title: Vec C-399/08 P: Odvolanie podané 15. septembra 2008 (Fax z  12. septembra 2008 ): Komisia Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretej rozšírenej komory) z  1. júla 2008 vo veci T-266/02, Deutsche Post AG, podporovaná Spolkovou republikou Nemecko/Komisia Európskych spoločenstiev, podporovaná Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (BIEK) a UPS Europe NV/SA

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/18

         Odvolanie podané 15. septembra 2008 (Fax z 12. septembra 2008): Komisia Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretej rozšírenej komory) z 1. júla 2008 vo veci T-266/02, Deutsche Post AG, podporovaná Spolkovou republikou Nemecko/Komisia Európskych spoločenstiev, podporovaná Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (BIEK) a UPS Europe NV/SA
   (Vec C-399/08 P)
   (2008/C 301/33)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Odvolateľka: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Kreuschitz, J. Flett, B. Martenczuk, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV, UPS Europe NV/SA, Deutsche Post AG, Spolková republika Nemecko
   Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok v celom rozsahu,

               —

               podľa článku 61 Štatútu Súdneho dvora určiť, že žalobkyňa nepreukázala, že rozhodnutie porušuje článok 87 ods. 1 ES, a žalobu primerane tomu zamietnuť. Komisia subsidiárne navrhuje vec vrátiť Súdu prvého stupňa,

               —

               zaviazať žalobkyňu na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odporkyňou v odvolacom konaní je Deutsche Post AG (ďalej len „DPAG“), veľkopodnik medzinárodne činný v oblasti poštových služieb, ktorý získal značné vyrovnávacie platby zo štátnych prostriedkov. V osobitnom rozhodnutí podľa článku 82 ES z roku 2002, ktoré nebolo napadnuté, Komisia stanovila, že DPAG cenami na trhu s prepravou balíkov, ktoré nepokrývali náklady, zneužila svoje postavenie na trhu. Pretože DPAG v dotknutom časovom období vykazovala všade straty, táto agresívna cenová politika mohla byť financovaná iba z prostriedkov, ktoré podnik získal ako finančné vyrovnanie.
   Pri tomto odvolaní ide hlavne o otázku, ktoré analytické metódy smela Komisia, pri existencii zvláštnych okolností daného prípadu, použiť na zistenie nezákonnej pomoci pre DPAG.
   Podľa metódy, ktorú uprednostnil Súd prvého stupňa v napadnutom rozsudku, mali byť preskúmané všetky náklady a príjmy podniku spojené so všeobecnými hospodárskymi povinnosťami podniku v dotknutom časovom období z toho hľadiska, či podnik získal od štátu neprimerané finančné vyrovnanie. Ak došlo k takémuto neprimeranému vyrovnaniu, možno z toho usudzovať, že tieto prostriedky sa použili aj na financovanie nekalej cenovej politiky na príbuznom trhu s prepravou balíkov z domu do domu.
   Podľa metódy, ktorá bola použitá v rozhodnutí, by boli zistené schodky, ktoré vznikli nekalou cenovou politikou na príbuznom trhu a stanovilo by sa, či tieto schodky boli vyrovnané štátnymi prostriedkami, alebo nie. Pokiaľ by bolo konštatované takéto vyrovnanie a neexistoval by žiadny iný zdroj financovania (vo forme vlastných prostriedkov podniku), z toho by vyplývalo, že na financovanie nekalej cenovej politiky na príbuznom trhu s prepravou balíkov z domu do domu boli použité štátne prostriedky.
   Komisia považuje metódu použitú vo svojom rozhodnutí za správnu. S jej pomocou možno na základe logického reťazca argumentácie, ktorý zahŕňa aj predpoklad, že peniaze nakoniec museli odniekiaľ pochádzať, usúdiť, že existuje nezákonná štátna pomoc. Ani reťazec argumentácie, ani skutočnosti, ktoré sa na ňom zakladajú, neboli v napadnutom rozhodnutí popreté. Súd prvého stupňa vychádzal v napadnutom rozsudku napriek tomu bez ďalšieho vysvetlenia z toho názoru, že do úvahy prichádza len prvá metóda.
   Komisia uvádza tieto odvolacie dôvody: Došlo k porušeniu článku 87 ods. 1 a článku 86 ods. 2 ES tým, že tieto ustanovenia boli v napadnutom rozsudku nesprávne vyložené v tom zmysle, že vylúčili metódu, proti ktorej napadnutý rozsudok inak nemá námietky a ktorá umožňuje na základe logickej, presvedčivej argumentácie konštatovať existenciu štátnej pomoci nezlučiteľnej so spoločným trhom. Ďalej sa Komisia odvoláva na nedostatok právomoci Súdu prvého stupňa a na porušenie článku 230 ES tým, že Súd prvého stupňa prekročil svoju právomoc a išiel nad rámec kontrolnej právomoci stanovenej článkom 230 ES, ako aj na porušenie článku 36 Štatútu Súdneho dvora, keďže Súd prvého stupňa neodôvodnil nesprávnosť metódy použitej v rozhodnutí.


title: Vec C-57/12: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  11. júla 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionnelle — Belgicko) — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL/Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale (Smernica 2006/112/ES — Pôsobnosť ratione materiae — Služby zdravotnej starostlivosti — Sociálne služby — Centrá dennej starostlivosti a centrá nočnej starostlivosti pre seniorov)

text:
               31.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/12

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 11. júla 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionnelle — Belgicko) — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL/Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale
   (Vec C-57/12) (1)

   (Smernica 2006/112/ES - Pôsobnosť ratione materiae - Služby zdravotnej starostlivosti - Sociálne služby - Centrá dennej starostlivosti a centrá nočnej starostlivosti pre seniorov)
   2013/C 252/19
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour constitutionnelle

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL

      Žalovaná: Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Cour constitutionnelle — Výklad článku 2 ods. 2 písm. f) a j) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, s. 36) — Pôsobnosť ratione materiae — Služby zdravotnej starostlivosti — Sociálne služby — Zahrnutie centier dennej starostlivosti poskytujúcich pomoc a starostlivosť prispôsobenú strate nezávislosti seniorov — Zahrnutie centier nočnej starostlivosti, ktoré poskytujú pomoc a zdravotnú starostlivosť, ktorá nemôže byť seniorom nepretržite zaručená ich blízkymi osobami

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 2 ods. 2 písm. f) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu sa má vykladať v tom zmysle, že vylúčenie služieb zdravotnej starostlivosti z pôsobnosti tejto smernice sa vzťahuje na akúkoľvek činnosť zameranú na posúdenie, zachovanie alebo obnovenie zdravotného stavu pacienta, pokiaľ je táto činnosť vykonávaná odborníkmi uznanými ako takými v súlade s právnou úpravou dotknutého členského štátu, a to nezávisle od organizácie, spôsobov financovania a verejnej alebo súkromnej povahy zariadenia, v ktorom sa starostlivosť zabezpečuje. Vnútroštátnemu súdu prislúcha preveriť, či centrá dennej starostlivosti a centrá nočnej starostlivosti vzhľadom na povahu činností, ktoré v nich zabezpečujú odborní zdravotnícki pracovníci, a vzhľadom na skutočnosť, že tieto činnosti predstavujú hlavnú časť služieb ponúkaných týmito centrami, sú vylúčené z pôsobnosti uvedenej smernice.

               2.

               Článok 2 ods. 2 písm. j) smernice 2006/123/ES sa má vykladať v tom zmysle, že vylúčenie sociálnych služieb z pôsobnosti tejto smernice sa vzťahuje na akúkoľvek činnosť týkajúcu sa najmä pomoci a asistencie seniorom, pokiaľ je zabezpečovaná súkromným poskytovateľom služieb, ktorý bol poverený štátom prostredníctvom aktu jasne a prehľadne zverujúceho skutočnú povinnosť zabezpečovať takéto služby pri dodržaní určitých osobitných vykonávacích podmienok. Vnútroštátnemu súdu prislúcha preveriť, či centrá dennej starostlivosti a centrá nočnej starostlivosti vzhľadom na povahu činností pomoci a asistencie seniorom zabezpečovaných v rámci nich ako hlavných činností, ako aj vzhľadom na ich štatút, ako vyplýva z príslušnej belgickej právnej úpravy, sú vylúčené z pôsobnosti uvedenej smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 118, 21.4.2012.


title: Vec T-112/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. decembra 2016 – Mondelez UK Holdings & Services/EUIPO – Société des produits Nestlé (Tvar čokoládovej tyčinky) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Trojrozmerná ochranná známka — Tvar čokoládovej tyčinky — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Rozlišovacia spôsobilosť nadobudnutá používaním — Článok 7 ods. 1 písm. b) a ods. 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 — Článok 52 ods. 1 a 2 nariadenia č. 207/2009“)

text:
               6.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 15. decembra 2016 – Mondelez UK Holdings & Services/EUIPO – Société des produits Nestlé (Tvar čokoládovej tyčinky)
   (Vec T-112/13) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Trojrozmerná ochranná známka - Tvar čokoládovej tyčinky - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Rozlišovacia spôsobilosť nadobudnutá používaním - Článok 7 ods. 1 písm. b) a ods. 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 - Článok 52 ods. 1 a 2 nariadenia č. 207/2009“))
   (2017/C 038/30)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Mondelez UK Holdings & Services predtým Cadbury Holdings Ltd (Uxbridge, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: T. Mitcheson, QC, P. Walsh, J. Blum, S. Dunstan, solicitors a D. Byrne, barrister)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švajčiarsko) (v zastúpení: G. Vos. M. Bakker a J. van den Berg, advokáti, neskôr G. Vos, S. Malynicz, QC, T. Scourfield a T. Reid, solicitors)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 11. decembra 2012 (vec R 513/2011-2) týkajúceho sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi spoločnosťou Cadbury Holdings a Société des produits Nestlé

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo z 11. decembra 2012 (vec R 513/2011-2) sa zrušuje.

               2.

               EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania spoločnosti Mondelez UK Holdings & Services.

               3.

