title: Vec C-392/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 21. mája 2019 — VG Bild-Kunst/Stiftung Preußischer Kulturbesitz

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 21. mája 2019 — VG Bild-Kunst/Stiftung Preußischer Kulturbesitz
      (Vec C-392/19)
      (2019/C 270/23)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: VG Bild-Kunst

         Odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Stiftung Preußischer Kulturbesitz

         Prejudiciálna otázka

      Predstavuje vloženie diela, ktoré je so súhlasom nositeľa práva voľne dostupné na internetovej stránke, na internetovú stránku tretej osoby prostredníctvom framingu verejný prenos diela v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29/ES (1), ak sa pritom obchádzajú ochranné opatrenia proti framingu, ktoré prijal alebo ktorých prijatie inicioval nositeľ práv?

         (1)  Smernica 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti, Ú. v. ES L 167, 2001, s. 10.


title: Vec C-403/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Francúzsko) 24. mája 2019 — Société Générale SA/Ministre de l’Action et des Comptes publics

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Francúzsko) 24. mája 2019 — Société Générale SA/Ministre de l’Action et des Comptes publics
      (Vec C-403/19)
      (2019/C 270/25)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Société Générale SA

         Žalovaný: Ministre de l’Action et des Comptes publics

         Prejudiciálna otázka

      Ak z hľadiska článku 56 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, teraz článku 63 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, okolnosť, že uplatnenie pravidiel pripomenutých v bode 5 tohto rozhodnutia, s cieľom kompenzovať dvojité zdanenie dividend vyplatených spoločnosti podliehajúcej v členskom štáte, ktorého je rezidentom, zdaneniu príjmov právnických osôb, spoločnosťou rezidentom iného štátu, ktorá z dôvodu výkonu daňovej právomoci týmto iným štátom podlieha zrážkovej dani, môže spôsobovať znevýhodnenie operácií s cennými papiermi zahraničných spoločností uskutočňovaných spoločnosťami, ktoré podliehajú dani z príjmov právnických osôb v prvom štáte, znamená, že keď si tento prvý štát zvolil možnosť kompenzácie dvojitého zdanenia, zachádza tým za rámec vzdania sa daňových príjmov, ktoré by mal, keby predmetné dividendy zdanil daňou z príjmov právnických osôb?


title: Vec C-441/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Holandsko) 12. júna 2019 — TQ/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Holandsko) 12. júna 2019 — TQ/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Vec C-441/19)
      (2019/C 270/27)
      Jazyk konania: holandčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: TQ

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 10 smernice 2008/115/ES (1) (ďalej len ‚smernica o návrate‘) v spojení s článkami 4 a 24 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len ‚Charta‘), odôvodnenie 22 a článok 5 písm. a) smernice o návrate, ako aj článok 15 smernice 2011/95/EÚ (2) (ďalej len „smernica o oprávnení“) vykladať v tom zmysle, že členský štát sa predtým, než maloletému bez sprievodu uloží povinnosť návratu, musí ubezpečiť a preskúmať, či v krajine pôvodu v každom prípade v zásade existuje a je dostupná vhodná možnosť prijatia?

                  2.

                  Má sa článok 6 ods. 1 smernice o návrate v spojení s článkom 21 Charty vykladať v tom zmysle, že členský štát pri priznávaní legálneho pobytu na jeho území nie je oprávnený rozlišovať podľa veku, ak je isté, že maloletý bez sprievodu nemôže získať ani postavenie utečenca, ani doplnkovú ochranu?

                  3.

