title: Vec C-491/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht für Strafsachen Wien (Rakúsko) 31. októbra 2007 – Trestné konanie proti Vladimírovi Turanskému

text:
               26.1.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/26

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht für Strafsachen Wien (Rakúsko) 31. októbra 2007 – Trestné konanie proti Vladimírovi Turanskému
   (Vec C-491/07)
   (2008/C 22/49)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Landesgericht für Strafsachen Wien
   Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom
   Vladimír Turanský
   Prejudiciálna otázka
   Má sa zákaz dvojitého trestu stanovený v článku 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985 uzatvorená medzi vládami štátov hospodárskej únie Beneluxu, Spolkovej republiky Nemecko a Francúzskej republiky o postupnom zrušení kontrol na ich spoločných hraniciach (1), podpísaného 19. júna 1990 v Schengene (Luxembursko), vykladať v tom zmysle, že bráni trestnému stíhaniu podozrivého v Rakúskej republike, pokiaľ bolo v Slovenskej republike po jej pristúpení k Európskej únii trestné konanie pre ten istý čin zastavené takým spôsobom, že policajný orgán po meritórnom preskúmaní právoplatne ukončil trestné konanie uznesením o zastavení trestného stíhania bez akýchkoľvek sankcií?

      (1)  Ú. v. ES L 239, s. 19; Mim. vyd. 19/002, s. 9.


title: Vec T-438/07: Žaloba podaná 30. novembra 2007 – Spa Monopole/ÚHVT – De Francesco Import (SpagO)

text:
               9.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 37/26

         Žaloba podaná 30. novembra 2007 – Spa Monopole/ÚHVT – De Francesco Import (SpagO)
   (Vec T-438/07)
   (2008/C 37/41)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgicko) (v zastúpení: L. de Brouwer, E. Cornu, E. De Gryse a D. Moreau, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: De Francesco Import GmbH (Norimberg, Nemecko)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu z 13. septembra 2007 vo veci R 1285/2006-2, a

               —

               zaviazať Úrad na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: De Francesco Import GmbH.

      Prihlasovaná ochranná známka: slovná ochranná známka „SpagO“ pre tovary zaradené do triedy 33 – prihláška č. 2 320 844.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobkyňa.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: národné a medzinárodné slovné a obrazové ochranné známky a slovné a obrazové ochranné známky Spoločenstva „SPA“, „SPA Citron“ a „SPA Orange“ pre tovary v triede 32.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: námietke sa vyhovelo v plnom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie rozhodnutia námietkového oddelenia a zamietnutie námietky.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 5 nariadenia Rady č. 40/94, keďže odvolací senát podcenil povesť SPA v Beneluxe a nevzal dostatočne do úvahy tieto faktory:

               —

               slovnú a obrazovú podobnosť medzi dotknutými ochrannými známkami,

               —

               skutočnosť, že používanie ochrannej známky „SpagO“ pre alkoholické nápoje by poškodilo povesť minerálnej vody „SPA“, ktorá si ju vybudovala na svojej vysokej kvalite, čistote a priaznivých účinkoch na zdravie,

               —

               skutočnosť, že používanie ochrannej známky „SpagO“ pre nápoje by neoprávnene využívalo povesť ochrannej známky „SPA“, a jej obraz kvality a čistoty.


title: Vec C-425/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugalsko) 18. septembra 2012 — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, S.A./Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional

text:
               15.12.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/3

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugalsko) 18. septembra 2012 — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, S.A./Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional
   (Vec C-425/12)
   2012/C 389/04
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, S.A.

      Žalovaný: Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional

      Prejudiciálna otázka

   Môžu sa článok 4 ods. 1 a článok 14 ods. 1 písm. c) bod i) smernice Rady 93/38/EHS (1) zo 14. júna 1993, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/4/ES (2) zo 16. februára 1998, ako aj ostatné ustanovenia týchto smerníc alebo všeobecné uplatniteľné zásady práva Spoločenstva vykladať v tom zmysle, že ukladajú povinnosti jednotlivým koncesionárom [najmä subjektu uvedenému v článku 2 ods. 1 písm. b) uvedenej smernice 93/38/EHS] poskytujúcim verejné služby, pokiaľ Portugalská republika ešte neprebrala túto smernicu do svojho vnútroštátneho práva, a že Portugalská republika sa voči tomuto koncesionárovi môže odvolávať na nesplnenie týchto povinností prostredníctvom právneho aktu vydaného niektorým ministerstvom?

      (1)  Smernica Rady 93/38/EHS zo 14. júna 1993, o koordinácii postupy verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore (Ú. v. EÚ L 199, s. 84; Mim. vyd. 06/002, s. 194).

      (2)  Ú. v. EÚ L 101, s. 1; Mim. vyd. 06/003, s. 91.


title: Vec T-101/10: Žaloba podaná 3. marca 2010 — Poľsko/Komisia

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/68

         Žaloba podaná 3. marca 2010 — Poľsko/Komisia
   (Vec T-101/10)
   2010/C 113/101
   Jazyk konania: poľština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Poľská republika (v zastúpení: M. Szpunar, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť článok 3 nariadenia Komisie (ES) č. 1193/2009 z 3. novembra 2009, ktorým sa opravujú nariadenia (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a ktorým sa stanovuje výška produkčných odvodov v sektore cukru na hospodárske roky 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 a 2005/2006 (1) v rozsahu, v akom toto ustanovenie mení a dopĺňa znenie článku 2 nariadenia Komisie (ES) č. 1686/2005 zo 14. októbra 2005, ktorým sa stanovuje výška produkčných odvodov, ako aj koeficientu dodatkového odvodu v sektore cukru na hospodársky rok 2004/2005 (2),

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa tvrdí, že podľa napadnutého opatrenia sa stanovuje diferencovanie koeficientu dodatkového odvodu v sektore cukru na hospodársky rok 2004/2005 v tom zmysle, že uvedený koeficient sa stanovuje na 0,25466 pre nové členské štáty a na 0,14911 pre pätnásť pôvodných členských štátov Spoločenstva.
   Žalobkyňa uvádza nasledujúce výhrady proti napadnutému opatreniu.
   Žalobkyňa v prvom rade uvádza žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci Komisie a porušení článku 16 nariadenia Rady (ES) č. 1260/2001 (3), ktorý splnomocňuje Komisii stanoviť len jeden koeficient v rovnakej výške pre celú Európsku úniu. Žalobkyňa tvrdí, že rôzne jazykové verzie daných ustanovení nariadenia č. 1260/2001 sú v tomto ohľade úplne rovnaké a zhodné. Podľa tvrdenia žalobkyne zásady spoločnej organizácie trhu cukru nielenže odchýlenie sa od doslovného znenia predpisov nariadenia (ES) č. 1260/2001 neodôvodňujú, ale aj takúto možnosť vylučujú. Žalobkyňa sa domnieva, že jednotný koeficient totiž predstavuje základný nástroj na vykonávanie pravidiel spoločnej organizácie trhu v sektore cukru.
   Po druhé žalobkyňa predkladá žalobný dôvod založený na porušení zásady okamžitého a úplného uplatňovania acquis communautaire v nových členských štátoch. Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté opatrenie je v skutočnosti prechodné opatrenie, ktoré nemá svoj právny základ v akte o podmienkach pristúpenia z roku 2003, ani v právnych predpisoch prijatých na jeho vykonanie. Žalobkyňa sa v tejto súvislosti odvoláva na článok 2 aktu o podmienkach pristúpenia, ktorý predstavuje právny základ na prevzatie všetkých práv a povinností Poľskou republikou, ktoré vyplývajú z jej členstva, čo sa podľa žalobkyne spája aj s prevzatím práva na využitie preplatkov, ako aj s povinnosťou pokryť straty na trhu s cukrom, ku ktorým došlo v priebehu uplynulých hospodárskych rokov.
   Po tretie žalobkyňa predkladá žalobný dôvod založený na porušení zásady zákazu diskriminácie. Tvrdí, že jediným kritériom pre diferencovanie koeficientu v napadnutom nariadení je okamih pristúpenia členských štátov k Európskej únii. Následky pristúpenia boli dostatočne podrobne upravené v akte o podmienkach pristúpenia a v právnych predpisoch vydaných na vykonanie tohto aktu, okamih pristúpenia nových štátov nemôže sám osebe predstavovať objektívne kritérium, ktoré by odôvodňovalo uvedené rozdielne zaobchádzanie.
   Po štvrté žalobkyňa tvrdí porušenie zásady solidarity. Uvádza, že zásada solidarity výrobcov je základnou zásadou spoločnej organizácie trhov v sektore cukru a tvrdí, že náklady na financovanie trhu majú byť podporované solidárne všetkými výrobcami a že finančná neutralita na základe objektívnych kritérií nemá byť dosiahnutá na úrovni rôznych členských štátov, ale v rozmere celej Únie. Diferencovanie koeficientu pre jednotlivé členské štáty predstavuje podľa žalobkyne svojvoľné, neprimerané a nesolidárne rozdelenie nákladov na financovanie trhu s cukrom.
   Po piate žalobkyňa predkladá žalobný dôvod založený na porušení článku 253 ES (zmenený, teraz článok 296 druhý odseku ZFEÚ), podľa ktorého nebolo predmetné opatrenie dostatočne odôvodnené. Žalobkyňa tvrdí, že Komisia neuviedla okolnosti, ktoré odôvodňovali použitie diferencovaného koeficientu, ani ciele, aké by takáto diferenciácia mala sledovať.

      (1)  Ú. v. EÚ L 321, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 271, s. 12.