               Société des produits Nestlé SA znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 123, 27.4.2013.


title: Vec T-71/12: Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. júna 2013 — Meskarian/Rada ( „Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Vyňatie zo zoznamu dotknutých osôb — Zastavenie konania“ )

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/80

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. júna 2013 — Meskarian/Rada
   (Vec T-71/12) (1)

   (Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní - Zmrazenie finančných prostriedkov - Vyňatie zo zoznamu dotknutých osôb - Zastavenie konania)
   2013/C 225/177
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Mohammed Reza Meskarian (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Zaiwalla, P. Reddy a F. Zaiwalla, solicitors, D. Wyatt, QC, a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: B. Driessen a I. Rodios, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Na jednej strane návrh na zrušenie bodu 13 tabuľky A prílohy rozhodnutia Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 319, s. 71), bodu 13 tabuľky A prílohy vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 961/2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 319, s. 11), a nariadenia Rady (EÚ) č. 267/2012 z 23. marca 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 961/2010 (Ú. v. EÚ L 88, s. 1), v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu, a na druhej strane návrh na vyhlásenie neuplatniteľnosti článku 20 ods. 1 písm. b) rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39) a článku 16 ods. 2 nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 281, s. 1), na žalobcu

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 109, 14.4.2012.


title: Vec C-584/14: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. septembra – Európska komisia/Helénska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Životné prostredie — Smernica 2006/12/ES — Smernica 91/689/EHS — Smernica 1999/31/ES — Nakladanie s odpadom — Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti — Nevykonanie — Článok 260 ods. 2 ZFEÚ — Peňažné sankcie — Penále — Paušálna pokuta)

text:
               31.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 402/4

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. septembra – Európska komisia/Helénska republika
   (Vec C-584/14) (1)

   ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Smernica 2006/12/ES - Smernica 91/689/EHS - Smernica 1999/31/ES - Nakladanie s odpadom - Rozsudok Súdneho dvora o určení nesplnenia povinnosti - Nevykonanie - Článok 260 ods. 2 ZFEÚ - Peňažné sankcie - Penále - Paušálna pokuta))
   (2016/C 402/05)
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Patakia, E. Sanfrutos Cano a D. Loma-Osorio Lerena, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Helénska republika (v zastúpení: E. Skandalou, splnomocnený zástupca)

      Výrok rozsudku

               1.

               Helénska republika si tým, že neprijala všetky opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku z 10. septembra 2009, Komisia/Grécko (C-286/08, neuverejnený, EU:C:2009:543), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 260 ods. 1 ZFEÚ.

               2.

               Helénska republika je povinná zaplatiť Európskej komisii na účet „Vlastné zdroje Európskej únie“ penále vo výške 30 000 eur za každý deň omeškania s prijatím opatrení potrebných na vykonanie rozsudku z 10. septembra 2009, Komisia/Grécko (C-286/08, neuverejnený, EU:C:2009:543), a to odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku až do úplného vykonania rozsudku z 10. septembra 2009, Komisia/Grécko (C-286/08, neuverejnený, EU:C:2009:543). Táto suma bude rozdelená na tri časti zodpovedajúce trom výhradám vzneseným Európskou komisiou, a to pre prvú výhradu 10 % z celkovej sumy penále, teda 3 000 eur, pre druhú výhradu 45 % z tejto sumy, teda 13 500 eur, a rovnako aj pre tretiu výhradu, ktorá bude vo vzťahu k správnemu nakladaniu s takzvaným „historickým“ odpadom podliehať zníženiu na polročnom základe, a to v pomernej časti k tomu, pre aký objem tohto odpadu bude zavedené riadne nakladanie, pričom toto zníženie bude mať svoj strop, pod ktorý už suma penále nebude môcť ďalej klesať, a to vo výške 50 % sumy penále zodpovedajúcej tejto výhrade, teda 6 750 eur.

               3.

               Helénska republika je povinná zaplatiť Európskej komisii na účet „Vlastné zdroje Európskej únie“ paušálnu pokutu 10 miliónov eur.

               4.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 81, 9.3.2015.


title: Vec C-484/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Općinski sud u Novom Zagrebu (Chorvátsko) 11. septembra 2015 – Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer

text:
               23.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Općinski sud u Novom Zagrebu (Chorvátsko) 11. septembra 2015 – Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer
   (Vec C-484/15)
   (2015/C 389/21)
   Jazyk konania: chorvátčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Općinski sud u Novom Zagrebu, stalna služba u Samoboru

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ibrica Zulfikarpašić

      Žalovaný: Slaven Gajer

      Prejudiciálna otázka

   Sú ustanovenia exekučného zákona týkajúce sa európskeho exekučného titulu v súlade s nariadením (ES) č. 805/2004 (1), teda či v Chorvátskej republike – pokiaľ ide o vydanie exekučného príkazu založeného na verejnej listine v rámci exekučného konania – výraz „súd“ zahŕňa notárov, či notár môže vydať osvedčenie o európskom exekučnom titule pre právoplatný a vykonateľný exekučný príkaz založený na verejnej listine, pričom také osvedčenie sa vydá, ak voči uvedenému príkazu neboli vznesené námietky, a v prípade zápornej odpovede, či súd môže vydať osvedčenie o európskom exekučnom titule pre exekučný príkaz založený na verejnej listine vydaný notárom, ak sa tento príkaz podľa jeho obsahu týka nesporného nároku, a aké tlačivo treba v tomto prípade použiť?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vytvára európsky exekučný titul pre nesporné nároky (Ú. v. EÚ L 143, s. 15; Mim. vyd. 19/007, s. 38).


title: Spojené veci C-105/12 až C-107/12: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z  22. októbra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — Holandské kráľovstvo/Essent NV a i. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Voľný pohyb kapitálu — Článok 63 ZFEÚ — Úpravy vlastníckych vzťahov — Článok 345 ZFEÚ — Prevádzkovatelia distribučných sústav elektrickej energie a plynu — Zákaz privatizácie — Zákaz prepojení s podnikmi, ktoré vyrábajú a dodávajú elektrickú energiu alebo plyn alebo s nimi obchodujú — Zákaz činností, ktoré by mohli byť v rozpore so správou sústavy)

text:
               14.12.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 367/8

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. októbra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — Holandské kráľovstvo/Essent NV a i.
   (Spojené veci C-105/12 až C-107/12) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Voľný pohyb kapitálu - Článok 63 ZFEÚ - Úpravy vlastníckych vzťahov - Článok 345 ZFEÚ - Prevádzkovatelia distribučných sústav elektrickej energie a plynu - Zákaz privatizácie - Zákaz prepojení s podnikmi, ktoré vyrábajú a dodávajú elektrickú energiu alebo plyn alebo s nimi obchodujú - Zákaz činností, ktoré by mohli byť v rozpore so správou sústavy)
   2013/C 367/12
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Holandské kráľovstvo

      Žalované: Essent NV (C-105/12), Essent Nederland BV (C-105/12), Eneco Holding NV (C-106/12) a Delta NV (C-107/12)

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článkov 63 ZFEÚ a 345 ZFEÚ — Obmedzenia voľného pohybu kapitálu — Úpravy vlastníckych vzťahov — Pojem — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca absolútny zákaz privatizácie prevádzkovateľov sústavy distribúcie energie

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 345 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že zahŕňa zákaz privatizácie, o aký ide vo veci samej, podľa ktorého akcie prevádzkovateľa distribučnej sústavy elektrickej energie alebo plynu, ktorý pôsobí na holandskom území, môžu priamo alebo nepriamo vlastniť verejné orgány určené vnútroštátnou právnou úpravou. Tento výklad však neznamená, že článok 63 ZFEÚ sa neuplatňuje na vnútroštátnu právnu úpravu, o akú ide vo veci samej, ktorá zakazuje privatizáciu prevádzkovateľa distribučnej sústavy elektrickej energie alebo plynu, alebo ktorá tiež zakazuje na jednej strane prepojenie vo forme vlastníckych vzťahov alebo kontroly medzi spoločnosťami, ktoré sú súčasťou skupiny, do ktorej patrí prevádzkovateľ distribučnej sústavy elektrickej energie alebo plynu pôsobiaci na holandskom území, a spoločnosťami, ktoré patria do skupiny, ktorej súčasťou je podnik, ktorý na tomto území vyrába, dodáva alebo predáva elektrickú energiu alebo plyn, ako aj na druhej strane vykonávanie úkonov alebo činností, ktoré by mohli byť v rozpore so záujmom správy dotknutej sústavy týmto prevádzkovateľom alebo skupinou, do ktorej patrí.

               2.

               Pokiaľ ide o zákaz privatizácie, o ktorý ide vo veci samej, ktorý spadá pod článok 345 ZFEÚ, ciele, o ktoré sa opiera výber zákonodarcu, pokiaľ ide o úpravu vlastníckych vzťahov, možno zohľadniť ako naliehavé dôvody všeobecného záujmu na účely odôvodnenia obmedzenia voľného pohybu kapitálu. Čo sa týka ďalších zákazov, ciele boja proti krížovému financovaniu v širokom zmysle, vrátane výmeny strategických informácií, zaručenia transparentnosti na trhu s elektrickou energiou a plynom alebo zabránenia narúšaniu hospodárskej súťaže, môžu ako naliehavé dôvody všeobecného záujmu odôvodňovať obmedzenia voľného pohybu kapitálu spôsobené vnútroštátnou právnou úpravou, akou je právna úprava vo veci samej.

      (1)  Ú. v. EÚ C 151, 26.5.2012.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 15. septembra 2005 vo veci C-495/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Hoge Raad der Nederlanden): Intermodal Transports BV proti Staatssecretaris van Financiën (Spoločný colný sadzobník — Colné položky — Zaradenie v kombinovanej nomenklatúre — Položka 8709 — Traktor „Magnum ET120 Terminal Tractor“ — Článok 234 ES — Povinnosť vnútroštátneho súdu položiť prejudiciálnu otázku — Podmienky — Záväzná informácia o sadzobnom zaradení tovaru vydaná tretej osobe colnými orgánmi iného členského štátu týkajúca sa podobného vozidla)

text:
               29.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 271/5

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 15. septembra 2005
   vo veci C-495/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Hoge Raad der Nederlanden): Intermodal Transports BV proti Staatssecretaris van Financiën (1)

   (Spoločný colný sadzobník - Colné položky - Zaradenie v kombinovanej nomenklatúre - Položka 8709 - Traktor „Magnum ET120 Terminal Tractor“ - Článok 234 ES - Povinnosť vnútroštátneho súdu položiť prejudiciálnu otázku - Podmienky - Záväzná informácia o sadzobnom zaradení tovaru vydaná tretej osobe colnými orgánmi iného členského štátu týkajúca sa podobného vozidla)
   (2005/C 271/09)
   Jazyk konania: holandčina
   Vo veci C-495/03, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) z 21. novembra 2003 a doručený Súdnemu dvoru 24. novembra 2003, ktorý súvisí s konaním: Intermodal Transports BV proti Staatssecretaris van Financiën, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia K. Lenaerts, K. Schiemann (spravodajca), E. Juhász a M. Ilešič, generálna advokátka: C. Stix Hackl, tajomník: R. Grass, vyhlásil 15. septembra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Článok 234 ES sa má vykladať tak, že ak je v rámci sporu týkajúceho sa colného zaradenia tovaru prebiehajúceho na vnútroštátnom súde predložená záväzná informácia týkajúca sa podobného tovaru vydaná colnými orgánmi iného členského štátu tretej osobe a ak je uvedený súd toho názoru, že colné zaradenie uvedené v tejto záväznej informácii je nesprávne, tieto dve okolnosti:

                           —

                           nemôžu mať za následok, keď ide o súd, ktorého rozhodnutie možno napadnúť opravnými prostriedkami podľa vnútroštátneho práva, povinnosť tohto súdu položiť Súdnemu dvoru otázky týkajúce sa výkladu,

                           —

                           nemôžu mať sami osebe automaticky za následok, keď ide o súd, ktorého rozhodnutie nemožno napadnúť opravnými prostriedkami podľa vnútroštátneho práva, povinnosť tohto súdu položiť Súdnemu dvoru otázky týkajúce sa výkladu.

