title: Vec T-83/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  9. decembra 2014 – Riva Fire/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Trh s kruhovou oceľou na výstuž do betónu vo forme tyčí alebo valcov — Rozhodnutie, ktorým sa na základe nariadenia (ES) č. 1/2003 konštatuje porušenie článku 65 UO po skončení platnosti Zmluvy ESUO — Určenie cien a lehôt na zaplatenie — Obmedzovanie alebo kontrola výroby alebo predaja — Porušenie podstatných formálnych náležitostí — Právomoc Komisie — Právny základ — Konzultácia s poradným výborom pre oblasť kartelov a dominantného postavenia — Právo na obhajobu — Definícia geografického trhu — Uplatnenie zásady lex mitior — Porušenie článku 65 UO — Pokuty — Závažnosť a dĺžka trvania porušenia — Poľahčujúce okolnosti — Proporcionalita — Uplatnenie oznámenia o spolupráci z roku 1996“ )

text:
               2.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 34/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 9. decembra 2014 – Riva Fire/Komisia
   (Vec T-83/10) (1)

   ((„Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s kruhovou oceľou na výstuž do betónu vo forme tyčí alebo valcov - Rozhodnutie, ktorým sa na základe nariadenia (ES) č. 1/2003 konštatuje porušenie článku 65 UO po skončení platnosti Zmluvy ESUO - Určenie cien a lehôt na zaplatenie - Obmedzovanie alebo kontrola výroby alebo predaja - Porušenie podstatných formálnych náležitostí - Právomoc Komisie - Právny základ - Konzultácia s poradným výborom pre oblasť kartelov a dominantného postavenia - Právo na obhajobu - Definícia geografického trhu - Uplatnenie zásady lex mitior - Porušenie článku 65 UO - Pokuty - Závažnosť a dĺžka trvania porušenia - Poľahčujúce okolnosti - Proporcionalita - Uplatnenie oznámenia o spolupráci z roku 1996“))
   (2015/C 034/25)
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Riva Fire SpA (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: M. Merola, M. Pappalardo a T. Ubaldi, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne R. Sauer a B. Gencarelli, neskôr R. Sauer a R. Striani a napokon R. Sauer, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P. Manzini, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2009) 7492 v konečnom znení z 30. septembra 2009 v konaní podľa článku 65 UO (vec COMP/37.956 – Výstužné tyče do betónu, opätovné prijatie), zmeneného a doplneného rozhodnutím Komisie K(2009) 9912 v konečnom znení z 8. decembra 2009, a subsidiárne návrh na zníženie pokuty uloženej žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1.

               Výška pokuty uloženej spoločnosti Riva Fire SpA sa stanovuje na 2 6 0 93  000 eur.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Riva Fire znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť tri štvrtiny trov konania Európskej komisie. Komisia znáša jednu štvrtinu svojich vlastných trov konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 100, 17.4.2010.


title: Vec T-410/07 R: Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z  18. februára 2008 – Jurado Hermanos/ÚHVT (JURADO) ( Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Ochranná známka Spoločenstva — Výmaz ochrannej známky — Žiadosť o  restitutio in integrum — Návrh na prerušenie výmazu ochrannej známky — Neprípustnosť )

text:
               12.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 92/28

         Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z 18. februára 2008 – Jurado Hermanos/ÚHVT (JURADO)
   (Vec T-410/07 R)
   („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Ochranná známka Spoločenstva - Výmaz ochrannej známky - Žiadosť o restitutio in integrum - Návrh na prerušenie výmazu ochrannej známky - Neprípustnosť“)
   (2008/C 92/58)
   Jazyk konania: španielčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Jurado Hermanos, SL (Alicante, Španielsko) (v zastúpení: C. Martín Álvarez, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. López Fernández de Corres, splnomocnený zástupca)
   Predmet veci
   Návrh na prerušenie výmazu slovnej ochrannej známky Spoločenstva č. 240218 a právnych účinkov rozhodnutia druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. septembra 2007 (vec R 866/2006-2) týkajúceho sa žiadosti o restitutio in integrum, ktorú podal Jurado Hermanos, až do rozhodnutia Súdu prvého stupňa o žalobe vo veci samej
   Výrok uznesenia

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania bude rozhodnuté v rozsudku vo veci samej.


title: Rozsudok súdu z 2. októbra 2015 vo veci E-3/15 – Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz/Gemeinde Vaduz (mesto Vaduz) (Smernica 2011/92/EÚ o posudzovaní vplyvov verejných a súkromných projektov na životné prostredie – článok 11 – Právo na prístup k súdnemu preskúmaniu – Platnosť práva EHP vo vnútroštátnych právnych poriadkoch – Zásady rovnocennosti a účinnosti)

text:
               8.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 457/11

         ROZSUDOK SÚDU
   z 2. októbra 2015
   vo veci E-3/15
   Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz/Gemeinde Vaduz (mesto Vaduz)
   (Smernica 2011/92/EÚ o posudzovaní vplyvov verejných a súkromných projektov na životné prostredie – článok 11 – Právo na prístup k súdnemu preskúmaniu – Platnosť práva EHP vo vnútroštátnych právnych poriadkoch – Zásady rovnocennosti a účinnosti)
   (2016/C 457/08)
   Vo veci E-3/15 Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz (Združenie Lichtenštajnského kniežatstva na ochranu životného prostredia)/Gemeinde Vaduz (mesto Vaduz) – ŽIADOSŤ o výklad článku 11 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie na Súd EZVO podaná Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (štátnym súdom Lichtenštajnského kniežatstva) podľa článku 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdu, Súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen (sudca spravodajca) a Páll Hreinsson, sudcovia, vyniesol 2. októbra 2015 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:

               1.

               Lichtenštajnské kniežatstvo malo povinnosť transponovať smernicu 2011/92/EÚ v súlade s rozhodnutím Spoločného výboru EHP č. 230/2012 zo 7. decembra 2012 a uplatniť ju na postup posudzovania vplyvov na životné prostredie, o ktoré ide vo veci samej.

               2.

               Nie je zlučiteľné s článkom 11 smernice 2011/92/EÚ prijať všeobecné rozhodnutie o posudzovaní vplyvov na životné prostredie a zároveň prenechávať riešenie kľúčových otázok týkajúcich sa vplyvov projektu na životné prostredie, ako napríklad tých, ktoré sú uvedené v článku 5 ods. 3 smernice 2011/92/EÚ, na následné povoľovacie postupy bez toho, že by mali mimovládne organizácie, ktoré podporujú ochranu životného prostredia, prístup k opravným prostriedkom pred súdnym orgánom. Je na vnútroštátnom súde, aby rozhodol, či v tejto veci ide o kľúčové otázky.

               3.

               Právo EHP si nevyžaduje, aby sa na neimplementované pravidlá EHP mohlo v štátoch EZVO odvolávať priamo pred vnútroštátnymi súdmi. Z práva EHP však vyplýva, že pri výklade vnútroštátnych predpisov je vnútroštátny súd povinný v čo možno najväčšej miere uplatňovať metódy výkladu uznané vnútroštátnymi právnymi predpismi, aby sa dosiahol výsledok, ktorý sleduje smernica 2011/92/EÚ. Táto povinnosť vzniká dňom, kedy sa príslušný právny akt stane súčasťou Dohody o EHP.

               4.

               Vzhľadom na zásady rovnocennosti a účinnosti preto prináleží vnútroštátnemu súdu, aby stanovil všetky opravné prostriedky v prípade porušenia článku 11 smernice 2011/92/EÚ.


               3.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/1

         2010/C 179/01
   Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie

         Ú. v. EÚ C 161, 19.6.2010

      Predchádzajúce publikácie

      Ú. v. EÚ C 148, 5.6.2010

      Ú. v. EÚ C 134, 22.5.2010

      Ú. v. EÚ C 113, 1.5.2010

      Ú. v. EÚ C 100, 17.4.2010

      Ú. v. EÚ C 80, 27.3.2010

      Ú. v. EÚ C 63, 13.3.2010

   Tieto texty sú dostupné na adresách:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Vec T-53/09: Uznesenie Všeobecného súdu z  1. decembra 2009 — Cafea/ÚHVT — Christian (BEST FARM) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietka — Späťvzatie námietky — Zastavenie konania )

text:
               30.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/53

         Uznesenie Všeobecného súdu z 1. decembra 2009 — Cafea/ÚHVT — Christian (BEST FARM)
   (Vec T-53/09) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietka - Späťvzatie námietky - Zastavenie konania“)
   2010/C 24/95
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Cafea GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: C. Schumann a M. Hartmann, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: C. Jenewein, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Dieter Christian (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 27. novembra 2008 (vec R 420/2008-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Cafea GmbH a pánom Dieterom Christianom

      Výrok rozsudku

               1.

               O žalobe už nie je potrebné rozhodnúť.

               2.

               Cafea GmbH znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory).

      (1)  Ú. v. EÚ C 90, 18.4.2009.


title: Vec T-134/13: Žaloba podaná 28. februára 2013 — Polynt a Sitre/ECHA

text:
               4.5.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/26

         Žaloba podaná 28. februára 2013 — Polynt a Sitre/ECHA
   (Vec T-134/13)
   2013/C 129/50
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Polynt SpA (Scanzorosciate, Taliansko) a Sitre Srl (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Európska chemická agentúra (ECHA)

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhlásil žalobu za prípustnú a riadne odôvodnenú,

               —

               čiastočne zrušil rozhodnutie ECHA ED/169/2012 týkajúce sa zahrnutia cyklohexán — 1,2 dikarboxylového anhydrídu, cis-cyklohexán — 1,2 dikarboxylového anhydrídu a trans-cyklohexán — 1,2 dikarboxylového anhydrídu (spoločne označovaných ako „HHPA“) ako látok spĺňajúcich kritériá stanovené v článku 57 písm. f) nariadenia (ES) č. 1907/2006 (1) („REACH“) v súlade s článkom 59 REACH, v rozsahu v akom sa týka HHPA a ich monomérov a

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom právnom posúdení: i) článok 57 písm. f) REACH sa netýka respiračných senzibilizátorov a ii) ECHA neposkytla dostatočné odôvodnenie a dôkaz, aby preukázala, že HHPA vzbudzoval „rovnaké obavy“ ako karcinogén, mutagén alebo reprodukčne toxická látka („CMR“) kategórie 1, keďže:

                           —

                           látky CMR majú nezvratné účinky, zatiaľ čo v prípade HHPA účinky respiračného senzibilizátora nie sú nezvratné,

