title: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 23. novembra 2010. # Gábor Bartha proti Európskej komisii. # Verejná služba - Úradníci - Verejné výberové konania. # Vec F-50/08.

text:
      ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU EURÓPSKEJ ÚNIE (prvá komora)

      z 23. novembra 2010 (*)

      „Verejná služba – Úradníci – Verejné výberové konanie – Nezapísanie do zoznamu úspešných uchádzačov – Vyvážené zastúpenie žien a mužov vo výberovej komisii“
      Vo veci F‑50/08,
      ktorej predmetom je žaloba podaná podľa článkov 236 ES a 152 AE,
      Gábor Bartha, s bydliskom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: P. Homoki, advokát,

      žalobca,
      proti
      Európskej komisii, v zastúpení: J. Currall, V. Bottka a A. Sipos, splnomocnení zástupcovia,

      žalovanej,
      SÚD PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora),
      v zložení: predseda komory S. Gervasoni, sudcovia H. Kreppel (spravodajca) a H. Tagaras,
      tajomníčka: W. Hakenberg,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
      1        Žalobou podanou do kancelárie Súdu pre verejnú službu 19. mája 2008 pán Bartha v podstate žiada jednak zrušiť rozhodnutie
         výberovej komisie verejného výberového konania EPSO/AD/56/06, ktorým bol informovaný o svojom neúspechu na skúškach v tomto
         výberovom konaní, jednak zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu ujmy, ktorú utrpel v dôsledku tohto rozhodnutia.

       Právny rámec
      2        Článok 3 prílohy III Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“) stanovuje:

      „Výberová Komisia sa skladá z predsedu, ktorého vymenuje ustanovujúci [menovací – neoficiálny preklad] orgán, a z členov, ktorých vymenujú ustanovujúci [menovací – neoficiálny preklad] orgán a Výbor zamestnancov, pričom každý z nich vymenuje rovnaký počet členov.

      V prípade spoločných verejných výberových konaní dvoch alebo viacerých orgánov sa výberová komisia skladá z predsedu vymenovaného
         menovacím orgánom uvedeným v článku 2 ods. 2 služobného poriadku a z členov vymenovaných menovacím orgánom uvedeným v článku 2
         ods. 2 služobného poriadku na návrh orgánov, ako aj z členov vymenovaných na základe dohody medzi výbormi zamestnancov orgánov
         tak, aby sa zabezpečilo rovnaké zastúpenie.

      Výberovej komisii môže pri niektorých skúškach pomáhať jeden alebo viacero skúšajúcich vo funkcii poradcov.
      Členovia výberovej komisie sa vyberajú z úradníkov, ktorých funkčná skupina a trieda je aspoň rovnaká ako trieda obsadzovaného
         pracovného miesta.

      Ak sa výberová Komisia skladá z viac ako štyroch členov, musia byť obe pohlavia zastúpené aspoň dvoma členmi.“
       Skutkové okolnosti
      3        Dňa 25. júla 2006 uverejnil Európsky úrad pre výber pracovníkov (EPSO) oznámenie o verejnom výberovom konaní EPSO/AD/56/06
         na vytvorenie rezervy pre budúci nábor administrátorov triedy AD 5 s maďarským občianstvom (Ú. v. EÚ C 172 A, s. 3, ďalej
         len „oznámenie o výberovom konaní“).

      4        Toto výberové konanie sa týkalo štyroch oblastí: európskej verejnej správy/ľudských zdrojov, práva, ekonomiky a mikroekonomiky/business
         administration.

      5        Počet úspešných uchádzačov v oblasti práva bol stanovený na desať.

      6        Žalobca sa prihlásil ako uchádzač do výberového konania EPSO/AD/56/06 a pri zápise sa rozhodol pre oblasť práva.

      7        Žalobca uspel na vstupných testoch usporiadaných s cieľom vykonať predbežný výber uchádzačov a ďalej sa podrobil trom písomným
         skúškam, ktoré boli uvedené v oznámení o výberovom konaní, a potom ústnej skúške vyhradenej pre uchádzačov vybratých na základe
         písomných skúšok.

      8        Listom z 19. novembra 2007 predseda výberovej komisie žalobcu informoval, že jeho meno nemohlo byť zapísané do zoznamu úspešných
         uchádzačov, keďže celková známka, ktorú získal za všetky písomné a ústne skúšky, bola nižšia než známka, ktorú získali desiati
         úspešní uchádzači výberového konania (možnosť „právo“).

      9        Listom z 22. novembra 2007 žiadal žalobca o preskúmanie rozhodnutia o jeho nezapísaní do zoznamu úspešných uchádzačov vo výberovom
         konaní.

      10      Keďže žalobca nedostal ani požadované dokumenty, ani požadované informácie, zopakoval svoju žiadosť e‑mailom adresovaným EPSO
         10. decembra 2007.

      11      Dňa 20. decembra 2007 zaslal EPSO žalobcovi kópiu jeho písomných skúšok b) a c), ako aj kópiu príslušných vyhodnotení.

      12      Listom zo 7. januára 2008 žalobca vzhľadom na dokumenty, ktoré mu EPSO poskytol, doplnil výhrady, ktoré už pôvodne uviedol
         v žiadosti o preskúmanie.

      13      Rozhodnutím z 23. januára 2008 predseda výberovej komisie zamietol žiadosť o preskúmanie.

      14      Prostredníctvom e-mailu adresovaného EPSO 25. januára 2008 žalobca napadol obsah rozhodnutia z 23. januára 2008.

      15      Rozhodnutím z 31. marca 2008 predseda výberovej komisie potvrdil odmietnutie zápisu žalobcu do zoznamu úspešných uchádzačov
         vo výberovom konaní.

       Konanie a návrhy účastníkov konania
      16      Žaloba bola podaná 19. mája 2008.

      17      Žalobca navrhuje, aby Súd pre verejnú službu:

      –        zrušil rozhodnutie z 19. novembra 2007,
      –        zrušil rozhodnutie z 23. januára 2008,
      –        zrušil rozhodnutie z 31. marca 2008,
      –        zaviazal Komisiu na náhradu ujmy vyplývajúcej z nezákonnosti uvedených rozhodnutí,
      –        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
      18      Komisia navrhuje, aby Súd pre verejnú službu:

      –        zamietol žalobu,
      –        zaviazal žalobcu na náhradu trov konania.
      19      V dokumente s nadpisom „Úprava návrhu“, ktorý Súd pre verejnú službu považoval za repliku, žalobca okrem iného navrhol, aby
         Súd pre verejnú službu:

      –        zaviazal Komisiu, aby mu ako náhradu majetkovej ujmy zaplatila odškodné vo výške 924 eur mesačne za obdobie medzi 31. marcom
         2008 a vyhlásením tohto rozsudku,

      –        zaviazal Komisiu, aby mu ako náhradu nemajetkovej ujmy zaplatila sumu 10 000 eur,
      –        nariadil EPSO prijať nové rozhodnutie nahrádzajúce rozhodnutie z 19. novembra 2007.
      20      Vo svojej duplike Komisia opätovne navrhla, aby Súd pre verejnú službu:

      –        zamietol žalobu žalobcu,
      –        zaviazal žalobcu na náhradu trov konania.
      21      Podľa článku 48 ods. 2 rokovacieho poriadku Súd pre verejnú službu so súhlasom účastníkov konania rozhodol, že vo veci bude
         rozhodovať bez nariadenia pojednávania.

       Právny stav
      A –  O návrhu na zrušenie
      1.     Úvodné pripomienky k predmetu návrhu na zrušenie
      22      Treba pripomenúť, že podľa judikatúry, pokiaľ uchádzač vo výberovom konaní požiada o preskúmanie rozhodnutia výberovej komisie,
         práve rozhodnutie prijaté výberovou komisiou po preskúmaní situácie uchádzača predstavuje akt, ktorý mu spôsobuje ujmu (rozsudok
         Súdu prvého stupňa z 13. decembra 2006, Heus/Komisia, T‑173/05, Zb. VS s. I‑A‑2‑329, II‑A‑2‑1695, bod 19). Preto rozhodnutie
         z 23. januára 2008 prijaté v nadväznosti na žiadosť o preskúmanie podanú žalobcom 22. novembra 2007 nahradilo pôvodné rozhodnutie
         výberovej komisie z 19. novembra 2007 a predstavuje akt spôsobujúci ujmu (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).

      23      Z údajov v spise okrem toho vyplýva, že žalobca po tom, ako mu bolo doručené napadnuté rozhodnutie, 25. januára 2008 zaslal
         EPSO – ktorý bol podľa oznámenia o výberovom konaní adresátom nielen žiadostí o preskúmanie, ale aj sťažností podaných uchádzačmi
         na základe článku 90 ods. 2 služobného poriadku – e‑mail, v ktorom napádal dôvodnosť tohto rozhodnutia, pričom najmä zdôrazňoval,
         že bolo prijaté v rozpore s určitými predpismi upravujúcimi prácu výberových komisií. Vzhľadom na predmet e‑mailu a so zreteľom
         na skutočnosť, že rozhodnutie EPSO postúpiť tento e‑mail predsedovi výberovej komisie, aby naň odpovedal, nemôže mať vplyv
         na spôsob, ako ho má Súd pre verejnú službu kvalifikovať, predmetný e-mail musí byť považovaný za sťažnosť v zmysle článku 90
         ods. 2 služobného poriadku, ktorá bola výslovne zamietnutá rozhodnutím z 31. marca 2008. Pritom už bolo rozhodnuté, že účinok
         návrhov na zrušenie formálne smerujúcich proti rozhodnutiu o zamietnutí sťažnosti je v prípade, že toto rozhodnutie nemá samostatný
         obsah, ten, že Súdu pre verejnú službu sa predloží akt, proti ktorému bola podaná sťažnosť (pozri v tomto zmysle rozsudok
         Súdneho dvora zo 17. januára 1989, Vainker/Parlament, 293/87, Zb. s. 23, bod 8; pozri tiež rozsudok Súdu pre verejnú službu
         z 9. júla 2009, Hoppenbrouwers/Komisia, F‑104/07, Zb. VS s. I‑A‑1‑259 a II‑A‑1‑1399, bod 31). Za týchto okolností, keďže rozhodnutie
         z 31. marca 2008 nemá samostatný obsah, netreba rozhodovať o návrhoch smerujúcich k zrušeniu uvedeného rozhodnutia.

      2.     O návrhoch smerujúcich k zrušeniu napadnutého rozhodnutia
      a)     O prípustnosti
      24      Komisia uvádza, že napadnuté rozhodnutie malo byť predmetom žaloby v lehote, ktorá uplynula tri mesiace a desať dní po oznámení
         uvedeného rozhodnutia, teda najneskôr 3. mája 2008. Táto žaloba však bola podaná až 19. mája 2008. Podľa názoru Komisie teda
         musí byť odmietnutá ako neprípustná.

      25      V tejto súvislosti podľa ustálenej judikatúry opravný prostriedok proti rozhodnutiu výberovej komisie zvyčajne spočíva v priamom
         predložení veci súdu Spoločenstva. Ak sa však dotknutá osoba rozhodne, tak ako žalobca v tejto veci, najskôr sa s administratívnou
         sťažnosťou obrátiť na administratívu, bude prípustnosť neskôr podanej žaloby závisieť od toho, či dotknutá osoba dodrží všetky
         procesné požiadavky, ktoré sa viažu k predchádzajúcej sťažnosti (uznesenie Súdu prvého stupňa z 25. novembra 2005, Pérez-Díaz/Komisia,
         T‑41/04, Zb. VS s. I‑A‑373, II‑1697, bod 32).

      26      Keďže sa žalobca v prejednávanej veci rozhodol podať sťažnosť proti napadnutému rozhodnutiu, bol podľa ustanovení článku 90
         ods. 2 služobného poriadku povinný podať sťažnosť v lehote troch mesiacov od oznámenia uvedeného rozhodnutia. Z údajov v spise
         vyplýva, že dotknutá osoba konala v súlade s týmto predpisom, pretože sťažnosť bola EPSO doručená 25. januára 2008, teda dva
         dni po oznámení napadnutého rozhodnutia, ku ktorému došlo 23. januára 2008.

      27      Okrem toho, keďže podľa znenia článku 91 ods. 3 služobného poriadku musia byť žaloby uvedené v tomto článku podané v lehote
         troch mesiacov odo dňa oznámenia rozhodnutia prijatého v reakcii na sťažnosť, pričom táto lehota je podľa článku 100 ods. 3
         rokovacieho poriadku predĺžená o 10‑dňovú lehotu zohľadňujúcu vzdialenosť, je nesporné, že žalobca 19. mája 2008, teda v lehote
         troch mesiacov a desiatich dní, túto žalobu Súdu pre verejnú službu predložil. Za týchto okolností Komisia nemôže tvrdiť,
         že žaloba bola podaná oneskorene.

      b)     O veci samej
      28      Na podporu svojej žaloby uviedol žalobca pôvodne šesť žalobných dôvodov založených po prvé na porušení článku 3 piateho odseku
         prílohy III služobného poriadku, po druhé na porušení požiadavky spravodlivého procesu, po tretie na porušení zásad upravujúcich
         hodnotenie, po štvrté na porušení článku 90 ods. 2 služobného poriadku, po piate na existencii zneužitia právomoci a porušení
         zásady riadnej správy vecí verejných, po šieste na porušení zásady právnej istoty.

