title: Vec C-521/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 12. októbra 2011 — Amazon.com International Sales Inc. a i./Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

text:
               28.1.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 25/27

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 12. októbra 2011 — Amazon.com International Sales Inc. a i./Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH
      (Vec C-521/11)
      (2012/C 25/46)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, v likvidácii, Amazon Logistik GmbH

         Žalovaná: Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Ide o „primeranú kompenzáciu“ v zmysle článku 5 ods. 2 písm. b) smernice 2001/29/ES, pokiaľ

                              a)

                              oprávnené osoby v zmysle článku 2 smernice 2001/29/ES majú nárok na primeranú odmenu, ktorý môžu uplatniť len prostredníctvom organizácie kolektívnej správy práv voči tomu, kto v tuzemsku ako prvý v rámci podnikateľskej činnosti za odplatu uvedie do obehu nosiče vhodné na rozmnožovanie ich diel;

                              b)

                              tento nárok nezávisí od toho, či k uvedeniu do obehu dochádza vo vzťahu k sprostredkovateľom, fyzickým alebo právnickým osobám na iné používanie ako súkromné účely alebo vo vzťahu k fyzickým osobám na používanie na súkromné účely;

                              c)

                              avšak ten, kto na základe súhlasu oprávnenej osoby používa nosiče na výrobu rozmnoženín alebo ich znovu vyvezie pred predajom konečnému spotrebiteľovi, má voči organizácii kolektívnej správy práv nárok na vrátenie odmeny?

                  2.

                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku:

                              2.1.

                              Išlo by o „primeranú kompenzáciu“ v zmysle článku 5 ods. 2 písm. b) smernice 2001/29/ES, ak by v prípade uvedenia do obehu nárok označený v otázke 1 a) vznikol iba fyzickým osobám, ktoré používajú nosiče na výrobu rozmnoženín na súkromné účely?

                              2.2.

                              V prípade kladnej odpovede na otázku 2.1:
                              Treba sa v prípade uvedenia do obehu vo vzťahu k fyzickým osobám domnievať, že sa nosiče budú používať na výrobu rozmnoženín na súkromné účely, kým sa nepreukáže opak?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku alebo na otázku 2.1:
                  Vyplýva z článku 5 smernice 2001/29/ES alebo z iných ustanovení práva Únie, že nárok na poskytnutie primeranej kompenzácie, ktorý má uplatniť organizácia kolektívnej správy práv, neexistuje, ak je organizácia kolektívnej správy práv zo zákona povinná nevyplatiť polovicu príjmu oprávneným príjemcom, ale venovať ho sociálnym a kultúrnym zariadeniam?

                  4.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku alebo na otázku 2.1:
                  Bráni článok 5 ods. 2 písm. b) smernice 2001/29/ES alebo iné ustanovenie práva Únie nároku na poskytnutie primeranej kompenzácie, ktorý má uplatniť organizácia kolektívnej správy práv, ak v inom členskom štáte — hoci pravdepodobne na právnom základe, ktorý je v rozpore s právom Únie, — bola primeraná odmena za uvedenie nosičov do obehu už zaplatená?


title: Vec C-508/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 13. novembra 2014 – Český telekomunikační úřad/T-Mobile Czech Republic a.s. a Vodafone Czech Republic a.s.

text:
               16.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 56/4

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika) 13. novembra 2014 – Český telekomunikační úřad/T-Mobile Czech Republic a.s. a Vodafone Czech Republic a.s.
   (Vec C-508/14)
   (2015/C 056/05)
   Jazyk konania: čeština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Sťažovateľ: Český telekomunikační úřad

      Odporkyňa: T-Mobile Czech Republic a.s., Vodafone Czech Republic a.s.

      za účasti: O2 Czech Republic a.s. (do 20. júna 2014 nazývaná Telefónica Czech Republic, a.s.), UPC Česká republika, s.r.o.

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Majú sa články 12 a 13 smernice Európskeho parlamentu a Rady č. 2002/22/ES (1) zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (ďalej len „smernica“) vykladať v tom zmysle, že inštitút „čistých nákladov“ na poskytovanie tejto služby, ktorý je v nej zakotvený, bráni tomu, aby bol do ceny zistených čistých nákladov tejto služby zahrnutý aj „primeraný zisk“ jej poskytovateľa?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, majú tieto ustanovenia smernice (články 12 a 13) priamy účinok?

               3.

               Ak majú články 12 a 13 smernice priamy účinok, možno tento účinok uplatňovať voči spoločnosti, v ktorej štát vlastní (kontroluje) 51 % akcií – v tomto prípade spoločnosť O2 Czech Republic a.s. (ide o „štátnu entitu“), či nie?

               4.

               V prípade kladných odpovedí na otázky 1 až 3, možno smernicu uplatňovať aj na vzťahy, ktoré vznikli pred pristúpením Českej republiky k Európskej únii (od 1. januára 2004 do 30. apríla 2004)?

      (1)  Ú. v. ES L 108, s. 51; Mim. vyd. 13/029, s. 367.


title: Vec T-270/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  30. septembra 2010 — PVS/ÚHVT — MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata) [ Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva medidata — Skoršia národná slovná ochranná známka MeDiTA — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť označení — Podobnosť služieb — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009] ]

text:
               20.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 317/31

         Rozsudok Všeobecného súdu z 30. septembra 2010 — PVS/ÚHVT — MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata)
   (Vec T-270/09) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva medidata - Skoršia národná slovná ochranná známka MeDiTA - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Podobnosť služieb - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009])
   2010/C 317/56
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH (Mülheim an der Ruhr, Nemecko) (v zastúpení: F. Lindberg, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Pohlmann, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: MeDiTA Medizinische Kurierdienst- und Handelsgesellschaft mbH (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: T. Schulte-Beckhausen, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 14. mája 2009 (vec R 1724/2007-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi MeDiTA Medizinische Kurierdienst- und Handelsgesellschaft mbH a PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein Ruhr GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein Ruhr GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 220, 12.9.2009.


title: Vec C-228/10: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z  11. januára 2012 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené kráľovstvo] — Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd/Euroview Sport Ltd

text:
               10.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 73/25

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 11. januára 2012 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené kráľovstvo] — Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd/Euroview Sport Ltd
   (Vec C-228/10) (1)

   2012/C 73/43
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 209, 31.7.2010.


title: Vec C-473/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bezirksgericht Linz (Rakúsko) 7. septembra 2015 – Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR/Eugen Adelsmayr

text:
               7.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 406/15

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bezirksgericht Linz (Rakúsko) 7. septembra 2015 – Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR/Eugen Adelsmayr
   (Vec C-473/15)
   (2015/C 406/16)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bezirksgericht Linz

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Dr. Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR

      Žalovaný: Dr. Eugen Adelsmayr

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa zákaz diskriminácie, ktorý je zakotvený v článku 18 ZFEÚ, vykladať tak, že pre prípad, že členský štát zakotvil v svojom právnom poriadku také ustanovenie, ako je článok 16 ods. 2 Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland (Ústava Spolkovej republiky Nemecko), ktorý stanovuje zákaz vydania vlastných štátnych príslušníkov do tretích štátov, sa toto ustanovenie má uplatniť aj na štátnych príslušníkov iných členských štátov, ktorí sa zdržiavajú v predmetnom členskom štáte?

               2.

               Majú sa článok 19 ods. 2 a článok 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať tak, že členský štát Európskej únie je povinný zamietnuť žiadosť tretieho štátu o vydanie týkajúcu sa občana Únie, ktorý sa zdržiava na území dotknutého členského štátu, pokiaľ trestné konanie, ktoré je základom žiadosti o vydanie, spolu s rozsudkom vydaným v neprítomnosti v treťom štáte, nebolo zlučiteľné s minimálnym štandardom medzinárodného práva verejného a dohodnutými zásadami verejného poriadku Únie (tzv. „ordre public“), ako aj zásadou spravodlivého súdneho konania?

               3.

               Napokon, má sa zásada „ne bis in idem“, ktorú chráni článok 50 Charty základných práv Európskej únie resp. judikatúra Súdneho dvora vykladať tak, že v prípade prvého odsúdenia v treťom štáte a následného zastavenia konania v členskom štáte Európskej únie z dôvodu absencie skutočného dôvodu ďalšieho stíhania vzniká prekážka ďalšieho stíhania zo strany tretieho štátu?

               4.

               V prípade kladnej odpovede na jednu z troch predchádzajúcich otázok treba predovšetkým článok 6 Charty základných práv Európskej únie („Právo na slobodu a bezpečnosť“) vykladať tak, že občan Únie sa v prípade žiadosti tretieho štátu o vydanie nesmie vziať ani do vydávacej väzby?


title: Vec T-106/05: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  10. októbra 2006 – Evropaïki Dynamiki/Komisia ( Verejné zmluvy na poskytnutie služieb — Verejné obstarávanie týkajúce sa technickej pomoci na zlepšenie technologického informačného a komunikačného systému Národného štatistického ústavu Tureckej republiky — Odmietnutie žiadosti o účasť — Lehota — Potvrdzujúci akt — Neprípustnosť )

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/57

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 10. októbra 2006 – Evropaïki Dynamiki/Komisia
   (Vec T-106/05) (1)

   („Verejné zmluvy na poskytnutie služieb - Verejné obstarávanie týkajúce sa technickej pomoci na zlepšenie technologického informačného a komunikačného systému Národného štatistického ústavu Tureckej republiky - Odmietnutie žiadosti o účasť - Lehota - Potvrdzujúci akt - Neprípustnosť“)
   (2006/C 326/124)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Grécko) (v zastúpení: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: C. Tufvesson a K. Kańska, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Jednak návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie nezaradiť na užší zoznam žiadosť o účasť žalobkyne v rámci verejného obstarávania na poskytnutie technickej pomoci na zlepšenie technologického informačného a komunikačného systému (TIK) Národného štatistického ústavu Tureckej republiky, jednak návrh na zrušenie rozhodnutí zamietajúcich návrh žalobkyne na opätovné preskúmanie rozhodnutia o nezaradení jej žiadosti o účasť
   Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

               2.