                           —

                           spotrebitelia alebo pracovníci nie sú vystavení HHPA,

                           —

                           posúdenie HHPA vychádza z údajov, ktoré sú staré a neaktuálne,

                           —

                           posúdenie nezohľadnilo všetky relevantné údaje.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení práva na obranu, keďže žalobkyne nemali príležitosť plne sa brániť v ich veci, kvôli nedostatku objektívnych kritérií pre posúdenie, či látka vzbudzuje rovnakú úroveň obáv v zmysle článku 57 písm. f) REACH, najmä v prípade respiračného senzibilizátora ako HHPA a pretože ECHA nezohľadnila všetky informácie dostupné alebo poskytnuté zo strany priemyslu počas obdobia na predloženie pripomienok.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality, keďže ECHA mala vo vzťahu k HHPA na výber opatrenia a identifikovaním HHPA ako látky vzbudzujúcej veľmi veľké obavy („LVVVO“) spôsobila žalobkyniam ujmu, ktorá je neprimeraná sledovaným cieľom.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, s. 1).


title: Vec F-39/13: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 1. augusta 2016 – Sajewicz-Świackiewcz/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Dôchodky — Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku — Prevod práv na dôchodok nadobudnutých v iných dôchodkových systémoch do systému Únie — Rozhodnutie o uznaní odpracovaných rokov, ktoré uplatňuje nové VVU týkajúce sa článkov 11 a 12 prílohy VIII služobného poriadku — Článok 81 rokovacieho poriadku — Zjavne nedôvodná žaloba)

text:
               3.10.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 364/45

      Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 1. augusta 2016 – Sajewicz-Świackiewcz/Komisia
      (Vec F-39/13) (1)

      ((Verejná služba - Úradníci - Dôchodky - Článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku - Prevod práv na dôchodok nadobudnutých v iných dôchodkových systémoch do systému Únie - Rozhodnutie o uznaní odpracovaných rokov, ktoré uplatňuje nové VVU týkajúce sa článkov 11 a 12 prílohy VIII služobného poriadku - Článok 81 rokovacieho poriadku - Zjavne nedôvodná žaloba))
      (2016/C 364/56)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Jolanta Sajewicz-Świackiewcz (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: pôvodne D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti, neskôr D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti, potom J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti, a napokon J.-N. Louis, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne C. Ehrbar a M. G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia, neskôr J. Currall a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia, potom G. Gattinara, splnomocnený zástupca, a napokon G. Gattinara a F. Simonetti, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie rozhodnutia stanovujúceho započítaných práv na dôchodok nadobudnutých pred nástupom do služby na Komisii podľa nových VVU a rozhodnutia o zamietnutí sťažnosti

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako zjavne nedôvodná.

                  2.

                  Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013, s. 60.


title: Vec C-15/12 P: Odvolanie podané 13. januára 2012 : Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) zo 16. decembra 2011 vo veci T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Rada

text:
               24.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 89/13

         Odvolanie podané 13. januára 2012: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) zo 16. decembra 2011 vo veci T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Rada
   (Vec C-15/12 P)
   2012/C 89/21
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (v zastúpení: J.-F. Bellis a R. Luff, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               vyhlásiť predmetné odvolanie za prípustné a dôvodné,

               —

               zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie zo 16. decembra 2011 vo veci T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Rada, a rozhodnúť o spore, ktorý je predmetom tohto rozsudku,

               —

               vyhovieť návrhom predloženým v prvostupňovom konaní a v dôsledku toho zrušiť antidumpingové clo uložené žalobkyni nariadením Rady (ES) č. 826/2009 zo 7. septembra 2009, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1659/2005, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých magnéziových tehál s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (1), v rozsahu, v akom antidumpingové clo stanovené v tomto nariadení voči žalobkyni presahuje antidumpingové clo, ktoré by sa uplatnilo, ak by bolo určené na základe metódy výpočtu použitej pri pôvodnom prešetrovaní na účely zohľadnenia skutočnosti, že čínska DPH nebola pri vývoze vrátená v súlade s článkom 2 ods. 10 základného nariadenia (2),

               —

               zaviazať Radu na náhradu trov konania na oboch stupňoch.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľka na podporu svojho odvolania uvádza tri odvolacie dôvody smerujúce proti tomu, že Všeobecný súd zamietol jej druhý dôvod jej žaloby o neplatnosť založený na tom, že Rada a Komisia porušili článok 11 ods. 9 základného antidumpingového nariadenia.
   Vo svojom prvom odvolacom dôvode odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď odmietol rozhodnúť o tom, aký spôsob porovnania vývozných cien a bežnej hodnoty bol použitý v pôvodnom prešetrovaní, a nemohol teda oprávnene vyvodiť záver, že v konaní o preskúmaní nedošlo k „zmene metodológie“ v zmysle článku 11 ods. 9 základného nariadenia. V skutočnosti došlo k výraznej zmene porovnávacej metódy medzi pôvodným prešetrovaním, kde sa porovnanie uskutočnilo „bez DPH“ a konaním o preskúmaní, kde sa porovnanie uskutočnilo „vrátane DPH“. Uplatnenie poslednej uvedenej metódy viedlo k vyššiemu dumpingovému rozpätiu, než aké by bolo výsledkom použitia metódy uplatnenej v pôvodnom prešetrovaní.
   Vo svojom druhom odvolacom dôvode odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že orgány už nie sú oprávnené použiť metódu porovnania vývoznej ceny a bežnej hodnoty uplatnenej v pôvodnom prešetrovaní, pokiaľ vedie k úprave, ktorá nie je povolená článkom 2 ods. 10 písm. b) základného nariadenia, čím zamenil pojmy „úprava“ a „porovnávacia metóda“.
   Vo svojom treťom odvolacom dôvode odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že rozdiel v miere vrátenia DPH pri vývoze medzi obdobím, ktorého sa týkalo pôvodné prešetrovanie, a obdobím, ktorého sa týkalo konanie o preskúmaní, zakladá zmenu okolností odôvodňujúcu zmenu metódy, hoci nepreukázal, že tento rozdiel by viedol k neuplatniteľnosti porovnávacej metódy použitej v pôvodnom prešetrovaní. Keďže výnimku súvisiacu so „zmenou okolností“ treba vykladať reštriktívne, odôvodnenie uvedené v bodoch 62 až 64 napadnutého rozsudku zjavne nezodpovedá tejto prísnej požiadavke.

      (1)  Ú. v. EÚ L 240, s. 7.

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 56, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45).


title: Vec C-203/17: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hannover (Nemecko) 13. apríla 2017 – Eberhard Schmeer/TUIfly GmbH

text:
               10.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Hannover (Nemecko) 13. apríla 2017 – Eberhard Schmeer/TUIfly GmbH
   (Vec C-203/17)
   (2017/C 221/14)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Eberhard Schmeer

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Predstavuje neprítomnosť z dôvodu práceneschopnosti značnej časti pracovníkov potrebných na uskutočnenie letov prevádzkujúceho leteckého dopravcu mimoriadnu okolnosť v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004 (1)? V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Aká vysoká musí byť miera neprítomnosti na uznanie takej okolnosti?

               2.

               V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Predstavuje spontánna neprítomnosť značnej časti pracovníkov potrebných na uskutočnenie letov prevádzkujúceho leteckého dopravcu z dôvodu prerušenia práce, ktoré nie je z hľadiska pracovného práva ani právnej úpravy kolektívnych zmlúv legitímne (tzv. divý štrajk), mimoriadnu okolnosť v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004? V prípade kladnej odpovede na druhú otázku: Aká vysoká musí byť miera neprítomnosti na uznanie takej okolnosti?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú alebo druhú otázku: Je potrebné, aby mimoriadna okolnosť nastala pri samotnom zrušenom lete alebo je prevádzkujúci letecký dopravca oprávnený vypracovať nový letový plán z dôvodov hospodárnosti?

               4.

               V prípade kladnej odpovede na prvú alebo druhú otázku: Vzťahuje sa pojem „dalo sa zabrániť“ na mimoriadnu okolnosť alebo na dôsledky vzniku mimoriadnej okolnosti?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91; Ú. v. EÚ L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.


title: Vec C-22/15: Žaloba podaná 19. januára 2015 – Európska komisia/Holandské kráľovstvo

text:
               13.7.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 228/2

         Žaloba podaná 19. januára 2015 – Európska komisia/Holandské kráľovstvo
   (Vec C-22/15)
   (2015/C 228/02)
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: L. Lozano Palacios a G. Wils, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Holandské kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Holandské kráľovstvo si tým, že oslobodilo od dane z pridanej hodnoty prenájom plôch prístaviska a kotviska pre lode členom združení vodného športu, ktorí nevyužívajú ich služby jednej alebo viacerých osôb u nich zamestnaných na plavbu alebo rekreačnú činnosť, ktorú nemožno považovať za činnosť súvisiacu so športom alebo telesnou výchovou, nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 2 ods. 1, článku 24 ods. 1 a článku 133 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1), v spojení s článkom 132 ods. 1 písm. m),

               —

               určiť, že Holandské kráľovstvo si tým, že oslobodenie od dane z pridanej hodnoty prenájmu plôch prístaviska a kotviska pre lode obmedzilo na združenia vodného športu, ktoré nevyužívajú služby jednej alebo viacerých osôb u nich zamestnaných, pokiaľ ide o prenájom členom, ktorí vykonávajú športovú činnosť a tento prenájom úzko súvisí s výkonom tohto športu a je teda nevyhnutný, nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 2 ods. 1, článku 24 ods. 1 a článku 133 smernice 2006/112/ES, v spojení s článkom 132 ods. 1 písm. m),

               —

               zaviazať Holandské kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Smernica 2006/112/ES ukladá členským štátom povinnosť oslobodiť od dane z pridanej hodnoty určité služby, ktoré úzko súvisia so športom alebo telesnou výchovou, poskytované neziskovými organizáciami osobám, ktoré sa zúčastňujú na športe alebo telesnej výchove.

               2.

               Podľa článku 11 ods. 1 písm. e) holandského zákona o dani z obratu z roku 1968 (Wet Omzetbelasting) sú od dane z pridanej hodnoty oslobodené služby športových združení poskytované ich členom, s výnimkou služieb organizácií vodného športu, ktoré pre ich služby využívajú jednu alebo viac osôb u nich zamestnaných, pokiaľ tieto služby pozostávajú z činností v súvislosti s loďami alebo poskytovaním plochy prístaviska a kotviska pre lode za pomoci týchto osôb.

               3.

               Komisia zastáva názor, že toto oslobodenie je veľmi široké a zároveň veľmi úzke.

