title: Vec C-414/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 19. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) – AREX CZ a.s./Odvolací finanční ředitelství (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty — Smernica 2006/112/ES — Článok 2 ods. 1 písm. b) body i) a iii) — Článok 3 ods. 1 — Nadobudnutia tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v rámci Spoločenstva — Článok 138 ods. 1 a 2 písm. b) — Dodania v rámci Spoločenstva — Reťazové transakcie s jedinou prepravou — Priradenie prepravy — Preprava v režime pozastavenia spotrebnej dane — Vplyv na kvalifikáciu nadobudnutia v rámci Spoločenstva)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/11

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 19. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) – AREX CZ a.s./Odvolací finanční ředitelství
      (Vec C-414/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty - Smernica 2006/112/ES - Článok 2 ods. 1 písm. b) body i) a iii) - Článok 3 ods. 1 - Nadobudnutia tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v rámci Spoločenstva - Článok 138 ods. 1 a 2 písm. b) - Dodania v rámci Spoločenstva - Reťazové transakcie s jedinou prepravou - Priradenie prepravy - Preprava v režime pozastavenia spotrebnej dane - Vplyv na kvalifikáciu nadobudnutia v rámci Spoločenstva))
      (2019/C 65/13)
      Jazyk konania: čeština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Nejvyšší správní soud

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: AREX CZ a.s.

         Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 2 ods. 1 písm. b) bod iii) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje na nadobudnutia v rámci Spoločenstva týkajúce sa výrobkov podliehajúcich spotrebnej dani, z ktorých možno vyberať spotrebnú daň na území členského štátu určenia zásielky alebo prepravy týchto výrobkov, uskutočnené zdaniteľnou osobou, ktorej iné nadobudnutia nepodliehajú dani z pridanej hodnoty podľa článku 3 ods. 1 tejto smernice.

                  2.

                  Článok 2 ods. 1 písm. b) bod iii) smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade existencie reťazca po sebe idúcich transakcií, ktoré viedli len k jednej preprave výrobkov podliehajúcich spotrebnej dani v rámci Spoločenstva v režime pozastavenia spotrebnej dane, sa nadobudnutie uskutočnené osobou povinnou zaplatiť spotrebnú daň v členskom štáte určenia zásielky alebo prepravy týchto výrobkov nemôže kvalifikovať ako nadobudnutie v rámci Spoločenstva podliehajúce dani z pridanej hodnoty podľa tohto ustanovenia, pokiaľ túto prepravu nemožno priradiť tomuto nadobudnutiu.

                  3.

                  Článok 2 ods. 1 písm. b) bod i) smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade existencie reťazca po sebe idúcich nadobudnutí, ktoré sa týkali tých istých výrobkov podliehajúcich spotrebnej dani a ktoré viedli len k jednej preprave týchto výrobkov v rámci Spoločenstva v režime pozastavenia spotrebnej dane, okolnosť, že sa tieto výrobky prepravujú v tomto režime, nie je rozhodujúca pre určenie, ktorému nadobudnutiu treba priradiť prepravu na to, aby toto nadobudnutie podliehalo dani z pridanej hodnoty podľa tohto ustanovenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 300, 11.9.2017.


title: Vec C-492/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 13. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Tübingen – Nemecko) – Südwestrundfunk/Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Pomoc poskytovaná štátmi — Článok 107 ods. 1 ZFEÚ — Článok 108 ods. 3 ZFEÚ — Verejnoprávni vysielatelia — Financovanie — Právna úprava členského štátu, podľa ktorej každá dospelá osoba, ktorá je držiteľom bytu na vnútroštátnom území, je povinná platiť príspevok verejnoprávnym vysielateľom)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/13

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 13. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Tübingen – Nemecko) – Südwestrundfunk/Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte
      (Vec C-492/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Pomoc poskytovaná štátmi - Článok 107 ods. 1 ZFEÚ - Článok 108 ods. 3 ZFEÚ - Verejnoprávni vysielatelia - Financovanie - Právna úprava členského štátu, podľa ktorej každá dospelá osoba, ktorá je držiteľom bytu na vnútroštátnom území, je povinná platiť príspevok verejnoprávnym vysielateľom))
      (2019/C 65/15)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landgericht Tübingen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Südwestrundfunk

         Žalovaní: Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [108 ZFEÚ] sa má vykladať v tom zmysle, že zmena systému financovania verejnoprávneho vysielania niektorého členského štátu, o akú ide vo veci samej, ktorá spočíva v nahradení poplatku, ktorý sa má zaplatiť z dôvodu držby prístroja na audiovizuálny príjem, príspevkom na televízne a rozhlasové vysielanie, ktorý sa má zaplatiť najmä z dôvodu užívania bytu alebo prevádzkarne, nepredstavuje zmenu existujúcej pomoci v zmysle tohto ustanovenia, ktorú treba oznámiť Európskej komisii podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ.

                  2.

                  Články 107 a 108 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá priznáva verejnoprávnemu vysielateľovi právomoci odlišujúce sa od všeobecného práva, ktoré mu umožnia, aby sám uskutočnil exekúciu neuhradených pohľadávok týkajúcich sa príspevku na rozhlasové a televízne vysielanie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 402, 27.11.2017.


title: Vec C-493/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 11. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverfassungsgericht – Nemecko) – konanie začaté na návrh Heinrich Weiss a i. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hospodárska a menová politika — Rozhodnutie Európskej centrálnej banky (EÚ) 2015/774 — Platnosť — Program nákupu aktív verejného sektora na sekundárnom trhu — Články 119 a 127 ZFEÚ — Právomoci ECB a Európskeho systému centrálnych bánk — Zabezpečenie cenovej stability — Proporcionalita — Článok 123 ZFEÚ — Zákaz menového financovania členských štátov eurozóny)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/14

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 11. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverfassungsgericht – Nemecko) – konanie začaté na návrh Heinrich Weiss a i.
      (Vec C-493/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Hospodárska a menová politika - Rozhodnutie Európskej centrálnej banky (EÚ) 2015/774 - Platnosť - Program nákupu aktív verejného sektora na sekundárnom trhu - Články 119 a 127 ZFEÚ - Právomoci ECB a Európskeho systému centrálnych bánk - Zabezpečenie cenovej stability - Proporcionalita - Článok 123 ZFEÚ - Zákaz menového financovania členských štátov eurozóny))
      (2019/C 65/16)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesverfassungsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Heinrich Weiss, Jürgen Heraeus, Patrick Adenauer, Bernd Lucke, Hans-Olaf Henkel, Joachim Starbatty, Bernd Kölmel, Ulrike Trebesius, Peter Gauweiler, Johann Heinrich von Stein, Gunnar Heinsohn, Otto Michels, Reinhold von Eben-Worlée, Michael Göde, Dagmar Metzger, Karl-Heinz Hauptmann, Stefan Städter, Markus C. Kerber

         Žalovaní: Bundesregierung, Bundestag, Deutsche Bundesbank

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Preskúmanie prvej až štvrtej prejudiciálnej otázky neodhalilo nijakú skutočnosť, ktorá by mohla mať vplyv na platnosť rozhodnutia Európskej centrálnej banky (EÚ) 2015/774 zo 4. marca 2015 o programe nákupu aktív verejného sektora na sekundárnom trhu zmeneného rozhodnutím Európskej centrálnej banky (EÚ) 2017/100 z 11. januára 2017.

                  2.

                  Piata prejudiciálna otázka je neprípustná.

         (1)  Ú. v. EÚ C 402, 27.11.2017.


title: Vec C-514/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 13. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Liège – Belgicko) – výkon európskeho zatykača vydaného na Marin-Simion Sut (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Európsky zatykač — Článok 4 bod 6 — Dôvod pre nepovinné nevykonanie európskeho zatykača — Trestný čin, za ktorý bol vo vydávajúcom štáte uložený trest odňatia slobody, za ktorý je možné vo vykonávajúcom štáte uložiť iba peňažný trest)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/14

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 13. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour d’appel de Liège – Belgicko) – výkon európskeho zatykača vydaného na Marin-Simion Sut
      (Vec C-514/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v trestných veciach - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Európsky zatykač - Článok 4 bod 6 - Dôvod pre nepovinné nevykonanie európskeho zatykača - Trestný čin, za ktorý bol vo vydávajúcom štáte uložený trest odňatia slobody, za ktorý je možné vo vykonávajúcom štáte uložiť iba peňažný trest))
      (2019/C 65/17)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Cour d’appel de Liège

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Marin-Simion Sut

         Výrok rozsudku

      Článok 4 bod 6 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že ak, tak ako vo veci samej, osoba, na ktorú bol vydaný európsky zatykač na účely vykonania trestu odňatia slobody, má trvalý pobyt vo vykonávajúcom členskom štáte a má s týmto štátom rodinné, sociálne a pracovné väzby, vykonávajúci súdny orgán môže z dôvodov spojených so sociálnou reintegráciou uvedenej osoby odmietnuť vykonať tento zatykač, aj keď za trestný čin, pre ktorý bol vydaný tento zatykač, možno v súlade s právom vykonávajúceho členského štátu uložiť iba peňažný trest, pokiaľ v súlade s tým istým vnútroštátnym právom táto okolnosť nebráni tomu, aby trest odňatia slobody uložený požadovanej osobe bol skutočne vykonaný v tomto členskom štáte, čo musí overiť vnútroštátny súd.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec C-530/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtej komora) z 19. decembra 2018 – Mykola Janovyč Azarov/Rada Európskej únie (Odvolanie — Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine — Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov — Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov — Zaradenie mena odvolateľa — Rozhodnutie orgánu tretieho štátu — Povinnosť Rady overiť, či toto rozhodnutie bolo prijaté pri rešpektovaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/15

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtej komora) z 19. decembra 2018 – Mykola Janovyč Azarov/Rada Európskej únie
      (Vec C-530/17 P) (1)

      ((Odvolanie - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov - Zaradenie mena odvolateľa - Rozhodnutie orgánu tretieho štátu - Povinnosť Rady overiť, či toto rozhodnutie bolo prijaté pri rešpektovaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu))
      (2019/C 65/18)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Mykola Janovyč Azarov (v zastúpení: A. Egger a G. Lansky, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix a F. Naert, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie zo 7. júla 2017, Azarov/Rada (T-215/15, EU:T:2017:479), sa zrušuje.