               Žalobkyňa je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 115, 14.5.2005.


title: Vec T-555/14: Uznesenie Všeobecného súdu z 23. septembra 2015 – Estónsko/Komisia (Rybolov — Investície v prospech rybárskych lodí uskutočnené v Estónsku — Rozhodnutie o pozastavení priebežných platieb — Zrušenie rozhodnutia — Zastavenie konania)

text:
               16.11.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 381/29

         Uznesenie Všeobecného súdu z 23. septembra 2015 – Estónsko/Komisia
   (Vec T-555/14) (1)

   ((Rybolov - Investície v prospech rybárskych lodí uskutočnené v Estónsku - Rozhodnutie o pozastavení priebežných platieb - Zrušenie rozhodnutia - Zastavenie konania))
   (2015/C 381/32)
   Jazyk konania: estónčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Estónska republika (v zastúpení: N. Grünberg a K. Kraavi-Käerdi, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: E. Randvere a K. Walkerová, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2014) 3271 final zo 14. mája 2014 týkajúceho sa pozastavenia priebežných platieb z Európskeho fondu pre rybné hospodárstvo v prospech Estónska v rámci operačného podporného programu za obdobie 2007 – 2013

      Výrok

               1.

               Konanie sa zastavuje.

               2.

               Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 372, 20.10.2014.


title: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 15. marca 2005 vo veci C-160/03: Španielske kráľovstvo proti Eurojust (Žaloba o neplatnosť založená na článku 230 ES — Žaloba podaná členským štátom smerujúca proti vyhláseniam náboru na miesta dočasných zamestnancov Eurojustom — Nepríslušnosť Súdneho dvora — Neprípustnosť)

text:
               28.5.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 132/7

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (veľká komora)
   z 15. marca 2005
   vo veci C-160/03: Španielske kráľovstvo proti Eurojust (1)

   (Žaloba o neplatnosť založená na článku 230 ES - Žaloba podaná členským štátom smerujúca proti vyhláseniam náboru na miesta dočasných zamestnancov Eurojustom - Nepríslušnosť Súdneho dvora - Neprípustnosť)
   (2005/C 132/12)
   Jazyk konania: španielčina
   Vo veci C-160/03, Španielske kráľovstvo, (splnomocnená zástupkyňa: L. Fraguas Gadea), ktoré v konaní podporuje: Fínska republika (splnomocnená zástupkyňa: T. Pynnä) proti Eurojust (advokáti: J. Rivas de Andrés a D. O'Keeffe), predmetom ktorej je žaloba o neplatnosť podľa článku 230 ES podaná 8. apríla 2004, Súdny dvor (veľká komora), v zložení: predseda veľkej komory V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas (spravodajca) a A. Borg Barthet, sudcovia R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász, G. Arestis, M. Ilešič a J. Malenovský, generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: H. von Holstein, zástupca tajomníka, vyhlásil 15. marca 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Žaloba je neprípustná.

               2)

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

               3)

               Fínska republika znáša svoje vlastné trovy.

      (1)  Ú. v. EÚ C 146, 21.6.2003


title: Posledná publikácia Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únieÚ. v. EÚ C 45, 19.2.2005

text:
               5.3.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 57/42

         (2005/C 57/72)
   Posledná publikácia Súdneho dvora v
         Úradnom vestníku Európskej únie

         Ú. v. EÚ C 45, 19.2.2005

   Predchádzajúce publikácie

      Ú. v. EÚ C 31, 5.2.2005

      Ú. v. EÚ C 19, 22.1.2005

      Ú. v. EÚ C 6, 8.1.2005

      Ú. v. EÚ C 314, 18.12.2004

      Ú. v. EÚ C 300, 4.12.2004

      Ú. v. EÚ C 273, 6.11.2004

   Tieto texty sú dostupné na adresách:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Vec T-30/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  12. septembra 2007 – Prym a Prym Consumer/Komisia ( Hospodárska súťaž — Kartely — Európsky trh so šijacími potrebami (ihly) — Rozdelenie trhov s výrobkami — Rozdelenie geografického trhu — Pokuta — Usmernenia k metóde stanovovania pokút — Povinnosť odôvodnenia — Závažnosť a dĺžka trvania porušenia — Oznámenie o spolupráci )

text:
               20.10.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 247/29

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. septembra 2007 – Prym a Prym Consumer/Komisia
   (Vec T-30/05) (1)

   („Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh so šijacími potrebami (ihly) - Rozdelenie trhov s výrobkami - Rozdelenie geografického trhu - Pokuta - Usmernenia k metóde stanovovania pokút - Povinnosť odôvodnenia - Závažnosť a dĺžka trvania porušenia - Oznámenie o spolupráci“)
   (2007/C 247/46)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobcovia: William Prym GmbH & Co. KG (Stolberg, Nemecko) a Prym Consumer GmbH & Co. KG (Stolberg) (v zastúpení: H. Meyer-Lindemann, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: F. Castillo de la Torre a K. Mojzesowicz, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Zrušenie rozhodnutia Komisie K(2004) 4221 v konečnom znení z 26. októbra 2004 týkajúceho sa konania na základe článku 81 zmluvy ES (vec COMP/F–1/38.338 – PO/Nadeln) v rozsahu, v akom sa týka žalobcov, a subsidiárne, návrh na zrušenie alebo zníženie pokuty uloženej žalobcom
   Výrok rozsudku

               1.

               Pokuta uložená William Prym GmbH & Co. KG a Prym Consumer GmbH & Co. KG článkom 2 rozhodnutia Komisie K (2004) 4221 v konečnom znení z 26. októbra 2004 týkajúceho sa konania podľa článku 81 [ES] (vec COMP/F-1/38.338 – PO/Nadeln) sa stanovuje vo výške 27 miliónov eur.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               William Prym a Prym Consumer znášajú 90 % svojich vlastných trov konania a sú povinní nahradiť 90 % trov konania Komisie. Komisia znáša 10 % svojich vlastných trov konania a je povinná nahradiť 10 % trov konania William Prym a Prym Consumer.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2005.


title: Vec T-381/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. marca 2014 – Borrajo Canelo/ÚHVT – Tecnoazúcar (PALMA MULATA) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Konanie vo veci zrušenia — Slovná ochranná známka Spoločenstva PALMA MULATA — Riadne používanie — Článok 15 ods. 1 písm. a) a článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Podoba, ktorá sa líši v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť“ )

text:
               28.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/20

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. marca 2014 – Borrajo Canelo/ÚHVT – Tecnoazúcar (PALMA MULATA)
   (Vec T-381/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Konanie vo veci zrušenia - Slovná ochranná známka Spoločenstva PALMA MULATA - Riadne používanie - Článok 15 ods. 1 písm. a) a článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Podoba, ktorá sa líši v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť“))
   2014/C 129/25
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Ana Borrajo Canelo (Madrid, Španielsko), Carlos Borrajo Canelo (Madrid) a Luis Borrajo Canelo (Madrid) (v zastúpení: A. Gómez López, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Schifko, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Tecnoazúcar (Havana, Kuba) (v zastúpení: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 21. mája 2012 (vec R 2265/2010-2) týkajúcemu sa konania vo veci zrušenia medzi Ana Borrajo Canelo, Carlos Borrajo Canelo a Luis BOrrajo Canelo na jednej strane a Tecnoazúcar na strane druhej

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Ana Borrajo Canelo, Carlos Borrajo Canelo a Luis Borrajo Canelo sú povinní nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 343, 10.11.2012.


title: Vec C-251/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court (Írsko) 2. mája 2016 – Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston/T. G. Brosman

text:
               4.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 243/23

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court (Írsko) 2. mája 2016 – Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston/T. G. Brosman
   (Vec C-251/16)
   (2016/C 243/24)
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supreme Court

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston

      Odporca: T. G. Brosman

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je zásada zneužitia práva, ktorú uznal Súdny dvor vo svojom rozsudku z 21. februára 2006 vo veci [Halifax a i./Commissioners of Customs and Excise (C-255/02, EU:C:2006:121)] za uplatniteľnú v oblasti DPH, priamo uplatniteľná na jednotlivca, pokiaľ neexistuje žiadne vnútroštátne opatrenie, či už legislatívne alebo súdne, ktoré by vykonávalo túto zásadu za takých okolností ako v tomto prípade, keď by opätovné definovanie plnení uskutočnených pred predajom a plnení spojených s predajom zákazníkom (ďalej spoločne len „plnenia odvolateľov“), ktoré odporučil [Revenue] Commissioners (daňový úrad), zakladalo povinnosť odvolateľov zaplatiť DPH, pričom pri náležitom uplatnení ustanovení vtedy platných vnútroštátnych právnych predpisov takáto povinnosť vo vzťahu k plneniam odvolateľov nevznikla?

               2.

               Ak odpoveď na otázku 1 je, že zásada zneužitia práva je priamo uplatniteľná na jednotlivca, a to aj napriek neexistencii vnútroštátneho opatrenia, či už legislatívneho alebo súdneho, ktoré by vykonávalo túto zásadu, bola táto zásada dostatočne jasná a presná na účely jej uplatnenia na plnenia odvolateľov, ktoré boli uskutočnené pred tým, ako Súdny dvor vydal rozsudok vo veci Halifax, a to najmä so zreteľom na zásady právnej istoty a ochrany legitímnych očakávaní odvolateľov?

               3.

               Ak sa zásada zneužitia práva uplatňuje na plnenia odvolateľov, a preto musia byť tieto plnenia znovu definované,

                           a)

                           aký je právny mechanizmus na stanovenie a výber splatnej DPH z plnení odvolateľov, keďže v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi DPH nie je splatná, nedá sa stanoviť ani vybrať, a

                           b)

                           ako majú vnútroštátne súdy uložiť takúto povinnosť?

               4.

               Mal by vnútroštátny súd pri rozhodovaní o tom, či hlavným cieľom plnení odvolateľov bolo získať daňovú výhodu, posudzovať plnenia uskutočnené pred predajom (o ktorých sa zistilo, že boli vykonané výhradne na daňové účely) samostatne, alebo je potrebné posudzovať cieľ plnení odvolateľov ako celok?

               5.

               Má sa § 4 ods. 9 [Value Added Tax] Act (zákon o dani z pridanej hodnoty) pokladať za vnútroštátnu právnu úpravu, ktorá vykonáva šiestu smernicu (1), napriek tomu, že nie je v súlade s ustanovením uvedeným v článku 4 ods. 3 šiestej smernice, pričom pri jej náležitom uplatnení by sa odvolatelia vo vzťahu k dodaniu nehnuteľností pred ich prvým obývaním považovali za zdaniteľné osoby, hoci nehnuteľnosti boli predtým predmetom disponovania, ktoré podliehalo dani?

               6.

               Ak § 4 ods. 9 nie je v súlade so šiestou smernicou, dopustili sa odvolatelia zneužitia práva v rozpore so zásadami, ktoré Súdny dvor uznal v rozsudku vo veci Halifax, ak sa odvolali na tento odsek?

               7.