               4.

               Komisia v prvom rade napáda skutočnosť, že oslobodenie nie je obmedzené na prenájom členom neziskových združení vykonávajúcim šport, ale je rozšírené aj na členov združenia, ktorí využívajú loď len na rekreačné účely alebo dokonca bez vyplávania využívajú loď umiestnenú na prenajatej ploche prístaviska alebo kotviska. Toto oslobodenie je tak v rozpore s článkom 2 ods. 1, článkom 24 ods. 1 a článkom 133 smernice o DPH.

               5.

               V druhom rade Komisia napáda skutočnosť, že dotknuté združenia na účely uplatnenia tohto oslobodenia nemôžu zamestnávať nijaký personál. Tým Holandsko zaviedlo podmienku, ktorá presahuje to, čo je prípustné podľa článku 133 [v spojení s článkom 132 ods. 1 písm. m)] smernice o DPH.

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.


title: Vec T-284/16: Žaloba podaná 23. mája 2016 – Gulli/EUIPO – Laverana (Lybera)

text:
               25.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/61

         Žaloba podaná 23. mája 2016 – Gulli/EUIPO – Laverana (Lybera)
   (Vec T-284/16)
   (2016/C 270/67)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Diego Gulli (Janov, Taliansko) (v zastúpení: M. Andreolini a F. Andreolini, advokáti)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobca.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „Lybera“ – prihláška č. 12 155 743.

      Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 17. marca 2016 vo veci R 3219/2014-5.

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-538/14: Žaloba podaná 16. júla 2014 – Peri/ÚHVT (Multiprop)

text:
               22.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 329/22

         Žaloba podaná 16. júla 2014 – Peri/ÚHVT (Multiprop)
   (Vec T-538/14)
   2014/C 329/31
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Peri GmbH (Weißenhorn, Nemecko) (v zastúpení: M. Eck a A. Bognár, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 29. apríla 2014 vo veci R 1661/2013-1,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „Multiprop“ pre tovary a služby zaradené do tried 6, 19 a 37 – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 1 1 5 87  219.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby:

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 2 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-36/09 P: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z  11. novembra 2010 — Transportes Evaristo Molina, SA/Európska komisia (Odvolanie — Kartely — Španielsky trh čerpacích staníc — Dlhodobé zmluvy o výhradnej dodávke paliva — Rozhodnutie Komisie — Právo na odkúpenie priznané určitým čerpacím staniciam — Podmienky zásobovania spoločnosťou Repsol — Zoznam dotknutých čerpacích staníc — Žaloba o neplatnosť — Lehoty na podanie žaloby — Východzí bod)

text:
               15.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/4

         Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 11. novembra 2010 — Transportes Evaristo Molina, SA/Európska komisia
   (Vec C-36/09 P) (1)

   (Odvolanie - Kartely - Španielsky trh čerpacích staníc - Dlhodobé zmluvy o výhradnej dodávke paliva - Rozhodnutie Komisie - Právo na odkúpenie priznané určitým čerpacím staniciam - Podmienky zásobovania spoločnosťou Repsol - Zoznam dotknutých čerpacích staníc - Žaloba o neplatnosť - Lehoty na podanie žaloby - Východzí bod)
   2011/C 13/06
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Transportes Evaristo Molina, SA (v zastúpení: A. Hernández Pardo, S. Beltrán Ruiz a M. L. Ruiz Ezquerra, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: E. Gippini Fournier, splnomocnený zástupca)

      Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (v zastúpení: F. Lorente Hurtado a P. Vidal Martínez, advokáti)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) zo 14. novembra 2008, Transportes Evaristo Molina/Komisia (T-45/08), ktorým Súd prvého stupňa zamietol návrh na zrušenie rozhodnutia 2006/446/ES Komisie z 12. apríla 2006, o konaní podľa článku 81 Zmluvy o ES (Vec COMP/B-1/38348-Repsol CPP) [oznámené pod číslom K(2006) 1548] (zhrnutie uverejnené v Ú. v. EÚ L 176, s. 104), na základe ktorého sa stali záväznými záväzky, ktoré prevzal Repsol CPP, a ktoré bolo prijaté na základe článku 9 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 (ES) a 82 (ES) (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205)

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Transportes Evaristo Molina SA je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.4.2009.


title: Vec C-174/06: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  25. októbra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Ministero delle Finanze/CO.GE.P. srl (Šiesta smernica — DPH — Plnenia oslobodené od dane — Prenájom nehnuteľného majetku — Štátny majetok)

text:
               22.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/14

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 25. októbra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione – Taliansko) – Ministero delle Finanze/CO.GE.P. srl
   (Vec C-174/06) (1)

   (Šiesta smernica - DPH - Plnenia oslobodené od dane - Prenájom nehnuteľného majetku - Štátny majetok)
   (2007/C 315/23)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Ministero delle Finanze

      Žalovaná: CO.GE.P. srl
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Corte suprema di cassazione – Výklad článku 13 B písm. b) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) – Oslobodenie prenájmu nehnuteľného majetku od dane – Koncesia na užívanie štátneho majetku
   Výrok rozsudku
   Článok 13 B písm. b) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, sa má vykladať v tom zmysle, že na právny vzťah, akým je vzťah v konaní pred vnútroštátnym súdom, v rámci ktorého je určitej osobe udelené právo na užívanie verejného majetku, a síce prímorskej oblasti vo verejnom vlastníctve, a to aj výlučným spôsobom, na dobu určitú a za protihodnotu, sa vzťahuje pojem „prenájom nehnuteľného majetku“ v zmysle tohto článku.

      (1)  Ú. v. EÚ C 154, 1.7.2006.


title: Vec C-516/09: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z  10. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof — Rakúsko) — Tanja Borger/Tiroler Gebietskrankenkasse [Sociálne zabezpečenie pracovníkov — Nariadenie (EHS) č. 1408/71 — Osobná pôsobnosť — Výklad pojmu „zamestnanec“ — Dávky na nezaopatrené dieťa — Predĺženie neplateného voľna]

text:
               7.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 139/7

         Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 10. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof — Rakúsko) — Tanja Borger/Tiroler Gebietskrankenkasse
   (Vec C-516/09) (1)

   (Sociálne zabezpečenie pracovníkov - Nariadenie (EHS) č. 1408/71 - Osobná pôsobnosť - Výklad pojmu „zamestnanec“ - Dávky na nezaopatrené dieťa - Predĺženie neplateného voľna)
   2011/C 139/11
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Tanja Borger

      Žalovaný: Tiroler Gebietskrankenkasse

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Oberster Gerichtshof — Výklad článku 1 písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35) — Prídavky na starostlivosť o dieťa — Osobná pôsobnosť — Výklad pojmu „zamestnanec“ — Osoba s bydliskom vo Švajčiarsku, ktorá sa so svojim zamestnávateľom usadeným v členskom štáte dohodla na pracovnom voľne z dôvodu narodenia dieťaťa („Karenz“), ktoré prekročilo dvojročnú dobu upravenú zákonom tohto členského štátu

      Výrok rozsudku

   Postavenie „zamestnanca“ v zmysle článku 1 písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným a doplneným nariadením Rady (ES) č. 1606/98 z 29. júna 1998, sa musí priznať osobe nachádzajúcej sa v postavení žalobkyne v konaní vo veci samej počas predĺženia neplateného voľna, ktoré si zobrala po narodení svojho dieťaťa, o šesť mesiacov, pod podmienkou, že počas tohto obdobia je táto osoba poistená, hoci len pre prípad jedného rizika, z titulu povinného alebo dobrovoľného poistenia vo všeobecnom alebo osobitnom systéme sociálneho zabezpečenia uvedenom v článku 1 písm. a) tohto nariadenia. Vnútroštátnemu súdu prislúcha, aby posúdil, či bola táto podmienka splnená v spore, o ktorom rozhoduje.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 13.3.2010.


title: Vec C-416/06: Uznesenie predsedu prvej komory Súdneho dvora z  10. júna 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika

text:
               15.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 209/37

         Uznesenie predsedu prvej komory Súdneho dvora z 10. júna 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Poľská republika
   (Vec C-416/06) (1)

   (2008/C 209/59)

      Jazyk konania: poľština

   Predseda prvej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 326, 30.12.2006.


title: Vec T-384/06 R: Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z  28. marca 2007 – IBP a International Building Products France/Komisia ( Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Návrh na odklad výkonu — Hospodárska súťaž — Zaplatenie pokuty — Banková záruka — Neexistencia naliehavosti )

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/37

         Uznesenie predsedu Súdu prvého stupňa z 28. marca 2007 – IBP a International Building Products France/Komisia
   (Vec T-384/06 R)
   („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Návrh na odklad výkonu - Hospodárska súťaž - Zaplatenie pokuty - Banková záruka - Neexistencia naliehavosti“)
   (2007/C 96/76)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobcovia: IBP Ltd. (Tipton, West Midlands, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska) a International Building Products France SA (Sartrouville, Francúzsko) (v zastúpení: M. Clough, QC a A. Aldred, solicitor)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Castillo de la Torre a V. Bottka, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Návrh smerujúci k získaniu odkladu výkonu článku 2 písm. c) a d) rozhodnutia Komisie z 20. septembra 2006 týkajúceho sa konania podľa článku 81 ods. 1 Zmluvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/F-38.121 – Spojky) a najmä k oslobodeniu od povinnosti poskytnúť bankovú záruku, ako je to stanovené v liste Komisie zo 4. októbra 2006, ktorým sa rozhodnutie oznámilo žalobcom
   Výrok uznesenia

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania bude rozhodnuté neskôr.


title: Vec T-569/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. septembra 2015 – Laverana/ÚHVT (BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION) („Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               26.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 354/35

         Rozsudok Všeobecného súdu z 10. septembra 2015 – Laverana/ÚHVT (BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION)
   (Vec T-569/14) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2015/C 354/40)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Nemecko) (v zastúpení: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Schifko, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 27. mája 2014 (vec R 122/2014-4), týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Laverana GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 361, 13.10.2014.


title: Vec C-144/06 P: Odvolanie podané  20. marca 2006 : Henkel KGaA proti rozsudku druhej komory Súdu prvého stupňa zo  17. januára 2006  vo veci T-398/04, Henkel KGaA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

text:
               20.5.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 121/7

         Odvolanie podané 20. marca 2006: Henkel KGaA proti rozsudku druhej komory Súdu prvého stupňa zo 17. januára 2006 vo veci T-398/04, Henkel KGaA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
   (Vec C-144/06 P)
   (2006/C 121/12)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Henkel KGaA (v zastúpení: Dr. C. Osterrieth, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev zo 17. januára 2006 vo veci T-398/04 (1), ktorý bol doručený 23. januára 2006, zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 4. augusta 2004 (vec R 771/199-2) v súvislosti s prihláškou ochrannej známky Spoločenstva č. 1000941971,