                  2.

                  Rozhodnutie Rady (SZBP) 2015/364 z 5. marca 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2015/357 z 5. marca 2015, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine, sa zrušujú v rozsahu, v akom sa týkajú pána Mykolu Janovyča Azarova.

                  3.

                  Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli v prvostupňovom konaní, ako aj v tomto odvolacom konaní.

         (1)  Ú. v. EÚ C 374, 6.11.2017.


title: Vec C-552/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 19. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Alpenchalets Resorts GmbH/Finanzamt München Abteilung Körperschaften (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Zdaňovanie — Harmonizácia daňových predpisov — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Osobitná úprava pre cestovné kancelárie — Poskytnutie prázdninového ubytovania prenajatého od iných zdaniteľných osôb — Dodatočné plnenia — Hlavná alebo vedľajšia povaha plnenia — Znížené sadzby dane — Ubytovanie poskytnuté cestovnou kanceláriou v jej vlastnom mene)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/16

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 19. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof – Nemecko) – Alpenchalets Resorts GmbH/Finanzamt München Abteilung Körperschaften
      (Vec C-552/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Zdaňovanie - Harmonizácia daňových predpisov - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Osobitná úprava pre cestovné kancelárie - Poskytnutie prázdninového ubytovania prenajatého od iných zdaniteľných osôb - Dodatočné plnenia - Hlavná alebo vedľajšia povaha plnenia - Znížené sadzby dane - Ubytovanie poskytnuté cestovnou kanceláriou v jej vlastnom mene))
      (2019/C 65/19)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Alpenchalets Resorts GmbH

         Žalovaný: Finanzamt München Abteilung Körperschaften

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Články 306 až 310 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa majú vykladať v tom zmysle, že samotné poskytnutie zo strany cestovnej kancelárie prázdninového ubytovania prenajatého od iných zdaniteľných osôb alebo takýto prenájom prázdninového ubytovania doplnený o dodatočné vedľajšie plnenia, nezávisle od významu týchto dodatočných plnení, predstavuje vždy jednu službu, ktorá patrí pod osobitnú úpravu pre cestovné kancelárie.

                  2.

                  Článok 98 ods. 2 smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že poskytovanie služieb cestovných kancelárií, ktorého podstata spočíva v prenájme prázdninového ubytovania, ktoré patria pod článok 307 tejto smernice, nemôže podliehať zníženej sadzbe dane alebo jednej zo znížených sadzieb uvedených v tomto prvom ustanovení.

         (1)  Ú. v. EÚ C 437, 18.12.2017.


title: Vec C-572/17: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 19. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen – Švédsko) – trestné konanie proti Imranovi Syedovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Autorské právo a s ním súvisiace práva — Smernica 2001/29/ES — Článok 4 ods. 1 — Právo šírenia — Porušenie — Tovar určený na predaj s vyobrazením chráneným autorským právom — Skladovanie na obchodné účely — Sklad oddelený od miesta predaja)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/16

      Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 19. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen – Švédsko) – trestné konanie proti Imranovi Syedovi
      (Vec C-572/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Autorské právo a s ním súvisiace práva - Smernica 2001/29/ES - Článok 4 ods. 1 - Právo šírenia - Porušenie - Tovar určený na predaj s vyobrazením chráneným autorským právom - Skladovanie na obchodné účely - Sklad oddelený od miesta predaja))
      (2019/C 65/20)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Högsta domstolen

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      Imran Syed

         Výrok rozsudku

      Článok 4 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti sa má vykladať v tom zmysle, že obchodníkom vykonávané skladovanie tovaru, na ktorom sa nachádza vyobrazenie chránené autorským právom na území členského štátu skladovania, môže porušovať výlučné právo šírenia v zmysle tohto ustanovenia, keď tento obchodník ponúka bez povolenia nositeľa tohto autorského práva vo svojom obchode na predaj rovnaký tovar ako ten, ktorý skladuje, pod podmienkou, že skladovaný tovar je skutočne určený na predaj na území členského štátu, v ktorom je toto vyobrazenie chránené. Vzdialenosť medzi miestom skladovania a miestom predaja nemôže byť sama osebe rozhodujúcou skutočnosťou na určenie toho, či je skladovaný tovar určený na predaj na území tohto členského štátu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 412, 4.12.2017.


title: Vec C-667/17: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 19. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Taliansko) – Francesca Cadeddu/Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna, Regione autonoma della Sardegna – Agenzia regionale per il lavoro (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Nariadenie (ES) č. 1083/2006 — Článok 2 bod 4 — Pojem „prijímateľ“ — Článok 80 — Zákaz vykonať odpočítanie alebo zrážku z vyplatených súm — Ďalší osobitný poplatok alebo iný poplatok s rovnakým účinkom — Pojem — Štipendium spolufinancované Európskym sociálnym fondom — Postavenie na úroveň príjmov zo závislej činnosti — Zrážka preddavku na daň z príjmu fyzických osôb zvýšená o ďalšie regionálne dane a miestne dane a poplatky)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/17

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 19. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Taliansko) – Francesca Cadeddu/Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna, Regione autonoma della Sardegna – Agenzia regionale per il lavoro
      (Vec C-667/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Nariadenie (ES) č. 1083/2006 - Článok 2 bod 4 - Pojem „prijímateľ“ - Článok 80 - Zákaz vykonať odpočítanie alebo zrážku z vyplatených súm - Ďalší osobitný poplatok alebo iný poplatok s rovnakým účinkom - Pojem - Štipendium spolufinancované Európskym sociálnym fondom - Postavenie na úroveň príjmov zo závislej činnosti - Zrážka preddavku na daň z príjmu fyzických osôb zvýšená o ďalšie regionálne dane a miestne dane a poplatky))
      (2019/C 65/21)
      Jazyk konania: taliančina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Francesca Cadeddu

         Žalovaní: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna, Regione autonoma della Sardegna – Agenzia regionale per il lavoro

         Výrok rozsudku

      Článok 80 nariadenia Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. júla 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1260/1999, v spojení s článkom 2 bodom 4 tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej daňovej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej podliehajú dani z príjmu fyzických osôb sumy, ktoré sú im ako štipendium priznané zo strany verejnoprávneho subjektu zodpovedného za vykonávanie projektu vybraného riadiacim orgánom príslušného operačného programu v zmysle článku 2 bodu 3 uvedeného nariadenia a financovaného z európskych štrukturálnych fondov.

         (1)  Ú. v. EÚ C 52, 12.2.2018.


title: Vec C-17/18: Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 19. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Mureş – Rumunsko) – trestné konanie proti Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Články 19 a 29, ako aj článok 135 ods. 1 písm. l) — Prevod všetkých aktív alebo ich časti — Oslobodenie nájmu nehnuteľností od dane — Nájomná zmluva týkajúca sa nehnuteľnosti určenej na prevádzkovanie obchodnej činnosti a hnuteľného majetku potrebného na toto prevádzkovanie — Plnenia týkajúce sa nehnuteľnosti, ktoré viedli k odpočítaniu DPH — Oprava)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/18

      Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 19. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Mureş – Rumunsko) – trestné konanie proti Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA
      (Vec C-17/18) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Články 19 a 29, ako aj článok 135 ods. 1 písm. l) - Prevod všetkých aktív alebo ich časti - Oslobodenie nájmu nehnuteľností od dane - Nájomná zmluva týkajúca sa nehnuteľnosti určenej na prevádzkovanie obchodnej činnosti a hnuteľného majetku potrebného na toto prevádzkovanie - Plnenia týkajúce sa nehnuteľnosti, ktoré viedli k odpočítaniu DPH - Oprava))
      (2019/C 65/22)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Mureş

         Účastníci trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Pojem „prevod všetkých aktív alebo ich časti“ v zmysle článku 19 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že sa nevzťahuje na transakciu, prostredníctvom ktorej sa nehnuteľnosť používaná na prevádzkovanie obchodnej činnosti prenajme so všetkými fixnými aktívami, ako aj s inventárnymi predmetmi určenými na toto prevádzkovanie, aj keď nájomca pokračuje v činnosti prenajímateľa pod tým istým obchodným menom.

                  2.

                  Článok 135 ods. 1 písm. l) smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že nájomná zmluva týkajúca sa nehnuteľnosti používanej na prevádzkovanie obchodnej činnosti, ako aj fixných aktív a inventárnych predmetov potrebných na toto prevádzkovanie predstavuje jediné plnenie, v rámci ktorého je nájom nehnuteľnosti hlavným plnením.

         (1)  Ú. v. EÚ C 123, 9.4.2018.


title: Vec C-51/18: Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 19. decembra 2018 – Európska komisia/Rakúska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Dane — Daň z pridanej hodnoty (DPH) — Smernica 2006/112/ES — Článok 2 ods. 1 — Správna prax, podľa ktorej odmena pri ďalšom predaji v prospech autora pôvodného umeleckého diela podlieha DPH)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/18

      Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 19. decembra 2018 – Európska komisia/Rakúska republika
      (Vec C-51/18) (1)

      ((Nesplnenie povinnosti členským štátom - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 2 ods. 1 - Správna prax, podľa ktorej odmena pri ďalšom predaji v prospech autora pôvodného umeleckého diela podlieha DPH))
      (2019/C 65/23)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: N. Gossement a B.-R. Killmann, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Rakúska republika (v zastúpení: G. Hesse, splnomocnený zástupca)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rakúska republika si tým, že stanovila, že odmena pri ďalšom predaji v prospech autora pôvodného umeleckého diela podlieha dani z pridanej hodnoty, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty.