               Subsidiárne, ak je § 4 ods. 9 v súlade so šiestou smernicou, získali odvolatelia daňovú výhodu, ktorá je v rozpore s cieľom tejto smernice a/alebo s § 4?

               8.

               Aj za predpokladu, že § 4 ods. 9 sa nemá považovať za ustanovenie vykonávajúce šiestu smernicu, vzťahuje sa na sporné plnenia zásada zneužitia práva, ako ju stanovil Súdny dvor v rozsudku vo veci Halifax, s odvolaním sa na kritériá, ktoré Súdny dvor uviedol vo veci Halifax?

      (1)  Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, 1977, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23).


title: Vec T-28/11: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2015 – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Komisia („Hospodárska súťaž — Kartely — Európsky trh nákladnej leteckej dopravy — Dohody a zosúladené postupy s ohľadom na viaceré prvky ceny za služby nákladnej leteckej dopravy (zavedenie palivových prirážok a prirážok za bezpečnosť, odmietnutie povinnosti zaplatiť provízie zo súm nad rámec príplatkov) — Článok 101 ZFEÚ, článok 53 Dohody o EHP a článok 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskom o leteckej doprave — Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               8.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/30

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. decembra 2015 – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Komisia
   (Vec T-28/11) (1)

   ((„Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh nákladnej leteckej dopravy - Dohody a zosúladené postupy s ohľadom na viaceré prvky ceny za služby nákladnej leteckej dopravy (zavedenie palivových prirážok a prirážok za bezpečnosť, odmietnutie povinnosti zaplatiť provízie zo súm nad rámec príplatkov) - Článok 101 ZFEÚ, článok 53 Dohody o EHP a článok 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskom o leteckej doprave - Povinnosť odôvodnenia“))
   (2016/C 048/34)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Holandsko) (v zastúpení: M. Smeets, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne S. Noë, N. von Lingen a C. Giolito, neskôr S. Noë, C. Giolito a A. Dawes, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Doherty, barrister)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 7694 v konečnom znení z 9. novembra 2010 v konaní podľa článku 101 ZFEÚ, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave (vec COMP/39258 – Nákladná letecká doprava), v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, a subsidiárne zníženie výšky pokuty, ktorá jej bola uložená.

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Komisie K(2010) 7694 v konečnom znení z 9. novembra 2010 v konaní podľa článku 101 ZFEÚ, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave (vec COMP/39258 – Nákladná letecká doprava) sa zrušuje, pokiaľ ide o Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV.

               2.

               Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy, ktoré vynaložila Koninklijke Luchtvaart Maatschappij.

      (1)  Ú. v. EÚ C 72, 5.3.2011.


title: Vec C-185/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)  14. apríla 2006  – The Queen na návrh British Telecommunications plc/Commissioners for HM Revenue and Customs

text:
               1.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 154/9

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) 14. apríla 2006 – The Queen na návrh British Telecommunications plc/Commissioners for HM Revenue and Customs
   (Vec C-185/06)
   (2006/C 154/20)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolateľ: British Telecommunications plc

      Odporcovia: Commissioners for HM Revenue and Customs
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Vzťahuje sa právo na vrátenie nesprávne vybranej dane daňovými orgánmi podľa práva Spoločenstva, na ktorý Súdny dvor poukázal v bode 84 rozsudku Súdneho dvora z 8. marca 2001, Metallgesellschaft a i. (spojené veci C-397/98 a C-410/98, Zb. s. I-1727), rovnako aj na vrátenie súm, ktoré daňovník zaplatil daňovému orgánu omylom (ak daňový orgán k tomuto omylu neprispel, a nemal dôvod o ňom vedieť), alebo ide o otázku vnútroštátneho práva?

               2.

               Ak právo Spoločenstva priznáva právo na vrátenie týchto súm, za týchto okolností vzniká zároveň právo na úroky z vrátenej sumy, alebo ide o otázku vnútroštátneho práva, ako je naznačené v bode 86 rozsudku ESD vo veci Metallgesellschaft?

               3.

               Ak právo Spoločenstva priznáva právo na úroky z uvedených súm vrátených za uvedených okolností, ide o právo na jednoduché úroky alebo na úroky z úrokov?


title: vec T-116/09: Žaloba podaná 24. marca 2009 — Whirlpool Europe/Komisia

text:
               16.5.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/42

         Žaloba podaná 24. marca 2009 — Whirlpool Europe/Komisia
   (vec T-116/09)
   2009/C 113/85
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Whirlpool Europe BV (Breda, Holandsko) (v zastúpení: F. Tuytschaever, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu z toho dôvodu, že nie je splnená jedna podmienka alebo viaceré (kumulatívne) podmienky usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach alebo v každom prípade z toho dôvodu, že Komisia nezistila v požadovanom právnom rozsahu, či je každá z týchto podmienok splnená,

               —

               subsidiárne, zrušiť rozhodnutie v celom rozsahu z toho dôvodu, že nebola splnená povinnosť odôvodnenia podľa článku 253 ES,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa sa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie K(2008) 5995 v konečnom znení z 21. októbra 2008, ktorým sa štátna pomoc francúzskych orgánov na reštrukturalizáciu podniku FagorBrandt vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom za určitých podmienok [C 44/2007 (ex N 460/20007)]. Žalobkyňa je konkurentkou príjemcu pomoci a zúčastnila sa na konaní, ktoré viedlo k prijatiu napadnutého rozhodnutia.
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia žalobkyne sú rovnaké alebo podobné ako vo veci T-115/09, Electrolux/Komisia.


title: Vec T-574/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. septembra 2016 – Kozmetika Afrodita/EUIPO – Núñez Martín a Machado Montesinos (KOZMeTIKA AFRODITA) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie KOZMeTIKA AFRODITA — Skoršia národná slovná ochranná známka EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL a skoršia národná obrazová ochranná známka AFRODITA MYSTIC MUSK OIL — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               14.11.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 419/43

         Rozsudok Všeobecného súdu z 28. septembra 2016 – Kozmetika Afrodita/EUIPO – Núñez Martín a Machado Montesinos (KOZMeTIKA AFRODITA)
   (Vec T-574/15) (1)

   ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie KOZMeTIKA AFRODITA - Skoršia národná slovná ochranná známka EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL a skoršia národná obrazová ochranná známka AFRODITA MYSTIC MUSK OIL - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2016/C 419/56)
   Jazyk konania: slovinčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovinsko) (v zastúpení: B. Grešak, advokát)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Rajh, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastníci konania pred odvolacím senátom EUIPO: Pedro Núñez Martín (Madrid, Španielsko) a Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madrid)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 28. júla 2015 (vec R 2577/2014-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi na jednej strane pánom Núñez Martín a pani Machado Montesinos a na druhej strane spoločnosťou Kozmetika Afrodita

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Kozmetika Afrodita d.o.o. je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 406, 7.12.2015.


title: Vec C-117/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené kráľovstvo) 4. marca 2011 — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

text:
               14.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 145/14

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené kráľovstvo) 4. marca 2011 — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Vec C-117/11)
   2011/C 145/20
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd

      Odporca: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Aké konkrétne faktory musí vnútroštátny súd zohľadniť pri rozhodovaní, či za okolností, ako sú v tejto veci, poskytuje zdaniteľná osoba jediné plnenie parkovacích služieb, ktoré podlieha DPH, alebo poskytuje dve samostatné plnenia, ktorými sú parkovanie a preprava cestujúcich?
               Predovšetkým:

                           a)

                           Vzťahuje sa na túto vec odôvodnenie prijaté Súdnym dvorom v rozsudkoch Súdneho dvora z 25. februára 1999, Card Protection Plan (C-349/96, Zb. s. I-973) a z 27. októbra 2005, Levob (C-41/04, Zb. s. I-9433)? Možno sporné prepravné služby považovať za doplnkové k parkovacím službám alebo s nimi tak úzko spojené, že objektívne predstavujú jediné nerozlučné hospodárske plnenie, ktorého rozdelenie by bolo neprirodzené?

                           b)

                           Ako má vnútroštátny súd na účely riešenia otázky č. 1 písm. a) zohľadniť náklady vynaložené pri poskytovaní prepravných služieb v súvislosti s parkovacími službami vzhľadom na rozsudok z 22. októbra 1998, Madgett a Baldwin (C-308/96 a C-94/97, Zb. s. I-6229, body 24 až 26), pri posudzovaní, či prepravné služby sú doplnkové k parkovacím službám?

                           c)

                           Má vnútroštátny súd vzhľadom na rozsudok Súdneho dvora z 11. júna 2009, RLRE Tellmer Property (C-572/07, Zb. s. I-4983, najmä body 21 až 24), pri zodpovedaní otázky č. 1 písm. a) zohľadniť skutočnosť, že prepravný prvok plnení môže byť (ale v skutočnosti nie je) poskytnutý rôznymi spôsobmi (napríklad zdaniteľná osoba môže poskytovať tieto prepravné služby prostredníctvom tretej osoby ako poskytovateľa, ktorý zdaniteľnej osobe fakturuje tieto služby, alebo prostredníctvom tretej osoby ako poskytovateľa, ktorý priamo uzavrie zmluvu so zákazníkom a samostatne si účtuje prepravné služby), a do akej miery (ak vôbec) je podstatné, či zmluva poskytuje zákazníkovi zmluvné právo výberu medzi rôznymi spôsobmi, ktorými môže byť prepravný prvok poskytnutý?

               2.

               Akým spôsobom má vnútroštátny súd, ktorý rozhoduje o otázke č. 1 písm. a), teda či ide o jediné nerozlučné hospodárske plnenie, uplatniť zásadu daňovej neutrality?
               Predovšetkým:

                           a)

                           Závisí odpoveď od toho, či zdaniteľná osoba poskytuje parkovacie alebo prepravné služby nezávisle aj iným skupinám zákazníkov?

                           b)

                           Závisí odpoveď od toho, ako sa podľa vnútroštátneho práva zaobchádza na účely DPH s prepravnými službami na letisko, ak nie sú poskytované prevádzkovateľmi parkovacích služieb?

                           c)

                           Závisí odpoveď od toho, či sa podľa vnútroštátneho práva s ďalšími prípadmi poskytovania parkovacích a prepravných služieb zdaniteľnou osobou (nezahŕňajúcich prepravu na letisko) zaobchádza na účely DPH ako s dvomi samostatnými plneniami, pričom jedno je zdaniteľné bežnou sadzbou DPH a druhé nulovou sadzbou DPH?