               —

               zaviazať ÚHVT nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ sa domnieva, že došlo k porušeniu materiálneho práva, ktoré spočíva v tom, že sa uskutočnilo nesprávne právne a vecné posúdenie požiadaviek rozlišovacej spôsobilosti prihlasovanej ochrannej známky.
   Súd prvého stupňa v napadnutom rozsudku vychádzal nesprávne z predpokladu, že prihlasované označenie – trojfarebná obrazová známka, ktorá predstavuje verne zobrazené čistiace tablety do umývačiek riadu a pračiek – nemá dostatočnú rozlišovaciu spôsobilosť. Tento názor Súdu prvého stupňa nie je v súlade ani s doterajšími kritériami judikatúry Súdneho dvora v súvislosti s požiadavkami, ktoré musí spĺňať rozlišovacia spôsobilosť obrazovej ochrannej známky, a navyše nezohľadňuje skutočnú situáciu na relevantnom trhu.
   Neexistuje žiadny argument v prospech „všeobecnej skúsenosti“ Súdu prvého stupňa, že by bol sporný tovar nadobúdaný bez starostlivosti a že by verejnosť nebola z podstatnej časti ovplyvňovaná zobrazením tovaru. Na rozdiel od tohto názoru Súdu prvého stupňa sú oslovené skupiny verejnosti navyknuté vyvodzovať priame závery o výrobcovi čo i len zo zobrazenia osobitného, individuálne stvárneného tovaru. Na spornom trhu sa ujal nemenný zvyk, že individuálne stvárnenie čistiacich tabliet do umývačiek riadu a pračiek má priamu funkciu poukázania na pôvod: každý výrobca používa iné zafarbenia, aby odlíšil svoje tovary od tovarov iných výrobcov.
   Pri posúdení rozlišovacej spôsobilosti je potrebné iba preskúmať, či je prihlásené označenie spôsobilé tovar, ktorý je uvedený v prihláške, označiť za tovar pochádzajúci od určitého podniku a tým tento tovar odlíšiť od iných podnikov. Zvláštnosť a originálnosť nie sú nevyhnutné a nesmú podliehať posúdeniu. Keďže odvolateľ zvolil viaceré prvky stvárnenia, totiž pravouhlý tvar, navrstvenie, ako aj vloženie oválneho jadra v kombinácii s voľbou troch farieb, poukázal na dostatok jednotlivých prvkov, ktoré dávajú obrazovej ochrannej známke postačujúcu rozlišovaciu spôsobilosť.

      (1)  Ú. v. EÚ C 74, s. 18.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 8. septembra 2005 vo veci C-512/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Gerechtshof te 's-Hertogenbosch): J. E. J. Blanckaert proti Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen (Sústava priamych daní — Daň z príjmov pochádzajúcich z úspor a investícií — Daňový dohovor — Zníženia dane vyhradené pre osoby poistené vo vnútroštátnom systéme sociálneho zabezpečenia)

text:
               12.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/3

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 8. septembra 2005
   vo veci C-512/03 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Gerechtshof te 's-Hertogenbosch): J. E. J. Blanckaert proti Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen (1)

   (Sústava priamych daní - Daň z príjmov pochádzajúcich z úspor a investícií - Daňový dohovor - Zníženia dane vyhradené pre osoby poistené vo vnútroštátnom systéme sociálneho zabezpečenia)
   (2005/C 281/06)
   Jazyk konania: holandčina
   Vo veci C-512/03, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Gerechtshof te 's-Hertogenbosch (Holandsko) zo 4. decembra 2003 a doručený Súdnemu dvoru 8. decembra 2003, ktorý súvisí s konaním: J. E. J. Blanckaert proti Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda štvrtej komory vykonávajúci funkciu predsedu prvej komory K. Lenaerts (spravodajca), sudcovia N. Colneric, K. Schiemann, E. Juhász a M. Ilešič, generálna advokátka: C. Stix-Hackl, tajomník: L. Hewlett, hlavná referentka, vyhlásil 8. septembra 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:
   Články 56 ES a 58 ES sa majú vykladať v tom zmysle, že im neodporuje právna úprava členského štátu, podľa ktorej daňový nerezident, ktorý poberá v tomto členskom štáte príjmy pochádzajúce výlučne z úspor a investícií a ktorý nie je poistený v systéme sociálneho zabezpečenia uvedeného členského štátu, si nemôže uplatňovať nárok na výhodu zníženia dane z titulu sociálnych poistení, aj keď daňový rezident, ktorý je v uvedenom systéme sociálneho zabezpečenia poistený, má prospech z týchto znížení pri určovaní jeho zdaniteľného príjmu, a to aj keď poberá len príjmy rovnakej povahy a príspevky na sociálne zabezpečenie neplatí.

      (1)  Ú. v. EÚ C 47, 21.2.2004.


title: Vec C-285/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 14. júna 2007 – Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG/Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

text:
               20.10.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/2

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 14. júna 2007 – Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG/Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   (Vec C-285/07)
   (2007/C 247/02)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesfinanzhof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG

      Žalovaný: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Odporuje článku 8 ods. 1 a ods. 2 smernice Rady 90/434/EHS z 23. júla 1990 (1) o spoločnom systéme zdaňovania pri zlúčeniach, rozdeleniach, prevodoch majetku a výmene akcií týkajúcich sa spoločností rôznych členských štátov (Ú. v. ES L 225, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 142) úprava daní členského štátu, ktorá umožňuje prevádzajúcemu pri prevode podielov kapitálovej spoločnosti EU do inej kapitálovej spoločnosti EU, aby pokračoval vo vedení účtovnej hodnoty prevedených akcií len vtedy, ak preberajúca kapitálová spoločnosť sama vykáže prevedené podiely účtovnou hodnotou (takzvané dvojité prepojenie účtovnej hodnoty)?

               2.

               V prípade zápornej odpovede: Odporuje existujúci stav úpravy článku 43 ES a článku 56 ES, aj keď sa takzvané dvojité prepojenie účtovnej hodnoty vyžaduje aj pri prevode akcií kapitálovej spoločnosti do kapitálovej spoločnosti s neobmedzenou daňovou povinnosťou?

      (1)  Ú. v. ES L 225, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 142.


title: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 11. novembra 2004 vo veci C-372/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundessozialgericht): Roberto Adanez-Vega proti Bundesanstalt für Arbeit (Nariadenie (EHS) č. 1408/71 — Určenie uplatniteľnej právnej úpravy — Dávky v nezamestnanosti — Podmienky úhrnu dôb poistenia alebo zamestnania — Vnútroštátne opatrenie, ktoré nezohľadňuje dobu povinnej vojenskej služby vykonanej v inom členskom štáte)

text:
               22.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 19/2

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (prvá komora)
   z 11. novembra 2004
   vo veci C-372/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundessozialgericht): Roberto Adanez-Vega proti Bundesanstalt für Arbeit (1)

   (Nariadenie (EHS) č. 1408/71 - Určenie uplatniteľnej právnej úpravy - Dávky v nezamestnanosti - Podmienky úhrnu dôb poistenia alebo zamestnania - Vnútroštátne opatrenie, ktoré nezohľadňuje dobu povinnej vojenskej služby vykonanej v inom členskom štáte)
   (2005/C 19/03)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-372/02, predmetom ktorej je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, ktorý podal Súdnemu dvoru Bundessozialgericht (Nemecko) rozhodnutím z 15. augusta 2002, doručený 16. októbra 2002, vo vzťahu ku konaniu medzi: Roberto Adanez-Vega proti Bundesanstalt für Arbeit, Súdny dvor (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann (spravodajca), sudcovia A. Rosas a S. von Bahr, generálny advokát: F. G. Jacobs, súdny tajomník: R. Grass, vyhlásil dňa 11. novembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Článok 13 ods. 2 písm. f) nariadenia Rady č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení aktualizovanom nariadením Rady (EHS) č. 2001/83 z 2. júna 1983 v znení nariadenia Rady (EHS) č. 2195/91 z 25. júna 1991 sa musí vykladať tak, že osoba, ktorá má bydlisko v členskom štáte a ktorá je nezamestnaná po tom, čo vykonala povinnú vojenskú službu v inom členskom štáte, podlieha právnym predpisom členského štátu bydliska.
               Článok 71 ods. 1 písm. b) ii) nariadenia č. 1408/71 v znení zmien a doplnení sa musí vykladať tak, že je osobitným ustanovením týkajúcim sa určenia právnych predpisov uplatniteľných v oblasti dávok v nezamestnanosti tým spôsobom, že pokiaľ sú splnené podmienky jeho uplatnenia, uplatniteľnými právnymi predpismi sú tie, ktoré stanovuje toto ustanovenie.
               Je úlohou vnútroštátneho súdu, aby určil, či vo veci samej sú alebo nie sú splnené podmienky uplatnenia článku 71 ods. 1 písm. b) ii).
               Ak sú vo veci samej splnené podmienky uplatnenia článku 71 ods. 1 písm. b) ii) nariadenia č. 1408/71 v znení zmien a doplnení, právnymi predpismi, vzťahujúcimi sa na osobu, ktorá má bydlisko v členskom štáte a ktorá je nezamestnaná po tom, čo vykonala povinnú vojenskú službu v inom členskom štáte, sú na základe tohto ustanovenia tiež právne predpisy členského štátu bydliska.

               2)

               Doba povinnej vojenskej služby v inom štáte je „[dosiahnutou dobou zamestnania] ako zamestnanec […] podľa právnych predpisov [tohto] členského štátu“ v zmysle článku 67 ods. 1 nariadenia č. 1408/71, v znení aktualizovanom nariadením č. 2001/83 v znení nariadenia č. 2195/91, pokiaľ na jednej strane ju ako takú definujú alebo pripúšťajú právne predpisy tohto iného členského štátu alebo pokiaľ ju tieto predpisy považujú a uznávajú za dobu rovnocennú s dobou zamestnania a pokiaľ na druhej strane bola dotknutá osoba poistená v zmysle článku 1 písm. a) uvedeného nariadenia počas vojenskej služby.
               Podmienka, aby „dotknutá osoba naposledy dosiahla […] doby poistenia […] v súlade s ustanoveniami právnych predpisov, podľa ktorých žiada o dávky“ v zmysle článku 67 ods. 3 nariadenia č. 1408/71 v znení zmien a doplnení, bráni povinnosti vykonať úhrn dôb zamestnania iba v prípade, že doba poistenia bola dosiahnutá v inom členskom štáte po poslednej dobe poistenia dosiahnutej podľa právnych predpisov, na základe ktorých sa žiada o dávky.