      (3)  Nariadenie Rady (ES) č. 1260/2001 z 19. júna 2001 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru (Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 03/033 s. 17).


title: Vec T-208/14: Žaloba podaná 28. marca 2014 – Richard Anton/ECHA

text:
               30.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 202/25

         Žaloba podaná 28. marca 2014 – Richard Anton/ECHA
   (Vec T-208/14)
   2014/C 202/32
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Richard Anton KG (Grâfelfing, Nemecko) (v zastúpení: M. Ahlhaus a J. Schrotz, advokáti)

      Žalovaná: Európska chemická agentúra (ECHA)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej chemickej agentúry č. SME(2013) 4524 z 21. januára 2014 a faktúru č. 1 0 0 46  845 z 23. januára 2014, a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu všetkých trov konania vrátane trov žalobkyne.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci žalovanej

                           —

                           Žalovaná nemala právomoc prijať napadnuté rozhodnutie SME(2013) 4524. Nariadenie (ES) č. 1907/2006 (1) ako ani nariadenie (ES) č. 340/2008 (2) neoprávňujú žalovanú na vydanie osobitného rozhodnutia o tom, či žiadateľ o registráciu spĺňa kritériá SME.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení nariadenia č. 1 z 15. apríla 1958

                           —

                           Žalovaná, pokiaľ ide o celkovú komunikáciu so žalobkyňou, ignorovala svoju povinnosť komunikovať s osobou podliehajúcou právomoci členského štátu v úradnom jazyku tohto štátu. Toto porušenie práva zabránilo žalobkyni v splnení požiadaviek v súvislosti s preukázaním jej postavenia malého podniku.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie je nedôvodné a správny poplatok uložený žalobkyni neprimeraný

                           —

                           Napadnuté rozhodnutie je nesprávne po vecnej stránke. Žalobkyňa mala nárok na zníženie poplatku v súlade s nariadením (ES) 340/2008. Faktúra žalovanej je nedôvodná, keďže správny poplatok bol žalobkyni uložený na základe nesprávneho postupu. Správnemu poplatku chýba zodpovedajúci právny základ a je neprimeraný.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES.

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 340/2008 zo 16. apríla 2008 o poplatkoch Európskej chemickej agentúre podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH).


title: Vec F-84/12: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) zo 16. septembra 2013 — CN/Rada (Verejná služba — Článok 78 služobného poriadku — Posudková komisia — Lekárska správa — Lekárske údaje psychiatrickej a psychologickej povahy — Lekárske tajomstvo — Prístup — Žaloba o neplatnosť — Žaloba o náhradu škody)

text:
               8.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 71/33

      Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) zo 16. septembra 2013 — CN/Rada
      (Vec F-84/12) (1)

      (Verejná služba - Článok 78 služobného poriadku - Posudková komisia - Lekárska správa - Lekárske údaje psychiatrickej a psychologickej povahy - Lekárske tajomstvo - Prístup - Žaloba o neplatnosť - Žaloba o náhradu škody)
      (2014/C 71/64)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: CN (Brumath, Francúzsko) (v zastúpení: M. Velardo, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J. Herrmann a M. Bauer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie rozhodnutia, ktorým sa žalobcovi zamieta priamy prístup ku konečnej správe obsahujúcej závery posudkovej komisie a prístup k diagnóze tretieho lekára tejto komisie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  CN znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Rada Európskej únie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 295, 29.9.2012, s. 35.


title: Vec C-201/09 P: Odvolanie podané 8. júna 2009 : ArcelorMittal Luxembourg SA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (siedma komora) z  31. marca 2009 vo veci T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg a i./Komisia

text:
               29.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 205/19

         Odvolanie podané 8. júna 2009: ArcelorMittal Luxembourg SA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (siedma komora) z 31. marca 2009 vo veci T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg a i./Komisia
   (Vec C-201/09 P)
   2009/C 205/33
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: ArcelorMittal Luxembourg SA, predtým Arcelor Luxembourg SA (v zastúpení: A. Vandencasteele, advokát)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev, ArcelorMittal Belval & Differdange, predtým Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International, predtým Arcelor International SA

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa vo veci T-405/06 v rozsahu, v akom voči ArcelorMittal Luxembourg SA potvrdil rozhodnutie Komisie K(2006) 5342 z 8. novembra 2006 týkajúce sa konania o uplatnení článku 65 [UO] vo vzťahu k dohodám a zosúladeným postupom, do ktorých boli zapojení európski výrobcovia nosníkov (vec COMP/F/38.907 — Oceľové nosníky),

               —

               zaviazať odporkyňu v odvolacom konaní na náhradu trov tohto konania, ako aj konania, ktoré sa uskutočnilo pred Súdom prvého stupňa.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojich návrhov odvolateľka uvádza štyri odvolacie dôvody.
   Vo svojom prvom odvolacom dôvode, ktorý je rozdelený na dve časti, odvolateľka na jednej strane tvrdí, že Súd prvého stupňa porušil článok 97 UO a zneužil svoju právomoc tým, že uplatnil článok 65 UO po skončení platnosti Zmluvy ESUO 23. júla 2002. Povinnosť inštitúcií koherentne vykladať rôzne zmluvy nemôže v žiadnom prípade odôvodniť to, že v právnom poriadku Spoločenstva sú zachovávané ustanovenia zmluvy po uplynutí jej platnosti.
   V rámci druhej časti tohto odvolacieho dôvodu odvolateľka na druhej strane tvrdí, že Súd prvého stupňa porušil nariadenie č. 1/2003 (1) a zneužil svoju právomoc tým, že založil oprávnenie Komisie prijať rozhodnutie o uplatnení článku 65 UO na nariadení, ktoré jej priznáva právomoc len v rámci výkonu článkov 81 a 82 ES. Uvedené nariadenie, ktoré bolo prijaté po skončení platnosti Zmluvy ESUO len na základe Zmluvy ES, totiž nemôže priznávať Komisii žiadnu právomoc týkajúcu sa sankcionovania porušenia článku 65 UO bez toho, aby porušilo tak Zmluvu ESUO, ako aj pravidlá hierarchie právnych noriem.
   Svojím druhým odvolacím dôvodom, ktorý je rozdelený na tri časti, odvolateľka uvádza, že Súd prvého stupňa porušil zásadu individuality trestov a sankcií, judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa pripísateľnosti, právnu silu rozhodnutej veci a pravidlo hierarchie noriem, pretože tento súd priznal Komisii právo pripísať protisúťažné konanie jednej spoločnosti inej spoločnosti toho istého zoskupenia bez toho, aby sa na ňom táto druhá uvedená spoločnosť zúčastnila. Skutočnosť, že rôzne dotknuté spoločnosti patriace do toho istého zoskupenia predstavujú jedinú hospodársku jednotku, ani skutočnosť, že materská spoločnosť vlastní 100-percentný podiel v dcérskej spoločnosti, ktorej sa pripisuje porušenie, dokonca ani rozhodujúci vplyv materskej spoločnosti na dcérsku spoločnosť, nestačia na preukázanie účasti odvolateľky na porušení a nemôžu teda odôvodniť pripísateľnosť správania dcérskej spoločnosti materskej spoločnosti.
   Svojím tretím odvolacím dôvodom odvolateľka uvádza, že Súd prvého stupňa nesprávne uplatnil pravidlá z oblasti premlčania stíhania a porušil zásadu právnej sily rozhodnutej veci, pretože vo svojom rozsudku proti odvolateľke uplatnil akty, ktorými dochádza k prerušeniu premlčania, hoci z pôvodného rozhodnutia Komisie prijatého v roku 1994 jasne vyplýva, že odvolateľka bola výslovne uznaná za nezúčastnenú na porušení.
   Svojím štvrtým odvolacím dôvodom odvolateľka napokon tvrdí, že rozsudkom Súdu prvého stupňa boli porušené jej práva na obranu, pretože tento rozsudok obsahuje nedostatočné odôvodnenie, pokiaľ ide o výnimočne dlhé trvanie konania, ktoré viedlo k tomu, že nemohla predložiť ďalšie dôkazy nevyhnutné na vyvrátenie domnienky zodpovednosti, ktorá bola voči nej uplatnená. Okrem toho rozsudkom Súdu prvého stupňa bola porušená právna sila rozhodnutej veci získaná v dôsledku rozsudku Súdneho dvora z 2. októbra 2003 (C-176/99 P, ARBED/Komisia), ktorým bolo zrušené rozhodnutie Komisie v rozsahu, v akom sa týkalo odvolateľky.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 [ES] a 82 [ES] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Vec T-341/10: Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. apríla 2012 — F91 Diddeléng a i./Komisia ( „Žaloba o neplatnosť — Odloženie sťažnosti — Nezačatie konania o nesplnení povinnosti — Neexistencia napadnuteľného aktu — Neprípustnosť“ )

text:
               16.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 174/23

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 16. apríla 2012 — F91 Diddeléng a i./Komisia
   (Vec T-341/10) (1)

   (Žaloba o neplatnosť - Odloženie sťažnosti - Nezačatie konania o nesplnení povinnosti - Neexistencia napadnuteľného aktu - Neprípustnosť)
   2012/C 174/38
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: F91 Diddeléng (Dudelange, Luxembursko), Julien Bonnetaud (Yutz, Francúzsko), Thomas Gruszczynski (Amnéville, Francúzsko), Rainer Hauck (Maxdorf, Nemecko), Stéphane Martine (Esch-sur-Alzette, Luxembursko), Grégory Molnar (Moyeuvre-Grande, Francúzsko) a Yann Thibout (Algrange, Francúzsko) (v zastúpení: L. Misson, C. Delrée a G. Ernes, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: G. Rozet a P. Van Nuffel, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Fédération Luxembourgeoise de Football (FLF) (Mondercange, Luxembursko) (v zastúpení: pôvodne K. Daly, solicitor, a D. Keane, SC, neskôr K. Daly)

      Predmet veci

   Žiadosť o zrušenie rozhodnutia Komisie z 3. júna 2010 o odložení sťažnosti podanej žalobcami proti Fédération Luxembourgeoise de Football (FLF), žiadosť o zrušenie predpisov FLF, ktoré sú v rozpore s článkami 39 a 81 ES, ako aj žiadosť o rozhodnutie „o primeraných sankciách“

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               F91 Diddeléng, Julien Bonnetaud, Thomas Gruszczynski, Rainer Hauck, Stéphane Martine, Grégory Molnar a Yann Thibout znášajú svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

               3.