                           d)

                           Závisí odpoveď od toho, či zdaniteľná osoba môže preukázať, že služby, ktoré poskytuje, sú v hospodárskej súťaži s podobnými službami, ktoré obsahujú parkovací aj prepravný prvok, či už sú poskytované tým istým poskytovateľom, alebo dvomi samostatnými poskytovateľmi? Závisí presnejšie odpoveď od toho, či môže zdaniteľná osoba preukázať, že zákazníci, ktorí chcú použiť svoje motorové vozidlo na časť svojej cesty na letisko, môžu zaparkovať a prepraviť sa na letisko aj využitím samostatných a oddelených poskytovateľov, napríklad zaparkovaním na mieste, ktoré je blízko železničnej stanice, a prepraviť sa vlakom z tohto miesta na letisko alebo zaparkovať na mieste, ktoré je blízko letiska, a prepraviť sa naň verejnou dopravou?

                           e)

                           Akým spôsobom má vnútroštátny súd uplatniť závery prijaté v rozsudku Súdneho dvora zo 6. mája 2010, Komisia/Francúzsko (C-94/09), vo vzťahu k zásade daňovej neutrality a prepravných služieb podľa tejto veci?

               3.

               Bráni právo Spoločenstva, a predovšetkým zásada daňovej neutrality, uplatneniu takých ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré vylučujú nulovú sadzbu DPH na prepravné služby medzi letiskom a parkoviskom, ak tá istá osoba alebo prepojené osoby poskytujú prepravný a súčasne aj parkovací prvok služieb?


title: Vec T-529/13: Žaloba podaná 27. septembra 2013 — Izsák a Dabis/Komisia

text:
               25.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/21

         Žaloba podaná 27. septembra 2013 — Izsák a Dabis/Komisia
   (Vec T-529/13)
   2014/C 24/38
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Balázs-Árpád Izsák (Târgu Mureș, Rumunsko) a Attila Dabis (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: J. Tordáné Petneházy, advokátka)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie C(2013) 4975 final z 25. júla 2013, ktorým bola zamietnutá žiadosť o registráciu európskej občianskej iniciatívy s názvom „Kohézna politika pre rovnosť regiónov a zachovanie regionálnych kultúr“,

               —

               uložil Komisii povinnosť zaregistrovať vyššie uvedenú iniciatívu a prijať akékoľvek iné opatrenia vyžadované právnymi predpismi, a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú tieto žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 4 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 211/2011 (1)

               V rámci prvého žalobného dôvodu žalobcovia tvrdia, že ich občianska iniciatíva spĺňa všetky podmienky vyžadované na jej registráciu. Žalobcovia takisto považujú tvrdenie Komisie, že predložená občianska iniciatíva zjavne nespadá do rámca právomocí Komisie na predloženie návrhu právneho aktu Únie na účely vykonania Zmlúv, za neopodstatnené. Podľa žalobcov spadá návrh uvedený v iniciatíve do právomocí v oblasti uvedenej v článku 4 ods. 2 písm. c) ZFEÚ (hospodárska, sociálna a územná súdržnosť).

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 174 tretieho odseku ZFEÚ
               V rámci tohto žalobného dôvodu žalobcovia uvádzajú, že výpočet znevýhodnení podľa článku 174 tretieho odseku ZFEÚ, na základe ktorých musí byť určitému regiónu venovaná osobitná pozornosť, nie je taxatívny, ako tvrdí Komisia, ale demonštratívny.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 174 ZFEÚ a nariadenia (ES) č. 1059/2003 (2)

               Žalobcovia sa okrem toho domnievajú, že regióny s charakteristickými národnostnými, etnickými, kultúrnymi, náboženskými či jazykovými rysmi v každom prípade spadajú do kategórie „dotknutých regiónov“, na ktoré sa podľa článku 174 ZFEÚ vzťahuje politika Únie týkajúca sa súdržnosti, keďže podľa sekundárneho práva Únie predstavuje kultúra dôležitý aspekt územnej, sociálnej a hospodárskej súdržnosti. Potvrdzuje to podľa nich tak článok 3 ods. 5 nariadenia č. 1059/2003, ako aj bod 10 odôvodnenia tohto nariadenia.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení článku 4 ods. 1 nariadenia č. 211/2011 a článku 167 ZFEÚ
               Žalobcovia tvrdia, že organizátori nemusia uvádzať právny základ návrhu právneho aktu, ako tvrdí Komisia, ale v súlade s článkom 4 ods. 1 nariadenia č. 211/2011 musia uviesť ustanovenia Zmlúv, ktoré podľa nich súvisia s navrhovanou činnosťou. Podľa článku 167 ZFEÚ navyše Únia prispieva k rozkvetu kultúr členských štátov a pritom rešpektuje ich národnú a regionálnu rôznorodosť.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na porušení článku 19 ods. 1 ZFEÚ
               Podľa žalobcov tvrdenie Komisie, uvedené v napadnutom rozhodnutí, že orgány Únie síce majú povinnosť chrániť bohatstvo kultúrnej a jazykovej rozmanitosti Únie a nediskriminovať menšiny, avšak žiadne z týchto ustanovení nepredstavuje právny základ akejkoľvek činnosti zo strany týchto orgánov, nie je opodstatnené. Žalobcovia konkrétne uvádzajú, že toto tvrdenie je v rozpore s článkom 19 ods. 1 ZFEÚ.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod založený na porušení článku 174 druhého odseku ZFEÚ
               Podľa žalobcov chápe Komisia iniciatívu nesprávne, keď tvrdí, že sa nemožno domnievať, že by zlepšenie postavenia menšín prispelo k zmenšeniu rozdielov medzi úrovňou rozvoja rôznych regiónov a k zníženiu zaostalosti niektorých regiónov v zmyslu článku 174 druhého odseku ZFEÚ. Žalobcovia tvrdia, že organizátori nenavrhovali zlepšenie postavenia národnostných menšín, ale chceli zabrániť tomu, aby politika Únie týkajúca sa súdržnosti slúžila k odstraňovaniu či k oslabovaniu národnostných, jazykových a kultúrnych charakteristík týchto regiónov a aby sa hospodárske nástroje a ciele Únie stali, hoci nepriamo, nástrojmi protimenšinových politík.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 211/2011 zo 16. februára 2011 o iniciatíve občanov (Ú. v. EÚ L 65, s. 1).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 z 26. mája 2003 o zostavení spoločnej nomenklatúry územných jednotiek pre štatistické účely (NUTS) (Ú. v. EÚ L 154, s. 1; Mim. vyd. 14/001, s. 196).


title: Vec C-315/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Højesteret (Dánsko) 29. júna 2012 — Metro Cash & Carry Danmark ApS/Skatteministeriet

text:
               25.8.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 258/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Højesteret (Dánsko) 29. júna 2012 — Metro Cash & Carry Danmark ApS/Skatteministeriet
   (Vec C-315/12)
   2012/C 258/20
   Jazyk konania: dánčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Højesteret

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Metro Cash & Carry Danmark ApS

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa smernica 92/12 (1) a nariadenie č. 3649/92 (2) vykladať v tom zmysle, že obchodník v členskom štáte, ktorý za takých okolností, aké nastali vo veci samej, predáva tovar podliehajúci spotrebnej dani, ktorý bol uvoľnený na spotrebu v tomto členskom štáte a ktorý sa dodáva z miesta podnikania predajcu kupujúcemu, ktorý je rezidentom v inom členskom štáte, bez toho, aby predajca pomáhal pri preprave alebo ju zorganizoval, musí preveriť i) či nákup tovaru podliehajúceho dani je uskutočnený na účely jeho dovozu do tohto druhého členského štátu a ii) či sa tovar dováža na súkromné alebo komerčné použitie?

               2.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, musí obchodník, v okamihu predaja tovaru podliehajúceho dani, za okolností, aké nastali v konaní vo veci samej, pri vykonávaní uvedených kontrol uplatňovať pravidlá domnienky o zámere kupujúceho pokiaľ ide o zakúpený tovar?

               3.

               V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, má sa smernica 92/12 a nariadenie č. 3649/92 vykladať v tom zmysle, že predajca uvedený v prvej otázke, musí za okolností, aké nastali v konaní vo veci samej, odmietnuť vyhovieť želaniu kupujúceho zakúpiť tovar podliehajúci spotrebnej dani, ak sa kupujúci neponúkne predložiť mu prvé vyhotovenie zjednodušeného sprievodného dokladu uvedeného v článku 4 nariadenia č. 3649/92, ak je zámerom uskutočnenia nákupu použiť tovar podliehajúci spotrebnej dani na komerčné účely v domovskej krajine kupujúceho? Odpoveď na túto otázku je taktiež potrebná v prípade, že sa musia uplatniť pravidlá domnienky v zmysle druhej otázky.

               4.

               Má nadobudnutie účinnosti smernice 2008/118 (3) a zrušenie smernice 92/12 za následok zmenu právneho postavenia, pokiaľ ide o dosah smernice 92/12 na odpovede na prvú až tretiu otázku?

               5.

               Má sa výraz „výrobky získané súkromnými osobami pre ich vlastné použitie“ stanovený v článku 8 smernice 92/12 (pozri článok 32 ods. 1 smernice 2008/118) vykladať v tom zmysle, že sa za takých okolností, aké nastali v konaní vo veci samej, vzťahuje alebo môže vzťahovať na nákupy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani? V prípade zápornej odpovede na túto otázku, vzťahuje sa potom na nákupy článok 7 smernice 92/12 a/alebo článok 33 smernice 2008/118?

      (1)  Smernica Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o všeobecných systémoch pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani a o vlastníctve, pohybe a monitorovaní takýchto výrobkov (Ú. v. ES L 76, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 179).

      (2)  Nariadenie Komisie (EHS) č. 3649/92 zo 17. septembra 1992 o zjednodušenom sprievodnom doklade na prepravu tovaru vo vnútri spoločenstva podliehajúcom spotrebnej dani, ktorý bol uvoľnený do obehu v odosielajúcom členskom štáte (Ú. v. ES L 369, s. 17; Mim. vyd. 09/001, s. 216).

