title: Vec C-535/08: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z  26. marca 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Taliansko) — Maria Catena Rita Pignataro/Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania, Ufficio Centrale Regionale per l’elezione del Presidente dell’Assemblea Regionale Siciliana c/o Corte d’Appello di Palermo, Assemblea Regionale Siciliana, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Ministero dell’Economia, Andrea Vitale, Antonino Di Guardo, Fabio M. Mancuso (Podmienky zvoliteľnosti v regionálnych voľbách — Požiadavka bydliska v dotknutom regióne — Články 17 ES a 18 ES — Základné práva — Nedostatok spojitosti s právom Spoločenstva — Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)

text:
               18.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 167/2

         Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 26. marca 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Taliansko) — Maria Catena Rita Pignataro/Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania, Ufficio Centrale Regionale per l’elezione del Presidente dell’Assemblea Regionale Siciliana c/o Corte d’Appello di Palermo, Assemblea Regionale Siciliana, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Ministero dell’Economia, Andrea Vitale, Antonino Di Guardo, Fabio M. Mancuso
   (Vec C-535/08) (1)

   (Podmienky zvoliteľnosti v regionálnych voľbách - Požiadavka bydliska v dotknutom regióne - Články 17 ES a 18 ES - Základné práva - Nedostatok spojitosti s právom Spoločenstva - Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora)
   2009/C 167/03
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Maria Catena Rita Pignataro

      Žalovaní: Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania, Ufficio Centrale Regionale per l’elezione del Presidente dell’Assemblea Regionale Siciliana c/o Corte d’Appello di Palermo, Assemblea Regionale Siciliana, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Ministero dell’Economia, Andrea Vitale, Antonino Di Guardo, Fabio M. Mancuso

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Výklad článku 6 EÚ, článku 3 Prvého dodatkového protokolu, článku 2 Protokolu č. 4 k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článku 25 Medzinárodného paktu o občianskych a politických právach — Výklad článkov 17 ES a 18 ES — Zlučiteľnosť regionálnej právnej úpravy, ktorá pasívne volebné právo pre talianskych štátnych príslušníkov obmedzuje na základe požiadavky bydliska v regióne

      Výrok uznesenia

               1.

               Články 17 ES a 18 ES nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá upravuje v situácii ako vo veci samej v rámci podmienok zvoliteľnosti do regionálneho zastupiteľstva, povinnosť mať bydlisko v dotknutom regióne v čase predloženia kandidatúry.

               2.

               Súdny dvor Európskych spoločenstiev zjavne nemá právomoc odpovedať na prvú otázku položenú Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 32, 7.2.2009.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2004 vo veci T-289/02, Telepharmacy Solutions, Inc. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚVHT) (Ochranná známka spoločenstva — Slovné označenie TELEPHARMACY SOLUTIONS — Absolútne dôvody zamietnutia — Článok 7 odsek 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 40/94 — Rešpektovanie práva na obhajobu)

text:
               25.9.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 239/20

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 8. júla 2004
   vo veci T-289/02, Telepharmacy Solutions, Inc. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚVHT) (1)

   (Ochranná známka spoločenstva - Slovné označenie TELEPHARMACY SOLUTIONS - Absolútne dôvody zamietnutia - Článok 7 odsek 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 40/94 - Rešpektovanie práva na obhajobu)
   (2004/C 239/42)
   Jazyk konania: angličtina
   Vo veci T-289/02, Telepharmacy Solutions, Inc., so sídlom v North Billerica, Massachusetts (Spojené štáty americké), v zastúpení: R. Davis, barrister a M. Medyckyj, solicitor, proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (splnomocnená zástupkyňa: S. Bonne), predmetom ktorej je žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo dňa 28. júna 2002 (vec R 108/2001-4), týkajúceho sa zápisu slovného označenia TELEPHARMACY SOLUTIONS ako ochrannej známky spoločenstva, Súd prvého stupňa (štvrtá komora), v zložení: predseda H. Legal, sudcovia V. Tiili a M. Vilaras; tajomník: B. Pastor, vyhlásil dňa 8. júla 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. ES C 305 zo 7.12.2002


title: Vec F-77/12: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 17. októbra 2013 — Vasilev/Komisia (Verejná služba — Verejné výberové konanie — Oznámenie o výberovom konaní EPSO/AD/208/11 — Nemožnosť kandidáta používať počas prvého kola skúšky klávesnicu, na ktorú je zvyknutý — Nepripustenie k hodnotiacim skúškam — Rovnosť zaobchádzania)

text:
               30.11.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/24

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) zo 17. októbra 2013 — Vasilev/Komisia
   (Vec F-77/12) (1)

   (Verejná služba - Verejné výberové konanie - Oznámenie o výberovom konaní EPSO/AD/208/11 - Nemožnosť kandidáta používať počas prvého kola skúšky klávesnicu, na ktorú je zvyknutý - Nepripustenie k hodnotiacim skúškam - Rovnosť zaobchádzania)
   2013/C 352/46
   Jazyk konania: bulharčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Vasil Vasilev (Sandanski, Bulharsko) (v zastúpení: R. Nedin, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Eggers a N. Nikolova, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia o nepripustení žalobcu k hodnotiacim skúškam v rámci výberového konania EPSO/AD/208/11

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Vasilev znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

      (1)  Ú. v. EÚ C 319, 20.10.2012, s. 18.


title: Vec T-392/12: Žaloba podaná 3. septembra 2012 — Lavazza/ÚHVT — Commercialunione prima (LAVAZZA A MODO MIO)

text:
               27.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/29

      Žaloba podaná 3. septembra 2012 — Lavazza/ÚHVT — Commercialunione prima (LAVAZZA A MODO MIO)
      (Vec T-392/12)
      (2012/C 331/56)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: Luigi Lavazza SpA (Turín, Taliansko) (v zastúpení: A. Vanzetti, G. E. Sironi, M. Ricolfi a C. E. Mezzetti, advokáti)

         Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Commercialunione prima Srl (Bresso, Taliansko)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhovel žalobe a zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu z 26. júna 2012 vo veci R 124/2011-1 z dôvodu porušenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

                  —

                  zamietol námietku Commercialunione prima Srl proti celoeurópskemu zápisu medzinárodnej ochrannej známky č. W00943981 „Lavazza a modo mio“ a v súlade s tým priznal jej rovnaký rozsah zápisu,

                  —

                  priznal žalobcovi Luigi Lavazza SpA náhradu všetkých trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

         Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.

         Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „LAVAZZA A MODO MIO“ pre tovary a služby tried 11, 29, 30 a 43 — medzinárodný zápis pre Európsku úniu č. W00 943 981.

         Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: Commercialunione prima SrL.

         Namietaná ochranná známka alebo označenie: vnútroštátne obrazové ochranné známky „A MODO MIO“, „la PIZZA A MODO MIO“ a „A MODO MIO BIRRA & MUSIC“ pre služby triedy 42.

         Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke.

         Rozhodnutie odvolacieho senátu: odvolací senát zobral na vedomie späťvzatie prihlášky pre zápis „LAVAZZA A MODO MIO“ pre triedu 43 a zamietol odvolanie v zostávajúcom rozsahu.

         Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a druhej časti článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-169/04: Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Center rozhodnutím tohto súdneho orgánu zo dňa 2. apríla 2004 vo veci Abbey National plc (ktorého v konaní podporuje Inscape Investments Ltd) proti Commissioners of Customs and Excise.

text:
               29.5.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 146/3

         Návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Center rozhodnutím tohto súdneho orgánu zo dňa 2. apríla 2004 vo veci Abbey National plc (ktorého v konaní podporuje Inscape Investments Ltd) proti Commissioners of Customs and Excise.
   (Vec C-169/04)
   (2004/C 146/04)
   VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Center (Anglicko) rozhodnutím z 2. apríla 2004 podal na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke vo veci Abbey National plc (ktorého v konaní podporuje Inscape Investments Ltd) proti Commissioners of Customs and Excise, ktoré bolo doručené Kancelárii Súdneho dvora dňa 5. apríla 2004.
   VAT and Duties Tribunals žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1)

               Znamená výnimka týkajúca sa „riadenia zvláštnych investičných fondov, ako ich definovali členské štáty“ upravená v článku 13 B (d) (6) Šiestej smernice o DPH (1), že členské štáty majú tak právomoc určiť, ktoré činnosti zahŕňajú „riadenie“ zvláštnych investičných fondov, ako aj právomoc určiť, ktoré špeciálne investičné fondy si môžu výnimku uplatniť ?

               2)

               Ak odpoveď na prvú otázku je záporná a pojem „riadenie“ podľa článku 13 B (d) (6) Šiestej smernice o DPH má samostatný význam v práve spoločenstva, môžu so zreteľom na smernicu Rady č. 85/611/EHS z 20. decembra 1985 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov („smernica PKIPCP“) (2) výdavky spojené s činnosťou depozitára podľa článkov 7 a 14 smernice PKIPCP, podľa vnútroštátnej úpravy a stanov investičného fondu, byť považované za výdavky súvisiace s „riadením zvláštnych investičných fondov“ podľa článku 13 B (d) (6) Šiestej smernice o DPH a teda byť oslobodené od dane ?

               3)

               Opäť ak odpoveď na prvú otázku je záporná a pojem „riadenie“ podľa článku 13 B (d) (6) Šiestej smernice o DPH má samostatný význam v práve spoločenstva, vzťahuje sa oslobodenie týkajúce sa „riadenia zvláštnych investičných fondov“ podľa článku 13 B (d) (6) Šiestej smernice o DPH na riadenie treťou osobou v súlade s administratívnym riadením fondov ?

      (1)  Šiesta smernica Rady č. 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu - spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú.v.s. L 145, 13. 06. 1977, s. 1).