               Fédération Luxembourgeoise de Football (FLF) znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 301, 6.11.2010.


title: Vec T-310/14: Žaloba podaná 30. apríla 2014 – Fritz Winter Eisengießerei/Komisia

text:
               14.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 223/59

         Žaloba podaná 30. apríla 2014 – Fritz Winter Eisengießerei/Komisia
   (Vec T-310/14)
   2014/C 223/61
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Fritz Winter Eisengießerei GmbH & Co. KG (Stadallendorf, Nemecko) (v zastúpení: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania v súvislosti s podporou elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie a banského plynu podľa zákona o uprednostňovaní energií z obnoviteľných zdrojov (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) (EEG) a nižším príplatkom EEG pre energeticky náročných odberateľov proti Spolkovej republike Nemecko – vo veci štátnej pomoci SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) z 18. decembra 2013, uverejnené v Úradnom vestníku EÚ zo 7. februára 2014, C 37, strana 73 podľa článku 263 ods. 1 ZFEÚ v rozsahu, v akom Komisia považuje osobitný systém náhrad podľa § § 40, 41 EEG za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ZFEÚ,

               —

               podľa článku 87 ods. 3 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu zaviazal Komisiu na náhradu nevyhnutných trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ZFEÚ
               Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nesprávne považovala podporu elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov prostredníctvom priebežného financovania, ako aj osobitný systém náhrad na zníženie príplatku EEG, za štátnu pomoc a preto nemala začať konanie vo veci formálneho zisťovania.

                           —

                           V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že Komisia sa pri predbežnom posúdení otázky, či osobitný systém náhrad predstavuje štátnu pomoc, dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keďže osobitný systém náhrad, ako výnimka z príplatku EEG, neposkytuje výhodu, ktorú by energeticky nároční odberatelia za normálnych trhových podmienok nezískali.

                           —

                           Žalobkyňa navyše uvádza, že štátne prostriedky nie sú dotknuté. Keďže ani príjmy z príplatku EEG nepredstavujú štátne prostriedky, nemohli byť štátne prostriedky dotknuté ani výnimkou pre energeticky náročných odberateľov.

                           —

                           Žalobkyňa ďalej tvrdí, že osobitný systém náhrad nenarúša ani hospodársku súťaž. Vytvára nanajvýš podmienky hospodárskej súťaže, ktoré by existovali bez príplatku EEG.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery
               Žalobkyňa tvrdí, že Komisia vydaním rozhodnutia porušila aj zásadu ochrany legitímnej dôvery. Nemecká úprava podpory elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov už bola podrobená dôkladnému preskúmaniu z hľadiska právnej úpravy v oblasti štátnej pomoci. V roku 2002 dospela Komisia pri preskúmaní k záveru, že s úpravou nie je spojený transfer štátnych prostriedkov. Keďže EEG 2012 v tejto súvislosti neobsahuje oproti vtedajšiemu právnemu stavu zásadné zmeny, dotknuté hospodárske subjekty nemuseli rátať s novým preskúmaním, ale mohli sa spoliehať na zachovanie úpravy.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci
               Napokon žalobkyňa zastáva názor, že Komisia zneužila voľnú úvahu, ktorá jej je zverená článkami 107 ZFEÚ a 108 ZFEÚ. Začatím konania vo veci formálneho zisťovania Komisia predovšetkým sledovala cieľ, aby sa v zásade zjednotila podpora elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov. Tento základný cieľ sa prejavil aj v novom návrhu usmernení pre pomoc v oblasti životného prostredia a energie, v ktorých Komisia prvýkrát stanovila podrobnú úpravu podpory elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov. Komisia však mala na účely podpory harmonizácie uplatniť konanie na aproximáciu právnych predpisov podľa článkov 116 ZFEÚ a 117 ZFEÚ, ktoré je na to určené.


title: Vec T-230/10: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. marca 2012 — Španielsko/Komisia ( „EPUZF — Záručná sekcia — Výdavky vylúčené z financovania — Ovocie a zelenina — Povinnosť odôvodniť výdavky — Podmienky uznania organizácií výrobcov“ )

text:
               21.4.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/24

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. marca 2012 — Španielsko/Komisia
   (Vec T-230/10) (1)

   (EPUZF - Záručná sekcia - Výdavky vylúčené z financovania - Ovocie a zelenina - Povinnosť odôvodniť výdavky - Podmienky uznania organizácií výrobcov)
   2012/C 118/40
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne M. Muñoz Pérez a A. Rubio González, abogados del Estado, neskôr A. Rubio González)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Jimeno Fernández, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Zrušenie rozhodnutia Komisie 2010/152/EÚ z 11. marca 2010, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú niektoré výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) [oznámeného pod číslom K(2010) 1317] (Ú. v. EÚ L 63, s. 7), v rozsahu, v akom vylučuje niektoré výdavky vynaložené Španielskom

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 31.7.2010.


title: Vec C-101/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Luxemburské veľkovojvodstvo) 5. marca 2008 – Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine de Schorlemer, Jacques Funck, Marc Meyer a Jean Petitdidier/Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group SA, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ) – Vedľajší účastníci konania: Dexia Luxpart SA a i.

text:
               9.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 116/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Luxemburské veľkovojvodstvo) 5. marca 2008 – Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine de Schorlemer, Jacques Funck, Marc Meyer a Jean Petitdidier/Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group SA, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ) – Vedľajší účastníci konania: Dexia Luxpart SA a i.
   (Vec C-101/08)
   (2008/C 116/25)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Cour de cassation
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine de Schorlemer, Jacques Funck, Marc Meyer a Jean Petitdidier

      Žalovaní: Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group SA, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ)
   Prejudiciálne otázky
   Majú odkazy

               1.

               na rovnosť akcionárov a osobitnejšie na ochranu menšinových akcionárov

                           a)

                           v druhej smernici „spoločností“ 77/91/EHS z 13. decembra 1976 (1) v jej článkoch 20 a 42;

                           b)

                           v odporúčaní Komisie z 25. júla 1977, ktorým sa stanovuje Európsky kódex správania týkajúci sa transakcií s prevoditeľnými cennými papiermi (2) [neoficiálny preklad]; v jeho „Tretej všeobecnej zásade“, a v jeho „Sedemnástom doplňujúcom ustanovení“;

                           c)

                           v smernici 79/297 z 5. marca 1979 týkajúcej sa podmienok prijatia cenných papierov na oficiálne kótovanie na burze cenných papierov (3) [neoficiálny preklad] v jej prílohe Schéma C bod 2 písm. a), prevzatej do Konsolidovanej smernice z 28. mája 2001;

                           d)

                           v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2004/25/ES z 21. apríla 2004 o ponukách na prevzatie (4) v jej článku 3 ods.1 písm. a) vo svetle jej odôvodnenia č. 8

                     pôvod vo všeobecnej zásade práva Spoločenstva?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, má sa táto všeobecná zásada práva Spoločenstva uplatňovať len vo vzťahoch medzi spoločnosťami a ich akcionármi, alebo naopak, aj vo vzťahoch medzi väčšinovými akcionármi, ktorí vykonávajú alebo nadobúdajú kontrolu nad spoločnosťou, a menšinovými akcionármi tejto spoločnosti, najmä v prípade spoločnosti, ktorej akcie sú kótované na burze cenných papierov?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na predchádzajúce otázky, má sa na túto všeobecnú zásadu práva Spoločenstva, s ohľadom na časový vývoj odkazov uvedených v 1. otázke, hľadieť tak, že existovala a uplatňuje sa vo vzťahoch medzi väčšinovými a menšinovými akcionármi v zmysle 2. otázky, pred nadobudnutím účinnosti už citovanej smernice 2004/25/ES a v tomto prípade, pred spornými skutkovými okolnosťami, ku ktorým došlo v prvom polroku 2001?

      (1)  Druhá smernica Rady 77/91/EHS z 13. decembra 1976 o koordinácii ochranných opatrení, ktoré členské štáty vyžadujú od obchodných spoločností na ochranu záujmov spoločníkov a tretích osôb v zmysle druhého odseku článku 58 Zmluvy pokiaľ ide o zakladanie akciových spoločností, udržiavanie a zmenu ich základného imania, s cieľom dosiahnuť rovnocennosť týchto opatrení (Ú. v. ES L 26, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 8).

      (2)  Ú. v. L 212, s. 37.

      (3)  Ú. v. L 66, s. 21.

      (4)  Ú. v. L 142, s. 12.


title: Vec C-390/14: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 5. júna 2015 – (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Eparchiako Dikastirio Larnakas – Cyprus) – trestné konanie proti Masoudovi Mehrabiparimu

text:
               28.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/25

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 5. júna 2015 – (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Eparchiako Dikastirio Larnakas – Cyprus) – trestné konanie proti Masoudovi Mehrabiparimu
   (Vec C-390/14) (1)

   (2015/C 320/37)
   Jazyk konania: gréčtina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 372, 20.10.2014.


title: Vec C-242/13: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Commerz Nederland NV/Havenbedrijf Rotterdam NV (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hospodárska súťaž — Štátna pomoc — Článok 107 ods. 1 ZFEÚ — Pojem pomoc — Záruky poskytnuté verejnoprávnym podnikom banke na účely priznania úverov tretím dlžníkom — Záruky vedome poskytnuté riaditeľom tohto verejnoprávneho podniku v rozpore s ustanoveniami jeho stanov — Prezumpcia nesúhlasu subjektu verejnej moci, ktorý je vlastníkom tohto podniku — Pripísateľnosť záruk štátu)

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/11

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Commerz Nederland NV/Havenbedrijf Rotterdam NV
   (Vec C-242/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Hospodárska súťaž - Štátna pomoc - Článok 107 ods. 1 ZFEÚ - Pojem pomoc - Záruky poskytnuté verejnoprávnym podnikom banke na účely priznania úverov tretím dlžníkom - Záruky vedome poskytnuté riaditeľom tohto verejnoprávneho podniku v rozpore s ustanoveniami jeho stanov - Prezumpcia nesúhlasu subjektu verejnej moci, ktorý je vlastníkom tohto podniku - Pripísateľnosť záruk štátu))
   2014/C 421/14
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Commerz Nederland NV

      Žalovaná: Havenbedrijf Rotterdam NV

      Výrok rozsudku

   Článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že na účely určenia, či sú záruky poskytnuté verejnoprávnym podnikom pripísateľné orgánu verejnej moci, ktorý ho ovláda, sú spolu so súborom indícií vyplývajúcich z okolností veci samej a kontextu, v ktorom nastali, relevantné okolnosti, podľa ktorých jednak jediný konateľ tohto podniku, ktorý poskytol tieto záruky, konal neoprávnene, prevzatie záruk vedome utajoval a porušil stanovy svojho podniku a jednak tento orgán verejnej moci by nesúhlasil s poskytnutím týchto záruk, ak by o nich bol informovaný. Tieto okolnosti sú v situácii, ako je situácia dotknutá vo veci samej, samy osebe spôsobilé vylúčiť takúto pripísateľnosť iba vtedy, ak z nich vyplýva, že dotknuté záruky boli poskytnuté bez účasti toho istého orgánu verejnej moci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013.


title: Vec C-424/06: Uznesenie predsedu šiestej komory Súdneho dvora zo 7. apríla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika

text:
               5.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/30

         Uznesenie predsedu šiestej komory Súdneho dvora zo 7. apríla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-424/06) (1)

   (2008/C 171/49)

      Jazyk konania: taliančina

   Predseda šiestej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 310, 16.12.2006.


title: Vec C-298/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d’instance d’Orléans (Francúzsko) 30. mája 2013 — Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA/Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant

text:
               27.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 215/11

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d’instance d’Orléans (Francúzsko) 30. mája 2013 — Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA/Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant
   (Vec C-298/13)
   2013/C 215/15
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal d’instance d’Orléans

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA

      Žalovaní: Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere (1) vykladať v tom zmysle, že súd je povinný ex offo skúmať dodržanie jej ustanovení a vnútroštátnych ustanovení, ktoré z nej vyplývajú?