      29      Vo svojej replike však žalobca Súd pre verejnú službu informoval, že berie späť žalobné dôvody založené na porušení požiadavky
         spravodlivého procesu, porušení zásad upravujúcich hodnotenie, ako aj porušení zásady právnej istoty.

      30      Treba skúmať žalobný dôvod založený na porušení článku 3 piateho odseku prílohy III služobného poriadku.

       Tvrdenia účastníkov konania
      31      Žalobca pripomína, že podľa znenia článku 3 piateho odseku prílohy III služobného poriadku, „ak sa výberová Komisia skladá
         z viac ako štyroch členov, musia byť obe pohlavia zastúpené aspoň dvoma členmi“. Podľa žalobcu bolo toto ustanovenie v prejednávanej
         veci porušené, keďže vo výberovej komisii, ktorá bola zložená z viac než štyroch členov, bola počas jeho ústnej skúšky iba
         jedna členka ženského pohlavia.

      32      Na obranu Komisia namietla neprípustnosť žalobného dôvodu na základe toho, čo bolo uvedené v rámci konania pred podaním žaloby,
         a ďalej dodatočne zdôraznila, že článok 3 piaty odsek prílohy III služobného poriadku nebol v prejednávanej veci uplatniteľný,
         keďže výberová komisia sa skladala iba zo štyroch riadnych členov a štyroch náhradníkov. V každom prípade, ak by aj výberová
         komisia mala spĺňať toto ustanovenie, Komisia uvádza, že článok 3 piaty odsek prílohy III služobného poriadku, ktorý nerozlišuje
         medzi riadnymi členmi a náhradníkmi, by bol dodržaný, pretože vo výberovej komisii boli dve členky ženského pohlavia.

      33      Pokiaľ ide o prípustnosť žalobného dôvodu, žalobca odpovedá, že pravidlo zhody medzi sťažnosťou a žalobou sa neuplatňuje v oblasti
         výberového konania a že v každom prípade žalobný dôvod založený na porušení pravidla parity v rámci výberovej komisie je žalobným
         dôvodom verejného poriadku, ktorého sa možno dovolávať po prvý raz pred súdom. V súvislosti s podstatou veci dotknutá osoba
         uvádza, že na overenie rešpektovania požiadavky stanovenej v článku 3 piatom odseku prílohy III služobného poriadku, ktorej
         cieľom je brániť akejkoľvek diskriminácii, treba brať do úvahy iba riadnych členov, ktorí nie sú náhradníkmi, alebo aspoň
         členov, ktorí sú prítomní na ústnej skúške.

       Posúdenie Súdom pre verejnú službu
      –       O prípustnosti žalobného dôvodu
      34      Ako rozhodol Súd pre verejnú službu v rozsudku z 1. júla 2010, Mandt/Parlament (F‑45/07, body 119 a 120), pravidlo zhody medzi
         sťažnosťou a žalobou je porušené iba vtedy, ak žaloba v súdnom konaní mení predmet sťažnosti alebo jej dôvod, pričom pojem
         „dôvod“ sa musí vykladať extenzívne. Podľa takéhoto výkladu a v prípade návrhov na zrušenie treba pod „dôvodom sporu“ rozumieť
         spochybnenie vnútornej zákonnosti napadnutého aktu žalobcom, alebo alternatívne, spochybnenie jeho vonkajšej zákonnosti. V dôsledku
         toho a s výhradou námietok nezákonnosti a žalobných dôvodov verejného poriadku dochádza k zmene dôvodu sporu, a teda k porušeniu
         pravidla zhody, iba v prípade, ak žalobca, ktorý vo svojej sťažnosti spochybňuje iba formálnu platnosť aktu, ktorý mu spôsobuje
         ujmu, vrátane jeho procesných aspektov, vznesie v žalobe vecné žalobné dôvody, alebo naopak, ak žalobca po tom, ako vo svojej
         sťažnosti spochybňoval iba materiálnu zákonnosť aktu, ktorý mu spôsobuje ujmu, podá žalobu obsahujúcu žalobné dôvody týkajúce
         sa formálnej platnosti tohto aktu.

      35      V prejednávanej veci, hoci je pravda, že žalobný dôvod založený na porušení článku 3 piateho odseku prílohy III služobného
         poriadku sa v sťažnosti ani implicitne neuvádza, žalobca napriek tomu v sťažnosti spochybnil vonkajšiu zákonnosť napadnutého
         rozhodnutia, pričom najmä tvrdil, že jeho kópiu písomnej skúšky c) neopravil skúšajúci hovoriaci maďarským jazykom, dôsledkom
         čoho je podľa jeho názoru nezákonnosť celého konania, a že napadnuté rozhodnutie bolo nedostatočne odôvodnené vzhľadom na
         pripomienky formulované v listoch z 22. novembra 2007 a zo 7. januára 2008. Za týchto okolností je uvedený žalobný dôvod,
         ktorý patrí pod rovnaký právny dôvod ako niektoré z dôvodov uvedených v sťažnosti, prípustný.

      –       O dôvodnosti žalobného dôvodu
      36      Po prvé treba skúmať, či sa výberová komisia, ktorá posudzovala výkony žalobcu, skladala «z viac ako štyroch členov“ v zmysle
         ustanovení článku 3 piateho odseku prílohy III služobného poriadku, s cieľom určiť, či bola v tomto prípade výberová komisia
         povinná rešpektovať uvedené ustanovenia.

      37      V tejto súvislosti treba výraz „členovia [výberovej komisie]“ uvedený v článku 3 piatom odseku prílohy III služobného poriadku
         chápať vzhľadom na jeho všeobecnosť ako výraz označujúci všetkých členov výberovej komisie vrátane predsedu, nielen členov
         uvedenej výberovej komisie, ktorí postavenie predsedu nemajú. Z toho vyplýva, že výberové komisie výberových konaní zložené,
         ako v prejednávanom prípade, aspoň z piatich členov vrátane predsedu patria do pôsobnosti uvedeného ustanovenia.

      38      Po druhé treba skúmať, či výberová komisia spĺňala pravidlo stanovené v článku 3 piatom odseku prílohy III služobného poriadku,
         a to „obe pohlavia zastúpené aspoň dvoma členmi“, čo predpokladá najprv určiť, či má byť dodržiavanie pravidla overené pri
         vytváraní výberovej komisie, tak ako vyplýva zo zoznamu uverejneného inštitúciou alebo inštitúciami organizujúcimi výberové
         konanie, alebo pri skutočnom vykonávaní skúšok, a ďalej to, či treba zohľadniť iba riadnych členov komisie, alebo aj náhradníkov.

      39      Pokiaľ ide o otázku, či má byť dodržiavanie pravidla stanoveného v článku 3 piatom odseku prílohy III služobného poriadku
         overené pri uverejnení zoznamu členov výberovej komisie alebo pri vykonávaní ústnych skúšok, Súd pre verejnú službu zastáva
         názor, že uvedené ustanovenia treba vykladať tak, že označujú členov výberovej komisie, tak ako figurujú na uverejnenom zozname.
         Pokiaľ by sa uvedené pravidlo malo počas skúšok dodržiavať, vyplývali by z neho pre administratívu poverenú organizovaním
         výberového konania značné praktické ťažkosti vzhľadom na to, že opačný výklad by ju zaťažoval príliš náročnou požiadavkou
         v oblasti zabezpečenia personálu, a to tým viac, že podľa článku 3 druhého odseku tej istej prílohy III služobného poriadku
         sa majú výberové komisie skladať zároveň z členov vymenovaných menovacím orgánom a členov vymenovaných výborom alebo výbormi
         zamestnancov.

      40      V súvislosti s otázkou, či treba na účely overenia dodržiavania článku 3 piateho odseku prílohy III služobného poriadku zohľadňovať
         iba riadnych členov výberovej komisie, alebo aj náhradníkov, treba na úvod pripomenúť, že judikatúra pripúšťa, aby administratíva,
         ktorá pristupuje k vytvoreniu výberovej komisie, mohla legálne, aj keď sa táto možnosť výslovne neuvádza v služobnom poriadku,
         určiť nielen riadnych členov, ale aj náhradníkov. Záujmom vymenovania náhradníkov do výberovej komisie je, aby v prípade nemožnosti
         výkonu funkcie riadnymi členmi mohli byť nahradení a výberová komisia mohla dokončiť svoju prácu v primeranej lehote, zachovávajúc
         si zároveň stále zloženie počas všetkých ústnych skúšok (rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. marca 2008, Giannini/Komisia, T‑100/04,
         Zb. VS s. I‑A‑2‑9 a II‑A‑2‑37, bod 207).

      41      Na účel overenia dodržania pravidla stanoveného článkom 3 piatym odsekom prílohy III služobného poriadku však v zásade treba
         zohľadniť iba riadnych členov výberovej komisie, pretože práve oni majú obvykle úlohu zúčastniť sa na skutočnom priebehu skúšok.

      42      Okrem toho, ak by sa mal článok 3 piaty odsek prílohy III vykladať tak, že pri posúdení súladu zloženia výberovej komisie
         ukladá povinnosť zohľadniť všetkých členov komisie bez ohľadu na to, či sú riadni členovia alebo náhradníci, takýto výklad
         by toto ustanovenie zbavil veľkej časti jeho významu. Požiadavku, aby výberová komisia zložená z viac než štyroch členov zahŕňala
         aspoň dvoch členov každého pohlavia, normotvorca stanovil s cieľom, aby sa zloženie výberových komisií priblížilo vyváženému
         zastúpeniu oboch pohlaví. Takýto cieľ by nebol dosiahnutý, ak by postačovalo, aby vo výberovej komisii zloženej aspoň z ôsmich
         členov vrátane náhradníkov bolo jedno alebo druhé pohlavie zastúpené iba dvoma náhradníkmi.

      43      Z toho vyplýva, že výberovú komisiu, ktorá sa pri uverejnení zoznamu jej členov skladá z viac než štyroch riadnych členov,
         možno považovať za komisiu, ktorá spĺňa požiadavku článku 3 piateho odseku prílohy III služobného poriadku, iba pod podmienkou,
         že počet jej riadnych členov zahŕňa aspoň dvoch členov každého pohlavia.

      44      Požiadavka, podľa ktorej treba v štádiu uverejnenia zoznamu členov výberovej komisie zohľadňovať iba jej riadnych členov,
         sa však v osobitnom prípade môže zmierniť, ak napriek vytvoreniu výberovej komisie, ktorá v tomto štádiu nespĺňa pravidlo
         stanovené článkom 3 piatym odsekom prílohy III služobného poriadku, tak ako je vyložené v predchádzajúcom bode, zloženie výberovej
         komisie počas skutočného konania skúšok napriek tomu zodpovedá tomuto pravidlu. V takom prípade sa totiž cieľ, ktorý sleduje
         článok 3 piaty odsek prílohy III služobného poriadku, a to zabezpečiť, aby výkony uchádzačov výberového konania posudzovala
         výberová komisia, v ktorej je zabezpečené vyvážené zastúpenie žien a mužov, ukazuje ako úplne splnený.

      45      V prejednávanej veci, hoci EPSO v liste z 23. augusta 2006 vyzval inštitúcie, ako aj výbory zamestnancov na predloženie mien
         osôb, ktoré by mohli tvoriť výberovú komisiu, a pripomenul im najmä, že výberová komisia s viac než štyrmi členmi musí nevyhnutne
         zahŕňať aspoň dve osoby každého pohlavia, doklady zo spisu preukazujú, že krátko pred vykonaním ústnych skúšok EPSO na svojej
         internetovej stránke uverejnil zoznam členov – riadnych a náhradníkov – verejného výberového konania EPSO/AD/56/06, z ktorého
         vyplýva, že výberová komisia sa skladala z predsedu, riadneho člena komisie mužského pohlavia, a zo štyroch riadnych členov
         komisie rovnako mužského pohlavia, ale žiadnej osoby ženského pohlavia, čo bolo v rozpore s článkom 3 piatym odsekom prílohy
         III služobného poriadku.

      46      Je pravda, že v zozname, ktorý uverejnil EPSO, bola uvedená aj predsedníčka a členka, obe náhradníčky ženského pohlavia, a že
         táto náhradníčka zasadala v komisii počas ústnej skúšky žalobcu.

