 (Ú. v. EÚ L 181, 2013, s. 35).

         (2)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2016/128 z 25. septembra 2015, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 609/2013, pokiaľ ide o osobitné požiadavky na zloženie potravín na osobitné lekárske účely a na informácie o nich (Ú. v. EÚ L 25, 2016, s. 30).


title: Vec C-426/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 13. júla 2021 – Ocilion IPTV Technologies GmbH/Seven.One Entertainment Group GmbH a Puls 4 TV GmbH & Co. KG

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 13. júla 2021 – Ocilion IPTV Technologies GmbH/Seven.One Entertainment Group GmbH a Puls 4 TV GmbH & Co. KG
      (Vec C-426/21)
      (2021/C 471/24)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalovaná (navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revisionsrekurs“ na OGH): Ocilion IPTV Technologies GmbH

         Žalobkyne (odporkyne v konaní o opravnom prostriedku „Revisionsrekurs“ na OGH): Seven.One Entertainment Group GmbH, Puls 4 TV GmbH & Co. KG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je s právom Únie zlučiteľný vnútroštátny právny predpis, ktorý na základe článku 5 ods. 2 písm. b) smernice 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (1) dovoľuje prevádzkovanie online videorekordéra poskytovaného komerčným poskytovateľom, ktorý

                              a)

                              na základe technicky aplikovaného procesu deduplikácie nevytvára samostatnú kópiu naprogramovaného vysielaného obsahu vysielania pri každom nahrávaní iniciovanom zo strany používateľa, ale, pokiaľ už predmetný obsah bol nahraný z iniciatívy iného používateľa, ktorý urobil prvý záznam, iba – aby sa tak vyhol redundantným údajom – vytvorí odkaz, ktorý nasledujúcemu používateľovi dovolí dostať sa k už nahranému obsahu;

                              b)

                              má funkciu opätovného prehrávania, v rámci ktorej sa 24 hodín denne zaznamenáva celý televízny program všetkých vybraných staníc a záznam je počas siedmich dní k dispozícii na spustenie, pokiaľ užívateľ v menu online videorekordéra kliknutím na políčko pri konkrétnych staniciach jednorazovo vyberie príslušnú možnosť; a

                              c)

                              používateľovi (buď uložený do služby cloud poskytovateľa alebo v rámci kompletného riešenia „on premises“ IPTV vytvoreného poskytovateľom) sprostredkuje aj prístup k chránenému vysielanému obsahu bez súhlasu vlastníkov práv?

                  2.

                  Má sa pojem „verejný prenos“ v článku 3 ods. 1 smernice 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, 2001, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230) vykladať v tom zmysle, že ho vykonáva komerčný poskytovateľ kompletného riešenia („on premises“) IPTV, v rámci ktorého popri softvéri a hardvéri na príjem televíznych programov cez internet poskytuje aj technickú podporu a vykonáva aj priebežnú aktualizáciu služby, avšak služba ako celok je prevádzkovaná na infraštruktúre zákazníka, keď služba používateľovi sprostredkováva prístup nielen k vysielanému obsahu, s ktorého online využívaním súhlasili príslušní vlastníci práv, ale aj k takému chránenému obsahu, v prípade ktorého nedošlo k príslušnému vysporiadaniu práv, a poskytovateľ

                              a)

                              môže mať vplyv na to, ktoré televízne programy budú môcť koncoví používatelia prostredníctvom tejto služby prijímať,

                              b)

                              vie, že jeho služba umožňuje aj príjem chráneného vysielaného obsahu bez súhlasu vlastníkov práv, avšak

                              c)

                              túto možnosť nedovoleného využívania svojej služby nepropaguje a nevytvára tým významný podnet na zaobstaranie tohto svojho produktu, ale skôr svojich zákazníkov pri uzatváraní zmluvy upozorňuje na to, že o udelenie práv sa musia postarať na vlastnú zodpovednosť, a

                              d)

                              svojou činnosťou nevytvára špecifický prístup k vysielanému obsahu, ktorý by bez jeho pričinenia nebolo možné sledovať vôbec alebo len s ťažkosťami?

         (1)  Ú. v. ES L 167, 2001, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230.


title: Vec C-458/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria (Maďarsko) 22. júla 2021 – CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Kúria (Maďarsko) 22. júla 2021 – CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Vec C-458/21)
      (2021/C 471/25)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Kúria

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt.

         Odporca: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 132 ods. 1 písm. c) smernice [Rady] 2006/112/ES (1) [z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty] vykladať v tom zmysle, že od DPH je oslobodená služba, ktorú [poisťovňa] využíva na:

                  —

                  overenie presnosti diagnózy závažného ochorenia diagnostikovaného poistenému, a

                  —

                  hľadanie najlepších dostupných služieb zdravotnej starostlivosti na účely liečenia poisteného, a

                  —

                  zabezpečenie poskytnutia zdravotnej starostlivosti v zahraničí, pokiaľ je táto starostlivosť krytá podľa poistnej zmluvy a ak o to poistený požiada?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.


title: Vec C-472/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 2. augusta 2021 – Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG/Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 2. augusta 2021 – Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG/Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG
      (Vec C-472/21)
      (2021/C 471/26)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Majiteľka dizajnu a žalobkyňa: Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG

         Navrhovateľka a odporkyňa: Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je súčasť, ktorá predstavuje dizajn, „viditeľná“ v zmysle článku 3 ods. 3 smernice 98/71/ES (1) už vtedy, ak je objektívne možné rozpoznať dizajn v pripevnenej podobe súčasti, alebo záleží na viditeľnosti za určitých podmienok používania alebo z určitého uhla pohľadu pozorovateľa?

                  2.

                  Ak sa na prvú otázku má odpovedať v tom zmysle, že rozhodujúca je viditeľnosť za určitých podmienok používania alebo z určitého uhla pohľadu pozorovateľa:

                              a)

                              Závisí posúdenie „bežného používania“ zloženého výrobku konečným spotrebiteľom v zmysle článku 3 ods. 3 a 4 smernice 98/71/ES od účelu používania, ktorý zamýšľal výrobca súčasti alebo zloženého výrobku, alebo od bežného používania zloženého výrobku konečným spotrebiteľom?