                  2.

                  Rakúska republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.3.2018.


title: Vec C-621/18: Rozsudok Súdneho dvora (plénum) z 10. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Session (Scotland), Edinburgh – Spojené kráľovstvo) – Andy Wightman a i./Secretary of State for Exiting the European Union (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 50 ZEÚ — Oznámenie členského štátu o svojom úmysle vystúpiť z Európskej únie — Dôsledky oznámenia — Právo jednostranne odvolať oznámenie — Podmienky)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/19

      Rozsudok Súdneho dvora (plénum) z 10. decembra 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Session (Scotland), Edinburgh – Spojené kráľovstvo) – Andy Wightman a i./Secretary of State for Exiting the European Union
      (Vec C-621/18) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 50 ZEÚ - Oznámenie členského štátu o svojom úmysle vystúpiť z Európskej únie - Dôsledky oznámenia - Právo jednostranne odvolať oznámenie - Podmienky))
      (2019/C 65/24)
      Jazyk konania: angličtina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Court of Session (Scotland), Edinburgh

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

         Žalovaný: Secretary of State for Exiting the European Union

         za účasti: Chris Leslie, Tom Brake

         Výrok rozsudku

      Článok 50 ZEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade, že členský štát oznámil Európskej rade v súlade s týmto článkom svoj úmysel vystúpiť z Únie, uvedený článok tomuto členskému štátu umožňuje, aby dovtedy, kým dohoda o vystúpení uzavretá medzi uvedeným členským štátom a Európskou úniou nenadobudne platnosť, alebo ak takáto dohoda nebola uzavretá, dovtedy, kým neuplynie lehota dvoch rokov stanovená v treťom odseku toho istého článku, ktorú možno prípadne predĺžiť v súlade s týmto odsekom, jednoznačne a bezpodmienečne jednostranne odvolal toto oznámenie prostredníctvom písomného oznámenia adresovaného Európskej rade po tom, čo dotknutý členský štát prijal rozhodnutie o odvolaní v súlade so svojimi ústavnými požiadavkami. Cieľom takéhoto odvolania je potvrdiť členstvo tohto členského štátu v Európskej únii za nezmenených podmienok, pokiaľ ide o jeho status členského štátu, pričom na základe uvedeného odvolania sa končí postup vystúpenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 445, 10.12.2018.


title: Vec C-370/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul de Arbitraj Instituţionalizat Galaţi (Rumunsko) 5. júna 2018 – Uniunea Naţională a Barourilor din România/Marcel – Vasile Holunga

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul de Arbitraj Instituţionalizat Galaţi (Rumunsko) 5. júna 2018 – Uniunea Naţională a Barourilor din România/Marcel – Vasile Holunga
      (Vec C-370/18)
      (2019/C 65/25)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul de Arbitraj Instituţionalizat Galaţi

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Uniunea Naţională a Barourilor din România

         Žalovaný: Marcel – Vasile Holunga
      Uznesením z 13. decembra 2018 Súdny dvor (ôsma komora) vyhlásil návrh na začatie prejudiciálneho konania za zjavne neprípustný.


title: Vec C-408/18 P: Odvolanie podané 21. júna 2018: Senetic S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 24. apríla 2018 vo veci T-207/17, Senetic/EUIPO

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/20

      Odvolanie podané 21. júna 2018: Senetic S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 24. apríla 2018 vo veci T-207/17, Senetic/EUIPO
      (Vec C-408/18 P)
      (2019/C 65/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Senetic S.A. (v zastúpení: M. Krekora, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, HP Hewlett Packard Group LLC
      Uznesením z 13. decembra 2018 Súdny dvor (desiata komora) rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


title: Vec C-409/18 P: Odvolanie podané 21. júna 2018: Senetic S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 24. apríla 2018 vo veci T-207/17, Senetic/EUIPO

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/20

      Odvolanie podané 21. júna 2018: Senetic S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 24. apríla 2018 vo veci T-207/17, Senetic/EUIPO
      (Vec C-409/18 P)
      (2019/C 65/27)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Senetic S.A. (v zastúpení: M. Krekora, advokát)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, HP Hewlett Packard Group LLC
      Uznesením z 13. decembra 2018 Súdny dvor (desiata komora) rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


title: Vec C-533/18 P: Odvolanie podané 14. augusta 2018: Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) zo 14. júna 2018 vo veci T-165/17, Emcur/EUIPO

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/21

      Odvolanie podané 14. augusta 2018: Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) zo 14. júna 2018 vo veci T-165/17, Emcur/EUIPO
      (Vec C-533/18 P)
      (2019/C 65/28)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH (v zastúpení: K. Bröcker, Rechsanwalt)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Súdny dvor (desiata komora) uznesením z 8. januára 2019 rozhodol, že odvolanie je neprípustné.


title: Vec C-634/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Słupsku (Poľsko) 11. októbra 2018 – trestné konanie proti JI

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Słupsku (Poľsko) 11. októbra 2018 – trestné konanie proti JI
      (Vec C-634/18)
      (2019/C 65/29)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy w Słupsku

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      JI

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa norma práva Únie obsiahnutá v článku 4 ods. 2 písm. a) v spojení s článkom 2 ods. 1 písm. c) rámcového rozhodnutia Rady 2004/757/SVV z 25. októbra 2004, ktorým sa stanovujú minimálne ustanovenia o znakoch skutkových podstát trestných činov a trestov v oblasti nezákonného obchodu s drogami (1), vykladať v tom zmysle, že tento predpis nebráni tomu, aby bol pojem „značné množstvo drog“ vykladaný v každom jednotlivom prípade na základe individuálneho hodnotenia vnútroštátneho súdu a aby toto hodnotenie nevyžadovalo uplatnenie akéhokoľvek objektívneho kritéria, najmä nevyžadovalo konštatovanie, že páchateľ drogy prechováva s cieľom vykonania skutkov v zmysle článku [2 ods. 1 písm. a)] tohto rámcového rozhodnutia, t. j. s cieľom výroby, ponúkania, ponúkania na predaj, distribuovania, sprostredkovania alebo dodania za akýchkoľvek podmienok?

                  2.

                  Sú opatrenia súdnej ochrany, ktoré sú nevyhnutné na zabezpečenie účinnosti a efektivity noriem práva Únie obsiahnutých v rámcovom rozhodnutí 2004/757/SVV, najmä v článku 4 ods. 2 písm. a) v spojení s článkom 2 ods. 1 písm. c) tohto [rámcového rozhodnutia], dostačujúce na to, aby poľským štátnym občanom zabezpečili účinnú ochranu vyplývajúcu z noriem práva Únie, ktorými sa stanovujú minimálne ustanovenia o znakoch skutkových podstát trestných činov a trestov v oblasti nezákonného obchodu s drogami, ak poľský zákon o boji proti drogovej závislosti neobsahuje žiadnu konkrétnu formuláciu týkajúcu sa značného množstva drog a túto otázku prenecháva na výklad súdnemu orgánu rozhodujúcemu v konkrétnej veci v rámci takzvanej sudcovskej úvahy?

                  3.

                  Je vnútroštátna právna norma článku 62 ods. 2 zákona o boji proti drogovej závislosti zlučiteľná s právom Únie, a najmä s ustanoveniami článku 4 ods. 2 písm. a) v spojení s článkom 2 ods. 1 písm. c) rámcového rozhodnutia 2004/757/SVV, a ak áno, bráni chápaniu pojmu značného množstva psychotropných a omamných látok poľskými vnútroštátnymi súdmi taká norma práva Únie, podľa ktorej sa prísnejšie potresce ten, kto trestný čin držby veľkého množstva drog spácha s cieľom vykonávania činností uvedených v článku 2 ods. 1 písm. c) rámcového rozhodnutia 2004/757/SVV?

                  4.

                  Nie je článok 62 ods. 2 zákona o boji proti drogovej závislosti, ktorý za čin držby psychotropných a omamných látok v značnom množstve v zmysle výkladu poľskými vnútroštátnymi súdmi stanovuje vyšší trest, v rozpore so zásadou rovnosti a so zákazom diskriminácie (článok 14 [Európskeho dohovoru o ľudských právach], články 20 a 21 [Charty základných práv Európskej únie] v spojení s článkom 6 ods. 1 [Zmluvy o Európskej únii])?

         (1)  Ú. v. EÚ L 335, 2004, s. 8.


title: Vec C-671/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Chełmnie 29. októbra 2018 – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie/ZP

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy w Chełmnie 29. októbra 2018 – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie/ZP
      (Vec C-671/18)
      (2019/C 65/30)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy w Chełmnie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ: Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (Ústredná justičná inkasná agentúra Ministerstva bezpečnosti a spravodlivosti, Holandské kráľovstvo, CJIB)

         Odporca: ZP

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 7 ods. 2 písm. i) bod iii) a článok 20 ods. 3 rámcového rozhodnutia Rady 2005/214/SVV z 24. februára 2005 o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na peňažné sankcie (1) v znení rámcového rozhodnutia Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009 (2) vykladať v tom zmysle, že príslušný súd je oprávnený odmietnuť výkon rozhodnutia iného orgánu štátu pôvodu než súdu, ak zistí, že rozhodnutie bolo doručené takým spôsobom, ktorý porušuje právo zúčastnenej osoby na účinnú obhajobu pred súdom?