      47      Takáto skutočnosť však nemôže dokázať, že výberová komisia splnila ustanovenia článku 3 piateho odseku prílohy III služobného
         poriadku, keďže nie je ani preukázané, ani sa neuvádza, že predsedníčka, náhradníčka ženského pohlavia, bola popri členke,
         náhradníčke ženského pohlavia, skutočne súčasťou stáleho zloženia výberovej komisie, ktorá pri vykonávaní skúšok skúmala schopnosti
         uchádzačov.

      48      Treba teda prijať záver, že zloženie výberovej komisie výberového konania v prejednávanej veci nezodpovedalo ustanoveniam
         článku 3 piateho odseku prílohy III služobného poriadku.

      49      Keďže nie je preukázané, že pri neexistencii takejto nesprávnosti by napadnuté rozhodnutie malo rovnaký obsah, vyplýva z toho,
         že napadnuté rozhodnutie musí byť zrušené bez toho, aby bolo potrebné skúmať iné žalobné dôvody.

      B –  O návrhu smerujúcom k tomu, aby Súd pre verejnú službu nariadil EPSO prijať nové rozhodnutie nahrádzajúce rozhodnutie z 19. novembra
            2007
      50      Podľa ustálenej judikatúry súdu Únie neprislúcha, aby v rámci preskúmania zákonnosti založenej na článku 91 služobného poriadku
         adresoval pokyny administratíve (rozsudok Súdu prvého stupňa z 2. marca 2004, Di Marzio/Komisia, T‑14/03, Zb. VS s. I‑A‑43,
         II‑167, bod 63). Uvedený návrh treba preto odmietnuť ako neprípustný.

      C –  O návrhu na náhradu škody
      1.     Tvrdenia účastníkov konania
      51      Žalobca žiada náhradu tak majetkovej, ako aj nemajetkovej ujmy, ktoré, ako tvrdí, utrpel v dôsledku napadnutého rozhodnutia.
         Spresňuje, že jeho majetková ujma predstavuje rozdiel medzi platom úradníka triedy AD 5 stupňa 2 a odmenou, ktorú poberá teraz,
         ako aj zbavenie práva na sociálne zabezpečenie a dôchodok od Európskej únie.

      52      Komisia navrhuje uvedený žalobný návrh zamietnuť.

      2.     Posúdenie Súdom pre verejnú službu
      53      Podľa ustálenej judikatúry predpokladá vznik zodpovednosti administratívy splnenie súhrnu podmienok, pokiaľ ide o protiprávnosť
         konania vytýkaného inštitúciám, skutočnú škodu a existenciu príčinnej súvislosti medzi konaním a uvádzanou škodou (rozsudky
         Súdneho dvora z 1. júna 1994, Komisia/Brazzelli Lualdi a i., C‑136/92 P, Zb. s. I‑1981, bod 42, a z 21. februára 2008, Komisia/Girardot,
         C‑348/06 P, Zb. s. I‑833, bod 52). Tieto tri podmienky sú kumulatívne. Neexistencia jednej z nich postačuje na zamietnutie
         návrhu na náhradu škody.

      54      Pokiaľ ide o príčinnú súvislosť, v zásade je potrebné, aby žalobca predložil dôkaz o priamej a určitej príčinnej súvislosti
         medzi pochybením, ktorého sa dopustila inštitúcia, a uvádzanou škodou (rozsudok Súdu prvého stupňa z 28. septembra 1999, Hautem/EIB,
         T‑140/97, Zb. VS s. I‑A‑171, II‑897, bod 85).

      55      Miera istoty príčinnej súvislosti vyžadovaná judikatúrou je však dosiahnutá, ak nezákonnosť, ktorej sa dopustila inštitúcia
         Únie, s určitosťou zbavila osobu nie nevyhnutne samotného prijatia, o ktorom dotknutá osoba nemôže nikdy preukázať, že naň
         mala právo, ale veľkej šance byť prijatý ako úradník alebo zamestnanec, pričom to má pre dotknutú osobu dôsledok, ktorý spočíva
         v majetkovej ujme predstavujúcej stratu príjmu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 5. októbra 2004, Sanders a i./Komisia, T‑45/01,
         Zb. s. II‑3315, bod 150; rozsudok Súdu pre verejnú službu z 22. októbra 2008, Tzirani/Komisia, F‑46/07, Zb. VS s. I‑A‑1‑323
         a II‑A‑1‑1773, bod 218).

      56      Pokiaľ ide o majetkovú ujmu, žalobca žiada náhradu majetkovej ujmy vyplývajúcej jednak z utrpenej straty príjmu, v danom prípade
         rozdiel medzi platom úradníka triedy AD 5 stupňa 2 a odmenou, ktorú poberá teraz, jednak zo zbavenia práv na sociálne zabezpečenie
         a dôchodok spojených s postavením úradníka. V prejednávanej veci však nie je preukázané, že pri neexistencii nesprávnosti,
         ku ktorej došlo pri zložení výberovej komisie, by žalobca bol prijatý ako úradník, alebo že by mal aspoň veľkú šancu byť prijatý.
         Keďže podmienka týkajúca sa existencie príčinnej súvislosti medzi pochybením administratívy a uvádzanou škodu nie je splnená,
         návrhy smerujúce k náhrade majetkovej ujmy musia byť v dôsledku toho zamietnuté. V každom prípade prislúcha administratíve,
         od ktorej pochádza zrušený akt, aby prijala opatrenia na vykonanie tohto rozsudku, a najmä aby pri dodržaní zásad uplatniteľnej
         európskej právnej úpravy prijala akýkoľvek akt spravodlivo kompenzujúci nevýhody, ktoré pre žalobcu vyplynuli zo zrušeného
         aktu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. septembra 2005, Casini/Komisia, T‑132/03, Zb. VS s. I‑A‑253,
         II‑1169, bod 98).

      57      Pokiaľ ide o nemajetkovú ujmu, treba poznamenať, že žalobca nepreukázal, že utrpel nemajetkovú ujmu oddeliteľnú od nezákonnosti,
         ktorá odôvodňovala zrušenie napadnutého rozhodnutia a ktorú by nebolo možné nahradiť týmto zrušením (pozri v tomto zmysle
         rozsudok Súdu prvého stupňa z 19. novembra 2008, Michail/Komisia, T‑49/08 P, Zb. VS s. I‑B-1-121 a II‑B-1-739, bod 88).

      58      Z uvedeného vyplýva, že návrh na náhradu škody musí byť zamietnutý.

       O trovách
      59      Podľa článku 87 ods. 1 rokovacieho poriadku, s výhradou iných ustanovení kapitoly týkajúcej sa trov konania, je účastník konania,
         ktorý vo veci nemal úspech, povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Podľa odseku 2 toho istého
         článku môže Súd pre verejnú službu, ak si to vyžaduje spravodlivé zaobchádzanie, rozhodnúť, že účastník konania, ktorý vo
         veci nemal úspech, je povinný nahradiť iba časť trov konania, prípadne že nie je povinný nahradiť trovy konania vôbec.

      60      Z uvedených dôvodov vyplýva, že Komisia je účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech v prevažnej miere. Okrem toho žalobca
         vo svojich návrhoch vyslovene navrhol, aby bola Komisia povinná nahradiť trovy konania. Keďže okolnosti prejednávanej veci
         neodôvodňujú uplatnenie ustanovení článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku, je opodstatnené zaviazať Komisiu na náhradu trov
         konania.

      Z týchto dôvodov
      SÚD PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Rozhodnutie z 23. januára 2008, ktorým výberová komisia výberového konania EPSO/AD/56/06 zamietla žiadosť, ktorú podal pán
            Bartha a ktorá smeruje k preskúmaniu rozhodnutia uvedenej výberovej komisie o zamietnutí jeho kandidatúry, sa zrušuje.
      2.      V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
      3.      Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

               Gervasoni

               Kreppel

               Tagaras

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 23. novembra 2010.

               Tajomníčka

                     Predseda komory

               W. Hakenberg

                     S. Gervasoni

         Znenie tohto rozhodnutia, ako aj znenia v ňom citovaných rozhodnutí súdnych orgánov Európskej únie sú k dispozícii na internetovej
            stránke www.curia.europa.eu

      * Jazyk konania: maďarčina.


title: Rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 18. júna 2010. # Luxemburské veľkovojvodstvo proti Európskej komisii. # ESF - Pozastavenie finančnej pomoci - Boj proti diskrimináciám a nerovnostiam vo vzťahu k trhu práce - Závažné nedostatky v systémoch riadenia alebo kontroly, ktoré môžu viesť k systematickým nezrovnalostiam- Článok 39 ods. 2 písm. c) nariadenia (ES) č. 1260/1999 - Legitímna dôvera. # Vec T-549/08.

text:
      Vec T‑549/08
      Luxemburské veľkovojvodstvo
      proti
      Európskej komisii
      „ESF – Pozastavenie finančnej pomoci – Boj proti diskriminácii a nerovnostiam vo vzťahu k trhu práce – Závažné nedostatky v systémoch riadenia alebo kontroly, ktoré môžu viesť k systematickým nezrovnalostiam – Článok 39 ods. 2 písm. c) nariadenia (ES) č. 1260/1999 – Legitímna dôvera“
      Abstrakt rozsudku
      1.      Hospodárska a sociálna súdržnosť – Štrukturálna pomoc – Financovanie Spoločenstvom – Povinnosť členských štátov zaviesť systémy
            riadenia a kontroly
      [Nariadenie Rady č. 1260/1999, článok 38 ods. 1, článok 39 ods. 2 písm. c) a článok 39 ods. 3; nariadenie Komisie č. 438/2001,
            článok 3 písm. a), článok 7 a článok 9 ods. 4]
      2.      Hospodárska a sociálna súdržnosť – Štrukturálna pomoc – Financovanie Spoločenstvom – Rozhodnutie o pozastavení pôvodne pridelenej
            pomoci
      (Nariadenie Rady č. 1260/1999)
      1.      Pravidlo, podľa ktorého môžu byť hradené z rozpočtu iba výdavky vynaložené vnútroštátnymi orgánmi v súlade s pravidlami Spoločenstva,
         je uplatniteľné aj na poskytnutie finančnej pomoci z Európskeho sociálneho fondu (ESF).

      V súlade s požiadavkou riadnej správy finančných prostriedkov, ktorá stojí v pozadí uplatňovania štrukturálnych fondov, a so
         zreteľom na povinnosti a právomoci, ktoré plynú vnútroštátnym orgánom pri tomto uplatňovaní, tak získava zásadný charakter
         povinnosť členských štátov zaviesť systémy riadenia a kontroly, ktoré zakotvuje článok 38 ods. 1 nariadenia č. 1260/1999 o všeobecných
         ustanoveniach o štrukturálnych fondoch a ktorých vykonávanie spresňujú články 2 až 8 nariadenia č. 438/2001. Na základe článku
         39 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1260/1999 Komisia pozastaví priebežné platby, ak po tom, ako uskutočnila potrebné overenia,
         dospela k záveru, že existujú závažné nedostatky v systémoch riadenia a kontroly, ktoré by mohli viesť k systematickým nezrovnalostiam.

      V tejto súvislosti, keďže riadiaci orgán a platobný orgán majú podľa právnej úpravy uplatniteľnej na pomoci financované z ESF‑u
         vykonávať kontroly rôznej povahy v rôznych štádiách, súčasný výkon funkcií, ktoré týmto orgánom prináležia, vyvoláva nezanedbateľné
         nebezpečenstvo zosúladenia, dokonca splynutia uvedených kontrol, a preto môže vyvolávať pochybnosti o ich dôveryhodnosti.
         Článok 9 ods. 4 nariadenia č. 438/2001 totiž síce nebráni tomu, aby riadiaci orgán a platobný orgán patrili tej istej organizácii,
         je však ešte potrebné, aby v dotknutom subjekte existovalo jasné pridelenie a primerané oddelenie funkcií, ako to stanovuje
         článok 3 písm. a) uvedeného nariadenia.

      Navyše tak v štádiu overení na prvej úrovni vykonaných riadiacim orgánom, ako aj v štádiu osvedčenia platobným orgánom, ktoré
         sú zárukami riadnej správy finančných prostriedkov, sa vnútroštátne orgány musia uistiť ex ante a vyčerpávajúcim spôsobom, že zamýšľané výdavky sú jednak reálne a jednak správne. Nestačí, že vnútroštátne orgány uskutočnia
         overenia ex post, po ktorých prípadne nasledujú úpravy financovania.

      Pokiaľ ide o podklady pre audit uvedené v článku 7 nariadenia č. 438/2001, obyčajný odkaz na kartotečnom lístku uchádzača,
         ktorý sa týka pomoci v rámci programu financovaného z ESF‑u, nemôže sám osebe poskytnúť všetky presné údaje, ktoré vyžaduje
         článok 7 ods. 2 a 3 uvedeného nariadenia.