      (3)  Smernica Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS (Ú. v. EÚ L 9, 2009, s. 12).


title: Vec T-776/14: Žaloba podaná 24. novembra 2014 – Red Lemon/ÚHVT – Lidl Stiftung (ABTRONICX2)

text:
               9.2.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 46/55

         Žaloba podaná 24. novembra 2014 – Red Lemon/ÚHVT – Lidl Stiftung (ABTRONICX2)
   (Vec T-776/14)
   (2015/C 046/71)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Red Lemon Inc. (Hongkong, Čína) (v zastúpení: T. Wieland a S. Müller, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Nemecko)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Spoločenstva so slovným prvom „ABTRONICX2“ – prihláška ochrannej známky č. 8 5 34  943.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 4. septembra 2014 vo veci R 2078/2013-1.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie a námietku zamietol,

               —

               zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-570/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. septembra 2015 – Laverana/ÚHVT (BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG) („Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“)

text:
               26.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 354/35

         Rozsudok Všeobecného súdu z 10. septembra 2015 – Laverana/ÚHVT (BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG)
   (Vec T-570/14) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   (2015/C 354/41)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Nemecko) (v zastúpení: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Schifko, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 27. mája 2014 (vec R 124/2014-4), týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Laverana GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 361, 13.10.2014.


title: Vec T-273/04: Žaloba podaná dňa 7. júla 2004: Brandt Industries proti Komisii Európskych spoločenstiev

text:
               9.10.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/23

         Žaloba podaná dňa 7. júla 2004: Brandt Industries proti Komisii Európskych spoločenstiev
   (Vec T-273/04)
   (2004/C 251/42)
   Jazyk konania: francúzština
   Brandt Industries, so sídlom v Rueil-Malmaison (Francúzsko), v zastúpení: Niels Dejean a Christophe Delrieu, advokáti, podal 7. júla 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Komisii Európskych spoločenstiev.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil rozhodnutie Komisie zo 16. novembra 2003 týkajúce sa schémy pomoci poskytnutej Francúzskom v súvislosti s prevzatím podnikov v ťažkostiach, vzhľadom na nedostatok odôvodnenia v zmysle článku 253 ES a na porušenie článku 14 nariadenia (ES) č. 659/1999 (1) z 22 marca 1999;

               —

               zaviazal Komisiu Európskych spoločenstiev nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Rozhodnutím zo 16. decembra 2003 Komisia dospela k záveru, že schéma upravená v článku 44 septies Code Général des Impôts français (francúzsky všeobecný daňový zákonník) je štátnou pomocou, ktorá je nezlučiteľná so spoločným trhom s výnimkou pomoci de minimis a pomocí zlučiteľných s usmerneniami o pomoci pre regionálne účely alebo s pravidlom oslobodenia, ktoré sa vzťahuje na pomoci malým a stredným podnikom. Komisia nariadila Francúzsku, aby pomoc odňalo.
   Žalobca napáda rozhodnutie Komisie. Tvrdí, že toto rozhodnutie musí byť zrušené vzhľadom na požiadavky článku 253 ES. Samotná Komisia v tomto rozhodnutí uznala, že nemá konkrétne informácie o podnikoch, ktoré majú automaticky prospech zo schémy podľa článku 44 septies Code Général des Impôts français.
   Okrem toho žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 14 nariadenia (ES) č. 659/1999. Komisia nevzala do úvahy skutočnosť, že účinkom daňovej pomoci spoločnostiam, ktoré sú založené za účelom prevzatia podnikov v ťažkostiach, je umožnenie toho, aby tieto spoločnosti ponúkali vyššiu cenu za aktíva ako tú, ktorú by ponúkli v prípade, že by pomoc nejestvovala. Zvýšením ceny spätnej kúpy uvedených aktív sa celá pomoc alebo jej časť presunula veriteľom podniku v nútenej správe tak, že spoločnosti, ktoré podniky prevzali, nemožno považovať za skutočných príjemcov pomoci. Vrátenie pomoci, ktorú získali tieto spoločnosti, nie je nevyhnutným opatrením na to, aby sa hospodárska súťaž vrátila do stavu, v akom bola pred poskytnutím pomoci, ale naopak by postavilo tieto spoločnosti do nevýhodnejšej pozície v porovnaní s tou, v ktorej by boli, ak by neboli nezískali pomoc, čo by bolo v rozpore s princípom dodržiavania hospodárskej súťaže a princípom proporcionality.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [88] Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1)


title: Vec T-830/14: Žaloba podaná 29. decembra 2014 – Mohamed Farahat/Rada

text:
               23.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 96/22

         Žaloba podaná 29. decembra 2014 – Mohamed Farahat/Rada
   (Vec T-830/14)
   (2015/C 096/28)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Mohamed Farahat (Káhira, Egypt) (v zastúpení: P. Saini, QC, B. Kennely, barrister a N. Sheikh, solicitor)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady 2014/730/SZBP z 20. októbra 2014 (1), ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) z 20. októbra 2014 (2), ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii v rozsahu, v akom sa uplatňujú na žalobcu,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Rada nesplnila podmienky zápisu do zoznamu v prílohe rozhodnutia a nariadenia. Žalobca tvrdí, že:

                           —

                           Rada uplatňuje skutočnosť, že žalobca je viceprezidentom zodpovedným za financie a správu spoločnosti Tri Ocean Energy a že na základe svojho postavenia zodpovedá za činnosti tejto spoločnosti, pokiaľ ide o dodávky ropy režimu,

                           —

                           pre toto tvrdenie neexistuje žiadny dôkaz a Rada žiadny dôkaz nepredložila.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Rada porušila žalobcove práva na obhajobu a právo na účinnú súdnu ochranu, keďže napadnuté opatrenia boli prijaté bez zahrnutia procesných záruk, ktoré by zaistili, že sa žalobcovi poskytnú v plnom rozsahu dôvody a záruka, že bude riadne vypočutý.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že Rada žalobcovi neposkytla dostatočné odôvodnenie pre jeho zapísanie do zoznamu. Žalobca tvrdí, že dôvody sú nepostačujúce k tomu, aby mu umožnili účinne sa brániť proti tvrdeniam, ktoré proti nemu boli vznesené alebo aby umožnili súdu preskúmať zákonnosť napadnutého rozhodnutia.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Rada porušila žalobcove základné práva na vlastníctvo a na dobrú povesť. Žalobca sa domnieva, že Rada nepreukázala, že závažný zásah do vlastníckych práv žalobcu je odôvodnený a primeraný.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že zapísala žalobcu do zoznamu. Žalobca tvrdí, že:

                           —

                           neexistujú žiadne informácie alebo dôkazy naznačujúce, že Tri Ocean Energy skutočne podporovala sýrsky režim,

                           —

                           neexistujú žiadne informácie alebo dôkazy naznačujúce, že žalobca je výlučne na základe svojej funkcie v Tri Ocean Energy zodpovedný za údajné činnosti tejto uvedenej spoločnosti.

      (1)  Vykonávacie rozhodnutie Rady 2014/730/SZBP z 20. októbra 2014, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 301, s. 36).

      (2)  Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1105/2014 z 20. októbra 2014, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 301, s. 7).


title: Vec T-422/16: Žaloba podaná 29. júla 2016 – sheepworld/EUIPO (Beste Mama)

text:
               19.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 343/45

         Žaloba podaná 29. júla 2016 – sheepworld/EUIPO (Beste Mama)
   (Vec T-422/16)
   (2016/C 343/61)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: sheepworld AG (Ursensollen, Nemecko) (v zastúpení: S. von Rüden, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

      Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

      Dotknutá sporná ochranná známka: Slovná ochranná známka Európskej únie „Beste Mama“ – prihláška č. 14 169 304.

      Napadnuté rozhodnutie: Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 13. mája 2016 vo veci R 95/2016-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov, ktoré boli vynaložené v priebehu [odvolacieho] konania.

      Uvádzaný žalobný dôvod

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec T-193/08 P: Odvolanie podané 21. mája 2008 : Carina Skareby proti rozsudku Súdu pre verejnú službu zo 6. marca 2008 vo veci F-46/06, Skareby/Komisia

text:
               2.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 197/26

         Odvolanie podané 21. mája 2008: Carina Skareby proti rozsudku Súdu pre verejnú službu zo 6. marca 2008 vo veci F-46/06, Skareby/Komisia
   (Vec T-193/08 P)
   (2008/C 197/47)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľka: Carina Skareby (Leuven, Belgicko) (v zastúpení: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť rozsudok Súdu pre verejnú službu Európskej únie zo 6. marca 2008 vo veci F-46/06,

               —

               vyhovieť návrhom na zrušenie a náhradu škody, ktoré podala navrhovateľka na Súd pre verejnú službu,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania na obidvoch stupňoch.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Týmto odvolaním odvolateľka navrhuje zrušiť rozsudok Súdu pre verejnú službu zo 6. marca 2008, vydaný vo veci Skareby/Komisia, F-46/06, ktorým bola zamietnutá žaloba, ktorou žalobkyňa jednak navrhovala zrušiť správu o hodnotení jej služobného postupu za rok 2004 a jednak žiadala o náhradu škody.
   Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza dva dôvody, z ktorých prvý dôvod spočíva v zjavne nesprávnom posúdení (body 66, 98 a 113 napadnutého rozsudku) a druhý dôvod v skreslení dôkazov (bod 68).


title: Vec T-329/02: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  13. júla 2006 – URS Nederland/Komisia

text:
               16.9.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 224/53

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 13. júla 2006 – URS Nederland/Komisia
   (Vec T-329/02) (1)

   (2006/C 224/112)

      Jazyk konania: holandčina

   Predseda tretej rozšírenej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. ES C 323, 21.12.2002.


title: Vec T-176/11: Žaloba podaná 14. marca 2011 — Carbunión/Rada

text:
               21.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/26

         Žaloba podaná 14. marca 2011 — Carbunión/Rada
   (Vec T-176/11)
   2011/C 152/47
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: K. Desai, solicitor, S. Cisnal de Ugarte a M. Peristeraki, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

               —

               vyhlásiť žalobu o neplatnosť prípustnú,

               —

               vyhlásiť žalobu o neplatnosť dôvodnú a v súlade s ňou zrušiť článok 3 ods. 1 písm. a), b) a f), ako aj článok 3 ods. 3 rozhodnutia Rady z 10. decembra 2010 o štátnej pomoci na uľahčenie zatvorenia uhoľných baní neschopných konkurencie (2010/787/EÚ) (1), a

               —

               zaviazať Radu na náhradu trov konania žalobcu, ktoré mu vznikli v tomto konaní.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod sa zakladá na zjavne nesprávnom posúdení príslušných dokumentov, a to z dôvodu, že Rada založila napadnuté rozhodnutie na týchto zisteniach:

                           —

                           uhlie má malý podiel na dodávkach energií v EÚ,

                           —

                           zatvorenie uhoľných baní neschopných konkurencie a obmedzenie produkcie uhlia v EÚ posilní obnoviteľné zdroje energií,

                           —

                           vôbec sa neočakáva, že by sa produkcia uhlia v EÚ a najmä v Španielsku mohla stať do roku 2018 konkurencieschopnou.

