title: Vec T-235/21: Žaloba podaná 28. apríla 2021 – Bulharsko/Komisia

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/25

      Žaloba podaná 28. apríla 2021 – Bulharsko/Komisia
      (Vec T-235/21)
      (2021/C 263/34)
      Jazyk konania: bulharčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Bulharská republika (v zastúpení: T. I. Mitova a L Zaharieva, splnomocnené zástupkyne)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2021/261 zo 17. februára 2021, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (1) v tej časti rozpočtovej položky 6200, v ktorej sa z financovania Európskou úniou vylučujú výdavky Bulharskej republiky vo výške 7 656 848,97 eura vynaložené v rámci EPZF, a

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy súvisiace s týmto konaním.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 53 nariadenia 1306/2013 (2) v spojení s článkom 34 nariadenia 908/2014 (3) a s usmerneniami na výpočet finančných opráv z roku 2015 (4), na porušení práv na obranu, ako aj zásad lojálnej spolupráce, kontradiktórnosti konania a riadnej správy vecí verejných, na základe zmeny právneho základu v rámci postupu overenia súladu, na základe ktorého boli výdavky, ktoré sú predmetom sporného rozhodnutia, vylúčené z financovania Úniou.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 296 ZFEÚ z dôvodu neúplnosti a odporujúceho si odôvodnenia rozhodnutia 2021/261.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 54 ods. 5 písm. a) v spojení s článkom 54 ods. 1 nariadenia 1306/2013 z dôvodu nesprávneho výkladu Európskej komisie, že osemnásťmesačná lehota stanovená v článku 54 ods. 1 nariadenia 1306/2013 začala v prejednávanej veci plynúť dňom, ktorým boli záverečné správy, ktoré vypracoval OLAF, „doručené platobnej agentúre“.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 54 ods. 5 písm. b) v spojení s článkom 54 ods. 1 nariadenia 1306/2013, článku 325 ZFEÚ a zásad subsidiarity a procesnej autonómie z dôvodu neodôvodneného a nesprávneho záveru Európskej komisie, že platobná agentúra nepostupovala s náležitou starostlivosťou, aby spätne vymohla sporné sumy, a opomenula konať tým, že v lehotách stanovených v článku 54 ods. 1 nariadenia 1306/2013 nezačala správne konanie na účely vymoženia týchto súm.

                  5.

                  Suma výdavkov stanovená v spornom rozhodnutí, ktorá je vylúčená z financovania Úniou, nezodpovedá pravidlám článku 54 nariadenia 2013/1306 a je v rozpore so zásadou proporcionality.

         (1)  Ú. v. EÚ L 59, 2021, s. 10.

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549).

         (3)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 908/2014 zo 6. augusta 2014, ktorým sa stanovujú pravidlá uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 vzhľadom na platobné agentúry a ostatné orgány, finančné hospodárenie, schvaľovanie účtovných závierok, pravidlá kontroly, zábezpeky a transparentnosť (Ú. v. EÚ L 255, 2014, s. 59).

         (4)  C(2015) 3675 final.


title: Vec T-242/21: Žaloba podaná 4. mája 2021 – Pšonka/Rada

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/26

      Žaloba podaná 4. mája 2021 – Pšonka/Rada
      (Vec T-242/21)
      (2021/C 263/35)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Žalobca: Artem Viktorovyč Pšonka (Kramatorsk, Ukrajina) (v zastúpení: M. Mleziva, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2021/394 zo 4. marca 2021, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (1), a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2021/391 zo 4. marca 2021, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (2), a to v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie a nariadenie vzťahujú na žalobcu;

                  —

                  rozhodol, že Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené žalobcom.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení práva na riadnu správu.

                              —

                              Žalobca odôvodňuje svoju žalobu okrem iného tým, že Rada Európskej únie nekonala pri prijatí napadnutého rozhodnutia s náležitou starostlivosťou, pretože sa pred prijatím napadnutého rozhodnutia nevysporiadala s tvrdeniami žalobcu a dôkazmi predloženými žalobcom, ktoré svedčia v prospech žalobcu, a vychádzala zásadne zo stručného zhrnutia Generálnej prokuratúry Ukrajiny a nepožadovala žiadne doplňujúce informácie o priebehu vyšetrovania na Ukrajine.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení vlastníckeho práva žalobcu.

                              —

                              Žalobca v tejto súvislosti tvrdí, že obmedzenia, ktoré sú proti nemu prijaté, sú neprimerané, nadbytočné a porušujúce záruky medzinárodnoprávnej ochrany vlastníckeho práva žalobcu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení základných práv žalobcu zaručených Dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd.

                              —

                              Žalobca v tejto súvislosti tvrdí, že prijatím obmedzujúcich opatrení voči nemu sa porušilo jeho právo na spravodlivý proces, prezumpciu neviny, právo na obhajobu, ako aj ochranu súkromného vlastníctva.

         (1)  Ú. v. EÚ L 77, 2021, s. 29.

         (2)  Ú. v. EÚ L 77, 2021, s. 2.


title: Vec T-243/21: Žaloba podaná 4. mája 2021 – Pšonka/Rada

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/27

      Žaloba podaná 4. mája 2021 – Pšonka/Rada
      (Vec T-243/21)
      (2021/C 263/36)
      Jazyk konania: čeština

         Účastníci konania

         Žalobca: Viktor Pavlovyč Pšonka (Kyjev, Ukrajina) (v zastúpení: M. Mleziva, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie Rady (SZBP) 2021/394 zo 4. marca 2021, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (1), a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2021/391 zo 4. marca 2021, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (2), a to v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie a nariadenie vzťahujú na žalobcu,

                  —

                  rozhodol, že Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené žalobcom.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení práva na riadnu správu.

                              —

                              Žalobca odôvodňuje svoju žalobu okrem iného tým, že Rada Európskej únie nekonala pri prijatí napadnutého rozhodnutia s náležitou starostlivosťou, pretože sa pred prijatím napadnutého rozhodnutia nevysporiadala s tvrdeniami žalobcu a dôkazmi predloženými žalobcom, ktoré svedčia v prospech žalobcu, a vychádzala zásadne zo stručného zhrnutia Generálnej prokuratúry Ukrajiny a nepožadovala žiadne doplňujúce informácie o priebehu vyšetrovania na Ukrajine.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení vlastníckeho práva žalobcu.

                              —

                              Žalobca v tejto súvislosti tvrdí, že obmedzenia, ktoré sú proti nemu prijaté, sú neprimerané, nadbytočné a porušujúce záruky medzinárodnoprávnej ochrany vlastníckeho práva žalobcu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení základných práv žalobcu zaručených Dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd.

                              —

                              Žalobca v tejto súvislosti tvrdí, že prijatím obmedzujúcich opatrení voči nemu sa porušilo jeho právo na spravodlivý proces, prezumpciu neviny, právo na obhajobu, ako aj ochranu súkromného vlastníctva.

         (1)  Ú. v. EÚ L 77, 2021, s. 29.

         (2)  Ú. v. EÚ L 77, 2021, s. 2.


title: Vec T-251/21: Žaloba podaná 11. mája 2021 – Tigercat International/EUIPO – Caterpillar (Tigercat)

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/28

      Žaloba podaná 11. mája 2021 – Tigercat International/EUIPO – Caterpillar (Tigercat)
      (Vec T-251/21)
      (2021/C 263/37)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Tigercat International Inc. (Cambridge, Ontário, Kanada) (v zastúpení: S. Weidert, M. Pemsel a H. Bug, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Caterpillar Inc. (Peoria, Illinois, Spojené štáty)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Tigercat – prihláška č. 12 124 368

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 25. februára 2021 vo veci R 16/2020-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalším účastníkom konania pred druhým odvolacím senátom EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov konania pred odvolacím senátom.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 60 ods. 1 písm. a) v spojení s článkom 8 ods. 1 písm. b) a článkom 85 ods. 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-252/21: Žaloba podaná 11. mája 2021 – Hrebenyuk/EUIPO (Tvar stojacieho goliera)

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/29

      Žaloba podaná 11. mája 2021 – Hrebenyuk/EUIPO (Tvar stojacieho goliera)
      (Vec T-252/21)
      (2021/C 263/38)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Anna Hrebenyuk (Griesheim, Nemecko) (v zastúpení: H.-J. Ruhl, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Dotknutá sporná ochranná známka: trojrozmerná ochranná známka Európskej únie (tvar stojacieho goliera) – prihláška č. 17 975 716

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 25. februára 2021 vo veci R 1902/2020-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie, ako aj prvostupňové rozhodnutie Úradu z 3. marca 2020,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 6 v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-260/21: Žaloba podaná 12. mája 2021 – E. Breuninger/Komisia

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/29

      Žaloba podaná 12. mája 2021 – E. Breuninger/Komisia
      (Vec T-260/21)
      (2021/C 263/39)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: E. Breuninger GmbH & Co. (Stuttgart, Nemecko) (v zastúpení: M. Vetter, Rechtsanwalt)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil podľa článku 264 prvého odseku ZFEÚ rozhodnutie žalovanej z 20. novembra 2020 (pomoc č. SA.59289), zmeneného rozhodnutím žalovanej z 12. februára 2021 (pomoc č. SA.61744),

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Nemecká schéma pomoci „Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020“ nie je zlučiteľná s vnútorným trhom, pretože narušuje hospodársku súťaž, pričom to nie je v tomto prípade odôvodnené mimoriadnymi okolnosťami. Žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď konštatovala, že schéma pomoci, ktorá predpokladá zníženie obratu minimálne o 30 % na podnikovej úrovni, je zlučiteľná s vnútorným trhom na základe článku 107 ods. 3 písm. b) ZFEÚ. Tento prístup na podnikovej úrovni, na ktorom sa zakladá schéma pomoci, svojím účinkom zbavuje podniky, ktoré, podobne ako žalobkyňa, vykonávajú činnosti vo viacerých oblastiach a ktorých sa v rôznych ohľadoch dotkla pandémia COVID-19, pričom niektoré z nich, a to kamenné obchody, zaznamenávajú z dôvodu zavretia oveľa vyššie zníženie obratu než 30 %, práva požiadať o pomoc, a to len z dôvodu, že iná oblasť činnosti nezaznamenáva zníženie obratu a aritmetický priemer obratov rôznych oblastí činnosti bráni dosiahnutiu prahovej hodnoty 30 %. Týmto podnikom nebude teda na rozdiel od podnikov, ktoré vykonávajú činnosť len v jednej oblasti, prípadne poskytnutá pomoc a budú musieť financovať nepokryté fixné náklady zavretých podnikov krížovými subvenciami z iných oblastí svojej činnosti. To vedie k narušeniu hospodárskej súťaže tak vo vzťahu ku konkurentom v oblasti činnosti dotknutej pandémiou COVID-19, ako aj vo vzťahu ku konkurentom v oblasti činnosti nedotknutej pandémiou.

