title: Vec T-591/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Transavia Airlines/Komisia („Štátna pomoc — Zmluva o letiskových službách a marketingových službách — Dohoda uzavretá obchodnou a priemyselnou komorou v Pau Béarn so spoločnosťou Transavia — Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie — Pojem štátna pomoc — Pripísateľnosť štátu — Obchodná a priemyselná komora — Výhoda — Kritérium súkromného investora — Vymáhanie — Článok 41 Charty základných práv — Právo na prístup k spisu — Právo byť vypočutý“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/37

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Transavia Airlines/Komisia
      (Vec T-591/15) (1)

      ((„Štátna pomoc - Zmluva o letiskových službách a marketingových službách - Dohoda uzavretá obchodnou a priemyselnou komorou v Pau Béarn so spoločnosťou Transavia - Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie - Pojem štátna pomoc - Pripísateľnosť štátu - Obchodná a priemyselná komora - Výhoda - Kritérium súkromného investora - Vymáhanie - Článok 41 Charty základných práv - Právo na prístup k spisu - Právo byť vypočutý“))
      (2019/C 82/41)
      Jazyk konania: holandčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Transavia Airlines (Schiphol, Holandsko) (v zastúpení: R. Elkerboat a M. Baneke, avocats)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2015/1227 z 23. júla 2014 o štátnej pomoci SA.22614 (C 53/07) poskytnutej Francúzskom v prospech Obchodnej a priemyselnej komory v Pau-Béarn a spoločností Ryanair, Airport Marketing Services a Transavia (Ú. v. EÚ L 201, 2015, s. 109)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Transavia Airlines CV znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

         (1)  Ú. v. EÚ C 398, 30.11.2015.


title: Vec T-630/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland/Komisia („Štátna pomoc — Financovanie z verejných zdrojov pevné železničné a cestné spojenie cez oblasť Fehmarn — Individuálne pomoci — Rozhodnutie o nevznesení námietok — Rozhodnutie konštatujúce neexistenciu štátnej pomoci a vyhlasujúce štátnu pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom — Pojem štátna pomoc — Narušenia hospodárskej súťaže a ovplyvnenia obchodu medzi členskými štátmi — Podmienky a zlučiteľnosť — Pomoc určená na podporu vykonávania dôležitého projektu spoločného európskeho záujmu — Nevyhnutnosť pomoci — Stimulačný účinok — Primeranosť pomoci — Závažné ťažkosti odôvodňujúce začatie konania vo veci formálneho zisťovania — Povinnosť odôvodnenia — Oznámenie o štátnej pomoci určenej na podporu vykonávania dôležitých projektov spoločného európskeho záujmu“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/37

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland/Komisia
      (Vec T-630/15) (1)

      ((„Štátna pomoc - Financovanie z verejných zdrojov pevné železničné a cestné spojenie cez oblasť Fehmarn - Individuálne pomoci - Rozhodnutie o nevznesení námietok - Rozhodnutie konštatujúce neexistenciu štátnej pomoci a vyhlasujúce štátnu pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom - Pojem štátna pomoc - Narušenia hospodárskej súťaže a ovplyvnenia obchodu medzi členskými štátmi - Podmienky a zlučiteľnosť - Pomoc určená na podporu vykonávania dôležitého projektu spoločného európskeho záujmu - Nevyhnutnosť pomoci - Stimulačný účinok - Primeranosť pomoci - Závažné ťažkosti odôvodňujúce začatie konania vo veci formálneho zisťovania - Povinnosť odôvodnenia - Oznámenie o štátnej pomoci určenej na podporu vykonávania dôležitých projektov spoločného európskeho záujmu“))
      (2019/C 82/42)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Scandlines Danmark ApS (Kodaň, Dánsko) a Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne L. Sandberg-Mørch a M.E. Vitali, neskôr L. Sandberg-Mørch, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, L. Flynn a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobkyne: Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV (Stuttgart, Nemecko) (v zastúpení: T. Hohmuth, advokát) a Föreningen Svensk Sjöfart (Göteborg, Švédsko) (v zastúpení: L. Sandberg-Mørch a J. Buendía Sierra, advokáti)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne C. Thorning, neskôr J. Nymann-Lindegren, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci R. Holdgaard, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2015) 5023 final z 23. júla 2015 o štátnej pomoci SA.39078 (2014/N) (Dánsko) na financovanie projektu pevného spojenia cez oblasť Fehmarn (Ú. v. EÚ C 325, 2015, s. 5)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Komisie C(2015) 5023 final z 23. júla 2015 o štátnej pomoci SA.39078 (2014/N) (Dánsko) na financovanie projektu pevného spojenia cez oblasť Fehmarn (Ú. v. EÚ C 325, 2015, s. 5) sa zrušuje v rozsahu, v akom Komisia rozhodla nevzniesť námietky voči opatreniam, ktoré Dánske kráľovstvo priznalo spoločnosti Femern A/S na plánovanie, výstavbu a prevádzku pevného spojenia cez oblasť Fehmarn.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH.

                  4.

                  Dánske kráľovstvo, Föreningen Svensk Sjöfart a Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 59, 15.2.2016.


title: Vec T-631/15: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Stena Line Scandinavia/Komisia („Štátna pomoc — Financovanie z verejných zdrojov pevné železničné a cestné spojenie cez oblasť Fehmarn — Individuálne pomoci — Rozhodnutie o nevznesení námietok — Rozhodnutie konštatujúce neexistenciu štátnej pomoci a vyhlasujúce štátnu pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom — Pojem štátna pomoc — Narušenia hospodárskej súťaže a ovplyvnenia obchodu medzi členskými štátmi — Podmienky a zlučiteľnosť — Pomoc určená na podporu vykonávania dôležitého projektu spoločného európskeho záujmu — Nevyhnutnosť pomoci — Stimulačný účinok — Primeranosť pomoci — Závažné ťažkosti odôvodňujúce začatie konania vo veci formálneho zisťovania — Povinnosť odôvodnenia — Oznámenie o štátnej pomoci určenej na podporu vykonávania dôležitých projektov spoločného európskeho záujmu“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/38

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Stena Line Scandinavia/Komisia
      (Vec T-631/15) (1)

      ((„Štátna pomoc - Financovanie z verejných zdrojov pevné železničné a cestné spojenie cez oblasť Fehmarn - Individuálne pomoci - Rozhodnutie o nevznesení námietok - Rozhodnutie konštatujúce neexistenciu štátnej pomoci a vyhlasujúce štátnu pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom - Pojem štátna pomoc - Narušenia hospodárskej súťaže a ovplyvnenia obchodu medzi členskými štátmi - Podmienky a zlučiteľnosť - Pomoc určená na podporu vykonávania dôležitého projektu spoločného európskeho záujmu - Nevyhnutnosť pomoci - Stimulačný účinok - Primeranosť pomoci - Závažné ťažkosti odôvodňujúce začatie konania vo veci formálneho zisťovania - Povinnosť odôvodnenia - Oznámenie o štátnej pomoci určenej na podporu vykonávania dôležitých projektov spoločného európskeho záujmu“))
      (2019/C 82/43)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Stena Line Scandinavia AB (Göteborg, Švédsko) (v zastúpení: P. Alexiadis, solicitor, a L. Sandberg-Mørch, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Armati, L. Flynn a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Föreningen Svensk Sjöfart (Göteborg) (v zastúpení: L. Sandberg-Mørch a J. Buendía Sierra, advokáti)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Dánske kráľovstvo (v zastúpení: pôvodne C. Thorning, neskôr J. Nymann-Lindegren, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci R. Holdgaard, advokát)

         Predmet

      Žaloba na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2015) 5023 final z 23. júla 2015 o štátnej pomoci SA.39078 (2014/N) (Dánsko) na financovanie projektu pevného spojenia cez oblasť Fehmarn (Ú. v. EÚ C 325, 2015, s. 5)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Komisie C(2015) 5023 final z 23. júla 2015 o štátnej pomoci SA.39078 (2014/N) (Dánsko) na financovanie projektu pevného spojenia cez oblasť Fehmarn (Ú. v. EÚ C 325, 2015, s. 5) sa zrušuje v rozsahu, v akom Komisia rozhodla nevzniesť námietky voči opatreniam, ktoré Dánske kráľovstvo priznalo spoločnosti Femern A/S na plánovanie, výstavbu a prevádzku pevného spojenia cez oblasť Fehmarn.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Stena Line Scandinavia AB.

                  4.

