title: Vec C-259/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) 16. mája 2017 – Zoltán Rózsavölgyi a Zoltánné Rózsavölgyi/Unicredit Leasing Hungary Zrt. a Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

text:
               7.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 256/8

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) 16. mája 2017 – Zoltán Rózsavölgyi a Zoltánné Rózsavölgyi/Unicredit Leasing Hungary Zrt. a Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.
   (Vec C-259/17)
   (2017/C 256/07)
   Jazyk konania: maďarčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Zoltán Rózsavölgyi a Zoltánné Rózsavölgyi

      Žalované: Unicredit Leasing Hungary Zrt. a Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               S prihliadnutím najmä na to, že ak sa vymedzenie hlavného predmetu zmluvy kvalifikuje ako nekalé, zmluva je úplne (a nie čiastočne) neplatná, môže byť s vyhlásením podmienky, ktorá vymedzuje hlavný predmet zmluvy o úvere, za neplatnú z dôvodu, že je nekalá (z čoho vyplýva, že spotrebiteľovi by už z uvedenej podmienky nemali vyplývať povinnosti), spojený následok (napríklad na základe uplatnenia súdneho rozhodnutia, osobitného právneho následku stanoveného vo vnútroštátnom právnom predpise, ustanovenia právneho predpisu alebo znenia súdneho rozhodnutia vydaného na účely zjednocovania judikatúry), z ktorého vyplýva zmena právnej kvalifikácie zmluvy zo skutkového hľadiska alebo z hľadiska jej účinkov, ako je konkrétne skutočnosť, že zmluva o úvere v cudzej mene (v ktorej sa pohľadávky vyplývajúce zo zmluvy o úvere určujú a zaznamenávajú v cudzej mene – ďalej len „mena pohľadávky“ – a povinnosť uhrádzať tieto pohľadávky sa plní v domácej mene – ďalej len „mena plnenia“) sa bude považovať za zmluvu o úvere vo forintoch?

                           1.1

                           Za predpokladu, že s vyhlásením podmienky, ktorá vymedzuje hlavný predmet zmluvy o úvere, za neplatnú z dôvodu, že je nekalá, môže byť spojený následok, z ktorého vyplýva zmena právnej kvalifikácie zmluvy zo skutkového hľadiska alebo z hľadiska jej účinkov, môže byť s touto zmenou právnej kvalifikácie spojený následok (napríklad na základe uplatnenia súdneho rozhodnutia, osobitného právneho následku stanoveného vo vnútroštátnom právnom predpise, ustanovenia právneho predpisu alebo znenia súdneho rozhodnutia vydaného na účely zjednocovania judikatúry) spočívajúci v tom, že určité parametre právneho vzťahu, ktoré majú ekonomický význam, sa zmenia dokonca aj v neprospech spotrebiteľa (napríklad retroaktívne uplatnenie základnej úrokovej sadzby centrálnej banky alebo trhovej úrokovej sadzby uplatňovanej na úvery vo forintoch namiesto nižšej úrokovej sadzby stanovenej v zmluve)?

               2.

               Má právny následok nekalosti absolútne účinky a predstavuje čisto právnu otázku, alebo pri vyvodzovaní právnych následkov nekalosti treba pripísať význam:

                           1)

                           zmluvnej praxi uplatňovanej pri iných typoch zmlúv, než je zmluva, ktorá je nekalá,

                           2)

                           údajnej zraniteľnosti určitých subjektov, ktoré sú priamo dotknuté z ekonomického hľadiska (napríklad v prípade úverov v cudzej mene kategória dlžníkov úverov v cudzej mene a bankový systém), alebo

                           3)

                           záujmom určitých tretích osôb alebo skupín, ktoré nie sú priamo dotknuté z ekonomického hľadiska, napríklad skutočnosti, že v dôsledku neplatnosti sa dokonca väčšina dlžníkov úverov v cudzej mene môže v konečnom dôsledku vzhľadom na matematické vyčíslenie účtov dostať do lepšej situácie než dlžníci úverov vo forintoch?

               3.

               Možno na účely článku 3 ods. 1, článku 4 ods. 2, článku 5 a článku 6 ods. 1 smernice 93/13/EHS (1) (teda posudzovania nekalosti a jej právneho následku) vychádzať z toho, že podmienka, na základe ktorej spotrebiteľ preberá devízové riziko (teda ustanovenie alebo súbor ustanovení zmluvy, ktoré upravujú prevzatie rizika), sa skladá z viacerých podmienok?

               4.

               Má sa článok 6 ods. 1 smernice 93/13/EHS (podľa ktorého nekalé podmienky nie sú pre spotrebiteľa záväzné) vykladať v tom zmysle, že určitá podmienka (nie jej konkrétna časť, ale celá skúmaná podmienka) môže byť buď nekalá v celom rozsahu, alebo sčasti nekalá a súčasne sčasti nie nekalá, ale napriek tomu môže byť čiastočne uplatniteľná, teda že táto podmienka (napríklad v závislosti od posúdenia konkrétneho prípadu súdom) môže byť do určitej miery záväzná pre spotrebiteľa (inak povedané, so zreteľom na jej účinky je podmienka v oboch prípadoch nekalá len do určitej miery), napríklad na základe uplatnenia súdneho rozhodnutia, osobitného právneho následku stanoveného vo vnútroštátnom právnom predpise, ustanovenia právneho predpisu alebo znenia súdneho rozhodnutia vydaného na účely zjednocovania judikatúry?

                           4.1

                           Za predpokladu, že článok 6 ods. 1 smernice 93/13/EHS sa má vykladať v tom zmysle, že určitá podmienka môže byť buď nekalá v celom rozsahu, alebo sčasti nekalá a súčasne sčasti nie nekalá, ale napriek tomu môže byť čiastočne uplatniteľná, teda že táto podmienka môže byť do určitej miery záväzná pre spotrebiteľa (inak povedané, so zreteľom na jej účinky je podmienka v oboch prípadoch nekalá len do určitej miery), môže byť s vyhlásením celej zmluvy o úvere za neplatnú z dôvodu nekalosti skúmanej podmienky, ktorá vymedzuje hlavný predmet zmluvy, spojený následok spočívajúci v tom, že vzhľadom na matematické vyčíslenie účtov sa spotrebiteľ nachádza celkovo v horšej a podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, v lepšej situácii než v prípade, ak sa zmluva o úvere z toho istého dôvodu vyhlási len za čiastočne nekalú (v takom prípade by ostatné podmienky zmluvy boli naďalej záväzné pre zmluvné strany, pričom ich obsah by zostal nezmenený)?

               5.

                           5.1

                           Má sa vychádzať z toho, že zmluvná podmienka, na základe ktorej nesie spotrebiteľ devízové riziko, sformulovaná (ako všeobecná zmluvná podmienka, ktorú používa podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, a ktorá nebola individuálne dohodnutá) na základe informačnej povinnosti, ktorá je nevyhnutne všeobecne stanovená v zákone, ale v ktorej nie je výslovne uvedené, že suma splátok úveru, ktoré sa majú uhrádzať podľa zmluvy o úvere, môže byť vyššia než suma príjmov spotrebiteľa zistených v rámci posudzovania úverovej bonity uskutočneného podnikateľom, ktorý je zmluvnou stranou, nie je nekalá, teda že je jasná a zrozumiteľná so zreteľom na ekonomické následky, a to aj s prihliadnutím na to, že príslušný vnútroštátny predpis vyžaduje, aby bolo riziko vymedzené písomne, pričom nestačí samotné vyhlásenie o existencii rizika a jeho pripísanie, ako aj na to, že Súdny dvor Európskej únie v bode 74 svojho rozsudku vydaného vo veci C-26/13 určil, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, má nielen oboznámiť spotrebiteľa s rizikom, ale je tiež potrebné, aby spotrebiteľ mohol na základe tejto informácie posúdiť potenciálne významné hospodárske dôsledky pre svoju osobu vyplývajúce z devízového rizika, ktoré preberá, a teda aj celkové náklady svojho úveru?

                           5.2

                           Má sa vychádzať z toho, že zmluvné ustanovenie, na základe ktorého nesie spotrebiteľ devízové riziko, sformulované (ako všeobecná zmluvná podmienka, ktorú používa podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, a ktorá nebola individuálne dohodnutá) na základe informačnej povinnosti, ktorá je nevyhnutne všeobecne stanovená v zákone, ale v ktorom nie je výslovne uvedené, že suma zostávajúcej istiny dlžnej v každom okamihu podľa zmluvy o úvere môže byť vyššia než hodnota majetku, ktorým disponuje spotrebiteľ na účely splatenia dlhu, zistená v rámci posudzovania úverovej bonity uskutočneného podnikateľom, ktorý je zmluvnou stranou, nie je nekalé, teda že je jasné a zrozumiteľné so zreteľom na ekonomické následky, a to aj s prihliadnutím na to, že príslušný vnútroštátny predpis vyžaduje, aby bolo riziko vymedzené písomne, pričom nestačí samotné vyhlásenie o existencii rizika a jeho pripísanie, ako aj na to, že Súdny dvor Európskej únie v bode 74 svojho rozsudku vydaného vo veci C-26/13 určil, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, má nielen oboznámiť spotrebiteľa s rizikom, ale je tiež potrebné, aby spotrebiteľ mohol na základe tejto informácie posúdiť potenciálne významné hospodárske dôsledky pre svoju osobu vyplývajúce z devízového rizika, ktoré preberá, a teda aj celkové náklady svojho úveru?