               2.

               Druhý žalobný dôvod sa zakladá na nedostatočnom odôvodnení, a to z dôvodu, že sa Rada:

                           —

                           nezaoberala viacerými dôkazmi a závermi, ktoré jej predložili iné inštitúcie a akcionári počas prípravného konania a ktoré preukazujú význam európskeho uhoľného priemyslu pre zabezpečenie dodávok v EÚ,

                           —

                           neuviedla dôvody, pre ktoré sa i) odchýlila od rámca štátnej pomoci a politiky zavedenej v nariadení o uhlí (2) z roku 2002, ktoré bolo založené na obavách týkajúcich sa bezpečnosti dodávok, a ii) namiesto toho prijala rozhodnutie založené len na dôvodoch týkajúcich sa konkurencieschopnosti.

               3.

               Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady právnej istoty a legitímnej dôvery, a to z dôvodu, že napadnuté rozhodnutie:

                           —

                           predstavuje náhlu a nepredvídateľnú zmenu postoja EÚ k uhoľnému odvetviu v EÚ a najmä k Španielskemu uhoľnému odvetviu,

                           —

                           porušuje zásadu legitímnej dôvery tým, že neposkytuje žalobcovi prechodné obdobie, aby sa prispôsobil tejto významnej zmene politiky.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady proporcionality, a to tým, že napadnuté rozhodnutie ukladá neoprávnené a neprimerané obmedzenia prevádzky uhoľných baní v Španielsku, ktoré sa nezhodujú s cieľmi stanovenými Radou. Presnejšie podľa tvrdení žalobcu sa opatrenia prijaté na základe napadnutého rozhodnutia nezaoberali záujmami Rady o životné prostredie, keďže elektrárne EÚ budú pokračovať v „spaľovaní“ dovezeného uhlia. V skutočnosti napadnuté rozhodnutie ukladá žalobcovi príliš zaťažujúce povinnosti, ktoré vôbec nesúvisia s cieľom ochrany životného prostredia. Okrem toho žalobca tvrdí, že obavy vzťahujúce sa na hospodárska súťaž vyplývajúce z dotácií na prevádzku uhoľných baní sú v napadnutom rozhodnutí tiež prehnané.

               5.

               Piaty žalobný dôvod sa zakladá na zneužití právomoci. V tejto súvislosti žalobca tvrdí, že opatrenia prijaté v napadnutom rozhodnutí sa vzhľadom na ich opačné účinky na uhoľné odvetvie v EÚ nezhodujú so strategickými cieľmi a politikami, ktoré má EÚ podľa článku 194 ZFEÚ sledovať. Napadnuté rozhodnutie ohrozuje riadne fungovanie európskeho trhu v oblasti energetiky a bezpečnosť dodávok energie v EÚ a najmä v Španielsku. Z tohto dôvodu Rada zneužila svoje právomoci pri vydaní napadnutého rozhodnutia, ktorého cieľom je obmedziť jednu z najdôležitejších surovín pre bezpečnosť dodávok energie v EÚ.

               6.

               Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie. Podľa tvrdení žalobcu napadnuté rozhodnutie diskriminuje producentov uhlia voči i) dovozcom uhlia v EÚ a ii) iným formám energie.

               7.

               Siedmy žalobný dôvod sa zakladá na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie je založené na nesprávnom právnom posúdení. Žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté iba na základe článku 107 ods. 3 písm. e) ZFEÚ napriek tomu, že malo byť prijaté aj na základe článku 109 ZFEÚ a príslušného postupu.

      (1)  Ú. v. EÚ L 336, s. 24.

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1407/2002 z 23. júla 2002 o štátnej pomoci pre uhoľný priemysel (Ú. v. ES L 205, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 170).


title: Vec T-235/11: Rozsudok Všeobecného súdu z  31. januára 2013 — Španielsko/Komisia [ „Kohézne fondy — Zníženie finančnej pomoci pôvodne pridelenej zo strany Fondu piatim projektom týkajúcim sa vybudovania určitých tratí vysokorýchlostnej železničnej siete v Španielsku — Lehota na prijatie rozhodnutia — Článok H ods. 2 prílohy II nariadenia (ES) č. 1164/94 — Článok 18 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1386/2002 — Dodatočné dodávky — Dodatočné práce alebo služby — Pojem ‚nepredvídaná okolnos‘ — Článok 20 ods. 2 písm. e) a f) smernice 93/38/EHS“ ]

text:
               16.3.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 79/14

         Rozsudok Všeobecného súdu z 31. januára 2013 — Španielsko/Komisia
   (Vec T-235/11) (1)

   (Kohézne fondy - Zníženie finančnej pomoci pôvodne pridelenej zo strany Fondu piatim projektom týkajúcim sa vybudovania určitých tratí vysokorýchlostnej železničnej siete v Španielsku - Lehota na prijatie rozhodnutia - Článok H ods. 2 prílohy II nariadenia (ES) č. 1164/94 - Článok 18 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1386/2002 - Dodatočné dodávky - Dodatočné práce alebo služby - Pojem ‚nepredvídaná okolnos‘ - Článok 20 ods. 2 písm. e) a f) smernice 93/38/EHS)
   2013/C 79/25
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne M. Muñoz Pérez a N. Díaz Abad, neskôr N. Díaz Abad a A. Rubio González, abogados del Estado)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: E. Adserá Ribera a D. Recchia, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2011) 1023 v konečnom znení z 18. februára 2011, ktorým sa znižuje pomoc z Kohézneho fondu fázam projektu nazvaným „Dodávka a montáž traťového telesa na vysokorýchlostnej trati Madrid — Zaragoza — Barcelona — francúzska hranica. Úsek Madrid — Lleida“ (CCI 1999.ES.16.CPT.001), „Vysokorýchlostná železničná trať Madrid — Barcelona. Úsek Lleida — Martorell (platforma, 1. fáza)“ (CCI 2000.ES.16.C.PT.001), „Vysokorýchlostná trať Madrid — Zaragoza — Barcelona — francúzska hranica. Prístupové cesty do novej stanice v Zaragoze“ (CCI 2000.ES.16.C.PT.003), „Vysokorýchlostná trať Madrid — Zaragoza — Barcelona — francúzska hranica. Úsek Lleida — Martorell. Podúsek X-A (Olérdola — Avinyonet del Penedés)“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.007), „Nový železničný vysokorýchlostný prístup k východnému pobrežiu. Podúsek La Gineta — Albacete (platforma)“ (CCI 2004.ES.16.C.PT.014), a subsidiárne návrh na čiastočné zrušenie toho istého rozhodnutia, pokiaľ ide o finančné úpravy zo strany Komisie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 186, 25.6.2011.


title: Vec T-146/09 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2016 – Parker Hannifin Manufacturing a Parker-Hannifin/Komisia („Hospodárska súťaž — Kartely — Európsky trh s morskými palivovými hadicami — Dohody o určení cien, rozdelení trhov a výmene citlivých obchodných informácií — Pripísateľnosť protiprávneho správania — Zásada hospodárskej kontinuity — Zásada osobnej zodpovednosti — Pokuty — Priťažujúce okolnosti — Úloha vodcu — Horná hranica 10 % — Neobmedzená právomoc“)

text:
               29.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 314/17

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. júla 2016 – Parker Hannifin Manufacturing a Parker-Hannifin/Komisia
   (Vec T-146/09 RENV) (1)

   ((„Hospodárska súťaž - Kartely - Európsky trh s morskými palivovými hadicami - Dohody o určení cien, rozdelení trhov a výmene citlivých obchodných informácií - Pripísateľnosť protiprávneho správania - Zásada hospodárskej kontinuity - Zásada osobnej zodpovednosti - Pokuty - Priťažujúce okolnosti - Úloha vodcu - Horná hranica 10 % - Neobmedzená právomoc“))
   (2016/C 314/23)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Parker Hannifin Manufacturing Srl, predtým Parker ITR Srl (Corsico, Taliansko) a Parker-Hannifin Corp. (Mayfield Heights, Ohio, Spojené Štáty) (v zastúpení: B. Amory, F. Marchini Camia a É. Barbier de La Serre, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: V. Bottka, S. Noë a R. Sauer, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   V prvom rade návrh na základe článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu rozhodnutia Komisie K(2009) 428 v konečnom znení z 28. januára 2009 v konaní podľa článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Vec COMP/39406 – Morské palivové hadice), v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie týka žalobcov, a subsidiárne návrh na základe článku 263 ZFEÚ smerujúci k zrušeniu alebo podstatnému zníženiu výšky pokuty, ktorá im bola v uvedenom rozhodnutí uložená

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 2 prvý odsek písm. e) rozhodnutia Komisie K(2009) 428 v konečnom znení z 28. januára 2009 v konaní podľa článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Vec COMP/39406 – Morské palivové hadice) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa zvýšenie o 30 % uplatnilo na výšku pokuty, ktorú má spoločne a nerozdielne zaplatiť Parker-Hannifin Corp. z dôvodu priťažujúcej okolnosti založenej na úlohe vodcu, ktorú mala ITR SpA od 11. júna 1999 do 30. septembra 2001, pretože na účely výpočtu hornej hranice 10 % obratu stanoveného v článku 23 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 [ES] a 82 [ES] Európska komisia nepoužila výhradne len celkový obrat dosiahnutý spoločnosťou Parker ITR, pokiaľ ide o časť pokuty, na ktorej zaplatenie bola zaviazaná samostatne Parker ITR, čo sa týka obdobia pred 1. januárom 2002.

               2.

               Výška pokuty uloženej spoločnosti Parker Hannifin Manufacturing Srl, predtým Parker ITR, sa stanovuje na 19 945 728 eur, na ktorej zaplatenie je Parker-Hannifin solidárne zodpovedná do výšky 6 400 000 eur.

               3.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               4.

               Parker Hannifin Manufacturing, Parker-Hannifin a Komisia znášajú každá svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 141, 20.6.2009.


title: Vec T-414/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. mája 2009 — NHL Enterprises/ÚHVT — Glory & Pompea (LA KINGS) [ Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva LA KINGS — Skoršia národná obrazová ochranná známka KING — Relatívny dôvod zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 ]

text:
               4.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 153/34

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. mája 2009 — NHL Enterprises/ÚHVT — Glory & Pompea (LA KINGS)
   (Vec T-414/05) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva LA KINGS - Skoršia národná obrazová ochranná známka KING - Relatívny dôvod zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   2009/C 153/64
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: NHL Enterprises BV (Rijswijk, Holandsko) (v zastúpení: G. Llewelyn, solicitor, V. Barresi, advokát, neskôr M. Collins, solicitor)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Novais Gonçalves a D. Botis, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Glory & Pompea, SA (Mataró, Španielsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 6. júla 2005 (vec R 371/2003-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Glory & Pompea, SA a NHL Enterprises BV

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) zo 6. júla 2005 (vec R 371/2003-4) sa zrušuje.