               2.

               Má sa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere vykladať v tom zmysle, že sa predpokladá, že veriteľ si splnil predzmluvné povinnosti, ktoré mu vyplývajú z vnútroštátnych predpisov prijatých na prebratie smernice, ak súdu predloží len zmluvu o úvere vyhotovenú na základe článku 10 smernice bez akejkoľvek listiny preukazujúcej dodržanie jeho predzmluvných povinností?

               3.

               Má sa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere vykladať v tom zmysle, že splnenie si takých povinností veriteľa voči spotrebiteľovi, aké stanovujú vnútroštátne predpisy prijaté na prebratie smernice, nie je preukázané v prípade, ak veriteľ súdu nepredloží listiny preukazujúce obsah informácií poskytnutých spotrebiteľovi a informácií získaných na posúdenie jeho úverovej bonity, bez toho, aby bolo potrebné uložiť dôkazné bremeno týkajúce sa preukázania tohto nesplnenia spotrebiteľovi?

               4.

               Predstavuje nesplnenie si predzmluvnej informačnej povinnosti veriteľa alebo jeho povinnosti posúdiť úverovú bonitu spotrebiteľa pred uzavretím zmluvy, ktoré stanovujú vnútroštátne predpisy vyplývajúce zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere, nekalú obchodnú praktiku v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu (2)?

               5.

               Má sa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere, prípadne z hľadiska smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, vykladať v tom zmysle, že nedodržanie predzmluvnej informačnej povinnosti alebo povinnosti posúdiť úverovú bonitu spotrebiteľa pred uzavretím zmluvy, ktoré stanovujú vnútroštátne predpisy prijaté na prebratie smernice, nedovoľuje veriteľovi vymôcť nesplatené sumy od dlžníka, ktorého omeškanie môže byť spôsobené nedodržaním povinností veriteľa?

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (Ú. v. EÚ L 133, s. 66).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“) (Ú. v. EÚ L 149, s. 22).


title: Vec T-537/17: Žaloba podaná 11. augusta 2017 – De Loecker/ESVČ

text:
               16.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/40

         Žaloba podaná 11. augusta 2017 – De Loecker/ESVČ
   (Vec T-537/17)
   (2017/C 347/53)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Stéphane De Loecker (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               určil a rozhodol, že

                           —

                           rozhodnutie z 10. októbra 2016, ktorým Európska služba pre vonkajšiu činnosť zamietla žiadosť o pomoc, ktorú podal pán De Loecker na základe článku 12a a 24 služobného poriadku Európskej únie, sa ruší,

                           —

                           uložil Európskej službe pre vonkajšiu činnosť povinnosť zaplatiť žalobcovi ako náhradu spôsobenej nemajetkovej ujmy sumu vo výške 250 000 eur,

                           —

                           Európska služba pre vonkajšiu činnosť znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vzniknuté žalobcovi.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 266 ZFEÚ, keďže žalovaná prijatím rozhodnutia z 10. októbra 2016, ktorým zamietla žiadosť o pomoc podanú žalobcom (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), nezohľadnila odôvodnenie rozsudku Súdu pre verejnú službu zo 16. decembra 2015, De Loecker/ESVČ (F-34/15, EU:F:2015:153). Žalobca tiež zastáva názor, že žalovaná nezohľadnila konanie začaté Úradom Komisie pre vyšetrovanie a disciplinárne opatrenia (IDOC) v nadväznosti na rozsudok zo 14. februára 2017, Kerstens/Komisia (T-270/16 P, neuverejnený, EU:T:2017:74).

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení práv na obhajobu, konkrétne práva byť vypočutý a práva na prístup k spisu, ktoré vyplývajú z článku 41 Charty základných práv Európskej únie.


title: Vec T-477/08: Žaloba podaná 3. novembra 2008 – Mundipharma/ÚHVT – ALK-Abelló (AVANZALENE)

text:
               10.1.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 6/39

         Žaloba podaná 3. novembra 2008 – Mundipharma/ÚHVT – ALK-Abelló (AVANZALENE)
   (Vec T-477/08)
   (2009/C 6/77)
   Jazyk žaloby: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Mundipharma AG (Bazilej, Švajčiarsko) (v zastúpení: F. Nielsen, lawyer)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: ALK-Abelló A/S (Hørsholm, Dánsko)
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 28. augusta 2008 vo veci R 1694/2007-4 a

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „AVANZALENE“ pre tovary v triede 5 – prihláška č. 4 632 501.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: zápis slovnej ochrannej známky Spoločenstva č. 3 331 444 „AVANZ“ pre tovary v triede 5.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: prijatie námietky v plnom rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Žalobné dôvody: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 40/94, pretože odvolací senát nesprávne konštatoval, že medzi dotknutými ochrannými známkami existuje nebezpečenstvo zámeny.


title: Vec T-169/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  8. novembra 2007 – Charlott/ÚHVT – Charlo (Charlott France Entre Luxe et Tradition) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Charlott France Entre Luxe et Tradition — Skoršia národná obrazová ochranná známka Charlot — Riadne používanie skoršej ochrannej známky — Článok 43 odseky 2 a 3 nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               22.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/38

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. novembra 2007 – Charlott/ÚHVT – Charlo (Charlott France Entre Luxe et Tradition)
   (Vec T-169/06) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Charlott France Entre Luxe et Tradition - Skoršia národná obrazová ochranná známka Charlot - Riadne používanie skoršej ochrannej známky - Článok 43 odseky 2 a 3 nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 315/72)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Charlott SARL (Chaponost, Francúzsko) (v zastúpení: L. Conrad, T. Parisot a L. Tremeaud, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Charlo – Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA.
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 24. apríla 2006 (vec R 223/2005-2) týkajúceho sa námietkového konania medzi Charlo – Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA a Charlott SARL
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Charlott SARL je povinná nahradiť trovy konania, s výnimkou trov konania vzniknutých vedľajšiemu účastníkovi konania.

               3.

               Charlo – Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 212, 2.9.2006.


title: Vec C-163/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax) (Spojené kráľovstvo) 8. mája 2009 — Repertoire Culinaire Ltd/The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

text:
               1.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 180/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax) (Spojené kráľovstvo) 8. mája 2009 — Repertoire Culinaire Ltd/The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Vec C-163/09)
   2009/C 180/47
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   First-tier Tribunal (Tax)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Repertoire Culinaire Ltd

      Žalovaný: The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Podlieha víno na varenie a portské na varenie spotrebnej dani podľa smernice 92/83/EHS (1) v členskom štáte dovozu z toho dôvodu, že sa na nich vzťahuje definícia „etanolu“ podľa prvej zarážky článku 20 tejto smernice?

               2.

               Je zlučiteľné so záväzkami členského štátu, aby uplatnil oslobodenie od dane podľa článku 27 ods. 1 písm. f) smernice 92/83 v spojení s článkom 27 ods. 6, a/alebo s článkom 28 ES a/alebo s priamym účinkom týchto záväzkov a/alebo so zásadami rovnosti zaobchádzania a proporcionality, pokiaľ sa toto oslobodenie v súvislosti s vínom na varenie, portským na varenie a koňakom na varenie obmedzuje len na prípady, keď sú alkoholické nápoje použité ako prísada, a ak o oslobodenie môžu žiadať len osoby, ktoré alkoholické nápoje použili ako prísadu do výrobkov, a/alebo osoby, ktoré vykonávajú činnosť ako veľkoobchodníci s takými výrobkami a/alebo vyrobili také výrobky na účely takej obchodnej činnosti a za ďalších podmienok, podľa ktorých sa žiadosti o oslobodenie musia podať v celkovej lehote štyroch mesiacov od zaplatenia dane a suma, ktorá sa má vrátiť, nesmie byť nižšia ako 250 GBP?

               3.

               Treba víno na varenie a portské na varenie, ak podliehajú dani podľa prvej zarážky článku 20 smernice 92/83, a/alebo koňak na varenie, ktoré sú predmetom prejednávanej veci, považovať za oslobodené od spotrebnej dane v mieste jeho výroby podľa článku 27 ods. 1 písm. f), prípadne článku 27 ods. 1 písm. e) smernice 92/83?

               4.

               Ak členský štát prepustil víno na varenie, portské na varenie a koňak na varenie z režimu spotrebnej dane podľa smernice 92/12 do voľného pohybu v Európskej únii, aký to má, vo svetle článkov 10 a 28 ES, vplyv na záväzky členských štátov podľa článkov 20 a 27 ods. 1 písm. f), prípadne článku 27 ods. 1 písm. e) smernice 92/83?

      (1)  Smernica Rady 92/83/EHS z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje (Ú. v. ES L 316, s. 21; Mim. vyd. 09/001, s. 206).


title: Vec C-299/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial de Amares (Portugalsko) 17. júna 2010 — Cristiano Marques Vieira/Companhia de Seguros Tranquilidade, S.A.

text:
               28.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 234/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial de Amares (Portugalsko) 17. júna 2010 — Cristiano Marques Vieira/Companhia de Seguros Tranquilidade, S.A.
   (Vec C-299/10)
   ()
   2010/C 234/41
   Jazyk konania: portugalčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunal Judicial de Amares

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Cristiano Marques Vieira

      Žalovaná: Companhia de Seguros Tranquilidade, S.A.