                  Dánske kráľovstvo a Föreningen Svensk Sjöfart znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 59, 15.2.2016.


title: Vec T-53/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia („Štátna pomoc — Dohody uzavreté obchodnou a priemyselnou komorou v Nîmes Uzès Le Vigan so spoločnosťou Ryanair a jej dcérskou spoločnosťou Airport Marketing Services — Letiskové služby — Marketingové služby — Rozhodnutie vyhlasujúce štátnu pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie — Pojem štátna pomoc — Pripísateľnosť štátu — Obchodná a priemyselná komora — Výhoda — Kritérium súkromného investora — Vymáhanie — Článok 41 Charty základných práv — Právo na prístup k spisu — Právo byť vypočutý“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/39

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia
      (Vec T-53/16) (1)

      ((„Štátna pomoc - Dohody uzavreté obchodnou a priemyselnou komorou v Nîmes Uzès Le Vigan so spoločnosťou Ryanair a jej dcérskou spoločnosťou Airport Marketing Services - Letiskové služby - Marketingové služby - Rozhodnutie vyhlasujúce štátnu pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie - Pojem štátna pomoc - Pripísateľnosť štátu - Obchodná a priemyselná komora - Výhoda - Kritérium súkromného investora - Vymáhanie - Článok 41 Charty základných práv - Právo na prístup k spisu - Právo byť vypočutý“))
      (2019/C 82/44)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Ryanair DAC predtým Ryanair Ltd (Dublin, Írsko), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (v zastúpení: G. Berrisch, E. Vahida, I. G. Metaxas-Maranghidis, avocats, a B. Byrne, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Rada Európskej únie (v zastúpení: S. Boelaert, S. Petrova a J. Kneale, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/633 z 23. júla 2014 o štátnej pomoci SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) poskytnutej Francúzskom v prospech Obchodnej a priemyselnej komory v Nîmes-Uzès-Le Vigan a spoločností Veolia Transport Aéroport de Nîmes, Ryanair Ltd a Airport Marketing Services Ltd (Ú. v. EÚ L 113, 2016, s. 32)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Ryanair DAC a Airport Marketing Services Ltd znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

                  3.

                  Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 145, 25.4.2016.


title: Vec T-77/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia („Štátna pomoc — Dohody uzavreté obchodnou a priemyselnou komorou v Nîmes Uzès Le Vigan so spoločnosťou Ryanair a jej dcérskou spoločnosťou Airport Marketing Services — Letiskové služby — Marketingové služby — Rozhodnutie vyhlasujúce štátnu pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie — Pojem štátna pomoc — Výhoda — Kritérium súkromného investora — Vymáhanie — Selektivita“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/40

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia
      (Vec T-77/16) (1)

      ((„Štátna pomoc - Dohody uzavreté obchodnou a priemyselnou komorou v Nîmes Uzès Le Vigan so spoločnosťou Ryanair a jej dcérskou spoločnosťou Airport Marketing Services - Letiskové služby - Marketingové služby - Rozhodnutie vyhlasujúce štátnu pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie - Pojem štátna pomoc - Výhoda - Kritérium súkromného investora - Vymáhanie - Selektivita“))
      (2019/C 82/45)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd (Dublin, Írsko), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (v zastúpení: G. Berrisch, E. Vahida, I. G. Metaxas-Maranghidis, avocats, a B. Byrne, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Lotyšská republika (v zastúpení: pôvodne D. Pelše, J. Treijs-Gigulis a I. Kalniņš, nekôr I. Kucina, splnomocnení zástupcovia) a Rada Európskej únie (v zastúpení: S. Boelaert, S. Petrova a J. Kneale, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/152 z 1. októbra 2014 o štátnej pomoci SA 27339 (12/C) (ex 11/NN) poskytnutej Nemeckom letisku Zweibrücken a leteckým spoločnostiam využívajúcim [toto] letisko (Ú. v. EÚ L 34, 2016, s. 68)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 ods. 2 rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/152 z 1. októbra 2014 o štátnej pomoci SA 27339 (12/C) (ex 11/NN) poskytnutej Nemeckom letisku Zweibrücken a leteckým spoločnostiam využívajúcim [toto] letisko, ako aj články 3, 4 a 5 tohto rozhodnutia sa zrušujú v rozsahu, v akom sa týkajú spoločností Ryanair DAC a Airport Marketing Services Ltd.

                  2.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili spoločnosti Ryanair DAC a Airport Marketing Services Ltd.

                  3.

                  Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania.

                  4.

                  Lotyšská republika znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 165, 10.5.2016.


title: Vec T-165/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia („Štátna pomoc — Dohody uzavreté s leteckou spoločnosťou Ryanair a jej dcérskou spoločnosťou Airport Marketing Services — Letiskové služby — Marketingové služby — Rozhodnutie vyhlasujúce štátnu pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie — Pojem štátna pomoc — Výhoda — Kritérium súkromného investora — Vymáhanie — Článok 41 Charty základných práv Európskej únie — Prístup k spisu — Právo byť vypočutý“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/41

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia
      (Vec T-165/16) (1)

      ((„Štátna pomoc - Dohody uzavreté s leteckou spoločnosťou Ryanair a jej dcérskou spoločnosťou Airport Marketing Services - Letiskové služby - Marketingové služby - Rozhodnutie vyhlasujúce štátnu pomoc za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vymáhanie - Pojem štátna pomoc - Výhoda - Kritérium súkromného investora - Vymáhanie - Článok 41 Charty základných práv Európskej únie - Prístup k spisu - Právo byť vypočutý“))
      (2019/C 82/46)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Ryanair DAC predtým Ryanair Ltd (Dublin, Írsko), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (v zastúpení: G. Berrisch, E. Vahida, I. G. Metaxas-Maranghidis, avocats, a B. Byrne, solicitor)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Rada Európskej únie (v zastúpení: S. Boelaert, a S. Petrova, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/287 z 15. októbra 2014 o štátnej pomoci SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), ktorú Nemecko poskytlo spoločnosti Flughafen Altenburg-Nobitz GmbH a spoločnosti Ryanair Ltd. (Ú. v. EÚ L 59, 2016, s. 22)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Ryanair DAC a Airport Marketing Services Ltd znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

                  3.

                  Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 222, 20.6.2016.


title: Vec T-290/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Fruits de Ponent/Komisia („Mimozmluvná zodpovednosť — Poľnohospodárstvo — Trhy s broskyňami a nektárinkami — Narušenia, ku ktorým došlo v hospodárskom roku 2014 — Ruský zákaz dovozu — Dočasné výnimočné podporné opatrenia pre výrobcov — Delegované nariadenia (EÚ) č. 913/2014 a 923/2014 — Právne normy, ktorých cieľom je priznať práva jednotlivcom — Povinnosť náležitej starostlivosti a zásada riadnej správy vecí verejných — Dostatočne závažné porušenie — Príčinná súvislosť“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/42

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Fruits de Ponent/Komisia
      (Vec T-290/16) (1)

      ((„Mimozmluvná zodpovednosť - Poľnohospodárstvo - Trhy s broskyňami a nektárinkami - Narušenia, ku ktorým došlo v hospodárskom roku 2014 - Ruský zákaz dovozu - Dočasné výnimočné podporné opatrenia pre výrobcov - Delegované nariadenia (EÚ) č. 913/2014 a 923/2014 - Právne normy, ktorých cieľom je priznať práva jednotlivcom - Povinnosť náležitej starostlivosti a zásada riadnej správy vecí verejných - Dostatočne závažné porušenie - Príčinná súvislosť“))
      (2019/C 82/47)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Fruits de Ponent, SCCL (Alcarràs, Španielsko) (v zastúpení: M. Roca Junyent, J. Mier Albert, R. Vallina Hoset a A. Sellés Marco, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne I. Galindo Martín a K. Skelly, neskôr I. Galindo Martín, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorá bola údajne spôsobená trom členom žalobkyne z dôvodu konania a opomenutia konať Komisie v súvislosti s prijatím delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 913/2014 z 21. augusta 2014, ktorým sa ustanovujú dočasné mimoriadne podporné opatrenia pre výrobcov v odvetví broskýň a nektáriniek (Ú. v. EÚ L 248, 2014, s. 1), a delegované nariadenie Komisie (EÚ) č. 932/2014 z 29. augusta 2014, ktorým sa stanovujú dočasné výnimočné podporné opatrenia pre výrobcov určitého ovocia a zeleniny a ktorým sa mení delegované nariadenie (EÚ) č. 913/2014 (Ú. v. EÚ L 259, 2014, s. 2)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Fruits de Ponent, SCCL, je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 270, 25.7.2016.


title: Vec T-530/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Schubert a i./Komisia („Verejná služba — Odmena — Ročná úprava odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov — Nariadenia (EÚ) č. 422/2014 a 423/2014 — Zvýšenie odmien a dôchodkov za roky 2011 a 2012 — Povinnosť odôvodnenia — Proporcionalita — Legitímna dôvera — Pravidlá týkajúce sa sociálneho dialógu“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/43

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Schubert a i./Komisia
      (Vec T-530/16) (1)

      ((„Verejná služba - Odmena - Ročná úprava odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov - Nariadenia (EÚ) č. 422/2014 a 423/2014 - Zvýšenie odmien a dôchodkov za roky 2011 a 2012 - Povinnosť odôvodnenia - Proporcionalita - Legitímna dôvera - Pravidlá týkajúce sa sociálneho dialógu“))
      (2019/C 82/49)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Ludwig Schubert (Overijse, Belgicko) a ďalších 6 žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: C. Bernard-Glanz, N. Flandin a S. Rodrigues, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne J. Currall a G. Gattinara, neskôr G. Gattinara a L. Radu Bouyon, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európsky parlament (v zastúpení: E. Taneva a M. Ecker, splnomocnení zástupcovia) a Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne M. Bauer a M. Veiga, neskôr M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet

      Žaloba založená na článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutí Komisie o uplatnení na odmeny a dôchodky žalobcov úpravy na úrovni 0 % za rok 2011 stanovenej nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 422/2014 zo 16. apríla 2014, ktorým sa s účinnosťou od 1. júla 2011 upravujú odmeny a dôchodky úradníkov a ostatných zamestnancov Európskej únie, ako aj opravné koeficienty, ktoré sa vzťahujú na tieto odmeny a dôchodky (Ú. v. EÚ L 129, 2014, s. 5), a úpravy 0,8 % za rok 2012 na základe uplatnenia nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 423/2014 zo 16. apríla 2014, ktorým sa s účinnosťou od 1. júla 2012 upravujú odmeny a dôchodky úradníkov a ostatných zamestnancov Európskej únie, ako aj opravné koeficienty, ktoré sa vzťahujú na tieto odmeny a dôchodky (Ú. v. EÚ L 129, 2014, s. 12), a jednak na náhradu ujmy údajne spôsobenej žalobcom v dôsledku týchto rozhodnutí

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Žalobcovia znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

                  3.