                     Súd, ktorého rozhodnutie nemožno napadnúť opravnými prostriedkami podľa vnútroštátneho práva, však má povinnosť, keď nastane v konaní na tomto súde otázka týkajúca sa práva Spoločenstva, obrátiť sa na Súdny dvor, pokiaľ nekonštatoval, že nastolená otázka nie je relevantná alebo že predmetné ustanovenie práva Spoločenstva už bolo predmetom výkladu zo strany Súdneho dvora, alebo že správne uplatnenie práva Spoločenstva je tak jasné, že tu nie je priestor na žiadne rozumné pochybnosti; existencia takejto možnosti sa musí posúdiť v závislosti na charakteristikách vlastných právu Spoločenstva, zvláštnych ťažkostiach, ktoré predstavuje jeho výklad, a riziku rozdielov v judikatúre v rámci Spoločenstva; v tejto súvislosti existencia vyššie uvedenej záväznej informácie musí najmä viesť tento súd k tomu, aby bol zvlášť pozorný pri svojom posúdení týkajúcom sa prípadnej neexistencie rozumnej pochybnosti o správnom uplatnení kombinovanej nomenklatúry, uvedenej v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2261/98 z 26. októbra 1998, najmä pri zohľadnení troch kritérií na posúdenie uvedených vyššie.

               2)

               Položka 8709 kombinovanej nomenklatúry sa má vykladať tak, že do nej nepatrí vozidlo vybavené dieselovým motorom s výkonom 132 kW pri 2 500 otáčkach za minútu, ako aj automatickou prevodovkou so štyrmi rýchlostnými stupňami pre jazdu vpred a jedným spätným rýchlostným stupňom a uzavretou kabínou, ako aj zdvíhacím zariadením umožňujúcim výšku zdvihu 60 cm, ktoré má nosnosť 32 000 kg, veľmi malý polomer otáčania a je konštruované na premiestňovanie návesov na pozemkoch a v priemyselných budovách. Takéto vozidlo totiž nie je ani vozíkom s vlastným pohonom používaným na prepravu tovaru, ani malým ťahačom používaným na železničných staniciach v zmysle uvedenej položky.

      (1)  Ú. v. EÚ C 21, 24.1.2004.


title: Vec C-173/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) 2. apríla 2010 — Fabrizio Cariulo/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/32

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Taliansko) 2. apríla 2010 — Fabrizio Cariulo/Ministero dell’Interno
      (Vec C-173/10)
      (2010/C 161/47)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Fabrizio Cariulo

         Žalovaný: Ministero dell’Interno

         Prejudiciálna otázka

      Je vnútroštátna právna úprava (zavedená tzv. Bersaniho dekrétom, zákonný dekrét č. 223 zo 4. júla 2006 zmenený na zákon č. 248 zo 4. augusta 2006) týkajúca sa „vnútroštátneho systému … ktorý stanovuje okrem iného:

                  a)

                  existenciu všeobecnej metodiky ochrany držiteľov koncesií vydaných pred skončením súťaže, v ktorej boli protiprávne vylúčení niektorí prevádzkovatelia;

                  b)

                  existenciu ustanovení, ktoré fakticky zaručujú zachovanie nadobudnutých obchodných pozícií na základe konania, v ktorom boli protiprávne vylúčení niektorí prevádzkovatelia (ako napríklad zákaz novým koncesionárom umiestniť svoje prevádzky bližšie, než je určitá vzdialenosť, od už existujúcich);

                  c)

                  určenie prípadov uplynutia lehoty koncesie v prípade, keď koncesionár priamo alebo nepriamo prevádzkuje činnosť cezhraničných hier, podobných hrám, ktoré sú predmetom koncesie“;

            zlučiteľná s článkami 43 a 49 Zmluvy ES?


title: Vec C-273/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Haarlem (Holandsko) 16. júla 2009 — Premis Medical BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid

text:
               7.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 267/27

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Haarlem (Holandsko) 16. júla 2009 — Premis Medical BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid
   (Vec C-273/09)
   2009/C 267/49
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank Haarlem

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Premis Medical BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je nariadenie Komisie (ES) č. 729/2004 (1) z 15. apríla 2004 o zatrieďovaní niektorých tovarov do kombinovanej nomenklatúry (Ú. v. EÚ L 113, s. 5; Mim. vyd. 02/016, s. 90), opravené v Ú. v. EÚ L 173 zo 7. mája 2004, s. 9, platné v tom zmysle, že príloha pripojená ku korigendu je platnou prílohou?

               2.

               V prípade kladnej odpovede, je nariadenie Komisie (ES) č. 729/2004, opravené v Ú. v. EÚ L 173 zo 7. mája 2004, s. 9, neplatné, pretože Komisia v tomto nariadení obmedzila pôsobnosť položky 9021?

               3.

               V prípade kladnej odpovede, je nariadenie Komisie (ES) č. 729/2004, opravené v Ú. v. EÚ L 173 zo 7. mája 2004, s. 9, neplatné, pretože Komisia chodúľku nesprávne zaradila v KN?

      (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 729/2004 z 15. apríla 2004 o zatrieďovaní niektorých tovarov do kombinovanej nomenklatúry (Ú. v. EÚ L 113, s. 5; Mim. vyd. 02/016, s. 90).


title: Vec C-303/13 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. októbra 2015 – Európska komisia/Jørgen Andersen, Dánske kráľovstvo, Danske Statsbaner SV (DSB) (Odvolanie — Hospodárska súťaž — Štátna pomoc — Pomoc poskytnutá dánskymi orgánmi v prospech verejnoprávneho podniku Danske Statsbaner (DSB) — Zmluvy o službách vo verejnom záujme na poskytovanie služieb v osobnej železničnej doprave na trati medzi Kodaňou (Dánsko) a Ystadom (Švédsko) — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za podmienečne zlučiteľnú s vnútorným trhom — Časová pôsobnosť hmotnoprávnych pravidiel)

text:
               23.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 389/2

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. októbra 2015 – Európska komisia/Jørgen Andersen, Dánske kráľovstvo, Danske Statsbaner SV (DSB)
   (Vec C-303/13 P) (1)

   ((Odvolanie - Hospodárska súťaž - Štátna pomoc - Pomoc poskytnutá dánskymi orgánmi v prospech verejnoprávneho podniku Danske Statsbaner (DSB) - Zmluvy o službách vo verejnom záujme na poskytovanie služieb v osobnej železničnej doprave na trati medzi Kodaňou (Dánsko) a Ystadom (Švédsko) - Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za podmienečne zlučiteľnú s vnútorným trhom - Časová pôsobnosť hmotnoprávnych pravidiel))
   (2015/C 389/02)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati a T. Maxian Rusche, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania: Jørgen Andersen (v zastúpení: J. Rivas Andrés, G. van de Walle de Ghelcke a M. Nissen, avocats), Dánske kráľovstvo (v zastúpení: C. Thorning a V. Pasternak Jørgensen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci R. Holdgaard, advokat), Danske Statsbaner SV (DSB) (v zastúpení: M. Honoré, advokat)

      Vedľajší účastník konania, ktorý v konaní podporuje návrhy Jørgena Andersena: Dansk Tog (v zastúpení: G. van de Walle de Ghelcke, J. Rivas Andrés a M. Nissen, avocats)

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie Andersen/Komisia (T-92/11, EU:T:2013:143) sa zrušuje v rozsahu, v akom ním Všeobecný súd zrušil článok 1 druhý odsek rozhodnutia Komisie 2011/3/EÚ z 24. februára 2010 o zmluvách o dopravných službách vo verejnom záujme medzi dánskym ministerstvom dopravy a podnikom Danske Statsbaner [Štátna pomoc C 41/08 (ex NN 35/08)], pokiaľ ide o pomoc poskytnutú od 3. decembra 2009 na základe druhej zmluvy o dopravných službách vo verejnom záujme uzavretej na roky 2005 až 2014.

               2.

               V zostávajúcej časti sa hlavné odvolanie zamieta.

               3.

               Vzájomné odvolania sa zamietajú.

               4.

               Vec sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie, aby rozhodol o troch žalobných dôvodoch s prihliadnutím na článok 8 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70, o súlade rozhodnutia 2011/3 s právom v rozsahu, v akom sa týmto rozhodnutím vyhlásilo, že pomoc poskytnutá od 3. decembra 2009 na základe druhej zmluvy o dopravných službách vo verejnom záujme uzavretej na roky 2005 až 2014 bola zlučiteľná s vnútorným trhom.

               5.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.

      (1)  Ú. v. EÚ C 252, 31.8.2013.


title: Vec T-194/07: Žaloba podaná 4. júna 2007 – Česká republika/Komisia

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/38

         Žaloba podaná 4. júna 2007 – Česká republika/Komisia
   (Vec T-194/07)
   (2007/C 199/74)
   Jazyk konania: čeština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Česká republika (v zastúpení: T. Boček, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie a

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa sa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie K (2007) 1294, konečné znenie, z 26. marca 2007 o národnom alokačnom pláne prideľovania kvót pre emisie skleníkových plynov, ktorý oznámila Česká republika v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES (1). V zmysle napadnutého rozhodnutia určité aspekty národného alokačného plánu Českej republiky nie sú v súlade s prílohou III smernice 2003/87/ES.
   Žalobkyňa odôvodňuje žalobu tým, že Komisia porušila článok 9 ods. 3 smernice 2003/87/ES, ako aj zásadu právnej istoty a legitímnej dôvery tým, že napadnuté rozhodnutie nebolo vydané v lehote upravenej v článku 9 ods. 1 smernice 2003/87/ES.
   Okrem toho žalobkyňa tvrdí, že Komisia prekročila svoju právomoc a porušila tak článok 9 ods. 3 v spojení s článkom 9 ods. 1 a článkom 11 ods. 2 smernice 2003/87/ES tým, že v napadnutom rozhodnutí aplikovala svoju metódu určenia minimálneho množstva kvót a na jej základe záväzne stanovila de facto celkové množstvo kvót, ktoré môže Česká republika prideliť.
   Aj keby Komisia mohla použiť vlastnú metódu na určenie súladu národného alokačného plánu s požiadavkami smernice 2003/87/ES, porušila článok 9 ods. 3 tejto smernice tým, že použila metódu, ktorá nie je transparentná a objektívna, a že výsledný výpočet kvót emisií nezodpovedá kritériám upraveným v prílohe III smernice 2003/87/ES.
   Nakoniec žalobkyňa uvádza, že Komisia porušila článok 9 ods. 3 smernice 2003/87/ES tým, že svoje rozhodnutie dostatočne neodôvodnila.