                  Má sa článok 6 ods. 4 smernice o návrate vykladať v tom zmysle, že povinnosť návratu treba pozastaviť, a teda priznať legálny pobyt, ak si maloletý bez sprievodu nesplní povinnosť návratu a členský štát neprijal a neprijme žiadne konkrétne opatrenia na účely vyhostenia? Má sa článok 8 ods. 1 smernice o návrate vykladať v tom zmysle, že treba vychádzať z porušenia zásady lojality a zásady vzájomnej lojality Spoločenstva, ak je voči maloletému bez sprievodu vydané rozhodnutie o návrate bez toho, aby sa následne pristúpilo k vyhosteniu dovtedy, kým maloletý bez sprievodu nedovŕši vek 18 rokov?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (Ú. v. EÚ L 348, 2008, s. 98).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 13. decembra 2011 o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany (Ú. v. EÚ L 337, 2011, s. 9).


title: Vec C-445/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 6. júna 2019 — Viasat Broadcasting UK Ltd/TV 2/Danmark A/S, Dánske kráľovstvo

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/24

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Østre Landsret (Dánsko) 6. júna 2019 — Viasat Broadcasting UK Ltd/TV 2/Danmark A/S, Dánske kráľovstvo
      (Vec C-445/19)
      (2019/C 270/28)
      Jazyk konania: dánčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Østre Landsret

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Viasat Broadcasting UK Ltd

         Žalovaní: Danmark A/S, Dánske kráľovstvo

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Vzťahuje sa povinnosť vnútroštátneho súdu nariadiť príjemcovi pomoci zaplatenie úrokov za obdobie nezákonnosti (pozri rozsudok vo veci CELF (1)) aj na situáciu, o akú ide v prejednávanej veci, v rámci ktorej nezákonná štátna pomoc predstavovala náhradu za službu vo verejnom záujme, ktorá bola následne vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ a v rámci ktorej bolo udelené schválenie na základe posúdenia celkovej finančnej situácie celého verejnoprávneho podniku vrátane jeho kapitalizácie?

                  2.

                  Vzťahuje sa povinnosť vnútroštátneho súdu nariadiť príjemcovi pomoci zaplatenie úrokov za obdobie nezákonnosti (pozri rozsudok vo veci CELF) aj na sumy, ktoré sú, za okolností, o aké ide v prejednávanej veci, prevádzané príjemcom pomoci na spriaznené podniky v zmysle povinnosti vyplývajúcej z verejného práva, ktoré sú však určené konečným rozhodnutím Komisie ako predstavujúce výhodu pre príjemcu pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ?

                  3.

                  Vzťahuje sa povinnosť vnútroštátneho súdu nariadiť príjemcovi pomoci zaplatenie úrokov za obdobie nezákonnosti (pozri rozsudok vo veci CELF) aj na štátnu pomoc, ktorú príjemca pomoci, za okolností, o aké ide v prejednávanej veci, získal od štátom kontrolovaného podniku, za predpokladu, že prostriedky tohto podniku sú z časti získané z predaja služieb príjemcu pomoci?

         (1)  Rozsudok z 12. februára 2008 (C-199/06, CELF a Ministre de la Culture et de la Communication, EU:C:2008:79).


title: Vec C-475/19 P: Odvolanie podané 20. júna 2019: Spolková republika Nemecko proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 10. apríla 2019 vo veci T-229/17, Spolková republika Nemecko/Európska komisia

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/25

      Odvolanie podané 20. júna 2019: Spolková republika Nemecko proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 10. apríla 2019 vo veci T-229/17, Spolková republika Nemecko/Európska komisia
      (Vec C-475/19 P)
      (2019/C 270/29)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: J. Möller, splnomocnený zástupca, M. Kottmann, M. Winkelmüller, F. van Schewick, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia a Fínska republika

         Návrhy odvolateľky

      Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

                  1.

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 10. apríla 2019 vo veci T-229/17, Spolková republika Nemecko/Európska komisia;

                  2.