      Prejudiciálna otázka

   Je v prípade zrážky motorových vozidiel, ktorú nezavinil žiaden z vodičov a v dôsledku ktorej utrpel jeden z vodičov (poškodený, ktorý je maloletý a domáha sa odškodnenia) ujmu na zdraví a majetkovú škodu, v rozpore s právom Spoločenstva, najmä s článkom 3 ods. 1 prvej smernice (72/166/EHS) (1), článkom 2 ods. 1 Druhej smernice (84/5/EHS) (2) a článkom 1 Tretej smernice (90/232/EHS) (3) v zmysle ich výkladu zo strany Súdneho dvora, ak možno rozdeliť zodpovednosť za nebezpečenstvo (článok 506 ods. 1 a 2 Código Civil) s priamym dosahom na výšku odškodnenia, ktoré sa má poskytnúť poškodenému, za majetkovú a nemajetkovú ujmu vyplývajúcu z ujmy na zdraví, ktorú utrpel poškodený (keďže toto rozdelenie zodpovednosti za nebezpečenstvo bude viesť k pomernému zníženiu výšky odškodnenia)?

      (1)  Smernica Rady 72/166/EHS z 24. apríla 1972 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú motorovými vozidlami a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (Ú. v. ES L 103, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 10).

      (2)  Druhá Smernica Rady 84/5/EHS z 30. decembra 1983 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (Ú. v. ES L 8, 1984, s. 17; Mim. vyd. 06/007, s. 3).

      (3)  Tretia smernica Rady 90/232/EHS zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (Ú. v. ES L 129, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 249).


title: Vec F-44/15: Žaloba podaná 18. marca 2015 – ZZ/Komisia

text:
               6.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/27

         Žaloba podaná 18. marca 2015 – ZZ/Komisia
   (Vec F-44/15)
   (2015/C 221/36)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: G. Bellotti, avvocatto)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia vymenovať na miesto vedúceho oddelenia C4 („Legal Advice“) inú osobu ako žalobcu, ktorý zastával funkciu vedúceho tohto oddelenia od odchodu predchádzajúceho vedúceho oddelenia a ktorý si podal kandidatúru v rámci oznámenia o voľnom pracovnom mieste

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie č. Ares (2015)43686 zo 7. januára 2015 o zamietnutí sťažnosti podanej 30. septembra 2014 (č. R/994/14) podľa článku 90 ods. 2 služobného poriadku,

               —

               zrušiť rozhodnutie z 30. júna 2014 prijaté generálnym riaditeľom OLAF, konajúcim ako menovací orgán, o vymenovaní vedúceho oddelenia OLAF.C4 (Legal advice),

               —

               určiť, že vzhľadom na zrušenie oboch vyššie uvedených rozhodnutí je výberové konanie na miesto vedúceho oddelenia OLAF.C4 (Legal advice) protiprávne od momentu, keď bola konštatovaná protiprávnosť,

               —

               uložiť Európskej komisii povinnosť nahradiť ujmu – ex aequo et bono – spojenú so stratou príležitosti spôsobenou žalobcovi, a to vo výške, ktorá nebude nižšia ako 10  000 eur,

               —

               uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Vec T-6/09: Uznesenie Všeobecného súdu z  24. marca 2010 — Hansen/Komisia [ „Žaloba o náhradu škody — Dôsledky jadrovej havárie v Thule (Grónsko) pre verejné zdravie — Smernica 96/29/Euratom — Neprijatie opatrení Komisiou voči členskému štátu — Žaloba zjavne bez právneho základu“ ]

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/35

         Uznesenie Všeobecného súdu z 24. marca 2010 — Hansen/Komisia
   (Vec T-6/09) (1)

   („Žaloba o náhradu škody - Dôsledky jadrovej havárie v Thule (Grónsko) pre verejné zdravie - Smernica 96/29/Euratom - Neprijatie opatrení Komisiou voči členskému štátu - Žaloba zjavne bez právneho základu“)
   2010/C 134/60
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Bent Hansen (Aarslev, Dánsko) (v zastúpení: I. Anderson, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: E. White a M. Patakia, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba o náhradu škody smerujúca k získaniu náhrady škody údajne vzniknutej žalobcovi v dôsledku neprijatia nevyhnutných opatrení Komisiou, ktoré by prinútili Dánske kráľovstvo, aby prijalo zákony a iné právne predpisy nevyhnutné na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 96/29/Euratom z 13. mája 1996, ktorá stanovuje základné bezpečnostné normy ochrany zdravia pracovníkov a obyvateľstva pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia (Ú. v. ES L 159, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 291), a uplatnilo tieto ustanovenia na pracovníkov, ktorí boli postihnutí jadrovou haváriou v Thule (Grónsko)

      Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Bent Hansen je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 21.3.2009.


title: Vec C-603/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juridiction de Proximité de Chartres (Francúzsko) 25. novembra 2011 — Hervé Fontaine/Mutuelle Générale de l’Éducation Nationale

text:
               11.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juridiction de Proximité de Chartres (Francúzsko) 25. novembra 2011 — Hervé Fontaine/Mutuelle Générale de l’Éducation Nationale
   (Vec C-603/11)
   2012/C 39/19
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Juridiction de Proximité de Chartres

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Hervé Fontaine

      Žalovaná: Mutuelle Générale de l’Éducation Nationale

      Prejudiciálna otázka

   Odporuje článkom 101 a 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie podpísanej v Lisabone 13. decembra 2007, ktorá nadobudla platnosť na francúzskom území 1. decembra 2009, vnútroštátna právna úprava, aká vyplýva z článku L 112-1 Code de la Mutualité français, pokiaľ jej výklad zakazuje vzájomným zdravotným poisťovniam upraviť svoje plnenia v závislosti od podmienok poskytovania úkonov a služieb, zatiaľ čo také obmedzenie nie je stanovené pre iné zariadenia poskytujúce tiež doplnkové zdravotné poistenie, ktoré podliehajú Code des Assurances alebo Code de la Sécurité?


title: Spojené veci T-102/11 a T-369/12 až T-371/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. marca 2014 – American Express Marketing & Development Corp./ÚHVT – (IP ZONE) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Prihlášky slovných ochranných známok Spoločenstva IP ZONE, EUROPE IP ZONE, IP ZONE EUROPE a EUROPEAN IP ZONE — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“ )

text:
               28.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/17

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. marca 2014 – American Express Marketing & Development Corp./ÚHVT – (IP ZONE)
   (Spojené veci T-102/11 a T-369/12 až T-371/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Prihlášky slovných ochranných známok Spoločenstva IP ZONE, EUROPE IP ZONE, IP ZONE EUROPE a EUROPEAN IP ZONE - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   2014/C 129/21
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: American Express Marketing & Development Corp. (New York, Spojené štáty) (v zastúpení: V. Spitz, A. Gaul, T. Golda a S. Kirschstein-Freund, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo a P. Bullock, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloby podané proti rozhodnutiam druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 1. decembra 2010 (vec R 1125/2010-2) a z 12. júna 2012 (veci R 1451/2011-2, R 1452/2011-2 a R 1453/2011-2), týkajúcim sa prihlášok označenia IP ZONE a označení EUROPE IP ZONE, IP ZONE EUROPE a EUROPEAN IP ZONE ako ochranných známok Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               American Express Marketing & Development Corp. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 130, 30.4.2011.


title: Vec T-111/14: Žaloba podaná 17. februára 2014 – Unitec Bio/Rada

text:
               14.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/55

         Žaloba podaná 17. februára 2014 – Unitec Bio/Rada
   (Vec T-111/14)
   2014/C 112/71
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Unitec Bio SA (Buenos Aires, Argentína) (v zastúpení: J.-F. Bellis a R. Luff, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1194/2013 z 19. novembra 2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá dočasné clo uložené na dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne a Indonézii (Ú. v. EÚ L 315, s. 2) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tom, že inštitúcie sa dopustili zjavne nesprávneho posúdenia skutkových okolností, keď rozhodli, že došlo ku skresleniu cien sójových bôbov a sójového oleja, čo odôvodňovalo uplatnenie článku 2 ods. 5 druhého pododseku základného antidumpingového nariadenia (1).

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tom, že článok 2 ods. 5 druhý pododsek základného antidumpingového nariadenia nemožno, ako ho chápu inštitúcie, uplatniť v tomto prípade na dovozy z krajiny WHO, pretože by nebol v súlade s Antidumpingovou dohodou WHO.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tom, že pri hodnotení ujmy neboli zohľadnené faktory, ktorými sa prerušuje príčinná súvislosť medzi spôsobením ujmy a údajne dumpingovými dovozmi, v rozpore s článkom 3 ods. 7 základného antidumpingového nariadenia.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51).


title: Vec T-126/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. novembra 2015 – Holandsko/Komisia („EPUZF — Záručná sekcia — EPZF a EPFRV — Finančná oprava uplatnená z dôvodu nevykázania úrokov — Povinnosť odôvodnenia — Povinnosť účtovať úroky — Článok 32 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1290/2005 — Zásada ekvivalencie — Povinnosť náležitej starostlivosti“)

text:
               18.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/30

         Rozsudok Všeobecného súdu z 24. novembra 2015 – Holandsko/Komisia
   (Vec T-126/14) (1)

   ((„EPUZF - Záručná sekcia - EPZF a EPFRV - Finančná oprava uplatnená z dôvodu nevykázania úrokov - Povinnosť odôvodnenia - Povinnosť účtovať úroky - Článok 32 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1290/2005 - Zásada ekvivalencie - Povinnosť náležitej starostlivosti“))
   (2016/C 016/36)
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: K. Bulterman, J. Langer a M. Noort, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: H. Kranenborg a P. Rossi, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie 2013/763/EÚ z 12. decembra 2013, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 338, s. 81)

      Výrok rozsudku

               1.