                           5.3

                           Má sa vychádzať z toho, že zmluvná podmienka, na základe ktorej nesie spotrebiteľ devízové riziko, sformulovaná (ako všeobecná zmluvná podmienka, ktorú používa podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, a ktorá nebola individuálne dohodnutá) na základe informačnej povinnosti, ktorá je nevyhnutne všeobecne stanovená v zákone, ale v ktorej nie je výslovne uvedené, že 1. zmeny výmenného kurzu nemajú hornú hranicu, 2. možnosť, že dôjde k zmene výmenného kurzu, je skutočná, teda môže k nej dôjsť počas platnosti zmluvy o úvere, 3. z tohto dôvodu sa suma splátok úveru môže bez obmedzenia zvyšovať, 4. v dôsledku zmien výmenného kurzu sa môže bez obmedzenia zvyšovať nielen suma splátok úveru, ale aj suma dlžnej istiny, 5. rozsah možných strán je neobmedzený, 6. potrebné zabezpečovacie opatrenia majú obmedzené účinky a vyžadujú si sústavnú pozornosť, 7. podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, nie je povinný zabezpečiť túto pozornosť, nie je nekalá, teda že je jasná a zrozumiteľná so zreteľom na ekonomické následky, a to aj s prihliadnutím na to, že príslušný vnútroštátny predpis vyžaduje, aby bolo riziko vymedzené písomne, pričom nestačí samotné vyhlásenie o existencii rizika a jeho pripísanie, ako aj na to, že Súdny dvor Európskej únie v bode 74 svojho rozsudku vydaného vo veci C-26/13 určil, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, má nielen oboznámiť spotrebiteľa s rizikom, ale je tiež potrebné, aby spotrebiteľ mohol na základe tejto informácie posúdiť potenciálne významné hospodárske dôsledky pre svoju osobu vyplývajúce z devízového rizika, ktoré preberá, a teda aj celkové náklady svojho úveru?

                           5.4

                           Najmä vzhľadom na to, že je možné alebo sa dokonca stalo, že vo vnútroštátnej judikatúre alebo právnej úprave sa dospelo k záveru, že v prípade úverov v cudzej mene spotrebiteľ uzavrel zmluvu o úvere v cudzej mene z dôvodu, že úroková sadzba platná v posudzovanom období bola výhodnejšia ako úroková sadzba v prípade úverov vo forintoch, a zároveň v celom rozsahu znáša účinky zmien výmenného kurzu, ako aj vzhľadom na to, že je možné alebo sa dokonca stalo, že vo vnútroštátnej judikatúre alebo právnej úprave sa dospelo k záveru, že prenesenie zmluvných povinností na jednu zo zmluvných strán po uzatvorení zmluvy o úvere, ktoré vopred nemožno predvídať, sa nemôže hodnotiť podľa kritérií nekalosti, keďže dôvody neplatnosti musia existovať v čase uzavretia zmluvy, a to aj s prihliadnutím na to, že príslušný vnútroštátny predpis vyžaduje, aby bolo riziko vymedzené písomne, pričom nestačí samotné vyhlásenie o existencii rizika a jeho pripísanie, ako aj na to, že Súdny dvor Európskej únie v bode 74 svojho rozsudku vydaného vo veci C-26/13 určil, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, má nielen oboznámiť spotrebiteľa s rizikom, ale že mu tiež musí umožniť posúdiť riziko, má sa vychádzať z toho, že zmluvná podmienka, na základe ktorej nesie spotrebiteľ devízové riziko, sformulovaná a používaná (ako všeobecná zmluvná podmienka, ktorá nebola individuálne dohodnutá) podnikateľom, ktorý je zmluvnou stranou, na základe informačnej povinnosti, ktorá je nevyhnutne všeobecne stanovená v zákone, ale v ktorej nie je výslovne uvedený predpokladaný vývoj zmien výmenného kurzu počas platnosti zmluvy (aspoň počas počiatočnej fázy platnosti zmluvy) a nie sú v nej výslovne uvedené ani minimálne a/alebo maximálne hodnoty tohto kurzu [napríklad na základe metódy výpočtu forwardového výmenného kurzu a/alebo zásady úrokovej parity – podľa ktorej sa dá na účely úverov v cudzej mene veľmi presne predpovedať, že výhoda v oblasti úrokov, teda skutočnosť, že úroková sadzba LIBOR (London Interbank Offered Rate) alebo EURIBOR (Euro Interbank Offered Rate) je nižšia ako úroková sadzba BUBOR (Budapest Interbank Offered Rate), spôsobí stratu v oblasti výmenného kurzu pre spotrebiteľa, teda že výmenný kurz meny plnenia sa zhorší v porovnaní s výmenným kurzom meny pohľadávky], nie je nekalá, teda že je jasná a zrozumiteľná so zreteľom na ekonomické následky?

                           5.5

                           Má sa vychádzať z toho, že zmluvná podmienka, na základe ktorej nesie spotrebiteľ devízové riziko, sformulovaná (ako všeobecná zmluvná podmienka, ktorú používa podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, a ktorá nebola individuálne dohodnutá) na základe informačnej povinnosti, ktorá je nevyhnutne všeobecne stanovená v zákone, ale v ktorej nie je výslovne a presne uvedené (napríklad vyčíslením vývoja vzťahu medzi výmennými kurzami meny plnenia a meny pohľadávky počas obdobia, ktoré sa aspoň rovná dobe platnosti zmluvy uzavretej spotrebiteľom, v minulosti pomocou súboru údajov alebo pomocou grafu) skutočné riziko pre dlžníka, ktoré pravdepodobne vyplynie z prenesenia devízového rizika na spotrebiteľa, nie je nekalá, teda že je jasná a zrozumiteľná so zreteľom na ekonomické následky, a to aj s prihliadnutím na to, že príslušný vnútroštátny predpis vyžaduje, aby bolo riziko vymedzené písomne, pričom nestačí samotné vyhlásenie o existencii rizika a jeho pripísanie, ako aj na to, že Súdny dvor Európskej únie v bode 74 svojho rozsudku vydaného vo veci C-26/13 určil, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, má nielen oboznámiť spotrebiteľa s rizikom, ale je tiež potrebné, aby spotrebiteľ mohol na základe tejto informácie posúdiť potenciálne významné hospodárske dôsledky pre svoju osobu vyplývajúce z devízového rizika, ktoré preberá, a teda aj celkové náklady svojho úveru?

                           5.6

                           Najmä vzhľadom na to, že je možné alebo sa dokonca stalo, že vo vnútroštátnej judikatúre alebo právnej úprave sa dospelo k záveru, že v prípade úverov v cudzej mene spotrebiteľ uzavrel zmluvu o úvere v cudzej mene z dôvodu, že úroková sadzba platná v posudzovanom období bola výhodnejšia ako úroková sadzba v prípade úverov vo forintoch, a zároveň v celom rozsahu znáša účinky zmien výmenného kurzu, a to aj s prihliadnutím na to, že príslušný vnútroštátny predpis vyžaduje, aby bolo riziko vymedzené písomne, pričom nestačí samotné vyhlásenie o existencii rizika a jeho pripísanie, ako aj na to, že Súdny dvor Európskej únie v bode 74 svojho rozsudku vydaného vo veci C-26/13 určil, že podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, má nielen oboznámiť spotrebiteľa s rizikom, ale že mu tiež musí umožniť posúdiť riziko, má sa vychádzať z toho, že zmluvná podmienka, na základe ktorej nesie spotrebiteľ devízové riziko, sformulovaná (ako všeobecná zmluvná podmienka, ktorú používa podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, a ktorá nebola individuálne dohodnutá) na základe informačnej povinnosti, ktorá je nevyhnutne všeobecne stanovená v zákone, ale v ktorej nie je výslovne a presne uvedená (napríklad nie je výslovne vyčíslená na základe údajov z minulosti za obdobie, ktoré sa aspoň rovná dobe platnosti zmluvy uzavretej spotrebiteľom) suma ziskov, ktoré pravdepodobne vyplynú z úrokov pri uplatnení úrokovej sadzby BUBOR v prípade úverov vo forintoch a úrokových sadzieb LIBOR alebo EURIBOR v prípade úverov v cudzej mene?

               6.

               Ako sa má v súvislosti s posudzovaním otázky, či zmluvná podmienka, na základe ktorej nesie spotrebiteľ devízové riziko, sformulovaná (ako všeobecná zmluvná podmienka, ktorú používa podnikateľ, ktorý je zmluvnou stranou, a ktorá nebola individuálne dohodnutá) na základe informačnej povinnosti, ktorá je nevyhnutne všeobecne stanovená v zákone, nie je nekalá, rozdeliť dôkazné bremeno medzi spotrebiteľa a podnikateľa, ktorý je zmluvnou stranou, na účely posúdenia, či sa spotrebiteľ pred uzavretím zmluvy o úvere skutočne mohol oboznámiť so spornou podmienkou, ku ktorej sa neodvolateľne zaviazal [článok 3 ods. 3 smernice 93/13/EHS a bod 1 písm. i) prílohy tejto smernice]?

               7.

               Má sa vychádzať z toho, že na účely zmlúv o úvere v cudzej mene – teda na účely transakcií so službami, ktorých cena je závislá od pohybu výmenného kurzu na finančnom trhu – sú úverové inštitúcie, ktoré uzatvárajú zmluvu so spotrebiteľom na základe vlastného výmenného kurzu cudzej meny, predajcami alebo dodávateľmi, ktorí nekontrolujú vývoj ceny [bod 2 písm. c) prílohy smernice 93/13/EHS]?

      (1)  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288).


title: Vec T-99/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  23. septembra 2009 — Phildar/ÚHVT — Comercial Jacinto Parera (FILDOR) [ Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva FILDOR — Skoršia národná čiastočne obrazová ochranná známka PHILDAR — Skoršia národná slovná ochranná známka FILDOR — Skoršie národné slovné a čiastočne obrazové ochranné známky PHILDAR — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b), články 62 a 73 nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b), články 64 a 75 nariadenia (ES) č. 207/2009] ]

text:
               7.11.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 267/54

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 23. septembra 2009 — Phildar/ÚHVT — Comercial Jacinto Parera (FILDOR)
   (Vec T-99/06) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva FILDOR - Skoršia národná čiastočne obrazová ochranná známka PHILDAR - Skoršia národná slovná ochranná známka FILDOR - Skoršie národné slovné a čiastočne obrazové ochranné známky PHILDAR - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b), články 62 a 73 nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b), články 64 a 75 nariadenia (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 267/91
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Phildar SA (Roubaix, Francúzsko) (v zastúpení: E. Baud, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Comercial Jacinto Parera SA (Barcelona, Španielsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 16. januára 2006 (vec R 245/2004-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Phildar SA a Comercial Jacinto Parera, SA

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) zo 16. januára 2006 (vec R 245/2004-2) sa zrušuje.

               2.