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/133 z 25. januára 2017 o zachovaní odkazu na harmonizovanú normu EN 14342:2013 „Drevené podlahoviny: Vlastnosti, posudzovanie zhody a označovanie“ v Úradnom vestníku Európskej únie s obmedzením v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 (1);

                  3.

                  zrušil rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/145 z 25. januára 2017 o zachovaní odkazu na harmonizovanú normu EN 14904:2006 „Povrchy pre športové areály. Vnútorné povrchy pre viaceré druhy športov. Špecifikácia.“ v Úradnom vestníku Európskej únie s obmedzením v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 (2);

                  4.

                  zrušil oznámenia Komisie z 10. marca 2017, z 11. augusta 2017, z 15. decembra 2017 a z 9. marca 2018, v rámci vykonávania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 305/2011 z 9. marca 2011, ktorým sa ustanovujú harmonizované podmienky uvádzania stavebných výrobkov na trh a ktorým sa zrušuje smernica Rady 89/106/EHS (3), v rozsahu, v akom odkazujú na harmonizované normy EN 14342:2013 a EN 14904:2006;

                  5.

                  subsidiárne k bodom 2., 3 a 4, vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie;

                  6.

                  zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľka opiera svoje odvolanie o tri odvolacie dôvody:
      Po prvé, napadnutý rozsudok podľa nej porušuje článok 263 ods. 1 ZFEÚ, keďže Všeobecný súd zamietol návrhy Spolkovej republiky na zrušenie napadnutých oznámení ako neprípustné. Všeobecný súd nezohľadnil skutočnosť, že napadnuté oznámenia boli určené k tomu, aby vyvolali záväzné právne účinky, ktoré neboli totožné s právnymi účinkami napadnutých rozhodnutí.
      Po druhé, napadnutý rozsudok podľa odvolateľky porušuje článok 18 ods. 2 v spojení s článkom 17 ods. 5 nariadenia č. 305/2011. Všeobecný súd nezohľadnil to, že Komisia bola vzhľadom na tieto ustanovenia tak oprávnená ako aj povinná prijať opatrenie, o ktoré sa usilovala Spolková republika Nemecko.
      Po tretie, napadnutý rozsudok porušuje článok 18 ods. 2 v spojení s článkom 3 ods. 1 a ods. 2 ako aj článok 17 ods. 3 nariadenia č. 305/2011. Všeobecný súd nezohľadnil to, že Komisia bola vzhľadom na tieto ustanovenia povinná preskúmať, či sporné normy ohrozovali dodržovanie základných požiadaviek na stavebné práce.

         (1)  Ú. v. EÚ L 21, 2017, s. 113.

         (2)  Ú. v. EÚ L 22, 2017, s. 62.

         (3)  Ú. v. EÚ C 76, 2017, s. 32; Ú. v. EÚ C 267, 2017, s. 16; Ú. v. EÚ C 435, 2017, s. 41; Ú. v. EÚ C 92, 2018, s. 139.


title: Vec C-498/19 P: Odvolanie podané 27. júna 2019: Rumunsko proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z 30. apríla 2019 vo veci T-530/18, Rumunsko/Komisia

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/27

      Odvolanie podané 27. júna 2019: Rumunsko proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z 30. apríla 2019 vo veci T-530/18, Rumunsko/Komisia
      (Vec C-498/19 P)
      (2019/C 270/30)
      Jazyk konania: rumunčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Rumunsko (v zastúpení: C.-R. Canțăr, E. Gane, O.-C. Ichim, M. Chicu, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

                  —

                  vyhovieť odvolaniu, zrušiť v celom rozsahu uznesenie Všeobecného súdu vo veci T-530/18, opätovne posúdiť vec T-530/18 a vyhovieť žalobe a čiastočne zrušiť vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2018/873 z 13. júna 2018, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (1)

                              a)

                              pokiaľ ide o čiastkové opatrenie 1a v plnom rozsahu (vo výške 13 184 846,61 eura za roky 2015 a 2016);

                              b)

                              pokiaľ ide o čiastkové opatrenia 3a, 5a, 3b a 4b v plnom rozsahu (vo výške 45 532 000,96 eura za roky 2014, 2015 a 2016) a subsidiárne čiastočne zrušiť toto vykonávacie rozhodnutie za obdobie do 19. septembra 2015 (suma vo výške 21 315 857,50 eura);
                              alebo

                  —

                  vyhovieť odvolaniu, zrušiť v celom rozsahu uznesenie Všeobecného súdu vo veci T-530/18 a vrátiť vec T-530/18 Všeobecnému súdu na prejednanie, ktorý po opätovnom posúdení vyhovie žalobe o neplatnosť a čiastočne zruší vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2018/873 ako bolo uvedené vyššie.