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES z 13. októbra 2003, o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (Ú. v. EÚ L 275, s. 32; Mim. vyd. 15/007, s. 631).


title: Vec T-207/14: Uznesenie Všeobecného súdu z 27. januára 2015 – Aluwerk Hettstedt/ECHA

text:
               20.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 127/39

         Uznesenie Všeobecného súdu z 27. januára 2015 – Aluwerk Hettstedt/ECHA
   (Vec T-207/14) (1)

   (2015/C 127/53)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda šiestej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 202, 30.6.2014.


title: Vec C-275/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil n o 5 de Madrid (Španielsko) 26. júna 2006 – Productores de Música de España/Telefónica de España, SAU

text:
               2.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 212/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid (Španielsko) 26. júna 2006 – Productores de Música de España/Telefónica de España, SAU
   (Vec C-275/06)
   (2006/C 212/33)
   Jazyk konania: španielčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Productores de Música de España (Promusicae)

      Žalovaný: Telefónica de España, SAU
   Prejudiciálna otázka
   Môžu členské štáty podľa práva Spoločenstva – najmä článku 15 ods. 2 a článku 18 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/31/ES (1) z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode, článku 8 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES (2) z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti, článku 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES (3) z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva a článku 17 ods. 2 a článku 47 Charty základných práv Únie – obmedziť povinnosť prevádzkovateľov elektronických komunikačných sietí a služieb, poskytovateľov prístupu k telekomunikačnej sieti a poskytovateľov služby uchovávania dát, uchovávať a poskytnúť informácie o pripojení a prenose, ktoré vznikli pri poskytovaní služby informačnej spoločnosti vzťahujúce sa na elektronickú komunikáciu na vyšetrovania trestnej činnosti alebo potrebu ochrany bezpečnosti verejnosti a národnej obrany, iba na prípady vyšetrovania trestnej činnosti alebo potrebu ochrany zdravia verejnosti a národnej obrany, vylúčiac teda občianskoprávne konania?

      (1)  Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 13/025, s. 399.

      (2)  Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230.

      (3)  Ú. v. EÚ L 157, s. 45; Mim. vyd. 17/002, s. 32.


title: Vec C-331/06: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  3. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam – Holandsko) – K. D. Chuck/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Starobné poistenie — Pracovník, ktorý je štátnym príslušníkom členského štátu — Poistné na sociálne zabezpečenie — Rôzne doby — Rôzne členské štáty — Výpočet dôb poistenia — Žiadosť o dôchodok — Bydlisko v treťom štáte)

text:
               24.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 128/8

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 3. apríla 2008 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam – Holandsko) – K. D. Chuck/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   (Vec C-331/06) (1)

   (Starobné poistenie - Pracovník, ktorý je štátnym príslušníkom členského štátu - Poistné na sociálne zabezpečenie - Rôzne doby - Rôzne členské štáty - Výpočet dôb poistenia - Žiadosť o dôchodok - Bydlisko v treťom štáte)
   (2008/C 128/12)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Rechtbank Amsterdam
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: K. D. Chuck

      Žalovaná: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Rechtbank Amsterdam – Výklad článku 48 nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35) – Dôchodkové poistenie – Výpočet dôb poistenia štátneho príslušníka členského štátu, ktorý pracoval v dvoch iných členských štátoch – Bydlisko v tretej krajine v dobe dosiahnutia dôchodkového veku
   Výrok rozsudku
   Článok 48 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 631/2004 z 31. marca 2004 ukladá príslušnej inštitúcii členského štátu, v ktorom mal pracovník, štátny príslušník niektorého členského štátu, naposledy bydlisko, aby pri výpočte starobného dôchodku tohto pracovníka, ktorý má v čase podania žiadosti o výplatu dôchodku bydlisko v treťom štáte, zohľadnila doby odpracované v inom členskom štáte za rovnakých podmienok, ako keby mal tento pracovník stále bydlisko na území Európskeho spoločenstva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 281, 18.11.2006.


title: Vec C-534/09: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  2. decembra 2010 — Európska komisia/Helénska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2008/1/ES — Prevencia a znižovanie znečisťovania — Požiadavky na vydávanie povolení pre existujúce prevádzky)

text:
               29.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/9

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 2. decembra 2010 — Európska komisia/Helénska republika
   (Vec C-534/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2008/1/ES - Prevencia a znižovanie znečisťovania - Požiadavky na vydávanie povolení pre existujúce prevádzky)
   2011/C 30/14
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Patakia a A. Alcover San Pedro, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Helénska republika (v zastúpení: E. Skandalou, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 5 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/1/ES z 15. januára 2008 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (Ú. v. EÚ L 24, s. 8) — Požiadavky na vydávanie povolení pre existujúce prevádzky — Povinnosť zabezpečiť, aby takéto prevádzky boli prevádzkované v súlade s požiadavkami smernice

      Výrok rozsudku

               1.

               Helénska republika si tým, že neprijala potrebné opatrenia, ktoré by zabezpečovali, že vnútroštátne orgány prostredníctvom vydávania povolení v súlade s článkami 6 a 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/1/ES z 15. januára 2008 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (kodifikované znenie) alebo vo vhodnej forme, prostredníctvom prehodnotenia, a ak je to potrebné, aktualizáciou podmienok, budú dohliadať na to, aby existujúce prevádzky boli prevádzkované v súlade s požiadavkami článkov 3, 7, 9, 10 a 13, článku 14 písm. a) a b) a článku 15 ods. 2 tejto smernice najneskôr do 30. októbra 2007, bez toho, aby tým boli dotknuté iné osobitné predpisy Spoločenstva, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 5 ods. 1 uvedenej smernice.

               2.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 37, 13.2.2010.


title: Vec T-567/15: Žaloba podaná 25. septembra 2015 – Monster Energy/ÚHVT – Mad Catz Interactive (vyobrazenie čierneho štvorca so štyrmi bielymi pruhmi)

text:
               16.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/55

         Žaloba podaná 25. septembra 2015 – Monster Energy/ÚHVT – Mad Catz Interactive (vyobrazenie čierneho štvorca so štyrmi bielymi pruhmi)
   (Vec T-567/15)
   (2015/C 381/65)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Monster Energy Company (Corona, Spojené štáty) (v zastúpení: P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Mad Catz Interactive, Inc. (San Diego, Spojené štáty)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka (vyobrazenie čierneho štvorca so štyrmi bielymi pruhmi) – prihláška č. 1 1 3 90  853.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu ÚHVT z 1. júla 2015 vo veci R 2368/2014-5.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie odvolacieho senátu zo 4. mája 2015 vo veci R 2368/2014-5,

               —

               zrušil rozhodnutie námietkového oddelenia z 1. júla 2015 o námietke č. B2182320,

               —

               zamietol prihlášku ochrannej známky, voči ktorej bola podaná námietka, pre triedu 25,

               —

               uložil ÚHVT povinnosť znášať svoje vlastné trovy konanie a nahradiť trovy konania druhého účastníka konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-251/15 P: Odvolanie podané 26. mája 2015: Emsibeth SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 26. marca 2015 vo veci T-596/13, Emsibeth/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               21.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/16

         Odvolanie podané 26. mája 2015: Emsibeth SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 26. marca 2015 vo veci T-596/13, Emsibeth/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec C-251/15 P)
   (2015/C 311/21)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Emsibeth SpA (v zastúpení: A. Arpaia, advokát)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť napadnutý rozsudok (rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 26. marca 2015 vo veci T-596/13),

               —

               rozhodnúť vo veci samej,

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania, vrátane trov prvostupňového konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka tvrdí porušenie alebo nesprávne uplatnenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1). Tvrdí najmä nesúlad s kritériami použitými Všeobecným súdom na posúdenie pojmov i) príslušná verejnosť, zhodnosť alebo podobnosť ii) výrobkov a iii) ochranných známok, ako aj iv) existencie pravdepodobnosti zámeny medzi dvoma ochrannými známkami.

               i)

               Napadnutý rozsudok sa zdá byť nekoherentný v tom zmysle, že hoci považoval priemerného spotrebiteľa – definovaného ako príslušná verejnosť – za „riadne informovaného, ako aj a primerane pozorného a obozretného“, pokiaľ však ide o konkrétne posúdenie jeho skutočnej schopnosti rozlíšiť dve zjavne odlišné ochranné známky, považuje tohto spotrebiteľa za absolútne povrchný subjekt, ktorý nie je schopný vykonať samostatné posúdenia s nízkym stupňom náročnosti.

               ii)

               Napadnutý rozsudok je zrejme v rozpore s judikatúrou Únie, ktorá potvrdzuje, že na účely posúdenia podobnosti výrobkov treba zohľadniť všetky relevantné skutočnosti týkajúce sa týchto výrobkov, vrátane ich povahy, účelu, použitia, konkurenčnej alebo doplňujúcej povahy, ako aj ich distribučné kanály. Všeobecný súd pri posudzovaní veci samej v skutočnosti nezohľadnil žiadny z týchto faktorov, pretože sa obmedzil na konštatovanie toho, že výrobky na farbenie a odfarbovanie vlasov sú „zahrnuté“ do kozmetických prípravkov, a že v dôsledku toho sa musia považovať za rovnaké výrobky.

               iii)

               Napadnutý rozsudok je zaťažený vadou v časti, v ktorej pri porovnaní slovnej ochrannej známky s kombinovanou ochrannou známkou nepriznal dostatočný význam obrazovým prvkom druhej ochrannej známky, ktoré sa nenachádzajú v prvej ochrannej známke a sú spôsobilé odlíšiť obe označenia, pretože sa pri svojom posúdení obmedzil len na porovnanie slovných prvkov.
               Napadnutý rozsudok okrem iného nesprávne vylúčil z porovnania prvé slovo skoršej ochrannej známky (Mc) a uznal túto predponu v prípade, keď je umiestnená pred názvom a z dôvodu jej rozsiahleho rozšírenia, za všeobecne považovanú za priezvisko škótskeho pôvodu a preto vyslovovanú v anglickom jazyku celou príslušnou verejnosťou a nie len jej anglosaskou časťou.

               iv)

               Zdá sa, že napadnutý rozsudok je zaťažený vadou v časti, v ktorej napriek viacerým rozdielov medzi dvomi porovnávanými ochrannými známkami, uznal existenciu pravdepodobnosti zámeny.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).