      (2)  z 20. decembra 1985 (Ú.v.s. L 375, 31. 12. 1985, s. 3).


title: Vec T-435/15: Žaloba podaná 29. júla 2015 – Kolachi Raj Industrial/Komisia

text:
               5.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/19

         Žaloba podaná 29. júla 2015 – Kolachi Raj Industrial/Komisia
   (Vec T-435/15)
   (2015/C 328/20)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd (Karáči, Pakistan) (v zastúpení: P. Bentley, QC)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2015/776 (1) v rozsahu, v akom:

                           —

                           i) zamieta žiadosť žalobcu o výnimku z rozšírenia antidumpingových opatrení na dovoz bicyklov odoslaných z Pakistanu,

                           —

                           ii) rozširuje konečné antidumpingové clo uložené nariadením Rady (EÚ) č. 502/2013 (2) o dovoze bicyklov pochádzajúcich z Čínskej ľudovej republiky na dovoz bicyklov odoslaných žalobcom z Pakistanu, a

                           —

                           iii) nariaďuje výber uvedeného cla na dovoz odoslaný z Pakistanu a registrovaný v súlade s článkom 2 nariadenia (EÚ) č. 938/2014 (3).

               —

               uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza jeden žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná porušila článok 13 ods. 2 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51). Konkrétne tvrdí, že žalovaná sa pri uplatnení článku 13 ods. 2 písm. b) dopustila procesných chýb, nesprávneho právneho posúdenia a použila rozporuplné odôvodnenie.

      (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2015/776 z 18. mája 2015, ktorým sa konečné antidumpingové clo uložené vykonávacím nariadením (EÚ) č. 502/2013 na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike rozširuje na dovoz bicyklov odosielaných z Kambodže, Pakistanu a Filipín bez ohľadu na to, či majú alebo nemajú deklarovaný pôvod v Kambodži, Pakistane a na Filipínach (Ú. v. EÚ L 122, 2015, s. 4).

      (2)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 502/2013 z 29. mája 2013, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 990/2011, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, po predbežnom preskúmaní podľa článku 11 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1225/2009 (Ú. v. EÚ L 153, 2013, s. 17).

      (3)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 938/2014 z 2. septembra 2014, ktorým sa začína prešetrovanie týkajúce sa možného obchádzania antidumpingových opatrení uložených nariadením Rady (EÚ) č. 502/2013 na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike prostredníctvom dovozu bicyklov odosielaných z Kambodže, Pakistanu a Filipín bez ohľadu na to, či majú, alebo nemajú deklarovaný pôvod v Kambodži, Pakistane a na Filipínach, a na základe ktorého sa zavádza registrácia takéhoto dovozu (Ú. v. EÚ L 263, 2014, s. 5).


title: Vec T-5/07: Žaloba podaná 5. januára 2007 – Belgicko/Komisia

text:
               10.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 56/32

         Žaloba podaná 5. januára 2007 – Belgicko/Komisia
   (Vec T-5/07)
   (2007/C 56/63)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: L. Van den Broeck, splnomocnený zástupca, J.-P. Buyle a C. Steyaert, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               určiť, že žaloba je prípustná a dôvodná,

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie z 18. októbra 2006 v časti, v ktorej usúdila, že „bývalé pohľadávky ESF“, ktoré Belgické kráľovstvo 21. decembra 2004 dobrovoľne, ale so zachovaním všetkých výhrad, zaplatilo, nie sú premlčané,

               —

               v dôsledku toho rozhodnúť, že tieto pohľadávky boli premlčané podľa článku 3 ods. 1 nariadenia 2988/95/ES a zaviazať Európsku komisiu, aby Belgickému kráľovstvu vrátila sumu 631 177,60 eur zvýšenú o úroky z omeškania od 21. decembra 2004 vypočítané zo základnej sadzby ECB zvýšenej o tri a pol bodu,

               —

               subsidiárne, zrušiť rozhodnutie Komisie z 18. októbra 2006 v časti, v ktorej usúdila, že nezaplatenie sporných bývalých dlhov ESF zapríčinilo vznik úroku a v dôsledku toho zaviazať Európsku komisiu, aby žalobcovi vrátila úroky, ktoré zaplatil zo sporných pohľadávok, teda sumu 377 724,99 eur zvýšenú o úroky z omeškania od 21. decembra 2004 vypočítané zo základnej sadzby ECB zvýšenej o tri a pol bodu,

               —

               subsidiárne, zrušiť rozhodnutie Komisie z 18. októbra 2006, pokiaľ ide o sadzbu požadovaných úrokov. Ďalej rozhodnúť, že táto úroková sadzba sa menila v závislosti od úrokovej sadzby, ktorú uplatňovala ECB pri svojich hlavných refinančných operáciách, ako bola uverejňovaná v Úradnom vestníku, a v dôsledku toho zaviazať Komisiu, aby žalobcovi vrátila rozdiel úrokov, ktoré žalobca nadbytočne zaplatil zo sporných pohľadávok, zvýšený o úroky z omeškania od 21. decembra 2004 vypočítané zo základnej sadzby ECB zvýšenej o tri a pol bodu,

               —

               v každom prípade zaviazať Komisiu na náhradu trov tohto konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Touto žalobou žalobca navrhuje zrušenie rozhodnutia Komisie obsiahnutého v liste z 18. októbra 2006, ktorým odmietla vrátiť žalobcovi sumu, ktorú uhradil z titulu bývalých pohľadávok Európskeho sociálneho fondu a ktorej vrátenie požaduje z dôvodu premlčania týchto pohľadávok, a subsidiárne chýbajúceho právneho základu, čo sa týka možnosti domáhať sa úrokov.
   V priebehu rokov 1987 až 1992 Komisia žalobcovi nariadila rozhodnutiami vydanými na základe nariadenia Rady č. 2950/83/EHS (1) a rozhodnutia 83/673/EHS (2) vrátenie súm poskytnutých vo forme pomoci rôznym belgickým subjektom (investorom), ktoré tieto subjekty nepoužili. Žalobca odovzdal ťarchopisy, ktoré Komisia vydala, predmetným investorom. Niektorí z nich vrátili peniaze priamo Komisii, zatiaľ čo iní si vymieňali s Komisiou korešpondenciu o súlade žiadostí o vrátenie s právom. Nové diskusie začali z iniciatívy Komisie roku 2002. Roku 2004 Komisia uskutočnila započítanie súm dlžných z titulu predmetných bývalých pohľadávok ESF (ťarchopisy vydané medzi 15. januárom 1987 a 31. decembrom 1991) zvýšených o úroky z omeškania odo dňa vydania ťarchopisov s pohľadávkami žalobcu voči Komisii v rámci riadenia fondov ESF. Tieto započítania, ako aj úroky, ktoré Komisia uplatnila, žalobca spochybnil z dôvodu premlčania dlhu, ako aj chýbajúceho právneho základu pre uplatnenie úrokov z omeškania. Napriek tomu s cieľom zastaviť prípadné narastanie úrokov Belgické kráľovstvo zaplatilo sumu zodpovedajúcu rozdielu súm dlžných z titulu nezapočítaných pohľadávok ESF. Zároveň spresnilo, že sa nezrieka argumentov, ktoré uviedlo vo svojich listoch, a že si vyhradzuje právo požadovať vrátenie týchto súm v závislosti od dôvodnosti svojich argumentov. Komisia odpovedala listom z 19. januára 2005, v ktorom sa vyslovila k námietkam žalobcu. Tento list bol predmetom žaloby o neplatnosť, ktorú Belgické kráľovstvo podalo na Súd prvého stupňa. Uznesením z 2. mája 2006 Súd prvého stupňa túto žalobu zamietol ako neprípustnú z dôvodu, že predmetný list nie je napadnuteľným aktom v zmysle článku 230 ES (3).
   Dňa 29. júna 2006 žalobca zaslal nový list Komisii, v ktorom žiadal vrátenie sumy zodpovedajúcej rozdielu súm dlžných z titulu nezapočítaných pohľadávok ESF, ktoré uhradil, aby zastavil prípadné narastanie úrokov, na základe argumentov, ktorých sa už skôr dovolával, týkajúcich sa premlčania pohľadávky, ako aj chýbajúceho právneho základu, čo sa týka možnosti domáhať sa úrokov. Listom z 18. októbra 2006 Komisia odmietla uskutočniť požadované vrátenie. Ide o napadnutý akt v rámci tejto žaloby.
   Na podporu svojich návrhov žalobca uvádza, že jedinou európskou právnou úpravou, ktorá všeobecným spôsobom upravuje vymáhanie súm nepoužitých v súlade s príslušnými európskymi predpismi Komisiou, je nariadenie č. 2988/95/ES (4). Článok 3 uvedeného nariadenia, ktorý stanovuje premlčacie lehoty na začatie konania, sa má podľa žalobcu uplatniť na tento prípad. Rovnako tvrdí, že ak by mal Súd prvého stupňa usúdiť, že nemôže voči Komisii namietať premlčacie lehoty stanovené v článku 3 nariadenia č. 2988/95/ES, bolo by namieste sa odvolať na článok 2 ods. 4 toho istého nariadenia a uplatniť belgické právo, ktoré upravuje dĺžku premlčania týkajúcu sa „osobných“ žalôb.
   Na podporu svojich subsidiárnych návrhov týkajúcich sa nesprávneho právneho základu, o ktorý sa Komisia opierala pri požadovaní úrokov z omeškania od žalobcu, Belgické kráľovstvo tvrdí, že Komisia sa dopustila chyby, keď uplatnila článok 86 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 2342/2002/ES o stanovení podrobných pravidiel na vykonávanie rozpočtových pravidiel (5). Žalobca uvádza, že existuje osobitná právna úprava, ktorá je odchylná od tohto nariadenia, a že podľa tejto osobitnej právnej úpravy sa Komisia mohla opierať iba o právnu úpravu týkajúcu sa činnosti ESF, na základe ktorej vznikli pohľadávky, ktorých zaplatenie Komisia požadovala pri určení prípadných úrokov na úhradu. V tomto ohľade žalobca tvrdí, že Komisia mohla požadovať úroky iba v rozsahu, v akom sú stanovené, čo sa podľa neho v tejto veci nestalo.
   Subsidiárne ďalej žalobca uvádza, že v rozpore s tým, ako Komisia rozhodla, sadzba požadovaných úrokov bola variabilná. V dôsledku toho navrhuje, aby bola Komisia zaviazaná vrátiť mu rozdiel úrokov, ktoré nadbytočne zaplatil zo sporných pohľadávok.