                  —

                  uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

                  A.

                     Porušenie článkov 263 a 297 ZFEÚ, ako aj zásady právnej istoty

                              i.

                              Všeobecný súd nesprávne právne posúdil úplnosť a správnosť oznámenia a nesprávne kvalifikoval, že oznámenie vykonané Komisiou vyvoláva plynutie lehoty podľa článku 263 ZFEÚ. Tento postup Všeobecného súdu je v rozpore so zásadou právnej istoty.
                              Rumunsko sa domnieva, že každá vada vzťahujúca sa na podstatné znaky takého rozhodnutia ako je rozhodnutie 2018/873 je spôsobilá narušiť platnosť oznámenia a poukazuje na viaceré problémy v súvislosti so zásadou právnej istoty. Preto existencia takých vád, aké konštatoval Všeobecný súd stačí na to, aby oznámenie vykonané Komisiou nemohlo spôsobiť plynutie lehoty podľa článku 263 ZFEÚ.
                              Všeobecný súd kvalifikoval rozdiel medzi uverejnenou a oznámenou formou rozhodnutia 2018/873 za nepodstatný s odôvodnením, že táto skutočnosť nemôže sťažiť zrozumiteľnosť textu rozhodnutia, pretože slovo „sumă“ (suma) mohlo zodpovedať jedine druhu opravy „sumă estimată“ (odhadovaná suma). Keďže tento druh opravy neexistuje, Rumunsko sa domnieva, že právne odôvodnenie Všeobecného súdu je nesprávne, zjavne sa ním narúša zrozumiteľnosť textu rozhodnutia 2018/873 a jeho oznámenie nebolo platné.

                              ii.

                                 Všeobecný súd podal nesprávny výklad článku 263 ZFEÚ v spojení s článkom 297 ZFEÚ tým, že opomenul zohľadniť účinky uverejnenia rozhodnutia 2018/873 v Úradnom vestníku Európskej únie (Ú. v. EÚ) vzhľadom na riadne oznámenie a zásadu právnej istoty.

                              V súvislosti s článkom 263 šiestym odsekom ZFEÚ je na výkon práva na podanie žaloby relevantné riadne oznámenie obsahu napadnutého aktu Únie a nie okamih nadobudnutia jeho účinnosti alebo okamih, od ktorého vznikajú právne účinky.
                              Dvojmesačná lehota na podanie žaloby o neplatnosť proti takému aktu ako je rozhodnutie 2018/873, ktoré musí byť oznámené, ale ktoré v súlade s ustálenou dlhodobou praxou vydávajúceho orgánu sa zároveň uverejňuje v Ú. v. EÚ, musí začať plynúť od dňa uverejnenia, ku ktorej treba podľa článku 59 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu pripočítať 15 dní.
                              Toto riešenie sa núka o to viac vzhľadom na konkrétne okolnosti rozhodnutia 2018/873, ktoré bolo oznámené rumunským orgánom a uverejnené, z ktorých vyplývajú rozdiely v podstatných znakoch medzi oznámeným a uverejneným rozhodnutím.

                              iii.

                                 Všeobecný súd porušil zásadu právnej istoty, keďže považoval nezrovnalosť, na ktorú upozornilo Rumunsko, [týkajúcu sa druhu opravy „sumă estimată“ (odhadovaná suma) oproti „rată forfetară“ (paušálna)] za drobnú redakčnú chybu v oznámenom a uverejnenom texte, ku ktorej však nedošlo v rámci správneho konania a ktorú neobsahovala ani súhrnná správa, pričom nespôsobovala nejasnosť pokiaľ išlo o povahu opravy.