                  2.

                  Žalovaná porušila procesné práva, ktoré žalobkyni vyplývajú z článku 108 ods. 2 ZFEÚ tým, že jej neumožnila vyjadriť svoje pochybnosti v súvislosti so zlučiteľnosťou schémy pomoci s vnútorným trhom.


title: Vec T-264/21: Žaloba podaná 17. mája 2021 – Établissement Amra/EUIPO – eXpresio (Tvar odrážacej topánky so slovnými prvkami „Aerower Jumper1 M“)

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/30

      Žaloba podaná 17. mája 2021 – Établissement Amra/EUIPO – eXpresio (Tvar odrážacej topánky so slovnými prvkami „Aerower Jumper1 M“)
      (Vec T-264/21)
      (2021/C 263/40)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Établissement Amra (Vaduz, Lichtenštajnsko) (v zastúpení: M. Gómez Calvo, abogada)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: eXpresio, estudio creativo, SL (La Nucía, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: trojrozmerná ochranná známka Európskej únie (Tvar odrážacej topánky so slovnými prvkami „Aerower Jumper1 M“) – ochranná známka Európskej únie č. 17 417 015.

         Konanie pred EUIPO: konanie o vyhlásení neplatnosti.

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 15. marca 2021 vo veci R 1083/2020-1.

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie zásad rovnosti zaobchádzania a riadnej správy vecí verejných,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. a) a b) a písm. e) bodu ii) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-265/21: Žaloba podaná 18. mája 2021 – Sunshine Smile/EUIPO (PlusDental+)

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/31

      Žaloba podaná 18. mája 2021 – Sunshine Smile/EUIPO (PlusDental+)
      (Vec T-265/21)
      (2021/C 263/41)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sunshine Smile GmbH (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: D. Kirschner, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Sporná ochranná známka: zápis obrazovej ochrannej známky Európskej únie PlusDental+ v modrej a červenej farbe – prihláška č. 18 126 826

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 18. marca 2021 vo veci R 1834/2020-2

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  nariadil uverejnenie zápisu ochrannej známky Európskej únie č. 18 126 826,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001

                  —

                  porušenie práva byť vypočutý v spojení s článkom 94 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-266/21: Žaloba podaná 17. mája 2021 – Casanova/EIB

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/31

      Žaloba podaná 17. mája 2021 – Casanova/EIB
      (Vec T-266/21)
      (2021/C 263/42)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Philippe Casanova (Fort-de-France, Francúzsko) (v zastúpení: L. Levi a A. Blot, advokátky)

         Žalovaná: Európska investičná banka

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že táto žaloba je prípustná a dôvodná

            a v dôsledku toho

                  —

                  zrušil rozhodnutie z 12. júna 2020, ktorým bol žalobca informovaný o tom, že jeho pracovná zmluva sa na konci skúšobnej doby nepredlžuje a k ukončeniu tejto zmluvy tak dôjde 30. júna 2020,

                  —

                  v prípade potreby zrušil rozhodnutie EIB z 8. februára 2021, ktorým boli zamietnuté návrh na zmier a administratívna sťažnosť, ktoré žalobca podal 11. augusta 2020, a ktorým tak bolo potvrdené rozhodnutie z 12. júna 2020,

                  —

                  priznal žalobcovi náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený jednak na porušení článku 24 Dohody o zastupovaní zamestnancov Európskej investičnej banky (EIB) a jednak na porušení zásady právnej istoty.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na nedostatku právomoci autora aktu, porušení zásady nestrannosti a porušení článku 41 Charty základných práv Európskej únie.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnych posúdeniach vykonaných počas pôvodnej skúšobnej doby a počas predĺženia skúšobnej doby.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci, ktorého sa EIB dopustila.


title: Vec T-267/21: Žaloba podaná 19. mája 2021 – Amort a i./Komisia

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/32

      Žaloba podaná 19. mája 2021 – Amort a i./Komisia
      (Vec T-267/21)
      (2021/C 263/43)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Heidi Amort (Jenesien, Taliansko) a 22 ďalších žalobcov (v zastúpení: R. Holzeisen, Rechtsanwältin)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd zrušil napadnuté vykonávacie rozhodnutie, v znení zmien.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žaloba podaná proti vykonávaciemu rozhodnutiu Komisie C(2021) 1763 final z 11. marca 2021, ktorým sa udeľuje podmienečné povolenie uviesť liek „COVID-19 Vaccine Janssen – očkovacia látka proti COVID-19 (A26.CoV2-S [rekombinantná])“ pre použitie v humánnej medicíne na trh podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004, sa zakladá na týchto žalobných dôvodoch.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod: napadnuté vykonávacie rozhodnutie je v rozpore s článkom 2 bodom 1 a 2 nariadenia (ES) č. 507/2006 (1). Je vedecky dokázané, že zmätok, ktorý sa vo svete rozšíril z dôvodu vysokej miery úmrtnosti údajne spájanej s infekciou Sars Cov 2, nie je podložený. Navyše WHO a Európska únia náležite neuznali krízovú situáciu v zmysle ohrozenia verejného zdravia.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod: napadnuté vykonávacie rozhodnutie je v rozpore s článkom 4 nariadenia (ES) č. 507/2006 (2) z dôvodu, že:

                              —

                              neexistencie pozitívnej vyváženosti rizika a prínosu, ako ho definuje článok 1 bod 28a smernice 2001/83/ES,

                              —

                              neexistencia podmienky požadovanej článkom 4 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 507/2006, pretože je pravdepodobné, že žiadateľ sa nepostará o dodanie podrobných klinických údajov,

                              —

                              neexistencia podmienky požadovanej článkom 4 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 507/2006, pretože liek nezodpovedá nenaplneným liečebným potrebám,

                              —

                              neexistencia podmienky požadovanej článkom 4 ods. 1 písm. d) nariadenia (ES) č. 507/2006.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod: porušenie nariadenia (ES) č. 1394/2007 (3), smernice 2001/83/ES, ako aj nariadenia (ES) č. 726/2004 (4).

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod: závažne porušenie článkov 168 a 169 ZFEÚ, ako aj článkov 3, 35 a 38Charty základných práv Európskej únie.

         (1)  Nariadenie Komisie (ES) č. 507/2006 z 29. marca 2006 o podmienečnom povolení uviesť na trh lieky humánnej medicíny, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 (Ú. v. EÚ L 92, 2006, s. 6).

         (2)  Smernica 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, 2001, s. 67).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1394/2007 z 13. novembra 2007 o liekoch na inovatívnu liečbu, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2001/83/ES a nariadenie (ES) č. 726/2004 (Ú. v. EÚ L 324, 2007, s. 121).

         (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 z 31. marca 2004, ktorým sa stanovujú postupy spoločenstva pri povoľovaní liekov na humánne použitie a na veterinárne použitie a pri vykonávaní dozoru nad týmito liekmi a ktorým sa zriaďuje Európska agentúra pre lieky (Ú. v. EÚ L 136, 2004, s. 1).


title: Vec T-271/21: Žaloba podaná 19. mája 2021 – Ortis/Komisia

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/33

      Žaloba podaná 19. mája 2021 – Ortis/Komisia
      (Vec T-271/21)
      (2021/C 263/44)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Ortis (Bütgenbach, Belgicko) (v zastúpení: A. de Brosses, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že nariadenie Komisie (EÚ) 2021/468 porušuje článok 6 nariadenia (ES) č. 178/2002 a článok 8 nariadenia (ES) č. 1925/2006; že je teda založené na nesprávnom právnom posúdení,

                  —

                  rozhodol, že nariadenie (EÚ) 2021/468 je založené na zneužití právomoci,

                  —

                  rozhodol, že nariadenie (EÚ) 2021/468 a jeho vedecký základ, stanovisko EFSA (Európsky úrad pre bezpečnosť potravín) z 22. novembra 2017 sú založené na zjavne nesprávnom posúdení,

                  —

                  rozhodol, že nariadenie (EÚ) 2021/468 porušuje zásadu právnej istoty,

                  —

                  rozhodol, že nariadenie (EÚ) 2021/468 porušuje zásadu proporcionality,

            a v dôsledku toho

                  —

                  zrušil nariadenie Komisie (EÚ) 2021/468 z 18. marca 2021, ktorým sa mení príloha III k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006, pokiaľ ide o botanické druhy obsahujúce deriváty hydroxyantracénu,