               3)

               Za okolností ako vo veci samej článok 3 nariadenia č. 1408/71 v znení aktualizovanom nariadením č. 2001/83 v znení nariadenia č. 2195/91 nebráni tomu, aby príslušná inštitúcia na účely skúmania práva na dávky v nezamestnanosti nezohľadnila pri výpočte dosiahnutých dôb poistenia dobu povinnej vojenskej služby vykonanej v inom členskom štáte.

      (1)  Ú. v. ES C 7 zo dňa 11.1.2003


title: Vec T-168/13: Žaloba podaná 18. marca 2013 — EPAW/Komisia

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/36

         Žaloba podaná 18. marca 2013 — EPAW/Komisia
   (Vec T-168/13)
   2013/C 207/59
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: European Platform Against Windfarms (EPAW) (Kingscourt, Írska republika) (v zastúpení: C. Kiss, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil oznámenie Komisie určené Európskemu parlamentu, Rade, Hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov „Obnoviteľné zdroje energie — hlavný faktor na európskom energetickom trhu“ COM(2012) 271,

               —

               zrušil odpoveď Európskej komisie z 21. januára 2013 na návrh na interné preskúmanie EPAW č. AG/ss ener.cl.(2012)1664829 Generálnym riaditeľstvom „Energie“.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že oznámenie Komisie COM(2012) 271 je protiprávne.

                           —

                           Oznámenie Komisie COM(2012) 271 nestanovuje účasť verejnosti na obnoviteľných zdrojoch energie v súlade s Aarhuským dohovorom.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že oznámenie Komisie COM(2012) 271 je protiprávne.

                           —

                           Oznámenie Komisie COM(2012) 271 nie je v súlade s Aarhuským nariadením (Nariadenie EÚ č. 1367/2006).

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že list Komisie č. AG/ss ener.cl.(2012)1664829 je protiprávny.

                           —

                           List Komisie neoprávnene stanovuje, že správny akt, ktorého preskúmanie sa navrhuje na základe návrhu o interné preskúmanie podľa nariadenia (EÚ) č. 41367/2006 musí byť individuálny akt a prijatý európskou inštitúciou, ktorý má právne záväzné účinky.


title: Vec F-127/15: Žaloba podaná 29. septembra 2015 – ZZ/Komisia

text:
               14.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 414/43

         Žaloba podaná 29. septembra 2015 – ZZ/Komisia
   (Vec F-127/15)
   (2015/C 414/54)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: C. W. Godfrey, C. Antoine, M. Gomes Lopes, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia, ktorým sa ukladá disciplinárny trest vo forme krátenia dôchodku žalobcu vo výške 185 eur počas dvanástich mesiacov s účinnosťou od dátumu nástupu na dôchodok, z dôvodu výkonu nepovolenej vedľajšej činnosti

      Návrhy žalobcu

               —

               Zrušiť rozhodnutie Európskej komisie zo 16. decembra 2014 so všetkými právnymi dôsledkami,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-563/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. decembra 2015 – Belgicko/Komisia („EPZF — Výdavky vylúčené z financovania — Výdavky vykonané v Belgicku — Ovocie a zelenina — Povinnosť odôvodnenia — Podmienky uznania organizácie výrobcov — Externalizácia podstatných aktivít organizáciou výrobcov — Suma na vylúčenie — Proporcionalita“)

text:
               1.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 38/47

         Rozsudok Všeobecného súdu z 10. decembra 2015 – Belgicko/Komisia
   (Vec T-563/13) (1)

   ((„EPZF - Výdavky vylúčené z financovania - Výdavky vykonané v Belgicku - Ovocie a zelenina - Povinnosť odôvodnenia - Podmienky uznania organizácie výrobcov - Externalizácia podstatných aktivít organizáciou výrobcov - Suma na vylúčenie - Proporcionalita“))
   (2016/C 038/61)
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Belgické kráľovstvo (v zastúpení: J.-C. Halleux a M. Jacobs, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci F. Tuytschaever a M. Varga, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: H. Kranenborg a P. Rossi, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie 2103/433/EÚ z 13. augusta 2013, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 219, s. 49) v rozsahu, v akom sa týka výdavkov vykonaných Belgickým kráľovstvom alebo v každom prípade obmedzenia výšky, ktorá musí byť vylúčená z financovania

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Belgické kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 367, 14.12.2013.


title: Vec T-233/13: Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. júla 2014 – Paul Hartmann/Komisia ( „Žaloba o neplatnosť — Životné prostredie — Smernica 94/62/ES — Obaly a odpady z obalov — Smernica 2013/2/EÚ — Rúrky, tuby a valce, na ktorých je ovinutý pružný materiál — Neexistencia priamej dotknutosti — Neprípustnosť“ )

text:
               15.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/54

         Uznesenie Všeobecného súdu zo 7. júla 2014 – Paul Hartmann/Komisia
   (Vec T-233/13) (1)

   ((„Žaloba o neplatnosť - Životné prostredie - Smernica 94/62/ES - Obaly a odpady z obalov - Smernica 2013/2/EÚ - Rúrky, tuby a valce, na ktorých je ovinutý pružný materiál - Neexistencia priamej dotknutosti - Neprípustnosť“))
   2014/C 315/91
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Paul Hartmann SA (Châtenois, Francúzsko) (v zastúpení: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, avocats)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Alcover San Pedro a J.-F. Brakeland, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie smernice Komisie 2013/2/EÚ zo 7. februára 2013, ktorou sa mení a dopĺňa príloha I k smernici Európskeho parlamentu a Rady 94/62/ES o obaloch a odpadoch z obalov (Ú. v. EÚ L 37, s. 10) v rozsahu, v akom Komisia zapísala do zoznamu príkladov, na ktoré sa uplatňujú kritéria spresňujúce pojem „obaly“ rúrky, tuby a valce, okolo ktorých je ovinutý pružný materiál okrem tých, ktoré sú súčasťou výrobných zariadení a ktoré nie sú používané na prezentáciu výrobku ako predajnej jednotky

      Výrok

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Paul Hartmann SA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskej komisie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 15.6.2013.


title: Vec F-72/13: Žaloba podaná 15. júla 2013 — ZZ a i./EIF

text:
               21.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/32

         Žaloba podaná 15. júla 2013 — ZZ a i./EIF
   (Vec F-72/13)
   2013/C 274/54
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: ZZ a i. (v zastúpení: L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Európsky investičný fond (EIF)

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutí uvedených vo výplatných listinách žalobcov o uplatnení rozhodnutia správnej rady stanovujúceho nárast platov obmedzený na 2,3 % na žalobcov; rozhodnutie generálneho riaditeľa EIF, ktorým sa podľa žalobcov stanovuje nová tabuľka zásluh so znížením o 1 — 2 % platu a rozhodnutie riadiaceho výboru EIB, ktorým sa podľa žalobcov stanovuje tabuľka zásluh so znížením o 1 — 2 % platu, ako aj následný návrh smerujúci k tomu, aby bol EIF zaviazaný zaplatiť rozdiely v odmenách a vyplatiť náhradu škody a úroky

      Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutia uplatniť na žalobcov rozhodnutie správnej rady EIF zo 4. februára 2013 stanovujúceho platový nárast maximálne na 2,3 %, rozhodnutie generálneho riaditeľa EIF stanovujúce novú tabuľku zásluh so znížením o 1 až 2 % platu podľa žalobcov, uvedené rozhodnutia sú vyvodené z rozhodnutia Správnej rady EIB z 18. decembra 2012 stanovujúceho platový nárast maximálne o 2,3 % a z rozhodnutia riadiaceho výboru EIB z 29. januára 2013 definujúceho tabuľku zásluh so znížením o 1 až 2 % platu podľa žalobkýň (rozhodnutia EIF uvedené vyššie boli uvedené na výplatných listinách za apríl 2013), ako aj zrušiť v rovnakom rozsahu všetky rozhodnutia EIF obsiahnuté v neskorších výplatných listinách,

               —

               zaviazať žalovaného na zaplatenie rozdielu v odmene vyplývajúceho z už citovaných rozhodnutí správnej rady EIF a generálneho riaditeľa EIF zo 4. februára 2013, Správnej rady EIB z 18. decembra 2012 a riadiaceho výboru EIB z 29. januára 2013 v porovnaní s uplatnením tabuľky zásluh „4-3-2-1-0“ a „novou“ tabuľkou „5-4-3-1-0“, alebo subsidiárne pre žalobcov majúcich známku A v porovnaní s uplatnením tabuľky zásluh „3-2-1-0-0“ a pre žalobcov patriacich do „novej“ tabuľky v porovnaní s novou tabuľkou „4-3-2-0-0“; tento rozdiel v odmene treba zvýšiť o úroky z omeškania plynúce od 15. apríla 2013, a potom 15. každý mesiac až po úplné vyplatenie, pričom sú tieto úroky stanovené vo výške sadzby ECB zvýšenej o 3 percentuálne body,

               —

               zaviazať žalovaného na náhradu škody spôsobenej z dôvodu straty kúpnej sily, pričom táto škoda bola ohodnotená ex aequo et bono a približne na 1,5 % mesačnej odmeny každého žalobcu,

               —

               vyzvať žalovaného v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania predložiť nasledovné dokumenty, pokiaľ ich nepredloží bez vyzvania:

                           —

                           rozhodnutie správnej rady EIF z 24. septembra 2001 o úprave pracovnoprávneho postavenia zamestnancov EIF,

                           —

                           rozhodnutie EIF, ktorým sa upravuje „príslušný postup“ uvedený v rozhodnutí správnej rady EIF z 24. septembra 2001 o úprave pracovnoprávneho postavenia zamestnancov EIF,

                           —

                           rozhodnutie správnej rady EIF, v zásade zo 4. februára 2013 o prijatí rozpočtu pre zamestnancov na rok 2013,

                           —

                           rozhodnutie generálneho riaditeľa EIF o stanovení novej tabuľky zásluh na rok 2013,

                           —

                           zápisnica zo zasadania správnej rady EIB z 18. decembra 2012,

                           —

                           zápisnica zo zasadania riadiaceho výboru EIB z 29. januára 2013,

                           —

                           poznámka personálneho riaditeľstva EIB „personnel/ASP/2013-5“ z 29. januára 2013,

                           —

                           Corporate Operational Plans 2013 — 2015 vypracované EIB a EIF,

               —

               zaviazať EIF na náhradu trov konania.


title: Vec C-612/13 P: Odvolanie podané 26. novembra 2013 : ClientEarth proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z  13. septembra 2013 vo veci T-111/11, ClientEarth/Komisia

text:
               8.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 71/5

      Odvolanie podané 26. novembra 2013: ClientEarth proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2013 vo veci T-111/11, ClientEarth/Komisia
      (Vec C-612/13 P)
      (2014/C 71/08)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: ClientEarth (v zastúpení: P. Kirch, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 13. septembra 2013 vo veci T-111/11,

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka uvádza na podporu svojho odvolania tri dôvody.