                  2.

                  Konkrétne: Možno toto odmietnutie odôvodniť konštatovaním, že napriek dodržaniu predpisov záväzných v štáte pôvodu o doručovaní a o lehotách pre napadnutie rozhodnutia v zmysle článku 1 písm. a) bodov ii) a iii) rámcového rozhodnutia Rady 2005/214/SVV zúčastnená osoba, ktorá sa zdržiava vo vykonávajúcom štáte, nemala v štádiu konania, ktoré predchádzalo prejednaniu veci súdom, reálnu a účinnú možnosť brániť vlastné práva, keďže lehota na primeranú reakciu na oznámenie o uložení trestu nebola dostatočná?

                  3.

                  Môže rozsah právnej ochrany, ktorá sa zaručuje osobám, ktorým má byť uložená peňažná sankcia, v súlade s článkom 3 rámcového rozhodnutia Rady 2005/214/SVV závisieť od toho, či konanie o uložení trestu, resp. pokuty, je správnym, priestupkovým alebo trestným konaní?

                  4.

                  Smie sa vo svetle cieľov a zásad, ktoré sú zakotvené okrem iného v článku 3 rámcového rozhodnutia Rady 2005/214/SVV, uskutočniť výkon rozhodnutí iných orgánov než súdov, ktoré boli vydané na základe predpisov štátu pôvodu, ak vyvodzujú zodpovednosť za porušenie pravidiel cestnej premávky voči osobe, na ktorú je vozidlo registrované, teda rozhodnutí, ktoré vychádzajú iba z údajov, ktoré boli získané v rámci cezhraničnej výmeny údajov o registrácii vozidiel, bez toho, aby sa v tejto veci vykonalo akékoľvek vyšetrovanie a najmä bez toho, aby bol vypátraný skutočný páchateľ?

         (1)  Ú. v. EÚ L 76, 2005, s. 16.

         (2)  Rámcové rozhodnutie Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009 o zmene a doplnení rámcových rozhodnutí 2002/584/SVV, 2005/214/SVV, 2006/783/SVV, 2008/909/SVV a 2008/947/SVV a o posilnení procesných práv osôb, podpore uplatňovania zásady vzájomného uznávania, pokiaľ ide o rozhodnutia vydané v neprítomnosti dotknutej osoby na konaní (Ú. v. EÚ L 81, 2009, s. 24).


title: Vec C-708/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Bucureşti (Rumunsko) 6. novembra 2018 – TK/Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Bucureşti (Rumunsko) 6. novembra 2018 – TK/Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA
      (Vec C-708/18)
      (2019/C 65/31)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunalul Bucureşti

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: TK

         Odporkyňa: Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa články 8 a 52 Charty základných práv Európskej únie a článok 7 písm. f) smernice (ES) 95/46 (1) o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnemu ustanoveniu, akým je v spore vo veci samej ustanovenie článku 5 ods. 2 zákona č. 677/2001 a ustanovenie článku 6 rozhodnutia č. 52/2012 ANSPDCP (Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal) [Národný dozorný orgán pre spracovanie osobných údajov), ktoré umožňuje bez súhlasu dotknutej osoby na účely bezpečnosti, ochrany osôb, majetku, hodnôt a legitímnych záujmov monitorovanie prostredníctvom kamerového systému?

                  2.

                  Majú sa články 8 a 52 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že obmedzenie práv a slobôd prostredníctvom monitorovania vykonaného kamerovým systémom rešpektuje zásadu proporcionality, spĺňa požiadavku nevyhnutnosti a plní cieľ všeobecného záujmu alebo chráni práva a slobody iných, ak subjekt môže prijať iné opatrenia na ochranu dotknutého legitímneho záujmu?

                  3.

                  Má sa článok 7 písm. f) smernice (ES) 95/46 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov vykladať v tom zmysle, že „legitímny záujem“ kontrolóra musí byť preukázaný, existujúci a aktuálny v čase spracovania údajov?

                  4.

                  Má sa článok 6 odsek 1 písm. e) smernice (ES) 95/46 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov vykladať v tom zmysle, že spracovanie údajov (prostredníctvom monitorovania kamerami) je neprimerané alebo neúmerné, ak subjekt môže prijať iné opatrenia na ochranu dotknutého legitímneho záujmu?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a o voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. EÚ 1995 C 281, s. 31; Mim. vyd. 13/015, s. 355).


title: Vec C-731/18 P: Odvolanie podané 23. novembra 2018: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2018 vo veci T-737/14, Vnesheconombank (VEB)/Rada

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/25

      Odvolanie podané 23. novembra 2018: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2018 vo veci T-737/14, Vnesheconombank (VEB)/Rada
      (Vec C-731/18 P)
      (2019/C 65/33)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) (v zastúpení: J. Viñals Camallonga a J. Iriarte Ángel, advokáti)

         Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie, Európska komisia

         Návrhy odvolateľky

                  —

                  zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2018, Vnesheconombank/Rada (T-737/14, neuverejnený, EU:T:2018:543),

                  —

                  rozhodnúť s konečnou platnosťou vo veci a vyhovieť návrhom odvolateľky podaným v prvostupňovom konaní, teda zrušiť článok 1 rozhodnutia Rady 2014/512/SZBP (1) z 31. júla 2014, článok 5 nariadenia Rady (EÚ) č. 833/2014 (2) z 31. júla 2014, nový článok 1 rozhodnutia Rady 2014/659/SZBP (3) z 8. septembra 2014 a nový článok 5 nariadenia Rady (EÚ) č. 960/2014 (4) z 8. septembra 2014 v rozsahu v akom sa týkajú VEB a odstrániť jej meno z príloh citovaných ustanovení, ak sa tam uvádza,

                  —

                  uložiť Rade povinnosť nahradiť trovy konania na oboch stupňoch.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza štyri odvolacie dôvody:

                  1.

                  Nesprávne právne posúdenie, keďže Všeobecný súd mylne uvádza, že Rada splnila svoju povinnosť odôvodnenia.

                  2.

                  Nesprávne právne posúdenie, keďže Všeobecný súd mylne uvádza, že nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu skutkových okolností z ktorých vychádzajú relevantné ustanovenia napadnutých aktov. Toto predstavuje tiež zneužitie právomoci.

                  3.

                  Nesprávne právne posúdenie, keďže Všeobecný súd mylne tvrdil, že bolo dodržané právo na účinnú súdnu ochranu.

                  4.

                  Nesprávne právne posúdenie, keďže Všeobecný súd mylne tvrdil, že vlastnícke právo VEB bolo rešpektované. Toto predstavuje tiež zneužitie právomoci.

         (1)  Rozhodnutie Rady 2014/512/SZBP z 31. júla 2014 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na konanie Ruska, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 229, 2014, s. 13).

         (2)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 833/2014 z 31. júla 2014 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na konanie Ruska, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 229, 2014, s. 1).

         (3)  Rozhodnutie Rady 2014/659/SZBP z 8. septembra 2014, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/512/SZBP o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na konanie Ruska, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 271, 2014, s. 54).

         (4)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 960/2014 z 8. septembra 2014, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 833/2014 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na konanie Ruska, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 271, 2014, s. 3).


title: Vec C-753/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen (Švédsko) 30. novembra 2018 – Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u.p.a. (Stim), Svenska artisters och musikers intresseorganisation ek. för. (SAMI)/Fleetmanager Sweden AB, Nordisk Biluthyrning AB

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/26

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta domstolen (Švédsko) 30. novembra 2018 – Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u.p.a. (Stim), Svenska artisters och musikers intresseorganisation ek. för. (SAMI)/Fleetmanager Sweden AB, Nordisk Biluthyrning AB
      (Vec C-753/18)
      (2019/C 65/34)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Högsta domstolen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolatelia: Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u.p.a. (Stim), Svenska artisters och musikers intresseorganisation ek. för. (SAMI)

         Odporcovia: Fleetmanager Sweden AB, Nordisk Biluthyrning AB

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Znamená prenájom motorových vozidiel, ktoré sú štandardne vybavené rádiovými prijímačmi, že osoba, ktorá ich prenajíma, je používateľom, ktorý uskutočňuje verejný prenos v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29 (1) a [verejné šírenie] v zmysle článku 8 ods. 2 smernice 2006/115? (2)

                  2.

                  Aký je prípadný význam objemu činností prenájmu motorových vozidiel a trvania jednotlivých prenájmov?