                  Rada Európskej únie a Európsky parlament znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 96, 23.3.2015 (vec pôvodne zaregistrovaná pred Súdom pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-4/15 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie 1.9.2016).


title: Spojené veci T-543/16 a T-544/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Carpenito a i./Rada („Verejná služba — Odmena — Ročná úprava odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov — Nariadenia (EÚ) č. 422/2014 a 423/2014 — Zvýšenie odmien a dôchodkov za roky 2011 a 2012 — Povinnosť odôvodnenia — Proporcionalita — Legitímna dôvera — Pravidlá týkajúce sa sociálneho dialógu“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/44

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Carpenito a i./Rada
      (Spojené veci T-543/16 a T-544/16) (1)

      ((„Verejná služba - Odmena - Ročná úprava odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov - Nariadenia (EÚ) č. 422/2014 a 423/2014 - Zvýšenie odmien a dôchodkov za roky 2011 a 2012 - Povinnosť odôvodnenia - Proporcionalita - Legitímna dôvera - Pravidlá týkajúce sa sociálneho dialógu“))
      (2019/C 82/50)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca vo veci T-543/16: Renzo Carpenito (Overijse, Belgicko) (v zastúpení: M. Velardo, avocat)

         Žalobcovia vo veci T-544/16: Maria Kannellopoulou (Cranves-Sales, Francúzsko), José Carlos Lechado García (Brusel, Belgicko), Bernd Loescher (Rhode-Saint-Genèse, Belgicko), Evelina Milenova (Brusel) (v zastúpení: M. Velardo, avocat)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: pôvodne M. Bauer a M. Veiga, neskôr M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európsky parlament (v zastúpení: M. Ecker a E. Taneva, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet

      Žaloba založená na článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutí Rady o uplatnení na odmeny a dôchodky žalobcov úpravy na úrovni 0 % za rok 2011 stanovenej nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 422/2014 zo 16. apríla 2014, ktorým sa s účinnosťou od 1. júla 2011 upravujú odmeny a dôchodky úradníkov a ostatných zamestnancov Európskej únie, ako aj opravné koeficienty, ktoré sa vzťahujú na tieto odmeny a dôchodky (Ú. v. EÚ L 129, 2014, s. 5), a úpravy 0,8 % za rok 2012 na základe uplatnenia nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 423/2014 zo 16. apríla 2014, ktorým sa s účinnosťou od 1. júla 2012 upravujú odmeny a dôchodky úradníkov a ostatných zamestnancov Európskej únie, ako aj opravné koeficienty, ktoré sa vzťahujú na tieto odmeny a dôchodky (Ú. v. EÚ L 129, 2014, s. 12), a jednak na náhradu ujmy údajne spôsobenej žalobcom v dôsledku týchto rozhodnutí

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloby sa zamietajú.

                  2.

                  Žalobcovia znášajú vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania Rady Európskej únie.

                  3.

                  Európsky parlament znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 146, 4.5.2015 (vec pôvodne zaregistrovaná pred Súdom pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-31/15 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie 1.9.2016).


title: Vec T-591/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Wahlstöm/Frontex („Verejná služba — Dočasní zamestnanci — Frontex — Neobnovenie zmluvy na dobu určitú — Článok 8 PZOZ — Povinnosť náležitej starostlivosti — Použitie zrušenej hodnotiacej správy — Zjavne nesprávne posúdenie — Zodpovednosť — Trovy — Rovnosť — Článok 135 ods. 1 rokovacieho poriadku“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/45

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Wahlstöm/Frontex
      (Vec T-591/16) (1)

      ((„Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Frontex - Neobnovenie zmluvy na dobu určitú - Článok 8 PZOZ - Povinnosť náležitej starostlivosti - Použitie zrušenej hodnotiacej správy - Zjavne nesprávne posúdenie - Zodpovednosť - Trovy - Rovnosť - Článok 135 ods. 1 rokovacieho poriadku“))
      (2019/C 82/51)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Kari Wahlstöm (Espoo, Fínsko) (v zastúpení: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž (v zastúpení: H. Caniard a S. Drew, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Wägenbaur, avocat)

         Predmet veci

      Žaloba založená na článku 270 ZFEÚ, ktorej predmetom je jednak zrušenie rozhodnutia z 26. júna 2015 o neobnovení zmluvy žalobcu ako dočasného zamestnanca agentúry Frontex, a jednak náhrada škody, ktorú žalobca údajne utrpel z dôvodu straty stáleho príjmu a straty príslušných dôchodkových práv

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Každý účastník konania znáša vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 251, 11.7.2016 (vec bola pôvodne registrovaná v kancelárii Súdu pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-21/16 a 1. septembra 2016 bola postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie).


title: Vec T-672/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – C=Holdings/EUIPO – Trademarkers (C=commodore) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie vo veci zrušenia — Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia — Obrazová ochranná známka C=commodore — Žiadosť o neplatnosť účinkov medzinárodného zápisu — Článok 158 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 198 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001] — Neexistencia skutočného používania určitých tovarov a služieb uvedených v medzinárodnom zápise — Existencia náležitých dôvodov nepoužívania“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/47

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – C=Holdings/EUIPO – Trademarkers (C=commodore)
      (Vec T-672/16) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie vo veci zrušenia - Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia - Obrazová ochranná známka C=commodore - Žiadosť o neplatnosť účinkov medzinárodného zápisu - Článok 158 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 198 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001] - Neexistencia skutočného používania určitých tovarov a služieb uvedených v medzinárodnom zápise - Existencia náležitých dôvodov nepoužívania“))
      (2019/C 82/53)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: C=Holdings BV (Oldenzaal, Holandsko) (v zastúpení: pôvodne P. Maeyaert a K. Neefs, neskôr P. Maeyaert a J. Muyldermans, avocats)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Trademarkers NV (Antverpy, Belgicko)

         Predmet

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 13. júla 2016 (vec R 2585/2015-4) tykajúcemu sa konania vo veci zrušenia medzi spoločnosťami Trademarkers a C=Holdings

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 13. júla 2016 (vec R 2585/2015-4) tykajúce sa konania vo veci zrušenia medzi spoločnosťami Trademarkers NV a C=Holdings BV sa zrušuje v rozsahu, v akom odvolací senát zamietol odvolanie podané C=Holdings, pokiaľ ide o existenciu náležitých dôvodov nepoužívania medzinárodného zápisu, ktorého je majiteľkou.

                  2.

                  EUIPO je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 410, 7.11.2016.


title: Vec T-689/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Pipiliagkas/Komisis („Verejná služba — Úradníci — Pridelenie — Rozhodnutie so spätnou účinnosťou — Článok 22a služobného poriadku — Nepríslušný orgán — Zodpovednosť — Náhrada majetkovej škody a nemajetkovej ujmy“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/47

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Pipiliagkas/Komisis
      (Vec T-689/16) (1)

      ((„Verejná služba - Úradníci - Pridelenie - Rozhodnutie so spätnou účinnosťou - Článok 22a služobného poriadku - Nepríslušný orgán - Zodpovednosť - Náhrada majetkovej škody a nemajetkovej ujmy“))
      (2019/C 82/54)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Nikolaos Pipiliagkas (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: pôvodne J. N. Louis a N. de Montigny, neskôr J. N. Louis, avocats)

         Žalovaná: Európska komisis (v zastúpení: pôvodne C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, neskôr G. Gattinara a L. Radu Bouyon, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia vedúceho oddelenia „Správa služobného postupu a výkonu“ generálneho riaditeľstva „Ľudské zdroje a bezpečnosť“ Komisie z 22. decembra 2015 týkajúceho sa preradenia žalobcu so spätnými účinkami, a jednak na náhradu majetkovej škody a nemajetkovej ujmy, ktoré žalobcovi údajne vznikli

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie vedúceho oddelenia „Správa služobného postupu a výkonu“ generálneho riaditeľstva „Ľudské zdroje a bezpečnosť“ Komisie z 22. decembra 2015 týkajúce sa preradenie pána Nikolaosa Pipiliagkasa s účinkami od 1. januára 2013, sa zrušuje.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania pána N. Pipiliagkasa.

                  4.