                  1.

                  Prvým odvolacím dôvodom tvrdí, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia pri výklade pojmu „vyšetrovanie“ a spojenia „porušila ochrana … účelu … vyšetrovania“ uvedených v tretej zarážke článku 4 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001 (1).
                  Všeobecný súd sa dopustil chyby, keď kategoricky vyhlásil, že „sporné štúdie patria do rámca vyšetrovacích činností Komisie v zmysle článku 4 ods. 2 tretej zarážky nariadenia č. 1049/2001“.
                  Podľa prvej časti tohto odvolacieho dôvodu Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho výkladu pojmu „vyšetrovanie“.
                  Druhá časť tohto odvolacieho dôvodu: Aj keby sa pripustilo, že išlo o vyšetrovanie, Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď nesprávne vyložil pojem „porušila“. Všeobecný súd spojil význam slova zverejniť s významom porušiť bez toho, aby konkrétne preukázal, akým spôsobom by zverejnenie presne porušilo „účel“ vyšetrovaní.

                  2.

                  Druhým odvolacím dôvodom tvrdí, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď porušil článok 4 ods. 1, 2 a 4 Dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia, podpísaného v Aarhuse 25. júna 1998 a schváleného v mene Európskeho spoločenstva rozhodnutím Rady 2005/370/ES zo 17. februára 2005 (2).
                  Tento odvolací dôvod sa delí na päť tvrdení. Po prvé Všeobecný súd sa dopustil chyby, keď článok 4 ods. 4 písm. c) Aarhuského dohovoru vyložil reštriktívne. Po druhé Všeobecný súd nesprávne uplatnil predmetné opatrenie s ohľadom na Aarhuský dohovor. Po tretie Všeobecný súd porušil svoju povinnosť vykladať Aarhuský dohovor v súlade s medzinárodným obyčajovým právom. Po štvrté Všeobecný súd sa dopustil chyby, keď odmietol, že by článok 4 a článok 4 ods. 4 písm. c) Aarhuského dohovoru mali priamu uplatniteľnosť. Napokon sa Všeobecný súd dopustil pochybenia pri uplatnení práva, keď pripustil výnimku z uplatnenia Aarhuského dohovoru, ktorá sa zakladala na „osobitostiach“ Európskej únie.

                  3.

                  Tretím odvolacím dôvodom tvrdí, že Všeobecný súd porušil článok 6 ods. 1 nariadenia č. 1367/2006 (3), ako aj článok 4 ods. 2 in fine a článok 4 ods. 3 nariadenia č. 1049/2001.
                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď odmietol uznať existenciu prevažujúceho verejného záujmu na zverejnení, len na základe posúdenia tvrdení predložených žalobkyňou. Tento prístup je v rozpore s ustanoveniami nariadenia č. 1049/2001, ako aj príslušnej judikatúry. Tvrdenia, ktoré v tejto súvislosti predložila žalobkyňa, nemôžu samy osebe predstavovať dôvod, pre ktorý by existencia prevažujúceho verejného záujmu bola popretá, pretože dôkazné bremeno na preukázaní prevažujúcich okolností nespočíva na žalobkyni. Uvedenie do rovnováhy jednotlivých záujmov v súvislosti so zverejnením musí vykonať príslušná inštitúcia.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

         (2)  2005/370/ES: Rozhodnutie zo 17. februára 2005 o uzavretí v mene Európskeho spoločenstva Dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia (Ú. v. EÚ L 124, s. 1).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 264, s. 13).


title: Vec C-118/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 25. februára 2016 – X Denmark A/S/Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/25

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 25. februára 2016 – X Denmark A/S/Skatteministeriet
   (Vec C-118/16)
   (2016/C 270/31)
   Jazyk konania: dánčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Østre Landsret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: X Denmark A/S

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 1 ods. 1 smernice 2003/49/ES (1) v spojení s článkom 1 ods. 4 smernice vykladať v tom zmysle, že ak spoločnosť sídliaca v členskom štáte, na ktorú sa vzťahuje článok 3 smernice, za takých okolností, akými sú okolnosti prejednávanej veci, prijme úrok od dcérskej spoločnosti v inom členskom štáte, je „vlastníkom požitkov“ v podobe tohto úroku na účely smernice?

                           1.1.

                           Má sa pojem „vlastník požitkov“ v článku 1 ods. 1 smernice 2003/49/ES v spojení s článkom 1 ods. 4 tejto smernice vykladať v súlade so zodpovedajúcim pojmom v článku 11 modelovej daňovej zmluvy OECD z roku 1977?

                           1.2.

                           Má sa tento pojem v prípade kladnej odpovede na otázku 1.1 vykladať len z hľadiska komentára k článku 11 modelovej daňovej zmluvy z roku 1977 (bod 8), alebo možno do výkladu zahrnúť následné komentáre vrátane doplnení z roku 2003 týkajúcich sa „účelových spoločností“ (bod 8.1, teraz bod 10.1) a doplnení z roku 2014 týkajúcich sa „zmluvných alebo zákonom stanovených povinností“ (bod 10.2)?

                           1.3.

                           Pokiaľ možno do výkladu zahrnúť komentár z roku 2003, je to, aby sa spoločnosť nepovažovala za „vlastníka požitkov“ na účely smernice 2003/49/ES, podmienené skutočným presmerovaním finančných prostriedkov osobám, ktoré sa v štáte, v ktorom sídli platiteľ úrokov, považujú za „vlastníkov požitkov“ v podobe predmetných úrokov, a pokiaľ áno, je ďalšou podmienkou to, že k skutočnému prevodu dôjde v okamihu blízkom výplate úrokov a/alebo sa uskutoční ako výplata úrokov?

                                       1.3.1.

                                       Aký význam má v tejto súvislosti skutočnosť, že na úver sa použije vlastný kapitál, že predmetný úrok je zahrnutý do istiny (tzv. roll-up), že príjemca úrokov následne uskutoční prevod materskej spoločnosti sídliacej v tom istom štáte v rámci skupiny s cieľom upraviť výnosy na daňové účely podľa pravidiel platných v dotknutom štáte, že predmetné úroky sú následne konvertované na vlastné imanie spoločnosti, ktorá je príjemcom úveru, že príjemca úrokov nemá zmluvnú alebo zákonom stanovenú povinnosť previesť úroky na inú osobu a že väčšina osôb, ktoré sa v štáte, kde sídli platiteľ úrokov, považujú za „vlastníkov požitkov“ v podobe úrokov, sídli v iných členských štátoch alebo v iných štátoch, s ktorými má Dánsko podpísaný dohovor o zamedzení dvojitého zdanenia, takže podľa dánskej právnej úpravy zdaňovania by neexistoval základ na vykonanie zrážky dane pri zdroji, keby boli tieto osoby poskytovateľmi úveru, a teda by boli priamymi príjemcami úrokov?

                           1.4.

                           Aký význam má na posúdenie otázky, či sa má príjemca úrokov považovať za „vlastníka požitkov“ na účely smernice, skutočnosť, ak vnútroštátny súd po posúdení skutkových okolností veci konštatuje, že príjemca – bez zmluvnej alebo zákonom stanovenej povinnosti previesť prijaté úroky na inú osobu – nemal „plné“ právo „používať a požívať“ úroky v zmysle komentára z roku 2014 k modelovej daňovej zmluve z roku 1977?

               2.

               Môže sa členský štát odvolávať na článok 5 ods. 1 smernice o uplatňovaní vnútroštátnych ustanovení na zabránenie podvodom alebo zneužívaniu alebo na článok 5 ods. 2 smernice len za predpokladu, že dotknutý členský štát prijal osobitné vnútroštátne ustanovenie, ktorým sa vykonáva článok 5 smernice, alebo že vnútroštátne právo obsahuje všeobecné ustanovenia alebo zásady týkajúce sa podvodov, zneužívania a daňových únikov, ktoré sa dajú vykladať v súlade s článkom 5?

                           2.1.

                           Možno v prípade kladnej odpovede na otázku 2 považovať § 2 ods. 2 písm. d) zákona o dani z príjmov právnických osôb, ktorý stanovuje, že obmedzená daňová povinnosť pri úrokových príjmoch sa nevzťahuje na „úroky oslobodené od dane… podľa smernice 2003/49/ES o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom na výplaty úrokov a licenčných poplatkov medzi združenými spoločnosťami rôznych členských štátov“, za osobitné vnútroštátne ustanovenie v zmysle článku 5 smernice?

               3.

               Je ustanovenie dohovoru o zamedzení dvojitého zdanenia uzatvoreného medzi dvoma členskými štátmi a vypracovaného v súlade s modelovou daňovou zmluvou OECD, podľa ktorého je zdaňovanie úrokov podmienené tým, či sa príjemca úrokov považuje za vlastníka požitkov v podobe úrokov, dojednaným ustanovením na zabránenie zneužívaniu, na ktoré sa vzťahuje článok 5 smernice?

               4.

               Ide o zneužívanie atď. v zmysle smernice 2003/49/ES, pokiaľ sú v členskom štáte, kde sídli platiteľ úrokov, úroky daňovo odpočítateľné a v členskom štáte, kde sídli príjemca úrokov, sa úroky nezdaňujú?

               5.

               Vzťahuje sa smernica 2003/49/ES na spoločnosť so sídlom v Luxembursku založenú a zapísanú do registra podľa luxemburského práva obchodných spoločností ako „société en commandite par actions“ (S.C.A.) a tiež označovanú ako „société d’investissement en capital à risque“ (SICAR) podľa luxemburského zákona z 15. júna 2004 o spoločnostiach investujúcich do rizikového kapitálu (SICAR)?

                           5.1.

                           Môže byť v prípade kladnej odpovede na otázku 5 luxemburská S.C.A./SICAR „vlastníkom požitkov“ v podobe úrokov v zmysle smernice 2003/49/ES napriek tomu, že v členskom štáte, kde má sídlo spoločnosť, ktorá je platiteľom úrokov, je dotknutá spoločnosť podľa vnútroštátneho práva považovaná za daňovo transparentný subjekt?