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení. Žalobca sa v tejto súvislosti dovoláva skutočnosti, že napadnuté nariadenie porušuje článok 8 nariadenia (ES) č. 1925/2006 (1), ktorý pri zaradení predmetných látok a prípravkov do časti A prílohy III tohto nariadenia vyžaduje identifikáciu rizika, zatiaľ čo pri existencii vedeckej neistoty sa tieto zaraďujú do časti C prílohy III, kam zaraďuje iné prípravky než látky, a porušuje článok 6 nariadenia (ES) č. 178/2002 (2) z dôvodu, že vychádza z čiastočného hodnotenia rizík, ktoré nie je v súlade s právnymi predpismi.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci z dôvodu, že viaceré presné, prípustné a zhodujúce sa indície preukazujú, že cieľ ochrany zdravia spotrebiteľov, ktorého sa dovoláva Komisia, nezodpovedá skutočnosti. Žalobca uvádza, že účinkom napadnutého nariadenia je najmä vyhradiť právo používať prípravky a látky obsahujúce deriváty hydroxyantracénu (ďalej len „HAD“) zaradené do časti A prílohy III nariadenia (ES) č. 1925/2006 iba pre lieky, hoci to nie je sledovaný cieľ.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení. Podľa žalobcu stanovisko Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín (EFSA) z 22. novembra 2017, z ktorého vychádza napadnuté nariadenie, je založené na viacerých zjavne nesprávnych posúdeniach, keďže EFSA ohodnotil genotoxické a karcinogénne riziko HAD bez dodržania vlastných metód pre posúdenie rizika, ani metód OECD pre posúdenie rizika a vyvodil z nich závery, ktoré odporujú záverom Európskej agentúry pre lieky (EMA). Napadnuté nariadenie teda vychádza zo zjavne nesprávnych posúdení, keďže Komisia jednak zaradila látky a prípravky do časti A prílohy III nariadenia (ES) č. 1925/2006, hoci zo stanoviska EFSA z 22. novembra 2017 vyplýva vedecká neistota a jednak neuplatnila zásadu ALARA na opatrenia pre správu rizík a nakoniec nevzala do úvahy vývoj vedeckých poznatkov, ku ktorému došlo po vydaní stanoviska EFSA z 22. novembra 2017.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásady právnej istoty z dôvodu, že znenie napadnutého nariadenia je nekoherentné vzhľadom na to, že jednak odkazuje na výraz „prípravky“, hoci tento výraz nie je definovaný žiadnym ustanovením, a jednak niektoré látky HAD sa zdajú byť súčasne aj zakázané aj povolené, ale pod kontrolou, a nakoniec Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed (Stály výbor pre rastliny, zvieratá, potraviny a krmivá) mal text upresniť.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality, keďže napadnuté nariadenie zaraďuje do časti A prílohy III nariadenia (ES) č. 1925/2006 látky bez toho, aby bol stanovený akýkoľvek prah, čo vedie k tomu, že ich zakazuje, pričom tento zákaz nie je potrebný na dosiahnutie sledovaného cieľa ochrany verejného zdravia.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006 z 20. decembra 2006 o pridávaní vitamínov a minerálnych látok a niektorých ďalších látok do potravín (Ú. v. EÚ L 404, 2006, s. 26).

         (2)  Nariadenie (ES) č. 178/2002 Európskeho parlamentu a Rady z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (Ú. v. ES L 31, 2002, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 463).


title: Vec T-274/21: Žaloba podaná 19. mája 2021 – Synadiet a i./Komisia

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/35

      Žaloba podaná 19. mája 2021 – Synadiet a i./Komisia
      (Vec T-274/21)
      (2021/C 263/45)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Syndicat national des compléments alimentaires (Synadiet) (Paríž, Francúzsko) a 21 ďalších žalobcov (v zastúpení: A. de Brosses, avocat)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že nariadenie Komisie (EÚ) 2021/468 porušuje článok 6 nariadenia (ES) č. 178/2002 a článok 8 nariadenia (ES) č. 1925/2006; že je teda založené na nesprávnom právnom posúdení,

                  —

                  rozhodol, že nariadenie (EÚ) 2021/468 je založené na zneužití právomoci,

                  —

                  rozhodol, že nariadenie (EÚ) 2021/468 a jeho vedecký základ, stanovisko EFSA (Európsky úrad pre bezpečnosť potravín) z 22. novembra 2017 sú založené na zjavne nesprávnom posúdení,

                  —

                  rozhodol, že nariadenie (EÚ) 2021/468 porušuje zásadu právnej istoty,

                  —

                  rozhodol, že nariadenie (EÚ) 2021/468 porušuje zásadu proporcionality,

            a v dôsledku toho

                  —

                  zrušil nariadenie Komisie (EÚ) 2021/468 z 18. marca 2021, ktorým sa mení príloha III k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006, pokiaľ ide o botanické druhy obsahujúce deriváty hydroxyantracénu,

                  —

                  uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby, žalobcovia uvádzajú päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení. Žalobcovia sa v tejto súvislosti dovolávajú skutočnosti, že napadnuté nariadenie porušuje článok 8 nariadenia (ES) č. 1925/2006 (1), ktorý pri zaradení predmetných látok a prípravkov do časti A prílohy III tohto nariadenia vyžaduje identifikáciu rizika, zatiaľ čo pri existencii vedeckej neistoty sa tieto zaraďujú do časti C prílohy III, kam zaraďuje iné prípravky než látky, a porušuje článok 6 nariadenia (ES) č. 178/2002 (2) z dôvodu, že vychádza z čiastočného hodnotenia rizík, ktoré nie je v súlade s právnymi predpismi.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci z dôvodu, že viaceré presné, prípustné a zhodujúce sa indície preukazujú, že cieľ ochrany zdravia spotrebiteľov, ktorého sa dovoláva Komisia, nezodpovedá skutočnosti. Žalobcovia uvádzajú, že účinkom napadnutého nariadenia je najmä vyhradiť právo používať prípravky a látky obsahujúce deriváty hydroxyantracénu (ďalej len „HAD“) zaradené do časti A prílohy III nariadenia (ES) č. 1925/2006 iba pre lieky, hoci to nie je sledovaný cieľ.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení. Podľa žalobcov stanovisko Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín (EFSA) z 22. novembra 2017, z ktorého vychádza napadnuté nariadenie, je založené na viacerých zjavne nesprávnych posúdeniach, keďže EFSA ohodnotil genotoxické a karcinogénne riziko HAD bez dodržania vlastných metód pre posúdenie rizika, ani metód OECD pre posúdenie rizika a vyvodil z nich závery, ktoré odporujú záverom Európskej agentúry pre lieky (EMA). Napadnuté nariadenie teda vychádza zo zjavne nesprávnych posúdení, keďže Komisia jednak zaradila látky a prípravky do časti A prílohy III nariadenia (ES) č. 1925/2006, hoci zo stanoviska EFSA z 22. novembra 2017 vyplýva vedecká neistota a jednak neuplatnila zásadu ALARA na opatrenia pre správu rizík a nakoniec nevzala do úvahy vývoj vedeckých poznatkov, ku ktorému došlo po vydaní stanoviska EFSA z 22. novembra 2017.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásady právnej istoty z dôvodu, že znenie napadnutého nariadenia je nekoherentné vzhľadom na to, že jednak odkazuje na výraz „prípravky“, hoci tento výraz nie je definovaný žiadnym ustanovením, a jednak niektoré látky HAD sa zdajú byť súčasne aj zakázané aj povolené, ale pod kontrolou, a nakoniec Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed (Stály výbor pre rastliny, zvieratá, potraviny a krmivá) mal text spresniť.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady proporcionality, keďže napadnuté nariadenie zaraďuje do časti A prílohy III nariadenia (ES) č. 1925/2006 látky bez toho, aby bol stanovený akýkoľvek prah, čo vedie k tomu, že ich zakazuje, pričom tento zákaz nie je potrebný na dosiahnutie sledovaného cieľa ochrany verejného zdravia.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006 z 20. decembra 2006 o pridávaní vitamínov a minerálnych látok a niektorých ďalších látok do potravín (Ú. v. EÚ L 404, 2006, s. 26).

         (2)  Nariadenie (ES) č. 178/2002 Európskeho parlamentu a Rady z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (Ú. v. ES L 31, 2002, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 463).


title: Vec T-275/21: Žaloba podaná 20. mája 2021 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Zobrazenie šachovnicového vzoru)

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/36

      Žaloba podaná 20. mája 2021 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Zobrazenie šachovnicového vzoru)
      (Vec T-275/21)
      (2021/C 263/46)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Louis Vuitton Malletier (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: P. Roncaglia, N. Parrotta a P.-Y. Gautier, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Norbert Wisniewski (Varšava, Poľsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: žalobca pred všeobecným súdom

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis obrazovej ochrannej známky zobrazujúci šachovnicový vzor označujúci Európsku úniu – medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 986 207

         Konanie pred EUIPO: konanie o výmaze

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 25. februára 2021 vo veci R 1307/2020-5

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zmenil napadnuté rozhodnutie v tom zmysle, že žalobca nadobudol rozlišovaciu spôsobilosť používaním,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania žalobcu, ktoré vynaložil v tomto konaní,

                  —

                  uložil Norbertovi Wisniewskemu povinnosť nahradiť trovy konania žalobcu, ktoré vynaložil v tomto konaní

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 3 a článku 59 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-588/20: Uznesenie Všeobecného súdu z 21. mája 2021 – MP/Komisia

text:
               5.7.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 263/37

      Uznesenie Všeobecného súdu z 21. mája 2021 – MP/Komisia
      (Vec T-588/20) (1)

      (2021/C 263/49)
      Jazyk konania: francúzština
      Predseda prvej komory nariadil výmaz veci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 414, 30.11.2020.


title: Vec C-726/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španielsko) 1. októbra 2019 – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario/JN

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/29

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španielsko) 1. októbra 2019 – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario/JN
      (Vec C-726/19)
      (2019/C 432/33)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Superior de Justicia de Madrid

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľka: Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario

         Odporkyňa v odvolacom konaní: JN

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Možno považovať zavedenie zmluvy na dobu určitú, akou je zmluva o dočasnom obsadení voľného pracovného miesta, ktoré ponecháva na voľnej úvahe zamestnávateľa dĺžku jej trvania tým, že rozhodne, či obsadí alebo neobsadí voľné pracovné miesto, kedy tak urobí a ako dlho bude trvať výberové konanie, za zlučiteľné s potrebným účinkom smernice 1999/70 (1) a doložkami 1 a 5 [rámcovej dohody]?

                  2.

                  Má sa vychádzať z toho, že povinnosť zaviesť jedno alebo viacero opatrení na zabránenie zneužívania uzatvárania pracovných zmlúv na dobu určitú v prípade zmlúv o dočasnom obsadení voľného pracovného miesta, stanovená v doložke 5 [rámcovej dohody] smernice Rady 1999/70/ES, je prebratá do španielskeho práva, ak v súlade s judikatúrou nie je stanovená maximálna dĺžka trvania týchto pracovnoprávnych vzťahov na dobu určitú, nie sú uvedené objektívne dôvody odôvodňujúce ich obnovenie, ani nie je stanovený počet obnovení týchto pracovnoprávnych vzťahov?