         (1)  Smernica 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, 2001, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/115/ES z 12. decembra 2006 o nájomnom práve a výpožičnom práve a o určitých právach súvisiacich s autorskými právami v oblasti duševného vlastníctva (Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 28).


title: Vec C-792/18 P: Odvolanie podané 17. decembra 2018: Jean-François Jalkh proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 17. októbra 2018 vo veci T-26/17, Jalkh/Parlament

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/27

      Odvolanie podané 17. decembra 2018: Jean-François Jalkh proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 17. októbra 2018 vo veci T-26/17, Jalkh/Parlament
      (Vec C-792/18 P)
      (2019/C 65/36)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Jean-François Jalkh (v zastúpení: F. Wagner, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európsky parlament

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok siedmej komory Všeobecného súdu Európskej únie zo 17. októbra 2018 (T-26/17),
                  v dôsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu z 22. novembra 2016, ktorým sa prijíma správa č. A8-0319/2016 k žiadosti o zbavenie Jeana-Françoisa JALKHA, člena Európskeho parlamentu, imunity a výsad,

                  —

                  rozhodol o sume, ktorú treba priznať odvolateľovi z dôvodu trov konania,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolacie dôvody sa zakladajú na porušení práva Únie, nesprávnom právnom posúdení a nesprávnom posúdení právnej povahy skutkového stavu, ako aj na zjavne nesprávnom posúdení.
      1.   O úvodných poznámkach rozsudku
      Na rozdiel od toho, čo uvádza Všeobecný súd v bode 21 napadnutého rozsudku, nezbavenie poslaneckej imunity nezbavuje účastníka konania možnosti domáhať sa vo Francúzsku voči poslancovi náhrady ujmy vo výlučne občianskoprávnej rovine na základe zavinenia [článok 1240 Code civil (občiansky zákonník)].
      2.   O prvom žalobnom dôvode preskúmanom Všeobecným súdom
      Preskúmanie Všeobecným súdom vychádza zo zámeny dvoch ustanovení. Bod H je súčasťou argumentácie, ktorá súvisí s článkom 8 protokolu č. 7 týkajúcim sa vyjadrenia názorov, zatiaľ čo Všeobecný súd v bodoch 44 až 46 rozvíja svoju argumentáciu vo vzťahu k tej istej otázke odkazom na článok 9 protokolu č. 7 týkajúci sa imunity, ktorý odkazuje na príslušné vnútroštátne ustanovenia.
      3.   O druhom a treťom žalobnom dôvode preskúmanom Všeobecným súdom
      Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď Pracovnému dokumentu generálneho riaditeľstva Európskeho parlamentu pre výskum nazvanému „Parlamentná imunita v členských štátoch Európskeho spoločenstva a v Európskom parlamente, séria Právne veci“ nepriznal normatívnu hodnotu a nezohľadnil zásady, ktoré sú v ňom pripomenuté, čo ho viedlo k nesprávnemu posúdeniu článku 9 protokolu č. 9 vzhľadom na skutkové okolnosti daného prípadu.
      4.   O štvrtom žalobnom dôvode preskúmanom Všeobecným súdom

                  —

                  O existujúcej judikatúre
                  Na rozdiel od toho, čo uvádza Všeobecný súd, existuje ustálená judikatúra Parlamentu „spočívajúca v zamietaní žiadostí o zbavenie poslaneckej imunity, ktoré vychádzajú zo skutkových okolností súvisiacich s politickou činnosťou poslancov“, ktorá ho mala viesť k prijatiu odlišného záveru o zbavení poslaneckej imunity.

                  —

                  O fumus persecutionis

                  Zo strany súdnych orgánov neexistuje nijaké preskúmanie straníckosti alebo nestraníckosti určitého združenia, k čomu mal Všeobecný súd prihliadnuť na základe samotného nahliadnutia do zákona z 29. júla 1881.
                  Všeobecný súd mohol preskúmaním správy Bureau National de Vigilance contre l’Antisémitisme (Národný úrad pre dohľad nad antisemitizmom, Francúzsko) overiť straníckosť tohto združenia, ktoré sa domáha zrušenia Front National (Národný front, Francúzsko) a ktoré je teda skutočným politickým protivníkom Jeana-Françoisa Jalkha.
                  Ide teda o identifikovaný prípad fumus persecutionis.


title: Vec C-793/18 P: Odvolanie podané 17. decembra 2018: Jean-François Jalkh proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 17. októbra 2018 vo veci T-27/17, Jalkh/Parlament

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/29

      Odvolanie podané 17. decembra 2018: Jean-François Jalkh proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma komora) zo 17. októbra 2018 vo veci T-27/17, Jalkh/Parlament
      (Vec C-793/18 P)
      (2019/C 65/37)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Jean-François Jalkh (v zastúpení: F. Wagner, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európsky parlament

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok siedmej komory Všeobecného súdu Európskej únie zo 17. októbra 2018 (T-27/17),
                  v dôsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu z 22. novembra 2016, ktorým sa prijíma správa č. A8-0319/2016 k žiadosti o zbavenie Jeana-Françoisa JALKHA, člena Európskeho parlamentu, imunity a výsad,

                  —

                  rozhodol o sume, ktorú treba priznať odvolateľovi z dôvodu trov konania,

                  —

                  uložil Európskemu parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolacie dôvody sa zakladajú na porušení práva Únie, nesprávnom právnom posúdení a nesprávnom posúdení právnej povahy skutkového stavu, ako aj na zjavne nesprávnom posúdení.
      1.   O úvodných poznámkach rozsudku
      Na rozdiel od toho, čo uvádza Všeobecný súd v bode 21 napadnutého rozsudku, nezbavenie poslaneckej imunity nezbavuje účastníka konania možnosti domáhať sa vo Francúzsku voči poslancovi náhrady ujmy vo výlučne občianskoprávnej rovine na základe zavinenia [článok 1240 Code civil (občiansky zákonník)].
      2.   O prvom žalobnom dôvode preskúmanom Všeobecným súdom
      Preskúmanie Všeobecným súdom vychádza zo zámeny dvoch ustanovení. Bod H je súčasťou argumentácie, ktorá súvisí s článkom 8 protokolu č. 7 týkajúcim sa vyjadrenia názorov, zatiaľ čo Všeobecný súd v bodoch 44 až 46 rozvíja svoju argumentáciu vo vzťahu k tej istej otázke odkazom na článok 9 protokolu č. 7 týkajúci sa imunity, ktorý odkazuje na príslušné vnútroštátne ustanovenia.
      3.   O druhom a treťom žalobnom dôvode preskúmanom Všeobecným súdom
      Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď Pracovnému dokumentu generálneho riaditeľstva Európskeho parlamentu pre výskum nazvanému „Parlamentná imunita v členských štátoch Európskeho spoločenstva a v Európskom parlamente, séria Právne veci“ nepriznal normatívnu hodnotu a nezohľadnil zásady, ktoré sú v ňom pripomenuté, čo ho viedlo k nesprávnemu posúdeniu článku 9 protokolu č. 9 vzhľadom na skutkové okolnosti daného prípadu.
      4.   O štvrtom žalobnom dôvode preskúmanom Všeobecným súdom

                  —

                  O existujúcej judikatúre
                  Na rozdiel od toho, čo uvádza Všeobecný súd, existuje ustálená judikatúra Parlamentu „spočívajúca v zamietaní žiadostí o zbavenie poslaneckej imunity, ktoré vychádzajú zo skutkových okolností súvisiacich s politickou činnosťou poslancov“, ktorá ho mala viesť k prijatiu odlišného záveru o zbavení poslaneckej imunity.

                  —

                  O fumus persecutionis

                  Zo strany súdnych orgánov neexistuje nijaké preskúmanie straníckosti alebo nestraníckosti určitého združenia, k čomu mal Všeobecný súd prihliadnuť na základe samotného nahliadnutia do zákona z 29. júla 1881.
                  Všeobecný súd mohol preskúmaním znenia pozvánky na seminár Fédération des Maisons des Potes (Federácia domov priateľov, Francúzsko) overiť straníckosť tohto združenia, ktoré je politickým protivníkom Front National (Národný front, Francúzsko) a Jeana-Françoisa Jalkha.
                  Ide teda o identifikovaný prípad fumus persecutionis.


title: Vec T-834/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 11. decembra 2018 – QC/Európska rada („Žaloba o neplatnosť — Vyhlásenie EÚ – Turecko z 18. marca 2016 — Tlačové komuniké — Pojem ‚medzinárodná zmluva‘ — Identifikácia autora aktu — Pôsobnosť aktu — Zasadnutie Európskej rady — Schôdza hlavných štátnych predstaviteľov alebo vlád členských štátov Európskej únie uskutočnená v priestoroch Rady Európskej únie — Postavenie zástupcov členských štátov Únie počas stretnutia s predstaviteľmi tretieho štátu — Článok 263 prvý odsek ZFEÚ — Nedostatok právomoci“)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/34

      Uznesenie Všeobecného súdu z 11. decembra 2018 – QC/Európska rada
      (Vec T-834/16) (1)

      ((„Žaloba o neplatnosť - Vyhlásenie EÚ – Turecko z 18. marca 2016 - Tlačové komuniké - Pojem ‚medzinárodná zmluva‘ - Identifikácia autora aktu - Pôsobnosť aktu - Zasadnutie Európskej rady - Schôdza hlavných štátnych predstaviteľov alebo vlád členských štátov Európskej únie uskutočnená v priestoroch Rady Európskej únie - Postavenie zástupcov členských štátov Únie počas stretnutia s predstaviteľmi tretieho štátu - Článok 263 prvý odsek ZFEÚ - Nedostatok právomoci“))
      (2019/C 65/42)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobca: QC (v zastúpení: C. Ladis, advokát)

         Žalovaná: Európska rada (v zastúpení: S. Boelaert, M.-M. Joséphidès a J.-P. Hix, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Na jednej strane návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie zmluvy, ktorá bola údajne uzatvorená medzi Európskou radou a Tureckou republikou 18. marca 2016, s názvom „Vyhlásenie EÚ – Turecko, 18. marec 2016“, a na druhej strane návrh na základe článku 265 ZFEÚ, ktorého cieľom je konštatovať, že Európska rada protiprávne neprijala opatrenia

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  QC a Európska rada znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 38, 6.2.2017.


title: Vec T-891/16: Uznesenie Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland/Komisia („Žaloba na nečinnosť — Štátna pomoc — Verejné financovanie pevného prepojenia prielivu s ostrovom Fehmarn — Individuálna pomoc — Stanovisko Komisie — Neprípustnosť“)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/35

      Uznesenie Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland/Komisia
      (Vec T-891/16) (1)

      ((„Žaloba na nečinnosť - Štátna pomoc - Verejné financovanie pevného prepojenia prielivu s ostrovom Fehmarn - Individuálna pomoc - Stanovisko Komisie - Neprípustnosť“))
      (2019/C 65/44)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Scandlines Danmark ApS (Kodaň, Dánsko) a Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: L. Sandberg-Mørch, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne C. Thorning, neskôr J. Nymann-Lindegren, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci R. Holdgaard, avocat)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 265 ZFEÚ o určenie, že Komisia nezákonne neprijala stanovisko k opatreniam pomoci týkajúcim sa financovania plánovania, výstavby a prevádzky pevného prepojenia prielivu s ostrovom Fehmarn

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                  Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania Európskej komisie.