               ÚHVT je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 121, 20.5.2006.


title: Vec F-28/11: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  12. júla 2011 — BC/Rada

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/58

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 12. júla 2011 — BC/Rada
   (Vec F-28/11) (1)

   2011/C 252/135
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda tretej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 173, 11.6.2011, s. 16.


title: Vec C-68/05 P: Odvolanie podané dňa 11. februára 2005 Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (piata komora) zo 7. decembra 2004 vo veci T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               2.4.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/22

         Odvolanie podané dňa 11. februára 2005 Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (piata komora) zo 7. decembra 2004 vo veci T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec C-68/05 P)
   (2005/C 82/45)
   Jazyk konania: holandčina
   Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. v zastúpení: M.M. Slotboom a N.J. Helder, advokátky, podala dňa 11. februára 2005 odvolanie na Súdny dvor Európskych spoločenstiev proti rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev (piata komora) zo 7. decembra 2004 vo veci T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnutý rozsudok,

               —

               s konečnou platnosťou zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               podporne vrátil vec na opätovné rozhodovanie Súdu prvého stupňa,

         zaviazal Komisiu nahradiť trovy tak odvolacieho konania, ako aj konania pred Súdom prvého stupňa.
   Dôvody odvolania a hlavné tvrdenia
   Prvý dôvod odvolania
   Tvrdenie Súdu prvého stupňa, že poplatok vyberaný za nevyvezený cukor C nie je dovozným alebo vývozným clom v zmysle článku 13 nariadenia č. 1430/79, je v rozpore s právom Spoločenstva.
   Druhý podporný dôvod odvolania
   Súd prvého stupňa neuznal, že poplatok vyberaný za cukor C je na účely použitia nariadenia č. 1430/79 treba skutočne považovať za dovozné clo.
   Tento dôvod odvolania pozostáva z troch častí:

               A.

               Súd prvého stupňa neuznal skutočnosť, že poplatok vyberaný za nevyvezený cukor C treba považovať za clo, nakoľko slúži rovnakým účelom ako clo.

               B.

               Súd prvého stupňa neuznal skutočnosť, že zo spôsobu výpočtu výšky poplatku za nevyvezený cukor C vyplýva, že tento poplatok je treba považovať za clo.

               C.

               Súd prvého stupňa neuznal skutočnosť, že zo spôsobu výpočtu výšky poplatku za nevyvezený cukor C, ktorý má byť vybraný, vyplýva, že tento poplatok je treba považovať za clo.

         Tretí podporný dôvod odvolania
   Súd prvého stupňa pri skúmaní druhého a tretieho podporného žalobného dôvodu, ktorý Cosun uplatnil vo svojej žalobe, konal v rozpore s právom Spoločenstva.
   Tento dôvod odvolania pozostáva z dvoch častí:

               A.

               Súd prvého stupňa pri skúmaní druhého podporného žalobného dôvodu, ktorý Cosun uplatnil v žalobe pred Súdom prvého stupňa, prekročil rámec tohto sporu.

               B.

               Súd prvého stupňa neodôvodnene nezohľadnil tretí podporný žalobný dôvod, ktorý uplatnil Cosun.

         Štvrtý podporný dôvod odvolania
   Porušenie zásady rovnakého zaobchádzania, zásady právnej istoty a spravodlivosti.


title: Vec T-89/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 27. júna 2017 – Clarke a i./EUIPO („Odvolanie — Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Zmluva na dobu určitú obsahujúca ustanovenie o skončení zmluvy v prípade, že meno dočasného zamestnanca nebude zapísané do rezervného zoznamu nasledujúceho verejného výberového konania — Vykonanie ustanovenia o skončení zmluvy — Prekvalifikovanie zmluvy na dobu určitú na zmluvu na dobu neurčitú — Povinnosť náležitej starostlivosti — Legitímna dôvera“)

text:
               7.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 256/22

         Rozsudok Všeobecného súdu z 27. júna 2017 – Clarke a i./EUIPO
   (Vec T-89/16) (1)

   ((„Odvolanie - Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Zmluva na dobu určitú obsahujúca ustanovenie o skončení zmluvy v prípade, že meno dočasného zamestnanca nebude zapísané do rezervného zoznamu nasledujúceho verejného výberového konania - Vykonanie ustanovenia o skončení zmluvy - Prekvalifikovanie zmluvy na dobu určitú na zmluvu na dobu neurčitú - Povinnosť náležitej starostlivosti - Legitímna dôvera“))
   (2017/C 256/24)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľky: Nicole Clarke (Alicante, Španielsko), Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Španielsko) a Elisavet Papathanasiou (Alicante) (v zastúpení: H. Tettenborn, advokát)

      Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Lukošiūtė, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci B. Wägenbaur, advokát)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (tretia komora) z 15. decembra 2015, Clarke a i./ÚHVT (F-101/14 až F-103/14, EU:F:2015:151), ktorého predmetom je zrušenie tohto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns a Elisavet Papathanasiou znášajú vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) v konaní na tomto stupni.

      (1)  Ú. v. EÚ C 145, 25.4.2016.


title: Vec C-362/06 P: Odvolanie podané 4. septembra 2006 : Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustouttajain keskusliitto MTK ry a MTK:n säätiö proti uzneseniu Súdu prvého stupňa Európsykch spoločenstiev z  22. júna 2006 vo veci T-150/05, Markku Sahlstedt a i./Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               28.10.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 261/13

         Odvolanie podané 4. septembra 2006: Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustouttajain keskusliitto MTK ry a MTK:n säätiö proti uzneseniu Súdu prvého stupňa Európsykch spoločenstiev z 22. júna 2006 vo veci T-150/05, Markku Sahlstedt a i./Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-362/06 P)
   (2006/C 261/24)
   Jazyk konania: fínčina
   Účastníci konania

      Odvolatelia: Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tannerm Toini Tannerm Liisa Tannerm Eeva Jokinenm Aili Oksanen, Olli Tannerm Leena Tannerm Aila Puttonenm Risto Tannerm Tom Järvinen, Runo K. Kurko, „Maa- ja metsätaloustouttajain keskusliitto MTK ry“ (centrálna organizácia poľnohospodárov a lesných hospodárov) a MTK:n säätiö (v zastúpení: K. Marttinen, asianajaja)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev, Fínska republika
   Návrhy odvolateľov

               —

               zrušiť uznesenie Súdu prvého stupňa z 22. júna 2006 vydané vo veci T-150/05 o neprípustnosti žaloby podanej odvolateľmi,

               —

               preskúmať žalobu podanú vo veci T-150/05,

               —

               rozhodnúť vo veci a vyhovieť návrhom podaným v prvom rade aj subsidiárne odvolateľmi pred Súdom prvého stupňa, a tým vyhovieť v plnom rozsahu žalobe podanej vo veci T-150/05,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania pred Súdom prvého stupňa, ako aj trov konania na tomto stupni.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Súd prvého stupňa skonštatoval, že sporné rozhodnutie Komisie, teda rozhodnutie (2005/101/ES) (1) sa netýkalo „priamo“ odvolateľov v zmysle článku 230 ES. V rozhodnutí, ktorým bola žaloba zamietnutá ako neprípustná, došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu a musí byť zrušené z nasledujúcich dôvodov:

               1.

                  Priame účinky na právne postavenie

               Súd prvého stupňa nesprávne vyložil článok 6 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (2), keď vychádzal z toho, že rozhodnutie Komisie nemá na odvolateľa žiadne priame právne účinky. Odvolatelia sa však domnievajú, že rozhodnutie sa priamo týka ich právneho postavenia, keďže ním:

                           i)

                           bola konečným spôsobom stanovená lokalita ako oblasť ochrany;

                           ii)

                           bol uložený vlastníkom pozemkov zákaz poškodzovania a

                           iii)

                           bola zriadená povinnosť posudzovania projektov.

               2.

                  Automaticky vzniknuté priame účinky

               Súd prvého stupňa nesprávne vyložil článok 6 tým, že dospel k záveru, že právne účinky rozhodnutia Komisie vzniknú až vtedy, keď členský štát prijme príslušné opatrenia, ktorých prijatie patrí do rámca jeho voľnej úvahy. Podľa odvolateľov však z rozhodnutia Komisie čiastočne vyplývajú právne účinky, ako zákaz poškodzovania a povinnosť posudzovania projektov, ktoré sú účinné bez toho, aby musel členský štát prijať akékoľvek vykonávacie opatrenia.

               3.

                  Neexistencia účinných opravných prostriedkov

               V práve Európskych spoločenstiev platí v správnom a súdnom konaní zásada kontradiktórnosti konania. Podľa tejto zásady musia v praxi účastníci konania mať právo na odvolanie alebo na iný účinný opravný prostriedok proti rozhodnutiu. V prípade, keby bolo popreté právo na odvolanie, nemali by odvolatelia v žiadnom štádiu tohto konania možnosť napadnúť rozhodnutie orgánu, ktorým boli ich pozemky zaradené do siete Natura 2000 a boli im uložené obmedzenia vo forme zákazu poškodzovania a povinnosti posudzovania. Ide o rozhodnutie, ktorým bolo s konečnou platnosťou rozhodnuté o štatúte lokalít siete Natura 2000.

      (1)  Ú. v. EÚ L 40, s. 1.