               Vykonávacie rozhodnutie Komisie 2013/763/EÚ z 12. decembra 2013, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa na Holandské kráľovstvo uplatnila finančná oprava dosahujúca 4 703 231,78 eura ako nevykázané úroky týkajúce sa pohľadávok súvisiacich s dodatočnými poplatkami, ktoré boli zaplatené s oneskorením pred 1. aprílom 1993 a vývoznými náhradami vyplatenými neoprávnene a pred 1. aprílom 1995.

               2.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Holandskému kráľovstvu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 112, 14.4.2014.


title: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  15. decembra 2005  vo veci C-144/05: Komisia Európskych spoločenstiev proti Belgickému kráľovstvu (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2002/59/ES — Neprebratie v stanovenej lehote )

text:
               25.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/10

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (piata komora)
   z 15. decembra 2005
   vo veci C-144/05: Komisia Európskych spoločenstiev proti Belgickému kráľovstvu (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2002/59/ES - Neprebratie v stanovenej lehote )
   (2006/C 48/20)
   Jazyk konania: holandčina
   Vo veci C-144/05, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: K. Simonsson a W. Wils) proti Belgickému kráľovstvu (splnomocnený zástupca: M. Wimmer), ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 30. marca 2005, Súdny dvor (piata komora), v zložení: predseda piatej komory J. Makarczyk, sudcovia R. Silva de Lapuerta a J. Klučka (spravodajca), generálna advokátka: C. Stix-Hackl, tajomník: R. Grass, vyhlásil 15. decembra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Belgické kráľovstvo si tým, že neprebralo v stanovenej lehote zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/59/ES z 27. júna 2002, ktorou sa zriaďuje monitorovací a informačný systém spoločenstva pre lodnú dopravu a ktorou sa zrušuje smernica Rady 93/75/EHS, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Belgické kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 143, 11.6.2005.


title: Vec C-545/13: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Stockholms tingsrätt (Švédsko) 21. októbra 2013 — Abcur AB/Apoteket AB a Apoteket Farmaci AB

text:
               18.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 15/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Stockholms tingsrätt (Švédsko) 21. októbra 2013 — Abcur AB/Apoteket AB a Apoteket Farmaci AB
   (Vec C-545/13)
   2014/C 15/09
   Jazyk konania: švédčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Stockholms tingsrätt

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Abcur AB

      Žalované: Apoteket AB a Apoteket Farmaci AB

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Možno humánny liek viazaný na lekársky predpis, ktorý sa pripravuje a dodáva za takých okolností, akými sú okolnosti veci prejednávanej pred Stockholms tingsrätt (Okresný súd v Štokholme), a pre ktorý nebolo vydané povolenie na uvedenie na trh príslušným orgánom členského štátu alebo podľa nariadenia (EHS) č. 2309/93 (1), považovať za liek v zmysle článku 3 ods. 1 alebo článku 3 ods. 2 smernice 2001/83 (2) o zákonníku Spoločenstva o humánnych liekoch, najmä pokiaľ existuje iný povolený liek s rovnakou účinnou látkou, rovnakým dávkovaním a v rovnakej forme?

               2.

               Pokiaľ sa smernica 2001/83 vzťahuje na humánny liek viazaný na lekársky predpis, ktorý sa pripravuje a dodáva za takých okolností, akými sú okolnosti veci prejednávanej pred Stockholms tingsrätt, možno smernicu 2005/29 (3) o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu uplatniť súbežne so smernicou 2001/83 v súvislosti s údajnou reklamou?

               3.

               Pokiaľ sa článok 3 ods. 1, článok 3 ods. 2 alebo článok 5 ods. 1 smernice 2001/83 vzťahuje na humánny liek viazaný na lekársky predpis, ktorý sa pripravuje a dodáva za takých okolností, akými sú okolnosti veci prejednávanej pred Stockholms tingsrätt, možno právnu úpravu týkajúcu sa reklamy na lieky považovať za neharmonizovanú alebo predstavujú také opatrenia, aké sú predmetom prejednávanej veci, reklamu podľa (i) smernice 2006/114 (4) o klamlivej a porovnávacej reklame a/alebo podľa (ii) smernice 2005/29 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom?

               4.

               Pokiaľ je smernica 2006/114 o klamlivej a porovnávacej reklame uplatniteľná v súlade s treťou otázkou, za akých základných podmienok predstavujú opatrenia prejednávané pred Stockholms tingsrätt [používanie názvu výrobku, čísla a kódu ATC pre liek alebo ich pridelenie lieku, uplatnenie stanovenej ceny pre liek, poskytnutie informácií o lieku do Národného registra liekov (NPL), pridelenie identifikačného kódu NPL lieku, distribúcia informačného letáku o lieku a informovanie o ňom prostredníctvom elektronickej zdravotníckej objednávkovej služby a vlastnej domovskej stránky podniku, poskytnutie informácií o lieku prostredníctvom publikácie vydanej celoštátnym obchodným združením, poskytnutie informácií o lieku centrálnemu registru výrobkov spoločnosti Apoteket a pridruženému registru (JACA), poskytnutie informácií o lieku ďalšej národnej informačnej databáze liekov (SIL), poskytovanie informácií prostredníctvom terminálového systému spoločnosti Apoteket (ATS) alebo podobného výdajného systému, poskytovanie informácií o vlastnom lieku podniku alebo o lieku konkurenčného dodávateľa v korešpondencii s lekárskymi ordináciami a s organizáciami pacientov, uvedenie lieku na trh, opatrenia týkajúce sa farmaceutických kontrol lieku a konkurenčných liekov, neoznámenie zdokumentovaných relevantných rozdielov medzi výrobkami, neoznámenie obsahov vlastného lieku podniku a posúdenia lieku zo strany Läkemedelsverket (švédska agentúra pre liečivá), neinformovanie služby zdravotnej starostlivosti o hodnotení konkurenčných výrobkov vedeckou poradnou radou Läkemedelsverket, zachovanie pevne stanovenej cenovej úrovne pre liek, stanovenie trojmesačnej platnosti predpisu, vydanie lieku z lekárne namiesto konkurenčného lieku napriek tomu, že pacient má lekársky predpis na uvedený konkurenčný produkt, a zabránenie a predchádzanie trhovým presunom štandardizovaných prípravkov na konkurenčný liek vrátane odmietania výdaja konkurenčného lieku miestnymi lekárňami, a uplatnenie pevnej ceny v rámci systému, na základe ktorého môžu byť lieky dotované bez predchádzajúceho rozhodnutia vnútroštátneho orgánu] reklamu v zmysle smernice 2006/114?

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2309/93 z 22. júla 1993, na základe ktorého sa stanovujú postupy spoločenstva v oblasti povoľovania a kontroly liekov pre použitie v humánnej a veterinárnej medicíne a zriaďuje sa Európska agentúra na hodnotenie liekov (Ú. v. ES L 214, s. 1; Mim. vyd. 13/012, s. 151)

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, s. 67; Mim. vyd. 13/027, s. 69)

      (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“) (Ú. v. EÚ L149, s. 22)

      (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/114/ES z 12. decembra 2006 o klamlivej a porovnávacej reklame (Ú. v. EÚ L 376, s. 21)


title: Vec T-529/12 P: Odvolanie podané 5. decembra 2012 : Moises Bermejo Garde proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z  25. septembra 2012 vo veci F-51/10, Bermejo Garde/EHSV

text:
               23.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/15

         Odvolanie podané 5. decembra 2012: Moises Bermejo Garde proti rozsudku Súdu pre verejnú službu z 25. septembra 2012 vo veci F-51/10, Bermejo Garde/EHSV
   (Vec T-529/12 P)
   2013/C 55/27
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Moises Bermejo Garde (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: L. Levi, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV)

      Návrhy

   Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozsudok Súdu pre verejnú službu Európskej únie z 25. septembra 2012 vo veci F-51/10 v rozsahu, v akom i) ním boli zamietnuté ako neprípustné návrhy na zrušenie všetkých rozhodnutí prijatých na základe oznámenia EHSV o voľnom pracovnom mieste č. 43/09, ii) sa v ňom nerozhodlo o návrhoch na zaviazanie žalovaného na zaplatenie 1 000 eur ako náhrady škody a iii) sa v ňom nerozhodlo o dôvodoch týkajúcich sa veci samej, uvádzaných na podporu prvých návrhov na zrušenie oznámenia EHSV o voľnom pracovnom mieste č. 43/09,

               —

               v dôsledku toho

                           —

                           vyhovel odvolateľovi, pokiaľ ide o jeho druhý a tretí žalobný návrh uvádzaný v konaní na prvom stupni, a preto

                                       —

                                       zrušil všetky rozhodnutia prijaté na základe oznámenia o voľnom pracovnom mieste EHSV č. 43/09,

                                       —

                                       zaviazal ďalšieho účastníka konania na zaplatenie 1 000 eur ako náhrady škody,

                           —

                           vyhovel prvému žalobnému návrhu odvolateľa uvádzanému v konaní na prvom stupni takisto na základe dôvodov týkajúcich sa veci samej, ktoré uplatňoval, a preto zrušil oznámenie EHSV o voľnom pracovnom mieste č. 43/09 takisto na základe týchto dôvodov týkajúcich sa veci samej,

               —

               zaviazal ďalšieho účastníka konania na náhradu trov konania na oboch stupňoch v plnom rozsahu.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľ uvádza tri odvolacie dôvody.

               1.

               Prvý odvolací dôvod je založený na porušení podmienky dodržania konania pred podaním žaloby a porušení článku 90 ods. 2 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie, keďže Súd pre verejnú službu zamietol ako neprípustný návrh odvolateľa na zrušenie všetkých rozhodnutí prijatých na základe oznámenia EHSV o voľnom pracovnom mieste č. 43/09.

               2.

               Druhý odvolací dôvod je založený na odopretí spravodlivosti, porušení základného práva na prístup k súdom a porušení povinnosti odôvodnenia, keďže Súd pre verejnú službu nerozhodol o návrhu odvolateľa na náhradu škody.

               3.