                  3.

                  Dánske kráľovstvo znáša vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 63, 27.2.2017.


title: Vec T-447/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Bowles/ECB („Verejná služba — Zamestnanci ECB — Rozhodnutie o vymenovaní na miesto poradcu prezidenta a koordinátora Rady vo výkonnej rade — Neexistencia aktu spôsobujúceho ujmu — Neexistencia záujmu na konaní — Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu“)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/36

      Uznesenie Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Bowles/ECB
      (Vec T-447/17) (1)

      ((„Verejná služba - Zamestnanci ECB - Rozhodnutie o vymenovaní na miesto poradcu prezidenta a koordinátora Rady vo výkonnej rade - Neexistencia aktu spôsobujúceho ujmu - Neexistencia záujmu na konaní - Žaloba, ktorá je čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu“))
      (2019/C 65/45)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Carlos Bowles (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: L. Levi, advokát)

         Žalovaná: Európska centrálna banka (v zastúpení: B. Ehlers a F. Malfrère, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Wägenbaur, advokát)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 270 ZFEÚ a článku 50a Štatútu Súdneho dvora Európskej únie po prvé na zrušenie rozhodnutia Výkonnej rady ECB z 31. januára 2017 o menovaní pán S. na miesto poradcu prezidenta a koordinátora Rady vo výkonnej rade, rozhodnutia o nevymenovaní žalobcu na toto miesto a rozhodnutia, ktorým bolo žalobcovi znemožnené sa o toto miesto uchádzať, a po druhé na náhradu ujmy, ktorá údajne žalobcovi vznikla

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu.

                  2.

                  Carlos Bowles je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec T-565/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 11. decembra 2018 – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (Cheapflights) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Cheapflights — Predloženie ochrannej známky prieskumovému pracovníkovi na preskúmanie absolútnych dôvodov zamietnutia zápisu — Namietanie majiteľom skoršej ochrannej známky — Odôvodnenie napadnutého rozhodnutia obsahujúce posúdenie platnosti skoršej ochrannej známky — Namietanie majiteľom skoršej ochrannej známky — Čiastočná neprípustnosť — Vedľajšie návrhy podané podľa článku 8 ods. 3 nariadenia (ES) č. 216/96 — Späťvzatie odvolania pred odvolacím senátom — Zastavenie konania“)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/36

      Uznesenie Všeobecného súdu z 11. decembra 2018 – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (Cheapflights)
      (Vec T-565/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Cheapflights - Predloženie ochrannej známky prieskumovému pracovníkovi na preskúmanie absolútnych dôvodov zamietnutia zápisu - Namietanie majiteľom skoršej ochrannej známky - Odôvodnenie napadnutého rozhodnutia obsahujúce posúdenie platnosti skoršej ochrannej známky - Namietanie majiteľom skoršej ochrannej známky - Čiastočná neprípustnosť - Vedľajšie návrhy podané podľa článku 8 ods. 3 nariadenia (ES) č. 216/96 - Späťvzatie odvolania pred odvolacím senátom - Zastavenie konania“))
      (2019/C 65/46)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: CheapFlights International Ltd (Speenoge, Írsko) (v zastúpení: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Momondo Group Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu veľkého odvolacieho senátu EUIPO z 1. júna 2017 (R 1893/2011-G) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami CheapFlights International a Momondo Group

         Výrok

                  1.

                  Konanie sa zastavuje v časti, v ktorej smeruje proti ukončeniu odvolacieho konania rozhodnutím veľkého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 1. júna 2017 (vec R 1893/2011-G) vo vzťahu k výrobkom a službám tried 9, 16, 36 a 42, pre ktoré námietkové oddelenie zamietlo námietku spoločnosti CheapFlights International Ltd.

                  2.

                  Žaloba sa vo zvyšnej časti zamieta ako neprípustná.

                  3.

                  CheapFlights International znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania EUIPO.

                  4.

                  EUIPO znáša polovicu vlastných trov konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec T-739/17: Uznesenie Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Euracoal a i./Komisia („Žaloba o neplatnosť — Životné prostredie — Smernica 2010/75/EU — Závery o najlepších dostupných technikách — Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2017/1442 — Neexistencia priamej dotknutosti — Neprípustnosť“)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/37

      Uznesenie Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Euracoal a i./Komisia
      (Vec T-739/17) (1)

      ((„Žaloba o neplatnosť - Životné prostredie - Smernica 2010/75/EU - Závery o najlepších dostupných technikách - Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2017/1442 - Neexistencia priamej dotknutosti - Neprípustnosť“))
      (2019/C 65/47)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (Woluwe-Saint-Pierre, Belgicko), Deutscher Braunkohlen-Industrie- Verein e.V. (Kolín nad Rýnom, Nemecko), Lausitz Energie Kraftwerke AG (Cottbus, Nemecko), Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Nemecko), eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Nemecko) (v zastúpení: W. Spieth a N. Hellermann, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Becker a K. Petersen, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh, podaný na základe článku 263 ZFEÚ, na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/1442 z 31. júla 2017, ktorým sa podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ stanovujú závery o najlepších dostupných technikách (BAT) pre veľké spaľovacie zariadenia (Ú. v. EÚ L 212, 2017, s. 1)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa odmieta ako neprípustná.

                  2.

                  Konanie o návrhoch podaných Polska Grupa Energetyczna S.A. (PGE), Francúzskou republikou, Elektrárňami Opatovice, a. s. a Saale Energie GmbH, Sev.en EC, a.s., Freistaat Sachsen, Elektrárnou Počerady, a.s., European Environmental Bureau (EEB) a Client Earth na vstup vedľajšieho účastníka do konania sa zastavuje.

                  3.

                  Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal), Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH a eins energie in sachsen GmbH & Co. KG znášajú vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania Európskej komisie, s výnimkou nákladov súvisiacich s návrhmi na vstup vedľajších účastníkov do konania.

                  4.

                  Euracoal, Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein, Lausitz Energie Kraftwerke, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft, eins energie in sachsen, Komise, PGE, Francouzská republika, Elektrárny Opatovice a Saale Energie, Sev.en EC, Freistaat Sachsen, Elektrárna Počerady, EEB a Client Earth znášajú vlastné trovy konania súvisiace s návrhmi na vstup vedľajších účastníkov do konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 5, 8.1.2018.


title: Vec T-5/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 11. decembra 2018 – Hamburg Beer Company/EUIPO (Hamburg BEER COMPANY) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Hamburg BEER COMPANY — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) a ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a ods. 2, nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Žaloba zjavne bez právneho základu“)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/38

      Uznesenie Všeobecného súdu z 11. decembra 2018 – Hamburg Beer Company/EUIPO (Hamburg BEER COMPANY)
      (Vec T-5/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Hamburg BEER COMPANY - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) a ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a ods. 2, nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Žaloba zjavne bez právneho základu“))
      (2019/C 65/48)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: O. Spieker, A. Schönfleisch a M. Alber, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Walicka, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 6. septembra 2017 (vec R 436/2017-5), týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia Hamburg BEER COMPANY ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako zjavne bez právneho základu.

                  2.

                  Hamburg Beer Company GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 72, 26.2.2018.


title: Vec T-6/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 11. decembra 2018 – Hamburg Beer Company/EUIPO (Hamburg Beer Company) (Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Hamburg Beer Company — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) a ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Žaloba zjavne bez právneho základu)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/39

      Uznesenie Všeobecného súdu z 11. decembra 2018 – Hamburg Beer Company/EUIPO (Hamburg Beer Company)
      (Vec T-6/18) (1)

      ((Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Hamburg Beer Company - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) a ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Žaloba zjavne bez právneho základu))
      (2019/C 65/49)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: O. Spieker, A. Schönfleisch a M. Alber, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Walicka, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 29. septembra 2017 (vec R 437/2017-5) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia Hamburg Beer Company ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako zjavne bez právneho základu.

                  2.