               2.

               ÚHVT znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli NHL Enterprises BV.

      (1)  Ú. v. EÚ C 36, 11.2.2006.


title: Vec T-194/06: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. júna 2011 — SNIA/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Peroxid vodíka a perboritan sodný — Rozhodnutie konštatujúce porušenie článku 81 ES — Pripísateľnosť porušenia — Začlenenie spoločnosti zodpovednej za porušenie — Právo na obhajobu — Súlad medzi oznámením o výhradách a napadnutým rozhodnutím — Povinnosť odôvodnenia“ )

text:
               30.7.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 226/21

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. júna 2011 — SNIA/Komisia
   (Vec T-194/06) (1)

   (Hospodárska súťaž - Kartely - Peroxid vodíka a perboritan sodný - Rozhodnutie konštatujúce porušenie článku 81 ES - Pripísateľnosť porušenia - Začlenenie spoločnosti zodpovednej za porušenie - Právo na obhajobu - Súlad medzi oznámením o výhradách a napadnutým rozhodnutím - Povinnosť odôvodnenia)
   2011/C 226/41
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: SNIA SpA (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: A. Santa Maria, B. Biscaretti di Ruffia a E. Gambaro, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne V. Di Bucci a F. Amato, neskôr V. Di Bucci a V. Bottka, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 1766 v konečnom znení z 3. mája 2006 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/F/38.620 — peroxid vodíka a perboritan) v rozsahu, v akom sa týka žalobcu

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               SNIA SpA je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 212, 2.9.2006.


title: Vec T-391/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  23. januára 2014 — Evonik Degussa a AlzChem/Komisia ( „Hospodárska súťaž — Kartely — Trh s acetylidom vápenatým a horčíkom pre oceliarsky a plynárenský priemysel v EHP s výnimkou Írska, Španielska, Portugalska a Spojeného kráľovstva — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Určenie cien a rozdelenie trhu — Pripísateľnosť protiprávneho správania — Pokuty — Spolupráca počas správneho konania — Priťažujúce okolnosti — Recidíva — Poľahčujúce okolnosti — Proporcionalita — Dĺžka trvania porušenia — Solidárna zodpovednosť za zaplatenie pokuty — Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút z roku 2006“ )

text:
               8.3.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 71/14

      Rozsudok Všeobecného súdu z 23. januára 2014 — Evonik Degussa a AlzChem/Komisia
      (Vec T-391/09) (1)

      (Hospodárska súťaž - Kartely - Trh s acetylidom vápenatým a horčíkom pre oceliarsky a plynárenský priemysel v EHP s výnimkou Írska, Španielska, Portugalska a Spojeného kráľovstva - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Určenie cien a rozdelenie trhu - Pripísateľnosť protiprávneho správania - Pokuty - Spolupráca počas správneho konania - Priťažujúce okolnosti - Recidíva - Poľahčujúce okolnosti - Proporcionalita - Dĺžka trvania porušenia - Solidárna zodpovednosť za zaplatenie pokuty - Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút z roku 2006)
      (2014/C 71/24)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Evonik Degussa GmbH (Essen, Nemecko) a AlzChem AG, predtým AlzChem Trostberg GmbH, predtým AlzChem Hart GmbH (Trostberg, Nemecko) (v zastúpení: C. Steinle, O. Andresen a I. Bodenstein, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: N. von Lingen a A. Antoniadis, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Böhlke, advokát)

         Predmet veci

      Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2009) 5791 v konečnom znení z 22. júla 2009 vydaného v konaní podľa článku [81] ES a článku 53 Dohovoru o EHP (vec COMP/39.396 — Činidlá na báze acetylidu vápenatého a horčíka pre oceliarsky a plynárenský priemysel) v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň, ako aj subsidiárne návrh na zmenu uvedeného rozhodnutia smerujúci jednak k zrušeniu pokuty uloženej žalobkyniam alebo k zníženiu jej výšky, a jednak k zaviazaniu spoločnosti SKW Stahl-Technik GmbH & Co. KG spoločne a nerozdielne s ostatnými žalobkyňami na zaplatenie celej výšky uvedenej pokuty

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 2 písm. g) a h) rozhodnutia Komisie K(2009) 5791 v konečnom znení z 22. júla 2009 vydaného v konaní podľa článku [81] ES a článku 53 Dohovoru o EHP (vec COMP/39.396 — Činidlá na báze acetylidu vápenatého a horčíka pre oceliarsky a plynárenský priemysel) sa zrušuje v časti týkajúcej sa spoločností Evonik Degussa GmbH a AlzChem AG, pričom sa však zdôraznilo, že toto zrušenie nemá vplyv na oslobodzujúci účinok každého zaplatenia jednou alebo druhou spoločnosťou z titulu pokuty, ktorá im bola uložená spoločne a nerozdielne za porušenie konštatované v článku 1 písm. f) uvedeného rozhodnutia s ohľadom na spoločnosť SKW Stahl-Technik GmbH & Co. KG, a pokuty, ktorá jej bola uložená v článku 2 písm. g) rovnakého rozhodnutia.

                  2.

                  Pri porušení konštatovanom v prípade spoločností Evonik Degussa a AlzChem v článku 1 písm. f) rozhodnutia K(2009) 5791 v konečnom znení sú uložené tieto pokuty:

                              —

                              2,49 milióna eur spoločnostiam Evonik Degussa a AlzChem zodpovedným spoločne a nerozdielne, pričom bolo zdôraznené, že spoločnosti Evonik Degussa a AlzChem zaplatili túto pokutu sumami vyplatenými spoločnosťou SKW Stahl-Technik z titulu pokuty, ktorá jej bola uložená článku 2 písm. f) a g) rovnakého rozhodnutia,

                              —

                              1,24 milióna eur spoločnosti Evonik Degussa ako jedinej zodpovednej za zaplatenie tejto pokuty.

                  3.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                  Spoločnosti Evonik Degussa a AlzChem znášajú dve tretiny svojich vlastných trov konania a sú povinné nahradiť dve tretiny trov konania, ktoré vznikli Európskej komisii. Komisia znáša jednu tretinu svojich vlastných trov konania a je povinná nahradiť jednu tretinu trov konania, ktoré vznikli spoločnostiam Evonik Degussa a AlzChem.

         (1)  Ú. v. EÚ C 297, 5.12.2009.


title: Vec T-749/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. januára 2017 – Nausicaa Anadyomène a Banque d’escompte/ECB („Mimozmluvná zodpovednosť — Hospodárska a menová politika — ECB — Národné centrálne banky — Reštrukturalizácia gréckeho verejného dlhu — Program kúpy cenných papierov — Dohoda o výmene cenných papierov výlučne v prospech centrálnych bánk Eurosystému — Účasť súkromného sektora — Doložky o spoločnom postupe — Posilnenie zábezpeky vo forme programu odkúpenia určeného na podporu kvality zábezpeky cenných papierov — Súkromný veritelia — Obchodné banky — Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom — Legitímna dôvera — Rovnosť zaobchádzania“)

text:
               6.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 70/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 24. januára 2017 – Nausicaa Anadyomène a Banque d’escompte/ECB
   (Vec T-749/15) (1)

   ((„Mimozmluvná zodpovednosť - Hospodárska a menová politika - ECB - Národné centrálne banky - Reštrukturalizácia gréckeho verejného dlhu - Program kúpy cenných papierov - Dohoda o výmene cenných papierov výlučne v prospech centrálnych bánk Eurosystému - Účasť súkromného sektora - Doložky o spoločnom postupe - Posilnenie zábezpeky vo forme programu odkúpenia určeného na podporu kvality zábezpeky cenných papierov - Súkromný veritelia - Obchodné banky - Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom - Legitímna dôvera - Rovnosť zaobchádzania“))
   (2017/C 070/26)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Nausicaa Anadyomène SAS (Paríž, Francúzsko) a Banque d’escompte (Paríž) (v zastúpení: S. Rodrigues a A. Tymen, avocats)

      Žalovaná: Európska centrálna banka (v zastúpení: O. Heinz, G. Varhelyi a F. von Lindeiner, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci H.-G. Kamann, avocat)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 268 ZFEÚ smerujúci na získanie náhrady škody, ktorú žalobkyne údajne utrpeli najmä z dôvodu prijatia rozhodnutia ECB 2012/153/EÚ z 5. marca 2012 o akceptovateľnosti obchodovateľných dlhových nástrojov vydaných alebo plne garantovaných Helénskou republikou v súvislosti s ponukou Helénskej republiky na výmenu dlhových nástrojov (ECB/2012/3) (Ú. v. EÚ L 77, 2012, s. 19), ako aj iných opatrení ECB súvisiacich s reštrukturalizáciou gréckeho verejného dlhu

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Nausicaa Anadyomène SAS a Banque d’escompte sú povinné zahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 68, 22.2.2016.


20150731058617092015/C 270/493442015TC27020150817SK01SKINFO_JUDICIAL20150701394021Vec T-344/15: Žaloba podaná 1. júla 2015 – Francúzsko/Komisia
 ---documentbreak--- C2702015SK3910120150701SK0049391402Žaloba podaná 1. júla 2015 – Francúzsko/Komisia
   (Vec T-344/15)2015/C 270/49Jazyk konania: francúzština
      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas a F. Fize, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

            —

            zrušil rozhodnutie Európskej komisie GESTDEM 2014/6046 z 21. apríla 2015 týkajúce sa potvrdzujúcej žiadosti o prístup k dokumentom v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie,

            —

            zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.

            1.

            Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1049/2001 (
                  1
               ), ktorý upravuje, že členský štát môže požiadať inštitúciu, aby nezverejnila dokument pochádzajúci z daného členského štátu bez jeho predchádzajúceho súhlasu.

            2.

            Druhý žalobný dôvod, uvedený subsidiárne, je založený na porušení povinnosti odôvodnenia pokiaľ ide o neuplatnenie výnimky upravenej v článku 4 ods. 2 druhej zarážke nariadenia (ES) č. 1049/2001.

            3.