title: Vec T-473/08: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. novembra 2009 — Apollo Group/ÚHVT — (THINKING AHEAD) [ Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva THINKING AHEAD — Absolútny dôvod zamietnutia — Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009] ]

text:
               16.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 11/26

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. novembra 2009 — Apollo Group/ÚHVT — (THINKING AHEAD)
   (Vec T-473/08) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva THINKING AHEAD - Absolútny dôvod zamietnutia - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]“)
   2010/C 11/51
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Apollo Group, Inc. (Phoenix, Arizona, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Link a A. Jaeger-Lenz, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 14. augusta 2008 (vec R 728/2008-2) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia THINKING AHEAD ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Apollo Group, Inc. je povinný znášať trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 6, 10.1.2009.


title: Vec T-456/11: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. novembra 2013 — ICdA a i./Komisia [ „REACH — Prechodné opatrenia týkajúce sa obmedzení výroby, uvádzania na trh a používania kadmia a jeho zlúčenín — Príloha XVII nariadenia (ES) č. 1907/2006 — Obmedzenia používania pigmentov kadmia v plastových materiáloch — Zjavne nesprávne posúdenie — Analýza rizík“ ]

text:
               21.12.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 377/12

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. novembra 2013 — ICdA a i./Komisia
   (Vec T-456/11) (1)

   (REACH - Prechodné opatrenia týkajúce sa obmedzení výroby, uvádzania na trh a používania kadmia a jeho zlúčenín - Príloha XVII nariadenia (ES) č. 1907/2006 - Obmedzenia používania pigmentov kadmia v plastových materiáloch - Zjavne nesprávne posúdenie - Analýza rizík)
   2013/C 377/28
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: International Cadmium Association (ICdA) (Brusel, Belgicko), Rockwood Pigments (UK) Ltd (Stoke-on-Trent, Spojené kráľovstvo) a James M Brown Ltd (Stoke-on-Trent) (v zastúpení: pôvodne K. Van Maldegem a R. Cana, advokáti, neskôr R. Cana)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne P. Oliver a E. Manhaeve, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci K. Sawyer, barrister, neskôr P. Oliver a E. Manhaeve)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie nariadenia Komisie (EÚ) č. 494/2011 z 20. mája 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH), pokiaľ ide o prílohu XVII (kadmium) (Ú. v. EÚ L 134, s. 2), v rozsahu, v akom obmedzuje používanie pigmentov kadmia v iných plastových materiáloch ako tých, pre ktoré bolo toto používanie obmedzené pred prijatím nariadenia č. 494/2011

      Výrok rozsudku

               1.

               Nariadenie Komisie (EÚ) č. 494/2011 z 20. mája 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH), pokiaľ ide o prílohu XVII (kadmium), sa ruší v rozsahu, v akom obmedzuje používanie oranžového selenid-sulfidu kademnatého (č. CAS 1256-57-4), červeného selenid-sulfidu kademnatého (č. CAS 58339-34-7) a sulfidu kademnato-zinočnatého (č. CAS 8048-07-5) v zmesiach a výrobkoch vyrobených z iných syntetických organických polymérov ako tých, pre ktoré bolo toto používanie obmedzené pred prijatím nariadenia č. 494/2011.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Európska komisia znáša 90 % svojich vlastných trov konania a je povinná nahradiť 90 % trov konania združenia International Cadmium Association (ICdA) a spoločností Rockwood Pigments (UK) Ltd a James M Brown Ltd.

               4.

               Združenie ICdA a spoločnosti Rockwood Pigments (UK) a James M Brown znášajú 10 % svojich vlastných trov konania a sú povinní nahradiť 10 % trov konania, ktoré vznikli Komisii.

      (1)  Ú. v. EÚ C 298, 8.10.2011.


title: Vec T-105/13: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. decembra 2014 – Ludwig Schokolade/ÚHVT – Immergut (TrinkFix) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva TrinkFix — Skoršia národná ochranná známka a ochranná známka Spoločenstva Drinkfit — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť označení — Podobnosť tovarov a služieb — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Riadne používanie skoršej ochrannej známky — Článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009“ )

text:
               9.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/46

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2014 – Ludwig Schokolade/ÚHVT – Immergut (TrinkFix)
   (Vec T-105/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva TrinkFix - Skoršia národná ochranná známka a ochranná známka Spoločenstva Drinkfit - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Podobnosť tovarov a služieb - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Riadne používanie skoršej ochrannej známky - Článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009“))
   (2015/C 046/57)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG (Bergisch Gladbach, Nemecko) (v zastúpení: S. Fischer a A. Brodkorb, avocats)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Pohlmann, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Immergut GmbH & Co. KG (Elsdorf, Nemecko) (v zastúpení: G. Schoenen, V. Töbelmann a S. Frenz, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 13. decembra 2012 (vec R 34/2012-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Immergut GmbH & Co. KG a Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 108, 13.4.2013.


title: Vec C-517/06: Žaloba podaná 20. decembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Rakúska republika

text:
               24.2.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 42/14

         Žaloba podaná 20. decembra 2006 – Komisia Európskych spoločenstiev/Rakúska republika
   (Vec C-517/06)
   (2007/C 42/24)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: G. Braun a E. Montaguti, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rakúska republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Rakúska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/98/ES zo 17. novembra 2003 o opakovanom použití informácií verejného sektora (1) tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou v spolkových krajinách Štajersko a Soľnohradsko, alebo o týchto predpisoch neinformovala Komisiu,

               —

               zaviazať Rakúsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice uplynula 1. júla 2005.

      (1)  Ú. v. ES L 345, s. 90; Mim. vyd. 13/032, s. 701.


title: Vec T-117/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  27. septembra 2006 – Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren a i./Komisia ( Štátna pomoc — Pomoc poskytnutá holandskými orgánmi v prospech neziskových rekreačných prístavov — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť )

text:
               2.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 294/43

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 27. septembra 2006 – Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren a i./Komisia
   (Vec T-117/04) (1)

   („Štátna pomoc - Pomoc poskytnutá holandskými orgánmi v prospech neziskových rekreačných prístavov - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť“)
   (2006/C 294/91)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Vereniging Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren (Zeewolde, Holandsko), Jachthaven Zijl Zeewolde BV (Zeewolde), Maatschappij tot exploitatie van onroerende goederen Wolderwijd II BV (Zeewolde), Jachthaven Strand-Horst BV (Ermelo, Holandsko), Recreatiegebied Erkemederstrand vof (Zeewolde), Jachthaven- en Campingbedrijf Nieuwboer BV (Bunschoten-Spakenburg, Holandsko) a Jachthaven Naarden BV (Naarden, Holandsko) (v zastúpení: T. Ottervanger, A. Bijleveld a A. van den Oord, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: H. van Vliet, A. Bouquet a A. Nijenhuis, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: H. Sevenster a M. de Grave, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2004/114/ES z 29. októbra 2003 o opatreniach pomoci vykonaných Holandskom v prospech neziskových rekreačných prístavov v Holandsku [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ L 34, 2004, s. 63)
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Žalobcovia znášajú vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Komisii. Holandské kráľovstvo znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 118, 30.4.2004.


title: Vec C-15/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 22. januára 2007 – 01081 Telecom AG/Spolková republika Nemecko

text:
               24.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) 22. januára 2007 – 01081 Telecom AG/Spolková republika Nemecko
   (Vec C-15/07)
   (2007/C 69/13)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: 01081 Telecom AG

      Žalovaná: Spolková republika Nemecko
   Prejudiciálna otázka
   Je v súlade s článkom 27 prvou vetou smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcovej smernice) a článkom 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/19/ES (2) zo 7. marca 2002 o prístupe a prepojení elektronických komunikačných sietí a príslušných zariadení (prístupovej smernice), ak podľa vnútroštátneho práva zostala na prechodné obdobie zachovaná v účinnosti zákonná povinnosť prijatá na základe skoršieho ustanovenia tohto práva, podľa ktorej sa má výška cien za prepojenie stanovovať podľa nákladov na efektívne poskytovanie služieb, aj keď právo Spoločenstva takúto povinnosť nestanovuje?

      (1)  Ú. v. ES L 108, 2002, s. 33; Mim. vyd. 13/029, s. 349.

      (2)  Ú. v. ES L 108, 2002, s. 7; Mim. vyd. 13/029, s. 323.


title: Vec C-623/11: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. januára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État — Francúzsko) — Société Geodis Calberson GE/Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer) [Poľnohospodárstvo — Potravinová pomoc — Nariadenie (ES) č. 111/1999 — Program dodávania poľnohospodárskych výrobkov do Ruskej federácie — Úspešný uchádzač verejného obstarávania na prepravu hovädzieho mäsa — Voľba právomoci — Arbitrážna doložka]

text:
               2.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/6

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. januára 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d’État — Francúzsko) — Société Geodis Calberson GE/Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
   (Vec C-623/11) (1)

   (Poľnohospodárstvo - Potravinová pomoc - Nariadenie (ES) č. 111/1999 - Program dodávania poľnohospodárskych výrobkov do Ruskej federácie - Úspešný uchádzač verejného obstarávania na prepravu hovädzieho mäsa - Voľba právomoci - Arbitrážna doložka)
   2013/C 63/08
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Conseil d’État

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Société Geodis Calberson GE

      Žalovaný: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Conseil d’État — Výklad článku 16 nariadenia Komisie (ES) č. 111/1999 z 18. januára 1999 ustanovujúce všeobecné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 2802/98 o programe dodávania poľnohospodárskych výrobkov do Ruskej federácie (Ú. v. ES L 14, s. 3; Mim. vyd. 03/024, s. 296) — Priznanie právomoci v prípade sporu medzi úspešným uchádzačom verejného obstarávania na prepravu hovädzieho mäsa a príslušnou národnou intervenčnou agentúrou, ktorý sa týka konania o zaplatení a o náhrade vzniknutej škody — Arbitrážna doložka

      Výrok rozsudku

   Článok 16 nariadenia Komisie (ES) č. 111/1999 z 18. januára 1999 ustanovujúceho všeobecné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 2802/98 o programe dodávania poľnohospodárskych výrobkov do Ruskej federácie, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1125/1999 z 28. mája 1999, sa má vykladať v tom zmysle, že udeľuje Súdnemu dvoru Európskej únie právomoc rozhodovať o sporoch týkajúcich sa podmienok, za akých intervenčná agentúra poverená prijímaním ponúk predložených v rámci verejného obstarávania poskytovania bezplatnej dodávky poľnohospodárskych výrobkov do Ruskej federácie vykoná platbu splatnú úspešnému uchádzačovi a uvoľnenie zábezpeky na dodávku zloženej úspešným uchádzačom v prospech tejto agentúry, najmä o žalobách smerujúcich k náhrade škody vzniknutej v dôsledku pochybení, ktorých sa dopustila intervenčná agentúra pri výkone týchto transakcií.