                  Hamburg Beer Company GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 72, 26.2.2018.


title: Vec T-70/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Sonova Holding/EUIPO (HEAR THE WORLD) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie HEAR THE WORLD — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/39

      Uznesenie Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Sonova Holding/EUIPO (HEAR THE WORLD)
      (Vec T-70/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie HEAR THE WORLD - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001“))
      (2019/C 65/50)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sonova Holding AG (Stäfa, Švajčiarsko) (v zastúpení: R. Pansch a A. Sabellek, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Eberl, D. Hanf a D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 21. novembra 2017 (vec R 1645/2017-5) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia HEAR THE WORLD ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Spoločnosť Sonova Holding AG je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 112, 26.3.2018.


title: Vec T-720/18: Žaloba podaná 10. decembra 2018 – AMVAC Netherlands/EFSA

text:
               18.2.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/40

      Žaloba podaná 10. decembra 2018 – AMVAC Netherlands/EFSA
      (Vec T-720/18)
      (2019/C 65/52)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: AMVAC Netherlands BV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: C. Mereu, M. Grunchard a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaná: Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (EFSA)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie EFSA z 1. októbra 2018, ktoré bolo žalobkyni oznámené 2. októbra 2018, o posúdení tvrdení týkajúcich sa dôvernej povahy v súvislosti so žiadosťou o predĺženie schvaľovacieho procesu pre Ethoprophos ako účinnú látku,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na ultra vires

                              —

                              Žalobkyňa tvrdí, že dokumenty, ktoré sa majú uverejniť v dôsledku napadnutého rozhodnutia, treba uverejniť bez dôverných informácií, len z toho dôvodu, že žalovaná uskutočnila činnosť (návrh na klasifikáciu účinnej látky), ktorá je výslovne mimo jej právomoci.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení základných zásad práva EÚ

                              —

                              Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v konaní, v ktorom neboli dodržané práva na obranu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 63 nariadenia 1107/2009 (1)

                              —

                              Žalobkyňa tvrdí, že časť dokumentov, ktoré sa majú uverejniť v dôsledku napadnutého rozhodnutia, obsahuje informácie, ktoré vyplývajú z chybného a čiastkového posúdenia, a ich uverejnenie by poškodilo obchodné záujmy žalobkyne.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, 2009, s. 1).


title: Vec C-108/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 11. februára 2019 — Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               20.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 172/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 11. februára 2019 — Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (Vec C-108/19)
      (2019/C 172/13)
      Jazyk konania: rumunčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Curtea de Apel București

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka (žalobkyňa v prvom stupni): Krakvet sp. z o.o. sp.k.

         Odporcovia (žalovaní v prvom stupni): Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

         Prejudiciálna otázka

      Má sa článok 33 smernice 2006/112 (1) vykladať v súvislosti s predajom tovaru prostredníctvom online obchodu v tom zmysle, že sa nevzťahuje na prípad, keď zákazník priamo zmluvne zabezpečuje službu prepravy tovaru z členského štátu dodávateľa do vlastného členského štátu, a to v súlade s možnosťami odoslania ponúknutými dodávateľom, so zreteľom na skutočnosť, že preprava sa nevykonáva na účet dodávateľa?

         (1)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (smernica o DPH) (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).


title: Vec C-112/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Aachen (Nemecko) 12. februára 2019 — Marvin M./Kreis Heinsberg

text:
               20.5.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 172/11

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Aachen (Nemecko) 12. februára 2019 — Marvin M./Kreis Heinsberg
      (Vec C-112/19)
      (2019/C 172/14)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Aachen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Marvin M

         Žalovaný: Kreis Heinsberg

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 2 ods. 1 smernice 2006/126/ES (1) vykladať v tom zmysle, že vodičský preukaz, a to vrátane v ňom zadokumentovaných vodičských oprávnení, sa má striktne uznávať aj vtedy, ak vydanie tohto preukazu spočíva vo výmene vodičského preukazu podľa článku 11 ods. 1 smernice 2006/126/ES?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Smie členský štát odmietnuť uznanie vymeneného vodičského preukazu podľa článku 11 ods. 4 druhého pododseku smernice 2006/126/ES, ak sa výmena štátom vydávajúcim preukaz uskutočnila v okamihu, v ktorom členský štát, z ktorého pochádza vecné vodičské oprávnenie, toto oprávnenie už odobral?

                  3.

                  V prípade, ak bude odpoveď na druhú otázku záporná a povinnosť uznávania existuje: Smie členský štát uznanie vymeneného vodičského preukazu odmietnuť minimálne vtedy, keď členský štát, na ktorého území vzniká otázka uznania vodičského preukazu, na základe „nespochybniteľných informácií“ môže určiť, že vecné vodičské oprávnenie v okamihu výmeny vodičského preukazu už viac neexistovalo?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES z 20. decembra 2006 o vodičských preukazoch (Ú. v. L 403, 2006, s. 18).


title: Vec T-285/19: Žaloba podaná 2. mája 2019 — SGI Studio Galli Ingegneria/Komisia

text:
               24.6.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 213/76

      Žaloba podaná 2. mája 2019 — SGI Studio Galli Ingegneria/Komisia
      (Vec T-285/19)
      (2019/C 213/73)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: SGI Studio Galli Ingegneria (Rím, Taliansko) (v zastúpení: F. Marini, V. Catenacci a R. Viglietta, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že žalovaná nemá povinnosť zaplatiť Európskej komisii sumy, ktoré požaduje prostredníctvom oznámenia o dlhu č. 3241902288 doručeného 22. februára 2019 a naposledy prostredníctvom oznámenia doručeného 29. apríla 2019 — ref. č. Ares (2019) 2858540, ako vrátenia príspevku a náhrady škody z dôvodu, že Studio Galli Ingegneria údajne porušila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z grantovej dohody č. 619120, ktorá sa týka projektu nazvaného „MARSOL“;

                  —

                  rozhodol, že nedošlo k nesplneniu povinností, na ktoré sa odvoláva Komisia;

                  —

                  rozhodol, že predbežný informačný list z 19. decembra 2018, správa OLAF o inšpekcii, oznámenie o dlhu z 22. februára 2019, neskoršia upomienka z 2. apríla 2019 a konečné oznámenie, opätovné stanovenie požadovanej sumy a zamietnutie neskorších žiadostí SGI z 29. apríla 2019 — ref. č. Ares (2019) 2858540, sú protiprávne, neplatné a nedôvodné;

                  —

                  rozhodol, že neexistuje pohľadávka Komisie;

                  —

                  rozhodol, že žalobkyňa má nárok na príspevok, ktorý Komisia skutočne vyplatila na základe grantovej dohody č. 619120 na projekt „MARSOL“;

                  —

                  subsidiárne rozhodol, že suma, ktorá je predmetom žiadosti Komisie o vrátenie, nemôže byť vyššia ako 100 044,99 eura;

                  —

                  subsidiárne v druhom rade uložil Komisii povinnosť, aby uhradila SGI náklady vynaložené na vykonávanie projektu MARSOL ako bezdôvodné obohatenie.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení zásady dobrej viery v zmluvných vzťahoch, porušení práva na obhajobu vo fáze po skončení inšpekcie, poručení práva na účinnú súdnu ochranu v zmysle článku 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), porušení práva na riadnu správu vecí verejných v zmysle článku 41 Charty, porušení práva na prístup k dokumentom v zmysle článku 42 Charty, ako aj porušení článku II.22 grantovej dohody a článku belgického občianskeho zákonníka.

                              —

                              V tejto súvislosti tvrdíme, že Komisia nezohľadnila návrh na prerušenie konania a žiadosť o prístup k dokumentom v inšpekčnom spise OLAF podanú žalobkyňou, ale vydala oznámenie o dlhu a neskoršiu upomienku, aj keď spoločnosť nemala skutočnú možnosť odpovedať na záverečnú správu OLAF z dôvodu vnútorných problémov. Komisia preto porušila zásadu dobrej viery v zmluvných vzťahoch a právo na účinnú súdnu ochranu tak v správnom konaní, ako aj v konaní pred Všeobecným súdom.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na neexistencii uplatňovaného nesplnenia povinností, neexistencie pohľadávky Európskej komisie, protiprávnosti a nedôvodnosti správy OLAF o inšpekcii, a preto predbežného informačného listu a oznámení Komisii o dlhu, porušení zásad prezumpcie neviny, dôkazného bremena a spravodlivosti stanovených v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 883/2013 z 11. septembra 2013, ako aj na nesprávnom posúdení dôkazov a porušení článku belgického občianskeho zákonníka.

                              —

                              V tejto súvislosti tvrdíme, že žiadne nesplnenie povinností, na základe ktorého Komisia formulovala svoju žiadosť o vrátenie, nie je opodstatnené, ako vyplýva z dokumentácie priloženej k spisu. Odpracovaný čas a náklady na zamestnanca boli správne uvedené pri všetkých prostriedkoch vyčlenených na projekt a zodpovedajú tomu, čo požadovala Komisia. Nedošlo k žiadnemu prekrývaniu medzi finančnými prostriedkami a inými financovanými projektmi. Nedošlo k žiadnemu uplatnenému nesplneniu povinností. Výhrady OLAF, na ktorých Komisia založila svoju žiadosť o vrátenie, sa týkajú všetkých ďalších projektov. Dôkazné bremeno nebolo obrátené.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality, spravodlivosti a dobrej viery v zmluvných vzťahoch a na porušení článku II.22 grantovej dohody.

                              —

                              V tejto súvislosti tvrdíme, že Komisia porušila zásadu proporcionality tým, že žiadala vrátenie celého príspevku vyplateného žalobkyni, aj keď sa zistili nezrovnalosti v priebehu inšpekcie vo vzťahu k dvom odborníkom, ktorí sa zúčastnili projektu. Požadovali sa aj všetky priame náklady odlišné od nákladov na zamestnancov, ako aj nepriame náklady.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod, uplatnený subsidiárne, založený na práve na náhradu škody z dôvodu bezdôvodného obohatenia Komisie.

                              —

                              Podľa názoru žalobkyne boli splnené podmienky na podanie žaloby, a to obohatenie jednej zmluvnej strany a ochudobnenie druhej zmluvnej strany, ako aj príčinná súvislosť medzi obohatením a ochudobnením.


title: Vec T-287/19: Žaloba podaná 3. mája 2019 — BigBen Interactive/EUIPO — natcon7 (nacon)

text:
               1.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 220/43

      Žaloba podaná 3. mája 2019 — BigBen Interactive/EUIPO — natcon7 (nacon)
      (Vec T-287/19)
      (2019/C 220/53)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: BigBen Interactive (Fretin, Francúzsko) (v zastúpení: M. Chaminade, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: natcon7 GmbH (Hamburg, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie nacon — prihláška č. 13 036 728

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 24. januára 2019 vo veci R 1745/2017-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania, a to vrátane trov námietkového konania a konania pred odvolacím senátom.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-300/19: Žaloba podaná 13. mája 2019 — Achema a Lifosa/Komisia

text:
               15.7.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 238/25

      Žaloba podaná 13. mája 2019 — Achema a Lifosa/Komisia
      (Vec T-300/19)
      (2019/C 238/29)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Achema AB (Jonava, Litva) a Lifosa AB (Kedainiai, Litva) (v zastúpení: E. Righini a N. Solárová, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie C(2018) 9209 final z 8. januára 2019 vo veci štátnej pomoci SA.45765 (2018/NN) — Litva — Podpora elektrární vyrábajúcich elektrinu z obnoviteľných zdrojov,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť znášať trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú jeden žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nezačala konanie vo veci formálneho zisťovania, čím zbavila žalobkyne ich procesných práv, ktoré im priznáva článok 108 ods. 2 ZFEÚ.