                              b)

                              Podľa akých kritérií sa má posúdiť, či používanie zloženého výrobku konečným spotrebiteľom je „bežné“ v zmysle článku 3 ods. 3 a 4 smernice 98/71/ES?

         (1)  Smernica 98/71/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. októbra 1998 o právnej ochrane dizajnov (Ú. v. ES L 289, 1998, s. 28; Mim. vyd. 13/021, s. 120).


title: Vec C-477/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Miskolci Törvényszék (Maďarsko) 3. augusta 2021 – IH/MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Miskolci Törvényszék (Maďarsko) 3. augusta 2021 – IH/MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.
      (Vec C-477/21)
      (2021/C 471/27)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Miskolci Törvényszék

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: IH

         Žalovaná: MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 5 smernice 2003/88/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (1) v spojení s článkom 31 ods. 2 Charty [základných práv Európskej únie] vykladať v tom zmysle, že denný odpočinok uvedený v článku 3 [tejto smernice] je súčasťou týždenného času odpočinku?

                  2.

                  Alebo sa má článok 5 smernice [2003/88] v spojení s článkom 31 ods. 2 Charty vykladať v tom zmysle, že v súlade s cieľom smernice tento článok stanovuje len minimálny týždenný čas odpočinku, inými slovami, musí týždenný čas odpočinku trvať najmenej tridsaťpäť po sebe nasledujúcich hodín, pokiaľ neexistujú objektívne, technické alebo organizačné podmienky, ktoré by to vylučovali?

                  3.

                  Má sa článok 5 smernice [2003/88] v spojení s článkom 31 ods. 2 Charty vykladať v tom zmysle, že ak právo členského štátu a uplatniteľná kolektívna zmluva stanovujú poskytnutie nepretržitého týždenného času odpočinku v trvaní najmenej štyridsaťdva hodín, musí sa po práci vykonanej v pracovný deň pred týždenným časom odpočinku, poskytnúť aj denný odpočinok v trvaní dvanásť hodín, ktorý je spolu s týždenným časom odpočinku zaručený v práve príslušného členského štátu a v uplatniteľnej kolektívnej zmluve, pokiaľ neexistujú objektívne, technické alebo organizačné podmienky, ktoré by to vylučovali?

                  4.

                  Má sa článok 3 smernice [2003/88] v spojení s článkom 31 ods. 2 Charty vykladať v tom zmysle, že pracovník má nárok aj na minimálny odpočinok, ktorý sa musí poskytnúť v priebehu dvadsiatich štyroch hodín v prípade, ak z akéhokoľvek dôvodu nemusí vykonávať prácu nasledujúcich dvadsaťštyri hodín?

                  5.

                  V prípade kladnej odpovede na štvrtú otázku, majú sa články 3 a 5 smernice [2003/88] v spojení s článkom 31 ods. 2 Charty vykladať v tom zmysle, že denný odpočinok [sa musí] poskytnúť pred týždenným časom odpočinku?

         (1)  Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381


title: Vec C-482/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) 5. augusta 2021 – Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) 5. augusta 2021 – Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Vec C-482/21)
      (2021/C 471/28)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prejudiciálne otázky

      Bránia zásady proporcionality, daňovej neutrality a efektivity – najmä vzhľadom na skutočnosť, že členský štát nemôže vyberať ako DPH vyššiu sumu, než je suma, ktorú skutočne prijala osoba, ktorá dodala tovar alebo poskytla službu v dôsledku tohto dodania alebo poskytnutia služby –, a výnimka stanovená v článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH (1) – najmä pokiaľ ide o požiadavku považovať túto činnosť za jedinú transakciu oslobodenú od dane, s odkazom na zásady uvedené v bodoch 35, 37 a 53 návrhov generálneho advokáta prednesených vo veci C-242/08, Swiss Re –, ako aj požiadavka zaručiť voľný pohyb kapitálu a služieb na vnútornom trhu, praxi členského štátu, podľa ktorej zníženie základu dane, ktoré sa má uplatniť v prípade konečného nezaplatenia, stanovené v článku 90 ods. 1 smernice o DPH, nie je uplatniteľné v prípade poisťovateľa, ktorý v rámci svojej obchodnej činnosti v oblasti poistenia pohľadávok zaplatil poistenému náhradu za základ dane a tiež za zodpovedajúcu DPH v čase vzniku poistnej udalosti (nezaplatenie klientom poisteného), z čoho vyplýva, že na základe poistnej zmluvy bola pohľadávka postúpená poisťovateľovi spolu so všetkými právami na vymáhanie zodpovedajúcimi tejto pohľadávke za okolností, keď:

                  (i)

                  v čase, keď sa predmetné pohľadávky stali nevymožiteľnými, vnútroštátna právna úprava neumožňovala žiadne zníženie základu dane pre nevymožiteľnú pohľadávku,

                  (ii)

                  po tom, ako sa konštatovala nezlučiteľnosť tohto zákazu s právom Spoločenstva, pozitívne vnútroštátne právo trvale kategoricky vylúčilo vrátenie DPH týkajúcej sa nevymožiteľnej pohľadávky dodávateľovi pôvodného dodania (poistenému) z dôvodu, že poisťovateľ mu vrátil sumu tejto DPH a

                  (iii)

                  poisťovateľ môže preukázať, že jeho pohľadávka voči dlžníkovi sa stala definitívne nevymožiteľnou?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-486/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovinsko) 9. augusta 2021 – SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o./Mestna občina Ljubljana

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovinsko) 9. augusta 2021 – SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o./Mestna občina Ljubljana
      (Vec C-486/21)
      (2021/C 471/29)
      Jazyk konania: slovinčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o.