                  N. Pipiliagkas znáša polovicu svojich vlastných trov konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 441, 28.11.2016.


title: Vec T-743/16 RENV: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – CX/Komisia („Verejná služba — Úradníci — Disciplinárny postih — Odvolanie z funkcie — Právo na obhajobu — Povinnosť starostlivosti — Článok 22 ods. 1 prílohy IX služobného poriadku — Články 41 a 52 Charty základných práv — Zodpovednosť — Existencia ujmy — Príčinná súvislosť“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/48

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – CX/Komisia
      (Vec T-743/16 RENV) (1)

      ((„Verejná služba - Úradníci - Disciplinárny postih - Odvolanie z funkcie - Právo na obhajobu - Povinnosť starostlivosti - Článok 22 ods. 1 prílohy IX služobného poriadku - Články 41 a 52 Charty základných práv - Zodpovednosť - Existencia ujmy - Príčinná súvislosť“))
      (2019/C 82/55)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: CX (v zastúpení: É. Boigelot, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Simonetti a C. Ehrbar, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia zo 16. októbra 2013, v ktorom Komisia konštatovala, že žalobca sa dopustil dvoch závažných chýb a v dôsledku toho mu uložila postih odvolania z funkcie bez zníženia jeho práv na dôchodok, a jednak na náhradu ujmy, ktorú žalobca údajne utrpel v dôsledku tohto rozhodnutia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie zo 16. októbra 2013, ktorým Európska komisia uložila CX postih odvolania z funkcie bez dočasného zníženia dôchodkových práv, sa zrušuje.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 85, 22.3.2014 (vec pôvodne zaregistrovaná pred Súdom pre verejnú službu Európskej únie pod číslom F-5/14 a postúpená Všeobecnému súdu Európskej únie 1.9.2016).


title: Vec T-830/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Monolith Frost/EUIPO –Dovgan (PLOMBIR) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásení neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie PLOMBIR — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 2017/1001] — Preskúmanie skutočností — Článok 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 95 ods. 1 nariadenia 2017/1001) — Dôkazy predložené po prvýkrát Všeobecnému súdu“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/49

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Monolith Frost/EUIPO –Dovgan (PLOMBIR)
      (Vec T-830/16) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásení neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie PLOMBIR - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 2017/1001] - Preskúmanie skutočností - Článok 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 95 ods. 1 nariadenia 2017/1001) - Dôkazy predložené po prvýkrát Všeobecnému súdu“))
      (2019/C 82/56)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Monolith Frost GmbH (Leopoldshöhe, Nemecko) (v zastúpení: E. Liebich a S. Labesius, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Söder, D. Walicka a M. Fischer, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Dovgan GmbH (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 22. septembra 2016 (vec R 1812/2015-4), týkajúcemu sa konania o vyhlásení neplatnosti medzi spoločnosťami Monolith Frost a Dovgan

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 22. septembra 2016 (vec R 1812/2015-4) sa zrušuje.

                  2.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Monolith Frost GmbH, vrátane nákladov nevyhnutne vynaložených spoločnosťou Monolith Frost na účely konania pred odvolacím senátom EUIPO.

                  3.

                  Dovgan GmbH znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 22, 23.1.2017.


title: Vec T-247/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Azarov/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine — Zmrazenie finančných prostriedkov — Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov — Ponechanie mena žalobcu na zozname — Právo vlastniť majetok — Právo vykonávať hospodársku činnosť — Zjavne nesprávne posúdenie“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/50

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Azarov/Rada
      (Vec T-247/17) (1)

      ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine - Zmrazenie finančných prostriedkov - Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov - Ponechanie mena žalobcu na zozname - Právo vlastniť majetok - Právo vykonávať hospodársku činnosť - Zjavne nesprávne posúdenie“))
      (2019/C 82/57)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Mykola Janovyč Azarov (Kyjev, Ukrajina) (v zastúpení: G. Lansky a A. Egger, advokáti)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: J.-P. Hix a F. Naert, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (SZBP) 2017/381 z 3. marca 2017, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 58, 2017, s. 34), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2017/374 z 3. marca 2017, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 58, 2017, s. 1), v rozsahu, v akom sa ponechalo meno žiadateľa na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú tieto reštriktívne opatrenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Mykola Janovyč Azarov je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 195, 19.6.2017.


title: Vec T-274/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Monster Energy/EUIPO – Bösel (MONSTER DIP) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie MONSTER DIP — Staršie slovné a obrazové ochranné známky Európskej únie a nezapísané označenie používané v obchodnom styku, ktoré všetky obsahujú slovný prvok ‚monster‘ — Relatívne dôvody zamietnutia — Neexistencia pravdepodobnosti zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] — Neexistencia pravdepodobnosti klamlivej asociácie — Článok 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 4 nariadenia 2017/1001] — Neexistencia rizika oslabenia staršej ochrannej známky s dobrým menom — Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 5 nariadenia 2017/1001)“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/50

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Monster Energy/EUIPO – Bösel (MONSTER DIP)
      (Vec T-274/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie MONSTER DIP - Staršie slovné a obrazové ochranné známky Európskej únie a nezapísané označenie používané v obchodnom styku, ktoré všetky obsahujú slovný prvok ‚monster‘ - Relatívne dôvody zamietnutia - Neexistencia pravdepodobnosti zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Neexistencia pravdepodobnosti klamlivej asociácie - Článok 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 4 nariadenia 2017/1001] - Neexistencia rizika oslabenia staršej ochrannej známky s dobrým menom - Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 5 nariadenia 2017/1001)“))
      (2019/C 82/58)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Monster Energy Company (Corona, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: P. Brownlow, solicitor)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Marco Bösel (Bad Fallingbostel, Nemecko)

         Predmet

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 13. decembra 2016 (vec R 1062/2016-2) tykajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Monster Energy Company a pánom Marcom Böselom

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Monster Energy Company je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 221, 10.7.2017.


title: Vec T-537/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – De Loecker/ESVČ („Verejná služba — ESVČ — Dočasní zamestnanci — Psychické obťažovanie — Žiadosť o pomoc — Zamietnutie žiadosti — Právo byť vypočutý — Zodpovednosť“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/51

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – De Loecker/ESVČ
      (Vec T-537/17) (1)

      ((„Verejná služba - ESVČ - Dočasní zamestnanci - Psychické obťažovanie - Žiadosť o pomoc - Zamietnutie žiadosti - Právo byť vypočutý - Zodpovednosť“))
      (2019/C 82/59)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Stéphane De Loecker (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: pôvodne J. N. Louis a N. de Montigny, neskôr J. N. Louis, advokáti)

         Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (v zastúpení: S. Marquardt a R. Spac, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ, ktorého predmetom je dosiahnuť jednak zrušenie rozhodnutia ESVČ z 10. októbra 2016, ktorým bola zamietnutá žiadosť žalobcu o pomoc podaná na základe článkov 12a a 24 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie, a jednak náhradu škody, ktorá žalobcovi údajne vznikla

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) z 10. októbra 2016, ktorým bola zamietnutá žiadosť o pomoc podaná pánom Stéphanom De Loeckerom na základe článkov 12a a 24 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie, sa zrušuje.

                  2.

                  Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  ESVČ je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec T-609/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2018 – Francúzsko/Komisia („EPZF — Výdavky vylúčené z financovania — Výdavky vynaložené Francúzskom — Vývozné náhrady v sektore hydinového mäsa — Paušálne finančné opravy — Nariadenia (ES) č. 1290/2005 a (EÚ) č. 1306/2013 — Primeraná a prijateľná obchodná kvalita — Kontroly — Proporcionalita“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/52

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2018 – Francúzsko/Komisia
      (Vec T-609/17) (1)

      ((„EPZF - Výdavky vylúčené z financovania - Výdavky vynaložené Francúzskom - Vývozné náhrady v sektore hydinového mäsa - Paušálne finančné opravy - Nariadenia (ES) č. 1290/2005 a (EÚ) č. 1306/2013 - Primeraná a prijateľná obchodná kvalita - Kontroly - Proporcionalita“))
      (2019/C 82/60)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Francúzska republika (v zastúpení: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda a E. de Moustier, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Lewis a D. Bianchi, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podľa článku 263 ZFEÚ na čiastočné zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/1144 z 26. júna 2017, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 165, 2017, s. 37) v rozsahu, v akom sa ním vylučujú platby v celkovej sume 120 901 216,61 eura, ktoré v rámci EPZF vykonala Francúzska republika

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 382, 13.11.2017.


title: Vec T-743/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2018 – Bischoff/EUIPO – Miroglio Fashion (CARACTÈRE) („Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásení neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie CARACTÈRE — Absolútne dôvody zamietnutia — Neexistencia opisného charakteru — Rozlišovacia spôsobilosť — Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/53

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2018 – Bischoff/EUIPO – Miroglio Fashion (CARACTÈRE)
      (Vec T-743/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Konanie o vyhlásení neplatnosti - Slovná ochranná známka Európskej únie CARACTÈRE - Absolútne dôvody zamietnutia - Neexistencia opisného charakteru - Rozlišovacia spôsobilosť - Článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2019/C 82/62)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bischoff GmbH (Muggensturm, Nemecko) (v zastúpení: D. Régnier, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Pétrequin a A. Folliard-Monguiral, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Miroglio Fashion Srl (Alba, Taliansko) (v zastúpení: O. Vanner, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 20. júla 2017 (vec R 328/2016-1) týkajúcemu sa konania o vyhlásení neplatnosti medzi spoločnosťami Bischoff a Miroglio Fashion

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Bischoff GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 13, 15.1.2018.


title: Vec T-821/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2018 – Vitromed/EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany) („Ochranná známka Európskej únie — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie VITROMED Germany — Staršia slovná ochranná známka Európskej únie Vitromed — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/53

      Rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2018 – Vitromed/EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)
      (Vec T-821/17) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie VITROMED Germany - Staršia slovná ochranná známka Európskej únie Vitromed - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“))
      (2019/C 82/63)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Vitromed GmbH (Jena, Nemecko) (v zastúpení: M. Linß, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Graul, D. Walicka a M. Fischer, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Vitromed Healthcare (Jaipur, India) (v zastúpení: J. Schmidt, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 26. septembra 2017 (vec R 2402/2016-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Vitromed Healthcare a Vitromed

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Vitromed GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 52, 12.2.2018.


title: Vec T-76/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – CN/Parlament („Verejná služba — Akreditovaní asistenti poslancov — Článok 24 služobného poriadku — Žiadosť o pomoc — Článok 12a služobného poriadku — Psychické obťažovanie — Poradný výbor pre obťažovanie a jeho predchádzanie na pracovisku, ktorý sa zaoberá sťažnosťami akreditovaných asistentov poslancov voči členom Európskeho parlamentu — Rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o pomoc — Právo byť vypočutý — Zásada kontradiktórnosti — Odmietnutie poskytnutia stanoviska poradného výboru a zápisníc z vypočutia svedkov — Odmietnutie žalovanej inštitúcie vyhovieť opatreniu na vykonanie dokazovania Všeobecného súdu“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/54

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – CN/Parlament
      (Vec T-76/18) (1)

      ((„Verejná služba - Akreditovaní asistenti poslancov - Článok 24 služobného poriadku - Žiadosť o pomoc - Článok 12a služobného poriadku - Psychické obťažovanie - Poradný výbor pre obťažovanie a jeho predchádzanie na pracovisku, ktorý sa zaoberá sťažnosťami akreditovaných asistentov poslancov voči členom Európskeho parlamentu - Rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o pomoc - Právo byť vypočutý - Zásada kontradiktórnosti - Odmietnutie poskytnutia stanoviska poradného výboru a zápisníc z vypočutia svedkov - Odmietnutie žalovanej inštitúcie vyhovieť opatreniu na vykonanie dokazovania Všeobecného súdu“))
      (2019/C 82/64)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: CN (v zastúpení: C. Bernard-Glanz a A. Tymen, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: D. Boytha a E. Taneva, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia Parlamentu z 20. marca 2017, ktorým orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy tejto inštitúcie zamietol žiadosť o pomoc predloženú žalobcom 13. februára 2013 a jednak na náhradu škody, ktorú údajne utrpel

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskeho parlamentu z 20. marca 2017, ktorým orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy tejto inštitúcie zamietol žiadosť o pomoc predloženú osobou CN 13. februára 2013, sa zrušuje.

                  2.

                  Parlament je povinnosť zaplatiť CN ako náhradu nemajetkovej ujmy sumu 8 500 eur

                  3.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  4.

                  Parlament je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 134, 16.4.2018.


title: Vec T-83/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – CH/Parlament („Verejná služba — Akreditovaní parlamentní asistenti — Článok 24 služobného poriadku — Žiadosť o pomoc — Článok 12a služobného poriadku — Psychické obťažovanie — Poradný výbor pre otázky obťažovania a jeho prevencie na pracovisku prejednávajúci sťažnosti akreditovaných parlamentných asistentov podané voči poslancom Európskeho parlamentu — Rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o pomoc — Právo byť vypočutý — Zásada kontradiktórnosti — Odmietnutie poskytnúť stanovisko poradného výboru a zápisníc o výsluchoch svedkov — Odmietnutie žalovanej inštitúcie vyhovieť dokazovaniu nariadenému Všeobecným súdom“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/55

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – CH/Parlament
      (Vec T-83/18) (1)

      ((„Verejná služba - Akreditovaní parlamentní asistenti - Článok 24 služobného poriadku - Žiadosť o pomoc - Článok 12a služobného poriadku - Psychické obťažovanie - Poradný výbor pre otázky obťažovania a jeho prevencie na pracovisku prejednávajúci sťažnosti akreditovaných parlamentných asistentov podané voči poslancom Európskeho parlamentu - Rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o pomoc - Právo byť vypočutý - Zásada kontradiktórnosti - Odmietnutie poskytnúť stanovisko poradného výboru a zápisníc o výsluchoch svedkov - Odmietnutie žalovanej inštitúcie vyhovieť dokazovaniu nariadenému Všeobecným súdom“))
      (2019/C 82/65)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: CH (v zastúpení: C: Bernard-Glanz a A. Tymen. advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: D. Boytha a E. Taneva, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia Parlamentu z 20. marca 2017, ktorým orgán Európskeho parlamentu oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy zamietol žiadosť o pomoc podanú žalobkyňou 22. decembra 2011, a jednak na náhradu škody, ktorú žalobkyňa údajne utrpela

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskeho parlamentu z 20. marca 2017, ktorým orgán Európskeho parlamentu oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy zamietol žiadosť o pomoc podanú CH 22. decembra 2011, sa zrušuje.

                  2.

                  Parlament je povinný vyplatiť CH sumu vo výške 8 500 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy.

                  3.

                  Žaloba sa vo zvyšnej časti zamieta.

                  4.

                  Parlament je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 134, 16.4.2018.


title: Vec T-94/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Multifit/EUIPO (fit+fun) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie fit+fun — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/55

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Multifit/EUIPO (fit+fun)
      (Vec T-94/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie fit+fun - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“))
      (2019/C 82/66)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Nemecko) (v zastúpení: N. Weber a L. Thiel, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: M. Fischer, D. Walicka, M. Eberl a A. Sesma Merino, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 7. decembra 2017 (vec R 847/2017-1) týkajúcemu sa zápisu slovného označenia fit+fun ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Multifit Tiernahrungs GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 134, 16.4.2018.


title: Vec T-102/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Knauf/EUIPO (upgrade your personality) („Ochranná známka Európskej únie — Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie upgrade your personality — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Reklamný slogan — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/56

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 – Knauf/EUIPO (upgrade your personality)
      (Vec T-102/18) (1)

      ((„Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie upgrade your personality - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Reklamný slogan - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“))
      (2019/C 82/68)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobca: Martin Knauf (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: H. Jaeger, avocat)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: R. Manea a A. Folliard-Montguiral, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 18. decembra 2017 (vec R 1011/2017-4) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia upgrade your personality ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Martin Knauf znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

         (1)  Ú. v. EÚ C 134, 16.4.2018.


title: Vec T-745/18: Žaloba podaná 20. decembra 2018 – Covestro Deutschland/Komisia

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/57

      Žaloba podaná 20. decembra 2018 – Covestro Deutschland/Komisia
      (Vec T-745/18)
      (2019/C 82/69)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Covestro Deutschland AG (Leverkusen, Nemecko) (v zastúpení: M. Küper, J. Otter, C. Anger a M. Goldberg, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 28. mája 2018 o schéme pomoci SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) uplatnenej Nemeckom pre odberateľov základného zaťaženia podľa paragrafu 19 predpisu StromNEV [oznámené pod číslom C(2018) 3166] a najmä kvalifikáciu úplného oslobodenia odberateľov základného zaťaženia od sieťových poplatkov v rokoch 2012 a 2013 ako štátnej pomoci, konštatovanie jeho nezlučiteľnosti s vnútorným trhom a nariadenie okamžitého vymáhania od príjemcov na základe úpravy minimálneho príspevku v súlade s § 19 ods. 2 druhou vetou StromNEV v znení z 3. septembra 2010 a

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žaloba je založená na týchto žalobných dôvodoch.

                  1.

                  Neprimeraná dĺžka konania

                              —

                              V rámci prvého žalobného dôvodu sa vytýka, že dĺžka konania 62 mesiacov viac ako dvojnásobne prekročila lehotu stanovenú v článku 9 ods. 6 nariadenia týkajúceho sa konania o štátnej pomoci. (1)

                  2.

                  Oslobodenie od sieťových poplatkov nepredstavuje štátnu pomoc podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ

                              —

                              V rámci druhého žalobného dôvodu sa uvádza, že neexistuje zvýhodnenie, pretože z dôvodu stabilizačného vplyvu odberateľov základného zaťaženia na sústavu existuje primeraná kompenzácia. Navyše oslobodenie nie je financované zo štátnych prostriedkov.

                  3.

                  Zlučiteľnosť s vnútorným trhom (odôvodnenie, článok 107 ods. 3 ZFEÚ)

                              —

                              V rámci tretieho žalobného dôvodu sa uvádza, že úplné oslobodenie odberateľov základného zaťaženia odstraňuje závažné narušenie hospodárstva v Nemecku. Predovšetkým energeticky náročný priemysel musí zostať konkurencieschopný a musí sa zabrániť tomu, aby sa presunul do zahraničia.

                  4.

                  Protiprávnosť nariadenia vymáhania

                              —

                              V rámci štvrtého žalobného dôvodu sa vytýka, že vymáhanie minimálneho príspevku vo výške 20 % uverejneného sieťového poplatku s odkazom na znenie § 19 ods. 2 StromNEV, ktoré bolo platné do 3. augusta 2011, je svojvoľné a v rozpore so zákazom diskriminácie.

                              —

                              Ďalej sa uvádza, že len určovanie sieťových poplatkov na základe metodiky fyzickej stopy zaručuje dodržanie zásady príčinnej súvislosti nákladov, ako aj platenie primeraných a nediskriminačných sieťových poplatkov.