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 2950/83 zo 17. októbra 1983 o uplatňovaní rozhodnutia 83/516/EHS o úlohách Európskeho sociálneho fondu, Ú. v. ES L 289, s. 1.

      (2)  Rozhodnutie Komisie z 22. decembra 1983 o riadení Európskeho sociálneho fondu, Ú. v. ES L 377, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 277.

      (3)  Uznesenie Súdu prvého stupňa z 2. mája 2006, Belgické kráľovstvo/Komisia, T-134/05, zatiaľ neuverejnené v Zbierke.

      (4)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev, Ú. v. ES L 312, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 340.

      (5)  Nariadenie Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev, Ú. v. ES L 357, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 145.


title: Vec T-323/11: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. júla 2012 — Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston/ÚHVT (Tvar fľaše) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Absolútne dôvody zamietnutia — Prihláška trojrozmernej ochrannej známky — Tvar fľaše — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               25.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 258/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júla 2012 — Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston/ÚHVT (Tvar fľaše)
   (Vec T-323/11) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Absolútne dôvody zamietnutia - Prihláška trojrozmernej ochrannej známky - Tvar fľaše - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2012/C 258/35
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston SAA (Lima, Peru) (v zastúpení: E. Armijo Chávarri a C. Morán Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: V. Melgar, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 23. marca 2011 (vec R 2238/2010-2) týkajúcemu sa prihlášky trojrozmerného označenia vytvoreného tvarom fľaše ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston SAA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 252, 27.8.2011.


title: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  15. decembra 2005  vo veci C-254/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 2002/20/ES — Elektronické komunikačné sieťové systémy a služby — Povolenie — Neprebratie v stanovenej lehote)

text:
               11.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 36/13

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (piata komora)
   z 15. decembra 2005
   vo veci C-254/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Helénskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 2002/20/ES - Elektronické komunikačné sieťové systémy a služby - Povolenie - Neprebratie v stanovenej lehote)
   (2006/C 36/24)
   Jazyk konania: gréčtina
   Vo veci C-254/04, Komisia Európskych spoločenstiev, (splnomocnení zástupcovia: G. Zavvos a M. Schotter) proti Helénskej republike (splnomocnená zástupkyňa: N. Dafniou), ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES podaná 14. júna 2004, Súdny dvor (piata komora), v zložení: predseda piatej komory J. Makarczyk, sudcovia R. Silva de Lapuerta a P. Kūris (spravodajca), generálny advokát: A. Tizzano, tajomník: R. Grass, vyhlásil 15. decembra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Helénska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné sieťové systémy a služby (smernica o povolení) tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou.

               2.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 201, 7.8.2004.


title: Vec T-237/08: Žaloba podaná 19. júna 2008 – Abadía Retuerta/ÚHVT (CUVÉE PALOMAR)

text:
               25.10.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 272/27

         Žaloba podaná 19. júna 2008 – Abadía Retuerta/ÚHVT (CUVÉE PALOMAR)
   (Vec T-237/08)
   (2008/C 272/52)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Abadía Retuerta S.A. (Sardón de Duero, Španielsko) (v zastúpení: X. Fàbrega Sabaté a M. Curell Aguilà, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) z 2. apríla 2008 vo veci R 1185/2007-1 a

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „CUVÉE PALOMAR“ pre výrobky zaradené do triedy 33 (prihláška č. 5 501 937).

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: prihláška dotknutej ochrannej známky Spoločenstva neporušuje článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia (ES) č. 40/94 (1), keďže neobsahuje nesprávne zemepisné označenie.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146).


title: Vec T-365/08: Uznesenie Všeobecného súdu z  27. septembra 2010 — Hidalgo/ÚHVT — Bodegas Hidalgo — La Gitana (HIDALGO) ( Ochranná známka Spoločenstva — Zrušenie zápisu národnej ochrannej známky, ktorá bola základom pre námietku — Zastavenie konania )

text:
               20.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 317/32

         Uznesenie Všeobecného súdu z 27. septembra 2010 — Hidalgo/ÚHVT — Bodegas Hidalgo — La Gitana (HIDALGO)
   (Vec T-365/08) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Zrušenie zápisu národnej ochrannej známky, ktorá bola základom pre námietku - Zastavenie konania)
   2010/C 317/58
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Emilio Hidalgo, SA (Jerez de la Frontera, Španielsko) (v zastúpení: M. Esteve Sanz, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Bodegas Hidalgo — La Gitana, SA (Sanlucar de Barrameda, Španielsko) (v zastúpení: S. Rivero Galán a J. M. Sanjuán de Coca, advokáti)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. júna 2008 (vec R 1329/2007-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Emilio Hidalgo SA a Bodegas Hidalgo — La Gitana SA

      Výrok

               1.

               Konanie o žalobe sa zastavuje.

               2.

               Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 272, 25.10.2008.


title: Vec T-158/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  8. mája 2012 — Dow Chemical/Rada [ „Dumping — Dovoz etanolamínov s pôvodom v Spojených štátoch — Konečné antidumpingové clo — Uplynutie platnosti antidumpingových opatrení — Preskúmanie — Pravdepodobnosť pokračovania alebo opakovaného výskytu dumpingu — Článok 11 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1225/2009“ ]

text:
               23.6.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 184/9

         Rozsudok Všeobecného súdu z 8. mája 2012 — Dow Chemical/Rada
   (Vec T-158/10) (1)

   (Dumping - Dovoz etanolamínov s pôvodom v Spojených štátoch - Konečné antidumpingové clo - Uplynutie platnosti antidumpingových opatrení - Preskúmanie - Pravdepodobnosť pokračovania alebo opakovaného výskytu dumpingu - Článok 11 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1225/2009)
   2012/C 184/15
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: The Dow Chemical Company (Midland, Michigan, Spojené štáty) (v zastúpení: pôvodne J.-F Bellis, R. Luff a V. Hahn, neskôr J.-F. Bellis a R. Luff, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix, R. Szostak a B. Driessen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Berrisch, advokát a N. Chesaites, barrister)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne H. van Vliet a M. França, neskôr M. França a A. Stobiecka-Kuik, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 54/2010 z 19. januára 2010, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz etanolamínov s pôvodom v Spojených štátoch amerických (Ú. v. EÚ L 17, 2010, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 54/2010 z 19. januára 2010, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz etanolamínov s pôvodom v Spojených štátoch amerických, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti The Dow Chemical Company.

               2.

               Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené spoločnosťou The Dow Chemical Company.

               3.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 161, 19.6.2010.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 19. januára 2005 vo veci T-387/03, Proteome Inc. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (Ochranná známka Spoločenstva — Slovná ochranná známka BIOKNOWLEDGE — Absolútne dôvody zamietnutia — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 — Opisné označenie)

text:
               19.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 69/14

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 19. januára 2005
   vo veci T-387/03, Proteome Inc. proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Slovná ochranná známka BIOKNOWLEDGE - Absolútne dôvody zamietnutia - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 - Opisné označenie)
   (2005/C 69/28)
   Jazyk konania: angličtina
   Vo veci T-387/03, Proteome Inc., so sídlom v Beverly, Massachusetts (Spojené štáty americké), v zastúpení: M. Edenborough, barrister, C. Jones, A. Brodie a C. Loweth, solicitors, proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (splnomocnení zástupcovia: P. Bullock a S. Laitinen), predmetom ktorej je žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 25. augusta 2003 (vec R 0707/2002-4) a rozhodnutiu prieskumového pracovníka z 21. júna 2002, ktorými sa zamieta zápis slovnej ochrannej známky BIOKNOWLEDGE, Súd prvého stupňa (tretia komora), v zložení: predseda komory J. Azizi, sudcovia M. Jaeger a F. Dehousse, tajomník: H. Jung, vyhlásil dňa 19. januára 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobkyňa je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 21, 24.1.2004


title: Vec T-238/16: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. apríla 2017 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Scouring Environment („Arbitrážna doložka — Dohoda o subvenciách uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technický rozvoj a demonštračné činnosti (2007-2013) — Nevykonanie zmluvy — Vrátenie preddavkov — Úroky z omeškania — Rozsudok pre zmeškanie“)

text:
               22.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 161/28

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. apríla 2017 – Spoločný podnik Čisté nebo 2/Scouring Environment
   (Vec T-238/16) (1)

   ((„Arbitrážna doložka - Dohoda o subvenciách uzavretá v rámci siedmeho rámcového programu pre výskum, technický rozvoj a demonštračné činnosti (2007-2013) - Nevykonanie zmluvy - Vrátenie preddavkov - Úroky z omeškania - Rozsudok pre zmeškanie“))
   (2017/C 161/39)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Spoločný podnik Čisté nebo 2 (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: B. Mastantuono, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Scouring Environment SARL (Tauriac, Francúzsko)

      Predmet veci

   Žaloba podľa článku 272 ZFEÚ, ktorou sa žiada, aby bolo Scouring Environment uložené vrátiť preddavok vyplatený v rámci dohody o subvenciách č. 287071 spolu s úrokmi z omeškania

      Výrok rozsudku

               1.

               Scouring Environment SARL je povinná vrátiť Spoločnému podniku Čisté nebo 2 sumu 60 000 eur zvýšenú o úroky z omeškania so sadzbou 3,65 % ročne od 12. septembra 2014 až do dňa úplného zaplatenia dlhu.

               2.