         Odporca: Mestna občina Ljubljana

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa nariadenie (ES) č. 2195/2002 [Európskeho parlamentu a Rady z 5. novembra 2002 o spoločnom slovníku obstarávania (CPV)] (1), zmeneného nariadením Komisie (ES) č. 213/2008 [z 28. novembra 2007, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002 o Spoločnom slovníku obstarávania (CPV) (2) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES (3) a 2004/18/ES (4) o postupoch verejného obstarávania, pokiaľ ide o revíziu CPV] vykladať v tom zmysle, že prenájom motorových vozidiel na prepravu osôb bez vodiča nepatrí do skupiny 601 spoločného slovníka CPV, ale do skupiny 341 spoločného slovníka CPV, s pridaním kódu PA01-7 Krátkodobý prenájom doplnkového slovníka CPV na rozšírenie opisu, na ktorý nemá vplyv kód PB04-7 Bez vodiča doplnkového slovníka CPV, v dôsledku čoho z ustanovení kódov skupiny 341 spoločného slovníka CPV v spojení s kódom PA01-7 Krátkodobý prenájom doplnkového slovníka CPV vyplýva, že prenájom motorových vozidiel na prepravu osôb bez vodiča treba považovať za zákazku na dodanie tovaru a nie na poskytnutie služieb, a preto v prípade, že hlavná časť investície hospodárskeho subjektu na realizáciu projektu na vytvorenie verejného systému na prenájom a zdieľanie elektrických vozidiel spočíva v dodaní elektrických vozidiel, pričom táto investícia je súčasne vyššia než investícia verejného obstarávateľa na účely realizácie projektu, nie sú splnené predpoklady „služieb“ podľa článku 5 ods. 1 písm. b) smernice [Európskeho parlamentu a Rady] 2014/23 [z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií] (5), čiže zmluva o realizácii takéhoto projektu nie je koncesiou na služby v zmysle článku 5 ods. 1 písm. b) smernice 2014/23?

                  2.

                  Má sa pojem „poskytovanie a riadenie služieb“ uvedený v článku 5 ods. 1 písm. b) smernice 2014/23/EÚ vykladať v tom zmysle, že:

                              a)

                              pojem „poskytovanie služieb“ uvedený v článku 5 ods. 1 písm. b) smernice 2014/23/EÚ má rovnaký význam ako pojem „poskytnutie služieb“ podľa článku 2 ods. 1 bodu 9 smernice [Európskeho parlamentu a Rady] 2014/24/EÚ [z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES] (6), v dôsledku čoho pojem „poskytovanie služieb“ uvedený v článku 5 ods. 1 písm. b) smernice 2014/23/EÚ znamená, že v prípade vytvorenia verejného systému na prenájom a zdieľanie elektrických vozidiel hospodársky subjekt poskytuje služby súvisiace s prenájmom a zdieľaním elektrických vozidiel a vykonáva činnosti, ktoré presahujú rámec prenájmu a zdieľania elektrických vozidiel,
                              a

                              b)

                              pojem „riadenie služieb“ uvedený v článku 5 ods. 1 písm. b) smernice 2014/23/EÚ znamená, že hospodársky subjekt si uplatňuje „právo na využívanie služieb“, tak, ako sa uvádza ďalej v článku 5 ods. 1 písm. b) smernice 2014/23/EÚ, že toto využívanie vytvára výnosy, v dôsledku čoho pojem „riadenie služieb“ uvedený v článku 5 ods. 1 písm. b) smernice 2014/23/EÚ znamená, že v prípade vytvorenia verejného systému na prenájom a zdieľanie elektrických vozidiel má hospodársky subjekt z dôvodu poskytovania služieb, ktoré sú súčasťou prenájmu a zdieľania elektrických vozidiel, ako aj vykonávania činností presahujúcich rámec prenájmu a zdieľania elektrických vozidiel, právo požadovať od užívateľov platbu za poskytovanie služieb, pričom nie je povinný mestu platiť poplatok za parkovanie ani výdavky za pravidelnú údržbu parkovacích plôch, a preto na uvedenom základe oprávnene vytvára výnosy?

                  3.

                  Má sa pojem „celkový obrat koncesionára vytvorený počas trvania zmluvy bez DPH, ktorý predpokladá verejný obstarávateľ alebo obstarávateľ, ako protiplnenie… za služby, ktoré sú predmetom koncesie“ podľa článku 8 ods. 2 prvého pododseku smernice 2014/23/EÚ vykladať v tom zmysle, že „celkový obrat koncesionára“ zahŕňa aj platby uskutočnené užívateľmi v prospech samotného koncesionára, s tým, že z tohto dôvodu aj predmetné platby predstavujú „protiplnenie… za služby, ktoré sú predmetom koncesie“?

                  4.

                  Má sa článok 8 ods. 1 smernice 2014/23/EÚ vykladať v tom zmysle, že smernica 2014/23/EÚ sa uplatňuje vtedy, keď hodnota investícií alebo hodnota investícií a výdavkov, ktoré vznikli hospodárskemu subjektu v rámci koncesie na služby alebo ktoré vznikli hospodárskemu subjektu a verejnému obstarávateľovi v rámci koncesie na služby, (zjavne) prekračuje sumu 5 350 000 eur bez DPH?

                  5.

                  Má sa článok 38 ods. 1 smernice 2014/23/EÚ vykladať v tom zmysle, že verejnému obstarávateľovi umožňuje uložiť podmienku účasti týkajúcu sa odbornej činnosti a požadovať od hospodárskych subjektov predloženie dôkazov preukazujúcich splnenie tejto podmienky, a to aj v súlade s vykonávacím nariadením 2015/1986 [z 11. novembra 2015, ktorým sa ustanovujú štandardné vzory pre uverejňovanie oznámení v oblasti verejného obstarávania a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 842/2011] (7) a korigenda [k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2015/1986 (8) z 11. novembra 2015, ktorým sa ustanovujú štandardné vzory pre uverejňovanie oznámení v oblasti verejného obstarávania a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 842/2011], v ktorého prílohe XXI sa upravuje oznámenie o koncesii (štandardný vzor 24), ktoré obsahuje aj oddiel III.1.1. Vhodnosť vykonávať profesionálnu činnosť vrátane požiadaviek týkajúcich sa zápisu do živnostenských alebo obchodných registrov?

                  6.

                  V prípade kladnej odpovede na piatu prejudiciálnu otázku, má sa článok 38 ods. 1 smernice 2014/23/EÚ v spojení so zásadami rovnakého zaobchádzania a nediskriminácie podľa článku 3 ods. 1 smernice 2014/23/EÚ vykladať v tom zmysle, že verejný obstarávateľ môže na účely stanovenia podmienky účasti týkajúcej sa odbornej činnosti odkázať, pokiaľ ide o opis činnosti Prenájom a lízing automobilov a ľahkých motorových vozidiel, na vnútroštátny údaj NACE 77.110, ktorý má rovnaký význam ako ustanovenie nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 [z 20. decembra 2006, ktorým sa zavádza štatistická klasifikácia ekonomických činností NACE Revision 2 a ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (EHS) č. 3037/90 a niektoré nariadenia ES o osobitných oblastiach štatistiky] (9) v prílohe I, NACE REV.2, triede 77.11 Prenájom a lízing automobilov a ľahkých motorových vozidiel?