      (2)  Ú. v. ES L 206, 22.7.1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102.


title: Vec T-202/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 20. novembra 2015 – Zitro IP/ÚHVT (WORLD OF BINGO) („Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva WORLD OF BINGO — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Zjavne neprípustná žaloba bez právneho základu“)

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/59

         Uznesenie Všeobecného súdu z 20. novembra 2015 – Zitro IP/ÚHVT (WORLD OF BINGO)
   (Vec T-202/15) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva WORLD OF BINGO - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Zjavne neprípustná žaloba bez právneho základu“))
   (2016/C 038/79)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Zitro IP Sàrl (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: A. Canela Giménez, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: V. Melgar a J. Crespo Carrillo, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Žaloba, ktorou sa napáda rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. februára 2015 (vec R 1899/2014-4) týkajúce sa prihlášky obrazovej ochrannej známky Spoločenstva WORLD OF BINGO

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Zitro IP Sàrl je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 198, 15.6.2015.


title: Vec C-360/11: Žaloba podaná 8. júla 2011 — Európska komisia/Španielske kráľovstvo

text:
               24.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 282/8

         Žaloba podaná 8. júla 2011 — Európska komisia/Španielske kráľovstvo
   (Vec C-360/11)
   2011/C 282/15
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Lozano Palacios, splnomocnený zástupca)

      Žalovaný: Španielske kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Španielske kráľovstvo si tým, že uplatňovalo zníženú sadzbu DPH na

                           —

                           liečivé látky, ktoré môžu byť zvyčajne využívané a sú vhodné na výrobu liekov podľa článku 91 prvého odseku pododseku 1 bodu 5 a článku 91 druhého odseku pododseku 1 bodu 3 španielskeho zákona o DPH,

                           —

                           zdravotnícke pomôcky, materiál, vybavenie a zariadenia, ktoré objektívne možno použiť len na predchádzanie, diagnostikovanie, liečenie, zmiernenie alebo vyliečenie chorôb alebo ochorení ľudí alebo zvierat, ale ktoré nie sú „zvyčajne určené na liečbu zdravotného postihnutia alebo na zmiernenie jeho dôsledkov, na výlučnú osobnú potrebu zdravotne postihnutých“ podľa článku 91 prvého odseku pododseku 1 bodu 6 druhého odseku španielskeho zákona o DPH,

                           —

                           prístroje a pomôcky, ktoré môžu byť hlavne a predovšetkým určené na kompenzovanie telesného postihnutia zvierat podľa článku 91 prvého odseku pododseku 1 bodu 6 prvého odseku španielskeho zákona o DPH,

                           —

                           prístroje a pomôcky, ktoré sú hlavne a predovšetkým určené na kompenzovanie telesného postihnutia, ale ktoré nie sú určené na výlučnú osobnú potrebu „zdravotne postihnutých“ v zvyčajnom chápaní tohto výrazu, teda v odlišnom a užšom zmysle než v prípade výrazu „nemocný“ podľa článku 91 prvého odseku pododseku 1 bodu 6 prvého odseku španielskeho zákona o DPH,

                     nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú na základe článku 98 v spojení s prílohou III smernice Rady 2006/112/ES (1) z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty,

               —

               zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Komisia zastáva názor, že režim znížených sadzieb stanovený v článku 91 prvom odseku pododseku 1 bodoch 5 a 6, ako aj v článku 91 druhom odseku pododseku 1 bode 3 španielskeho zákona o DPH ide nad rámec toho, čo povoľuje smernica o DPH, keďže prekračuje možnosti, ktoré členským štátom poskytujú kategórie 3 a 4 prílohy III uvedenej smernice. Výklad španielskych orgánov odporuje zneniu a systematike smernice a je v rozpore s judikatúrou, podľa ktorej výnimky zo všeobecných pravidiel spoločného systému DPH sa majú vykladať reštriktívne.

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.


title: Vec T-389/09: Žaloba podaná 22. júna 2009 — Labate/Komisia

text:
               19.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/30

         Žaloba podaná 22. júna 2009 — Labate/Komisia
   (Vec T-389/09)
   2009/C 312/51
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Kay Labate (Tarquinia, Taliansko) (v zastúpení: I. Forrester, QC)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobkyne

               —

               rozhodnúť, že Komisia svojou nečinnosťou porušila článok 232 ES,

               —

               nariadiť Komisii prijať opatrenia, ktoré budú potrebné na vyhovenie rozhodnutiu Súdu prvého stupňa,

               —

               priznať tejto žalobe primeranú prioritu, a teda na odbremenenie konania samostatnou žiadosťou o zrýchlené konanie, a vydať rozsudok do šiestich týždňov,

               —

               prijať iné alebo ďalšie opatrenia, ktoré Súd prvého stupňa považuje za potrebné,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Dňa 20. februára 2009 žalobkyňa oficiálne, na účely článku 232 ES, vyzvala Komisiu, aby rozhodla o návrhu uznať rakovinu pľúc jej manžela v pokročilom štádiu ako chorobu z povolania na účely článku 73 služobného poriadku a Spoločných pravidiel poistenia úradníkov Európskych spoločenstiev pre prípad úrazu a choroby z povolania.
   Keďže nebolo prijaté také rozhodnutie ani iné rozhodnutie v stanovenej lehote, žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa rozhodol, že Komisia nerozhodnutím v primeranej lehote o návrhu uznať chorobu z povolania jej manžela, porušila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 90 služobného poriadku a článku 23 Spoločných pravidiel poistenia úradníkov Európskych spoločenstiev pre prípad úrazu a choroby z povolania, a dopustila sa teda nečinnosti v zmysle článku 232 ES.


title: Vec C-449/09: Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z  28. októbra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofiyski gradski sad — Bulharsko) — Canon Kabushiki Kaisha/IPN Bulgaria OOD (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Ochranné známky — Smernica 89/104/EHS — Právo majiteľa ochrannej známky zabrániť prvotnému uvedeniu výrobkov označených touto ochrannou známkou na trh v rámci EHP bez jeho súhlasu)

text:
               19.3.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 89/2

         Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z 28. októbra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sofiyski gradski sad — Bulharsko) — Canon Kabushiki Kaisha/IPN Bulgaria OOD
   (Vec C-449/09) (1)

   (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Ochranné známky - Smernica 89/104/EHS - Právo majiteľa ochrannej známky zabrániť prvotnému uvedeniu výrobkov označených touto ochrannou známkou na trh v rámci EHP bez jeho súhlasu)
   2011/C 89/02
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Sofiyski gradski sad

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Canon Kabushiki Kaisha

      Žalovaná: IPN Bulgaria OOD

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Sofijski gradski sad — Výklad článku 5 v spojení s článkom 7 prvej smernice Rady 89/104 z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 017/01, s. 92) — Súbežný dovoz pôvodných výrobkov bez súhlasu majiteľa práv z ochrannej známky — Možnosť tohto majiteľa zakázať používanie označenia totožného s ochrannou známkou bez jeho súhlasu v obchodnom styku — Nevyčerpanie práva majiteľa

      Výrok

   Článok 5 prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok sa má vykladať v tom zmysle, že majiteľ ochrannej známky môže zabrániť prvotnému uvedeniu pôvodných výrobkov označených touto ochrannou známkou na trh v rámci Európskeho hospodárskeho priestoru bez jeho súhlasu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 100, 17.4.2010.


title: Vec T-783/14: Žaloba podaná 25. novembra 2014 – SolarWorld/Komisia

text:
               2.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/40

      Žaloba podaná 25. novembra 2014 – SolarWorld/Komisia
      (Vec T-783/14)
      (2015/C 073/51)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: SolarWorld AG (Bonn, Nemecko) (v zastúpení: L. Ruessmann, lawyer, a J. Beck, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil žalobu za prípustnú a dôvodnú,

                  —

                  zrušil sporný akt, a

                  —

                  zaviazal Komisiou na náhradu trov konania vynaložených žalobkyňou.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobkyňa navrhuje zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým bola upravená minimálna dovozná cena pre dovozy fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike alebo odosielaných z Čínskej ľudovej republiky.
      Žalobkyňa uvádza na podporu svojej žaloby jediný žalobný dôvod založený na tom, že Komisia porušila článok 8 ods. 1 nariadenia č. 1225/2009 (1) a článok 13 ods. 1 nariadenia Rady č. 597/2009 (2), keď upravila minimálnu dovoznú cenu bez toho, aby posúdila, či je upravená minimálna cena spôsobilá eliminovať negatívne dôsledky dumpingu a subvencií.

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009, o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51).

         (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 597/2009 z 11. júna 2009 o ochrane pred subvencovanými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 188, s. 93).


title: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 15. júla 2004 vo veci C-141/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Švédskemu kráľovstvu (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2002/52/ES — Nesplnenie povinnosti prebrať smernicu v stanovenej lehote)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/13

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (šiesta komora)
   z 15. júla 2004
   vo veci C-141/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Švédskemu kráľovstvu (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2002/52/ES - Nesplnenie povinnosti prebrať smernicu v stanovenej lehote)
   (2004/C 228/24)
   Jazyk konania: švédčina
   Vo veci C-141/03, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnený zástupca: J. Flett a P. Hellström) proti Švédskemu kráľovstvu (splnomocnený zástupca: A. Kruse), predmetom ktorej je návrh, ktorým sa domáha, aby Súdny dvor vyslovil, že Švédske kráľovstvo si tým, že neprijalo zákony, predpisy a administratívne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou 2000/52/ES z 26. júla 2000, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 80/723/EHS o transparentnosti finančných vzťahov medzi členskými štátmi a štátnymi podnikmi, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice, Súdny dvor (šiesta komora), v zložení: predseda komory: J.-P. Puissochet, sudcovia: F. Macken (spravodajca) a S. von Bahr, generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 15. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Švédske kráľovstvo si tým, že neprijalo zákony, predpisy a administratívne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou 2000/52/ES z 26. júla 2000, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 80/723/EHS o transparentnosti finančných vzťahov medzi členskými štátmi a štátnymi podnikmi, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.
   Švédske kráľovstvo sa zaväzuje na náhradu trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 146 z 26.6.2003


title: Vec T-250/16 P: Odvolanie podané 23. mája 2016: Sergio Spadafora proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu zo 7. apríla 2016 vo veci F-44/15, Spadafora/Komisia

text:
               11.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/41

         Odvolanie podané 23. mája 2016: Sergio Spadafora proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu zo 7. apríla 2016 vo veci F-44/15, Spadafora/Komisia
   (Vec T-250/16 P)
   (2016/C 251/47)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Sergio Spadafora (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: G. Belotti, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy

   Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté uznesenie,

               —

               rozhodol vo veci žaloby predloženej na prvom stupni s tým, že vyhovie všetkým žalobným návrhom, ktoré v nej odvolateľ predložil, vrátane žalobného návrhu na náhradu škody, ktorú má na základe ex aequo et bono vypočítať Všeobecný súd,

               —

               nariadil druhému účastníkovi konania nahradiť trovy konania na oboch stupňoch.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Toto odvolanie smeruje proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu zo 7. apríla 2016, ktorým sa ako čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne nedôvodná zamietla žaloba, ktorej predmetom bolo v podstate jednak zrušenie rozhodnutia generálneho riaditeľa Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) nevymenovať na miesto vedúceho oddelenia „Právne poradenstvo“ odvolateľa a jednak zaviazanie druhého účastníka konania na náhradu majetkovej ujmy vyplývajúcej podľa odvolateľa zo straty šance byť na toto miesto vymenovaný.
   Na podporu svojho odvolania odvolateľ uvádza päť odvolacích dôvodov.

               1.

               Prvý odvolací dôvod založený na určitých vadách konania na Súde pre verejnú službu, ktoré poškodili záujmy odvolateľa.

                           —

                           Odvolateľ v tejto súvislosti najmä tvrdí, že napadnuté uznesenie neobsahuje žiadne tvrdenie, ktoré sa týka údajnej zjavnej nedôvodnosti žaloby.