                  3.

                  Ohrozuje neexistencia akéhokoľvek účinného opatrenia na zamedzenie a sankcionovanie zneužívania vo vzťahu k zamestnancom zamestnaným na základe zmlúv o dočasnom obsadení voľného pracovného miesta v španielskom práve, cieľ a potrebný účinok rámcovej dohody v zmysle judikatúry tým, že nie je obmedzená maximálna dĺžka trvania pracovnoprávnych vzťahov, ani sa z pracovných pomerov nestanú nikdy pracovné pomery na dobu neurčitú, alebo nestále pracovné pomery na dobu neurčitú napriek mnohým rokom, ktoré uplynuli, a ani zamestnanci pri ukončení pracovného pomeru nemajú nárok na odstupné bez toho, aby sa správnemu orgánu uložila povinnosť odôvodniť obnovenie dočasného pracovnoprávneho vzťahu, ak sa roky nezverejní voľné pracovné miesto v ponuke pracovných miest, alebo ak sa odďaľuje výberové konanie?

                  4.

                  Má sa považovať za zlučiteľný s cieľom smernice Rady 1999/70/ES taký pracovnoprávny vzťah na dobu určitú, ktorého trvanie je v zmysle judikatúry Súdneho dvora (EÚ), rozsudku veľkej komory z 5. júna 2018, C-677/16 (2), nezvyčajne dlhé a je v plnej miere ponechané na voľnej úvahe zamestnávateľa bez akéhokoľvek obmedzenia alebo odôvodnenia bez toho, aby zamestnanec mohol predvídať, kedy dôjde k ukončeniu pracovnoprávneho vzťahu, a či ho možno predĺžiť až do jeho odchodu do dôchodku, alebo sa má považovať takýto pracovnoprávny vzťah za nezákonný?

                  5.

                  Možno sa v súlade s rozsudkom Súdneho dvora (EÚ) (desiata komora) z 25. októbra 2018, C-331/17 (3), domnievať, že hospodárska kríza z roku 2008 môže teoreticky odôvodniť neexistenciu akéhokoľvek preventívneho opatrenia na zabránenie zneužívania opakovaného uzatvárania pracovnoprávnych vzťahov na dobu určitú v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody, ktoré by mohlo zabrániť alebo odradiť od predĺženia pracovnoprávneho vzťahu žalobkyne a Comunidad de Madrid od roku 2003 do roku 2008, kedy došlo k obnoveniu, a potom do roku 2016, čím sa tak dočasné obsadenie pracovného miesta predĺžilo o 13 rokov?

         (1)  Smernica Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, 1999, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368).

         (2)  Montero Mateos, EU:C:2018:393.

         (3)  Sciotto, EU:C:2018:859.


title: Vec C-324/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 24. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Spetsializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestné konanie proti Ivanovi Gavanozovovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Justičná spolupráca v trestných veciach – Smernica 2014/41/EÚ – Európsky vyšetrovací príkaz v trestných veciach – Článok 5 ods. 1 – Formulár v prílohe A – Oddiel J – Neexistencia opravných prostriedkov vo vydávajúcom členskom štáte)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/2

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 24. októbra 2019 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Spetsializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestné konanie proti Ivanovi Gavanozovovi
      (Vec C-324/17) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v trestných veciach - Smernica 2014/41/EÚ - Európsky vyšetrovací príkaz v trestných veciach - Článok 5 ods. 1 - Formulár v prílohe A - Oddiel J - Neexistencia opravných prostriedkov vo vydávajúcom členskom štáte)
      (2019/C 432/02)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      Ivan Gavanozov

         Výrok rozsudku

      Článok 5 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/41/EÚ z 3. apríla 2014 o európskom vyšetrovacom príkaze v trestných veciach v spojení s oddielom J formulára v prílohe A tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že justičný orgán členského štátu nemusí pri vydávaní európskeho vyšetrovacieho príkazu uviesť v tomto oddiele opis opravných prostriedkov, ktoré sú prípadne stanovené v jeho členskom štáte proti vydaniu takéhoto príkazu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 256, 7.8.2017.


title: Vec C-731/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španielsko) 4. októbra 2019 – KM/Subdelegación de Gobierno de Albacete

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/30

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španielsko) 4. októbra 2019 – KM/Subdelegación de Gobierno de Albacete
      (Vec C-731/19)
      (2019/C 432/34)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: KM

         Odporca: Subdelegación de Gobierno de Albacete

         Prejudiciálna otázka

      Je v súlade s judikatúrou Súdneho dvora Európskej únie týkajúcou sa obmedzenia priameho účinku smerníc taký výklad jeho rozsudku z 23. apríla 2015 (C-38/14, Zaizoune (1)), podľa ktorého správny orgán a španielske súdy môžu priamo uplatniť smernicu 2008/115/ES (2) v neprospech štátneho príslušníka tretej krajiny, s opomenutím a neuplatnením priaznivejších vnútroštátnych ustanovení v oblasti sankcií, so zhoršením jeho trestnej zodpovednosti a s možným nedodržaním zásady zákonnosti trestných činov a trestov; a nemalo by sa riešenie neprimeranosti španielskej právnej úpravy vo vzťahu k smernici uskutočniť týmto spôsobom, ale prostredníctvom právnej reformy alebo pomocou postupov stanovených v práve Únie s cieľom uložiť štátu povinnosť správne prebrať smernice?

         (1)  EU:C:2015:260.

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (Ú. v. EÚ L 348, 2008, s. 98).


title: Vec C-332/19 P: Odvolanie podané 23. apríla 2019: Hércules Club de Fútbol, S.A.D. proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 12. februára 2019 vo veci T-134/17, Hércules Club de Fútbol/Komisia

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/14

      Odvolanie podané 23. apríla 2019: Hércules Club de Fútbol, S.A.D. proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 12. februára 2019 vo veci T-134/17, Hércules Club de Fútbol/Komisia
      (Vec C-332/19 P)
      (2019/C 432/17)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Hércules Club de Fútbol, S.A.D. (v zastúpení: Y. Martínez Mata a S. Rating, abogados)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia
      Uznesením zo 6. novembra 2019 Súdny dvor (desiata komora) zamietol odvolanie a určil, že Hércules Club de Fútbol, S.A.D. znáša vlastné trovy konania.


title: Vec T-417/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. októbra 2019 – CdT/EUIPO („Žaloba o neplatnosť – Inštitucionálne právo – Povinnosť poveriť CdT prekladmi, ktoré sú potrebné pre fungovanie EUIPO – Vypovedanie dohody medzi CdT a EUIPO – Uverejnenie výzvy na predkladanie ponúk na prekladateľské služby – Námietka neprípustnosti – Nedostatok záujmu na konaní – Čiastočné zastavenie konania – Čiastočná neprípustnosť“)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/43

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. októbra 2019 – CdT/EUIPO
      (Vec T-417/18) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Inštitucionálne právo - Povinnosť poveriť CdT prekladmi, ktoré sú potrebné pre fungovanie EUIPO - Vypovedanie dohody medzi CdT a EUIPO - Uverejnenie výzvy na predkladanie ponúk na prekladateľské služby - Námietka neprípustnosti - Nedostatok záujmu na konaní - Čiastočné zastavenie konania - Čiastočná neprípustnosť“)
      (2019/C 432/49)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Prekladateľské stredisko pre orgány Európskej únie (v zastúpení: J. Rikkert a M. Garnier, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: N. Bambara a D. Hanf, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      V prvom rade návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie po prvé listu EUIPO z 26. apríla 2018, ktorým oznamuje svoj zámer nepredĺžiť po 31. decembri 2018 dohodu uzatvorenú v roku 2016 s CdT o prekladateľských službách potrebných pre fungovanie EUIPO, po druhé listu EUIPO z 26. apríla 2018, v ktorom EUIPO informuje CdT o svojom zámere prijať nevyhnutné predbežné opatrenia na zabezpečenie kontinuity prekladateľských služieb po 31. decembri 2018, najmä uverejnením výziev na predkladanie ponúk, a po tretie rozhodnutia EUIPO uverejniť v Úradnom vestníku Európskej únie výzvu na predkladanie ponúk na prekladateľské služby pod číslom 2018/S 114 – 258472, v druhom rade návrh požadujúci zákaz uložený EUIPO podpísať zmluvy podľa tejto výzvy na predkladanie ponúk a po tretie návrh na vyhlásenie protiprávnosti uverejnenia výzvy na predkladanie ponúk na prekladateľské služby zo strany agentúry alebo akejkoľvek inej inštitúcie alebo organizácie Európskej únie, ktorých zakladajúce nariadenie stanovuje, že prekladateľské služby poskytuje CdT

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Konanie o žalobných návrhoch o zrušení rozhodnutia o vypovedaní dohody uzatvorenej 13. decembra 2016 medzi Prekladateľským strediskom pre inštitúcie Európskej únie (CdT) a Úradom Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) sa zastavuje.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj polovicu trov konania, ktoré vznikli CdT, vrátane trov konania súvisiacich s konaním o nariadení predbežného opatrenia vo veci T-417/18 R.