                  7.

                  V prípade kladnej odpovede na piatu prejudiciálnu otázku, má sa článok 38 ods. 1 smernice 2014/23/EÚ, najmä v časti, v ktorej odkazuje na požiadavku proporcionality, v spojení so zásadami rovnakého zaobchádzania a nediskriminácie podľa článku 3 ods. 1 smernice 2014/23/EÚ vykladať v tom zmysle, že verejný obstarávateľ môže vyžadovať, aby podmienku registrácie vykonávania činnosti prenájmu a lízingu automobilov a ľahkých motorových vozidiel spĺňal každý z partnerov?

                  8.

                  Má sa článok 2 ods. 1 bod 8 smernice 2014/24/EÚ vykladať v tom zmysle, že o verejnú zákazku na dodanie tovaru ide vtedy, keď (v závislosti od hodnoty investície hospodárskeho subjektu) podstatná časť budúceho zmluvného vzťahu medzi mestom a hospodárskym subjektom súvisí s prenájmom a zdieľaním elektrických vozidiel určených pre užívateľov verejného systému na prenájom a zdieľanie elektrických vozidiel, v rámci ktorého mesto neinvestuje do realizácie projektu vytvorenia verejného systému na prenájom a zdieľanie elektrických vozidiel priamo prostredníctvom peňažnej platby hospodárskemu subjektu, ale nepriamo prostredníctvom zrieknutia sa poplatku za parkovanie na obdobie 20 rokov a prostredníctvom zabezpečenia pravidelnej údržby parkovacích plôch, pričom celková hodnota takejto investície prekračuje hodnotu uvedenú v článku 4 písm. b) alebo c) smernice 2014/24/EÚ so zreteľom na delegované nariadenie Komisie 2019/1828 [z 30. októbra 2019, ktorým sa mení smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ, pokiaľ ide o finančné limity v oblasti verejných zákaziek na dodanie tovaru, služieb a prác a súťaží návrhov] (10), predmetná investícia mesta je však (podstatne) nižšia než celková investícia hospodárskeho subjektu do projektu vytvorenia verejného systému na prenájom a zdieľanie elektrických vozidiel, ako aj v porovnaní s investíciou hospodárskeho subjektu do časti projektu týkajúcej sa elektrických vozidiel, a to bez ohľadu na skutočnosť, že užívatelia budú hospodárskemu subjektu za užívanie elektrických vozidiel platiť, a tiež skutočnosť, že od dopytu užívateľov závisí, či hospodársky subjekt bude schopný získať také výnosy, ktoré preukážu finančný úspech vytvorenia verejného systému na prenájom a zdieľanie elektrických vozidiel, pričom z tohto dôvodu nesie hospodársky subjekt prevádzkové riziko realizácie projektu, čo je vlastnosť, ktorou sa vyznačuje koncesia na služby v zmysle článku 5 ods. 1 písm. b) smernice 2014/23/EÚ a nie verejná zákazka podľa článku 2 ods. 1 bodu 5 smernice 2014/24/EÚ?

                  9.

                  Má sa článok 3 ods. 4 tretí pododsek smernice 2014/24/EÚ vykladať v tom zmysle, že predstavuje právny základ pre uplatňovanie režimu stanoveného smernicou 2014/24/EÚ na účely zadania budúcej zmluvy medzi mestom a hospodárskym subjektom týkajúcej sa vytvorenia verejného systému na prenájom a zdieľanie elektrických vozidiel, keďže takúto zákazku treba považovať za zmiešanú zákazku obsahujúcu prvky verejných zákaziek na dodanie tovaru a poskytnutie služieb a koncesií na služby, a to vzhľadom na to, že hodnota investície mesta na realizáciu uvedeného projektu prekračuje hodnotu uvedenú v článku 4 písm. c) smernice 2014/24/EÚ so zreteľom na delegované nariadenie 2019/1828?

                  10.

                  Má sa článok 58 ods. 1 a 2 smernice 2014/24/EÚ v spojení so zásadami rovnakého zaobchádzania a nediskriminácie podľa článku 18 ods. 1 smernice 2014/24/EÚ vykladať v tom zmysle, že verejný obstarávateľ môže na účely stanovenia podmienky účasti týkajúcej sa odbornej činnosti odkázať na vnútroštátny údaj NACE 77.110 týkajúci sa opisu činnosti Prenájom a lízing automobilov a ľahkých motorových vozidiel, ktorý má rovnaký význam ako ustanovenie nariadenia č. 1893/2006 v prílohe I, NACE REV.2, triede 77.11 Prenájom a lízing automobilov a ľahkých motorových vozidiel?

                  11.

                  Majú sa článok 58 ods. 1 smernice 2014/24/EÚ, najmä v časti, v ktorej odkazuje na požiadavku proporcionality, a článok 58 ods. 2 smernice 2014/24/EÚ, v spojení so zásadami rovnakého zaobchádzania, nediskriminácie a proporcionality podľa článku 18 ods. 1 smernice 2014/24/EÚ, vykladať v tom zmysle, že verejný obstarávateľ môže vyžadovať, aby podmienku registrácie vykonávania činnosti prenájmu a lízingu automobilov a ľahkých motorových vozidiel spĺňal každý z partnerov?

         (1)  Nariadenie (ES) č. 2195/2002 Európskeho parlamentu a Rady z 5. novembra 2002 o spoločnom slovníku obstarávania (CPV) (Text s významom pre EHP) (Ú. v. ES L 340, 2002, s. 1; Mim. vyd. 06/005, s. 3).

         (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 213/2008 z 28. novembra 2007, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002 o Spoločnom slovníku obstarávania (CPV) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES a 2004/18/ES o postupoch verejného obstarávania, pokiaľ ide o revíziu CPV (Ú. v. EÚ 74, 2008, s. 1).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov obstarávania subjektov pôsobiacich v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb (Ú. v. ES L 134, 2004, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 19).

         (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. ES L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132).

         (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/23 z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1).