      (1)  Ú. v. EÚ C 39, 11.2.2012.


title: Vec F-111/11: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  21. marca 2013 — van der Aat a i./Komisia [Verejná služba — Odmena — Ročná úprava odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov — Články 64, 65 a 65a služobného poriadku — Príloha XI služobného poriadku — Nariadenie (EÚ) č. 1239/2010 — Opravné koeficienty — Úradníci pôsobiaci v Ispra]

text:
               25.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 147/32

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 21. marca 2013 — van der Aat a i./Komisia
   (Vec F-111/11) (1)

   (Verejná služba - Odmena - Ročná úprava odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov - Články 64, 65 a 65a služobného poriadku - Príloha XI služobného poriadku - Nariadenie (EÚ) č. 1239/2010 - Opravné koeficienty - Úradníci pôsobiaci v Ispra)
   2013/C 147/59
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: van der Aat a i. (Besozzo. Taliansko) (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a D. Martin, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie výplatných listín žalobcov za február 2011 a výplatných listín za nasledujúce mesiace, ktoré uplatňujú nový opravný koeficient pre mesto Varese v súlade s nariadením Rady (EÚ) č. 1239/2010 z 20. decembra 2010

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobcovia znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

               3.

               Rada Európskej únie, vedľajší účastník konania, znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 6, 7.1.2012, s. 27.


title: Vec C-255/04: Žaloba podaná dňa 14. júna 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/12

         Žaloba podaná dňa 14. júna 2004 Komisiou Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike
   (Vec C-255/04)
   (2004/C 217/24)
   Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: E. Traversa a A.-M. Rouchaud-Joët, splnomocnení zástupcovia, ktorí si zvolili adresu na doručovanie v Luxemburgu, podala dňa 14. júna 2004 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev žalobu proti Francúzskej republike.

               —

               Žalobca navrhuje, aby Súdny dvor vyslovil, že

                           —

                           podmienením vydania povolenia umeleckej agentúre so sídlom v inom členskom štáte kritériu záujmu o činnosť agentúry a potreby umiestnenia umelcov,

                           —

                           uplatnením právnej domnienky zamestnania pre umelca, ktorý má postavenie poskytovateľa služieb so sídlom vo svojom členskom štáte, odkiaľ obvykle poskytuje podobné služby

               —

               si Francúzska republika nesplnila povinnosti ktoré jej vyplývajú z článkov 43 a 49 ES a zaviazal Francúzsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Systém vydávania povolení poskytovateľom služieb so sídlom v inom členskom štáte, ktorým nebolo udelené podobné povolenie vo svojom vlastnom členskom štáte predstavuje čisto mechanickú aplikáciu systému pre poskytovateľov služieb so sídlom vo Francúzsku a nezohľadňuje skutočnosti a záruky, ktoré už boli uplatnené v štáte pôvodu. Používanie francúzskeho systému povolení prekračuje medze toho, čo je potrebné pre ochranu záujmov dotknutých umelcov. Na druhej strane, používanie kritéria záujmu o činnosť agentúry a potreby umiestnenia umelcov dáva Ministerstvu práce, ktoré je zodpovedné za udeľovanie alebo odobratie povolení možnosť úplne svojvoľne vylúčiť zahraničných poskytovateľov služieb, keďže existuje dostatočný počet francúzskych agentúr, ktoré sú majiteľmi francúzskeho povolenia.
   Právna domnienka zamestnania pre umelca, ktorý má postavenie poskytovateľa služieb so sídlom vo svojom členskom štáte, odkiaľ obvykle poskytuje podobné služby, predstavuje obmedzenie voľného pohybu služieb, keďže zakazuje alebo sťažuje činnosť poskytovateľa služieb so sídlom v inom členskom štáte, kde tieto služby legálne poskytuje, a prekračuje medze toho, čo je potrebné na dosiahnutie jej pôvodného cieľa. Okrem toho je táto domnienka veľmi ťažko vyvrátiteľná a má dôsledky nielen ohľadne sociálneho zabezpečenia, ale aj platenej dovolenky a systému doplnkového dôchodkového zabezpečenia. Aj keď sa aplikuje rovnako na domácich umelcov a umelcov z iných členských štátov, táto domnienka predstavuje obmedzenie, ktoré sťažuje alebo robí menej príťažlivou činnosť umelcov so sídlom v inom členskom štáte, kde legálne poskytujú podobné služby a ktoré je neprimerané sledovanému cieľu.


title: Vec C-547/11: Žaloba podaná 28. októbra 2011 — Európska komisia/Talianska republika

text:
               14.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/6

         Žaloba podaná 28. októbra 2011 — Európska komisia/Talianska republika
   (Vec C-547/11)
   2012/C 13/13
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: B. Stromsky a D. Grespan, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Talianska republika

      Návrhy žalobkyne

   Európska komisia navrhuje, aby Súdny dvor určil

               —

               že

                           —

                           neprijatím všetkých opatrení v stanovených lehotách potrebných na vrátenie štátnej pomoci, ktorá bola vyhlásená za protiprávnu a nezlučiteľnú so spoločným trhom rozhodnutím Komisie 2006/323/ES zo 7. decembra 2005 o oslobodení minerálnych olejov používaných ako palivo pri výrobe oxidu hlinitého (aluminy) od spotrebnej dane v regiónoch Gardanne, Shannon a na Sardínii, ktoré zaviedli Francúzsko, Írsko a Taliansko (ďalej len „rozhodnutie 2006/323“), si Talianska republika nesplnila povinnosti vyplývajúce z článkov 5 a 6 tohto rozhodnutia a zo Zmluvy o fungovaní Európskej únie,

                           —

                           neprijatím všetkých opatrení v stanovených lehotách potrebných na vrátenie štátnej pomoci, ktorá bola vyhlásená za protiprávnu a nezlučiteľnú so spoločným trhom rozhodnutím Komisie 2007/375/ES zo 7. februára 2007 o oslobodení minerálnych olejov používaných ako palivo pri výrobe oxidu hlinitého (aluminy) od spotrebnej dane v regiónoch Gardanne, Shannon a na Sardínii, ktoré zaviedli Francúzsko, Írsko a Taliansko (ďalej len „rozhodnutie 2007/375“), si Talianska republika nesplnila povinnosti vyplývajúce z článkov 4 a 6 tohto rozhodnutia a zo Zmluvy o fungovaní Európskej únie,

               —

               zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na vykonanie rozhodnutia 2006/323 uplynula 8. februára 2006. Lehota na vykonanie rozhodnutia 2007/375 uplynula 8. júna 2007.
   Talianska republika do dnešného dňa úplne nevymohla pomoc, ktorú uvedené rozhodnutia vyhlásili za protiprávnu, a ani neinformovala Komisiu, že došlo k vráteniu pomoci. Právna zložitosť, ktorú uvádza Taliansko ako dôvod omeškania pri výkone týchto rozhodnutí, nie je okrem toho takého charakteru, aby znemožnila úplné vrátenie pomoci v súlade s judikatúrou Súdneho dvora.
   Komisia ďalej tvrdí, že Taliansko oneskorene informovalo o napredovaní vnútroštátneho výkonu rozhodnutí, a preto porušilo povinnosť informovať uloženú predmetnými rozhodnutiami.


title: Vec T-15/10: Žaloba podaná 25. januára 2010 — Noko Ngele/Komisia

text:
               19.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/43

      Žaloba podaná 25. januára 2010 — Noko Ngele/Komisia
      (Vec T-15/10)
      (2010/C 161/68)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Mariyus Noko Ngele (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: F. Sabakunzi, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy žalobcu

                  —

                  určiť, že CDE nikdy nenahradilo CDI a že právne neexistuje a nie je právnickou osobou v Belgicku,

                  —

                  spoločne a nerozdielne zaviazať Európsku komisiu, jedného z jej členov a niekoľkých jej zamestnancov na náhradu finančnej škody vo výške 200 000 eur, zvýšenú o zákonné úroky 10 % ročne od roku 1995 a súdom stanovené úroky,

                  —

                  spoločne a nerozdielne zaviazať Európsku komisiu, jedného jej člena a niekoľkých jej zamestnancov na náhradu nemajetkovej a psychickej škody v sume 5 000 000 eur zvýšenú o súdom stanovené úroky,

                  —

                  určiť, že rozsudok bude vykonateľný bez ohľadu na odvolanie,

                  —

                  zaviazať žalovanú na náhradu trov konania odhadnutých na 30 000 eur.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Touto žalobou sa žalobca domáha náhrady škody údajne spôsobenej v dôsledku nemožnosti vymáhať pohľadávku, ktorá mu vznikla voči Stredisku pre priemyselný rozvoj (CDI) v dôsledku nahradenia tejto organizácie spoločným orgánom skupiny štátov AKT (Afrika, Karibik, Tichomorie) a Európskej únie s názvom Centrum pre rozvoj podnikov (CDE).


title: Vec T-4/08: Žaloba podaná 3. januára 2008 – EMSA/Portugalsko

text:
               19.7.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 183/21

         Žaloba podaná 3. januára 2008 – EMSA/Portugalsko
   (Vec T-4/08)
   (2008/C 183/44)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska námorná bezpečnostná agentúra (EMSA) (v zastúpení: E. Pache, profesor a J. Menze, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhy žalobcu
   Európska námorná bezpečnostná agentúra navrhuje, aby Súd prvého stupňa na základe článku 14 druhej vety dohody o sídle svojim rozsudkom určil, že

               —

               portugalská vláda je viazaná ustanoveniami dohody o sídle, ktorá je nástrojom medzinárodného práva verejného patriacim do práva Spoločenstva a ktorá nemôže byť Portugalskom jednostranne zmenená a to ani prostredníctvom vnútroštátnych právnych predpisov,

               —

               portugalská vláda je podľa dohody o sídle povinná zabezpečiť, aby zamestnanci Európskej námornej bezpečnostnej agentúry a ich rodinní príslušníci mali právo doviesť zo štátu svojho posledného bydliska alebo zo štátu, ktorého sú občanmi, v súvislosti s prvým nástupom do funkcie, do piatich rokov od nástupu do funkcie v tejto agentúre bez cla a bez zákazov alebo obmedzení, a najviac v dvoch dodávkach, vozidlá zakúpené za trhových podmienok v danej krajine a že minulé ani súčasné uplatňovanie tohto ustanovenia dohody o sídle príslušnými portugalskými orgánmi tento záväzok nespĺňa,
               portugalská vláda je najmä povinná na návrh prihlásiť, v osobitnej sérii a bez zákazov alebo obmedzení, vozidlá zamestnancov Agentúry a ich rodinných príslušníkov zakúpené za trhových podmienok v štáte ich predchádzajúceho bydliska alebo štáte, ktorého sú občanmi,