               Tretí odvolací dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia a porušení zásady riadneho výkonu spravodlivosti, keďže Súd pre verejnú službu nerozhodol o dôvodoch týkajúcich sa veci samej vznesených v konaní na prvom stupni na podporu návrhu odvolateľa na zrušenie oznámenia EHSV o voľnom pracovnom mieste č. 43/09.


title: Vec C-239/05: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  15. februára 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van beroep te Brussel – Belgicko) – BVBA Management, Training en Consultancy/Benelux-Merkenbureau (Ochranné známky — Smernica 89/104/EHS — Prihláška ochrannej známky pre súbor výrobkov a služieb — Prieskum označenia príslušným orgánom — Zohľadnenie všetkých relevantných skutočností a okolností — Právomoc vnútroštátneho súdu rozhodujúceho o žalobe)

text:
               14.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/4

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 15. februára 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van beroep te Brussel – Belgicko) – BVBA Management, Training en Consultancy/Benelux-Merkenbureau
   (Vec C-239/05) (1)

   (Ochranné známky - Smernica 89/104/EHS - Prihláška ochrannej známky pre súbor výrobkov a služieb - Prieskum označenia príslušným orgánom - Zohľadnenie všetkých relevantných skutočností a okolností - Právomoc vnútroštátneho súdu rozhodujúceho o žalobe)
   (2007/C 82/06)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Hof van beroep te Brussel
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: BVBA Management, Training en Consultancy

      Žalovaný: Benelux-Merkenbureau
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hof van beroep te Brussel – Výklad článku 3 smernice 89/104/EHS: Prvá smernica Rady z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92) – Prihláška ochrannej známky „The Kitchen Company “– Preskúmanie označenia príslušným orgánom – Zohľadnenie všetkých relevantných skutočností a okolností – Rozsudok Koninklijde KPN Nederland
   Výrok rozsudku
   Prvá smernica Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok má byť vykladaná v tom zmysle:

               —

               že ak príslušný orgán zamietne zápis ochrannej známky, je povinný uviesť vo svojom rozhodnutí záver, ku ktorému dospel pri každom z výrobkov a služieb uvádzaných v prihláške, nezávisle od spôsobu, akým bola táto prihláška formulovaná. Predsa však, ak rovnaký dôvod zamietnutia bráni kategórii alebo skupine výrobkov alebo služieb, príslušný orgán sa môže obmedziť na všeobecné odôvodnenie pre všetky predmetné výrobky alebo služby,

               —

               že jej neodporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá bráni súdu rozhodujúcemu o žalobe proti rozhodnutiu príslušného orgánu vysloviť sa k rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky oddelene pre každý z výrobkov a služieb uvedených v prihláške, ak sa ani toto rozhodnutie, ani táto prihláška, netýkajú kategórií výrobkov alebo služieb, alebo výrobkov alebo služieb posudzovaných samostatne,

               —

               že jej neodporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá bráni súdu rozhodujúcemu o žalobe proti rozhodnutiu príslušného orgánu zohľadniť skutočnosti a okolnosti, ktoré nastali po prijatí tohto rozhodnutia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 3.9.2005.


title: Uznesenie predsedu z 28. augusta 2015 vo veci E-22/14 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB, Schenker Privpak AS/Dozorný orgán EZVO

text:
               29.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 357/32

         UZNESENIE PREDSEDU
   z 28. augusta 2015
   vo veci E-22/14
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB, Schenker Privpak AS/Dozorný orgán EZVO
   (2016/C 357/12)
   Pokiaľ ide o návrh spoločností Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS z 10. novembra 2014 na zrušenie rozhodnutia Dozorného úradu EZVO z 9. septembra 2014, predseda Súdu vydal 28. augusta 2015 uznesenie, ktorého výroková časť znie takto:

               1.

               Vec E-22/14 je vymazaná z registra.

               2.

               Navrhovatelia a Dozorný úrad EZVO znášajú vlastné trovy konania.

               3.

               Vedľajší účastník konania znáša vlastné trovy konania.


title: Vec C-222/06: Žaloba podaná  16. mája 2006  – Komisia Európskych spoločenstiev/Francúzska republika

text:
               15.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 165/20

         Žaloba podaná 16. mája 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Francúzska republika
   (Vec C-222/06)
   (2006/C 165/36)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: D. Maidani a G. Braun, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že neprijatím v stanovenej lehote všetkých potrebných zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/97/ES zo 4. decembra 2001, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 91/308/EHS o predchádzaní zneužívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí [neoficiálny preklad] (1), si Francúzska republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

               —

               zaviazať Francúzsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice uplynula 15. júna 2003.

      (1)  Ú. v. ES L 344, s. 76.


title: Vec T-248/11: Žaloba podaná 12. mája 2011 — International Engine Intellectual Property Company/ÚHVT (PURE POWER)

text:
               16.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/28

         Žaloba podaná 12. mája 2011 — International Engine Intellectual Property Company/ÚHVT (PURE POWER)
   (Vec T-248/11)
   2011/C 211/60
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: International Engine Intellectual Property Company, LLC (Warrenville, Spojené štáty) (v zastúpení: C. Thomas a B. Reiter, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 15. februára 2011 vo veci R 2310/2010-2,

               —

               zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania,

               —

               stanovil dátum pojednávania, na ktorom by boli vypočuté prednesy účastníkov konania, pre prípad, že by Všeobecný súd nemohol prijať rozhodnutie bez takéhoto pojednávania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „PURE POWER“ pre tovary zaradené do triedy 12.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.
   Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a článku 7 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009, ako aj „všeobecných zásad práva ochranných známok“ v rozsahu, v akom odvolací senát konštatoval, že prihlasovaná ochranná známka je opisná pre tovary, pre ktoré je zápis požadovaný, a bez rozlišovacej spôsobilosti.


title: Vec T-185/14: Žaloba podaná 14. marca 2014 – Freitas/Parlament a Rada

text:
               16.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 184/34

         Žaloba podaná 14. marca 2014 – Freitas/Parlament a Rada
   (Vec T-185/14)
   2014/C 184/56
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: José Freitas (Porto, Portugalsko) (v zastúpení: J.-P. Hordies, advokát)

      Žalovaní: Rada Európskej únie a Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

               —

               zrušil článok 1 ods. 2 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/55/EÚ z 20. novembra 2013 , ktorou sa mení smernica 2005/36/ES o uznávaní odborných kvalifikácií a nariadenie (EÚ) č. 1024/2012 o administratívnej spolupráci prostredníctvom informačného systému o vnútornom trhu (nariadenie o IMI) uverejnenej v Úradnom vestníku Európskej únie 28. decembra 2013 (L 354, s. 132),

               —

               zaviazal žalovaných na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 49 ZFEÚ, pretože notárske povolanie patrí do pôsobnosti článku 49 ZFEÚ, ktorý sa týka slobody usadiť sa a nevzťahuje sa naň výkon štátnej moci v zmysle článku 51 ZFEÚ. Povolanie notára preto nemožno vylúčiť z pôsobnosti smernice 2005/36/ES (1).

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení zásad proporcionality, pretože notári menovaní na základe oficiálneho verejnoprávneho aktu sú vo všeobecnosti a v celom rozsahu vylúčení z pôsobnosti smernice 2005/36/ES.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií (Ú. V. EÚ L 255, s. 22)


title: Vec T-331/05: Žaloba podaná 1. septembra 2005 – IKEA/ÚHVT

text:
               12.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/28

         Žaloba podaná 1. septembra 2005 – IKEA/ÚHVT
   (Vec T-331/05)
   (2005/C 281/53)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Inter IKEA Systems B. V. (Delft, Holandsko) (v zastúpení: J. Gulliksson a J. Olsson, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu z 1. júla 2005 vo veci R 799/2004-1, a

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka: Obrazová ochranná známka, pozostávajúca z modro-žltej farebnej kombinácie, pre výrobky a služby tried 20 a 35 (nábytok, reklama, atď.) – prihláška č. 3 160 363

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: Zamietnutie prihlášky vo vzťahu k všetkým výrobkom a službám

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: Zamietnutie odvolania

      Žalobné dôvody: Porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a článku 7 ods. 3 nariadenia Rady č. 40/94, keďže ochranná známka má sama osebe rozlišovaciu spôsobilosť nato, aby mohla byť zapísaná, a okrem toho nadobudla rozlišovaciu spôsobilosť v dôsledku používania v Nemecku, Holandsku a Švédsku.


title: Vec T-462/15: Žaloba podaná 11. augusta 2015 – Asia Leader International (Cambodia)/Komisia

text:
               28.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 320/49

         Žaloba podaná 11. augusta 2015 – Asia Leader International (Cambodia)/Komisia
   (Vec T-462/15)
   (2015/C 320/67)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd (Tai Seng SEZ, Kambodža) (v zastúpení: R. MacLean, solicitor, a A. Bochon, lawyer)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za neprípustnú,

               —

               zrušil článok 1 ods. 1 a článok 1 ods. 3 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2015/776 z 18. mája 2015, ktorým sa konečné antidumpingové clo uložené vykonávacím nariadením (EÚ) č. 502/2013 na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike rozširuje na dovoz bicyklov odosielaných z Kambodže, Pakistanu a Filipín bez ohľadu na to, či majú alebo nemajú deklarovaný pôvod v Kambodži, Pakistane a na Filipínach, a to v rozsahu, v akom sa týka žalobcu (Ú. v. EÚ L 122/4),

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania a náklady žalobcu, ako aj znášať vlastné náklady, a

               —

               uložil všetkým vedľajším účastníkom v tomto konaní povinnosť nahradiť trovy konania a náklady žalobcu súvisiace s vedľajším účastníctvom, ako aj znášať vlastné náklady.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 13 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009, o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva, ktoré vyplýva zo zjavne nesprávneho právneho a skutkového posúdenia Komisiou v súvislosti s existenciou obchádzania a povahou existujúcich skutočností.

                           —

                           Žalobca tvrdí, že Komisia nemá k dispozícii žiadne dôkazy o tom, že dotknuté rámy pochádzajú z Číny.

                           —

                           Žalobca tvrdí, že všetky dôkazy, ktoré predložil, svedčia naopak v prospech toho, že dotknuté rámy pochádzajú z Vietnamu.

                           —

                           Podľa žalobcu napokon Komisia nemá právomoc – ani na základe nariadenia Rady (ES) 1225/2009 a ani na základe judikatúry Súdneho dvora – jednoducho bez ďalšieho prijať záver, že žalobca sa podieľal na preložení dotknutého tovaru z Číny.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 13 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 (kodifikované znenie), o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva, ktoré vyplýva zo zjavne nesprávneho právneho a skutkového posúdenia Komisiou v súvislosti s existenciou montážnych postupov na strane žalobcu a porušenia povinnosti starostlivosti.