         (6)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65).

         (7)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 842/2011 z 19. augusta 2011, ktorým sa ustanovujú štandardné formuláre na uverejňovanie oznámení v oblasti verejného obstarávania a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1564/2005 (Text s významom pre EHP) (Ú. v. EÚ L 222, 2011, s. 1).

         (8)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 2015/1986 z 11. novembra 2015, ktorým sa ustanovujú štandardné vzory pre uverejňovanie oznámení v oblasti verejného obstarávania a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 842/2011 (Text s významom pre EHP) (Ú. v. EÚ L 296, 2015, s. 1).

         (9)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 z 20. decembra 2006, ktorým sa zavádza štatistická klasifikácia ekonomických činností NACE Revision 2 a ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (EHS) č. 3037/90 a niektoré nariadenia ES o osobitných oblastiach štatistiky (Ú. v. EÚ L 393, 2006, s. 1).

         (10)  Delegované nariadenie Komisie 2019/1828 z 30. októbra 2019, ktorým sa mení smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ, pokiaľ ide o finančné limity v oblasti verejných zákaziek na dodanie tovaru, služieb a prác a súťaží návrhov (Text s významom pre EHP) (Ú. v. EÚ L 279, 2019, s. 25).


title: Vec C-492/21 P: Odvolanie podané 9. augusta 2021: Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 2. júna 2021 vo veci T-223/18, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Európska komisia

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/23

      Odvolanie podané 9. augusta 2021: Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) z 2. júna 2021 vo veci T-223/18, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Európska komisia
      (Vec C-492/21 P)
      (2021/C 471/30)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo (v zastúpení: F. Rosi, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 2. júna 2021 vo veci T-223/18, ktorej predmetom je návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2017) 7973 final zo 4. decembra 2017 týkajúceho sa štátnej pomoci SA.39913 (2017/NN)) – Taliansko – Údajná kompenzácia verejných nemocníc v regióne Lazio,

                  —

                  uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka namieta porušenie povinnosti odôvodnenia a povinnosti preskúmania, nesprávneho výkladu pojmu solidárna činnosť, pojmu podnik a hospodárska činnosť v zmysle článku 106 ZFEÚ a najmä z hľadiska talianskej právnej úpravy obsiahnutej v legislatívnom dekréte č. 229/1999 a zdôrazňuje, že systém financovania, ktorý taliansky štát preniesol na regióny, nie je súčasťou solidárneho systému, ale hospodárskeho systému v súlade s pravidlami platnými pre režim služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (SVHZ).
      Odvolateľka najmä spochybňuje pojem solidárnej činnosti, ktorý Všeobecný súd uviedol v napadnutom rozsudku, ktorý zostal úplne všeobecný a nesúvisel s platnou právnou úpravou v Taliansku týkajúcou sa služieb zdravotnej starostlivosti. Všeobecný súd sa totiž domnieval, že rozsudok Súdneho dvora z 11. júna 2020 vo veci Dovera sa uplatňuje na prejednávanú vec, pričom nie je potrebné vykonať podrobnú analýzu reformy z roku 1999 v Taliansku a predovšetkým ju porovnať s právnou úpravou systému poskytovania zdravotnej starostlivosti na Slovensku.
      Okrem toho odvolateľka spochybňuje skutočnosť, že pojem univerzálnej činnosti môže vylúčiť uplatniteľnosť režimu uvedeného v článku 106 ZFEÚ, keďže služba poskytovaná univerzálne, aj keď neúplne, môže byť považovaná za hospodársku službu rovnako ako iné služby, ako je multimodálna doprava, elektrina, voda, telefonické služby atď., a patrí pod samotný pojem SVHZ.
      Rovnako Všeobecný súd neuvádza, že štát prevedie určitú sumu finančných prostriedkov na regióny a že následne prináleží regiónu, aby zaplatil za služby rôznym verejným a súkromným zdravotníckym spoločnostiam na základe stupnice podľa výberu pacienta/užívateľa.
      Regióny preto uzatvárajú koncesné zmluvy na služby vo verejnom záujme so všetkými verejnými a súkromnými prevádzkovateľmi a platia za služby na základe vopred stanovenej tarify. Každé zdravotnícke zariadenie organizuje svoju činnosť špecifickým a autonómnym spôsobom s cieľom prilákať pacientov do svojho zariadenia.
      Okrem toho pacient môže požiadať o súkromnú službu buď verejné zdravotnícke zariadenie, alebo súkromné zariadenie, čím sa vyhne čakacím listinám, ktoré existujú v tzv. zmluvnom systéme. Odvolateľka teda spochybňuje to, čo Všeobecný súd uvádza na začiatku rozsudku, a to, že „1. V Taliansku je systém zdravotnej starostlivosti organizovaný v rámci Servizio sanitario nazionale (Národné služby zdravotnej starostlivosti, ďalej len ‚SSN‘). V tomto rámci je zdravotná starostlivosť financovaná priamo z príspevkov na sociálne zabezpečenie členov a zo štátnych prostriedkov, takže tieto služby sú poskytované bezplatne alebo takmer bezplatne všetkým pacientom, ktorí sú členmi SSN, verejnými orgánmi alebo súkromnými subjektmi na základe zmluvy. Správu SSN vykonávajú najmä regióny“.
      Táto argumentácia nezodpovedá skutočnej organizácii zdravotnej starostlivosti v Taliansku ani obsahu platných právnych predpisov. Okrem toho Súdny dvor neobjasňuje tvrdenie, že „zdravotná starostlivosť je financovaná priamo z príspevkov sociálneho zabezpečenia členov a zo štátnych prostriedkov“, čo je abstraktné tvrdenie vytrhnuté z kontextu.
      Inými slovami, Všeobecný súd neuviedol, čo sú „príspevky na sociálne zabezpečenie členov“ ani čo tvoria „štátne prostriedky“. Konkrétne Všeobecný súd nevykonáva hĺbkovú analýzu obsahu ustanovení upravujúcich SVHZ v zmysle článku 106 ZFEÚ vzhľadom na rozsudok Súdneho dvora vo veci Altmark z roku 2003.
      Najprv Komisia a následne Všeobecný súd mali vykonať podrobnú analýzu systému, pričom mali zohľadniť aj znenie prílohy 26 Zmluvy, ktorá sa vzťahuje na SVHZ a skutočnosť, že nebol vypracovaný žiadny osobitný pojem identifikujúci tento konkrétny sektor služieb.
      Napadnutý rozsudok vydaný Všeobecným súdom napokon nie je ničím iným ako prebratím obsahu rozhodnutia Komisie, ktoré Všeobecný súd považoval za nedostatočne odôvodnené.
      V dôsledku toho výhrady podrobne uvedené odvolateľkou zostávajú nezmenené, pričom sa spresňuje, že na rozdiel od tvrdenia Všeobecného súdu odvolateľka napadla rozhodnutie Komisie z dôvodu, že je úplne všeobecné a nezohľadňuje platnú právnu úpravu v Taliansku.
      Nie je možné ani jednoducho prebrať obsah rozsudku Súdneho dvora vo veci Dovera.
      Okrem toho meritórna námietka odvolateľky, ktorá bola predložená na preskúmanie najprv Komisii a potom Všeobecnému súdu, je zameraná práve na určenie, či taliansky systém zdravotnej starostlivosti patrí do pôsobnosti článku 106 ZFEÚ, a teda do režimu SVHZ.
      V tejto súvislosti odvolateľka vytýka Všeobecnému súdu, že nerozhodol, a teda ani neodôvodnil svoje rozhodnutie.