                              iv.

                                 Všeobecný súd porušil článok 263 ZFEÚ keď rozhodol, že rozdiely medzi oznámeným a uverejneným textom v Ú. v. EÚ, ktoré sa týkajú ustanovení nariadenia 2018/873 určeného ostatným členským štátom Únie vzhľadom na privilegované postavenie členského štátu ako žalobcu, sú irelevantné a neúčinné.

                  B.

                     Porušenie zásady kontradiktórnosti vzhľadom na článok 64 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu

                  Rumunsko sa domnieva, že Všeobecný súd porušil zásadu kontradiktórnosti, keď rozhodol neumožniť rumunským orgánom zaujať stanovisko k informáciám, ktoré poskytla Komisia ako odpoveď na otázku Všeobecného súdu a na základe ktorých sa žaloba zamietla ako neprípustná.

         (1)  Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/873 z 13. júna 2018, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 152, 2018, s. 29).


title: Vec T-488/18: Žaloba podaná 17. júna 2019 — XC/Komisia

text:
               12.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/29

      Žaloba podaná 17. júna 2019 — XC/Komisia
      (Vec T-488/18)
      (2019/C 270/31)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobca: XC (v zastúpení: C. Bottino, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil, na základe článku 270 ZFEÚ, akt, ktorý vylučuje žalobcu zo všeobecného výberového konania EPSO/AD/338/17,

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskej komisie K(2018) 3969 na základe článku 263 ods. 4 ZFEÚ,

                  —

                  zrušil rezervný zoznam všeobecného výberového konania EPSO/AD/356/18 na základe článku 270 ZFEÚ,

                  —

                  uložil povinnosť nahradiť škodu v rozsahu, v akom to Všeobecný súd považuje za spravodlivé a uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza:
      O návrhu na zrušenie aktu, na základe článku 270 ZFEÚ, ktorý vylučuje žalobcu z konkurzného konania EPSO/AD/338/17

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na údajnom porušení článkov 3 a 7 prílohy III služobného poriadku, ako je vyložený najmä v rozsudkoch vo veciach T-361/10, Pachitis/Komisia a T-587/16, HM/Komisia.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že podľa žalobcu postup prípravy skúšky e-tray predstavuje porušenie povinnosti zachovania dôvernosti práce výberovej komisie stanovenej v článku 6 prílohy III služobného poriadku.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na skutočnosti, že priebeh skúšky e-tray podľa postupov stanovených EPSO predstavuje pre žalobcu nepriamu diskrimináciu v oblasti prístupu a porušenie povinnosti poskytnúť primerané prispôsobenie.
                  O návrhu na zrušenie rozhodnutia Európskej komisie K(2018) 3969 na základe článku 263 ods. 4 ZFEÚ

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásad stanovených v rozsudkoch, ktorými sa rozhodlo o veciach T-516/14, Alexandrou/Komisia a C-491/15 P, Typke/Komisia.
                  O návrhu na zrušenie rezervného zoznamu všeobecného výberového konania EPSO/AD/356/18 na základe článku 270 ZFEÚ

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci EPSO, keďže nezaslala výberovej komisii jeho žiadosť o preskúmanie v zmysle bodu 4.2.2 všeobecných podmienok výberového konania, alebo, že ju nahradil pri rozhodovaní a/alebo odôvodení.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod založený na porušení ustanovení služobného poriadku a smernice vo veci diskriminácie na základe zdravotného postihnutia.


title: Vec C-474/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen (Švédsko) 18. júna 2019 — Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening

text:
               26.8.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 288/34

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen (Švédsko) 18. júna 2019 — Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening
      (Vec C-474/19)
      (2019/C 288/41)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening

         Žalované: Länsstyrelsen i Västra Götalands län, U.T.B.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (1) vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej praxi, na základe ktorej sa zákaz vzťahuje len na tie druhy, ktoré sú uvedené v prílohe 1 k smernici 2009/147 alebo sú na určitej úrovni ohrozené, alebo trpia dlhodobým poklesom populácie?