                           —

                           Žalobca tvrdí, že Komisia mala na posúdenie situácie použiť aktuálne informácie a údaje, ktoré jej poskytol. Použitie údajov týkajúcich sa tretích osôb ako referenčných na tento účel nie je podľa neho povolené, ak boli poskytnuté primerané a odôvodnené aktuálne údaje.

                           —

                           Žalobca ďalej tvrdí, že Komisia porušila svoju povinnosť správne posúdiť výrobné náklady žalobcu, keď prvý predaj žalobcu na trh Európskej únie klasifikovala ako pochádzajúci z Číny, hoci pochádzal z Vietnamu. Komisia tým údajne porušila svoju povinnosť starostlivosti.

                           —

                           Žalobca tvrdí, že Komisia zle vypočítala náklady na energiu a prenájom, keď nesprávne použila iné faktory na zaradenie týchto nákladov. K takémuto nesprávnemu výpočtu údajne došlo aj vtedy, keď Komisia vypočítala, že počas relevantného obdobia spoločnosť fungovala na 13 % svojej výrobnej kapacity.

                           —

                           Podľa žalobcu napokon Komisia odmietla vziať do úvahy náklady na amortizáciu nehmotného majetku, hoci žalobca predložil dôkaz o tom, že akcionár spoločnosti bol žalobcom odškodnený.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia riadne nezohľadnila informácie a údaje, ktoré žalobca predložil v reakcii na konečné zverejnenie v rozpore s článkom 18 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 (kodifikované znenie), o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva.

                           —

                           Žalobca tvrdí, že skutočnosť, že Komisia úplne vylúčila všetky dodatočné informácie, ktoré poskytol, svedčí o tom, že týmto informáciám sa nepripísal taký význam, ako im patril.

                           —

                           Dodatočné informácie a dôkazy poskytnuté žalobcom s cieľom spochybniť záver Komisie o preložení tovaru podľa neho pochádzali z rôznych nezávislých zdrojov.

                           —

                           Žalobca napokon tvrdí, že keďže Komisia nemala žiadne dôkazy ani indície o tom, že rámy pochádzajú z Číny, mala prijať záver, že dôkazy svedčia o tom, že rámy pochádzajú z Vietnamu.


title: Vec C-480/13: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) zo 17. júla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg – Nemecko) – Sysmex Europe GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Colné zaradenie — Spoločný colný sadzobník — Kombinovaná nomenklatúra — Položky 3204, 3212 a 3822 — Látka, ktorá v dôsledku chemickej reakcie a vystavenia laserovému žiareniu vytvára fluorescenčný efekt určený na analýzu bielych krviniek)

text:
               15.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/24

         Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) zo 17. júla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg – Nemecko) – Sysmex Europe GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Vec C-480/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Colné zaradenie - Spoločný colný sadzobník - Kombinovaná nomenklatúra - Položky 3204, 3212 a 3822 - Látka, ktorá v dôsledku chemickej reakcie a vystavenia laserovému žiareniu vytvára fluorescenčný efekt určený na analýzu bielych krviniek))
   2014/C 315/35
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Sysmex Europe GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Výrok rozsudku

   Kombinovaná nomenklatúra uvedená v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o tarifnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmeneného a doplneného nariadením (ES) č. 1810/2004 zo 7. septembra 2004, sa má vykladať v tom zmysle, že tovar zložený z rozpúšťadiel a polymetínovej substancie, ktorý síce môže mať slabý a netrváci farbiaci účinok na textilných látkach, ale sa prakticky nepoužíva pre svoje farbiace vlastnosti a je výlučne určený na analýzu bielych krviniek prostredníctvom ionickej apozície na určených zložkách uvedených krviniek, ktoré začnú pri ich vystavení laserovému žiareniu na obmedzený čas fluoreskovať, patrí do položky 3822 kombinovanej nomenklatúry týkajúcej sa laboratórnych reagencií.

      (1)  Ú. v. EÚ C 352, 30.11.2013.


title: Vec T-407/10: Žaloba podaná 14. septembra 2010 — Maďarsko/Komisia

text:
               20.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 317/33

         Žaloba podaná 14. septembra 2010 — Maďarsko/Komisia
   (Vec T-407/10)
   ()
   2010/C 317/61
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Maďarská republika (v zastúpení: M. Fehér a K. Szíjjártó, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť článok 1 ods. 3 a 4, ako aj prílohu II rozhodnutia Komisie K(2010) 4593 z 8. júla 2010 o veľkom projekte s názvom „modernizácia železničnej trate Budapešť — Kelenföld Székesfehérvár — Boba, prvá časť, prvá etapa“, ktorý je súčasťou operačného programu „Doprava“, ktorý stanovuje štrukturálnu podporu v Maďarsku prostredníctvom Európskeho fondu regionálneho rozvoja a Kohézneho fondu, v rozsahu, v akom tieto ustanovenia definujú maximálnu sumu, na ktorú sa vzťahuje miera spolufinancovania takým spôsobom, že z oprávnených výdavkov sú vylúčené niektoré výdavky súvisiace s platbami dane z pridanej hodnoty,

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa čiastočne spochybňuje rozhodnutie Komisie K(2010) 4593 z 8. júla 2010 o veľkom projekte s názvom „modernizácia železničnej trate Budapešť — Kelenföld Székesfehérvár — Boba, prvá časť, prvá etapa“, ktorý je súčasťou operačného programu „Doprava“, ktorý stanovuje štrukturálnu podporu Únie z Európskeho fondu regionálneho rozvoja a Kohézneho fondu v rámci konvergenčného cieľa. Týmto rozhodnutím Komisia schválila poskytnutie finančného príspevku z Európskeho fondu regionálneho rozvoja a Kohézneho fondu na tento veľký projekt. Navyše sa Komisia domnievala, že v prípade tohto sporného veľkého projektu suma dane z pridanej hodnoty nemôže byť zahrnutá do výpočtu maximálnej sumy, na ktorú sa vzťahuje miera spolufinancovania uplatňovaná operačným programom.
   V odôvodnení žaloby žalobkyňa uvádza, že Komisia napadnutým rozhodnutím porušila právo Únie, najmä článok 56 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1083/2006 (1) a článok 3 nariadenia (ES) č. 1084/2006 (2).
   Podľa žalobkyne článok 3 písm. e) nariadenia (ES) č. 1084/2006 totiž jednoznačne stanovuje, že na vratnú daň z pridanej hodnoty nemožno poskytnúť príspevok z Kohézneho fondu. Žalobkyňa zastáva názor, že z tohto ustanovenia nesporne vyplýva, že daň z pridanej hodnoty, ktorú nemožno odpočítať, je oprávneným výdavkom. V dôsledku toho Komisia teda z poskytnutia príspevku nemohla vylúčiť uvedenú daň z pridanej hodnoty, pretože príjemca veľkého projektu, na ktorého sa napadnuté rozhodnutie vzťahuje (Nemzeti Infrastruktúra Fejlesztő Zártkörűen Működő Részvénytarsaság — národná spoločnosť pre rozvoj infraštruktúry, ďalej len „NIF“), nie je zdaniteľnou osobou v predpisoch Únie a vnútroštátnych predpisov o dani z pridanej hodnoty, a z tohto dôvodu nemá nárok na odpočet dane zaplatenej na vstupe.
   Okrem toho žalobkyňa vytýka Komisii, že zasiahla do právomoci členských štátov priznanej článkom 56 ods. 4 nariadenia č. 1084/2006, keďže považovala za neoprávnené výdavky tie výdavky, ktoré boli zaradené v nariadení č. 1084/2006 k neoprávneným výdavkom, ale v príslušných vnútroštátnych predpisoch výslovne patrili k oprávneným.
   Žalobkyňa poukazuje aj na to, že prístup Komisie, podľa ktorého príjemca zaťažený daňou z pridanej hodnoty má „nárok na odpočet“ prostredníctvom dane z pridanej hodnoty vyrubenej spoločne s mýtom prevádzkovateľom príjemcu vybudovanej infraštruktúry, je extenzívnym výkladom pojmu „vratná daň z pridanej hodnoty“ uvedeného v článku 3 písm. e) nariadenia č. 1084/2006, ktorý odporuje zneniu tohto ustanovenia a je v rozpore aj s predpismi o dani z pridanej hodnoty obsiahnutými v práve Únie. Podľa žalobkyne príjemca, ktorý buduje infraštruktúru a zriaďuje spoločnosti, ktoré budú zabezpečovať jej prevádzku po dokončení, sú navzájom nezávislí a sú navzájom nepriamo prepojení na základe relevantných právnych ustanovení a nie v dôsledku činnosti, ktorá nemá ekonomický charakter. Vzhľadom na to žalobkyňa uvádza, že príjemca je povinný skutočne a definitívne zaplatiť daň z pridanej hodnoty na vstupe.
   Napokon sa žalobkyňa domnieva, že ani znenie nariadenia č. 1083/2006 a ani znenie nariadenia č. 1084/2006 neumožňujú výklad, podľa ktorého by sa Komisia pri rozhodovaní o oprávnenosti výdavkov vrátane dane z pridanej hodnoty mohla vo svojom rozhodnutí opierať o skutočnosť, že dotknutý členský štát mohol zvoliť iné legislatívne riešenie, pokiaľ ide o realizáciu projektu a prevádzkovanie infraštruktúry. V tejto súvislosti žalobkyňa poukazuje na to, že organizácia správy infraštruktúry členských štátov a s nimi súvisiacich verejných služieb je vecou členských štátov. Žalobkyňa sa navyše domnieva, že vzhľadom na splnenie podmienok stanovených právnymi predpismi Európskej únie Komisia musí akceptovať voľbu dotknutého členského štátu, najmä pokiaľ ide o dôsledky, ktoré vyplývajú z posúdenia oprávnenosti výdavkov podľa toho, či príjemca je alebo nie je platiteľom dane z pridanej hodnoty.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. júla 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1260/1999 (Ú. v. EÚ L 210, s. 25).

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1084/2006 z 11. júla 2006, ktorým sa zriaďuje Kohézny fond a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1164/94 (Ú. v. EÚ L 210, s. 79).