               Scouring Environment je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 260, 18.7.2016.


title: Vec C-385/07 P: Odvolanie podané 13. augusta 2007 : Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) z  24. mája 2007 vo veci T-151/01, Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH/Komisia Európskych spoločenstiev, ktorú v konaní podporuje Vfw AG, Landbell AG für Rückhol-Systeme a Belland Vision GmbH

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/29

         Odvolanie podané 13. augusta 2007: Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) z 24. mája 2007 vo veci T-151/01, Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH/Komisia Európskych spoločenstiev, ktorú v konaní podporuje Vfw AG, Landbell AG für Rückhol-Systeme a Belland Vision GmbH
   (Vec C-385/07 P)
   (2007/C 269/51)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Odvolateľka: Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH (v zastúpení: W. Deselaers, E. Wagner, B. Meyring, Rechtsanwälte)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev, Vfw AG, Landbell AG für Rückhol-Systeme a Belland Vision GmbH
   Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 24. mája 2007 vo veci T-151/01;

               —

               zrušiť rozhodnutie Komisie 2001/463/ES z 20. apríla 2001 vydané v konaní podľa článku 82 ES (vec COMP D3/34493 – DSD) (1);

               —

               subsidiárne, vrátiť vec na rozhodnutie Súdu prvého stupňa v súlade s právnym názorom vyjadreným v rozsudku Súdneho dvora;

               —

               v každom prípade zaviazať Komisiu na náhradu trov konania pred Súdom prvého stupňa a Súdnym dvorom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľka zakladá svoje odvolanie proti uvedenému rozsudku Súdu na nasledujúcich ôsmich odvolacích dôvodoch:
   Ako prvý odvolací dôvod odvolateľka uvádza, že Súd prvého stupňa porušil svoju povinnosť odôvodnenia a tým porušil aj článok 82 ES rozporuplnými tvrdeniami, ktoré sa týkajú správania sa, ktoré má odôvodňovať zneužitie. Súd na jednej strane odôvodnil zneužitie tým, že odvolateľka požaduje od podnikov, ktoré nevyužívajú jej systém alebo ho využívajú iba pre časť označených predajných obalov, poplatok v plnej výške. Na druhej strane Súd prvého stupňa konštatuje, že odvolateľka požaduje za predajné obaly, ktoré sa neúčastnia systému odvolateľky iba „pravdepodobne“, cenu za službu zberu a zhodnotenia obalov podľa sporných ustanovení zmluvy o užívaní loga.
   Druhý, piaty a šiesty odvolací dôvod sa týka nedostatočného resp. zjavne skresľujúceho nesprávneho právneho posúdenia rozsahu licencie ponúkanej odvolateľkou, ktoré je v rozpore so spisom a s predloženými dôkazmi. V rámci správneho právneho posúdenia by musel Súd prvého stupňa dospieť k záveru, že odvolateľka neudeľuje izolovanú licenciu, takže napadnuté rozhodnutie by bolo potrebné chápať ako zistenie, že odmietnutie takejto licencie by znamenalo zneužitie, a prípadne príkaz k ukončeniu zneužívania dominantného postavenia uvedený v článku 3 napadnutého rozhodnutia by bol porovnateľný s uložením povinnosti nútenej licencie. Súd prvého stupňa však nesprávne opomenul splniť požiadavky odôvodnenia, ktoré sú podľa judikatúry nutné pre povinnú licenciu a rovnako neuznal, že povinnú licenciu je potrebné vylúčiť z hľadiska právnych predpisov, týkajúcich sa ochranných známok a obalov. Odvolateľka v tejto súvislosti uplatňuje porušenie povinnosti odôvodnenia, porušenie zásady proporcionality resp. článku 82 ES a článku 3 nariadenia Rady č. 17.
   Ako tretí a štvrtý odvolací dôvod uplatňuje odvolateľka, že Súd prvého stupňa porušuje svoju povinnosť uviesť odôvodnenie, a tým aj článok 82 ES, svojim nedostatočne odôvodneným, chybným a nemecké právne predpisy o obaloch a o ochranných známkach porušujúcim tvrdením, že ochranná známka „Der Grüne Punkt“ nemôže mať „požadovanú výlučnosť“. Týmto konštatovaním dokonca porušuje zásadu práva ochranných známok EÚ, podľa ktorého zapísaná ochranná známka majiteľovi poskytuje výlučné právo, najmä vzhľadom na používanie ochrannej známky pre výrobky a služby, ktoré sú totožné alebo podobné s tými, pre ktoré bola ochranná známka zapísaná.
   Svojim siedmym a ôsmym odvolacím dôvodom uplatňuje odvolateľka dve procesné vady. Jednak Súd prvého stupňa podľa odvolateľky uviedol nové zistenia, resp. uviedol zistenia z vlastného podnetu, bez toho, aby bol predmet týchto zistení obsahom napadnutých rozhodnutí, alebo bez toho, aby ich v konaní pred Súdom prvého stupňa uviedli účastníci konania. Okrem toho sa Súd prvého stupňa dopustil procesnej vady, ktorá poškodzuje záujmy odvolateľky tým, že porušuje základné právo Únie na prejednanie veci v rámci primeranej lehoty.

      (1)  Ú. v. EÚ L 166, s. 1.


title: Vec T-332/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. decembra 2012 — Electrabel/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Koncentrácie — Rozhodnutie, ktorým sa ukladá pokuta za uskutočnenie koncentrácie — Povinnosť pozastaviť koncentráciu — Povinnosť odôvodnenia — Nesprávne posúdenie — Premlčanie — Suma pokuty“ )

text:
               2.2.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/15

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2012 — Electrabel/Komisia
   (Vec T-332/09) (1)

   (Hospodárska súťaž - Koncentrácie - Rozhodnutie, ktorým sa ukladá pokuta za uskutočnenie koncentrácie - Povinnosť pozastaviť koncentráciu - Povinnosť odôvodnenia - Nesprávne posúdenie - Premlčanie - Suma pokuty)
   2013/C 32/21
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Electrabel (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: M. Pittie a P. Honoré, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Bouquet a V. Di Bucci, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   V prvom rade návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2009) 4416 v konečnom znení z 10. júna 2009, ktorým sa ukladá pokuta za uskutočnenie koncentrácie v rozpore s článkom 7 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 4064/89 (vec COMP/M.4994 — Electrabel/Compagnie nationale du Rhône), a subsidiárne návrh na zrušenie alebo zníženie sumy pokuty uloženej žalobkyni týmto rozhodnutím

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Electrabel je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.


title: Vec T-614/14: Žaloba podaná 14. augusta 2014 – Fútbol Club Barcelona/ÚHVT – Kule (KULE)

text:
               6.10.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 351/24

         Žaloba podaná 14. augusta 2014 – Fútbol Club Barcelona/ÚHVT – Kule (KULE)
   (Vec T-614/14)
   2014/C 351/31
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Fútbol Club Barcelona (Barcelona, Španielsko) (v zastúpení: J. Carbonell Callicó, lawyer)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Kule LLC (New York, Spojené štáty)

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 18. júna 2014 vo veci R 2375/2013-4.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „KULE“ pre tovary tried 14, 18 a 25 – Prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9 917 097.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobca.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: španielske ochranné známky a všeobecne známa ochranná známka pre slovo „CULE“.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky v celom jej rozsahu.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 42 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-381/03: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  27. septembra 2006 – Izar Construcciones Navales/Komisia

text:
               18.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/43

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 27. septembra 2006 – Izar Construcciones Navales/Komisia
   (Vec T-381/03) (1)

   (2006/C 281/76)

      Jazyk konania: španielčina

   Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 21, 24.1.2004.


title: Veci T-241/12 a T-210/13: Uznesenie Všeobecného súdu zo  7. marca 2014 – Versalis/Komisia ( „Hospodárska súťaž  — Kartely  — Trh s butadiénovým kaučukom a butadiénstyrénovým kaučukom vyrábaným emulznou polymerizáciou  — Rozhodnutie konštatujúce porušenie článku 81 ES  — Čiastočné zrušenie a oprava Všeobecným súdom rozhodnutia Komisie  — Opätovné začatie konania  — Nové oznámenie o výhradách  — Ukončenie konania  — Zastavenie konania“ )

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/37

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. marca 2014 – Versalis/Komisia
   (Veci T-241/12 a T-210/13) (1)

   ((„Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s butadiénovým kaučukom a butadiénstyrénovým kaučukom vyrábaným emulznou polymerizáciou - Rozhodnutie konštatujúce porušenie článku 81 ES - Čiastočné zrušenie a oprava Všeobecným súdom rozhodnutia Komisie - Opätovné začatie konania - Nové oznámenie o výhradách - Ukončenie konania - Zastavenie konania“))
   2014/C 135/47
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Versalis SpA (San Donato Milanese, Taliansko) (v zastúpení: F. Moretti, L. Nascimbene a M. Siragusa, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: V. Bottka, G. Conte, R. Striani a T. Vecchi, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Vo veci T-241/12 návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie, ktoré je obsiahnuté v liste z 23. apríla 2012, ktorým sa žalobkyni oznamuje zámer Komisie opätovne začať konanie a prijať nové oznámenie o výhradách, a vo veci T-210/13 návrh na zrušenie rozhodnutí Komisie C(2013) 1200 final z 26. februára 2013 a C(2012) 1199 final z 27. februára 2013, opätovné začatie konanie a zaslanie žalobkyni nového oznámenia o výhradách vo veci AT. 40032 BR/ESBR – Opakované porušenie po čiastočnom zrušení Všeobecným súdom rozhodnutia Komisie K (2006) 5700 v konečnom znení z 29. novembra 2006 týkajúceho sa konania podľa článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/F/38.638 – Butadiénový kaučuk a butadiénstyrénový kaučuk vyrábaný emulznou polymerizáciou)

      Výrok

               1.

               Veci T-241/12 a T-210/13 sa spájajú na účely spoločného uznesenia.

               2.

               Konanie o týchto žalobách sa zastavuje.

               3.

               Versalis SpA a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 227, 28.7.2012.


title: Vec C-68/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 9. februára 2017 – IR/JQ

text:
               8.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 144/26

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 9. februára 2017 – IR/JQ
   (Vec C-68/17)
   (2017/C 144/34)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: IR

      Žalovaný: JQ

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 4 ods. 2 druhý pododsek smernice Rady 2000/78/ES (1) z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (ďalej len „smernica 2000/78/ES“), vykladať v tom zmysle, že cirkev môže organizácii, akou je žalovaná v prejednávanom právnom spore, záväzne nariadiť, aby v súvislosti s vyžadovaním lojality a konania v dobrej viere od vedúcich pracovníkov, rozlišovala medzi pracovníkmi, ktorí sú členmi cirkvi, a pracovníkmi, ktorí sú členmi inej cirkvi alebo nie sú členmi žiadnej cirkvi?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku:

                           a)

                           Má sa ponechať neuplatnené ustanovenie vnútroštátneho práva, akým je v prejednávanom prípade § 9 ods. 2 Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz (ďalej len „AGG“) (všeobecný zákon o rovnosti zaobchádzania), podľa ktorého takéto rozdielne zaobchádzanie na základe náboženského vyznania pracovníkov je odôvodnené v súlade s vlastným ponímaním cirkvi?