            Tretí žalobný dôvod, uvedený ešte subsidiárnejšie, je založený na porušení článku 4 ods. 2 druhej a tretej zarážky nariadenia (ES) č. 1049/2001. Žalobkyňa uvádza, že Komisia mohla zamietnuť prístup k dokumentom, ktoré boli predložené francúzskymi orgánmi v rámci konania podľa smernice 98/34/ES (
                  2
               ) v rozsahu, v akom uvedené konanie prestavovalo vyšetrovanie v zmysle uvedeného článku.

      (
         1
      )	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003 s. 331).
   (
         2
      )	Smernica európskeho parlamentu a Rady 98/34/ES z 22. júna 1998 o postupe pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov (Ú. v. ES L 204, s. 37; Mim. vyd. 13/020, s. 337).


title: Vec T-679/14: Žaloba podaná 19. septembra 2014 – Teva UK a i./Komisia

text:
               17.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 409/54

         Žaloba podaná 19. septembra 2014 – Teva UK a i./Komisia
   (Vec T-679/14)
   2014/C 409/74
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Teva UK Ltd (West Yorkshire, Spojené kráľovstvo), Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht, Holandsko) a Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzalem, Izrael) (v zastúpení: D. Tayar a A. Richard, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

               —

               prijal toto podanie a vyhlásil žalobu za prípustnú,

               —

               zrušil článok 3 rozhodnutia COMP/AT.39612 „Perindopril (Servier)“ z 9. júla 2014 v rozsahu, v akom konštatovalo, že spoločnosti Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. a Teva Pharmaceutical Industries Limited porušili článok 101 Zmluvy,

               —

               zrušil pokutu uloženú spoločnostiam Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. a Teva Pharmaceutical Industries Limited v článku 7 rozhodnutia COMP/AT.39612 „Perindopril (Servier)“ z 9. júla 2014,

               —

               pokutu podstatne znížil v prípade, že by nezrušil článok 3 rozhodnutia alebo nezrušil pokutu v celom rozsahu, a

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a nesprávneho posúdenia skutkových okolností, keď považovala dohodu uzatvorenú spoločnosťou Teva and Servier 13. júna 2006 (ďalej len „dohoda“) za dohodu, ktorá má za cieľ obmedzenie. Z právneho hľadiska, Komisia nesprávne považovala všetky dohody, ktoré sú spôsobilé obmedziť hospodársku súťaž, za dohody, ktoré majú za cieľ obmedzenie, mala však za takéto dohody považovať len tie, ktoré svojou povahou jednoznačne preukazujú dostatočnú mieru narušenia hospodárskej súťaže. Zo skutkového hľadiska, okolnosti, ktoré prevažovali v čase rokovania o dohode, predovšetkým existujúce riziká v oblasti duševného vlastníctva, ktorým čelila spoločnosť Teva, preukazujú, že spoločnosť Teva uzatvorila dohodu na zabezpečenie včasného vstupu na trh a nie za účelom získania stimulu za neskorý vstup.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a nesprávneho posúdenia skutkových okolností, keď považovala dohodu za dohodu, ktorá má za následok obmedzenie, keďže rozhodnutie nepreukazuje v požadovanej miere obmedzenie hospodárskej súťaže v porovnaní s relevantným scenárom.

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že aj keby Všeobecný súd uznal, že dohoda patrí do rozsahu pôsobnosti článku 101 ods. 1 ZFEÚ, mal by rozhodnúť, že Komisia dostatočne nepreskúmala argumenty a dôkazy predložené žalobkyňami na podporu existencie nárastu efektívnosti a súladu dohody so všetkými podmienkami článku 101 ods. 3 ZFEÚ.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že pokuta uložená žalobkyniam by mala byť zrušená, alebo aspoň podstatne znížená. Po prvé, rozhodnutie porušilo zásadu právnej istoty, zásadu zákazu právnej retroaktivity a zásadu legitímnych očakávaní tým, že uložilo spoločnosti Teva značnú pokutu. Po druhé, Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď sa odchýlila od svojich usmernení k metóde stanovovania pokút a porušila zásadu právnej istoty, zásadu legitímnych očakávaní, zásadu proporcionality a zásadu rovnosti zaobchádzania tým, že uložila neprimeranú pokutu spoločnosti Teva.

               5.

               Piaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia sa dopustila závažných procesných chýb.


title: Vec T-78/09: Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. marca 2010 — Parlament/Collée ( Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Povyšovanie — Povyšovanie za rok 2004 — Prideľovanie bodov za zásluhy — Skreslenie dôkazov — Odôvodnenie — Hodnota stanoviska hodnotiaceho výboru — Zákaz diskriminácie )

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/45

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 17. marca 2010 — Parlament/Collée
   (Vec T-78/09) (1)

   („Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Povyšovanie - Povyšovanie za rok 2004 - Prideľovanie bodov za zásluhy - Skreslenie dôkazov - Odôvodnenie - Hodnota stanoviska hodnotiaceho výboru - Zákaz diskriminácie“)
   2010/C 113/72
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Európsky parlament (v zastúpení: pôvodne C. Burgos a A. Lukošiūtė, neskôr R. Ignătescu, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Laurent Collée (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (tretia komora) z 11. decembra 2008, Collée/Parlament (F-148/06, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) smerujúce k zrušeniu tohto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Európsky parlament znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli pánovi Laurent Collée v konaní na tomto stupni.

      (1)  Ú. v. EÚ C 102, 1.5.2009.


title: Vec C-554/12 P: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo  17. júla 2014 – Európska komisia/Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Helénska republika (Odvolanie — Hospodárska súťaž — Článok 86 ods. 3 ES — Zachovanie privilegovaných práv priznaných Helénskou republikou v prospech verejného podniku pre spracovanie a prevádzku ťažby hnedého uhlia — Porušenie — Rozhodnutie — Nezlučiteľnosť s právom Únie — Neskoršie rozhodnutie — Zavedenie osobitných opatrení — Riešenie porušenia s protisúťažnými účinkami — Žaloba o neplatnosť)

text:
               15.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/7

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 17. júla 2014 – Európska komisia/Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Helénska republika
   (Vec C-554/12 P) (1)

   ((Odvolanie - Hospodárska súťaž - Článok 86 ods. 3 ES - Zachovanie privilegovaných práv priznaných Helénskou republikou v prospech verejného podniku pre spracovanie a prevádzku ťažby hnedého uhlia - Porušenie - Rozhodnutie - Nezlučiteľnosť s právom Únie - Neskoršie rozhodnutie - Zavedenie osobitných opatrení - Riešenie porušenia s protisúťažnými účinkami - Žaloba o neplatnosť))
   2014/C 315/09
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: T. Christoforou a A. Antoniadis, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Oikonomou, dikigoros)

      Ďalší účastníci konania: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (v zastúpení: P. Anestis, dikigoros), Helénska republika (v zastúpení: P. Mylonopoulos, M.-T. Marinos a K. Boskovits, splnomocnení zástupcovia)

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie DEI/Komisia (T-421/09, EU:T:2012:450) sa zrušuje.

               2.

               Vec sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie.

               3.

               O trovách konania sa rozhodne neskôr.

      (1)  Ú. v. EÚ C 32, 2.2.2013.


title: Vec C-549/09: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  20. októbra 2011 — Európska komisia/Francúzska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Štátna pomoc — Pomoc poskytnutá chovateľom vodných živočíchov a rybárom — Rozhodnutie, ktorým sa táto pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom — Povinnosť bezodkladne vrátiť pomoc vyhlásenú za protiprávnu a nezlúčiteľnú so spoločným trhom a informovať o tom Komisiu — Nevykonanie — Absolútna nemožnosť vykonania)

text:
               10.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 362/5

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 20. októbra 2011 — Európska komisia/Francúzska republika
   (Vec C-549/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Štátna pomoc - Pomoc poskytnutá chovateľom vodných živočíchov a rybárom - Rozhodnutie, ktorým sa táto pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom - Povinnosť bezodkladne vrátiť pomoc vyhlásenú za protiprávnu a nezlúčiteľnú so spoločným trhom a informovať o tom Komisiu - Nevykonanie - Absolútna nemožnosť vykonania)
   2011/C 362/06
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: E. Gippini Fournier a K. Walkerová, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Francúzska republika (v zastúpení: G. de Bergues a J. Gstalter, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Neprijatie opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s rozhodnutím Komisie 2005/239/ES zo 14. júla 2004 o niektorých podporných opatreniach zavedených Francúzskom v prospech chovateľov vodných živočíchov a rybárov (Ú. v. EÚ L 74, 2005, s. 49) — Povinnosť bezodkladne vrátiť pomoc vyhlásenú za protiprávnu a nezlúčiteľnú so spoločným trhom a informovať o tom Komisiu

      Výrok rozsudku

               1.

               Francúzska republika si tým, že v stanovenej lehote nevykonala rozhodnutie Komisie 2005/239/ES zo 14. júla 2004 o niektorých podporných opatreniach zavedených Francúzskom v prospech chovateľov vodných živočíchov a rybárov, pretože neodobrala príjemcom pomoc vyhlásenú článkami 2 a 3 tohto rozhodnutia za protiprávnu a nezlučiteľnú so spoločným trhom, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 288 štvrtého odseku ZFEÚ a článku 4 uvedeného rozhodnutia.

               2.

               Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 80, 27.3.2010.


title: Vec C-70/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 17. februára 2015 – Emmanuel Lebek/Janusz Domino

text:
               26.5.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Najwyższy (Poľsko) 17. februára 2015 – Emmanuel Lebek/Janusz Domino
   (Vec C-70/15)
   (2015/C 171/15)
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Sąd Najwyższy

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ: Emmanuel Lebek

      Odporca: Janusz Domino

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 34 bod 2 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (1) vykladať v tom zmysle, že v ňom uvedená možnosť podať odvolanie zahŕňa tak situáciu, keď príslušné odvolanie môže byť podané v lehote určenej vnútroštátnym právom, ako aj situáciu, keď táto lehota už uplynula, ale môže byť podaná žiadosť o odpustenie dôsledkov uplynutia odvolacej lehoty a následne – po tom, ako sa tejto žiadosti vyhovie – aj samotné odvolanie?

               2.

               Má sa článok 19 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch („doručovanie písomností“) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000 (2) vykladať v tom zmysle, že vylučuje uplatnenie ustanovení vnútroštátneho práva o odpustení dôsledkov uplynutia odvolacej lehoty, alebo v tom zmysle, že odporca si môže vybrať, či podá žiadosť podľa tohto ustanovenia alebo využije príslušný právny inštitút vnútroštátneho práva?

      (1)  Ú. v. ES L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42.

      (2)  Ú. v. EÚ L 324, s. 79.