                  —

                  Žalobkyne tvrdia, že všetky dôkazy poukazujú na to, že Komisia mala mať pochybnosti o zlučiteľnosti štátnej pomoci a jej metódy financovania s vnútorným trhom. Mala teda začať konanie vo veci formálneho zisťovania.

                  —

                  Žalobkyne poukazujú na široký súbor dôkazov, od dĺžky prenotifikačnej fázy a neprimeraného časového úseku medzi touto fázou a predbežnou kontrolou, cez ďalšie okolnosti, za ktorých bolo napadnuté rozhodnutie prijaté a údajné chyby premietnuté v obsahu toho rozhodnutia, o ktorom žalobkyne tvrdia, že je nedostatočne odôvodnené a poznačené vážnymi nesprávnymi posúdeniami alebo nedostatkami posúdenia. Tieto okolnosti poukazujú na to, že Komisia nedostatočne analyzovala relevantné aspekty a nemala všetky potrebné informácie pred vyhlásením štátnej pomoci a metódy jej financovania za zlučiteľné s vnútorným trhom a právom Únie.

                  —

                  Konkrétne žalobkyne uvádzajú, že i) Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia schémy údajne samostatných zdrojov obnoviteľnej energie (RES) a dane pre RES, zatiaľ čo nesprávne vyložila litovskú právnu úpravu a námietky žalobkýň; ii) Komisia neposúdila investičnú pomoc udelenú výrobcom RES a preto je jej podrobná analýza neúplná a nedostatočná; iii) Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia výnimiek z dane podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ; iv) posúdenie Komisie týkajúce sa zlučiteľnosti schémy RES s vnútorným trhom bolo neuspokojivé a chybné a v) posúdenie súladu metódy financovania s právom Únie je chybné a nedostatočné.


title: Vec C-321/18: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 12. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État — Belgicko) — Terre wallonne ASBL/Région wallonne (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Životné prostredie — Smernica 2001/42/ES — Posudzovanie účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie — Nariadenie — Stanovenie cieľov ochrany pre sústavu Natura 2000 v súlade so smernicou 92/43/EHS — Pojem „plány a programy“ — Povinnosť vykonať environmentálne posudzovanie)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/17

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 12. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État — Belgicko) — Terre wallonne ASBL/Région wallonne
      (Vec C-321/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Smernica 2001/42/ES - Posudzovanie účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie - Nariadenie - Stanovenie cieľov ochrany pre sústavu Natura 2000 v súlade so smernicou 92/43/EHS - Pojem „plány a programy“ - Povinnosť vykonať environmentálne posudzovanie)
      (2019/C 263/21)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Terre wallonne ASBL

         Žalovaný: Région wallonne

         Výrok rozsudku

      Článok 3 ods. 2 a 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie sa má vykladať v tom zmysle, že nariadenie, o aké ide vo veci samej, ktorým orgán členského štátu stanoví na regionálnej úrovni pre svoju sústavu Natura 2000 ciele ochrany, ktoré majú orientačnú povahu, zatiaľ čo ciele ochrany na úrovni lokalít majú povahu právnych predpisov, nepatrí medzi „plány a programy“ v zmysle tejto smernice, so zreteľom na ktoré je nutné vykonať posudzovanie účinkov na životné prostredie.

         (1)  Ú. v. EÚ C 259, 23.7.2018.


title: Vec C-361/18: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 6. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szekszárdi Járásbíróság — Maďarsko) — Ágnes Weil/Géza Gulácsi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Justičná spolupráca v občianskych veciach — Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 — Článok 66 — Pôsobnosť ratione temporis — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Pôsobnosť ratione materiae — Občianske a obchodné veci — Článok 1 ods. 1 a ods. 2 písm. a) — Vylúčené veci — Majetkové práva — Článok 54 — Žiadosť o vydanie osvedčenia, ktoré potvrdzuje vykonateľnosť rozhodnutia vydaného súdom pôvodu — Rozhodnutie súdu o nároku vyplývajúcom zo zrušenia majetkových práv vyplývajúcich z faktického partnerského zväzku)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/18

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 6. júna 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Szekszárdi Járásbíróság — Maďarsko) — Ágnes Weil/Géza Gulácsi
      (Vec C-361/18) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Článok 66 - Pôsobnosť ratione temporis - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Pôsobnosť ratione materiae - Občianske a obchodné veci - Článok 1 ods. 1 a ods. 2 písm. a) - Vylúčené veci - Majetkové práva - Článok 54 - Žiadosť o vydanie osvedčenia, ktoré potvrdzuje vykonateľnosť rozhodnutia vydaného súdom pôvodu - Rozhodnutie súdu o nároku vyplývajúcom zo zrušenia majetkových práv vyplývajúcich z faktického partnerského zväzku)
      (2019/C 263/22)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Szekszárdi Járásbíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Ágnes Weil

         Žalovaná: Géza Gulácsi

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 54 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že súd členského štátu, na ktorý bola podaná žiadosť o vydanie osvedčenia, ktoré potvrdzuje, že rozsudok vydaný súdom pôvodu je vykonateľný, musí v takej situácii, o akú ide vo veci samej, v ktorej sa súd, ktorý vydal rozhodnutie, ktoré sa má vykonať, pri jeho prijímaní nevyslovil k uplatniteľnosti tohto nariadenia, musí overiť, či spor patrí do pôsobnosti uvedeného nariadenia.

                  2.

                  Článok 1 ods. 1 a ods. 2 písm. a) nariadenia č. 44/2001 sa má vykladať v tom zmysle, že žaloba, o akú ide vo veci samej, ktorá sa týka žiadosti o zrušenie majetkových vzťahov vyplývajúcich z faktického partnerského zväzku, spadá pod pojem „občianske a obchodné veci“ v zmysle uvedeného odseku 1, a preto patrí do vecnej pôsobnosti tohto nariadenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 311, 3.9.2018.


title: Vec T-167/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júna 2019 — RV/Komisia („Verejná služba — Úradníci — Článok 42c služobného poriadku — Nástup na pracovné voľno zo služobných dôvodov — Automatický odchod do dôchodku — Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou — Čiastočná neprípustnosť — Pôsobnosť právnej normy — Vzatie do úvahy ex offo — Doslovný, kontextuálny a teleologický výklad“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/39

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. júna 2019 — RV/Komisia
      (Vec T-167/17) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Článok 42c služobného poriadku - Nástup na pracovné voľno zo služobných dôvodov - Automatický odchod do dôchodku - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Čiastočná neprípustnosť - Pôsobnosť právnej normy - Vzatie do úvahy ex offo - Doslovný, kontextuálny a teleologický výklad“)
      (2019/C 263/43)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: RV (v zastúpení: pôvodne J.-N. Louis a N. de Montigny, neskôr J.-N. Louis, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: G. Berscheid a D. Martin, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európsky parlament (v zastúpení: pôvodne J. Steele a D. Nessaf, neskôr J. Steele a M. Rantala, a napokon J. Steele a C. González Argüelles, splnomocnení zástupcovia) a Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie z 21. decembra 2016 o nástupe žalobcu na pracovné voľno zo služobných dôvodov na základe článku 42c služobného poriadku Európskej únie, a súčasne o automatickom odchode žalobcu do dôchodku na základe piateho odseku tohto ustanovenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej komisie z 21. decembra 2016, ktorým sa rozhodlo o nástupe RV na pracovné voľno zo služobných dôvodov, a súčasne o jeho automatickom odchode do dôchodku, sa zrušuje.

                  2.

                  Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené RV, vrátane trov súvisiacich s konaním o nariadení predbežného opatrenia.

                  4.

                  Európsky parlament a Rada Európskej únie znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 144, 8.5.2017.


title: Vec T-248/17 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — CC/Parlament („Zodpovednosť — Verejná služba — Prijímanie — Verejné výberové konanie EUR/A/151/98 — Pochybenie Európskeho parlamentu pri vedení rezervného zoznamu — Majetková škoda“)

text:
               5.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/40

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júna 2019 — CC/Parlament
      (Vec T-248/17 RENV) (1)

      („Zodpovednosť - Verejná služba - Prijímanie - Verejné výberové konanie EUR/A/151/98 - Pochybenie Európskeho parlamentu pri vedení rezervného zoznamu - Majetková škoda“)
      (2019/C 263/44)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: CC (v zastúpení: G. Maximini a C. Hölzer, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: M. Ecker a E. Despotopoulou, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na získanie náhrady škody, ktorú žalobca údajne utrpel z dôvodu rôznych pochybení, ktorých sa dopustil Parlament pri vedení rezervného zoznamu verejného výberového konania EUR/A/151/98

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Európsky parlament je povinný zaplatiť CC sumu 6 000 eur.

                  2.

                  Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Parlament je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 133, 5.5.2012 (vec pôvodne zaregistrovaná na Súde pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-9/12 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie 1.9.2016).