      Komisia teda môže oprávnene dospieť k záveru, že existujú závažné nedostatky v systéme riadenia a kontroly, ktoré by mohli
         viesť k systematickým nezrovnalostiam, a preto pozastaviť priebežné platby pre predmetnú pomoc, ak v rámci programu financovaného
         z ESF‑u zistí spoločný výkon riadiacej funkcie a platobnej funkcie, neuskutočňovanie alebo nedostatočnosť overení na prvej
         úrovni, a pokiaľ ide o podklady pre audit, nezaznamenávanie a neuchovávanie všetkých presných údajov, ktoré vyžaduje článok
         7 ods. 2 a 3 nariadenia č. 438/2001, na vhodnej úrovni riadenia.

      (pozri body 45 – 47, 52, 54, 57 – 61)
      2.      Porušenia ochrany legitímnej dôvery sa nemôže dovolať osoba, ktorá zjavne porušila účinnú právnu úpravu.

      Zásada ochrany legitímnej dôvery nemôže brániť pozastaveniu pomoci Spoločenstva, keď zjavne neboli dodržané podmienky, ktoré
         sú stanovené na poskytnutie uvedenej pomoci. Pokiaľ existujú závažné nedostatky v systémoch riadenia a kontroly, ktoré môžu
         viesť k systematickým nezrovnalostiam, uvedené nezrovnalosti musia rovnako ako v prípade zjavného porušenia právnej úpravy
         Spoločenstva, na základe ktorého je schválené rozhodnutie o poskytnutí pomoci Spoločenstva, alebo ustanovení uvedených v rozhodnutí
         o poskytnutí byť kvalifikované ako zjavné porušenia účinnej právnej úpravy.

      Prípadná existencia nezrovnalostí, ktoré predtým neboli sledované alebo zistené, nemôže v žiadnom prípade založiť legitímnu
         dôveru. Komisii tiež nič nebráni po tom, ako zistila porušenia povinností pri osobitnej kontrole, vyvodiť finančné dôsledky.
         Vnútroštátne orgány, ktoré sú na prvom mieste zodpovedné za finančnú kontrolu pomoci, sa nemôžu zbaviť svojej zodpovednosti
         tým, že uvedú skutočnosť, že Komisia nezistila žiadnu nezrovnalosť pri predchádzajúcej kontrole. V každom prípade, audítorské
         správy vypracované službami Komisie v rámci zavádzania operácií financovaných štrukturálnymi fondmi nemôžu v zásade založiť
         legitímnu dôveru o tom, že systémy riadenia a kontroly, ktoré majú zaviesť členské štáty, sú v súlade s právom. Takéto správy
         sa vyhotovia vo všeobecnosti prostredníctvom prieskumu na základe reprezentatívnych, ale nie vyčerpávajúcich prvkov, ktoré
         sa týkajú pomoci a ohraničujú sa na zohľadnenie skúmanej situácie ku dňu uskutočnenia auditu. Okrem toho tieto správy odrážajú
         len odborný názor pracovníkov poverených výkonom kontrol na mieste, a nie Komisie, ktorá sa vyjadrí až neskôr po kontradiktórnom
         konaní, na ktorom sa intenzívne účastní dotknutý členský štát.

      (pozri body 73 – 77, 79)
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (ôsma komora)
      z 18. júna 2010 (*)

      „ESF – Pozastavenie finančnej pomoci – Boj proti diskriminácii a nerovnostiam vo vzťahu k trhu práce – Závažné nedostatky v systémoch riadenia alebo kontroly, ktoré môžu viesť k systematickým nezrovnalostiam– Článok 39 ods. 2 písm. c) nariadenia (ES) č. 1260/1999 – Legitímna dôvera“
      Vo veci T‑549/08,
      Luxemburské veľkovojvodstvo, v zastúpení: M. Fisch, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci P. Kinsch, advokát,

      žalobca,
      proti
      Európskej komisii, v zastúpení: A. Steiblytė a B. Conte, splnomocnené zástupkyne,

      žalovanej,
      ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2008) 5383 z 24. septembra 2008 o pozastavení priebežných platieb
         Európskeho sociálneho fondu (ESF) podľa jednotného programového dokumentu o štrukturálnych pomociach Spoločenstva patriacich
         do cieľa č. 3 Luxemburskému veľkovojvodstvu, ako aj rozhodnutia Komisie K(2008) 5730 zo 6. októbra 2008 o pozastavení priebežných
         platieb programovej iniciatívy Spoločenstva o boji proti diskrimináciám a nerovnostiam vo vzťahu k trhu práce (EQUAL) Luxemburskému
         veľkovojvodstvu,

      VŠEOBECNÝ SÚD (ôsma komora),
      v zložení: predsedníčka komory E. Martins Ribeiro, sudcovia S. Papasavvas a N. Wahl (spravodajca),
      tajomník: T. Weiler, referentka,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 4. marca 2010,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Právny rámec
      1        Článok 147 prvý odsek ES zveruje Komisii Európskych spoločenstiev riadenie Európskeho sociálneho fondu (FSE) založeného na
         základe článku 146 ES. ESF je v súlade s článkom 159 prvým odsekom ES jedným zo štrukturálnych fondov.

      2        Právny rámec upravujúci štrukturálne fondy, najmä ciele, organizáciu a fungovanie a vykonávanie pomoci, ako aj úlohu a právomoci
         Komisie a členských štátov v tejto oblasti je v zásade určený, pokiaľ ide o programové obdobie rokov 2000 – 2006, ktoré je
         relevantné v prejednávanej veci, nariadením Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych
         fondoch (Ú. v. ES L 161, s. 1; Mim. vyd. 14/001, s. 31).

      3        V súlade s článkom 9 písm. n) uvedeného nariadenia „riadiacim orgánom“ je každý verejnoprávny alebo súkromnoprávny orgán alebo
         subjekt na vnútroštátnej, regionálnej alebo miestnej úrovni určený členským štátom alebo členský štát, ak túto funkciu sám
         vykonáva, aby riadil pomoc na účely tohto nariadenia. Článok 9 písm. o) tohto nariadenie vymedzuje „platobný orgán“ ako „jeden
         alebo viac vnútroštátnych, regionálnych alebo miestnych orgánov či subjektov určených členskými štátmi na účely vypracovania
         a predkladania žiadostí o platby a prijímanie platieb od Komisie“.

      4        Článok 34 ods. 1 písm. f) nariadenia č. 1260/1999 stanovuje najmä, že riadiaci orgán je zodpovedný za správnosť činností financovaných
         v rámci pomoci, najmä zavedením vnútorných kontrolných opatrení, ktoré sú v súlade so zásadou riadnej správy finančných prostriedkov.

      5        Článok 38 nariadenia č. 1260/1999 stanovuje:

      „1.      Bez toho, aby bola dotknutá zodpovednosť Komisie za vykonávanie všeobecného rozpočtu Európskych spoločenstiev, členské štáty
         prevezmú zodpovednosť za finančnú kontrolu pomoci v prvom stupni. Medzi opatrenia, ktoré na tento účel prijmú, patria:

      a)      overenie toho, že boli zriadené riadiace a kontrolné mechanizmy a vykonávajú sa v praxi tak, že zabezpečujú, aby sa fondy
         spoločenstva využívali účinne a správne;

      b)      poskytnutie opisu týchto mechanizmov Komisii;
      c)      zabezpečovanie toho, že pomoc je riadená podľa všetkých platných pravidiel spoločenstva a že finančné prostriedky, ktoré dostali
         k dispozícii, sa používajú podľa zásad riadnej správy finančných prostriedkov;

      d)      overovanie toho, že vyhlásenia o výdavkoch predkladané Komisii sú správne a presné, a zabezpečovanie toho, že sú výsledkom
         účtovných systémov založených na overiteľných dokladoch;

      e)      predchádzanie, zisťovanie a náprava nezrovnalostí, ich oznamovanie Komisii v súlade s pravidlami a stále informovanie Komisie
         o pokroku v správnych a súdnych konaniach;

      f)      predloženie vyhlásenia vypracovaného osobou alebo útvarom, ktorých funkcia je nezávislá na určenom riadiacom orgáne, Komisii
         pri ukončení každej pomoci. Toto vyhlásenie zhrnie závery kontrol vykonaných v predchádzajúcich rokoch a posúdi platnosť žiadosti
         o preplatenie záverečnej bilancie a zákonnosť a súlad transakcií zahrnutých do záverečného overenia výdavkov s pravidlami.
         Ak to považujú za nevyhnutné, členské štáty môžu k tomuto overeniu pripojiť vlastné stanovisko;

      g)      spolupráca s Komisiou na zabezpečovaní toho, že sa fondy spoločenstva používajú v súlade so zásadami riadnej správy finančných
         prostriedkov;

      h)      spätné získanie všetkých čiastok stratených následkom zistených nezrovnalostí, a ak je to vhodné, uplatnenie úroku z omeškania.
      2.      Komisia sa v rámci svojej zodpovednosti za vykonávanie všeobecného rozpočtu Európskych spoločenstiev presvedčí, že členské
         štáty majú také hladko fungujúce systémy riadenia a kontroly, že fondy spoločenstva sú účinne a správne využívané.

      Na ten účel bez toho, aby boli dotknuté kontroly vykonávané členskými štátmi podľa vnútroštátnych zákonov, vykonávacích predpisov
         a správnych predpisov, úradníci alebo zamestnanci Komisie môžu v súlade s mechanizmami dohodnutými s členským štátom v rámci
         spolupráce opísanej v odseku 3 vykonávať kontroly na mieste, vrátane kontroly vzoriek, na činnostiach financovaných fondmi
         a na systémoch riadenia a kontroly, pričom ich oznámi najmenej jeden pracovný deň dopredu. Komisia podá oznámenie dotknutému
         členskému štátu, aby dostala všetku nevyhnutnú pomoc. Na takýchto kontrolách sa môžu zúčastniť úradníci alebo zamestnanci
         dotknutého členského štátu.

      Komisia môže dotknutý členský štát požiadať, aby vykonal pre overenie správnosti jednej alebo viacerých transakcií kontrolu
         na mieste. Na takýchto kontrolách sa môžu zúčastniť úradníci alebo zamestnanci Komisie.

      3.      Komisia a členské štáty spolupracujú na základe dvojstranných administratívnych dohôd na koordinácii plánov, metód a vykonávaní
         kontrol tak, aby maximálne zvýšili ich užitočnosť. Výsledky vykonaných kontrol si bezodkladne vymenia.

      Najmenej raz ročne a v každom prípade pred výročným preskúmaním uvedeným v článku 34 ods. 2 sú prešetrené a vyhodnotené:
      a)      výsledky kontrol vykonaných členským štátom a Komisiou;
      b)      všetky pripomienky vznesené inými kontrolnými subjektami alebo orgánmi štátu alebo spoločenstva;
      c)      finančné dôsledky zaznamenaných nezrovnalostí, opatrenia už urobené alebo dosiaľ požadované pre ich nápravu, a ak to je nevyhnutné,
         úpravy riadiacich a kontrolných systémov.

      4.      Po tomto prešetrení a vyhodnotení, bez toho, aby boli dotknuté opatrenia, ktoré má bezodkladne prijať členský štát podľa tohto
         článku a článku 39, môže Komisia vzniesť pripomienky, zvlášť pokiaľ ide o finančné dôsledky všetkých zistených nezrovnalostí.
         Tieto pripomienky sú určené členskému štátu a riadiacemu orgánu dotknutej pomoci. Ak je to nevyhnutné, sú k týmto pripomienkam
         pripojené požiadavky na opatrenia pre nápravu zistených nedostatkov v riadení a odstránení tých zistených nezrovnalostí, ktoré
         dosiaľ neboli odstránené. Členský štát dostane príležitosť vyjadriť sa k týmto pripomienkam.

      Ak po tom, čo členský štát vyjadril svoje pripomienky alebo neposkytol žiadne vyjadrenie, Komisia prijme závery, členský štát
         prijme do konca stanovenej lehoty nevyhnutné opatrenia, aby vyhovel požiadavkám Komisie a informuje o tom Komisiu.

      5.      Bez toho, aby bol dotknutý tento článok, môže Komisia po riadnom overení pozastaviť celú priebežnú platbu alebo jej časť,
         ak zistí, že dotknutý výdavok súvisí so závažnými nezrovnalosťami, ktoré neboli napravené, a že situácia vyžaduje bezprostredný
         zásah. Komisia o vykonanom zásahu a jeho dôvodoch informuje dotknutý členský štát. Ak ešte po piatich mesiacoch pretrvávajú
         dôvody pozastavenia, alebo dotknutý členský štát neoznámil Komisii opatrenia, ktoré prijal na odstránenie týchto závažných
         nezrovnalostí, použijú sa ustanovenia článku 39.