                           5.2.

                           Možno v prípade zápornej odpovede na otázku 1, teda pokiaľ sa spoločnosť, ktorá je príjemcom úrokov, nepovažuje za „vlastníka požitkov“ v podobe predmetných úrokov, považovať S.C.A./SICAR za takých okolností, akými sú okolnosti prejednávanej veci, za „vlastníka požitkov“ v podobe predmetných úrokov na účely smernice?

               6.

               Má členský štát, ktorý nechce uznať, že spoločnosť v inom členskom štáte je vlastníkom požitkov v podobe úrokov, a tvrdí, že spoločnosť v inom členskom štáte je tzv. umelou účelovou spoločnosťou, podľa smernice 2003/49/ES alebo článku 10 ES povinnosť uviesť, koho tento členský štát v takom prípade považuje za vlastníka požitkov?

               7.

               Ak sa spoločnosť sídliaca v členskom štáte (materská spoločnosť) v skutočnosti nepovažuje za oslobodenú od zrážkovej dane podľa smernice 2003/49/ES, pokiaľ ide o úroky prijaté od spoločnosti sídliacej v inom členskom štáte (dcérska spoločnosť), a materská spoločnosť v poslednom uvedenom členskom štáte sa v tomto členskom štáte považuje za osobu s obmedzenou daňovou povinnosťou v súvislosti s týmito úrokmi, bráni článok 43 ES v spojení s článkom 48 ES právnej úprave, na základe ktorej posledný uvedený členský štát požaduje od spoločnosti zodpovednej za vykonanie zrážky dane pri zdroji (dcérska spoločnosť), aby v prípade oneskorenej úhrady splatnej zrážkovej dane zaplatila úrok z omeškania s vyššou úrokovou sadzbou, než je sadzba úroku z omeškania, ktorú členský štát uplatňuje pri daňových dlhoch právnických osôb (vrátane úrokových príjmov) vymáhaných od spoločností sídliacich v tom istom členskom štáte?

               8.

               Ak sa spoločnosť sídliaca v členskom štáte (materská spoločnosť) v skutočnosti nepovažuje za oslobodenú od zrážkovej dane podľa smernice 2003/49/ES, pokiaľ ide o úroky prijaté od spoločnosti sídliacej v inom členskom štáte (dcérska spoločnosť), a materská spoločnosť v poslednom uvedenom členskom štáte sa v tomto členskom štáte považuje za zdaniteľnú osobu s obmedzenou daňovou povinnosťou v súvislosti s týmito úrokmi, bráni článok 43 ES v spojení s článkom 48 ES (subsidiárne s článkom 56 ES) samostatne alebo ako celok právnej úprave, na základe ktorej:

                           a)

                           posledný uvedený členský štát požaduje od platiteľa úrokov, aby vykonal zrážku dane z úrokov pri zdroji, a považuje túto osobu za zodpovednú voči orgánom za nevykonanie zrážky dane pri zdroji, pričom ak príjemca úrokov sídli v poslednom uvedenom členskom štáte, nemá takú povinnosť vykonať zrážku dane pri zdroji?

                           b)

                           materská spoločnosť v poslednom uvedenom členskom štáte by v prvých dvoch zdaňovacích obdobiach nemala povinnosť platiť preddavky na daň z príjmov právnických osôb, ale musela by začať platiť daň z príjmov právnických osôb až omnoho neskôr, než je splatnosť zrážkovej dane?

                     Vnútroštátny súd žiada Súdny dvor EÚ, aby zahrnul odpoveď na otázku 7 do svojej odpovede na otázku 8.

      (1)  Smernica Rady 2003/49/ES z 3. júna 2003 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom na výplaty úrokov a licenčných poplatkov medzi združenými spoločnosťami rôznych členských štátov (Ú. v. EÚ L 157, 2003, s. 49; Mim. vyd. 09/001, s. 380).


title: Vec T-151/15: Uznesenie Všeobecného súdu z 15. marca 2017 – EFB/Komisia

text:
               8.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 144/61

         Uznesenie Všeobecného súdu z 15. marca 2017 – EFB/Komisia
   (Vec T-151/15) (1)

   (2017/C 144/89)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 190, 8.6.2015.


title: Vec T-195/13: Žaloba podaná 3. apríla 2013 — dm-drogerie markt/ÚHVT — V-Contact (CAMEA)

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/31

         Žaloba podaná 3. apríla 2013 — dm-drogerie markt/ÚHVT — V-Contact (CAMEA)
   (Vec T-195/13)
   2013/C 171/58
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Nemecko) (v zastúpení: B. Beinert a O. Bludovsky, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: V-Contact Kft (Szada, Maďarsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 17. januára 2013 (odvolanie týkajúce sa námietkového konania č. R 452/2012-1) a v rámci opravy vymazal ochrannú známku žalobkyne,

               —

               subsidiárne zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 17. januára 2013 (odvolanie týkajúce sa námietkového konania č. R 452/2012-1) a vrátil vec na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu,

               —

               subsidiárne zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 17. januára 2013 (odvolanie týkajúce sa námietkového konania č. R 452/2012-1).

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „CAMEA“ pre, inter alia, tovary zaradené do tried 3, 5 a 16 — Prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9 279 928.

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: medzinárodný zápis označujúci, inter alia, Európsku úniu a zahŕňajúci tovary zaradené do tried 3, 5 a 8.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania

      Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009.


               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/2

         Nástup nového sudcu Súdneho dvora do funkcie
   (2008/C 51/02)
   Pán Jean-Jacques Kasel, ktorý bol rozhodnutím zástupcov vlád členských štátov Európskej únie z 5. decembra 2007 (1) vymenovaný za sudcu Súdneho dvora Európskych spoločenstiev zložil 14. januára 2008 pred Súdnym dvorom sľub.

      (1)  Ú. v. EÚ L 325, 11.12.2007, s. 89.


title: Pridelenie sudcov do komôr

text:
               10.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 269/40

         Pridelenie sudcov do komôr
   (2007/C 269/70)
   Dňa 19. a 25. septembra 2007, Súd prvého stupňa rozhodol zriadiť v rámci svojej vnútornej štruktúry osem päťčlenných komôr a osem trojčlenných komôr na obdobie od 25. septembra 2007 do 31. augusta 2010. Do týchto komôr pridelil sudcov takto:
   Prvá rozšírená komora, zasadajúca v zložení piatich sudcov:
   pani Tiili, predsedkyňa komory, pán Dehousse, pani Wiszniewska-Białecka, pani Jürimäe a pán Soldevila Fragoso, sudcovia.
   Prvá komora, zasadajúca v zložení troch sudcov:
   pani Tiili, predsedkyňa komory;
   pán Dehousse, sudca;
   pani Wiszniewska-Białecka, sudkyňa.
   Druhá rozšírená komora, zasadajúca v zložení piatich sudcov:
   pani Pelikánová, predsedkyňa komory, pán Dehousse, pani Wiszniewska-Białecka, pani Jürimäe a pán Soldevila Fragoso, sudcovia.
   Druhá komora, zasadajúca v zložení troch sudcov:
   pani Pelikánová, predsedkyňa komory;
   pani Jürimäe, sudkyňa;
   pán Soldevila Fragoso, sudca.
   Tretia rozšírená komora, zasadajúca v zložení piatich sudcov:
   pán Azizi, predseda komory, pán Cooke, pani Cremona, pani Labucka a pán Frimodt Nielsen, sudcovia.
   Tretia komora, zasadajúca v zložení troch sudcov:
   pán Azizi, predseda komory;
   pani Cremona, sudca;
   pán Frimodt Nielsen, sudca.
   Štvrtá rozšírená komora, zasadajúca v zložení piatich sudcov:
   pán Czúcz, predseda komory, pán Cooke, pani Cremona, pani Labucka a pán Frimodt Nielsen, sudcovia.
   Štvrtá komora, zasadajúca v zložení troch sudcov:
   pán Czúcz, predseda komory;
   pán Cooke, sudca;
   pani Labucka, sudkyňa.
   Piata rozšírená komora, zasadajúca v zložení piatich sudcov:
   pán Vilaras, predseda komory, pán Vadapalas, pán Prek, pán Tchipev a pán Ciucă, sudcovia.
   Piata komora, zasadajúca v zložení troch sudcov:
   pán Vilaras, predseda komory;
   pán Prek, sudca;
   pán Ciucă, sudca.
   Šiesta rozšírená komora, zasadajúca v zložení piatich sudcov:
   pán Meij, predseda komory, pán Vadapalas, pán Prek, pán Tchipev a pán Ciucă, sudcovia.
   Šiesta komora, zasadajúca v zložení troch sudcov:
   pán Meij, predseda komory;
   pán Vadapalas, sudca;
   pán Tchipev, sudca.
   Siedma rozšírená komora, zasadajúca v zložení piatich sudcov:
   pán Forwood, predseda komory, pán Šváby, pán Papasavvas, pán Moavero Milanesi, pán Wahl, pán Dittrich a pán Truchot, sudcovia.
   Siedma komora, zasadajúca v zložení troch sudcov:
   pán Forwood, predseda komory;

               a)

               pán Šváby a pán Moavero Milanesi, sudcovia;

               b)

               pán Šváby a pán Truchot, sudcovia;

               c)

               pán Moavero Milanesi a pán Truchot, sudcovia.

         Ôsma rozšírená komora, zasadajúca v zložení piatich sudcov:
   pani Martins Ribeiro, predsedkyňa komory, pán Šváby, pán Papasavvas, pán Moavero Milanesi, pán Wahl, pán Dittrich a pán Truchot, sudcovia.
   Ôsma komora, zasadajúca v zložení troch sudcov:
   pani Martins Ribeiro, predsedkyňa komory;

               a)

               pán Papasavvas a pán Wahl, sudcovia;

               b)

               pán Papasavvas a pán Dittrich, sudcovia;

               c)

               pán Wahl a pán Dittrich, sudcovia.