                           b)

                           Aké požiadavky sa podľa článku 4 ods. 2 druhého pododseku smernice 2000/78/ES vzťahujú na vyžadovanie konania v dobrej viere a lojality s duchom organizácie od pracovníkov cirkvi alebo od niektorej z organizácií uvedených v tomto ustanovení?

      (1)  Smernica Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79).


title: Vec C-334/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Mons (Belgicko) 9. júla 2014 – Belgické kráľovstvo/Nathalie De Fruytier

text:
               8.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 303/31

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Mons (Belgicko) 9. júla 2014 – Belgické kráľovstvo/Nathalie De Fruytier
   (Vec C-334/14)
   2014/C 303/39
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour d’appel de Mons

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: Belgické kráľovstvo

      Odporkyňa: Nathalie De Fruytier

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni článok 13 A ods. 1 písm. b) a c) šiestej smernice o DPH (1), aby bola preprava tkanív a orgánov na účely lekárskej analýzy alebo lekárskej a liečebnej starostlivosti, uskutočnená samostatne zárobkovo činnou osobou, ktorej služby sú v rámci zdravotného poistenia preplácané klinikám a laboratóriám, oslobodená od DPH z titulu plnenia úzko súvisiaceho s lekárskym plnením, t. j. s plnením, ktorého cieľom je diagnostikovať, liečiť a ak je to možné vyliečiť choroby alebo zdravotné ťažkosti?

               2.

               Môže byť v súlade s článkom 13 A ods. 1 písm. b) a c) šiestej smernice o DPH oslobodená od dane preprava tkanív a orgánov na účely lekárskej analýzy alebo lekárskej a liečebnej starostlivosti, uskutočnená samostatne zárobkovo činnou osobou, ktorej služby sú v rámci zdravotného poistenia preplácané klinikám a laboratóriám pri uskutočnení lekárskej analýzy?

               3.

               Má sa pojem iné riadne uznané inštitúcie podobnej povahy uvedený v článku 13 A ods. 1 písm. b) šiestej smernice vykladať v tom zmysle, že zahŕňa súkromné spoločnosti, ktorých plnenia pozostávajú z prepravy ľudských tkanív na účely analýzy nevyhnutnej na dosiahnutie liečebných cieľov sledovaných nemocnicami a liečebnými zariadeniami?

      (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec C-607/10: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  29. marca 2012 — Európska komisia/Švédske kráľovstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Životné prostredie — Smernica 2008/1/ES — Integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia — Požiadavky na vydávanie povolení pre existujúce prevádzky — Povinnosť zabezpečiť, že tieto prevádzky budú prevádzkované v súlade s požiadavkami stanovenými v smernici)

text:
               26.5.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 151/8

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 29. marca 2012 — Európska komisia/Švédske kráľovstvo
   (Vec C-607/10) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Smernica 2008/1/ES - Integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia - Požiadavky na vydávanie povolení pre existujúce prevádzky - Povinnosť zabezpečiť, že tieto prevádzky budú prevádzkované v súlade s požiadavkami stanovenými v smernici)
   2012/C 151/14
   Jazyk konania: švédčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Alcover San Pedro a K. Simonsson, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Švédske kráľovstvo (v zastúpení: A. Falk, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 5 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/1/ES z 15. januára 2008 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (Ú. v. EÚ L 24, s. 8) — Požiadavky na vydávanie povolení pre existujúce prevádzky — Povinnosť zabezpečiť, že uvedené prevádzky budú prevádzkované v súlade s požiadavkami stanovenými v smernici

      Výrok rozsudku

               1.

               Švédske kráľovstvo si tým, že neprijalo opatrenia potrebné na to, aby príslušné orgány dohliadali prostredníctvom vydávania povolení v súlade s článkami 6 a 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/1/ES z 15. januára 2008 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia alebo, vo vhodnej forme, prostredníctvom prehodnotenia, a ak je to potrebné, aktualizáciou podmienok, aby existujúce prevádzky boli prevádzkované v súlade s požiadavkami článkov 3, 7, 9, 10 a 13, článku 14 písm. a) a b) a článku 15 ods. 2 tejto smernice, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 5 ods. 1 tejto smernice.

               2.

               Švédske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 89, 19.3.2011.


title: Vec C-135/06 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  18. decembra 2007 – Roderich Weißenfels/Európsky parlament (Odvolanie — Odmena — Príspevok na nezaopatrené dieťa — Odpočítanie príspevkov podobného charakteru vyplácaných z iných zdrojov — Neobmedzená právomoc — Spory finančného charakteru)

text:
               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/13

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 18. decembra 2007 – Roderich Weißenfels/Európsky parlament
   (Vec C-135/06 P) (1)

   (Odvolanie - Odmena - Príspevok na nezaopatrené dieťa - Odpočítanie príspevkov podobného charakteru vyplácaných z iných zdrojov - Neobmedzená právomoc - Spory finančného charakteru)
   (2008/C 51/20)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Roderich Weißenfels (v zastúpení: G. Maximini, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Európsky parlament (v zastúpení: L. G. Knudsen, M. Ecker a U. Rösslein, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (prvá komora) z 25. januára 2006 vo veci T-33/04, Roderich Weiβenfels/Európsky parlament, ktorým Súd prvého stupňa zamietol návrh žalobcu zrušiť rozhodnutie Parlamentu z 26. júna 2003, podľa ktorého sa žalobcovi od zdvojnásobeného príspevku na nezaopatrené dieťa podľa článku 67 ods. 3 služobného poriadku odpočíta výška príspevku podobného charakteru z iných zdrojov – Podmienky použitia zásady zákazu súbehu uvedená v článku 67 ods. 2 služobného poriadku – Pojem „príspevok podobného charakteru“
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 25. januára 2006, Roderich Weißenfels/Parlament (T-33/04), sa zrušuje.

               2.

               Rozhodnutia Európskeho parlamentu z 26. júna 2003 a 28. apríla 2004 sa zrušujú.

               3.

               Európsky parlament doplatí pánovi Weißenfelsovi nevyplatené príspevky na nezaopatrené dieťa, ktoré mu mali byť poskytnuté od 1. júla 2003, spolu so zákonnými úrokmi.

               4.

               Európsky parlament znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli pánovi Weißenfelsovi v konaní pred Súdom prvého stupňa Európskych spoločenstiev a pred Súdnym dvorom Európskych spoločenstiev.

      (1)  Ú. v. EÚ C 108, 6.5.2006.


title: Vec T-577/15: Žaloba podaná 1. októbra 2015 – Uribe-Etxebarría Jiménez/ÚHVT – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)

text:
               7.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/39

         Žaloba podaná 1. októbra 2015 – Uribe-Etxebarría Jiménez/ÚHVT – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)
   (Vec T-577/15)
   (2015/C 406/40)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (Erandio, Španielsko) (v zastúpení: M. Esteve Sanz, advokátka)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Núcleo de comunicaciones y control, SL [Tres Cantos (Madrid), Španielsko]

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobca.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „SHERPA“ – prihláška č. 1 0 0 00  339.

      Konanie pred ÚHVT: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 17. júla 2015 vo veci R 1135/2014-2.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil ÚHVT a prípadne vedľajšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 63 ods. 1, článku 64 ods. 1 a článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 42 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009 a pravidla 22 nariadenia č. 2868/95,

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. a) a b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-2/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varhoven administrativen Sad (Bulharsko) 6. januára 2009 – Petar Dimitrov Kalinčev/Regionalna Mitničeska Direkcia – Plovdiv

text:
               7.3.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varhoven administrativen Sad (Bulharsko) 6. januára 2009 – Petar Dimitrov Kalinčev/Regionalna Mitničeska Direkcia – Plovdiv
   (Vec C-2/09)
   (2009/C 55/31)
   Jazyk konania: bulharčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Varhoven administrativen Sad
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Petar Dimitrov Kalinčev

      Žalovaná: Regionalna Mitničeska Direkcia – Plovdiv
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Umožňuje článok 3 ods. 3 smernice Rady 92/12/EHS (1) z 25. februára 1992 o všeobecnom systéme, držbe, preprave a kontrole tovarov podliehajúcich spotrebným daniam členským štátom stanoviť právnu úpravu výberu spotrebnej dane na ojazdené motorové vozidlá pri ich dovoze na územie daného členského štátu, keď táto daň pri druhom nadobudnutí vozidiel, ktoré sa už nachádzajú na tomto území a z ktorých bola už pri prvom dovoze na územie členského štátu zaplatená spotrebná daň, nemusí byť priamo zaplatená?

               2.

               V akom zmysle sa má so zreteľom na ustanovenie článku 90 prvý odsek ES chápať výraz „podobné domáce výrobky“:

                           a)

                           ako také, ktoré majú svoj pôvod v členskom štáte, ktorý stanovuje určité vnútroštátne dane, alebo

                           b)

                           ako také, ktoré sa bez ohľadu na ich pôvod už nachádzajú na území členského štátu?

               3.

               So zreteľom na odpovede na obe predchádzajúce otázky: Majú sa článok 25 ES a článok 90 prvý odsek ES chápať ako zákaz rozdielnej právnej úpravy výberu spotrebnej dane na motorové vozidlá, ktorú si Bulharská republika stanovila v článkoch 30 a 40 ZADS podľa kritéria roku výroby a stavu tachometra motorového vozidla?