                              —

                              Nariadenie vymáhania je v rozpore so zákazom diskriminácie aj preto, že Komisia nezohľadnila prechodnú úpravu v § 32 ods. 3 StromNEV.

                              —

                              Napokon sa uvádza, že odberatelia základného zaťaženia a netypickí používatelia sústav v zmysle § 19 ods. 2 prvej vety StromNEV sa navzájom podstatne líšia. Skutočnosť, že obe skupiny používateľov sústav musia napriek rozdielom platiť minimálny príspevok vo výške 20 %, nie je objektívne odôvodnená.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).


title: Vec T-750/18: Žaloba podaná 21. decembra 2018 – Briois/Parlament

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/58

      Žaloba podaná 21. decembra 2018 – Briois/Parlament
      (Vec T-750/18)
      (2019/C 82/70)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Francúzsko) (v zastúpení: F. Wagner, avocat)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu z 24. októbra 2018 o žiadosti, aby bol Steeve Briois zbavený poslaneckej imunity (2018/2075 IMM), ktorým sa prijíma správa Výboru pre právne záležitosti A8-0349/2018,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na náhradu všetkých trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 8 protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Európskej únie (ďalej len „protokol“), keďže vyhlásenie pána S. Brioisa, ktoré viedlo k trestnému stíhaniu v jeho členskom štáte pôvodu, predstavuje názor vyjadrený pri výkone jeho parlamentných funkcií v zmysle uvedeného ustanovenia.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 9 protokolu, keďže Parlament nerešpektoval znenie, ani význam tohto ustanovenia tým, že prijal rozhodnutie o zbavení pána S. Brioisa poslaneckej imunity a spôsobil tak neplatnosť tohto rozhodnutia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásad rovnosti zaobchádzania a riadnej správy vecí verejných.
                  V prvom rade sa žalobca domnieva, že Parlament porušil voči nemu zásadu zaobchádzania, keďže s ním zaobchádzal inak ako s poslancami, ktorí sa nachádzali v porovnateľných situáciách a že tak porušil aj zásadu riadnej správy vecí verejných, ktorá zahŕňa povinnosť príslušnej inštitúcie starostlivo a nestranne preskúmať všetky relevantné okolnosti daného prípadu.
                  V druhom rade žalobca zastáva názor, že súbor nepriamych dôkazov umožňuje vyvodiť jasný záver, že voči nemu ide o fumus persecutionis.


title: Vec T-758/18: Žaloba podaná 21. decembra 2018 – ABVL Bank/SRB

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/59

      Žaloba podaná 21. decembra 2018 – ABVL Bank/SRB
      (Vec T-758/18)
      (2019/C 82/71)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: ABVL Bank (Riga, Lotyšsko) (v zastúpení: O. Behrends, M. Kirchner a L. Feddern, advokáti)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (SRB) zo 17. októbra 2018 týkajúce sa banky ABLV Bank, pokiaľ ide o odmietnutie SRB prepočítať a vrátiť príspevky zaplatené vopred, ktoré boli uvedenou bankou poskytnutý do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií,

                  —

                  uložil SRB povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza 10 žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na tom, že SRB neprikladala dostatočnú váhu pomernému charakteru príspevkov do fondu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na tom, že SRB nezohľadnila skutočnosť, že sama výslovne uznala možnosť, aby príspevky vyplácané do fondu boli vrátené na pomernom základe.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na tom, že SRB nezohľadnila výslovné uznanie obsiahnuté v článku 12 ods. 1 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2015/63 (1), podľa ktorého, ak sú splnené podmienky iba za časť príslušného roka, dlžné sú len čiastkové platby.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že SRB mylne vychádzala z článku 70 ods. 4 nariadenia č. 806/2014 (2).

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na tom, že SRB vychádzala z nesprávneho výkladu článku 12 ods. 2 delegovaného nariadenia Komisie 2015/63.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod založený na porušení zo strany SRB zásad právnej istoty a legitímnej dôvery.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod založený na tom, že SRB porušila zásadu proporcionality.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod založený na tom, že SRB porušila zásadu nemo auditur propriam turpitudinem allegans.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod založený na tom, že SRB nezohľadnila relevantnosť svojich predchádzajúcich úkonov.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod založený na tom, že SRB porušila články 16 a 17 Charty základných práv Európskej únie.

         (1)  Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).


title: Vec T-2/19: Žaloba podaná 4. januára 2019 – Algebris (UK) a Anchorage Capital Group/SRB

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/60

      Žaloba podaná 4. januára 2019 – Algebris (UK) a Anchorage Capital Group/SRB
      (Vec T-2/19)
      (2019/C 82/72)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Algebris (UK) Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo) a Anchorage Capital Group LLC (New York, Spojené štáty) (v zastúpení: T. Soames, avocat, R. East, solicitor, N. Chesaites a D. Mackersie, barristers)

         Žalovaná: Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB)

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie SRB v tom zmysle, že konečné ex post ocenenia spoločnosti Banco Popular Español S.A. sa podľa článku 20 ods. 11 nariadenia (EÚ) č. 806/2014 (1) nevyžadovali,

                  —

                  uložil SRB povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili žalobkyne.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyne uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že rozhodnutie SRB, podľa ktorého sa konečné ex post ocenenia spoločnosti Banco Popular Español S.A. podľa článku 20 ods. 11 nariadenia č. 806/2014 nevyžadovali, je založené na nesprávnom právnom posúdení v rozpore s článkom 20 ods. 11 a/alebo 12 tohto nariadenia, ktorý vyžaduje konečné ex post ocenenie za okolností, keď je prijatie opatrení na riešenie krízových situácii založené na predbežnom ocenení, ktoré nespĺňalo požiadavky článku 20 ods. 1 a 4 až 9 nariadenia č. 806/2014.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že SRB sa dopustila zjavne nesprávnych posúdení pri uplatnení článku 20 ods. 11 nariadenia č. 806/2014 v napadnutom rozhodnutí, pretože pri prijímaní napadnutého rozhodnutia SRB vychádzala z nesprávneho predpokladu, že v tomto prípade sa nevyžadujú konečné ex post ocenenia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že v rozsahu, v akom napadnuté rozhodnutie zahŕňa rozhodnutie SRB nezvýšiť hodnotu protihodnoty 1 euro vyplatenej spoločnosťou Banco Santander, S.A., ide o nesprávne právne posúdenie a/alebo zjavne nesprávne posúdenie v rozpore s článkom 20 ods. 11 a 12 nariadenia č. 806/2014.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že SRB porušila svoju povinnosť odôvodniť napadnuté rozhodnutie, čo je v rozpore s článkom 296 ZFEÚ.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).


title: Vec T-5/19: Žaloba podaná 4. januára 2019 – Clatronic International/EUIPO (PROFI CARE)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/61

      Žaloba podaná 4. januára 2019 – Clatronic International/EUIPO (PROFI CARE)
      (Vec T-5/19)
      (2019/C 82/73)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Clatronic International GmbH (Kempen, Nemecko) (v zastúpení: O. Löffel, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis ochrannej známky označujúci Európsku úniu PROFI CARE – prihláška č. 1 372 358.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 15. októbra 2018 vo veci R 504/2018-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 94 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-19/19: Žaloba podaná 11. januára 2019 – Fastweb/Komisia

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/61

      Žaloba podaná 11. januára 2019 – Fastweb/Komisia
      (Vec T-19/19)
      (2019/C 82/74)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Fastweb SpA (Miláno, Taliansko) (v zastúpení: M. Merola, L. Armati, A. Guarino a E. Cerhi, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Komisie z 31. augusta 2018, ktorým povolila koncentráciu vo veci M.9041 – HUTCHISON/WIND TRE v zmysle článku 6 ods. 1 písm. b) a článku 6 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi;

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyňa uvádza deväť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení článkov 2 a 8 nariadenia: zjavne nesprávne posúdenie a nevykonanie vyšetrovania, ktorých sa dopustila Komisia, ktorá sa domnievala, že vstup nového operátora mobilnej siete na trh stačil na odstránenie horizontálnych účinkov spojenia bez toho, aby zohľadnila faktory pre úspech spoločnosti H3G.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a nevykonala vyšetrovanie tým, že sa domnievala, že vstup nového operátora mobilnej siete na trh stačil na odstránenie horizontálnych účinkov koncentrácie bez toho, aby zohľadnila faktory na úspech spoločnosti H3G. Komisia už vo veci M.7758 neoverila, či má nový operátor mobilnej siete (a to tak na maloobchodnom, ako aj na veľkoobchodnom trhu) operačnú kapacitu, hospodárke podmienky a prinajmenšom vo svojom súhrne rovnocenné ponuky, ktoré mala spoločnosť H3G, ktorá v prvých rokoch pôsobila na rastúcom trhu. Komisia mala ďalej zohľadniť účinok na dynamiku hospodárskej súťaže z dôvodu rozdielov v oblasti sadzby za ukončenia volaní, z ktorých ťažila spoločnosť H3G, ktorá bola v dôsledku toho viac zvýhodnená oproti ostatným operátorom mobilnej siete.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení článkov 2 a 8 nariadenia a na zjavne nesprávnom posúdení záväzkov operátora mobilnej siete.