      6.      Pokiaľ sa v dvojstranných správnych dohodách nerozhodne inak, zodpovedné orgány po obdobie troch rokov potom, čo Komisia preplatí
         konečnú bilanciu každej pomoci, uchovajú k dispozícii pre Komisiu všetky podklady (buď originály alebo vo verziách, ktorých
         zhoda s originálom je riadne overená, na všeobecne používaných nosičoch dát), ktoré sa vzťahujú na výdavky a kontroly pomoci,
         ktorej sa to týka. Toto obdobie je prerušené buď v prípade súdneho konania, alebo na základe riadne odôvodnenej žiadosti Komisie.“

      6        Článok 39 nariadenia č. 1260/1999 nazvaný „Úpravy financovania“ je sformulovaný takto:

      „1.      Členské štáty ponesú v prvom stupni zodpovednosť za vyšetrovanie nezrovnalostí, pričom konajú na základe dôkazu o každej väčšej
         zmene ovplyvňujúcej povahu podmienok pre vykonávanie pomoci alebo jej kontroly a vykonajú žiaduce úpravy financovania.

      Členský štát vykoná úpravy financovania, ktoré sú žiaduce v spojitosti s jednotlivými alebo systematickými nezrovnalosťami.
         Tieto úpravy vykonané členským štátom spočívajú v zrušení celého príspevku spoločenstva alebo jeho časti. Fondy spoločenstva,
         ktoré sa týmto spôsobom uvoľnia, môžu byť členským štátom znovu použité na dotknutú pomoc v súlade s ustanoveniami prijatými
         podľa článku 53 ods. 2.

      2.      Ak po dokončení nevyhnutného overovania dôjde Komisia k záveru, že:
      …
      c)      existujú závažné nedostatky v systémoch riadenia alebo kontroly, ktoré by mohli viesť k systémovým nezrovnalosťami;
      Komisia pozastaví priebežné platby, ktorých sa to týka a s uvedením dôvodov požiada aby členský štát poskytol svoje vyjadrenie,
         a ak je to vhodné, v stanovenej lehote vykonal akékoľvek opravy.

      Ak členský štát vznesie námietky proti pripomienkam Komisie, Komisia ho pozve na vypočutie, pri ktorom obe strany v spolupráci
         založenej na partnerstve vyvinú úsilie dosiahnuť dohodu o pripomienkach a záveroch, ktoré z nich vyplynú.

      3.      Pokiaľ sa nedosiahne dohoda a členský štát nevykoná spomenuté opravy do uplynutia Komisiou stanovenej lehoty, Komisia môže,
         pri zohľadnení každého vyjadrenia členského štátu, rozhodnúť do troch mesiacov o tom, že:

      a)      zníži platbu na účet uvedenú v článku 32 ods. 2;
      alebo
      b)      vykoná požadované úpravy financovania tak, že zruší celý príspevok fondov na dotknutú pomoc alebo jeho časť.
      V súlade so zásadou proporcionality Komisia pri rozhodovaní o objeme úpravy zoberie do úvahy druh nezrovnalostí alebo zmeny
         a rozsah a finančné dôsledky nedostatkov zistených v systémoch riadenia alebo kontroly členských štátov.

      Ak nevydá Komisia rozhodnutie o postupe podľa písmena a) alebo b), pozastavenie priebežných platieb je okamžite ukončené.
      …“
      7        V súlade s článkom 3 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 438/2001 z 2. marca 2001, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na
         vykonávanie nariadenia Rady (ES) č. 1260/1999, pokiaľ ide o systémy riadenia a kontroly pre pomoc poskytovanú v rámci štrukturálnych
         fondov (Ú. v. ES L 63, s. 21; Mim. vyd. 14/001, s. 132), systémy riadenia a kontroly riadiaceho orgánu a platobného orgánu
         a sprostredkovateľských subjektov zabezpečia so zreteľom na proporcionalitu vo vzťahu k objemu poskytovanej pomoci presnú
         definíciu, jasné pridelenie a v rozsahu potrebnom na zabezpečenie riadnych finančných praktík primerané oddelenie funkcií
         v dotknutom subjekte.

      8        Článok 4 nariadenia č. 438/2001 stanovuje:

      „Systémy riadenia a kontroly zahŕňajú aj postupy na overovanie dodania spolufinancovaných výrobkov a služieb a taktiež reálnosti
         nárokovaných výdavkov a na zabezpečenie dodržania podmienok príslušného rozhodnutia Komisie na základe článku 28 nariadenia
         (ES) č. 1260/1999… a s uplatňovanými vnútroštátnymi predpismi a predpismi spoločenstva, najmä o uplatniteľnosti výdavkov určených
         na podporu zo štrukturálnych fondov v rámci príslušnej pomoci, pomoc pri verejnom obstarávaní, o štátnej pomoci (vrátane predpisov
         o kumulovaní pomoci), o ochrane životného prostredia a o rovnosti príležitostí.

      Tieto postupy si vyžadujú vedenie záznamov o overovaniach jednotlivých operácií na mieste. V záznamoch sa uvedú vykonané práce,
         výsledky overovaní a opatrenia prijaté vzhľadom na nezrovnalosti. Ak akékoľvek fyzické alebo administratívne overovania nie
         sú vyčerpávajúce, ale boli vykonané na vzorke operácií, v záznamoch sa identifikujú vybrané operácie a popísaná metóda náhodnej
         kontroly.“

      9        Podľa článku 7 nariadenia č. 438/2001:

      „1.      Systémy riadenia a kontroly členských štátov musia poskytovať dostatočné podklady pre audit.
      2.      Podklady pre audit sa považujú za vyhovujúce, ak umožnia:
      a)      overenie súladu súhrnných čiastok potvrdených Komisii so záznamami o jednotlivých výdavkoch a s podpornými dokumentmi uchovávanými
         na rôznych administratívnych úrovniach a taktiež u konečných príjemcov, a ak naposledy menovaní nie sú konečnými príjemcami
         prostriedkov, tak u subjektov alebo podnikov vykonávajúcich operácie; a

      b)      overenie pridelenia a prevodov disponibilných fondov spoločenstva a fondov členských štátov.
      Orientačný opis informačných požiadaviek na vypracovanie vyhovujúcich podkladov pre audit je uvedený v prílohe I.
      …“
      10      Článok 9 tohto nariadenia, ktorý upravuje osvedčenie výdavkov, je sformulovaný takto:

      „1.      Osvedčenia o výkazoch priebežných a konečných výdavkov uvedených v článku 32 ods. 3 a 4 nariadenia… č. 1260/1999 budú vypracované
         vo forme predpísanej v prílohe II osobou alebo oddelením v rámci platobného orgánu, ktorá je funkčne nezávislá od akýchkoľvek
         služieb schvaľujúcich žiadosti.

      2.      Pred osvedčením určitého výkazu výdavkov sa platobný orgán presvedčí o tom, či sú splnené nasledovné podmienky:
      a)      riadiaci orgán a sprostredkovateľské subjekty splnili požiadavky nariadenia… č. 1260/1999, najmä článku 38 ods. 1 písm. c)
         a e) a článku 32 ods. 3 a 4, a dodržali podmienky rozhodnutia Komisie v zmysle článku 28 tohto nariadenia;

      b)      výkaz výdavkov zahŕňa iba výdavky:
      i)      ktoré boli skutočne realizované v rámci obdobia pripadajúceho do úvahy stanoveného v rozhodnutí vo forme výdavkov konečných
         príjemcov v zmysle odsekov 1.2, 1.3 a 2 pravidla č. 1 prílohy k nariadeniu Komisie (ES) č. 1685/2000 [z 28. júla 2000, ktorým
         sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1260/1999 s ohľadom na uplatniteľnosť výdavkov pre činnosti
         spolufinancované štrukturálnymi fondmi (Ú. v. ES L 193, s. 39; Mim. vyd. 14/001 s. 122)], ktoré môžu byť doložené prijatými
         faktúrami alebo účtovnými dokladmi rovnocennej dôkaznej hodnoty;

      ii)      ktoré boli realizované v rámci operácií, ktoré boli vybrané na dotovanie v rámci zvláštnej pomoci v súlade s kritériami výberu
         a postupmi a v súlade s predpismi spoločenstva počas celého obdobia, kedy sa výdavky realizovali; a

      iii)      ak to bolo relevantné, z opatrení, na ktoré Komisia formálne schválila štátnu pomoc v plnom rozsahu.
      3.      Z dôvodu, aby dostatočnosť kontrolných systémov a revíznych záznamov mohla byť vždy zohľadnená ešte pred predložením výdavkov
         Komisii, riadiaci orgán zabezpečí, aby bol platobný orgán riadne informovaný o postupoch riadiaceho orgánu a sprostredkovateľských
         subjektov s cieľom:

      a)      overiť dodávku spolufinancovaných výrobkov a služieb, reálnosť nárokovaných výdavkov;
      b)      zabezpečiť dodržiavanie príslušných platných predpisov; a
      c)      uchovávať podklady pre audit.
      4.      Ak riadiaci orgán a platobný orgán sú ten istý subjekt alebo sú súčasťou toho istého subjektu, tak potom táto inštitúcia zabezpečí
         realizovanie postupov, ktoré umožňujú úroveň kontroly rovnocennú kontrole uvedenej v odsekoch 2 a 3.“

       Okolnosti predchádzajúce sporu
      11      Dňa 8. augusta 2000 Komisia prijala rozhodnutie K(2000) 1128 o schválení jednotného programového dokumentu o štrukturálnych
         pomociach Spoločenstva patriacich do cieľa č. 3 Luxemburskému veľkovojvodstvu (CCI 1999LU053DO001), ktoré stanovuje celkové
         náklady vo výške 93 578 900 eur a spolufinancovanie Spoločenstvom v maximálnej výške 39 452 700 eur. Toto rozhodnutie bolo
         naposledy zmenené a doplnené rozhodnutím K(2007) 4256 z 10. septembra 2007, ktoré znížilo celkové náklady na úroveň 83 289 224 eur
         a maximálnu sumu finančnej účasti ESF‑u na 35 576 935 eur.

      12      Dňa 22. marca 2001 Komisia prijala rozhodnutie K(2001) 42 o schválení programovej iniciatívy Spoločenstva o boji proti diskrimináciám
         a nerovnostiam vo vzťahu k trhu práce (EQUAL) Luxemburskému veľkovojvodstvu (CCI 2000LU050PC001), ktoré stanovuje celkové
         náklady vo výške 8 800 000 eur a účasť ESF‑u vo výške 4 400 000 eur. Toto rozhodnutie bolo naposledy zmenené a doplnené rozhodnutím
         K(2007) 3658 z 24. júla 2007, ktoré znížilo celkové náklady na úroveň 8 707 522 eur a účasť ESF‑u na 4 353 761 eur.

      13      Listom zo 7. februára 2002 luxemburské úrady zaslali podľa článku 5 nariadenia č. 438/2001 opis ich systémov riadenia a kontroly
         pre dve pomoci, ktoré uvádzajú rozhodnutia K(2000) 1128 a K(2001) 42 (ďalej len „predmetné pomoci“).

      14      Od 8. do 10. júla 2002 služby Komisie v súlade s článkom 38 ods. 2 nariadenia č. 1260/1999 na základe opisu zaslaného luxemburskými
         úradmi vykonali preventívny audit v rámci programového obdobia rokov 2000 – 2006 na to, aby vyhodnotili zavedenie systémov
         riadenia a kontroly.

      15      Listom z 22. augusta 2002 Komisia zaslala konečné znenie audítorskej správy luxemburským úradom. V tejto správe služby Komisie
         na základe teoretického opisu dospeli najmä k záveru, že systémy riadenia a kontroly zavedené Luxemburským veľkovojvodstvom
         poskytovali dostatočné záruky riadnej správy.

      16      V rámci audítorskej kontroly vykonanej 7. a 8. júla 2003 najmä s cieľom vypracovať opis konaní súvisiacich so závierkou programového
         obdobia rokov 1994 – 1999 služby Komisie tiež skúmali systémy vytvorené pre programové obdobie rokov 2000 – 2006.

      17      Listom zo 4. septembra 2003 bola luxemburským úradom zaslaná audítorská správa týkajúca sa tejto kontrolnej úlohy. V tejto
         audítorskej správe služby Komisie skonštatovali, že vo všeobecnosti boli uplatnené odporúčania, ktoré obsahovala predchádzajúca
         audítorská správa.

      18      Od 14. do 16. júna 2004 Komisia vykonala audit, ktorý sa zameral na systémy riadenia a kontroly programu EQUAL. Listom z 11. februára
         2005 Komisia zaslala audítorskú správu, ktorá sa týka tejto úlohy. Podľa nej zodpovedali tieto systémy kritériám upraveným
         právnymi normami s výnimkou kontrol nazvaných „5 %“, ktoré neboli zatiaľ uskutočnené.