      (1)  Ú. v. ES L 76, s. 1, Mim. vyd. 09/001, s. 179, korigendum Ú. v. EÚ L 228, s. 28.


title: Vec T-339/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  8. marca 2007 – France Télécom/Komisia ( Hospodárska súťaž — Rozhodnutie nariaďujúce inšpekciu — Lojálna spolupráca s vnútroštátnymi súdmi — Lojálna spolupráca s vnútroštátnymi orgánmi pre hospodársku súťaž — Článok 20 odsek 4 nariadenia Rady č. 1/2003 — Oznámenie Komisie o spolupráci medzi orgánmi pre hospodársku súťaž — Odôvodnenie — Proporcionalita )

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 95/38

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. marca 2007 – France Télécom/Komisia
   (Vec T-339/04) (1)

   („Hospodárska súťaž - Rozhodnutie nariaďujúce inšpekciu - Lojálna spolupráca s vnútroštátnymi súdmi - Lojálna spolupráca s vnútroštátnymi orgánmi pre hospodársku súťaž - Článok 20 odsek 4 nariadenia Rady č. 1/2003 - Oznámenie Komisie o spolupráci medzi orgánmi pre hospodársku súťaž - Odôvodnenie - Proporcionalita“)
   (2007/C 95/76)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: France Télécom SA, predtým Wanadoo SA (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: H. Calvet a M.-C. Rameau, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: É. Gippini Fournier a O. Beynet, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Zrušenie rozhodnutia Komisie K(2004) 1929 z 18. mája 2004 nariaďujúce žalobcovi, ako aj všetkým ním priamo či nepriamo ovládaným podnikom vrátane Wanadoo SA, ako aj na všetkým podnikom priamo či nepriamo ovládaným spoločnosťou Wanadoo SA, aby sa vo veci COMP/C 1/38.916 podriadili inšpekcii na základe článku 20 ods. 4 nariadenia Rady č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. EÚ L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205)
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 262, 23.10.2004.


title: Vec T-742/14: Žaloba podaná 3. novembra 2014 – Alpha Calcit/ÚHVT – Materis Paints Italia (CALCILITE)

text:
               22.12.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/29

         Žaloba podaná 3. novembra 2014 – Alpha Calcit/ÚHVT – Materis Paints Italia (CALCILITE)
   (Vec T-742/14)
   (2014/C 462/42)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH (Kolín, Nemecko) (v zastúpení: F. Hauck, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Materis Paints Italia SpA (Novate Milanese, Taliansko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Spoločenstva „CALCILITE“ – ochranná známka Spoločenstva č. 5 0 74  745.

      Konanie pred ÚHVT: konanie o vyhlásení neplatnosti.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 4. septembra 2014 vo veci R 753/2013-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu týkajúcom sa nasledovných tovarov: Farby, fermeže, laky; Ochranné prostriedky proti hrdzi a poškodeniu dreva; Farbivá; Moridlá; Prírodné živice v surovom stave (trieda 2); Omietky (trieda 19),

               —

               zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 53 ods. 1 písm. a) a článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-138/05: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. septembra 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het bedrijfsleven – Holandsko) – Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Povolenie na uvedenie prípravkov na ochranu rastlín a biocídnych výrobkov na trh — Smernica 91/414/EHS — Článok 8 — Smernica 98/8/ES — Článok 16 — Právomoc členských štátov počas prechodného obdobia)

text:
               18.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/13

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. septembra 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal College van Beroep voor het bedrijfsleven – Holandsko) – Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Vec C-138/05) (1)

   (Povolenie na uvedenie prípravkov na ochranu rastlín a biocídnych výrobkov na trh - Smernica 91/414/EHS - Článok 8 - Smernica 98/8/ES - Článok 16 - Právomoc členských štátov počas prechodného obdobia)
   (2006/C 281/21)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Vedľajší účastník konania: LTO Nederland
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad článku 4, 8 ods. 2 a 3 a článku 23 smernice Rady 91/414/EHS z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (Ú. v. ES L 230, s. 1; Mim. vyd. 03/011, s. 332) – Výklad článku 16 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (Ú. v. ES L 123, s. 1; Mim. vyd. 03/023, s. 3) – Predchádzajúce povolenie na uvedenie na trh – Lehota na prebratie, ktorá uplynula – Uplatnenie vnútroštátnym súdom – Povolenie na uvedenie na trh výrobkov, ktoré sa už na trhu nachádzajú dva roky od oznámenia smernice – Preskúmanie výrobkov
   Výrok rozsudku

               1.

               Článok 16 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES zo 16. februára 1998 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh má rovnaký význam ako článok 8 ods. 2 smernice Rady 91/414/EHS z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh.

               2.

               Článok 8 ods. 2 smernice 91/414 nezakladá povinnosť „standstill“. Článok 10 druhý odsek ES a článok 249 tretí odsek ES, ako aj smernica 91/414 však ukladajú povinnosť, aby sa počas prechodného obdobia stanoveného v článku 8 ods. 2 tejto smernice členské štáty zdržali prijímania rozhodnutí, ktoré by mohli vážne ohroziť dosiahnutie výsledku stanoveného uvedenou smernicou. Členské štáty najmä nemôžu počas uvedeného prechodného obdobia meniť uplatniteľnú právnu úpravu spôsobom, ktorý by im dovoľoval povoliť prípravok na ochranu rastlín, ktorý patrí do pôsobnosti tohto ustanovenia, bez náležitého zohľadnenia možných účinkov tohto prípravku na zdravie ľudí a zvierat, ako aj na životné prostredie. Rozhodnutie o povolení možno rovnako prijať iba na základe dokumentácie obsahujúcej informácie potrebné na to, aby tieto účinky mohli byť skutočne zhodnotené.

               3.

               Článok 8 ods. 2 smernice 91/414 sa má vykladať v tom zmysle, že ak členský štát povolí na svojom území uvedenie na trh prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich účinné látky neuvedené v prílohe I tejto smernice, ktoré už boli na trhu dva roky od dátumu oznámenia uvedenej smernice, nie je povinný dodržať ustanovenia článkov 4 alebo 8 ods. 3 tej istej smernice.

               4.

               Je na vnútroštátnom súde, aby posúdil, či hodnotenie vykonávané pri uplatňovaní článku 16aa zákona o pesticídoch (Bestrijdingsmiddelenwet) z roku 1962 v znení zákona zo 6. februára 2003 zodpovedá všetkým charakteristikám preskúmania v zmysle článku 8 ods. 3 smernice 91/414, a najmä tým, ktoré sú presne uvedené v bodoch 53 a 54 tohto rozsudku.

               5.

               Článok 8 ods. 3 smernice 91/414 sa má vykladať v tom zmysle, že obsahuje iba ustanovenia, ktoré sa týkajú poskytovania údajov pred preskúmaním.

      (1)  Ú. v. EÚ C 143, 11.6.2005.


title: Vec C-413/08 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. júna 2010 — Lafarge SA/Európska komisia, Rada Európskej únie (Odvolanie — Kartel — Sadrokartónové dosky — Skreslenie dôkazov — Dôkazné bremeno — Nedostatok odôvodnenia — Nariadenie č. 17 — Článok 15 ods. 2 — Sankcia — Opakované porušovanie — Štádium, v ktorom sa zohľadňuje odstrašujúci účinok pokuty)

text:
               14.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/5

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. júna 2010 — Lafarge SA/Európska komisia, Rada Európskej únie
   (Vec C-413/08 P) (1)

   (Odvolanie - Kartel - Sadrokartónové dosky - Skreslenie dôkazov - Dôkazné bremeno - Nedostatok odôvodnenia - Nariadenie č. 17 - Článok 15 ods. 2 - Sankcia - Opakované porušovanie - Štádium, v ktorom sa zohľadňuje odstrašujúci účinok pokuty)
   2010/C 221/07
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Lafarge SA (v zastúpení: A. Winckler, F. Brunet, E. Paroche, H. Kanellopoulos a C. Medina, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre a N. von Lingen, splnomocnení zástupcovia), Rada Európskej únie

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 8. júla 2008 vo veci T-54/03, Lafarge SA/Komisia, ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu odvolateľky, ktorej predmetom bol návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie z 27. novembra 2002 o uložení pokuty odvolateľke v zmysle článku 81 Zmluvy ES — Kartel týkajúci sa určovania cien na trhu so sadrokartónovými doskami — Porušenie povinnosti odôvodnenia a pravidiel v oblasti dôkazného bremena — Porušenie zásad rovnosti zaobchádzania a proporcionality, pokiaľ ide o výpočet výšky pokuty — Pojem opakované porušovanie

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Spoločnosť Lafarge SA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 327, 20.12.2008.


title: Vec C-575/15 P: Odvolanie podané 9. novembra 2015: Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 9. septembra 2015 vo veci T-584/14, INDITEX/ÚHVT – ANSELL (ZARA)

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/27

         Odvolanie podané 9. novembra 2015: Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 9. septembra 2015 vo veci T-584/14, INDITEX/ÚHVT – ANSELL (ZARA)
   (Vec C-575/15 P)
   (2016/C 038/40)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) (v zastúpení: C. Duch Fonoll, abogada)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie, ktorým sa zamietla žaloba podaná odvolateľkou proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 19. mája 2014 (vec R 1118/2013-2) a v dôsledku toho zrušiť napadnuté rozhodnutie a jemu predchádzajúce rozhodnutie výmazového oddelenia ÚHVT z 30. apríla 2013, ktorým sa vyhovelo návrhu na výmaz zápisu ochrannej známky Spoločenstva ZARA č. 112755 pre služby zahrnuté v triede 39,

               —

               zaviazať ÚHVT na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               V tomto odvolaní sa prostredníctvom šiestich odvolacích dôvodov napáda odôvodnenie uvedené v bodoch 32 až 37 napadnutého rozsudku.

               2.

               V prvom odvolacom dôvode sa uvádza, že Všeobecný súd porušil článok 65 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 (1), keďže v bode 37 napadnutého rozsudku prekročil hranice žaloby, ktorá mu bola predložená, od momentu, keď skúmal používanie ochrannej známky ZARA č. 112755 pre služby triedy 39, hoci táto otázka nebola predmetom sporu a žaloba sa jej netýkala.

               3.

               Predmet odvolania, ktoré bolo podané na odvolací senát, sa obmedzoval na určenie, či používanie ochrannej známky ZARA, ktoré uvádzala spoločnosť Inditex, pre služby dopravy a distribúcie tovarov, ktoré táto spoločnosť dodáva osobám oprávneným z jej franšízy, možno považovať za verejné používanie alebo naopak, iba za súkromné používanie v rámci samotného podniku a teda, či ho možno považovať za riadne používanie alebo nie. Existencia používania ochrannej známky ZARA pre dopravné a distribučné služby poskytované majiteľom ochrannej známky teda nebola spornou skutočnosťou a bola mimo rámca sporu v správnom konaní.