               2.

               Druhý odvolací dôvod založený na vecnej nepresnosti skutkových záverov v porovnaní so skutkovými okolnosťami, ktoré vyplývajú zo spisu.

                           —

                           Odvolateľ v tejto súvislosti najmä tvrdí, že kandidát vybratý na predmetné miesto nemá dostatok skúseností a že prišlo k nesprávnemu posúdeniu požiadavky zemepisnej rovnováhy ako aj rovnosti zásluh.

               3.

               Tretí odvolací dôvod založený na porušení práva Únie v rozsahu, v akom neboli pri predbežnom výbere kandidátov uplatnené zásady zákazu diskriminácie založenej na štátnej príslušnosti a zákazu diskriminácie založenej na jazyku.

               4.

               Štvrtý odvolací dôvod založený na nesprávnej právnej kvalifikácii skutkových okolností.

               5.

               Piaty odvolací dôvod založený na nesprávnej „právnej kvalifikácii“ jedného žalobného návrhu odvolateľa, ktorým navrhoval, aby Súd pre verejnú službu rozhodol, že zrušenie napadnutého rozhodnutia bude mať za následok neplatnosť dotknutého výberového konania od momentu, kedy sa „konštatovaná protiprávnosť“ udiala.


title: Vec C-115/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemecko) 27. marca 2009 — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V./Bezirksregierung Arnsberg

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/26

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Nemecko) 27. marca 2009 — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V./Bezirksregierung Arnsberg
   (Vec C-115/09)
   2009/C 141/46
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V.

      Žalovaná: Bezirksregierung Arnsberg

      Vedľajší účastník konania: Trianel Kohlekraftwerk Lünen GmbH & Co. KG

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Vyžaduje článok 10a smernice 85/337/EHS (1) v znení smernice 2003/35/ES (2), aby mimovládne organizácie, ktoré sa domáhajú prístupu k súdom členského štátu, ktorého správne právo procesné vyžaduje uplatnenie porušenia práva, mohli uplatniť porušenie všetkých predpisov o ochrane životného prostredia, ktoré sú rozhodujúce pre schválenie projektu, teda aj takých predpisov, ktoré majú slúžiť výhradne všeobecným záujmom a ktoré nie sú určené prinajmenšom taktiež na ochranu právnych záujmov jednotlivcov?

               2.

               V prípade, že na prvú otázku nemožno v plnom rozsahu odpovedať kladne:
               Vyžaduje článok 10a smernice 85/337/EHS v znení smernice 2003/35/ES, aby mimovládne organizácie, ktoré sa domáhajú prístupu k súdom členského štátu, ktorého správne právo procesné vyžaduje uplatnenie porušenia práva, mohli uplatniť porušenie takých predpisov o ochrane životného prostredia, ktoré sú rozhodujúce pre schválenie projektu, ktoré sa bezprostredne zakladajú na práve Spoločenstva alebo ktoré preberajú predpisy Spoločenstva o ochrane životného prostredia do vnútroštátneho práva, teda aj takých predpisov, ktoré majú slúžiť výhradne všeobecným záujmom a ktoré nie sú určené prinajmenšom taktiež na ochranu právnych záujmov jednotlivcov?

                           a)

                           V prípade v zásade kladnej odpovede na druhú otázku:
                           Musia právne predpisy Spoločenstva o ochrane životného prostredia spĺňať určité obsahové požiadavky, aby bolo možné namietať ich porušenie?

                           b)

                           V prípade kladnej odpovede na otázku 2 a):
                           O aké obsahové požiadavky (napríklad priamy účinok, ochranný účel, stanovený cieľ) ide?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú alebo na druhú otázku:
               Má mimovládna organizácia priamo zo smernice takýto nárok na prístup k spravodlivosti, ktorý ide nad rámec vnútroštátneho práva?

      (1)  Smernica Rady z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. ES L 175, s. 40; Mim. vyd. 15/001, s. 248).

      (2)  Smernica 2003/35/ES Európskeho parlamentu a Rady z 26. mája 2003, ktorou sa ustanovuje účasť verejnosti pri navrhovaní určitých plánov a programov týkajúcich sa životného prostredia, a ktorou sa menia a dopĺňajú s ohľadom na účasť verejnosti a prístup k spravodlivosti, smernice Rady 85/337/EHS a 96/61/ES (Ú. v. ES L 156, s. 17; Mim. vyd. 15/007, s. 466).


title: Vec T-253/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. novembra 2015 – Orthogen/ÚHVT – Arthrex (IRAP) („Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Spoločenstva IRAP — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               11.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/18

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. novembra 2015 – Orthogen/ÚHVT – Arthrex (IRAP)
   (Vec T-253/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Slovná ochranná známka Spoločenstva IRAP - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2016/C 007/24)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Orthogen AG (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: M. Finger a S. Krüger, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne D. Walicka a A. Schifko, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Arthrex GmbH (Garching, Nemecko) (v zastúpení: R. Greiffenberg a O. Stöckel, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 21. februára 2013 (vec R 382/2012-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásení neplatnosti medzi spoločnosťami Arthrex GmbH a Orthogen AG.

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Orthogen AG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a Arthrex GmbH.

      (1)  Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013.


title: Vec T-118/07: Rozsudok Všeobecného súdu z  18. februára 2011 — P.P.TV/ÚHVT — Rentrak (PPT) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva PPT — Skoršia obrazová národná ochranná známka PPTV — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]“ ]

text:
               2.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 103/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 18. februára 2011 — P.P.TV/ÚHVT — Rentrak (PPT)
   (Vec T-118/07) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva PPT - Skoršia obrazová národná ochranná známka PPTV - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009])
   2011/C 103/32
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA (Lisabon, Portugalsko) (v zastúpení: I. de Carvalho Simões a J. M. Conceição Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne S. Laitinen, neskôr D. Botis, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Rentrak Corp. (Portland, Oregon, Spojené štáty)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 17. januára 2007 (vec R 1040/2005-1), týkajúcemu sa námietkového konania medzi P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA, a Rentrak Corp.

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA, je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 155, 7.7.2007.


title: Vec T-449/13: Žaloba podaná 23. augusta 2013 — CEDC International/ÚHVT — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT)

text:
               19.10.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 304/22

         Žaloba podaná 23. augusta 2013 — CEDC International/ÚHVT — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT)
   (Vec T-449/13)
   2013/C 304/39
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Poľsko) (v zastúpení: M. Siciarek, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Fabryka Wódek Polmos Łańcut S.A. (Łańcut, Poľsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 10. júna 2013 vo veci R 33/2012-4,

               —

               zaviazal žalovaného a ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: obrazová ochranná známka v zelenej, červenej a zlatej farbe, predstavujúca obraz hovädzieho dobytka a obsahujúca slovný prvok „WISENT“ pre tovary tried 32 a 33 — zápis ochrannej známky Spoločenstva č. 5 142 039.

      Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Účastník, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

      Odôvodnenie návrhu na vyhlásenie neplatnosti: dôvody uvedené v článku 53 ods. 1 písm. a) v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. b) a článkom 8 ods. 5 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (1).

      Rozhodnutie zrušovacieho oddelenia: vyhlásenie spornej ochrannej známky Spoločenstva za neplatnú.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie sporného rozhodnutia.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 53 ods. 1 písm. a), článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 v spojení s článkom 76 ods. 1, článkom 75 a článkom 76 ods. 1 a 2 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.

      (1)  Ú. v. EÚ L 78, s. 1


title: Vec T-260/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. apríla 2008 – Cestas/Komisia ( Žaloba o neplatnosť — Európsky rozvojový fond — Vrátenie preddavkov — Oznámenie o dlhu — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Prípravný akt — Neprípustnosť )

text:
               24.5.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 128/30

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. apríla 2008 – Cestas/Komisia
   (Vec T-260/04) (1)

   („Žaloba o neplatnosť - Európsky rozvojový fond - Vrátenie preddavkov - Oznámenie o dlhu - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Prípravný akt - Neprípustnosť“)
   (2008/C 128/65)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobca: Centro di educazione sanitaria e tecnologie appropriate sanitarie (Cestas) (Boloňa, Taliansko) (v zastúpení: pôvodne N. Amadei a C. Turk, neskôr N. Amadei a P. Manzini, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Montaguti a F. Dintilhac, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie (delegácie v Guinejskej republike) z 21. apríla 2004, zaslaného žalobcovi doporučeným listom, ktorým sa mu ukladá zaplatiť sumu 959 543 835 guinejských frankov (397 126,02 eur)
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Centro di educazione sanitaria e tecnologie appropriate sanitarie (Cestas) znáša tri pätiny svojich trov konania. Cestas je tiež povinný nahradiť tri pätiny trov konania vynaložených Komisiou.

               3.

               Komisia znáša dve pätiny svojich trov konania. Komisia je tiež povinná nahradiť dve pätiny trov konania vynaložených Cestas.

      (1)  Ú. v. EÚ C 217, 28.8.2004.


title: Vec T-17/03: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo  6. apríla 2006  – Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke/Komisia ( Štátna pomoc — Usmernenia o poskytovaní štátnej pomoci pri záchrane a reštrukturalizácii podnikov v ťažkostiach — Potreba pomoci )

text:
               3.6.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 131/38

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. apríla 2006 – Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke/Komisia
   (Vec T-17/03) (1)

   („Štátna pomoc - Usmernenia o poskytovaní štátnej pomoci pri záchrane a reštrukturalizácii podnikov v ťažkostiach - Potreba pomoci“)
   (2006/C 131/70)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke GmbH (Gotha, Nemecko) (v zastúpení: M. Matzat, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Kreuschitz a V. di Bucci, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2003/194/ES z 30. októbra 2002, týkajúceho sa štátnej pomoci poskytnutej Nemeckom v prospech Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke GmbH (Ú. v. EÚ L 77, 2003, s. 41)
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 124, 24.5.2003.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 15. júla 2004 vo veci C-495/01: Komisia Európskych spoločenstiev proti Fínskej republike (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 77/388/EHS — DPH — Článok 11 A odsek 1 písm. a) — Daňový základ — Dotácia priamo spojená s cenou — Nariadenie (ES) č. 603/95 — Pomoci poskytnuté v sektore sušených krmív)

text:
               11.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/3

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   z 15. júla 2004
   vo veci C-495/01: Komisia Európskych spoločenstiev proti Fínskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 77/388/EHS - DPH - Článok 11 A odsek 1 písm. a) - Daňový základ - Dotácia priamo spojená s cenou - Nariadenie (ES) č. 603/95 - Pomoci poskytnuté v sektore sušených krmív)
   (2004/C 228/05)
   Jazyk konania: fínčina
   Vo veci C-495/01, Komisia Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: E. Traversa a I. Koskinen) proti Fínskej republike (splnomocnený zástupca: T. Pynnä), ktorú v konaní podporovali Spolková republika Nemecko (splnomocnení zástupcovia: W.-D. Plessing a M. Lumma) a Švédske kráľovstvo (splnomocnení zástupcovia: A. Kruse a A. Falk), predmetom ktorej je návrh, aby Súdny dvor vyslovil, že Fínska republika si tým, že neuplatňovala daň z pridanej hodnoty zo súm pomoci poskytnutej na základe nariadenia Rady (ES) č. 603/95 z 21. februára 1995 o spoločnej organizácii trhu so sušeným krmivom (Ú. v. ES L 63, s. 1), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 11 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1), Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda C. W. A. Timmermans, sudcovia: C. Gulmann (spravodajca), J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues, N. Colneric, generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: L. Hewlett, hlavný referent, vyhlásil dňa 15. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Komisia Európskych spoločenstiev je povinná nahradiť trovy konania.