      19      Od 11. do 13. júla 2007 služby Komisie vykonali viacero kontrol s cieľom potvrdiť na základe náhodne vybranej vzorky úroveň
         zabezpečenia systémov riadenia a kontroly zavedených v rámci predmetných pomocí. Listom z 29. novembra 2007 audítorská správa
         z tejto kontroly bola zaslaná luxemburským úradom (ďalej len „audítorská správa z 29. novembra 2007“). Táto správa zvýraznila
         materiálne nedostatky v systémoch riadenia a kontroly predmetných pomocí, ktoré sa týkajú oddelenia funkcií riadiaceho orgánu
         od funkcií platobného orgánu, overenia na prvej úrovni vykonávané riadiacim orgánom, osvedčovania vyhlásení o výdavkoch platobným
         úradom a podkladov pre audit.

      20      Listom zo 16. januára 2008 luxemburské úrady doručili svoje pripomienky k audítorskej správe z 29. novembra 2007.

      21      Listom z 29. januára 2008 Komisia pripomenula luxemburským úradom, že ich úlohou je preukázať riadnu správu predmetných pomocí
         najmä na základe zásady riadnej správy finančných prostriedkov a so zreteľom na riziká pre rozpočet Spoločenstva.

      22      Počas výročného zhromaždenia 29. februára 2008 Komisia upozornila luxemburské úrady na skutočnosť, že v prípade nesplnenia
         povinnosti preukázať riadnu správu predmetných pomocí by mohla prijať rozhodnutie o pozastavení priebežných platieb.

      23      Listom z 13. mája 2008 Komisia uviedla, že zotrváva na svojom stanovisku a odpovedala na tvrdenia, ktoré uviedli luxemburské
         úrady v liste zo 16. januára 2008. Uviedla, že žiadne z odporúčaní audítorskej správy z 29. novembra 2007 nemohlo byť „uzavreté“
         na základe predložených informácií. V súlade s článkom 39 ods. 2 nariadenia č. 1260/1999 Komisia vyzvala luxemburské úrady,
         aby jej v lehote dvoch mesiacov po doručení uvedeného listu oznámili svoje pripomienky, ako aj opis nápravných opatrení prijatých
         na zlepšenie fungovania systémov riadenia a kontroly pre predmetné pomoci a nevyhnutné úpravy financovania.

      24      Počas schôdze 20. mája 2008, na ktorej sa zúčastnili zástupcovia Luxemburskej všeobecnej finančnej inšpekcie a služieb Komisie,
         zástupcovia služieb Komisie opísali podrobne dôvody podporujúce ich stanovisko, pokiaľ ide o nedostatky systémov riadenia
         a kontroly. Luxemburské úrady uviedli, že zotrvávajú na svojom stanovisku uvedenom v liste zo 16. januára 2008. Počas schôdze,
         ktorá sa konala 17. júna 2008 medzi zástupcami luxemburského riadiaceho orgánu a službami Komisie, riadiaci orgán tiež zopakoval
         svoje stanovisko.

      25      Rozhodnutím K(2008) 5383 z 24. septembra 2008 o pozastavení priebežných platieb Európskeho sociálneho fondu (ESF) podľa jednotného
         programového dokumentu o štrukturálnych pomociach Spoločenstva patriacich do cieľa č. 3 Luxemburskému veľkovojvodstvu, ako
         aj rozhodnutím Komisie K(2008) 5730 zo 6. októbra 2008 o pozastavení priebežných platieb programovej iniciatívy EQUAL Luxemburskému
         veľkovojvodstvu (ďalej len spoločne „napadnuté rozhodnutia“) Komisia pozastavila priebežné platby z ESF‑u, ktoré sa týkajú
         predmetných pomocí. Dospela k záveru, že existujú závažné nedostatky v systémoch riadenia a kontroly, ktoré by mohli viesť
         k systematickým nezrovnalostiam v zmysle článku 39 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1260/1999, pokiaľ ide o uvedené pomoci.

       Konanie a návrhy účastníkov konania
      26      Podaním podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 16. decembra 2008 Luxemburské veľkovojvodstvo podalo túto žalobu.

      27      Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (ôsma komora) rozhodol o začatí ústnej časti konania.

      28      Prednesy a odpovede účastníkov konania na ústne otázky položené Všeobecným súdom boli vypočuté na pojednávaní 4. marca 2010.

      29      Luxemburské veľkovojvodstvo navrhuje, aby Všeobecný súd:

      –        zrušil napadnuté rozhodnutie,
      –        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
      30      Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:

      –        vyhlásil za neprípustnú žalobu v časti, v ktorej sa týka rozhodnutia K(2008) 5383,
      –        zamietol žalobu vo zvyšnej časti,
      –        zaviazal Luxemburské veľkovojvodstvo na náhradu trov konania.
       O prípustnosti
       Tvrdenia účastníkov konania
      31      Komisia sa domnieva, že táto žaloba bola podaná po uplynutí lehoty, a teda je neprípustná v časti, v ktorej smeruje proti
         rozhodnutiu K(2008) 5383. V súlade s článkom 230 piatym odsekom ES sa totiž žaloby o neplatnosť musia podať v lehote dvoch
         mesiacov od doručenia aktu žalobcovi. V prejednávanej veci však rozhodnutie K(2008) 5383 bolo doručené stálemu zástupcovi
         Luxemburského veľkovojvodstva pri Únii 25. septembra 2008. Táto žaloba teda bola podaná po uplynutí lehoty, pokiaľ ide o rozhodnutie
         K(2008) 5383.

      32      Luxemburské veľkovojvodstvo vo svojich písomných podaniach neuviedlo v tejto súvislosti žiadnu pripomienku. Počas pojednávania
         však v odpovedi na otázku, ktorú položil Všeobecný súd, uviedlo, že nespochybňuje to, že rozhodnutie K(2008) 5383 mu bolo
         doručené 25. septembra 2008, čo sa zaznamenalo do zápisnice z pojednávania.

       Posúdenie Všeobecným súdom
      33      Treba pripomenúť, že podľa článku 230 piateho odseku ES sa žaloba o neplatnosť musí podať v lehote dvoch mesiacov od doručenia
         napadnutého aktu žalobcovi. Podľa článku 102 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu sa k tejto lehote pripočíta paušálna
         10-dňová lehota zohľadňujúca vzdialenosť.

      34      Podľa ustálenej judikatúry táto lehota na podanie žaloby má povahu verejného poriadku a ani účastníci konania, ani súd na
         ňu nemajú vplyv, keďže táto lehota je stanovená preto, aby sa zaistila jasnosť a bezpečnosť právnych situácií a preto, aby
         sa vyhlo akejkoľvek diskriminácii alebo svojvoľnému zaobchádzaniu pri uplatňovaní spravodlivosti (rozsudky Súdneho dvora z 23. januára
         1997, Coen, C‑246/95, Zb. s. I‑403, bod 21, a Súdu prvého stupňa z 18. septembra 1997, Mutual Aid Administration Services/Komisia,
         T‑121/96 a T‑151/96, Zb. s. II‑1355, bod 38).

      35      V prejednávanej veci v súlade s článkom 101 ods. 1 písm. a) a b) a s článkom 101 ods. 2 rokovacieho poriadku lehota na podanie
         žaloby proti rozhodnutiu K(2008) 5383 začala plynúť od 26. septembra 2008, teda nasledujúci deň po doručení uvedeného rozhodnutia
         Luxemburskému veľkovojvodstvu.

      36      Lehota na podanie žaloby proti tomuto rozhodnutiu, ktorá sa skladá nielen z dvojmesačnej lehoty, ktorú zakotvuje článok 230
         piaty odsek ES, ale tiež z lehoty, ktorá zohľadňuje vzdialenosť, uvedenej v článku 102 ods. 2 rokovacieho poriadku, teda uplynula
         5. decembra 2008.

      37      Z toho vyplýva, že táto žaloba o neplatnosť v časti, v ktorej smeruje proti rozhodnutiu K(2008) 5383, ktorá bola podaná 16. decembra
         2008, bola podaná po uplynutí lehoty, a preto musí byť vyhlásená za neprípustnú. Naopak žaloba je prípustná v časti, v ktorej
         smeruje proti rozhodnutiu K(2008) 5730, keďže toto rozhodnutie bolo doručené Luxemburskému veľkovojvodstvu až 7. októbra 2008.

       O veci samej
      38      Na podporu svojej žaloby Luxemburské veľkovojvodstvo uvádza v podstate dva žalobné dôvody. Prvý žalobný dôvod je založený
         na porušení zásady legitímnej dôvery. Druhý žalobný dôvod vychádza z porušenia článku 39 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1260/1999,
         pretože Komisia pozastavila platby týkajúce sa predmetných pomocí, hoci pre to neboli splnené podmienky.

      39      Pokiaľ ide o otázku poradia, v ktorom treba skúmať žalobné dôvody uvedené Luxemburským veľkovojvodstvom, na ktorú majú účastníci
         konania rozdielny názor, javí sa ako vhodné skúmať žalobný dôvod založený na porušení článku 39 ods. 2 písm. c) nariadenia
         č. 1260/1999 pred žalobným dôvodom založeným na porušení zásady legitímnej dôvery.

       O žalobnom dôvode založenom na porušení článku 39 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1260/1999
       Tvrdenia účastníkov konania
      40      Luxemburské veľkovojvodstvo tvrdí, že Komisia porušila článok 39 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1260/1999, pretože pozastavila
         predmetné pomoci, hoci pre to neboli splnené podmienky, ktoré zakotvuje toto ustanovenie. Záver, podľa ktorého existujú závažné
         nedostatky, ktoré môžu viesť k systematickým nezrovnalostiam je zjavne nesprávny. Aj za predpokladu, že by sa mohli zistiť
         nezrovnalosti, mali by bezvýznamný a nesystematický charakter.

      41      Po prvé, pokiaľ ide o organizáciu riadiaceho orgánu a platobného orgánu, ani článok 3 nariadenia č. 438/2001, ani žiadne iné
         ustanovenie uvedeného nariadenia nebráni tej skutočnosti, že tieto obe právomoci a úlohy patria tej istej organizácii. Mimochodom,
         z tohto predpokladu vychádza článok 9 ods. 4 tohto nariadenia a nič nebráni spoločnému výkonu ich overení riadiacim orgánom
         a platobným orgánom. Tým, že vyžaduje takýto stupeň oddelenia funkcií, Komisia pochybila z právneho hľadiska. V odpovedi Luxemburské
         veľkovojvodstvo spresňuje, že ak jej aj pravda, že kontrolní pracovníci oboch orgánov vykonávajú kontrolu súčasne u rovnakého
         konečného príjemcu, nevyplýva z toho žiadne nebezpečenstvo úmyselnej spoluúčasti na porušovaní pravidiel medzi kontrolným
         pracovníkom a kontrolovaným subjektom so zreteľom na deontológiu luxemburskej verejnej služby.

      42      Po druhé, pokiaľ ide o overenia na prvej úrovni riadiacim orgánom a osvedčenia výdavkov platobným orgánom, Luxemburské veľkovojvodstvo
         tvrdí, že osvedčenie výdavkov vo forme stupňovitého konania, to znamená výber národným riadiacim orgánom vyhlásiť výdavky,
         v prípade ktorých existuje pochybnosť, ale ktorých právna kvalifikácia neuplatniteľnosti nie je ešte preukázaná v čase vyhlásenia,
         je v súlade s článkom 4 nariadenia č. 438/2001. Rovnako vylúčiť iba chybný prvok z výdavku nazvaného „čiastočne neuplatniteľného“
         a nie výdavok v celom rozsahu neporušuje toto ustanovenie. Toto ustanovenie totiž ponecháva vnútroštátnym orgánom mieru voľnej
         úvahy, pokiaľ ide o fungovanie ich systémov riadenia a kontroly, pod podmienkou, že tieto systémy stanovujú konania na účely
         overenia dodania spolufinancovaných výrobkov a služieb a reálnosť vyhlásených výdavkov a zabezpečia dodržiavanie podmienok
         vymedzených v príslušných rozhodnutiach Komisie. Ďalej podľa Luxemburského veľkovojvodstva pracovný dokument z 21. decembra
         2005 o správnych postupoch pri overovaní riadenia, ktoré vykonávajú členské štáty vo vzťahu k projektom, ktoré spolufinancujú
         štrukturálne fondy a kohézne fondy, na ktorý poukazuje Komisia na podporu svojho výkladu, nebol záväzný v čase uskutočňovania
         programov. Nakoniec so zreteľom na kontroly a posteriori, ktoré vykonali luxemburské úrady, sú chránené finančné záujmy Únie.