               —

               portugalská vláda je podľa dohody o sídle povinná zabezpečiť, aby zamestnanci Európskej námornej bezpečnostnej agentúry a ich rodinní príslušníci požívali výsady, imunity, oslobodenie a úľavy priznávané Portugalskom členom porovnateľnej kategórie diplomatického zboru v Portugalskej republike a že minulé ani súčasné uplatňovanie tohto ustanovenia dohody o sídle príslušnými portugalskými orgánmi tento záväzok nespĺňa,
               portugalská vláda je najmä povinná uplatňovať pravidlá a ustanovenia, ktoré do júla 2007 platili pre prihlasovanie a zdaňovanie vozidiel zamestnancov diplomatického zboru, týkajúce sa zamestnancov Európskej námornej bezpečnostnej agentúry, ktorí nastúpili do pracovného pomeru pred uvedeným dňom a pre ich rodinných príslušníkov,
               portugalská vláda je povinná uplatňovať pravidlá a ustanovenia, ktoré do júla 2007 platili vo veci prihlasovania a zdaňovania vozidiel zamestnancov diplomatického zboru na všetky ostatné prípady,
               portugalská vláda je povinná zabezpečiť, aby zamestnanci Európskej námornej bezpečnostnej agentúry a ich rodinní príslušníci požívali výsady, imunity, oslobodenie a úľavy priznávané Portugalskom členom porovnateľnej kategórie diplomatického zboru v Portugalskej republike a že minulá aj súčasná prax portugalských orgánov spočívajúca v nevybavovaní žiadostí o prihlásenie podaných zamestnancami Európskej námornej bezpečnostnej agentúry a ich rodinnými príslušníkmi predstavuje porušenie tejto povinnosti,

               —

               ustanovenia dohody o sídle nesmú byť vykladané a uplatňované v tom zmysle, že zamestnanci Európskej námornej bezpečnostnej agentúry a ich rodinní príslušníci nemajú, pokiaľ ide o dovoz už používaných vozidiel na portugalské územie prinajmenšom práva priznané ktorémukoľvek občanovi EÚ, ktorý prenesie svoje trvalé bydlisko do Portugalska,

               —

               rozumná lehota na vybavenie žiadostí zamestnancov Európskej námornej bezpečnostnej agentúry a ich rodinných príslušníkov o prihlásenie vozidla by pri uplatnení dohody o sídle nemala byť dlhšia ako dva mesiace, a

               —

               zaviazal Portugalskú republiku na náhradu trov konania v súlade s článkom 87 ods. 2 rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Európska námorná bezpečnostná agentúra (ďalej len „EMSA“ alebo „Agentúra“) bola zriadená nariadením (ES) č. 1406/2002 (1) a má sídlo v Lisabone. Dňa 28. júla 2004 bol podpísaný Protokol medzi vládou Portugalskej republiky a EMSA (2) (ďalej len „dohoda o sídle“). Dohoda o sídle upravuje vzťahy medzi EMSA a Portugalskom ako jej hostiteľským štátom a uplatní sa na Agentúru a jej zamestnancov.
   Žalobkyňa tvrdí, že portugalská vláda navrhla, bez predchádzajúcej žiadosti alebo návrhu EMSA, uzavrieť uvedenú dohodu o sídle stanovujúcu súbor výsad, imunít, oslobodení a úľav pre Agentúru a jej zamestnancov, ktoré v podstatnom rozsahu odrážajú ustanovenia Protokolu o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev (ďalej len „Protokol“), ale upravujú aj ďalšie úľavy. Ďalej tvrdí, že sa navrhované znenie dohody o sídle podobalo zneniu dohody o sídle uzavretej medzi Portugalskom a Európskym monitorovacím centrom pre drogy a drogovú závislosť (ďalej len „EMCDDA“) dňa 26. júna 1996, najmä pokiaľ ide o prihlasovanie vozidiel.
   V septembri 2005 bola vytvorená pracovná skupina zo zástupcov portugalskej vlády na jednej strane a zástupcov EMSA a EMCDDA na druhej strane s cieľom navrhnúť podrobné správne predpisy potrebné na vykonanie oboch dohôd o sídle alebo protokolov.
   Žalobkyňa tvrdí, že portugalské správne orgány tým, že nevybavujú žiadosti o prihlásenie vozidiel podané zamestnancami EMSA, porušili svoje povinnosti vyplývajúce z dohody o sídle objasňujúce povinnosti vyplývajúce z protokolu, ktorý je pre EMSA uplatniteľný podľa článku 7 nariadenia (ES) č. 1406/2002. Žalobkyňa ďalej uvádza, že portugalské orgány neuplatnili príslušné platné portugalské právne predpisy v prípade zamestnancov EMSA a ich rodinných príslušníkov, zatiaľ čo v prípade EMCDDA a diplomatických zastúpení tak postupovali. Tento postup viedol podľa žalobkyne k závažnému narušeniu chodu EMSA, keďže vozidlá kúpené s legitímnou dôverou, že budú uplatnené platné pravidlá, zostali neprihlásené. Tiež vozidlám prevezeným zo štátu skoršieho bydliska alebo z členského štátu zamestnancov zostali, napriek predpisom týchto štátov vyžadujúcim odhlásenie vozidiel, registračné značky štátu skoršieho bydliska. Žalobkyňa v podstate tvrdí, že rozhodnutie portugalských orgánov nevybavovať žiadosti o prihlásenie vozidiel vyvolalo sériu závažných právnych a správnych problémov pre zamestnancov, ktorí nemali inú možnosť ako užívať vozidlo bez ohľadu na povinnosti týkajúce sa prihlasovania, poistenia a technických prehliadok.
   Pokiaľ ide o judikatúru Súdneho dvora, tvrdí sa, že článok 8 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1406/2002 stanovuje, že Súdny dvor je kompetentný rozhodnúť podľa arbitrážnej klauzuly obsiahnutej v každej zmluve uzavretej agentúrou a že článok 14 dohody o sídle stanovuje, že spory s účinkom na uplatňovanie tejto dohody budú riešené štvorčlennou skupinou ad hoc. Spory nevyriešené týmto spôsobom budú predložené na rozhodnutie Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev.
   Podľa žalobkyne bol postup riešenia sporov podľa článku 14 dohody o sídle považovaný za neúspešný a teda má Súdny dvor v predmetnej veci právomoc týkajúcu sa výkladu dohody o sídle podľa článku 238 ES vzhľadom na to, že Súdny dvor má právomoc rozhodovať na základe arbitrážnej doložky uvedenej vo verejnoprávnej alebo v súkromnoprávnej zmluve uzavretej Spoločenstvom alebo v jeho mene podľa článku 5 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1406/2002, ktorý stanovuje, že Agentúra bude orgánom Komisie, a podľa článku 225 ES, ktorý stanovuje, že Súd prvého stupňa je príslušný prejednávať a rozhodovať v prvom stupni o žalobách a v konaniach uvedených v článku 238 ES.
   Žalobkyňa navyše uvádza, že žiada potvrdenie zo strany Súdu, že dohoda o sídle je nástrojom medzinárodného práva patriacim do práva Spoločenstva, ktorá zaväzuje portugalské orgány a nemôže byť jednostranne zmenená. Ďalej sa domáha rozsudku, ktorý určí, že vybavovanie žiadostí o prihlásenie motorových vozidiel podaných jej zamestnancami odporuje ustanoveniam Protokolu a že portugalské orgány sú povinné uplatňovať príslušné ustanovenia Protokolu v primeranej lehote. Nakoniec tvrdí, že dohodu o sídle nemožno vykladať tak, že zamestnanci EMSA nemajú, pokiaľ ide o prihlasovanie vozidiel, prinajmenšom práva patriace každému občanovi EÚ, ktorý prenesie svoje bydlisko do Portugalska.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 z 27. júna 2002, ktorým sa ustanovuje Európska námorná bezpečnostná agentúra (Ú. v. ES L 208, s. 1; Mim. vyd. 07/007, s. 3).

      (2)  Uverejnený v portugalskom úradnom vestníku č. 224 z 22.9.2004, s. 6073, k nahliadnutiu na internetovej stránke EMSA http://www.emsa.europa.eu/Docs/legis/protocol %20pt %20government %20and %20emsa.pdf


title: Vec C-385/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litovská republika) 29. septembra 2009 — Nidera Handelscompagnie B.V./Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               19.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litovská republika) 29. septembra 2009 — Nidera Handelscompagnie B.V./Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Vec C-385/09)
   2009/C 312/28
   Jazyk konania: litovčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Nidera Handelscompagnie B.V.

      Žalovaný: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je právny predpis, podľa ktorého právo na odpočítanie DPH majú len platitelia DPH — čiže len zdaniteľné osoby zaregistrované ako platitelia DPH v členskom štáte (v tomto prípade v Litve) v súlade so stanoveným postupom — zlučiteľný s ustanoveniami smernice 2006/112/ES, ktorá upravuje právo na odpočítanie DPH?

               2.

               Ak je odpoveď na prvú otázku kladná, je zlučiteľné so všobecnými zásadami práva na odpočítanie DPH, ktoré sú zakotvené v smernici 2006/112/ES, ak taký právny predpis stanovuje, že platiteľ DPH má právo na odpočítanie DPH na vstupe a/alebo dovoze v súvislosti s tovarom a/alebo službami nadobudnutými pred jeho registráciou platiteľa DPH len v prípade, že tento tovar sa použije pri zdaniteľných transakciách tohto platiteľa DPH, teda DPH zaplatená na vstupe a/alebo dovoze v súvislosti s tovarom a službami nadobudnutými pred jeho registráciou platiteľa DPH sa nemôže odpočítať, ak taký tovar už bol použitý pri takej transakcii?


title: Vec C-308/07 P: Odvolanie podané 5. júla 2007 : Koldo Gorostiaga Atxalandabaso proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhej komory) z  24. apríla 2007 vo veci T-132/06, Gorostiaga Atxalandabaso/Európsky parlament

text:
               8.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/23

         Odvolanie podané 5. júla 2007: Koldo Gorostiaga Atxalandabaso proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhej komory) z 24. apríla 2007 vo veci T-132/06, Gorostiaga Atxalandabaso/Európsky parlament
   (Vec C-308/07 P)
   (2007/C 211/43)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Koldo Gorostiaga Atxalandabaso (v zastúpení: D. Rouget, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európsky parlament
   Návrhy odvolateľa

               —

               vyhlásiť za dôvodné toto odvolanie a v dôsledku toho zrušiť uznesenie Súdu prvého stupňa z 24. apríla 2007,