                  2.

                  Majú sa pojmy „úmyselné usmrcovanie/rušenie/ničenie“ uvedené v článku 5 písm. a) až d) smernice 2009/147 a v článku 12 písm. a) až c) smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (2) vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej praxi, na základe ktorej by v prípade, že by sa opatrenia zjavne líšili od usmrcovania alebo rušenia druhov (napr. opatrenia v oblasti lesného hospodárstva alebo územného rozvoja), muselo existovať riziko nepriaznivého vplyvu opatrení na stav ochrany druhu, aby sa mohol uplatniť zákaz?
                  Na prvú a druhú otázku treba okrem iného nahliadať z hľadiska:

                              a.

                              skutočnosti, že článok 5 smernice 2009/147 sa týka ochrany všetkých druhov vtákov uvedených v článku 1 ods. 1; spôsobu, akým je v článku 1 písm. m) smernice 92/43 vymedzený pojem „vzorky“;

                              b.

                              skutočnosti, že otázka stavu ochrany druhov sa považuje za dôležitú najmä v súvislosti s výnimkou upravenou v článku 16 smernice 92/43 (výnimka si vyžaduje, že nesmie existovať uspokojivá alternatíva a výnimka nesmie spôsobovať zhoršenie stavu ochrany populácie príslušného druhu na území jeho prirodzeného výskytu) alebo v článku 9 smernice 2009/147 (výnimka nesmie byť nezlučiteľná s touto smernicou, ktorá v článku 2 stanovuje, že členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zachovanie populácie druhov uvedených v článku 1 na úrovni, ktorá zodpovedá najmä ekologickým, vedeckým a kultúrnym požiadavkám).

                  3.

                  Pokiaľ sa má na ktorúkoľvek časť druhej otázky odpovedať v tom zmysle, že aby sa mohol uplatniť zákaz, treba zhodnotiť ujmu na inej než individuálnej úrovni, má sa toto hodnotenie uskutočniť v niektorej z týchto mierok alebo na niektorej z týchto úrovní:

                              a.

                              určitá zemepisne obmedzená časť populácie vymedzená v písm. a), napríklad v rámci hraníc regiónu, členského štátu alebo Európskej únie;

                              b.

                              dotknutá miestna populácia (biologicky izolovaná od ďalších populácií daného druhu);

                              c.

                              dotknutá metapopulácia;

                              d.

                              celá populácia druhu v rámci príslušného biogeografického regionálneho úseku výskytu druhu?

                  4.

                  Má sa výraz „poškodzovanie alebo ničenie“ miest na párenie živočíchov uvedený v článku 12 písm. d) smernice 92/43 vykladať v tom zmysle, že vylučuje vnútroštátnu prax, v dôsledku ktorej sa napriek preventívnym opatreniam stratí trvalá ekologická funkčnosť (CEF) biotopu dotknutého druhu, či už priamym alebo nepriamym, individuálnym alebo kumulatívnym poškodzovaním, ničením alebo rušením, takže zákaz sa uplatní len v prípade, že je pravdepodobné zhoršenie stavu ochrany dotknutého druhu na jednej z úrovní uvedených v tretej otázke?

                  5.

                  Ak je odpoveď na štvrtú otázku záporná, t. j. ak sa na účely uplatnenia zákazu vyhodnocuje ujma na inej úrovni, než je tá, v dôsledku ktorej sa biotop v danej oblasti posudzuje na účely uplatnenia zákazu, má sa potom toto hodnotenie uskutočniť v niektorej z týchto mierok alebo na niektorej z týchto úrovní:

                              a.

                              určitá zemepisne obmedzená časť populácie vymedzená v písm. a), napríklad v rámci hraníc regiónu, členského štátu alebo Európskej únie;

                              b.