                              —

                              V tejto súvislosti sa žalobkyňa odvoláva na zjavne nesprávne posúdenie viacerých záväzkov. Konkrétne porovnanie s dotáciou frekvencií H3G pred spojením vyvoláva niekoľko pochybností v súvislosti s dostatočnou povahou zamýšľanej dotácie. Komisia ďalej vychádzala z budúcich a neistých udalostí, ako je napríklad účasť nového operátora mobilnej siete na budúcich verejných obstarávaniach, pričom nezohľadnila vysoké náklady súvisiace s bezprostredným obnovením a rekonfiguráciou („refarming“) prevádzaných frekvencií. Komisia schválila prevod nedostatočného počtu miest, keď vychádzala z dohôd so spoločnosťami poskytujúcimi prenájom, ktorých uzavretie je neisté. Napokon dohoda o prechodnom období uzavretá s oznamovateľmi, ktorej podoba vychádza z kapacity, v značnom rozsahu znižuje podnety na investície.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení článkov 2 a 8 nariadenia a na zjavne nesprávnom posúdení a nevykonaní vyšetrovania, keď Komisia vychádza vo svojej analýze koncentrácie a záväzkov z nesprávneho predpokladu, podľa ktorého je cena jediným rozhodujúcim konkurenčným faktorom, čím nezohľadnila kvalitu a konvergenciu.

                              —

                              Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nevykonala žiadne vyšetrovanie, keď vychádzala pri svojej analýze koncentrácie a záväzkov z nesprávneho predpokladu, podľa ktorého bola cena na relevantnom trhu jediným rozhodujúcim konkurenčným faktorom. Komisia nezohľadnila rovnocenný význam kvality a pokrytia siete a nemala sa obmedziť na analýzu užívateľov, ktorí patria do kategórie s najnižšími výdavkami. Komisia taktiež nezohľadnila význam konvergencie v budúcnosti, ktorý je rozhodujúci pre nového účastníka trhu, ktorý v porovnaní so zavedeným operátorom (ako je spoločnosť H3G) potrebuje dodatočné nástroje. Výber nadobúdateľa, ktorý sa bude vedieť vyrovnať s požiadavkami na konvergenciu, by zabezpečil vyššiu účinnosť a stálosť záväzkov.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení článkov 2 a 8 nariadenia a na nevykonaní vyšetrovania, keďže Komisia nezohľadnila, že účelom koncentrácie bolo narušenie hospodárskej súťaže.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že aj keď Komisia na jednej strane uznala, že účelom koncentrácie sledovaným stranami bola náprava trhu, na druhej strane nevykonala žiadnu analýzu koordinácie narušujúcu hospodársku súťaž, ktorú strany uplatňujú prostredníctvom koncentrácie. Nové rozhodnutie je teda zaťažené týmto závažným nedostatkom vyšetrovania.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na porušení článkov 2 a 8 nariadenia a na zjavne nesprávnom posúdení vhodnosti záväzkov na odstránenie obáv týkajúcich sa koordinačných účinkov na maloobchodný trh a na nevykonaní vyšetrovania, najmä pokiaľ ide o zlučiteľnosť vnútroštátnych roamingových zmlúv /MOCN s článkom 101 ZFEÚ.

                              —

                              Žalobkyňa namieta nesprávne posúdenie vhodnosti záväzkov na odstránenie obáv týkajúcich sa koordinačných účinkov na maloobchodný trh. Na to, aby nový účastník trhu mohol konať súťažným spôsobom a „prerušil“ kolúznu rovnováhu, musel by mať možnosť, aby konal nezávisle od ostatných operátorov mobilných sietí. V tejto súvislosti však zvolený mechanizmus pre poskytovanie zdrojov (dohoda o vnútroštátnom roamingu a MOCN) vytvára úzku závislosť nového operátora mobilnej siete na verejnom podniku, ako to preukazujú výsledky posledných aukcií prideľovania frekvencií v Taliansku a všeobecne politiky všetkých operátorov mobilných sietí. Rozhodnutie ďalej nesie vadu nedostatočného vyšetrovania, pokiaľ ide o zlučiteľnosť zmlúv o vnútroštátnom roamingu/MOCN s článkom 101 ZFEÚ.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod založený na porušení článkov 2 a 8 nariadenia a na zjavne nesprávnom posúdení vhodnosti záväzkov na odstránenie obáv týkajúcich sa hospodárskej súťaže na veľkoobchodnom trhu na prístup a volania v mobilných telefónnych sieťach.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila pochybenia tým, že vytvorila kontrafaktuálny scenár, ktorý je v rozpore so skutkovým stavom, a tým, že zastávala názor, že spoločnosť Iliad bude podporovaná v tom, aby takéto služby ponúkala bez ohľadu na neexistenciu opatrení v tomto zmysle a skúseností tohto operátora vo Francúzsku. Záväzky oproti tomu podporujú nového operátora v tom, aby sa zameriaval na zákazníkov operátorov virtuálnej mobilnej siete a získaval práve týchto zákazníkov.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod založený na porušení článku 8 ods. 2 nariadenia, na nesprávnom posúdení a na porušení zásady riadnej správy vecí verejných.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že sa Komisia dopustila porušenia článku 8 ods. 2 nariadenia (nesprávne posúdenie) a porušenia zásady riadnej správy vecí verejných (nevykonanie vyšetrovania) tým, že prijala spoločnosť Iliad ako vhodného nadobúdateľa bez toho, aby zohľadnila riziká, ktoré vo vzťahu k účinnosti záväzkov vyplývajú zo vstupu operátora, ktorý sa vyznačuje inými vlastnosťami, a tým, že v záväzkoch nestanovila vhodné záruky, najmä z hľadiska kvality/pokrytia siete.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení a na nevykonaní vyšetrovania tým, že Komisia nepreskúmala účel novej koncentrácie.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že samotná Komisia už v rozhodnutí z roku 2016 uviedla, že účelom operácie bola „náprava trhu“, pričom nepreskúmala jej dôsledky. V novom rozhodnutí Komisia opäť túto zásadnú okolnosť nezohľadnila a nijak nepreskúmala ciele novej operácie, vrátane dosiahnutia účelu sledovaného pôvodnou operáciou. Komisia okrem toho nevykonala posúdenie – v rozpore s vlastnou praxou a judikatúrou – účinkov, ktoré priamo vyplývajú z odstránenia konkurenčného tlaku na trhu, ktoré súvisia s právomocou spolurozhodovania VEON.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení, ktorého sa dopustila Komisia tým, že nezastávala názor, že záväzky je nevyhnutné prispôsobiť vývoju podmienok na trhu.

                              —

                              V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa v skutočnosti domnievala, že na relevantnom trhu nedošlo k žiadnemu významnému vývoju v porovnaní s okamihom, v ktorom v roku 2016 prijala rozhodnutie vo veci M.7758 bez toho, aby to riadne odôvodnila.


title: Vec T-20/19: Žaloba podaná 11. januára 2019 – Pablosky v EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/64

      Žaloba podaná 11. januára 2019 – Pablosky v EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Vec T-20/19)
      (2019/C 82/75)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pablosky, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: A. Tarí Lázaro, lawyer)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: docPrice GmbH (Koblenz, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie mediFLEX easystep – prihláška č. 15 730 872

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 8. novembra 2018 vo veci R 77/2018-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zmenil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  odmietol ochrannú známku Európskej únie č. 15 730 872 v celom rozsahu, pokiaľ ide o tovar v triedach 10 a 25,

                  —

                  priznal žalobkyni náhradu trov konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-21/19: Žaloba podaná 11. januára 2019 – Pablosky/EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/64

      Žaloba podaná 11. januára 2019 – Pablosky/EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Vec T-21/19)
      (2019/C 82/76)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Pablosky, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: A. Tarí Lázaro, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: docPrice GmbH (Koblenz, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie mediFLEX easystep – prihláška č. 15 730 898

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 8. novembra 2018 vo veci R 76/2018-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zmenil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zamietol prihlášku ochrannej známky Európskej únie č. 15 730 898 v celom jej rozsahu vo vzťahu k tovarom zahrnutým do tried 10 a 25,

                  —

                  priznal žalobkyni náhradu trov konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-22/19: Žaloba podaná 11. januára 2019 – Noguer Enricos a iní/Komisia

text:
                  4.3.2019

                  SK

                  Úradný vestník Európskej únie

                  C 82/65

         Žaloba podaná 11. januára 2019 – Noguer Enricos a iní/Komisia
         (Vec T-22/19)
         (2019/C 82/77)
         Jazyk konania: španielčina

            Účastníci konania

            Žalobcovia: Roser Noguer Enríquez (Andorra la Vella, Andora),  TB (*1), Successors D’Higini Cierco García, SA (Andorra la Vella), Cierco Martínez 2 2003, SL (Andorra la Vella) (Andora la Vella, Andora) (v zastúpení: J. Álvarez González a S. San Felipe Menénde, advokáti)

            Žalovaná: Európska komisia

            Návrh

         Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd prijal návrh na určenie mimozmluvnej zodpovednosti Európskej únie za škody spôsobené Európskou komisiou pri výkone svojich funkcií, ako stanovuje článok 268 a článok 340 ods. 2 ZFEÚ a po vykonaní príslušných právnych úkonov a začatí príslušného konania vydal rozsudok, ktorým sa určí mimozmluvná zodpovednosť Európskej únie z dôvodu nedbanlivého konania a uložil povinnosť vyplatiť žalobcom náhradu škody vo výške 50 220 800 eur, určenú na základe výpočtov a vyčíslení uvedených v znaleckom posudku priloženom k žalobe, alebo subsidiárne vo výške vyplývajúcej zo znaleckého posudku vypracovaného znalcom určeným Všeobecným súdom, spolu s príslušnými zákonnými úrokmi, a v každom prípade, aby žalovanej výslovne uložil povinnosť nahradiť trovy konania.