         (1)  Ú. v. EÚ C 341, 24.9.2018.


title: Vec C-391/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 31. októbra 2019 – Európska komisia/Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Vlastné zdroje – Pridruženie zámorských krajín a území (ZKÚ) k Európskej únii – Rozhodnutie 91/482/EHS – Článok 101 ods. 2 – Prijatie výrobkov na dovoz do Únie pri oslobodení od cla, pričom tieto výrobky nepochádzajú zo ZKÚ, ale sú vo voľnom obehu v ZKÚ a sú opätovne vyvezené ako také do Únie – Vývozné osvedčenia EXP – Nezákonné vydávanie osvedčení orgánmi ZKÚ – Článok 4 ods. 3 ZEÚ – Zásada lojálnej spolupráce – Zodpovednosť členského štátu, ktorý má s dotknutým ZKÚ osobitné vzťahy – Povinnosť nahradiť stratu vlastných zdrojov Únie spôsobenú nezákonným vydávaním vývozných osvedčení EXP – Dovoz hliníka z Anguilly)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/3

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 31. októbra 2019 – Európska komisia/Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska
      (Vec C-391/17) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Vlastné zdroje - Pridruženie zámorských krajín a území (ZKÚ) k Európskej únii - Rozhodnutie 91/482/EHS - Článok 101 ods. 2 - Prijatie výrobkov na dovoz do Únie pri oslobodení od cla, pričom tieto výrobky nepochádzajú zo ZKÚ, ale sú vo voľnom obehu v ZKÚ a sú opätovne vyvezené ako také do Únie - Vývozné osvedčenia EXP - Nezákonné vydávanie osvedčení orgánmi ZKÚ - Článok 4 ods. 3 ZEÚ - Zásada lojálnej spolupráce - Zodpovednosť členského štátu, ktorý má s dotknutým ZKÚ osobitné vzťahy - Povinnosť nahradiť stratu vlastných zdrojov Únie spôsobenú nezákonným vydávaním vývozných osvedčení EXP - Dovoz hliníka z Anguilly)
      (2019/C 432/03)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Caeiros, J.-F. Brakeland, L. Flynn a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Žalované: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne J. Kraehling, G. Brown, R. Fadoju a S. Brandon, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci K. Beal, QC, a P. Luckhurst, barristers, neskôr S. Brandon a F. Shibli, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci K. Beal, QC, a P. Luckhurst, barristers)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovaného: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: M. Bulterman, P Huurnink a J. Langer, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska si tým, že nenahradilo stratu vlastných zdrojov vyplývajúcu z toho, že orgány Anguilly uskutočňovali z hľadiska rozhodnutia Rady 91/482/EHS z 25. júla 1991 o pridružení zámorských krajín a území k Európskemu hospodárskemu spoločenstvu nezákonné vydávanie osvedčení EXP, pokiaľ ide o dovozy hliníka z Anguilly počas rokov 1999 – 2000, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 3 ZEÚ.

                  2.

                  Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska je povinné nahradiť trovy konania.

                  3.

                  Holandské kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 318, 25.9.2017.


title: Vec C-451/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španielsko) 12. júna 2019 – Subdelegación del Gobierno en Toledo/XU

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španielsko) 12. júna 2019 – Subdelegación del Gobierno en Toledo/XU
      (Vec C-451/19)
      (2019/C 432/18)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Odporca: XU

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Môže požiadavka, aby španielsky občan, ktorý nevyužil svoje právo na voľný pohyb, spĺňal podmienky uvedené v článku 7 ods. 1 Real Decreto 240/2007, nevyhnutné pre priznanie práva na pobyt jeho maloletému synovi, ktorý nie je občanom Únie, a jeho manželke, ktorá nie je občanom Únie, podľa článku 7 ods. 2 tohto Real Decreto, v prípade nesplnenia týchto podmienok predstavovať porušenie článku 20 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (1), ak by v dôsledku odopretia tohto práva bol španielsky občan nútený úplne opustiť územie Únie?
                  Uvedené vyplýva zo skutočnosti, že článok 68 španielskeho Código Civil (Občiansky zákonník) stanovuje povinnosť manželov žiť spolu.

                  2.

                  Porušuje, odhliadnuc od uvedeného, v každom prípade článok 20 ZFEÚ za vyššie uvedených podmienok taká španielska prax, ktorá spočíva v automatickom uplatňovaní právnej úpravy uvedenej v článku 7 Real Decreto 240/2007, v zmysle ktorej sa neudelí povolenie na pobyt občanovi tretej krajiny, maloletému synovi, ktorý nie je občanom Únie, manželky, ktorá nie je občiankou Únie, občana Únie, ktorý nikdy nevyužil svoje právo na voľný pohyb (pričom títo manželia majú aj maloletého syna, ktorý je španielskym štátnym príslušníkom a tiež nikdy nevyužil svoje právo na voľný pohyb), a to z jediného dôvodu, že nesplnil požiadavky uvedené v tomto ustanovení, bez toho, aby sa konkrétne a individuálne preskúmalo, či existuje medzi týmto občanom Únie a štátnym príslušníkom tretej krajiny vzťah závislosti takej povahy, ktorý by z akéhokoľvek dôvodu a pri zohľadnení existujúcich okolností naznačoval, že v prípade odopretia práva na pobyt štátnemu príslušníkovi tretej krajiny nemôže byť občan Únie oddelený od rodinného príslušníka, ktorý je od neho závislý, a musel by opustiť územie Únie? A to tým skôr v prípade, ak španielsky občan a jeho manželka, ktorá nie je občiankou Únie, sú tiež rodičmi maloletého syna, ktorý je španielskym štátnym príslušníkom a ktorý by tiež mohol byť nútený opustiť územie Španielska spolu so svojimi rodičmi.
                  Uvedené otázky sa posudzujú s ohľadom na judikatúru Súdneho dvora Európskej únie, okrem iného rozsudok z 8. mája 2018, C-82/16, K. A. a i. proti Belgische Staat (2).

         (1)  Ú. v. EÚ C 326, 2012, s. 1.

         (2)  EU:C:2018:308.


title: Vec C-395/17: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 31. októbra 2019 – Európska komisia/Holandské kráľovstvo (Nesplnenie povinností štátom – Vlastné zdroje – Pridruženie zámorských krajín a území (ZKÚ) k Európskej únii – Rozhodnutie 91/482/EHS – Rozhodnutie 2001/822/ES – Dovoz výrobkov s pôvodom v ZKÚ do Únie bez dovozného cla – Sprievodné osvedčenie EUR.1 – Nezákonné vydávanie osvedčení orgánmi ZKÚ – Nevyberanie ciel členskými štátmi dovozu – Článok 4 ods. 3 ZEÚ – Zásada lojálnej spolupráce – Zodpovednosť členského štátu, ktorý má s dotknutými ZKÚ osobitné vzťahy – Povinnosť nahradiť stratu vlastných zdrojov Únie spôsobenú nezákonným vydávaním osvedčení EUR.1 – Dovoz sušeného mlieka a ryže z Curaçaa a krúp a krupice z Aruby)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/4

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 31. októbra 2019 – Európska komisia/Holandské kráľovstvo
      (Vec C-395/17) (1)

      (Nesplnenie povinností štátom - Vlastné zdroje - Pridruženie zámorských krajín a území (ZKÚ) k Európskej únii - Rozhodnutie 91/482/EHS - Rozhodnutie 2001/822/ES - Dovoz výrobkov s pôvodom v ZKÚ do Únie bez dovozného cla - Sprievodné osvedčenie EUR.1 - Nezákonné vydávanie osvedčení orgánmi ZKÚ - Nevyberanie ciel členskými štátmi dovozu - Článok 4 ods. 3 ZEÚ - Zásada lojálnej spolupráce - Zodpovednosť členského štátu, ktorý má s dotknutými ZKÚ osobitné vzťahy - Povinnosť nahradiť stratu vlastných zdrojov Únie spôsobenú nezákonným vydávaním osvedčení EUR.1 - Dovoz sušeného mlieka a ryže z Curaçaa a krúp a krupice z Aruby)
      (2019/C 432/04)
      Jazyk konania: holandčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: J.-F. Brakeland, A. Caeiros, L. Flynn a S. Noë, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Holandské kráľovstvo (v zastúpení: M. K. Bulterman, M. H. S. Gijzen, P. Huurnink a J. Langer, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Holandské kráľovstvo si tým, že nenahradilo stratu vlastných zdrojov vyplývajúcu z nezákonného vydania osvedčení EUR.1 orgánmi Curaçaa a Aruby s ohľadom na rozhodnutie Rady 91/482/EHS z 25. júla 1991 o pridružení zámorských krajín a území k Európskemu hospodárskemu spoločenstvu a neskôr rozhodnutie Rady 2001/822/ES z 27. novembra 2001 o pridružení zámorských krajín a území k Európskemu spoločenstvu, pokiaľ ide o dovoz sušeného mlieka a ryže z Curaçaa v období rokov 1997 až 2000 a dovoz krúp a krupice z Aruby v období rokov 2002 a 2003, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 3 ZEÚ.

                  2.

                  Holandské kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

                  3.

                  Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 347, 16.10.2017.


title: Vec T-432/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. októbra 2019 – Palo/Komisia („Verejná služba – Dočasní zamestnanci – Dôchodky – Systém dôchodkového zabezpečenia – Odchodné – Článok 12 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku – Zásada rovnosti zaobchádzania a zásada zákazu diskriminácie – Legitímna dôvera – Zásada riadnej správy vecí verejných – Povinnosť starostlivosti“)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/44

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. októbra 2019 – Palo/Komisia
      (Vec T-432/18) (1)

      („Verejná služba - Dočasní zamestnanci - Dôchodky - Systém dôchodkového zabezpečenia - Odchodné - Článok 12 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku - Zásada rovnosti zaobchádzania a zásada zákazu diskriminácie - Legitímna dôvera - Zásada riadnej správy vecí verejných - Povinnosť starostlivosti“)
      (2019/C 432/50)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Peeter Palo (Tallinn, Estónsko) (v zastúpení: L. Levi a A. Blot, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Mongin a D. Milanowska, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na jednej strane na zrušenie rozhodnutia Komisie z 5. októbra 2017 o tom, že sa žalobcovi nezaplatí odchodné podľa článku 12 ods. 2 prílohy VIII Služobného poriadku úradníkov Európskej únie v znení vyplývajúcom z nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 1023/2013 z 22. októbra 2013, ktorým sa mení Služobný poriadok úradníkov Európskej únie a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie (Ú. v. EÚ L 287, 2013, s. 15), a zrušenie rozhodnutia Komisie z 10. apríla 2018 o zamietnutí sťažnosti žalobcu podanej proti uvedenému rozhodnutiu a na druhej strane na náhradu majetkovej a nemajetkovej ujmy, ktorú žalobca údajne utrpel v nadväznosti na tieto rozhodnutia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Pán Peeter Palo je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 319, 10.9.2018.


title: Vec C-796/19: Žaloba podaná 29. októbra 2019 – Európska komisia/Rakúska republika

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/31

      Žaloba podaná 29. októbra 2019 – Európska komisia/Rakúska republika
      (Vec C-796/19)
      (2019/C 432/36)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: Walter Mölls, Cécile Vrignon, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Rakúska republika

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  určiť, že Rakúska republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 3 písm. a) smernice 2007/59/ES (1) tým, že za príslušný orgán na účely tejto smernice stanovila iný orgán než je bezpečnostný orgán uvedený v článku 16 smernice 2004/49/ES (2),

                  —

                  zaviazať Rakúsku republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Komisia uvádza, že článok 3 písm. a) smernice 2007/59 definuje príslušný orgán na účely tejto smernice ako „bezpečnostný orgán uvedený v článku 16 smernice 2004/49/ES“.
      Rakúsky zákonodarca však zvolil riešenie, ktoré je odlišné.
      Namiesto toho, aby určil orgán, ktorý je príslušný na účely smernice 2004/49 [Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie (Spolkový minister dopravy, inovácií a technológií)], stanovil pre časť úloh spadajúcich do pôsobnosti smernice 2007/59 Schieneninfrastruktur-Dientsleistungsgesellschaft mbH ako príslušný orgán. Podľa Komisie uvedené nie je v súlade s poslednou uvedenou smernicou.