      43      Po tretie, Luxemburské veľkovojvodstvo sa domnieva, že zistenia uvedené v audítorskej správe z 29. novembra 2007 o podkladoch
         pre audit, ktoré sú uvedené v bodoch 30 až 32 napadnutých rozhodnutí a podľa ktorých spisové materiály, ktoré má riadiaci
         orgán sú neúplné a neobsahujú niektoré z prvkov, ktoré sú podstatné pre preukázanie uplatniteľnosti a správnosti výdavkov,
         sú nepresné. Tento bod už mimochodom uviedli luxemburské úrady vo svojich pripomienkach zo 16. januára 2008, v ktorých najmä
         zdôraznili, že bolo možné v plnej miere nájsť všetky informácie týkajúce sa podrobného rozpočtu a výsledkov, ktoré sa majú
         dosiahnuť, na kartotečnom lístku uchádzača, ktorý sa týka každého financovaného projektu. Nakoniec v duplike Luxemburské veľkovojvodstvo
         zdôrazňuje, že informácie, ktoré údajne chýbali, Komisia nikdy nežiadala od vnútroštátnych orgánov.

      44      Komisia spochybňuje všetky tvrdenia Luxemburského veľkovojvodstva. Zdôrazňuje, že v rozpore s tým, čo tvrdí, v prejednávanej
         veci nie sú vôbec sporné drobné nezrovnalosti, ale určitý počet závažných nedostatkov, ktoré sa týkajú organizácie, overovaní
         na prvom stupni riadiacim orgánom, osvedčenia vyhlásených výdavkov platobným orgánom a podkladu pre audit, ktoré sú kľúčovými
         prvkami systémov riadenia a kontroly, a každý z nich odôvodňuje pozastavenie priebežných platieb.

       Posúdenie Všeobecným súdom
      45      Na úvod je dôležité pripomenúť, že z judikatúry vyplýva, že pravidlo, podľa ktorého môžu byť hradené z rozpočtu Spoločenstva
         iba výdavky vynaložené vnútroštátnymi orgánmi v súlade s pravidlami Spoločenstva, je uplatniteľné aj na poskytnutie finančnej
         pomoci z ESF‑u (rozsudok Súdneho dvora z 15. septembra 2005, Írsko/Komisia, C‑199/03, Zb. s. I‑8027, bod 26).

      46      Na základe článku 39 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1260/1999 Komisia pozastaví priebežné platby, ak po tom, ako uskutočnila
         potrebné overenia, dospela k záveru, že existujú závažné nedostatky v systémoch riadenia a kontroly, ktoré by mohli viesť
         k systematickým nezrovnalostiam. Článok 39 ods. 3 tohto nariadenia uvádza, že Komisia môže prípadne následne vykonať požadované
         úpravy financovania tak, že zruší celý príspevok fondov na dotknutú pomoc alebo jeho časť.

      47      V súlade s požiadavkou riadnej správy finančných prostriedkov, ktorá stojí v pozadí uplatňovania štrukturálnych fondov, a so
         zreteľom na povinnosti a právomoci, ktoré plynú vnútroštátnym orgánom pri tomto uplatňovaní, povinnosť členských štátov zaviesť
         systémy riadenia a kontroly, ktoré zakotvuje článok 38 ods. 1 nariadenia č. 1260/1999 a ktorých vykonávanie spresňujú články
         2 až 8 nariadenia č. 438/2001, získava zásadný charakter.

      48      V prejednávanej veci treba určiť, či Komisia v súlade s právom pozastavila priebežné platby týkajúce sa programu EQUAL Luxemburskému
         veľkovojvodstvu so zreteľom na nedostatky, ktoré zistila a ktoré súvisia po prvé s organizáciou riadiaceho orgánu a platobného
         orgánu, po druhé s overeniami na prvej úrovni vykonanými riadiacim orgánom a osvedčením vyhlásených výdavkov platobným orgánom
         a po tretie s audítorským podkladom.

      49      Po prvé, pokiaľ ide o organizáciu riadiaceho orgánu a platobného orgánu, Komisia uvádza v bode 3.1.1.5 audítorskej správy
         z 29. novembra 2007, že „sa ukázalo, že osoby poverené výkonom overovaní stanovených článkom 4 [nariadenia č. 438/2001] a overovaní
         podľa článku 9 [uvedeného nariadenia] na účely osvedčenia výdavkov vykonávali tieto funkcie spoločne“.

      50      Z tohto zistenia Komisia v odôvodnení č. 18 rozhodnutia K(2008) 5730 vyvodila, že „organizácia riadiaceho orgánu a platobného
         orgánu [nemohla] byť považovaná za vhodnú a nezodpovedala požiadavkám, ktoré stanovuje článku 3 nariadenia č. 438/2001 (presná
         definícia, jasné pridelenie a primerané oddelenie funkcií; záruka, že funkcie budú vykonávané na dostatočnej úrovni)“. Luxemburské
         veľkovojvodstvo v podstate zdôrazňuje, že v rozpore s výkladom, ktorý zastáva Komisia, spoločný výkon kontrol riadiacim orgánom
         a platobným orgánom, ktoré sa týkajú pomoci, ktorá je predmetom rozhodnutia K(2008) 5730 (ďalej len „pomoc EQUAL“) a ktorý
         uskutočnili platobný a riadiaci orgán, nie je v rozpore s nariadením č. 438/2001.

      51      V tejto súvislosti je dôležité pripomenúť, že článok 3 písm. a) nariadenia č. 438/2001 stanovuje, že „systémy riadenia a kontroly
         riadiacich a platobných orgánov a sprostredkovateľských subjektov zabezpečia na zásade proporcionality vo vzťahu k objemu
         poskytovanej pomoci presnú definíciu, jasné pridelenie a v rozsahu potrebnom na zabezpečenie riadnej správy finančných prostriedkov
         primerané oddelenie funkcií v dotknutom subjekte“.

      52      Hoci platí to, čo tvrdí Luxemburské veľkovojvodstvo, že článok 9 ods. 4 tohto nariadenia nebráni tomu, aby riadiaci orgán
         a platobný orgán patrili tej istej organizácii, je však ešte potrebné, aby v dotknutom subjekte existovalo „jasné pridelenie“
         a „primerané oddelenie“ funkcií.

      53      V prejednávanej veci vyplýva jasne z odôvodnenia rozhodnutia K(2008) 5730 k tomuto bodu, že nie je to zistenie nezrovnalosti
         pri kontrolách vykonávaných uvedenými orgánmi, ale nedostatok dôveryhodnosti, ktoré zdôraznila Komisia. Podľa názoru Komisie
         totiž spoločný výkon riadiacej funkcie a platobnej funkcie vyvoláva pochybnosť o nestrannosti pracovníkov poverených kontrolami
         so zreteľom na blízkosť a „spoluúčasť“, ktoré vyplývajú z takéhoto spoločného výkonu. Najmä z odôvodnenia č. 17 rozhodnutia
         K(2008) 5730 vyplýva, že „overenia, ktoré stanovuje článok 4 nariadenia č. 438 /2001, a kontroly, ktoré stanovuje článok 9
         tohto nariadenia, nemôžu byť… uskutočňované spoločne, pretože existuje hrozba skreslenia úsudku orgánu povereného osvedčením
         žiadosti o zaplatenie“.

      54      S touto úvahou treba súhlasiť. Keďže riadiaci orgán a platobný orgán majú podľa právnej úpravy uplatniteľnej na pomoci financované
         z ESF‑u vykonávať kontroly rôznej povahy v rôznych štádiách, súčasný výkon funkcií, ktoré týmto orgánom prináležia, vyvoláva
         nezanedbateľné nebezpečenstvo zosúladenia, dokonca splynutia uvedených kontrol, a preto môže vyvolávať pochybnosti o ich dôveryhodnosti.

      55      Bez toho, aby bolo potrebné odkázať na údaje uvedené v pracovnom dokumente, ktoré sa týkajú správnych postupov pri osvedčovaní
         platobným orgánom, ktorý predložili služby Komisie členským štátom a ktorý cituje Komisia, Komisia dospela v súlade s právom
         k záveru, že organizácia luxemburského platobného orgánu a riadiaceho orgánu je v rozpore s článkom 3 nariadenia č. 438/2001.

      56      Po druhé, pokiaľ ide o nedostatky pri overovaniach na prvej úrovni riadiacim orgánom a pri osvedčeniach výdavkov platobným
         orgánom, Luxemburské veľkovojvodstvo v podstate tvrdí, že Komisia tým, že kritizuje systém overovaní na prvej úrovni a osvedčovaní,
         ktoré sa týkajú pomoci EQUAL, nedocenila skutočnosť, že žiaden neuplatniteľný výdavok nebol v skutočnosti zohľadnený v rámci
         kontrol vykonaných a posteriori a že napokon finančné záujmy Spoločenstva boli zachované.

      57      Treba však zdôrazniť, že Komisia podčiarkla vo svojej audítorskej správe z 29. novembra 2007, že pokiaľ ide o určité výdavky,
         nielenže riadiaci orgán nevykonal alebo nedostatočne vykonal overenia na prvej úrovni v rozpore s článkom 34 nariadenia č. 1260/1999
         a článkom 4 nariadenia č. 438/2001, ale tiež, že platobný úrad neosvedčil výdavky v súlade s článkom 38 ods. 1 písm. d) nariadenia
         č. 1260/1999 a článkom 9 nariadenia č. 438/2001. Tieto orgány totiž v určitom počte prípadov vyhlásili výdavky, vo vzťahu
         ku ktorým mali pochybnosti. Presnejšie riadiaci orgán neúplne overil vyhlásené výdavky. Okrem toho prípadné zistenia nezrovnalostí
         urobené v rámci overení na prvej úrovni platobný orgán systematicky nezohľadnil v štádiu osvedčenia vyhlásených výdavkov.

      58      Z týchto nedostatkov práve závažné nedostatky v systémoch riadenia a kontroly môžu viesť k systematickým nezrovnalostiam.
         Tak v štádiu overení na prvej úrovni vykonaných riadiacim orgánom, ako aj v štádiu osvedčenia platobným orgánom, ktoré sú
         zárukami riadnej správy finančných prostriedkov, sa vnútroštátne orgány musia uistiť ex ante a vyčerpávajúcim spôsobom, že zamýšľané výdavky sú jednak reálne a jednak správne. V rozpore s tým, čo tvrdí Luxemburské veľkovojvodstvo,
         nestačí, že vnútroštátne orgány uskutočnia overenia ex post, po ktorých prípadne nasledujú úpravy financovania.

      59      Po tretie, tieto úvahy platia tiež, pokiaľ ide o podklady pre audit uvedené v článku 7 nariadenia č. 438/2001. V tejto súvislosti
         Luxemburské veľkovojvodstvo nepreukázalo, že obyčajný odkaz na kartotečnom lístku uchádzača, ktorý sa týka pomoci EQUAL, mohol
         sám osebe poskytnúť všetky presné údaje, ktoré vyžaduje článok 7 ods. 2 a 3 uvedeného nariadenia.

      60      K tomuto bodu je dôležité zdôrazniť, že príloha 1 nariadenia č. 438/2001, nazvaná „Orientačný opis informačných požiadaviek
         na postačujúce podklady pre audit“, poskytuje veľmi presné informácie, pokiaľ ide o povinnosti, ktoré zaväzujú vnútroštátne
         orgány. Je tu však jasne uvedené, že tieto orgány musia držať a archivovať na dostatočnej úrovni riadenia účtovné archívy,
         ako aj všetky informácie pre každú spolufinancovanú operáciu.

      61      So zreteľom na vyššie uvedené Komisia oprávnene dospela k záveru, že existujú závažné nedostatky v systémoch riadenia a kontroly,
         ktoré by mohli viesť k systematickým nezrovnalostiam, a preto v súlade s právom pozastavila priebežné platby pre pomoc EQUAL.
         V tejto súvislosti je dôležité pripomenúť, že povinnosť žiadateľov a príjemcov pomoci Spoločenstva uistiť sa o tom, že dávajú
         Komisii dostatočne presné informácie na to, aby systém kontroly a dôkazu zavedený na overenie toho, či sú splnené podmienky
         pre poskytnutie pomoci mohol fungovať korektne, je obsiahnutá v rámci systému pomoci ESF a má zásadný význam pre jeho správne
         fungovanie (pozri analogicky rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. júna 2007, Mediocurso/Komisia, T‑251/05 a T‑425/05, neuverejnený
         v Zbierke, bod 67 a tam citovanú judikatúru).

      62      Preto s týmto žalobným dôvodom nemožno súhlasiť.

       O žalobnom dôvode založenom na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery
       Tvrdenia účastníkov konania
      63      Luxemburské veľkovojvodstvo sa domnieva, že Komisia porušila zásadu ochrany legitímnej dôvery, keďže v preventívnych audítorských
         správach zaslaných 22. augusta 2002 a 4. septembra 2003, ale tiež v správe z 7. februára 2005 výslovne skonštatovala, že systémy
         riadenia a kontroly pre predmetné pomoci poskytujú veľmi uspokojujúce záruky. Takto Komisia počas audítorských kontrol dospela
         k záverom, ktoré sú diametrálne odlišné od záverov uvedených v napadnutých rozhodnutiach.