         V siedmej a ôsmej rozšírenej komore zasadajúcej v zložení piatich sudcov budú sudcovia, ktorí majú zasadať s predsedom komory v päťčlennom zložení, traja sudcovia, ktorým bola vec pôvodne predložená, štvrtý sudca tejto komory a jeden sudca z inej komory, zloženej zo štyroch sudcov. Tento sudca z inej komory, ktorý nebude predsedom komory, bude určený na obdobie jedného roka postupne podľa poradia stanoveného v článku 6 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.
   V siedmej a ôsmej komore zasadajúcej v zložení troch sudcov bude predseda komory zasadať buď so sudcami uvedenými pod písmenom a), pod písmenom b) alebo pod písmenom c), a to podľa zloženia, do ktorého bude patriť sudca spravodajca. Vo veciach, v ktorých bude predseda komory sudcom spravodajcom, bude predseda komory striedavo zasadať so sudcami každého zloženia v poradí zapísania vecí do registra a tak, aby tým nebola dotknutá spojitosť vecí.


title: Vec C-541/10 P: Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z  30. septembra 2011 — Sociedade Quinta do Portal, SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Vallegre, Vinhos do Porto SA [Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 8 ods. 1 písm. b) — Slovná ochranná známka Spoločenstva PORTO ALEGRE — Skoršia národná slovná ochranná známka VISTA ALEGRE — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky]

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/23

      Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) z 30. septembra 2011 — Sociedade Quinta do Portal, SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Vallegre, Vinhos do Porto SA
      (Vec C-541/10 P) (1)

      (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 207/2009 - Článok 8 ods. 1 písm. b) - Slovná ochranná známka Spoločenstva PORTO ALEGRE - Skoršia národná slovná ochranná známka VISTA ALEGRE - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky)
      (2012/C 25/39)
      Jazyk konania: portugalčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Sociedade Quinta do Portal, SA (v zastúpení: F. Bolota Belchior, advogado)

         Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. López Ronda a G. Macias Bonilla, abogados), Vallegre, Vinhos do Porto SA

         Predmet veci

      Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 8. septembra 2010 — Quinta do Portal/ÚHVT — Vallegre (T-369/09), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu podanú proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 18. júna 2009 (vec R 1012/2008-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásení neplatnosti v rámci sporu medzi Vallegre, Vinhos do Porto SA a Sociedade Quinta do Portal, SA

         Výrok

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Quinta do Portal, SA je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 38, 5.2.2011.


title: Rozsudok súdu z 10. novembra 2014 vo veci E-2/14 – Dozorný úrad EZVO/Island (Nesplnenie povinností zmluvnej strany – Smernica 2005/35/ES – Nevykonanie transpozície)

text:
               13.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 158/13

         ROZSUDOK SÚDU
   z 10. novembra 2014
   vo veci E-2/14
   Dozorný úrad EZVO/Island
   (Nesplnenie povinností zmluvnej strany – Smernica 2005/35/ES – Nevykonanie transpozície)
   (2015/C 158/07)
   Vo veci E-2/14, Dozorný úrad EZVO/Island – ŽIADOSŤ o vyhlásenie, že Island tým, že v stanovenej lehote neprijal všetky opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v bode 56v prílohy XIII k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/35/ES zo 7. septembra 2005 o znečisťovaní mora z lodí a o zavedení sankcií za porušenia) v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode a rozhodnutia Spoločného výboru EZVO č. 65/2009 z 29. mája 2009, ani/alebo tieto opatrenia neoznámil Dozornému úradu EZVO, si nesplnil svoje povinnosti vyplývajúce z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP, súd EZVO v zložení Carl Baudenbacher, predseda, Per Christiansen (sudca spravodajca) a Páll Hreinsson, sudcovia, vyniesol 10. novembra 2014 rozsudok, ktorého výroková časť znie takto:
   Súd EZVO týmto:

               1.

               vyhlasuje, že Island tým, že v stanovenej lehote neprijal opatrenia potrebné na transpozíciu aktu uvedeného v bode 56v prílohy XIII k Dohode o Európskom hospodárskom priestore (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/35/ES zo 7. septembra 2005 o znečisťovaní mora z lodí a o zavedení sankcií za porušenia) v znení prispôsobenom Dohode o EHP prostredníctvom protokolu 1 k tejto dohode a rozhodnutia Spoločného výboru EZVO č. 65/2009 z 29. mája 2009, si nesplnil svoje povinnosti vyplývajúce z uvedeného aktu a článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               nariaďuje Islandu uhradiť trovy konania.


title: Vec C-542/11: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z  27. júna 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — Staatssecretaris van Financiën/Codirex Expeditie BV [Colný kódex Spoločenstva — Nariadenie (EHS) č. 2913/92 — Dočasne uskladnený tovar — Tovar, ktorý nie je tovarom Spoločenstva — Colný režim vonkajšieho tranzitu Spoločenstva — Okamih pridelenia colne schváleného určenia — Prijatie colného vyhlásenia — Prepustenie tovaru — Colný dlh]

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/14

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 27. júna 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden — Holandsko) — Staatssecretaris van Financiën/Codirex Expeditie BV
   (Vec C-542/11) (1)

   (Colný kódex Spoločenstva - Nariadenie (EHS) č. 2913/92 - Dočasne uskladnený tovar - Tovar, ktorý nie je tovarom Spoločenstva - Colný režim vonkajšieho tranzitu Spoločenstva - Okamih pridelenia colne schváleného určenia - Prijatie colného vyhlásenia - Prepustenie tovaru - Colný dlh)
   2013/C 225/22
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Staatssecretaris van Financiën

      Odporca: Codirex Expeditie BV

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článku 50 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307) — Dočasne uskladnený tovar prihlásený na prepustenie do colného režimu vonkajšieho tranzitu Spoločenstva — Okamih pridelenia colne schváleného určenia

      Výrok rozsudku

   Články 50, 67 a 73 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 z 13. apríla 2005, treba vykladať v tom zmysle, že tovar, ktorý nie je tovarom Spoločenstva, ktorý bol predmetom colného vyhlásenia prijatého colnými orgánmi s cieľom jeho prepustenia do colného režimu vonkajšieho tranzitu Spoločenstva a má štatút dočasne uskladneného tovaru, je prepustený do tohto colného režimu a teda získava colne schválené určenie v okamihu, keď sa rozhodne o prepustení tohto tovaru.

      (1)  Ú. v. EÚ C 25, 28.1.2012.


title: Vec C-54/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom 7. februára 2011 — JPMorgan Chase Bank, N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts

text:
               16.4.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 120/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom 7. februára 2011 — JPMorgan Chase Bank, N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts
   (Vec C-54/11)
   2011/C 120/07
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyne: JPMorgan Chase Bank, N.A., Frankfurt Branch, J.P. Morgan Securities Limited

      Žalovaná: Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má vnútroštátny súd pri určovaní, čo je predmetom konania a podstatou konania na účely článku 22 ods. 2 a článku 25 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (1) (ďalej len „nariadenie Brusel I“), brať do úvahy iba nároky uplatnené žalobcom alebo žalobcami, alebo má brať do úvahy aj námietky alebo argumenty uvedené žalovanými?

               2.

               Ak účastník konania vznesie v konaní otázku, ktorá patrí do pôsobnosti článku 22 ods. 2 nariadenia Brusel I, ako je otázka platnosti rozhodnutia orgánu spoločnosti alebo inej právnickej osoby, nevyhnutne z toho vyplýva, že táto otázka je predmetom konania a podstatou konania, ak táto otázka môže byť potenciálne rozhodujúca pre konanie, bez ohľadu na povahu a počet iných otázok vznesených v konaní a bez ohľadu na to, či všetky tieto otázky alebo niektoré z nich sú tiež potenciálne rozhodujúce?

               3.

               V prípade zápornej odpovede na druhú otázku, je vnútroštátny súd povinný, s cieľom určiť predmet konania a podstatu konania, celkovo posúdiť konanie a vytvoriť si celkový úsudok o jeho predmete a podstate; a ak nie, aké kritériá má vnútroštátny súd použiť na zistenie týchto skutočností?

      (1)  Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42.


title: Sľub nových sudcov Súdneho dvora

text:
               12.6.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/1

         Sľub nových sudcov Súdneho dvora
   (2004/C 156/01)
   Vymenovaní za sudcov Súdneho dvora Európskych spoločenstiev rozhodnutím vlád členských štátov Európskych spoločenstiev z 1. mája 2004 (1)

               —

               na obdobie od 1. mája 2004 do 6. októbra 2006,
               pán Kūris, pán Arestis, pán Borg Barthet, pán Malenovský a pán Levits,

               —

               na obdobie od 1. mája 2004 do 6. októbra 2009,
               pán Makarczyk, pán Juhász, pán Ilešič, pán Klučka a pán Lõhmus

         zložili sľub pred Súdnym dvorom dňa 11. mája 2004.

      (1)  Ú. v. ES L 169, z 1. mája 2004, s. 22.


title: Vec T-33/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 18. marca 2016 – Grupo Bimbo/ÚHVT (BIMBO) („Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva BIMBO — Absolútne dôvody zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) a článok 7 ods. 3 nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               2.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/38

         Rozsudok Všeobecného súdu z 18. marca 2016 – Grupo Bimbo/ÚHVT (BIMBO)
   (Vec T-33/15) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva BIMBO - Absolútne dôvody zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) a článok 7 ods. 3 nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2016/C 156/50)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico, Mexiko) (v zastúpení: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: E. Zaera Cuadrado, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 19. novembra 2014 (vec R 251/2014-2) v súvislosti s prihláškou slovného označenia BIMBO ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Grupo Bimbo, SAB de CV je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 89, 16.3.2015.


title: Vec T-215/15: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. júla 2017 – Azarov/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine — Zmrazenie finančných prostriedkov — Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov — Ponechanie mena žalobcu v zozname — Povinnosť odôvodnenia — Právo na obhajobu — Právo vlastniť majetok — Právo vykonávať hospodársku činnosť — Proporcionalita — Zneužitie právomoci — Zásada riadnej správy vecí verejných — Zjavne nesprávne posúdenie“)

text:
               21.8.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 277/32

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. júla 2017 – Azarov/Rada
   (Vec T-215/15) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov - Ponechanie mena žalobcu v zozname - Povinnosť odôvodnenia - Právo na obhajobu - Právo vlastniť majetok - Právo vykonávať hospodársku činnosť - Proporcionalita - Zneužitie právomoci - Zásada riadnej správy vecí verejných - Zjavne nesprávne posúdenie“))
   (2017/C 277/47)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Mykola Janovyč Azarov (Kyjev, Ukrajina) (v zastúpení: G. Lansky a A. Egger, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix a F. Naert, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/364 z 5. marca 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 62, 2015, s. 25), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2015/357 z 5. marca 2015, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 62, 2015, s. 1), v rozsahu, v akom tieto akty ponechávajú meno žalobcu v zozname osôb, na ktoré sa vzťahujú dotknuté reštriktívne opatrenia

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Mykola Janovyč Azarov je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 221, 6.7.2015.