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2007 o certifikácii rušňovodičov rušňov a vlakov v železničnom systéme v Spoločenstve (Ú. v. EÚ L 315, 2007, s. 51).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 29. apríla 2004 o bezpečnosti železníc spoločenstva a o zmene a doplnení smernice Rady 95/18/ES o udeľovaní licencií železničným podnikom a smernici 2001/14/ES o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry, vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry a bezpečnostnej certifikácii (Ú. v. EÚ L 164, 2004, s. 44).


title: Vec T-727/18 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 20. septembra 2019 – ZW/EIB („Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Verejná služba – Neprípustnosť“)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/55

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 20. septembra 2019 – ZW/EIB
      (Vec T-727/18 R)
      („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Verejná služba - Neprípustnosť“)
      (2019/C 432/65)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: ZW (v zastúpení: T. Petsas, advokát)

         Žalovaná: Európska investičná banka

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ na nariadenie predbežných opatrení spočívajúcich v prerušení alebo predĺžení určitých lehôt a nariadení predloženia dokumentov

         Výrok

                  1.

                  Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

                  2.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-434/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 15. októbra 2019 – Vans/EUIPO (ULTRARANGE) („Ochranná známka Európskej únie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie ULTRARANGE – Absolútny dôvod zamietnutia – neexistencia rozlišovacej spôsobilosti – Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/45

      Rozsudok Všeobecného súdu z 15. októbra 2019 – Vans/EUIPO (ULTRARANGE)
      (Vec T-434/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie ULTRARANGE - Absolútny dôvod zamietnutia - neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 432/51)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Vans, Inc. (Costa Mesa, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Hirsch a M. Metzner, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Markakis, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 25. apríla 2018 (vec R 2544/2017-2) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia ULTRARANGE ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Vans, Inc. je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 301, 27.8.2018.


title: Vec C-806/19 P: Odvolanie podané 31. októbra 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-105/17, HSBC Holdings plc a iní/Komisia

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/32

      Odvolanie podané 31. októbra 2019: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 24. septembra 2019 vo veci T-105/17, HSBC Holdings plc a iní/Komisia
      (Vec C-806/19 P)
      (2019/C 432/37)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: T. Christoforou, M. Farley a F. van Schaik, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnutý rozsudok (body 336 – 354 a výrok) v rozsahu, v ktorom zrušuje pokuty podľa článku 2 rozhodnutia (1),

                  —

                  zamietol druhú, tretiu a štvrtú časť šiesteho žalobného dôvodu žaloby HSBC na Všeobecnom súde, ktorý sa týkal pokút, a jej subsidiárny návrh týkajúci sa výkonu neobmedzenej právomoci,

            alebo subsidiárne:

                  —

                  vrátil vec, pokiaľ ide o druhú, tretiu a štvrtú časť šiesteho žalobného dôvodu žaloby HSBC na Všeobecnom súde a jej subsidárny návrh týkajúci sa výkonu neobmedzenej právomoci, Všeobecnému súdu na ďalšie konanie, a

                  —

                  uložil HSBC povinnosť znášať všetky trovy tohto konania a upravil rozhodnutie o trovách v napadnutom rozsudku tak, aby odrážal výsledok tohto odvolania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 345 – 353 rozsudku konštatoval, že Komisia porušila svoju povinnosť odôvodnenia podľa článku 296 ZFEÚ v súvislosti s koeficientom zníženia pri určovaní základnej výšky pokuty udelenej HSBC, a v dôsledku toho zrušil článok 2 písm. b) napadnutého rozhodnutia.
      Všeobecný súd uplatnil pri vyhodnocovaní primeranosti odôvodnenia napadnutého rozhodnutia v súvislosti s koeficientom zníženia nesprávny právny štandard. V súvislosti s rozhodnutiami ukladajúcimi podnikom pokuty za porušenie článku 101 ZFEÚ sa od Komisie nevyžaduje, aby uvádzala číselné hodnoty týkajúce sa metódy výpočtu pokút alebo aby uvádzala číselné hodnoty týkajúce sa každého z čiastkových krokov týkajúcich sa metódy výpočtu. Pri vyhodnotení podľa správneho právneho štandardu odôvodnenie napadnutého rozhodnutia spĺňa požiadavky podľa článku 296 ZFEÚ, keďže uvádza odôvodnenie Komisie s ohľadom na: (i) potrebu uplatniť koeficient zníženia, (ii) hodnotu, na akú bol koeficient zníženia stanovený, (iii) faktory, ktoré Komisia zohľadnila na určenie hodnoty koeficientu zníženia, (iv) prečo Komisia považovala za vhodné zohľadniť každý z týchto faktorov, a (v) indikáciu vplyvu, ktorý mal každý faktor na konečnú hodnotu koeficientu zníženia. Navyše, odôvodnenie v napadnutom rozhodnutí umožňovalo adresátom tohto rozhodnutia overiť si, že zásada rovnosti zaobchádzania bola dodržaná.

         (1)  Rozhodnutie Komisie zo 7. decembra 2016 týkajúce sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článku 53 Dohody o EHP (Vec AT.39914 – Úrokové deriváty denominované v eurách) [oznámené pod číslom C(2016) 8530].


title: Vec C-525/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španielsko) 9. júla 2019 – GF/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španielsko) 9. júla 2019 – GF/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Vec C-525/19)
      (2019/C 432/19)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca a odvolateľ: GF

         Žalovaný a odporca v odvolacom konaní: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Môže požiadavka, aby španielska štátna príslušníčka, ktorá nevyužila svoje právo na voľný pohyb, spĺňala podmienky uvedené v článku 7 ods. 1 RD 240/2007 nevyhnutné pre priznanie práva na pobyt jej manžela, ktorý nie je štátnym príslušníkom EÚ podľa článku 7 ods. 2 tohto RD, v prípade nesplnenia týchto podmienok predstavovať porušenie článku 20 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ak by v dôsledku odopretia tohto práva bola španielska občianka nútená úplne opustiť územie Únie. Uvedené vyplýva zo skutočnosti, že článok 68 španielskeho Código Civil (Občiansky zákonník) stanovuje povinnosť manželov žiť spolu.

                  2.

                  Porušuje, odhliadnuc od uvedeného, článok 20 ZFEÚ za vyššie uvedených podmienok, taká španielska prax, ktorá spočíva v automatickom uplatňovaní právnej úpravy uvedenej v článku 7 RD 240/2007, v zmysle ktorej sa neudelí povolenie na pobyt rodinnému príslušníkovi občana Únie, ktorý nikdy nevyužil svoje právo na voľný pohyb, a to z jediného dôvodu, že nesplnil požiadavky uvedené v tomto ustanovení, bez toho, aby sa konkrétne a individuálne preskúmalo, či existuje medzi týmto občanom Únie a štátnym príslušníkom tretej krajiny vzťah závislosti takej povahy, ktorý by z akéhokoľvek dôvodu a pri zohľadnení existujúcich okolností naznačoval, že v prípade odopretia práva na pobyt štátnemu príslušníkovi tretej krajiny nemôže byť občan Únie oddelený od rodinného príslušníka, od ktorého je závislý a musel by opustiť územie Únie. Uvedené otázky sa posudzujú s ohľadom na judikatúru Súdneho dvora Európskej únie, okrem iného rozsudok z 8. mája 2018, C-82/16, K.A. a i. proti Belgische Staat (1).

         (1)  Rozsudok z 8. mája 2018, K.A. a i. (Zlúčenie rodiny v Belgicku), C-82/16, EU:C:2018:308.


title: spojené veci C-663/17 P, C-665/17 P a C-669/17 P: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. novembra 2019 – Európska centrálna banka (ECB)/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (C-663/17 P), Európska komisia/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Európska centrálna banka (ECB) (C-665/17 P), Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA/Európska centrálna banka (ECB) (C-669/17 P) (Odvolanie – Prípustnosť – Zastúpenie účastníkov konania pred Súdnym dvorom – Plnomocenstvo vystavené advokátovi – Vypovedanie plnomocenstva likvidátorom žalujúcej spoločnosti – Pokračovanie konania riadiacim orgánom žalujúcej spoločnosti – Charta základných práv Európskej únie – Článok 47 – Právo na účinný prostriedok nápravy – Nariadenie (EÚ) č. 1024/2013 – Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami – Rozhodnutie o odňatí povolenia udeleného úverovej inštitúcii – Žaloba o neplatnosť na Všeobecnom súde Európskej únie – Prípustnosť – Priama dotknutosť akcionárov spoločnosti, ktorej bolo odňaté povolenie)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/5

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. novembra 2019 – Európska centrálna banka (ECB)/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (C-663/17 P), Európska komisia/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Európska centrálna banka (ECB) (C-665/17 P), Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA/Európska centrálna banka (ECB) (C-669/17 P)
      (spojené veci C-663/17 P, C-665/17 P a C-669/17 P) (1)