title: Vec C-495/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 12. augusta 2021 – L. GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 12. augusta 2021 – L. GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Vec C-495/21)
      (2021/C 471/31)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: L. GmbH

         Odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Bundesrepublik Deutschland

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Môže byť hlavný požadovaný účinok látky farmakologický v zmysle článku 1 ods. 2 písm. a) smernice 93/42/EHS (1) aj vtedy, keď nespočíva v účinkovaní sprostredkovanom receptormi a ľudské telo látku ani neabsorbuje, ale tá zostáva na povrchu napríklad slizníc a reaguje tam? Podľa akých kritérií sa v takom prípade majú rozlišovať farmakologické a nefarmakologické, najmä fyzikálno-chemické prostriedky?

                  2.

                  Môže byť nejaký výrobok považovaný za zdravotnícku pomôcku s fyzikálnym a/alebo fyzikálno-chemickým účinkom v zmysle článku 1 ods. 2 písm. a) smernice 93/42/EHS, keď podľa súčasného stavu vedy nie je spôsob účinkovania tohto výrobku presne známy a preto nie je možné s konečnou platnosťou objasniť, či sa hlavný požadovaný účinok dosahuje farmakologickým alebo fyzikálno-chemickým spôsobom?

                  3.

                  Má sa v takom prípade výrobok klasifikovať ako liek alebo zdravotnícka pomôcka na základe celkového posúdenia aj jeho ostatných vlastností a všetkých ostatných okolností alebo, ak je určený na preventívne alebo liečebné účely alebo na zmiernenie ochorenia, sa výrobok má považovať za liek na základe prezentácie v zmysle článku 1 bodu 2 písm. a) smernice 2001/83/ES (2) bez ohľadu na to, či sa využíva špecifický liekový účinok alebo nie?

                  4.

                  Platí aj v takom prípade prednosť režimu lieku podľa článku 2 ods. 2 smernice 2001/83/ES?

         (1)  Smernica Rady 93/42/EHS zo 14. júna 1993 o zdravotníckych pomôckach (Ú. v. ES L 169, 1993, s. 1; Mim. vyd. 13/012, s. 82) v znení zmenenom smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/47/ES z 5. septembra 2007 (Ú. v. EÚ L 247, 2007, s. 21).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorou sa ustanovuje zákonník Spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, 2001, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69), v znení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/26/EÚ z 25. októbra 2012 (Ú. v. EÚ L 299, 2012, s. 1), ktoré je relevantné v prejednávanej veci.


title: Vec C-496/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 12. augusta 2021 – H. Ltd./Bundesrepublik Deutschland

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/25

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 12. augusta 2021 – H. Ltd./Bundesrepublik Deutschland
      (Vec C-496/21)
      (2021/C 471/32)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: H. Ltd.

         Odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Bundesrepublik Deutschland

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Môže byť hlavný požadovaný účinok látky farmakologický v zmysle článku 1 ods. 2 písm. a) smernice 93/42/EHS (1) aj vtedy, keď nespočíva na účinkovaní sprostredkovanom receptormi a ľudské telo látku ani neabsorbuje, ale tá zostáva na povrchu napríklad slizníc a reaguje tam? Podľa akých kritérií sa v takom prípade majú rozlišovať farmakologické a nefarmakologické, najmä fyzikálno-chemické prostriedky?

                  2.

                  Môže byť nejaký výrobok považovaný za zdravotnícku pomôcku s fyzikálnym a/alebo fyzikálno-chemickým účinkom v zmysle článku 1 ods. 2 písm. a) smernice 93/42/EHS, keď podľa súčasného stavu vedy nie je spôsob účinkovania tohto výrobku presne známy a preto nie je možné s konečnou platnosťou objasniť, či sa hlavný požadovaný účinok dosahuje farmakologickým alebo fyzikálno-chemickým spôsobom?

                  3.

                  Má sa v takom prípade výrobok klasifikovať ako liek alebo zdravotnícka pomôcka na základe celkového posúdenia aj jeho ostatných vlastností a všetkých ostatných okolností alebo, ak je určený na preventívne alebo liečebné účely alebo na zmiernenie ochorenia, sa výrobok má považovať za liek na základe prezentácie v zmysle článku 1 bodu 2 písm. a) smernice 2001/83/ES (2) bez ohľadu na to, či sa využíva špecifický liečivý účinok alebo nie?

                  4.

                  Platí aj v takom prípade prednosť režimu lieku podľa článku 2 ods. 2 smernice 2001/83/ES?