               —

               právoplatne rozhodnúť vo veci samej a zrušiť rozhodnutie generálneho tajomníka Európskeho parlamentu z 22. marca 2006, nariaďujúce žalobcovi vrátenie sumy 118 360,18 eur a zadržanie Parlamentom rôznych parlamentných príspevkov splatných žalobcovi,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu vlastných trov konania, ako aj trov vynaložených žalobcom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca uvádza šesť dôvodov na podporu svojho odvolania.
   Svojím prvým dôvodom žalobca namieta voči článku 111 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa, na základe ktorého mu bolo odoprené právo na spravodlivé súdne konanie, pretože nebol predbežne vypočutý Súdom prvého stupňa a nemohol odpovedať na tvrdenia Parlamentu.
   Svojím druhým dôvodom žalobca tvrdí, že bola porušená zásada nestrannosti, pretože obe žaloby, ktoré postupne podal vo veciach T-146/04 a T-132/06 – na základe ktorých bol vynesený rozsudok z 22. decembra 2005 a následne uznesenie z 24. apríla 2007 – boli súdené tými istými sudcami. Vyššie uvedená zásada znamená, že ten istý sudca nemôže konať, hoci aj v tom istom stupni, vo veci ktorá spočíva na rovnakých skutočnostiach alebo dostatočne súvisiacich s tými, na základe ktorých už rozhodoval v inej veci.
   Svojím tretím dôvodom žalobca tvrdí, že Súd prvého stupňa chybne zhodnotil dosah rozsudku z 22. decembra 2005. Keďže rozhodnutie prijaté generálnym tajomníkom parlamentu z 24. februára 2004 bolo z dôvodu chýbajúcej právomoci zrušené, žalobca nemal žiadny dôvod podať odvolanie proti tomuto rozsudku na Súdny dvor, pretože konštatovanie súdu o chýbajúcej právomoci spôsobilo neexistenciu rozhodnutia dotknutého touto vadou.
   Svojím štvrtým dôvodom žalobca namieta systematické odmietnutie zohľadnenie Súdom prvého stupňa tvrdení, ktorých cieľom bolo zrušenie rozhodnutia generálneho tajomníka parlamentu z 22. marca 2006. Toto rozhodnutie predstavovalo v skutočnosti nové rozhodnutie, odlišné od rozhodnutia z 24. februára 2004, a Súd prvého stupňa mal teda preskúmať všetky dôvody, hmotnoprávne a procesnoprávne, ktorými ho žalobca napadol.
   Svojím piatym dôvodom žalobca vytýka Súdu prvého stupňa, že odmietol preskúmať dôvod založený na vis major z dôvodu, že takýto žalobný dôvod nebol vznesený v žalobe podanej proti rozhodnutiu z 24. februára 2004.
   Nakoniec svojím šiestym dôvodom žalobca vytýka Súdu prvého stupňa, že porušil zásadu riadneho úradného postupu tým, že zásadne odmietol akýkoľvek odkaz na Kódex riadneho správneho postupu prijatý Parlamentom 6. septembra 2001.


title: Vec T-135/12: Žaloba podaná 2. marca 2012 — Francúzsko/Komisia

text:
               16.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 174/24

         Žaloba podaná 2. marca 2012 — Francúzsko/Komisia
   (Vec T-135/12)
   2012/C 174/41
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a J. Rossi, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa svojou žalobou navrhuje, aby Všeobecný súd zrušil rozhodnutie Európskej komisie K(2011) 9403 v konečnom znení z 20. decembra 2011, ktorým sa vyhlasuje pomoc poskytnutá Francúzskou republikou v prospech France Télécom, pokiaľ ide o reformu spôsobu financovania dôchodkov štátnych zamestnancov France Télécom [štátna pomoc č. C 25/2008 (ex NN 23/2008)], za zlučiteľnú so spoločným trhom za určitých podmienok.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod, ktorý je rozdelený na dve časti, je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ vzhľadom na skutočnosť, že sa Komisia domnievala, že reforma spôsobu financovania dôchodkov štátnych zamestnancov France Télécom predstavuje štátnu pomoc. Žalobkyňa uvádza, že:

                           —

                           Komisia sa nesprávne domnievala, že zníženie plnenia, ktoré France Télécom poskytuje štátu, ho nezbavuje jeho štrukturálnej nevýhody, ktorá mu vznikla po nadobudnutí účinnosti zákona z roku 1990, a že opatrenie poskytuje tejto spoločnosti výhodu,

                           —

                           subsidiárne sa Komisia nesprávne domnievala, že France Télécom disponoval od roku 1996 výhodou napriek tomu, že odvádzal mimoriadny paušálny príspevok.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je subsidiárne založený na porušení článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ vzhľadom na skutočnosť, že Komisia podriadila zlučiteľnosť predmetného opatrenia dodržiavaniu podmienky upravenej v článku 2 sporného rozhodnutia. Druhý žalobný dôvod je rozdelený na dve časti.

                           —

                           V prvej časti žalobkyňa uvádza, že Komisia porušila článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, keď dospela k názoru, že spravodlivá konkurenčná sadzba nebola v danom prípade dosiahnutá z dôvodu nezohľadnenia osobitných rizík pri výpočte plnenia poskytnutého spoločnosťou France Télécom po nadobudnutí účinnosti zákona z roku 1990.

                           —

                           V druhej časti žalobkyňa subsidiárne uvádza, že Komisia porušila článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, keď zamietla posúdiť nedostatočnosť spravodlivej konkurenčnej sadzby vzhľadom na mimoriadny paušálny príspevok odvádzaný spoločnosťou France Télécom a keď prišla k záveru, že táto spoločnosť nie je až do roku 2043 postavená do rovnocennej situácie so svojimi konkurentmi.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení, keďže Komisia neuznala 7 % sadzbu ako diskontnú sadzbu mimoriadneho paušálneho príspevku.


title: Vec T-360/06: Rozsudok Všeobecného súdu z  27. septembra 2012 — Heijmans/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Holandský trh s bitúmenom určeným na výstavbu ciest — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Pripísateľnosť protiprávneho správania“ )

text:
               17.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 355/18

         Rozsudok Všeobecného súdu z 27. septembra 2012 — Heijmans/Komisia
   (Vec T-360/06) (1)

   (Hospodárska súťaž - Kartely - Holandský trh s bitúmenom určeným na výstavbu ciest - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Pripísateľnosť protiprávneho správania)
   2012/C 355/35
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Heijmans NV (Rosmalen, Holandsko) (v zastúpení: pôvodne M. Smeets a A. Van den Oord, neskôr M. Smeets, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne A. Bouquet a A. Nijenhuis, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci F. Wijckmans, F. Tuytschaever a L. Gyselen, neskôr A. Bouquet, A. Nijenhuis a F. Ronkes Agerbeek, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci F. Wijckmans a F. Tuytschaever, advokáti)

      Predmet veci

   V prvom rade návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 4090 v konečnom znení z 13. septembra 2006 o konaní podľa článku 81 [ES] [vec COMP/F/38.456 — Bitúmen (Holandsko)] v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, a subsidiárne návrh na zníženie výšky pokuty uloženej žalobkyni uvedeným rozhodnutím

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Heijmans NV je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 20, 27.1.2007.


title: Vec C-491/15 P: Odvolanie podané 18. septembra 2015: Rainer Typke proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 2. júla 2015 vo veci T-214/13, Rainer Typke/Európska komisia

text:
               25.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 27/2

         Odvolanie podané 18. septembra 2015: Rainer Typke proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 2. júla 2015 vo veci T-214/13, Rainer Typke/Európska komisia
   (Vec C-491/15 P)
   (2016/C 027/03)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Rainer Typke (v zastúpení: C. Cortese, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľa

   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil body 2 a 3 výroku rozsudku Všeobecného súdu z 2. júla 2015 vo veci T-214/13, Typke/Európska komisia,

               —

               zrušil rozhodnutie prijaté generálnym tajomníkom Európskej komisie v konaní GESTDEM 2012/3258,

               —

               uložil Komisii povinnosť nahradiť odvolateľovi trovy konania na prvom aj druhom stupni.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu odvolania predkladá odvolateľ jediný dôvod, rozdelený na dve časti.
   Za prvé, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia pri výklade nariadenia č. 1049/2001 (1), a najmä jeho článku 3 písm. a) a článku 4 ods. 6, keďže predpokladal, že uplatňovanie príslušných článkov na normalizované relačné databázy vyžaduje rozlišovanie medzi čiastočným prístupom k dokumentom uloženým v relačnej databáze a základným prístupom k informáciám, ktoré sú v nej obsiahnuté. Na posledný uvedený prístup sa nevzťahujú ustanovenia nariadenia o prístupe, nakoľko by to údajne viedlo k vytvoreniu nového dokumentu. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia najmä tým, že dospel k záveru, že nariadenie č. 1049/2001 z oblasti svojej pôsobnosti vylučuje žiadosť o prístup k normalizovanej relačnej databáze vyžadujúcej formulovanie vyhľadávacej požiadavky SQL, ktorú požiadaná inštitúcia „pri dotknutej databáze na viac menej bežnom základe“ zatiaľ nepoužíva a ktorá je „naprogramovaná“, pretože by to údajne nezahŕňalo vyhľadávanie pomocou vyhľadávacích nástrojov, ktoré sú pre dotknutú databázu k dispozícii, a preto by to znamenalo vytvorenie nového dokumentu.
   Za druhé, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia tým, že rozhodol, že žiadosť žalobcu neodkazovala na existujúci dokument, a v žiadnom prípade nepatrila do oblasti pôsobnosti nariadenia č. 1049/2001, a to na základe nasledujúcich nesprávnych predpokladov:

               —

               nie je možné, aby požiadaná inštitúcia kladne odpovedala na žiadosť o prístup, nakoľko existujúce dokumenty by nezodpovedali žiadosti (rozsudok vydaný v konaní na prvom stupni, bod 73), alebo o prístup k nim žalobca nepožiadal (rozsudok vydaný v konaní na prvom stupni, bod 67),

               —

               žiadosť žalobcu bola sformulovaná podľa klasifikácie, ktorú príslušná databáza nepodporuje, najmä z dôvodu operácií spracovania údajov, ktoré by sa vyžadovali (rozsudok vydaný v konaní na prvom stupni, body 58, 66, 68, 62, 63),

               —

               znamenalo by to vytvorenie nového dokumentu, ktorý by obsahoval informácie v novom formáte a podľa výberových kritérií stanovených žiadateľom (rozsudok vydaný v konaní na prvom stupni, body 61, 67).

         Všeobecný súd, keď urobil všetky konštatovania kritizované v tomto bode, navyše skreslil jasný význam dôkazov, ktoré mu boli predložené a ktoré mal k dispozícii. To tiež platí pre konštatovanie Všeobecného súdu, podľa ktorého sa v prejednávanom prípade uplatňuje domnienka zákonnosti, pokiaľ ide o prehlásenie požiadanej inštitúcie, že dokumenty, ku ktorým bolo požiadané o prístup, neexistujú (rozsudok vydaný v konaní na prvom stupni, bod 66).

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).