      (Odvolanie - Prípustnosť - Zastúpenie účastníkov konania pred Súdnym dvorom - Plnomocenstvo vystavené advokátovi - Vypovedanie plnomocenstva likvidátorom žalujúcej spoločnosti - Pokračovanie konania riadiacim orgánom žalujúcej spoločnosti - Charta základných práv Európskej únie - Článok 47 - Právo na účinný prostriedok nápravy - Nariadenie (EÚ) č. 1024/2013 - Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami - Rozhodnutie o odňatí povolenia udeleného úverovej inštitúcii - Žaloba o neplatnosť na Všeobecnom súde Európskej únie - Prípustnosť - Priama dotknutosť akcionárov spoločnosti, ktorej bolo odňaté povolenie)
      (2019/C 432/05)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Vec (C-663/17 P)

         Odvolateľka: Európska centrálna banka (v zastúpení: E. Koupepidou a C. Hernández Saseta, splnomocnené zástupkyne, za právnej pomoci B. Schneider, Rechtsanwalt, a M. Petite, avocat)

         Ďalší účastníci konania: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (v zastúpení: M. Kirchner, L. Feddern a O.H. Behrends, Rechtsanwälte)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje odvolateľku: Európska komisia (v zastúpení: A. Steiblytė, V. Di Bucci a K. -Ph. Wojcik, splnomocnení zástupcovia)

         Vec (C-665/17 P)

         Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: A. Steiblytė, V. Di Bucci a K.-Ph. Wojcik, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastníci konania: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (v zastúpení: M. Kirchner, L. Feddern a O.H. Behrends, Rechtsanwälte), Európska centrálna banka (v zastúpení: E. Koupepidou, C. Hernández Saseta, splnomocnené zástupkyne, za právnej pomoci B. Schneider, Rechtsanwalt, M. Petite, avocat)

         (Vec C-669/17 P)

         Odvolatelia: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (v zastúpení: M. Kirchner, L. Feddern a O.H. Behrends, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Európska centrálna banka (ECB) (v zastúpení: E. Koupepidou a C. Hernández Saseta, splnomocnené zástupkyne, za právnej pomoci B. Schneider, Rechtsanwalt, M. Petite, avocat)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje Európsku centrálnu banku: Európska komisia (v zastúpení: A. Steiblytė, V. Di Bucci a K. -Ph. Wojcik, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie vo veci C-669/17 P sa v rozsahu, v akom ho podali Ivan Fursin a Igors Buimisters, ako aj C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV a Rikam Holding SA, zamieta ako neprípustné.

                  2.

                  Uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie z 12. septembra 2017, Fursin a i./ECB (T-247/16, neuverejnené, EU:T:2017:623), sa zrušuje.

                  3.

                  Námietka neprípustnosti, ktorú podala Európska centrálna banka, sa zamieta v rozsahu, v akom sa týka žaloby, ktorú podala Trasta Komercbanka AS, o neplatnosť rozhodnutia ECB/SSM/2016 – 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 Európskej centrálnej banky z 3. marca 2016 o odňatí povolenia udeleného spoločnosti Trasta Komercbanka.

                  4.

                  Žaloba, ktorú podali Ivan Fursin a Igors Buimisters, ako aj C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV a Rikam Holding SA, o neplatnosť rozhodnutia Európskej centrálnej banky z 3. marca 2016 sa zamieta.

                  5.

                  Vec sa vracia na konanie pred Všeobecným súdom Európskej únie, aby rozhodol o žalobe, ktorú podala Trasta Komercbanka AS o neplatnosť rozhodnutia Európskej centrálnej banky z 3. marca 2016.

                  6.

                  Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin a Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, ako aj Rikam Holding SA znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej centrálnej banke a Európskej komisii v súvislosti s odvolaniami vo veciach C-663/17 P a C-665/17 P.

                  7.

                  Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania vo veci C-663/17 P.

                  8.

                  Ivan Fursin a Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, ako aj Rikam Holding SA znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej centrálnej banke v súvislosti s prvostupňovým konaním o žalobe podanej týmito akcionármi.

                  9.

                  O trovách konania vo veci C-669/17 P sa rozhodne neskôr.

         (1)  Ú. v. EÚ C 32, 29.1.2018.

         Ú. v. EÚ C 42, 5.2.2018.


title: Vec C-532/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španielsko) 11. júla 2019 – QP/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španielsko) 11. júla 2019 – QP/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Vec C-532/19)
      (2019/C 432/20)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca a odvolateľ: QP

         Žalovaný a odporca: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Môže požiadavka, aby španielska štátna príslušníčka, ktorá nevyužila svoje právo na voľný pohyb, spĺňala podmienky uvedené v článku 7 ods. 1 RD 240/2007 nevyhnutné pre priznanie práva na pobyt jej manžela, ktorý nie je štátnym príslušníkom EÚ podľa článku 7 ods. 2 tohto RD, v prípade nesplnenia týchto podmienok predstavovať porušenie článku 20 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ak by v dôsledku odopretia tohto práva bola španielska občianka nútená úplne opustiť územie Únie. Uvedené vyplýva zo skutočnosti, že článok 68 španielskeho Código Civil (Občiansky zákonník) stanovuje povinnosť manželov žiť spolu.

                  2.

                  Porušuje, odhliadnuc od uvedeného, článok 20 ZFEÚ za vyššie uvedených podmienok, taká španielska prax, ktorá spočíva v automatickom uplatňovaní právnej úpravy uvedenej v článku 7 RD 240/2007, v zmysle ktorej sa neudelí povolenie na pobyt rodinnému príslušníkovi občana Únie, ktorý nikdy nevyužil svoje právo na voľný pohyb, a to z jediného dôvodu, že nesplnil požiadavky uvedené v tomto ustanovení, bez toho, aby sa konkrétne a individuálne preskúmalo, či existuje medzi týmto občanom Únie a štátnym príslušníkom tretej krajiny vzťah závislosti takej povahy, ktorý by z akéhokoľvek dôvodu a pri zohľadnení existujúcich okolností naznačoval, že v prípade odopretia práva na pobyt štátnemu príslušníkovi tretej krajiny nemôže byť občan Únie oddelený od rodinného príslušníka, od ktorého je závislý a musel by opustiť územie Únie. Uvedené otázky sa posudzujú s ohľadom na judikatúru Súdneho dvora Európskej únie, okrem iného rozsudok z 8. mája 2018, C-82/16, K.A. a i. proti Belgische Staat (1).

         (1)  Rozsudok z 8. mája 2018, K.A. a i. (Zlúčenie rodiny v Belgicku), (C-82/16, EU:C:2018:308).


title: Vec T-454/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 10. októbra 2019 – Biasotto/EUIPO – Oofos (OO) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie OO – Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie OO – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/45

      Rozsudok Všeobecného súdu z 10. októbra 2019 – Biasotto/EUIPO – Oofos (OO)
      (Vec T-454/18) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie OO - Skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie OO - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2019/C 432/52)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Alessandro Biasotto (Treviso, Taliansko) (v zastúpení: F. Le Divelec Lemmi, R. Castiglioni a E. Cammareri, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: E. Markakis a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Oofos, Inc. (Reno, Nevada, Spojené štáty) (v zastúpení: J. Klink, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 15. mája 2018 (vec R 1281/2017-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Oofos a pánom A. Biasottom

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Pán Alessandro Biasotto je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 352, 1.10.2018.


title: Vec C-192/18: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. novembra 2019 – Európska komisia/Poľská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom – Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ – Právny štát – Účinná súdna ochrana v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie – Zásady neodvolateľnosti a nezávislosti sudcov – Zníženie veku odchodu do dôchodku pre sudcov poľských všeobecných súdov – Možnosť pokračovať vo výkone funkcie sudcu po dosiahnutí novo stanoveného veku na základe povolenia ministra spravodlivosti – Článok 157 ZFEÚ – Smernica 2006/54/ES – Článok 5 písm. a) a článok 9 ods. 1 písm. f) – Zákaz diskriminácie na základe pohlavia vo veciach odmeňovania, zamestnania a povolania – Zavedenie rozdielnych vekových hraníc odchodu do dôchodku pre ženy a mužov zastávajúcich funkciu sudcu poľských všeobecných súdov a sudcu Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko), ako aj poľských prokurátorov)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/6

      Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. novembra 2019 – Európska komisia/Poľská republika
      (Vec C-192/18) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ - Právny štát - Účinná súdna ochrana v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie - Zásady neodvolateľnosti a nezávislosti sudcov - Zníženie veku odchodu do dôchodku pre sudcov poľských všeobecných súdov - Možnosť pokračovať vo výkone funkcie sudcu po dosiahnutí novo stanoveného veku na základe povolenia ministra spravodlivosti - Článok 157 ZFEÚ - Smernica 2006/54/ES - Článok 5 písm. a) a článok 9 ods. 1 písm. f) - Zákaz diskriminácie na základe pohlavia vo veciach odmeňovania, zamestnania a povolania - Zavedenie rozdielnych vekových hraníc odchodu do dôchodku pre ženy a mužov zastávajúcich funkciu sudcu poľských všeobecných súdov a sudcu Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko), ako aj poľských prokurátorov)
      (2019/C 432/06)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Szmytkowska, K. Banks, C. Valero a H. Krämer, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, K. Majcher a S. Żyrek, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci W. Gontarski, advokát)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Poľská republika si tým, že na základe článku 13 bodov 1 až 3 ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych oraz niektórych innych ustaw (zákon, ktorým sa mení zákon o organizácii všeobecných súdov a niektoré ďalšie zákony) z 12. júla 2017 zaviedla rozdielne vekové hranice odchodu do dôchodku pre mužov a ženy, ktorí sú sudcami poľských všeobecných súdov, sudcami Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko) alebo poľskými prokurátormi, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 157 ZFEÚ, ako aj článku 5 písm. a) a článku 9 ods. 1 písm. f) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania.

                  2.

                  Poľská republika si tým, že na základe článku 1 bodu 26 písm. b) a c) zákona, ktorým sa mení zákon o organizácii všeobecných súdov a niektoré ďalšie zákony z 12. júla 2017, priznala ministrovi spravodlivosti (Poľsko) právo povoliť alebo nepovoliť pokračovanie vo výkone funkcie sudcu poľského všeobecného súdu nad rámec novo stanoveného veku odchodu uvedených sudcov do dôchodku, ako bol znížený článkom 13 bodom 1 toho istého zákona, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ.