               3.

               Spolková republika Nemecko a Švédske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy.

      (1)  Ú. v. ES C 58 z 2.3.2002


title: Vec F-62/07: Žaloba podaná 20. júna 2007 – De Fays/Komisia

text:
               25.8.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 199/53

         Žaloba podaná 20. júna 2007 – De Fays/Komisia
   (Vec F-62/07)
   (2007/C 199/102)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Chantal De Fays (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: P.-P. Gehuchten a Ph. Reyniers, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie zo 16. marca 2007, ktorým sa zamieta žiadosť žalobkyne o náhradu škody v štádiu pred podaním žaloby,

               —

               uložiť Komisii povinnosť zaplatiť sumu 25 000 eur,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobkyňa podala sťažnosť proti rozhodnutiu menovacieho orgánu (MO) z 15. septembra 2006, ktoré jej priznalo náhradu škody obmedzenú na sumu 500 eur ako odškodnenie spôsobenej nemajetkovej ujmy, ktorá jej vznikla z dôvodu vypracovania jej správ o vývoji služobného postupu (SVSP) vzťahujúcich sa na výkon služobných povinností v rokoch 2003, 2004 a 2005. MO napadnutým rozhodnutím túto sťažnosť zamietol.
   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza, že postupy vypracovania dotknutých SVSP sú oneskorené a vytvárajú stav neistoty, pokiaľ ide o vývoj jej služobného postupu. Okrem toho opakovanie údajne urážlivého a neprimeraného obsahu v každej z týchto SVSP spôsobuje nemajetkovú ujmu. Komisia nedodržala povinnosti, ktoré jej ukladajú zásady ochrany ľudskej dôstojnosti, správneho úradného postupu, starostlivosti a analogicky ustanovenia Spoločenstva uplatniteľné na obťažovanie na pracovisku (1).

      (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (prepracované znenie) (Ú. v. EÚ L 204, s. 23); smernica Rady 2004/113/ES z 13. decembra 2004 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania medzi mužmi a ženami v prístupe k tovaru a službám a k ich poskytovaniu (Ú. v. EÚ L 373, s. 37); smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/73/ES z 23. septembra 2002, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 76/207/EHS o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky (Ú. v. ES L 269, s. 15; Mim. vyd. 05/004, s. 255).


title: Vec C-407/10: Žaloba podaná 16. augusta 2010 — Európska komisia/Estónska republika

text:
               9.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/20

         Žaloba podaná 16. augusta 2010 — Európska komisia/Estónska republika
   (Vec C-407/10)
   ()
   2010/C 274/31
   Jazyk konania: estónčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Sipos a E. Randvere)

      Žalovaná: Estónska republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Estónska republika neinformovala o predpisoch potrebných na prebratie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/47/ES (1) z 5. septembra 2007 (ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 90/385/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov o aktívnych implantovateľných zdravotníckych pomôckach, smernica Rady 93/42/EHS o zdravotníckych pomôckach a smernica 98/8/ES o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh),

               —

               zaviazať Estónsku republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Lehota na prebratie smernice do vnútroštátneho poriadku uplynula 21. decembra 2008.

      (1)  Ú. v. EÚ L 247, s. 21.


title: Vec T-296/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  28. marca 2012 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Komisia ( „Finančná pomoc poskytnutá v rámci programu INTI — Stanovenie sumy, ktorá sa má poskytnúť príjemcovi — Nesprávne posúdenie“ )

text:
               12.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 138/14

         Rozsudok Všeobecného súdu z 28. marca 2012 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Komisia
   (Vec T-296/08) (1)

   (Finančná pomoc poskytnutá v rámci programu INTI - Stanovenie sumy, ktorá sa má poskytnúť príjemcovi - Nesprávne posúdenie)
   2012/C 138/24
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne U. Claus, neskôr S. Reichmann a L.-J. Schmidt, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne B. Simon, neskôr S. Grünheid, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci R. Van der Hout, advokát)

      Predmet veci

   Zrušenie rozhodnutia Komisie z 23. mája 2008 o čiastočnom neschválení výdavkov, ktoré vznikli žalobcovi v rámci dohody o finančnej pomoci JLS/2004/INTI/077

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Komisie z 23. mája 2008 o čiastočnom neschválení výdavkov, ktoré vznikli Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV v rámci dohody o finančnej pomoci JLS/2004/INTI/077, sa zrušuje v rozsahu platieb týkajúcich sa položiek B 9, B 10, B 37, B 38 a G 5.

               2.

               Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV znáša dve tretiny vlastných trov konania a dve tretiny trov konania, ktoré vznikli Európskej komisii. Komisia znáša tretinu vlastných trov konania a tretinu trov konania, ktoré vznikli Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 27.9.2008.


title: Spojené veci T-530/93, T-531/93, T-87/94, T-91/94, T-106/94, T-120/94 a T-124/94: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  23. júla 2009 — Kat a i./Rada a Komisia

text:
               26.9.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 233/21

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 23. júla 2009 — Kat a i./Rada a Komisia
   (Spojené veci T-530/93, T-531/93, T-87/94, T-91/94, T-106/94, T-120/94 a T-124/94) (1)

   2009/C 233/38

      Jazyk konania: holandčina

   Predsedníčka ôsmej komory nariadila výmaz spojených vecí.

      (1)  Ú. v. ES C 334, 9.12.1993.


title: Vec T-498/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 28. marca 2017 – LG Electronics/EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (Viewty) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Späťvzatie prihlášky — Zastavenie konania“)

text:
               6.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/17

         Uznesenie Všeobecného súdu z 28. marca 2017 – LG Electronics/EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (Viewty)
   (Vec T-498/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Späťvzatie prihlášky - Zastavenie konania“))
   (2017/C 178/21)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: LG Electronics, Inc. (Soul, Kórejská republika) (v zastúpení: M. Graf, avocat)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: L. Rampini, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: A. Wulff a U. Hildebrandt, avocats)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 15. júna 2015 (spojené veci R 1935/2014-2 a R 1563/2014-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Cyrus Wellness Consulting GmbH a LG Electronics, Inc.

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               LG Electronics, Inc., znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a Cyrus Wellness Consulting GmbH.

      (1)  Ú. v. EÚ C 337, 12.10.2015.


title: Vec C-478/12: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 14. novembra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Feldkirch — Rakúsko) — Armin Maletic, Marianne Maletic/lastminute.com GmbH, TUI Österreich GmbH [Súdna právomoc v občianskych a obchodných veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Článok 16 ods. 1 — Zmluva o zájazde uzavretá medzi spotrebiteľom s bydliskom v členskom štáte a cestovnou kanceláriou so sídlom v inom členskom štáte — Poskytovateľ služieb so sídlom v členskom štáte bydliska spotrebiteľa používaný cestovnou kanceláriou — Právo spotrebiteľa podať žalobu proti obidvom podnikom na súde v mieste svojho bydliska]

text:
               11.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 9/14

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) zo 14. novembra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Feldkirch — Rakúsko) — Armin Maletic, Marianne Maletic/lastminute.com GmbH, TUI Österreich GmbH
   (Vec C-478/12) (1)

   (Súdna právomoc v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Článok 16 ods. 1 - Zmluva o zájazde uzavretá medzi spotrebiteľom s bydliskom v členskom štáte a cestovnou kanceláriou so sídlom v inom členskom štáte - Poskytovateľ služieb so sídlom v členskom štáte bydliska spotrebiteľa používaný cestovnou kanceláriou - Právo spotrebiteľa podať žalobu proti obidvom podnikom na súde v mieste svojho bydliska)
   2014/C 9/20
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landesgericht Feldkirch

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Armin Maletic, Marianne Maletic

      Žalované: lastminute.com GmbH, TUI Österreich GmbH

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Landesgericht Feldkirch — Výklad článku 16 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach na určenie právomoci súdu podľa miesta bydliska spotrebiteľa (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42) — Právomoc vo veciach spotrebiteľských zmlúv — Zmluva o balíku cestovných služieb uzavretá medzi spotrebiteľom a spoločnosťou — Situácia, v ktorej spoločnosť so sídlom v inom členskom štáte, než v ktorom má spotrebiteľ bydlisko, používa na vykonávanie zmluvy spoločnosť so sídlom v členskom štáte bydliska spotrebiteľa — Prípadné právo spotrebiteľa podať žalobu proti týmto dvom spoločnostiam na súde v mieste svojho bydliska

      Výrok rozsudku

   Pojem „druhý účastník zmluvy“ stanovený v článku 16 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že za okolností ako vo veci samej označuje aj zmluvného partnera hospodárskeho subjektu, s ktorým spotrebiteľ uzavrel túto zmluvu a ktorý má sídlo na území členského štátu bydliska tohto spotrebiteľa.