         (1)  Smernica Rady 93/42/EHS zo 14. júna 1993 o zdravotníckych pomôckach (Ú. v. ES L 169, 1993, s. 1; Mim. vyd. 13/012, s. 82) v znení zmenenom smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/47/ES z 5. septembra 2007 (Ú. v. EÚ L 247, 2007, s. 21).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorou sa ustanovuje zákonník Spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, 2001, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69), v znení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/26/EÚ z 25. októbra 2012 (Ú. v. EÚ L 299, 2012, s. 1), ktoré je relevantné v prejednávanej veci.


title: Vec C-512/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) 17. augusta 2021 – Aquila Part Prod Com S.A./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/26

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) 17. augusta 2021 – Aquila Part Prod Com S.A./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Vec C-512/21)
      (2021/C 471/33)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Aquila Part Prod Com S.A.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je v súlade s právom Únie, a najmä s článkom 9 ods. 1 a článkom 10 smernice o DPH (1), ako aj so zásadou daňovej neutrality, prax daňového orgánu, podľa ktorej daňový orgán automaticky a bez vykonania akéhokoľvek overenia, vyvodzuje zo skutočnosti, že fyzická osoba si je vedomá toho, že má právny vzťah s právnickou osobou konajúcou ako zástupca, ktorá je nezávislá od zdaniteľnej osoby ako mandant, a ktorá má vlastnú právnu subjektivitu bez toho, aby táto fyzická osoba mala právny vzťah so zdaniteľnou osobou, skutočnosť, že si je toho vedomá aj zdaniteľná osoba, pričom nezohľadňuje ustanovenia zmluvy uzavretej medzi mandantom a zástupcom, ako aj zahraničného práva, ktorým sa upravuje právny vzťah zastúpenia?

                  2.

                  Majú sa článok 167, článok 168 písm. a) a článok 178 písm. a) smernice o DPH vykladať v tom zmysle, že ak daňový orgán konštatuje existenciu kruhového fakturačného reťazca, táto skutočnosť sama osebe postačuje ako objektívna okolnosť na preukázanie daňového podvodu, alebo by daňový orgán mal v takom prípade tiež uviesť, ktorý člen alebo členovia reťazca sa dopustili daňového podvodu a aký bol ich modus operandi?

                  3.

                  Majú sa vyššie uvedené články smernice o DPH v spojení s požiadavkami proporcionality a primeranosti vykladať v tom zmysle, že aj keď sa daňový orgán na základe konkrétnych okolností prípadu domnieva, že zdaniteľná osoba mala byť obozretnejšia, možno od tejto zdaniteľnej osoby vyžadovať, aby overila okolnosti, ktoré daňový orgán mohol zistiť až po kontrole trvajúcej približne päť rokov, ktorá si vyžiadala množstvo dodatočných overení s použitím nástrojov verejného práva, a to takým spôsobom, aby ochrana obchodného tajomstva zdaniteľných osôb nepredstavovala prekážku overenia? V prípade, ak sa vyžaduje zvýšená starostlivosť, postačuje na preukázanie náležitej starostlivosti, ak zdaniteľná osoba rozšíri svoju kontrolu aj na okolnosti, ktoré idú nad rámec okolností uvedených v rozsudku Mahagében, pokiaľ ide o potenciálnych obchodných partnerov tak, aby mala interné pravidlá týkajúce sa zásobovania na účely overenia týchto partnerov, neprijímala platby v hotovosti, zahrnula do zmlúv, ktoré uzatvára, podmienky týkajúce sa prípadných rizík, a aby skúmala aj ďalšie okolnosti počas transakcie?

                  4.

                  Majú sa vyššie uvedené články smernice o DPH vykladať v tom zmysle, že ak daňový orgán zistí, že zdaniteľná osoba sa aktívne podieľala na daňovom podvode, postačuje v tomto ohľade, aby z dôkazov objavených daňovým orgánom vyplynulo, že zdaniteľná osoba mohla mať pri vynaložení náležitej starostlivosti vedomosť o tom, že sa zúčastňuje na daňovom podvode, bez toho, aby preukázala, že vedela o tom, že sa zúčastňuje na daňovom podvode z dôvodu svojho aktívneho konania na tomto podvode? V prípade preukázania aktívnej účasti na daňovom podvode, teda vedomosti o tejto účasti, musí daňový orgán preukázať podvodné konanie zdaniteľnej osoby, ktoré sa prejavilo v jej konaní v zhode s členmi, ktorí ju v reťazci predchádzajú, alebo postačuje, ak sa opiera o objektívne dôkazy týkajúce sa vzájomnej vedomosti členov reťazca?

                  5.

                  Je v súlade s vyššie uvedenými článkami smernice o DPH a s právom na spravodlivý proces uznaným ako všeobecná zásada v článku 47 Charty základných práv Európskej únie a so zásadou právnej istoty, prax daňového orgánu spočívajúca v tom, že svoje rozhodnutie zakladá na údajnom porušení ustanovení v oblasti bezpečnosti potravinového reťazca, ktoré nemajú vplyv na dodržiavanie daňových povinností zdaniteľnej osoby alebo na obeh jej faktúr, čo daňová právna úprava nijako nestanovuje vo vzťahu k zdaniteľnej osobe, a ktoré nemajú žiaden vplyv na existenciu transakcií kontrolovaných daňovým orgánom a na vedomosť zdaniteľnej osoby, ktorá je predmetom skúmania v daňovom konaní?
                  V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu prejudiciálnu otázku:

                  6.

                  Je v súlade s vyššie uvedenými článkami smernice o DPH a s právom na spravodlivý proces uznaným ako všeobecná zásada v článku 47 Charty a so zásadou právnej istoty, prax daňového orgánu spočívajúca v tom, že bez zásahu úradného orgánu v oblasti bezpečnosti potravinového reťazca, ktorý má vecnú a územnú pôsobnosť, daňový orgán vo svojom rozhodnutí vykonáva posúdenia o zdaniteľnej osobe, ktoré patria do pôsobnosti tohto úradného orgánu, a to spôsobom, že na základe zistených porušení týkajúcich sa bezpečnosti potravinového reťazca – otázka presahujúca oblasť jeho pôsobnosti – vyvodzuje daňové dôsledky pre zdaniteľnú osobu bez toho, aby táto zdaniteľná osoba mohla vyvrátiť konštatovanie porušenia predpisov týkajúcich sa bezpečnosti potravinového reťazca v rámci konania, ktoré je nezávislé od daňového konania, a ktoré rešpektuje základné záruky a práva účastníkov konania?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-517/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Korneuburg (Rakúsko) 20. augusta 2021 – Laudamotion GmbH/TG, QN, AirHelp Germany GmbH

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Korneuburg (Rakúsko) 20. augusta 2021 – Laudamotion GmbH/TG, QN, AirHelp Germany GmbH
      (Vec C-517/21)
      (2021/C 471/34)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesgericht Korneuburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalovaná: Laudamotion GmbH

         Žalobcovia: TG, QN, AirHelp Germany GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 3 ods. 2 písm. a) nariadenia (ES) č. 261/2004 (1) vykladať v tom zmysle, že nariadenie platí pre cestujúceho, ktorý sa online zaregistruje pred odletom, avšak v čase uvedenom v tomto ustanovení sa nedostaví k odbavovaciemu pultu?