            Dôvody a hlavné tvrdenia

         Na podporu svojej žaloby, žalobcovia uvádzajú nasledujúce žalobné dôvody.

                     1.

                     Nesplnenie povinností vyplývajúcich z Menovej dohody medzi Európskou úniou a Andorrským kniežactvom a nesprávne prebratie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (1). Komisia konkrétne:

                                 —

                                 nesplnila svoju povinnosť overiť „čiastočné“, predčasné, zaujaté a chybné prebratie smernice 2014/59/EÚ Andorrským kniežactvom, ktoré úmyselne nezahrnulo práva a zábezpeky akcionárov a vkladateľov, ktoré právo Únie stanovuje ako nevyhnutnú protiváhu pri zásahoch tohto druhu, a dokonca zaviedlo ďalšie opatrenia, ktoré sú diskriminačné vo vzťahu k ostatným akcionárom, a

                                 —

                                 nesplnila svoju povinnosť oznámiť zmiešanému výboru a prípadne Súdnemu dvoru Európskej únie nesplnenie povinností vyplývajúcich z dohody Andorrským kniežactvom, spočívajúce v protiprávnom prebratí smernice 2014/59/EÚ, v dôsledku ktorého boli žalobcovia zbavení vlastníckeho práva ku svojím akciám, a to bez akéhokoľvek odôvodnenia existujúcim verejným záujmom, bez dodržania základných zásad, ako je zásada proporcionality, a bez súčasného stanovenia akéhokoľvek odškodnenia alebo náhrady vyžadovaných právom. Všetky vyššie uvedené konania predstavujú závažné porušenie najvyšších zásad právneho systému, resp. právneho štátu a základných práv. Komisia samozrejme nevytkla (a to ani k dnešnému dňu) Andorrskému kniežactvu nesplnenie jeho povinností ani na účely vypovedania dohody.

                     2.

                     Porušenie základných práv a záruk žalobcov zakotvených tak v Charte základných práv Európskej únie, ako aj v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd, najmä práva na vlastníctvo, práva na riadnu správu vecí verejných, práva na účinnú súdnu ochranu, zásady legitímnej dôvery a zásady právnej istoty.

                                 —

                                 V tejto súvislosti žalobcovia uvádzajú, že v dôsledku skutočnosti, že Európska komisia nesplnila svoje povinnosti, mohlo dôjsť k tomu, že po riešení krízy inštitúcie Banca privada de Andorra (ďalej len „BPA“) boli všetci akcionári, medzi nimi žalobcovia, ktorí vlastnia 75,52 % akcií danej obchodnej spoločnosti, zbavení všetkého svojho kapitálu bez toho, aby im bola poskytnutá akákoľvek náhrada a aby mohli voči tomu čokoľvek namietať.

                                 —

                                 Žalobcovia tvrdia tiež, že nečinnosť hlavného garanta dohody viedla k tomu, že žalobcom nie je v andorrskej právnej úprave priznané právo získať po riešení krízy BPA rovnakú sumu, akú by získali v rámci riadneho konkurzného konania, pričom takéto právo je výslovne a taxatívne priznané právnou úpravou Európskej únie v oblasti reštrukturalizácie a riešenia krízy úverových inštitúcií a investičných podnikov, ktorú malo Andorrské kniežactvo v rámci dohody vykonať.

                                 —

                                 Napokon do andorrského právneho poriadku nebolo zavedené ani právo akcionárov na to, aby bola zhodnotená situácia, v ktorej sa ocitli po riešení krízy finančnej inštitúcie, na náhrady, ktoré by im prípadne mohli byť priznané, ani na vznesenie námietok a na obranu proti takémuto výsledku riešenia krízy inštitúcie.

                     3.

                     Nesplnenie najzákladnejšej povinnosti Európskej komisie, a to povinnosti zabezpečiť dodržiavanie a uplatňovanie práva Únie a Zmlúv Únie, v súlade s článkom 17 Zmluvy o Európskej únie, čím tretím štátom umožnila, aby ich zjavne porušovali, čo je zjavne v rozpore s právnou istotou, vierohodnosťou inštitúcií Únie a legitímnou dôverou, ktorú majú občania v tieto inštitúcie.

                     4.

                     Konanie Európskej únie, ktoré vedie k dostatočne závažnému porušeniu právnych noriem priznávajúcich práva alebo chrániacich jednotlivcov, ktoré nemožno odôvodniť stupňom posudzovania právomoci priznanej týmito normami ani ich komplexnosťou alebo nepresnosťou. Táto nedbanlivosť Komisie spôsobila žalobcom konkrétnu, skutočnú a majetkovú škodu, pričom medzi touto škodou a konaním Komisie existuje jasná príčinná súvislosť.

                     5.

                     Subsidiárne žalobcovia uplatňujú zodpovednosť Európskej komisie za jej nedbanlivosť pri dojednávaní a podpisovaní Menovej dohody s Andorrským kniežactvom, ktorá pre dotknutých jednotlivcov nestanovuje žiadny mechanizmus obrany alebo mechanizmus na podávanie sťažností.

            (*1)  Údaje odstránené alebo vymazané v rámci zaistenia ochrany osobných dát a/alebo dôvernosti.

            (1)  Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 190.


title: Vec T-28/19: Žaloba podaná 15. januára 2019 – Karlovarské minerální vody/EUIPO – Aguas de San Martín de Veri (VERITEA)

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/67

      Žaloba podaná 15. januára 2019 – Karlovarské minerální vody/EUIPO – Aguas de San Martín de Veri (VERITEA)
      (Vec T-28/19)
      (2019/C 82/78)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: čeština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Karlovarské minerální vody (Karlove Vary, Česká republika) (v zastúpení: J. Mrázek, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Aguas de San Martín de Veri SA (Bisaurri, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška ochrannej známky Európskej únie VERITEA – prihláška č. 15 592 876

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 8. novembra 2018 vo veci R 499/2018-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  odmietol námietky odporcu,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.


title: Vec T-30/19: Žaloba podaná 15. januára 2019 – CRIA a CCCMC/Komisia

text:
               4.3.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 82/67

      Žaloba podaná 15. januára 2019 – CRIA a CCCMC/Komisia
      (Vec T-30/19)
      (2019/C 82/79)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: China Rubber Industry Association (CRIA) (Peking, Čína) and China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters (CCCMC) (Peking) (v zastúpení: R. Antonini, E. Monard a B. Maniatis, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/1579 z 18. októbra 2018, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá predbežné clo uložené na dovoz určitých pneumatík, nových alebo protektorovaných, z kaučuku, druhu používaného na autobusy alebo nákladné automobily, s indexom zaťaženia presahujúcim 121, s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) 2018/163, v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň a ich príslušných členov, a

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobkyne uvádzajú šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že tým, že sa vykonala analýza spôsobenej ujmy na základe „vážených“ údajov vzoriek spoločností, napadnuté nariadenie porušuje článok 3 ods. 1, 2, 5 a 8 a článok 17 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 („základné nariadenie“) (1). Aj keby sa pripustilo, že váženie je povolené, bolo urobené takým spôsobom, ktorý porušuje články 3 ods. 2, 3 a 5 a 9 ods. 4 základného nariadenia.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že zahrnutie protektorovaných pneumatík neposkytuje Komisii základ pre logický posun v jej preskúmaní, a tým došlo k porušeniu článku 3 ods. 1, 2, 5 a 6 a článku 4 ods. 1 základného nariadenia. Analýza ujmy a príčinnej súvislosti, ktorá nezohľadňuje rozdelenie na nové a protektorované pneumatiky, nespočíva na pozitívnych dôkazoch a nepredstavuje objektívne preskúmanie, a tým došlo k porušeniu článku 3 ods. 2, 5 a 6 základného nariadenia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že posúdenie účinkov na ceny (cenové podhodnotenie a predaj pod cenu) a určenie úrovne pre odstránenie ujmy porušujú článok 3 ods. 2 a 3 a článok 9 ods. 4 základného nariadenia, keďže nezohľadňujú kilometrové náklady na nové pneumatiky v porovnaní s nákladmi na protektorované pneumatiky a zakladajú sa na výpočte vytvorených vývozných cien.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že nekonzistencia, nesúlad a neexistencia pozitívnych a/alebo objektívnych dôkazov na podporu analýzy príčinnej súvislosti porušujú článok 3 ods. 2 a 6 základného nariadenia. Okrem toho, základné nariadenie neskúma iné známe faktory, aby sa zabezpečilo, že sa ujma spôsobená týmito inými faktormi nepripíše dumpingovým dovozom, a tým došlo k porušeniu článku 3 ods. 2 a 7 základného nariadenia.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia porušila právo žalobkýň na obranu, ako aj článok 6 ods. 7, článok 19 ods. 1 až 3 a článok 20 ods. 2 a 4 základného nariadenia tým, že nezverejnila údaje relevantné pre určenie ujmy a dumpingu a nesprístupnila ich žalobkyniam.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že úpravy týkajúce sa nepriamych daní porušujú článok 2 ods. 10 písm. b) a článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21).