               4.

               V druhom odvolacom dôvode Inditex uvádza, že Všeobecný súd sa v bodoch 32 a 33 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009, keď zamenil koncept „komerčnej integrácie“ typický pre spoločnosť oprávnenú z franšízy, integrujúcu sa do komerčných metód poskytovateľa franšízy s konceptom „hospodárskej integrácie“ alebo „hospodárskej jednotky“ v zmysle úrovne ekonomickej závislosti.

               5.

               Všeobecný súd v bode 33 napadnutého rozsudku zastával názor, že skutočnosť, že osoby oprávnené z franšízy spoločnosti Inditex preberali model obchodovania komerčne integrovaný do komerčnej metódy poskytovateľa franšízy, pre nich znamená, že stratili svoje postavenie nezávislých hospodárskych jednotiek, teda tretích osôb nezávislých od vnútornej organizácie poskytovateľa franšízy. Toto posúdenie nie je podľa odvolateľky správne, keďže odporuje právu.

               6.

               V treťom odvolacom dôvode sa uvádza, že Všeobecný súd v bode 33 napadnutého rozsudku skreslil pojmy právneho vyhlásenia, ktoré 7. mája 2012 vykonal D. Antonio Abril (príloha 4 žaloby), keď časť vyhlásení menovaného reprodukoval iba čiastočne, čo Všeobecný súd viedlo k tomu, že tento dokument interpretoval nesprávne a čo ovplyvnilo záver Všeobecného súdu týkajúci sa uznania verejného používania ochrannej známky ZARA.

               7.

               V štvrtom odvolacom dôvode sa uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009, keď v bode 35 napadnutého rozsudku porušil pravidlá týkajúce sa toho, že pri posúdení riadnej povahy používania ochrannej známky sa musia zohľadniť všetky skutočnosti a okolnosti vhodné pre určenie riadnej povahy jej komerčného využívania. Konkrétne uvádza sa, že Všeobecný súd poprel, že Inditex bola prítomná na trhu služieb dopravy tovarov so svojou ochrannou známkou ZARA, keďže objem obchodovania vytvorený poskytovaním služieb zahrnutých do triedy 39 u tejto spoločnosti neexistoval.

               8.

               Všeobecný súd odmietol, že by Inditex ponúkala služby dopravy tovarov tretím osobám nezávislým od jej hospodárskej jednotky, keďže je spoločnosťou, ktorá sa venuje konfekcii a predaju módneho tovaru, a nie dopravnou spoločnosťou. Toto hľadisko Všeobecného súdu je podľa odvolateľky nesprávne a v rozpore s právom, pričom sa v odôvodnení cituje príslušná judikatúra Únie.

               9.

               V piatom odvolacom dôvode Inditex uvádza, že Všeobecný súd v bode 35 napadnutého rozsudku skreslil pojmy právneho vyhlásenia, ktoré 7. mája 2012 vykonal D. Antonio Abril, keď množstvové údaje v bode 18 vyhlásenia interpretoval ako údaje osvedčujúce komerčné využívanie spornej ochrannej známky, pokiaľ ide o predaj tovarov, zatiaľ čo v skutočnosti množstvá uvedené v danom dokumente sa týkajú výlučne množstiev, ktoré Inditex investovala v prospech osôb oprávnených z franšízy, na poskytovanie dopravných služieb z jej strany v prospech menovaných.

               10.

               Nakoniec v šiestom odvolacom dôvode sa uvádza nesprávne právne posúdenie pri porušení článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 v súvislosti s pravidlom 22 nariadenia č. 2868/1995 (2), keď v bode 36 napadnutého rozsudku Všeobecný súd požadoval od Inditex probatio diabolica pri vyvrátení predloženia dôkazov o objeme obchodovania, keďže sa nepredložili faktúry, napriek tomu, že Všeobecný súd si bol vedomý toho, že Inditex nemôže predložiť takéto faktúry, keďže z dôvodov uvedených v citovanom odôvodnení žaloby neexistovali.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 303, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 189).


title: Vec C-95/15 P: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. februára 2017 – H&R ChemPharm GmbH/Európska komisia (Odvolanie — Hospodárska súťaž — Kartely — Európsky trh s parafínovými voskami a nemecký trh s gáčmi — Stanovenie cien a rozdelenie trhov — Povinnosť odôvodnenia — Dôkaz o porušení — Skreslenie dôkazov — Nariadenie (ES) č. 1/2003 — Článok 23 ods. 3 — Výpočet výšky pokuty — Usmernenia pre výpočet výšky pokút v roku 2006 — Zásada proporcionality)

text:
               10.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/5

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 16. februára 2017 – H&R ChemPharm GmbH/Európska komisia
   (Vec C-95/15 P) (1)

   ((Odvolanie - Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh s parafínovými voskami a nemecký trh s gáčmi - Stanovenie cien a rozdelenie trhov - Povinnosť odôvodnenia - Dôkaz o porušení - Skreslenie dôkazov - Nariadenie (ES) č. 1/2003 - Článok 23 ods. 3 - Výpočet výšky pokuty - Usmernenia pre výpočet výšky pokút v roku 2006 - Zásada proporcionality))
   (2017/C 112/07)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: H&R ChemPharm GmbH (v zastúpení: M. Klusmann, Rechtsanwalt, S. Thomas, profesor)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: R. Sauer, C. Vollrath a L. Wildpanner, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Böhlke, Rechtsanwalt)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               H&R ChemPharm GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 138, 27.4.2015.


title: Vec C-205/14: Žaloba podaná 24. apríla 2014 – Európska komisia/Portugalská republika

text:
               7.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 212/18

         Žaloba podaná 24. apríla 2014 – Európska komisia/Portugalská republika
   (Vec C-205/14)
   2014/C 212/20
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: P. Guerra e Andrade a F. Wilman, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Portugalská republika tým, že nezabezpečila funkčnú a finančnú nezávislosť koordinátora na letisku, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 4 ods. 2 písm. b) nariadenia (EHS) č. 95/93 (1),

               —

               zaviazať Portugalskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   V Portugalsku je koordinátorom na letisku spoločnosť ANA, ktorá je súkromnou obchodnou spoločnosťou prevádzkujúcou letiská, a teda nespĺňa požiadavky na nezávislosť stanovené v nariadení (EHS) č. 95/93.
   Vzhľadom na to, že Divisão de Coordenação Nacional de Slots (útvar pre celoštátnu koordináciu leteckých intervalov) je súčasťou ANA a závisí výlučne na tejto spoločnosti, nie je zabezpečená funkčná a finančná nezávislosť, ktorú vyžaduje právna úprava Únie.

      (1)  Nariadenie Rady (EHS) č. 95/93 z 18. januára 1993 o spoločných pravidlách prideľovania prevádzkových intervalov na letiskách spoločenstva (Ú. v. ES L 14, s. 1; Mim. vyd. 07/002, s. 3).


title: Vec C-480/12: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  15. mája 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Minister van Financiën/X BV (Colný kódex Spoločenstva — Pôsobnosť článku 203 a článku 204 ods. 1 písm. a) nariadenia (EHS) č. 2913/92 — Režim vonkajšieho tranzitu — Vznik colného dlhu z dôvodu nesplnenia povinnosti — Oneskorené predloženie tovaru colnému úradu určenia — Šiesta smernica o DPH — Článok 10 ods. 3 — Spojitosť medzi vznikom colného dlhu a dlhu na DPH — Pojem zdaniteľné transakcie)

text:
               7.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 212/6

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 15. mája 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Minister van Financiën/X BV
   (Vec C-480/12) (1)

   ((Colný kódex Spoločenstva - Pôsobnosť článku 203 a článku 204 ods. 1 písm. a) nariadenia (EHS) č. 2913/92 - Režim vonkajšieho tranzitu - Vznik colného dlhu z dôvodu nesplnenia povinnosti - Oneskorené predloženie tovaru colnému úradu určenia - Šiesta smernica o DPH - Článok 10 ods. 3 - Spojitosť medzi vznikom colného dlhu a dlhu na DPH - Pojem zdaniteľné transakcie))
   2014/C 212/06
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Dovolateľ: Minister van Financiën

      Odporca: X BV

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko – Výklad článkov 203 a 204 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307), článku 356 ods. 1 a článku 859 ods. 2 písm. c) nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3), a článku 7 šiestej smernice Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) – Prekročenie lehoty stanovenej colným úradom odoslania na predloženie tovaru colnému úradu určenia, ktoré vedie k podmienenému vzniku colného dlhu pri dovoze a nie k jeho automatickému vzniku – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty – Zdaniteľné transakcie – Pojem dovoz

      Výrok rozsudku

               1.

               Články 203 a 204 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 z 13. apríla 2005, v spojení s článkom 859 bodom 2 písm. c) nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 444/2002 z 11. marca 2002 sa majú vykladať v tom zmysle, že samotné prekročenie lehoty na predloženie stanovenej v súlade s článkom 356 ods. 1 nariadenia č. 2454/93, zmeneného a doplneného nariadením č. 444/2002, nevedie k colnému dlhu z dôvodu odňatia predmetného tovaru spod colného dohľadu v zmysle článku 203 nariadenia č. 2913/92, zmeneného a doplneného nariadením č. 648/2005, ale k colnému dlhu, ktorého základom je článok 204 posledného uvedeného nariadenia, a že na to, aby colný dlh vznikol na základe tohto článku 204, nie je potrebné, aby dotknuté osoby poskytli colným orgánom informácie o dôvodoch prekročenia lehoty na tranzit stanovenej v súlade s článkom 356 nariadenia č. 2454/93, zmeneného a doplneného nariadením č. 444/2002, alebo o mieste, kde sa predmetný tovar nachádzal počas obdobia medzi uplynutím tejto lehoty a skutočným predložením tohto tovaru colnému úradu určenia.

               2.

               Článok 7 ods. 3 prvý pododsek šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2004/66/ES z 26. apríla 2004, sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ predmetný tovar opustil colné režimy upravené v tomto článku, povinnosť platiť DPH vzniká, aj keď colný dlh vznikol výlučne na základe článku 204 nariadenia č. 2913/92, zmeneného a doplneného nariadením č. 648/2005.