      (1)  Ú. v. EÚ C 26, 26.1.2013.


title: Vec T-55/13: Žaloba podaná 4. februára 2013 — Formula One Licensing/ÚHVT — Idea Marketing (F1H2O)

text:
               6.4.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 101/22

         Žaloba podaná 4. februára 2013 — Formula One Licensing/ÚHVT — Idea Marketing (F1H2O)
   (Vec T-55/13)
   2013/C 101/49
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Formula One Licensing BV (Rotterdam, Holandsko) (v zastúpení: B. Klingberg, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Idea Marketing SA (Lausanne, Švajčiarsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu vo veci R 1247/2011-4,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania pred Úradom pre harmonizáciu vnútorného trhu,

               —

               zaviazal ďalšieho účastníka konania na náhradu trov konania pred Úradom pre harmonizáciu vnútorného trhu.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „F1H2O“ pre tovary a služby zaradené do tried 9, 25, 38 a 41 — medzinárodná prihláška č. 925 383 určená pre Európsku úniu.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: medzinárodná prihláška č. 732 134, prihláška britskej ochrannej známky č. 2277746B, prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 3 934 387, medzinárodná prihláška č. 845 571, prihláška ochrannej známky Beneluxu č. 749 056, prihláška britskej ochrannej známky č. 2277746 D, prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 631 531, prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 3 429 396, medzinárodná prihláška č.714 320, medzinárodná prihláška č.823 226 a prihláška ochrannej známky Beneluxu č.732 601 označenia „F1 et al“ pre tovary a služby zaradené do tried 1, 3, 4, 7, 8, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32 až 36, 38, 39 a 41 až 43.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia Rady č. 207/2009.


title: Vec T-115/10: Žaloba podaná 4. marca 2010 — Spojené kráľovstvo/Komisia

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/75

         Žaloba podaná 4. marca 2010 — Spojené kráľovstvo/Komisia
   (Vec T-115/10)
   2010/C 113/109
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: S. Ossowski, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci D. Wyatt, QC, a M. Wood, barrister)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie 2010/45/EÚ z 22. decembra 2009, ktorým sa podľa smernice Rady 92/43/EHS (smernica o biotopoch) (1) prijíma tretí aktualizovaný zoznam lokalít európskeho významu v stredomorskom biogeografickom regióne (2), v rozsahu, v akom za lokalitu významnú pre Spoločenstvo označuje Estrecho Oriental s kódom ES6120032,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Týmto návrhom žalobca spochybňuje platnosť rozhodnutia Komisie 2010/45/EÚ (oznámené pod číslom K(2009) 10406) v rozsahu, v akom za lokalitu významnú pre Spoločenstvo označuje Estrecho Oriental, a domáha sa zrušenia zaradenia Estrecho Oriental do zoznamu lokalít európskeho významu.
   Na podporu svojich návrhov žalobca uvádza tieto žalobné dôvody.
   Po prvé žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore so smernicou 92/43/EHS, keďže zaradenie španielskeho Estrecho Oriental do zoznamu lokalít európskeho významu bolo so smernicou nezlučiteľné, pretože:

               —

               značná časť rozlohy tejto lokality sa nachádza v teritoriálnych vodách britského Gibraltáru (TVBG), ktoré patria pod skutočnú správu Spojeného kráľovstva, a nie Španielska, a

               —

               úplne sa prekrýva s existujúcou lokalitou európskeho významu Spojeného kráľovstva — Southern Waters of Gibraltar.

         Po druhé žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore so zásadou právnej istoty, keďže zahrnutie Estrecho Oriental do zoznamu lokalít európskeho významu so sebou prináša uloženie povinností Španielsku podľa smernice 92/43/EHS vo vzťahu k územiu, ktoré je súčasťou existujúcej lokality európskeho významu, a vo vzťahu ku ktorému je už vláda Gibraltáru subjektom rovnakých povinností podľa uvedenej smernice. Účinkom je spochybnenie právomoci vlády Gibraltáru na vykonanie smernice v lokalite európskeho významu Southern Waters of Gibraltar a na presadzovanie práva Gibraltáru v TVBG, vytvárajúc právnu neistotu pre vládu Gibraltáru a pre občanov EU.
   Po tretie žalobca uvádza, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore so zásadou proporcionality, keďže zaradenie španielskeho Estrecho Oriental do zoznamu lokalít európskeho významu tak, že zahŕňa celú lokalitu európskeho významu Spojeného kráľovstva — Southern Waters of Gibraltar a ostatné oblasti TVBG, nie je ani primerané ani potrebné na dosiahnutie cieľov ochrany životného prostredia, ktoré sleduje smernica 92/43/EHS.
   Na záver žalobca uvádza, že napadnuté zaradenie Estrecho Oriental do zoznamu lokalít európskeho významu musí byť zrušené v plnom rozsahu, keďže čiastočné zrušenie zaradenia by malo účinok zmeny jeho podstaty a prinášalo by so sebou zmenu zoznamu Súdnym dvorom a prepočítanie centrálneho bodu lokality európskeho významu a jej rozlohy, ako aj posúdenie z hľadiska životného prostredia, či zostávajúca časť lokality môže byť kvalifikovaná ako lokalita európskeho významu.

      (1)  Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102).

      (2)  Ú. v. EÚ L 30, 2010, s. 322.


title: Vec T-286/08: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2010 — Fidelio/ÚHVT (Hallux) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Hallux — Absolútny dôvod zamietnutia — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009]“ ]

text:
               12.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/9

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2010 — Fidelio/ÚHVT (Hallux)
   (Vec T-286/08) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Hallux - Absolútny dôvod zamietnutia - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009])
   2011/C 46/13
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Fidelio KG (Linz, Rakúsko) (v zastúpení: M. Gail, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: S. Schäffner, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 21. mája 2008 (vec R 632/2007-4) týkajúcemu sa zápisu slovného označenia Hallux ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Fidelio KG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 247, 27.9.2008.


title: Vec T-586/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  8. decembra 2011 — Aktieselskabet af 21. november 2001 /ÚHVT — Parfums Givenchy (only givenchy) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva only givenchy — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva a skoršia národná slovná ochranná známka ONLY — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Dobré meno — Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009“ ]

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/50

      Rozsudok Všeobecného súdu z 8. decembra 2011 — Aktieselskabet af 21. november 2001/ÚHVT — Parfums Givenchy (only givenchy)
      (Vec T-586/10) (1)

      (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva only givenchy - Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva a skoršia národná slovná ochranná známka ONLY - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Dobré meno - Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009)
      (2012/C 25/97)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Dánsko) (v zastúpení: C. Barrett Christiansen, advokát)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: V. Melgar, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Parfums Givenchy SA (Levallois-Perret, Francúzsko)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie rozhodnutia druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 7. októbra 2010 (vec R 1556/2009-2) týkajúceho sa námietkového konania medzi Aktieselskabet af 21. november 2001 a Parfums Givenchy SA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Aktieselskabet af 21. november 2001 je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 80, 12.3.2011.


title: Vec C-530/08: Žaloba podaná 2. decembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Maďarská republika

text:
               24.1.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/21

         Žaloba podaná 2. decembra 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Maďarská republika
   (Vec C-530/08)
   (2009/C 19/38)
   Jazyk konania: maďarčina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: H. Støvlbæk a B. Béres, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Maďarská republika
   Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Maďarská republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií (1) tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou, alebo o ich prijatí prinajmenšom neinformovala Komisiu,

               —

               zaviazať Maďarskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Lehota na prebratie smernice 2005/36/ES do vnútroštátneho práva uplynula 20. októbra 2007.

      (1)  Ú. v. EÚ L 255, s. 22.


title: Vec C-521/10 P: Odvolanie podané 8. novembra 2010 : Grúas Abril Asistencia, S.L. proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z  24. augusta 2010 vo veci T-386/09, Grúas Abril Asistencia, S.L./Európska komisia

text:
               29.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/18

         Odvolanie podané 8. novembra 2010: Grúas Abril Asistencia, S.L. proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 24. augusta 2010 vo veci T-386/09, Grúas Abril Asistencia, S.L./Európska komisia
   (Vec C-521/10 P)
   ()
   2011/C 30/30
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Grúas Abril Asistencia, S.L. (v zastúpení: R. García García, abogado)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               stotožniť sa s tvrdeniami uvádzanými odvolateľkou, po uskutočnení konania zrušiť uznesenie o neprípustnosti, určiť, že žaloba o neplatnosť je prípustná, keďže odvolateľka bola oprávnená podať ju, a rozhodnúť vo veci samej v súlade s návrhmi odvolateľky.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolanie smeruje proti uzneseniu Všeobecného súdu, ktorým bola vyhlásená za neprípustnú žaloba o neplatnosť podaná proti rozhodnutiu Európskej komisie nezačať konanie zamerané na nápravu oznámených porušení. Všeobecný súd konštatoval, že jednotlivec nie je oprávnený napadnúť žalobou takéto odmietnutie Komisie konať.
   Podľa názoru odvolateľky sú podľa článku 230 ES a článku III-365 Zmluvy o ústave pre Európu, ako aj podľa judikatúry, jednotlivci oprávnení podať žalobu o neplatnosť proti rozhodnutiu, ktoré je im určené a ktoré sa ich priamo a osobne týka. Navrhuje zrušiť uznesenie o neprípustnosti žaloby a podanú žalobu o neplatnosť vyhlásiť za prípustnú.


title: Vec T-424/13: Žaloba podaná 7. augusta 2013 — Jinan Meide Casting/Rada

text:
               9.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 325/36

         Žaloba podaná 7. augusta 2013 — Jinan Meide Casting/Rada
   (Vec T-424/13)
   2013/C 325/60
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Jinan Meide Casting Co. Ltd (Jinan, Čína) (v zastúpení: R. Antonini a E. Monard, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 430/2013 z 13. mája 2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz liateho príslušenstva so závitom na rúry alebo rúrky z kujnej liatiny s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a Thajsku a ktorým sa ukončuje konanie týkajúce sa Indonézie (Ú. v. EÚ L 129, s. 1), v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov tohto konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že neposkytnutím prístupu k informáciám týkajúcim sa stanovenia normálnej hodnoty alebo ich neoznámením žalobkyni boli porušené právo žalobkyne na obranu, článok 6 ods. 7 a článok 20 ods. 2 a 4 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009, o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51).