                  2.

                  Má sa článok 5 v spojení s článkom 7 nariadenia č. 261/2004 pri zohľadnení rozsudku Sturgeon a i. (2) vykladať v tom zmysle, že cestujúci – ak sa prevádzkujúci letecký dopravca nemôže oslobodiť od povinnosti v zmysle článku 5 ods. 3 tohto nariadenia – má nárok na náhradu, keď

                              —

                              let v cieľovom mieste vykazuje meškanie najmenej tri hodiny,

                              —

                              už pred nástupom na palubu lietadla bolo zjavné, že tento let dorazí na svoje cieľové miesto s meškaním najmenej tri hodiny, a

                              —

                              cestujúci sa nedostaví na nástup na palubu tohto letu?

                        V prípade kladnej odpovede na druhú otázku:

                  3.

                  Platí to aj v prípade, keď si cestujúci bez spolupráce prevádzkujúceho leteckého dopravcu rezervuje alternatívne letecké spojenie, ktorým dorazí na iné letisko, ktoré obsluhuje to isté mesto, resp. ten istý región (článok 8 ods. 3 nariadenia č. 261/2004) ako jeho pôvodne rezervovaný let, s iba zanedbateľným oneskorením oproti času, kedy by dorazil na cieľové miesto podľa plánu pôvodne rezervovaného letu?
                  V prípade kladnej odpovede na druhú otázku:

                  4.

                  Platí to aj v prípade, keď prevádzkujúci letecký dopravca cestujúceho na jeho žiadosť preradil na alternatívne letecké spojenie, ktorým cestujúci na svoje cieľové miesto dorazí síce skôr ako oneskoreným pôvodne rezervovaným letom, predsa však neskôr, než by naň dorazil podľa plánu pôvodne rezervovaného letu (pričom samotný let, na ktorý bol cestujúci preradený, nevykazuje „veľké meškanie“)?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).

         (2)  Rozsudok z 19. novembra 2009, C-402/07 a C-432/07, EU:C:2009:716.


title: Vec C-556/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 10. septembra 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, ďalší účastníci konania: E.N., S.S. a J.Y.

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/28

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State (Holandsko) 10. septembra 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, ďalší účastníci konania: E.N., S.S. a J.Y.
      (Vec C-556/21)
      (2021/C 471/35)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Raad van State

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Ďalší účastníci konania: E.N., S.S. a J.Y.

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 27 ods. 3 a článok 29 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 180, 2013 (1)), vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby v prípade, že právny poriadok členského štátu stanovuje pre právne veci, akou je vec v tomto konaní, dvojstupňové konanie, vydal sudca v odvolacom konaní pri skúmaní právnej veci na žiadosť príslušného orgánu členského štátu predbežné opatrenie, ktoré povedie k prerušeniu plynutia lehoty na odovzdanie?

         (1)  S. 31.


title: Vec C-567/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 15. septembra 2021 – BNP Paribas SA/TR

text:
               22.11.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 471/29

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 15. septembra 2021 – BNP Paribas SA/TR
      (Vec C-567/21)
      (2021/C 471/36)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour de cassation

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: BNP Paribas SA

         Odporca: TR

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa články 33 a 36 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (1) vykladať v tom zmysle, že ak právny poriadok členského štátu, v ktorom bol rozsudok vydaný, priznáva tomuto rozsudku takú právnu silu, ktorá bráni tomu, aby tí istí účastníci konania podali nový návrh na začatie konania o nárokoch, ktoré mohli byť uplatnené už v rámci pôvodného konania, účinky tohto rozsudku v členskom štáte, v ktorom sa žiada o jeho uznanie, bránia tomu, aby súd v tomto členskom štáte, ktorého rozhodné právo ratione temporis stanovil v pracovnom práve podobnú povinnosť spojiť nároky, rozhodol o takých nárokoch?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na túto prvú otázku, majú sa články 33 a 36 nariadenia Rady 44/2001 vykladať v tom zmysle, že také konanie, akým je konanie o „unfair dismissal“ v Spojenom kráľovstve, je konaním v tej istej veci a medzi rovnakými účastníkmi ako konanie o prepustenie zo zamestnania bez skutočného a závažného dôvodu vo francúzskom práve, takže nároky na náhradu škody z dôvodu prepustenia bez skutočného a vážneho dôvodu, na náhradu škody spôsobenej výpoveďou a na odstupné, ktoré si zamestnanec uplatnil na francúzskom súde po tom, ako v Spojenom kráľovstve získal rozsudok, ktorým sa jeho prepustenie vyhlasuje za „unfair dismissal“ a z tohto dôvodu sa mu priznávajú kompenzačné náhrady („compensatory award“), sú neprípustné? Je v tejto súvislosti potrebné rozlišovať medzi náhradou škody v prípade prepustenia bez skutočného a závažného dôvodu, ktorá by mohla mať rovnaký predmet a rovnaký účel ako „compensatory award“, a náhradou škody spôsobenej výpoveďou a odstupným, na ktoré vo francúzskom práve vzniká nárok v prípade prepustenia zo skutočného a závažného dôvodu, ale nie v prípade prepustenia z dôvodu závažného porušenia pracovnej disciplíny?

                  3.

                  Majú sa podobne články 33 a 36 nariadenia Rady č. 44/2001 vykladať v tom zmysle, že konanie, akým je konanie o „unfair dismissal“ v Spojenom kráľovstve a konanie o vyplatenie príplatkov alebo odmien stanovených v pracovnej zmluve, sú konaniami v tej istej veci a medzi rovnakými účastníkmi, pokiaľ sa tieto konania zakladajú na rovnakom zmluvnom vzťahu medzi účastníkmi?

         (1)  Ú. v. EÚ L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42.