      (1)  Ú. v. EÚ C 26, 26.1.2013.


title: Vec C-473/10: Žaloba podaná 29. septembra 2010 — Komisia/Maďarsko

text:
               4.12.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/19

         Žaloba podaná 29. septembra 2010 — Komisia/Maďarsko
   (Vec C-473/10)
   ()
   2010/C 328/36
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: H. Støvlbæk a B. D. Simon, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Maďarská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Maďarská republika si tým, že

               —

               nezaručila nezávislosť prideľovania vlakových trás železničným podnikom, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 3 a prílohy II smernice 91/440/EHS (1) v jej zmenenom a doplnenom znení, ako aj článku 14 ods. 2 smernice 2001/14/ES (2),

               —

               nezaručila nezávislosť spoplatnenia železničných podnikov, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 3 a prílohy II smernice 91/440/EHS v jej zmenenom a doplnenom znení, ako aj článku 4 ods. 2 smernice 2001/14/ES,

               —

               nezaručila finančnú rovnováhu manažérov infraštruktúry, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 1 smernice 2001/14/ES,

               —

               nemotivovala manažérov infraštruktúry znižovať náklady spojené s poskytovaním infraštruktúry a úroveň prístupových poplatkov, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 2 smernice 2001/14/ES,

               —

               nezaručila, že poplatky za minimálny prístupový balík a za traťový prístup k servisným zariadeniam sa stanovia na základe nákladov, ktoré sú priamo vynaložené na prevádzku vlaku, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 7 ods. 3 smernice 2001/14/ES,

               —

               nezaviedla systém, ktorý by podporoval železničné podniky a manažérov infraštruktúry minimalizovať poruchy a zvyšovať výkonnosť železničnej siete, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 11 smernice 2001/14/ES,

               —

               zaviazať Maďarskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Smernice 91/440/EHS a 2001/14/ES majú za cieľ zaručiť železničným podnikom spravodlivý a nediskriminačný prístup k železničnej infraštruktúre. V záujme dosiahnutia tohto cieľa uvedené smernice stanovujú, že subjekt poskytujúci služby železničnej dopravy nemôže prijímať rozhodnutia v súvislosti so stanovovaním vlakových trás a prideľovaním kapacít musí byť poverený nezávislý orgán. Ak by železničný podnik bol poverený riadením dopravy, nevyhnutne by to viedlo ku konkurenčnej výhode, pretože pri plnení úloh súvisiacich s riadením dopravy musí mať podrobné informácie o službách poskytovaných železničnými podnikmi, ich objeme a čase ich poskytovania.
   Táto žaloba je okrem iného nevyhnutná aj z dôvodu, že v Maďarsku je riadenie dopravy zabezpečované subjektmi, ktoré poskytujú služby železničnej dopravy, čo je porušením ustanovení uvedených smerníc.
   Riadenie dopravy nemôže byť kvalifikované ak činnosť prevádzkovania infraštruktúry, ktorá nezahŕňa stanovovanie vlakových trás či prideľovanie kapacít, pretože riadenie dopravy sa nevyhnutne podieľa na rozhodovacom procese v súvislosti so stanovovaním vlakových trás či prideľovaním kapacít. Na jednej strane manažér dopravy musí byť oboznámený s rozhodnutiami o pridelení kapacít, aby mohol riadiť dopravu a na druhej strane v prípade narušenia dopravy alebo v núdzovej situácii musí prijať nevyhnutné opatrenia na obnovenie dopravy podľa plánu, čo nevyhnutne vedie k novému prideleniu kapacity siete a voľných vlakových trás.
   Skutočnosť, že v Maďarsku železničné podniky zasielajú podrobné vyúčtovania týkajúce sa poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry, je porušením zásady nezávislosti riadenia dopravy. Tým, že tieto podrobné vyúčtovania odkazujú nevyhnutne okrem iného na služby využité železničnými podnikmi, ako aj na ich objem a čas, kedy k nim došlo, poskytujú tak podnikom, ktoré ich vyhotovujú, konkurenčnú výhodu.
   Okrem porušenia povinností v oblasti nezávislosti stanovovania vlakových trás, Maďarská republika si tiež nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smerníc 91/440/EHS a 2001/14/ES, tým, že

               —

               neurčila podmienky zaručujúce finančnú rovnováhu manažérov infraštruktúry,

               —

               neprijala opatrenia nútiace manažérov infraštruktúry znižovať prístupové poplatky k sieti a prevádzkové náklady,

               —

               neprijala vykonávacie opatrenia zaručujúce uplatňovanie zásady priamych nákladov pri určovaní poplatkov vyberaných za traťový prístup k servisným zariadeniam a

               —

               nezaviedla systém opatrení vedúci železničné podniky a manažérov infraštruktúry k minimalizovaniu porúch a zvyšovaniu výkonnosti železničnej siete.

      (1)  Smernica Rady 91/440/EHS z 29. júla 1991 o rozvoji železníc spoločenstva (Ú. v. ES L 237, s. 25; Mim. vyd. 07/001, s. 341).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/14/ES z 26. februára 2001 o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry, vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry a bezpečnostnej certifikácii (Ú. v. ES L 75, s. 29; Mim. vyd. 07/005, s. 404).


title: Vec C-252/05: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 10. mája 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené kráľovstvo) – Thames Water Utilities Ltd, Regina/South East Lndon Division, Bromley Magistrates' Court (Odpady — Smernice 75/442/EHS, 91/156/EHS a 91/271/EHS — Odpadové vody unikajúce zo zberných systémov — Posúdenie — Pôsobnosť smerníc 75/442/EHS a 91/271/EHS)

text:
               23.6.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 140/3

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 10. mája 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené kráľovstvo) – Thames Water Utilities Ltd, Regina/South East Lndon Division, Bromley Magistrates' Court
   (Vec C-252/05) (1)

   (Odpady - Smernice 75/442/EHS, 91/156/EHS a 91/271/EHS - Odpadové vody unikajúce zo zberných systémov - Posúdenie - Pôsobnosť smerníc 75/442/EHS a 91/271/EHS)
   (2007/C 140/04)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Thames Water Utilities Ltd, Regina

      Žalovaní: South East London Division, Bromley Magistrates' Court

      Za účasti: Environment Agency
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Výklad smernice Rady 91/271/EHS z 21. mája 1991 o čistení komunálnych odpadových vôd (Ú. v. ES L 135, s. 40; Mim. vyd. 15/002, s. 26) a smernice Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch (Ú. v. ES L 194, s. 39; Mim. vyd. 15/001, s. 23) v znení zmien a doplnkov smernice Rady 91/156/EHS z 18. marca 1991 (Ú. v. ES L 78, s. 32; Mim. vyd. 15/002, s. 3) – Pojem odpadu – Únik odpadových vôd z kanalizačnej siete
   Výrok rozsudku

               1.

               Odpadové vody, ktoré unikajú zo zberných systémov odpadových vôd prevádzkovaných verejnoprávnym podnikom podľa smernice Rady 91/271/EHS z 21. mája 1991 o čistení komunálnych odpadových vôd a právnych predpisov vydaných na prebratie, predstavujú odpady v zmysle smernice Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch zmenenej a doplnenej smernicou Rady 91/156/EHS z 18. marca 1991.

               2.

               Smernica 91/271 neupravuje „iné predpisy“ v zmysle článku 2 ods. 1 písm. b) smernice 75/442, zmenenej a doplnenej smernicou 91/156. Je v právomoci vnútroštátneho súdu overiť, v súlade s kritériami definovanými v tomto rozsudku, či je možné považovať vnútroštátne právne predpisy za „iné predpisy“ v zmysle tejto smernice. To by platilo v prípade, ak by tieto vnútroštátne právne predpisy obsahovali presné ustanovenia upravujúce správu predmetných odpadov a ak by boli spôsobilé zabezpečiť ochranu životného prostredia porovnateľnú s tou, ktorú garantuje smernica 75/442, presnejšie jej články 4, 8 a 15.

               3.

               Smernica 91/271 sa nemôže považovať, pokiaľ ide o nakladanie s odpadovými vodami unikajúcimi zo zberných systémov, za lex specialis v súvislosti so smernicou 75/442, zmenenej a doplnenej smernicou 91/156, a nie je možné ju použiť v zmysle článku 2 ods. 2 tejto smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 205, 20.8.2005.


title: Vec T-339/06: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  11. decembra 2008 – Grécko/Komisia ( Poľnohospodárstvo — Spoločná organizácia trhu s vínom — Podpora na reštrukturalizáciu a konverziu vinohradov — Nariadenie (ES) č. 1493/1999 — Stanovenie konečných finančných príspevkov priznaných členským štátom — Rozhodnutie 2006/669/ES — Záväzná povaha lehoty stanovenej článkom 16 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1227/2000 — Zásady lojálnej spolupráce, dobrej viery a riadnej správy vecí verejných, proporcionality a potrebného účinku )

text:
               7.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 32/28

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. decembra 2008 – Grécko/Komisia
   (Vec T-339/06) (1)

   („Poľnohospodárstvo - Spoločná organizácia trhu s vínom - Podpora na reštrukturalizáciu a konverziu vinohradov - Nariadenie (ES) č. 1493/1999 - Stanovenie konečných finančných príspevkov priznaných členským štátom - Rozhodnutie 2006/669/ES - Záväzná povaha lehoty stanovenej článkom 16 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1227/2000 - Zásady lojálnej spolupráce, dobrej viery a riadnej správy vecí verejných, proporcionality a potrebného účinku“)
   (2009/C 32/52)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Helénska republika (v zastúpení: I. Chalkias a S. Papaioannou, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: H. Tserepa-Lacombe, M. Konstantinidis a F. Jimeno Fernández, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2006/669/ES zo 4. októbra 2006 o stanovení konečných finančných príspevkov členským štátom na rozpočtový rok 2006 na určitý počet hektárov na účel reštrukturalizácie a konverzie vinohradov na základe nariadenia Rady (ES) č. 1493/1999 (Ú. v. EÚ L 275, 2006, s. 62)
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 326, 30.12.2006.