      64      Na jednej strane však tieto preventívne audity vykonané v rokoch 2002 a 2003 v súlade s článkom 38 ods. 2 nariadenia č. 1260/1999
         boli jedinými, ktoré mali byť uskutočnené v priebehu uvedeného programového obdobia, a na druhej strane napadnuté rozhodnutia
         boli prijaté len v dôsledku auditu vykonaného následne po tomto období, teda v čase, keď už viac nebolo možné zmeniť predmetné
         systémy riadenia a kontroly. V prejednávanej veci luxemburské úrady nemali žiadne dôvody nespoliehať sa na posúdenie uvedené
         v spomínaných správach, pokiaľ ide o súlad ich systémov riadenia a kontroly s pravidlami.

      65      Luxemburské veľkovojvodstvo spresňuje, že počas skorších audítorských kontrol služby Komisie výslovne odobrili spôsob organizácie
         riadiaceho orgánu a platobného orgánu, ako aj podklady pre audit a konanie o osvedčovaní výdavkov vo forme stupňovitého konania,
         ktorým postupovali luxemburské orgány.

      66      Pokiaľ ide o pracovné dokumenty, ktoré sa týkajú správnej praxe, na ktoré odkazuje Komisia, tieto boli s najväčšou pravdepodobnosťou
         vypracované na konci roka 2005, teda evidentne po začatí pomocí, ktoré patria do náležitého programového obdobia.

      67      V súvislosti so správou zo 7. februára 2005, ktorá nasledovala po vykonaní dodatočného auditu v júni 2004 a ktorú vypracovala
         Komisia v prílohe k vyjadreniu k žalobe, táto potvrdzuje skutočnosť, že služby Komisie boli celkovo spokojné so systémom výberu
         projektov, vyhlásením výdavkov a kontrolou.

      68      Luxemburské veľkovojvodstvo sa v rozpore so stanoviskom Komisie domnieva, že audity z júla 2002, júla 2003 a júna 2004 nemali
         obmedzený význam. Z objektívneho čítania troch audítorských správ, ktoré s touto vecou súvisia, vyplýva, že boli vypracované
         po dôkladnom skúmaní, ktorým sa na jednej strane malo zistiť, či skutočne zavedené konania zodpovedali bez akýchkoľvek pochybností
         konaniam, ktoré boli oznámené Komisii a boli v súlade s uplatniteľnou právnou úpravou, a na druhej strane na základe výberu
         vzoriek u osobitných subjektov overiť, že systém by mohol byť konkrétne schválený. V tejto súvislosti nemožno uvádzať ani
         vytýkať Luxemburskému veľkovojvodstvu, že vzorka kontrolovaných operácií pri týchto audítorských kontrolách bola obmedzená,
         a teda nereprezentatívna.

      69      Preto Komisia bola v plnej miere informovaná a schválila ako celok luxemburské systémy riadenia a kontroly.

      70      Komisia nesúhlasí s tvrdeniami Luxemburského veľkovojvodstva. V podstate tvrdí, že audítorské správy nemôžu založiť legitímnu
         dôveru a že v každom prípade v prejednávanej veci nevytvorili takúto legitímnu dôveru.

       Posúdenie Všeobecným súdom
      71      V súlade s ustálenou judikatúrou právo domáhať sa uplatnenia legitímnej dôvery predpokladá splnenie troch kumulatívnych podmienok.
         Po prvé dotknutej osobe museli byť administratívou Spoločenstva poskytnuté presné, nepodmienečné a zhodné záruky pochádzajúce
         z oprávnených a spoľahlivých zdrojov. Po druhé tieto záruky musia byť spôsobilé vyvolať legitímne očakávanie u toho, komu
         sú určené. Po tretie poskytnuté záruky musia byť v súlade s platnými predpismi (pozri rozsudky Súdu prvého stupňa z 30. júna
         2005, Branco/Komisia, T‑347/03, Zb. s. II‑2555, bod 102 a tam citovanú judikatúru, a z 23. februára 2006, Cementbouw Handel & Industrie/Komisia,
         T‑282/02, Zb. s. II‑319, bod 77).

      72      V prejednávanej veci vyvstáva otázka, či posúdenia obsiahnuté v audítorských správach za roky 2002, 2003 a 2005 o projektoch
         spolufinancovaných ESF‑om mohli vytvoriť legitímne očakávanie vnútroštátnych orgánov, ktoré sú poverené na prvom mieste riadením
         a kontrolou pomoci.

      73      V tejto súvislosti z ustálenej judikatúry vyplýva, že porušenia ochrany legitímnej dôvery sa nemôže dovolať osoba, ktorá zjavne
         porušila účinnú právnu úpravu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 12. decembra 1985, Sideradria/Komisia, 67/84,
         Zb. s. 3983, bod 21, a uznesenie Súdneho dvora z 25. novembra 2004, Vela a Tecnagrind/Komisia, C‑18/03 P, neuverejnené v Zbierke,
         body 117 až 119; rozsudok Súdu prvého stupňa z 9. apríla 2003, Forum des migrants/Komisia, T‑217/01, Zb. s. II‑1563, bod 76
         a tam citovanú judikatúru).

      74      Judikatúra takto spresnila, že zásada ochrany legitímnej dôvery nemôže brániť pozastaveniu pomoci Spoločenstva, keď zjavne
         neboli dodržané podmienky, ktoré sú stanovené na poskytnutie uvedenej pomoci (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa
         z 29. septembra 1999, Sonasa/Komisia, T‑126/97, Zb. s. II‑2793, bod 39, a zo 14. decembra 2006, Branco/Komisia, T‑162/04,
         neuverejnený v Zbierke, bod 123 a tam citovanú judikatúru).

      75      V prejednávanej veci, tak ako vyplýva zo skúmania prvého žalobného dôvodu, Komisia bez toho, aby sa dopustila zjavne nesprávneho
         posúdenia, dospela v rozhodnutí K(2008) 5730 k záveru, že existovali „viaceré závažné nedostatky v systémoch riadenia a kontroly“,
         ktoré môžu viesť k systematickým nezrovnalostiam, a že preto bolo potrebné pozastaviť priebežné platby, ktoré sa týkajú pomoci
         EQUAL.

      76      Takéto nezrovnalosti musia rovnako ako v prípade zjavného porušenia právnej úpravy Spoločenstva, na základe ktorého je schválené
         rozhodnutie o poskytnutí pomoci Spoločenstva, alebo ustanovení uvedených v rozhodnutí o poskytnutí (pozri v tomto zmysle rozsudok
         Sonasa/Komisia, už citovaný, body 35, 36 a 39, a uznesenie Vela/Komisia, už citované, body 117 a 118) byť kvalifikované ako
         zjavné porušenia účinnej právnej úpravy.

      77      Prípadná existencia nezrovnalostí, ktoré predtým neboli sledované alebo zistené, nemôže v žiadnom prípade založiť legitímnu
         dôveru (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok Súdneho dvora zo 16. októbra 2003, Írsko/Komisia, C‑339/00, Zb. s. I‑11757,
         bod 81). Komisii tiež nič nebráni po tom, ako zistila porušenia povinností pri osobitnej kontrole, vyvodiť finančné dôsledky.
         Vnútroštátne orgány, ktoré sú na prvom mieste zodpovedné za finančnú kontrolu pomoci (pozri článok 38 ods. 1 nariadenia č. 1260/1999),
         sa nemôžu zbaviť svojej zodpovednosti tým, že uvedú skutočnosť, že Komisia nezistila žiadnu nezrovnalosť pri predchádzajúcej
         kontrole (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 22. apríla 1999, Holandsko/Komisia, C‑28/94, Zb. s. I‑1973, bod 76).

      78      Keďže bola preukázaná existencia závažných nezrovnalostí so zreteľom na uplatniteľnú právnu úpravu, Luxemburské veľkovojvodstvo
         nemôže tvrdiť, že posúdenia uvedené v audítorských správach auditov vykonaných v období rokov 2002 až 2004 vyvolali dôvodné
         nádeje, že systémy riadenia a kontroly uvedené v týchto správach sú v súlade s právom Spoločenstva, a teda tiež, že sa poskytnú
         s konečnou platnosťou platby vyplatené na pomoc EQUAL.

      79      V každom prípade, ako zdôraznila Komisia počas pojednávania, audítorské správy vypracované službami Komisie v rámci zavádzania
         operácií financovaných štrukturálnymi fondmi nemôžu v zásade založiť legitímnu dôveru, v zmysle judikatúry uvedenej v bode
         71 vyššie, o tom, že systémy riadenia a kontroly, ktoré majú zaviesť členské štáty, sú v súlade s právom. Takéto správy sa
         vyhotovia vo všeobecnosti prostredníctvom prieskumu na základe reprezentatívnych, ale nie vyčerpávajúcich prvkov, ktoré sa
         týkajú pomoci a ohraničujú sa na zohľadnenie skúmanej situácie ku dňu uskutočnenia auditu. Okrem toho tieto správy odrážajú
         len odborný názor pracovníkov poverených výkonom kontrol na mieste, a nie Komisie, ktorá sa vyjadrí až neskôr po kontradiktórnom
         konaní, na ktorom sa intenzívne účastní dotknutý členský štát.

      80      Táto úvaha je o to viac platná v prejednávanej veci, keďže zo spisového materiálu nevyplýva, že závery obsiahnuté v audítorských
         správach vypracovaných po audítorskej správe z 29. novembra 2007 ponúkli akékoľvek presné uistenie luxemburským úradom tak,
         že by sa mohli nádejať, že systémy riadenia a kontroly pomoci EQUAL sú v súlade s právom a že teda môžu vyvolať legitímnu
         dôveru v skutočnosť, že Komisia nepozastaví finančnú pomoc Spoločenstva poskytnutú pre uvedenú pomoc.

      81      Predchádzajúce audítorské správy nemali totiž zjavne spoločný predmet ani rovnaký význam ako správa z 29. novembra 2007. Po
         prvé správa týkajúca sa preventívneho auditu uskutočneného v období od 8. do 12. júla 2002 uvádza jasne, že jej cieľom je
         vypracovať „všeobecný opis vlastností riadiaceho, platobného a kontrolného systému, ktoré sa týkajú pomoci“. Táto audítorská
         úloha podľa uvedenej správy výlučne „umožnila zviditeľniť to, že systém riadenia a kontroly, ktorý zaviedol členský štát,
         ponúka dostatočné záruky“ na základe „teoretického opisu“. Po druhé správa zo 4. septembra 2003, ktorá sa týka auditu uskutočneného
         v júli 2003, sa zmieňuje o tom, že okrem súpisu konaní o závierke, ktorý sa týka programového obdobia rokov 1994 – 1999, sa
         zameriava na „analýzu sledovania audítorskej správy z roku 2002“. Po tretie správa zo 7. februára 2005, ktorá sa týka auditu
         vykonaného v júni 2004, mala za cieľ zhodnotiť situáciu na základe rôznych aspektov právnej úpravy rozdiskutovanej audítormi
         (pozri časť I bod 6 spomínanej správy).

      82      Teda tieto audity sa zamerali na vykonanie určitých overení o zavedení systémov riadenia a kontroly pomoci EQUAL. Iba audítorská
         správa z 29. novembra 2007, ktorá uvádza vo svojom predmete, že sa zameriava na „kontrolu projektov na základe náhodne vybranej
         vzorky, ktorá sa zameriava na potvrdenie úrovne zabezpečenia systémov riadenia a kontroly pre programové obdobie rokov 2000
         – 2006“, mohla potvrdiť úroveň zabezpečenia spájanú so systémami na mieste počas predchádzajúcich auditov (pozri bod 1 audítorskej
         správy). Skutočnosť, že táto konečná audítorská správa bola prijatá až po uplynutí uvedeného programového obdobia v prejednávanej
         veci, to znamená obdobia rokov 2000 – 2006, nemožno vytýkať Komisii, keďže je obsiahnutá v systéme finančnej kontroly, ktorý
         vyplýva z nariadenia č. 1260/1999.

      83      Z týchto dôvodov treba tiež zamietnuť druhý žalobný dôvod, ktorý uviedlo Luxemburské veľkovojvodstvo, a teda žalobu v celom
         rozsahu.

       O trovách
      84      Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
         ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Luxemburské veľkovojvodstvo nemalo vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ho
         na náhradu trov konania v súlade s návrhmi Komisie.

      Z týchto dôvodov
      VŠEOBECNÝ SÚD (ôsma komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Žaloba sa zamieta.
      2.      Luxemburské veľkovojvodstvo je povinné nahradiť trovy konania.

               Martins Ribeiro

               Papasavvas

               Wahl

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 18. júna 2010.
      Podpisy
      * Jazyk konania: francúzština.