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že zamietnutím niektorých úprav, ktoré navrhla žalobkyňa, boli porušené článok 2 ods. 10 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 a článok 2.4 Dohody WTO o implementácii článku VI Všeobecnej dohody o clách a obchode z roku 1994. Žalobkyňa sa subsidiárne domnieva, že Rada porušila článok 296 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že stanovením normálnej hodnoty pre nezodpovedajúce druhy výrobkov boli porušené článok 2 ods. 7 písm. a), článok 2 ods. 10, článok 2 ods. 10 písm. a), článok 2 ods. 11 v spojení s článkom 2 ods. 8 a 9, článkom 2 ods. 7 písm. a) a článkom 9 ods. 5 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 a zásada zákazu diskriminácie.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že tým, že do troch mesiacov od začatia vyšetrovania nebolo určené, či v prípade žalobkyne prevládajú podmienky trhového hospodárstva, došlo k porušeniu článku 2 ods. 7 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že zisťovaním rozsahu ujmy na základe nepresných údajov o dovoze došlo k porušeniu článku 3 ods. 1 až 3 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.


title: Vec T-359/08: Žaloba podaná 3. septembra 2008 – Španielsko/Komisia

text:
               25.10.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 272/45

         Žaloba podaná 3. septembra 2008 – Španielsko/Komisia
   (Vec T-359/08)
   (2008/C 272/89)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: J. Rodríguez Cárcamo)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               neuplatniť usmernenia na určenie finančných opráv, ktoré majú byť uplatnené na výdavky spolufinancované štrukturálnymi fondmi a Kohéznym fondom v prípade porušenia predpisov v oblasti verejného obstarávania, v ich konečnom znení z 29. novembra 2007, COCOF 07/0037/03-ES,

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev z 25. júna 2008, K(2008) 3243, ktorým sa znižuje výška pomoci z Kohézneho fondu skupine projektov č. 2001.ES.16.C.P.E.045 (nakladanie s odpadmi v Galícii–2001) (skupina II), a

               —

               zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Predmetný spor sa týka štyroch podskupín projektov týkajúcich sa Plánu nakladania s pevným mestským odpadom v Galícii. Financovanie Spoločenstva, ktoré bolo pôvodne poskytnuté, dosahovalo výšku 80 % dotovateľných verejných výdavkov pre celú skupinu projektov.
   V liste, ktorý Komisia zaslala žalobcovi v apríli 2006, boli navrhnuté opravy týkajúce sa nezrovnalostí zistených počas predchádzajúceho auditu. V závere tohto dokumentu boli uvedené dva návrhy finančných opráv. Prvá z nich, týkajúca sa nezrovnalosti, ktorá je predmetom sankcie v uvedenom rozhodnutí, vyplýva z rozdielneho kritéria pri katalogizácii určitých zákaziek. Návrh finančnej opravy z tohto dôvodu dosahoval výšku 59 652,48 eura.
   Nadobudnutie účinnosti nových „usmernení na určenie finančných opráv, ktoré majú byť uplatnené na výdavky spolufinancované štrukturálnymi fondmi a Kohéznym fondom v prípade porušenia predpisov v oblasti verejného obstarávania“ na konci roku 2007, má za následok zvýšenie uložených finančných opráv, pretože kritériá, ktoré sú v týchto usmerneniach uvedené, predstavujú výraznejšie opravy ako tie, ktoré vyplývajú z uplatnenia usmernení, ktoré boli dovtedy platné.
   Na podporu svojich návrhov sa žalobca v prvom rade v súlade s článkom 241 Zmluvy ES odvoláva na neplatnosť vyššie uvedených usmernení z roku 2007, pretože sa nazdáva, že tieto usmernenia sú v rozpore s článkom 7 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 1164/94 zo 16. mája 1994, ktorým sa zriaďuje Kohézny fond a článkom 17 nariadenia Komisie (ES) č. 1386/2002 z 29. júla 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES) č. 1164/94 v rozsahu, v akom v prvom rade neupravujú presné finančné úpravy, t. j. tie, ktoré predstavujú skutočné neoprávnené výdavky vynaložené fondom, a v druhom rade z toho dôvodu, že pri stanovení paušálnych úprav zohľadňujú ako základnú hodnotu pre výpočet úpravy rozpočet určený na verejné obstarávanie a nie potvrdené výdavky, alebo ak tieto neexistujú, hodnotu zákazky.
   Usmernenia z roku 2007 taktiež porušujú:

               —

               všeobecnú zásadu transparentnosti zakotvenú v článku 255 Zmluvy ES a v nariadení č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom inštitúcií z dôvodu ich nedostatočného zverejnenia, ktorému podliehajú v dôsledku svojej formy, a ich obmedzenej prístupnosti,

               —

               všeobecnú zásadu právnej istoty z dôvodu ich retroaktivity, pretože sa uplatňujú na projekty schválené od roku 2000, a

               —

               povinnosť odôvodnenia.

         Pokiaľ ide o rozhodnutie z 25. júna 2008, žalobca sa okrem toho nazdáva, že nielenže sa zakladá na protiprávnej norme, ale porušuje tiež článok 7 ods. 1 už citovaného nariadenia č. 1164/94 a článok 17 už citovaného nariadenia č. 1386/2002, pokiaľ zohľadňujú rozpočet určený na verejné obstarávanie ako základnú hodnotu na výpočet opravy, a nie potvrdené výdavky, alebo ak tieto neexistujú, samotnú zákazku.


title: Vec C-226/12: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 16. januára 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Oviedo — Španielsko) — Constructora Principado S.A./José Ignacio Menéndez Álvarez (Smernica 93/13/EHS — Spotrebiteľské zmluvy — Zmluva o prevode nehnuteľnosti — Nekalé podmienky — Kritériá posúdenia)

text:
               22.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 85/3

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 16. januára 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Oviedo — Španielsko) — Constructora Principado S.A./José Ignacio Menéndez Álvarez
   (Vec C-226/12) (1)

   (Smernica 93/13/EHS - Spotrebiteľské zmluvy - Zmluva o prevode nehnuteľnosti - Nekalé podmienky - Kritériá posúdenia)
   2014/C 85/05
   Jazyk konania: španielčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Audiencia Provincial de Oviedo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Constructora Principado S.A.

      Žalovaný: José Ignacio Menéndez Álvarez

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Audiencia Provincial de Oviedo — Výklad článku 3 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288) — Pojem značná nerovnováha — Kritériá, ktoré treba zohľadniť

      Výrok rozsudku

   Článok 3 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách sa má vykladať v tom zmysle, že:

               —

               existencia „značnej nerovnováhy“ nevyhnutne nevyžaduje, aby výdavky, ktoré znáša spotrebiteľ na základe zmluvnej podmienky, mali na tohto spotrebiteľa značný ekonomický vplyv vzhľadom na hodnotu predmetnej transakcie, ale môže vyplývať už zo samotnej skutočnosti dostatočne závažného narušenia právneho postavenia, v ktorom sa tento spotrebiteľ ako zmluvná strana nachádza na základe platných vnútroštátnych predpisov, či už formou zúženia obsahu práv, ktoré mu podľa týchto predpisov vyplývajú zo zmluvy, prekážky v ich výkone alebo tiež formou prenesenia dodatočnej povinnosti, ktorú vnútroštátne predpisy nestanovujú, na spotrebiteľa,

               —

               vnútroštátnemu súdu na účely posúdenia prípadnej existencie značnej nerovnováhy prináleží zohľadniť povahu tovaru alebo služby, ktorá je predmetom zmluvy, všetky okolnosti súvisiace s uzatvorením tejto zmluvy, ako aj všetky ostatné podmienky zmluvy.

      (1)  Ú. v. EÚ C 227, 28.7.2012.


title: Vec C-172/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgerichts Düsseldorf (Nemecko) 25. marca 2016 – Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer/Swiss International Air Lines AG

text:
               13.6.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/31

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgerichts Düsseldorf (Nemecko) 25. marca 2016 – Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer/Swiss International Air Lines AG
      (Vec C-172/16)
      (2016/C 211/40)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer

         Žalovaná: Swiss International Air Lines AG

         Prejudiciálna otázka

      Má sa Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave podpísaná 21. júna 1999 v znení rozhodnutia Spoločného výboru Spoločenstva a Švajčiarska pre leteckú dopravu č. 2/2010 z 26. novembra 2010 vykladať v tom zmysle, že nariadenie (ES) č. 261/2004 (1) platí v súlade so svojím článkom 3 ods. 1 písm. a) aj pre cestujúcich, ktorí plánujú priletieť na letiská vo Švajčiarsku z tretej krajiny?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91; Ú. v. ES, L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.


title: Vec C-306/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărchoven administrativen săd (Bulharsko) 25. júna 2014 – Direktor na Agencija „Mitnici“ / „Biovet“ AD

text:
               8.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 303/26

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vărchoven administrativen săd (Bulharsko) 25. júna 2014 – Direktor na Agencija „Mitnici“/„Biovet“ AD
   (Vec C-306/14)
   2014/C 303/33
   Jazyk konania: bulharčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Vărchoven administrativen săd

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v rámci kasačného konania: Direktor na Agencija „Mitnici“

      Odporca v kasačnom konaní:„Biovet“ AD

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Aký význam má pojem „výrobný proces“ v článku 27 ods. 2 písm. d) smernice Rady 92/83/EHS (1) z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje a zahŕňa tento pojem aj čistenie a/alebo dezinfekciu ako procesy na dosiahnutie určitej úrovne čistoty, ktorá je správnou výrobnou praxou predpísaná pre lieky?

               2.

               Pripúšťa článok 27 ods. 2 písm. d) smernice 92/83, aby bol po tom, ako členský štát zákonom upravil oslobodenie od harmonizovanej spotrebnej dane z alkoholu za predpokladu, že sa používa vo výrobnom procese a konečný produkt neobsahuje žiaden alkohol, zavedený právny predpis, podľa ktorého sa na účely uplatnenia oslobodenia alkohol použitý na čistenie nepovažuje za používaný vo výrobnom procese?

               3.

               Je s ohľadom na zásady právnej istoty a ochrany dôvery prípustné, aby bola právna fikcia, akou je fikcia v článku 22 ods. 7 zákona o spotrebných daniach, zavedená s okamžitou účinnosťou (t. j. bez poskytnutia dostatočného obdobia na zmenu správania účastníka trhu), ktorá obmedzuje refundáciu spotrebnej dane z alkoholu použitého ako čistiaci prostriedok, ktorej oslobodenie zaviedol členský štát podľa svojho uváženia?

      (1)  Ú. v. EÚ L 316, s. 21; Mim. vyd. 09/001, s. 216.