                  3.

                  Poľská republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 182, 28.5.2018.


title: Vec T-48/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. novembra 2019 – ADDE/Parlament („Inštitucionálne právo – Európsky parlament – Rozhodnutie, ktorým sa niektoré výdavky politickej strany vyhlasujú za neoprávnené na účely grantu na rok 2015 – Rozhodnutie, ktorým sa priznal grant na rok 2017 a stanovilo sa predbežné financovanie vo výške 33 % maximálnej sumy grantu a povinnosť poskytnúť bankovú záruku – Povinnosť nestrannosti – Právo na obranu – Rozpočtové nariadenie – Pravidlá uplatňovania rozpočtového nariadenia – Nariadenie (ES) č. 2004/2003 – Proporcionalita – Rovnosť zaobchádzania“)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/34

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 7. novembra 2019 – ADDE/Parlament
      (Vec T-48/17) (1)

      („Inštitucionálne právo - Európsky parlament - Rozhodnutie, ktorým sa niektoré výdavky politickej strany vyhlasujú za neoprávnené na účely grantu na rok 2015 - Rozhodnutie, ktorým sa priznal grant na rok 2017 a stanovilo sa predbežné financovanie vo výške 33 % maximálnej sumy grantu a povinnosť poskytnúť bankovú záruku - Povinnosť nestrannosti - Právo na obranu - Rozpočtové nariadenie - Pravidlá uplatňovania rozpočtového nariadenia - Nariadenie (ES) č. 2004/2003 - Proporcionalita - Rovnosť zaobchádzania“)
      (2019/C 432/38)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (ADDE) (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: pôvodne L. Defalque a L. Ruessmann, neskôr M. Modrikanen a napokon Y. Rimokh, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: C. Burgos a S. Alves, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Parlamentu z 21. novembra 2016, ktorým sa určité výdavky vyhlasujú za neoprávnené na účely grantu na rozpočtový rok 2015, a na zrušenie rozhodnutia Parlamentu FINS-2017-13 z 12. decembra 2016 o poskytnutí grantu žalobkyni na rok 2017 v rozsahu, v akom sa týmto rozhodnutím obmedzuje predbežné financovanie na 33 % maximálnej sumy grantu s výhradou zloženia bankovej záruky

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Parlamentu z 21. novembra 2016, ktorým sa určité výdavky vyhlasujú za neoprávnené na účely grantu na rozpočtový rok 2015, sa zrušuje.

                  2.

                  Návrh na zrušenie rozhodnutia Parlamentu FINS-2017-13 z 12. decembra 2016 týkajúceho sa poskytnutia grantu žalobkyni na rozpočtový rok 2017 sa zamieta.

                  3.

                  Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL a Európsky parlament znášajú vlastné trovy konania vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 78, 13.3.2017.


title: Vec C-576/19 P: Odvolanie podané 29. júla 2019: Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 28. júna 2019 vo veci T-377/18, Intercept Pharma a Intercept Pharmaceuticals/EMA

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/17

      Odvolanie podané 29. júla 2019: Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 28. júna 2019 vo veci T-377/18, Intercept Pharma a Intercept Pharmaceuticals/EMA
      (Vec C-576/19 P)
      (2019/C 432/21)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľky: Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc. (v zastúpení: L. Tsang, J. Mulryne, E. Amos, solicitors, F. Campbell, barrister)

         Ďalší účastník konania: Európska agentúra pre lieky

         Návrhy odvolateliek

      Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 28. júna 2019,

                  —

                  zrušil rozhodnutie odporkyne, doručené odvolateľkám 15. mája 2018, o zverejnení pravidelnej správy o hodnotení výhod a rizík,

                  —

                  uložil odporkyni povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré odvolateľkám vznikli v súvislosti s predmetnou vecou, a to v rámci v prvoinštančného konania aj odvolania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojho odvolania uvádzajú odvolateľky dva odvolacie dôvody.

                  1.

                  Prvý odvolací dôvod, ktorý spočíva v tom, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia keď usúdil, že zarážka „ochrana súdneho konania“ článku 4 ods. 2 nariadenia 1049/2001 (1) je relevantná len v prípade, keď boli dokumenty pripravené v kontexte konkrétneho súdneho konania, alebo keď obsahujú právne stanovisko, ktoré sa týka takéhoto konania. Toto uložilo na znenie článku 4 ods. 2 neprípustné obmedzenie a limit, ktorý nie uvedený v nariadení.

                  2.

                  Druhý odvolací dôvod, ktorý spočíva v tom, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia keď usúdil, že zarážka „obchodné záujmy“ článku 4 ods. 2 nariadenia 1049/2001 sa uplatní len vtedy, keď sa o určitých prvkoch dokumentov určí, že ohrozujú obchodné záujmy dotknutej strany, a nemôže sa jednoducho uplatniť na základe toho, že zverejnenie dokumentu ako celku by poškodilo obchodné záujmy jeho autora. Tento názor zabránil Všeobecnému súdu v tom, aby rozoznal nesprávne právne posúdenie a nesprávne posúdenie, ktorého sa odporkyňa dopustila, keď v tomto prípade nezohľadnila kontext žiadosti o sprístupnenie.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. EŚ L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003).


title: Vec T-750/18: Uznesenie Všeobecného súdu z 25. októbra 2019 – Briois/Parlament („Inštitucionálne právo – Člen Európskeho parlamentu – Výsady a imunity – Rozhodnutie o odňatí poslaneckej imunity – Uplynutie funkčného obdobia poslanca – Zánik záujmu na konaní – Zastavenie konania“)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/56

      Uznesenie Všeobecného súdu z 25. októbra 2019 – Briois/Parlament
      (Vec T-750/18) (1)

      („Inštitucionálne právo - Člen Európskeho parlamentu - Výsady a imunity - Rozhodnutie o odňatí poslaneckej imunity - Uplynutie funkčného obdobia poslanca - Zánik záujmu na konaní - Zastavenie konania“)
      (2019/C 432/66)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Francúzsko) (v zastúpení: F. Wagner, avocat)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: S. Alonso de Léon a C. Burgos, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ o neplatnosť rozhodnutia Parlamentu P8_TA(2018)0401 z 24. októbra 2018 o odňatí poslaneckej imunity žalobcu

         Výrok

                  1.

                  Nie je už opodstatnené rozhodnúť o tejto žalobe.

                  2.

                  Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.3.2019.


title: Vec T-332/17: Rozsudok Všeobecného súdu z 24. októbra 2019 – E-Control/ACER („Energetika – Rozhodnutie odvolacej rady ACER – Určenie regiónov na účely výpočtu kapacít – Žaloba o neplatnosť – Záujem na konaní – Čiastočná neprípustnosť – Nariadenie (EÚ) 2015/1222 – Právomoc ACER“)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/35

      Rozsudok Všeobecného súdu z 24. októbra 2019 – E-Control/ACER
      (Vec T-332/17) (1)

      („Energetika - Rozhodnutie odvolacej rady ACER - Určenie regiónov na účely výpočtu kapacít - Žaloba o neplatnosť - Záujem na konaní - Čiastočná neprípustnosť - Nariadenie (EÚ) 2015/1222 - Právomoc ACER“)
      (2019/C 432/39)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Viedeň, Rakúsko) (v zastúpení: F. Schuhmacher, advokát)

         Žalovaná: Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (v zastúpení: P. Martinet a E. Tremmel, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyňu: Verbund AG (Viedeň) (v zastúpení: S. Polster, advokát)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, J. Vláčil a T. Müller, splnomocnení zástupcovia), Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia odvolacej rady ACER A-001-2017 (konsolidované znenie) zo 17. marca 2017, ktorým sa zamietajú odvolania proti rozhodnutiu ACER č. 6/2016 o určení regiónov na účely výpočtu kapacít

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie odvolacej rady Agentúry pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER) A-001-2017 (konsolidované znenie) zo 17. marca 2017, ktorým sa zamietajú odvolania proti rozhodnutiu ACER č. 6/2016 o určení regiónov na účely výpočtu kapacít, sa zrušuje v rozsahu, v akom sa ním zamieta odvolanie podané zo strany Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control).

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  ACER znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť jednu štvrtinu trov konania vynaložených E-Control.

                  4.

                  E-Control znáša tri štvrtiny svojich vlastných trov konania.

                  5.

                  Česká republika, Poľská republika a Verbund AG znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 249, 31.7.2017.


title: Vec T-145/19: Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. októbra 2019 – Jap Energéticas y Medioambientales/Komisia („Žaloba o neplatnosť – Dohoda o dotácii uzavretá v rámci finančného nástroja pre životné prostredie (LIFE +) – Výzva na úhradu – Akt prijatý v medziach čisto zmluvného rámca, ktorého je neoddeliteľnou súčasťou – Neexistencia zmeny kvalifikácie žaloby – Zjavná neprípustnosť“)

text:
               23.12.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 432/56

      Uznesenie Všeobecného súdu zo 17. októbra 2019 – Jap Energéticas y Medioambientales/Komisia
      (Vec T-145/19) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Dohoda o dotácii uzavretá v rámci finančného nástroja pre životné prostredie (LIFE +) - Výzva na úhradu - Akt prijatý v medziach čisto zmluvného rámca, ktorého je neoddeliteľnou súčasťou - Neexistencia zmeny kvalifikácie žaloby - Zjavná neprípustnosť“)
      (2019/C 432/67)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Valencia, Španielsko) (v zastúpení: G. Alabau Zabal, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Estrada de Solà a S. Izquierdo Pérez, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie výzvy na úhradu vystavenej Komisiou 14. januára 2019 na účely vrátenia sumy 82 750,96 eura vyplatenej žalobkyni v rámci finančnej podpory projektu prototypu produkcie vodíka za pomoci čistej vody, amoniaku a recyklovaného hliníka

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

                  2.

                  Spoločnosť Jap Energéticas y Medioambientales, SL, je povinná nahradiť trovy konania, vrátane trov konania o predbežnom opatrení.

         (1)  Ú. v. EÚ C 155, 6.5.2019.