                              dotknutá miestna populácia (biologicky izolovaná od ďalších populácií daného druhu);

                              c.

                              dotknutá metapopulácia;

                              d.

                              celá populácia druhu v rámci príslušného biogeografického regionálneho úseku výskytu druhu?
                              Otázky 2 a 4 položené zo strany Mark- och miljödomstolen (Súd pre pozemkové veci a záležitosti životného prostredia, Švédsko) zahŕňajú otázku, či sa prísna ochrana upravená v smerniciach prestane uplatňovať na druhy, pri ktorých bol dosiahnutý cieľ smerníc (priaznivý stav ochrany).

         (1)  Ú. v. EÚ L 20, 2010, s. 7

         (2)  Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102


title: Vec C-651/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Općinski građanski sud u Zagrebu — Stalna služba u Sesvetama (Chorvátsko) 30. júla 2018 a 15. januára 2019 — QB, RA/Jadransko osiguranje d.d

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/2

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Općinski građanski sud u Zagrebu — Stalna služba u Sesvetama (Chorvátsko) 30. júla 2018 a 15. januára 2019 — QB, RA/Jadransko osiguranje d.d
      (Vec C-651/18)
      (2019/C 295/02)
      Jazyk konania: chorvátština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Općinski građanski sud u Zagrebu — Stalna služba u Sesvetama

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: QB, RA

         Žalovaná: Jadransko osiguranje d.d

         Súdny dvor (deviata komora) rozhodol uznesením z 11. júla 2019, že návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Općinski građanski sud u Zagrebu (Okresný súd v občianskoprávnych veciach v Záhrebe) rozhodnutiami z 30. júla 2018 a 15. januára 2019, je zjavne neprípustný.


title: Vec C-800/18 P: Odvolanie podané 19. decembra 2018: Haskovo Chamber of Commerce and Industry proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 25. októbra 2018 vo veci T-122/17, Devin/EUIPO — Haskovo

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/2

      Odvolanie podané 19. decembra 2018: Haskovo Chamber of Commerce and Industry proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 25. októbra 2018 vo veci T-122/17, Devin/EUIPO — Haskovo
      (Vec C-800/18 P)
      (2019/C 295/03)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Haskovo Chamber of Commerce and Industry (v zastúpení: I. Pakidanska a D. Dimitrova, advokati)

         Ďalší účastníci konania: Devin AD, Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Uznesením z 11. júla 2019 Súdny dvor (deviata komora) rozhodol, že odvolanie je sčasti neprípustné a sčasti nedôvodné a Haskovo Chamber of Commerce and Industry je povinná znášať svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-170/19 P: Odvolanie podané 25. februára 2019: CheapFlights International Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 11. decembra 2018 vo veci T-565/17, CheapFlights International/EUIPO — Momondo Group

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/3

      Odvolanie podané 25. februára 2019: CheapFlights International Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá komora) z 11. decembra 2018 vo veci T-565/17, CheapFlights International/EUIPO — Momondo Group
      (Vec C-170/19 P)
      (2019/C 295/04)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: CheapFlights International Ltd (v zastúpení: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, Rechtsanwälte)

         Ďalší účastník konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo
      Uznesením z 10. júla 2019 Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol, že odvolanie je zjavne nedôvodné.


title: Vec C-196/19 P: Odvolanie podané 27. februára 2019: UC proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) zo 14. decembra 2018 vo veci T-572/17, UC/Parlament

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/3

      Odvolanie podané 27. februára 2019: UC proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) zo 14. decembra 2018 vo veci T-572/17, UC/Parlament
      (Vec C-196/19 P)
      (2019/C 295/05)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Odvolateľ:UC (v zastúpení: A. Tymen, avocate)

         Ďalší účastník konania: Európsky parlament
      Uznesením z 23. júla 2019 Súdny dvor (ôsma komora) zamietol odvolanie.


title: Vec C-300/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Španielsko) 12. apríla 2019 — UQ/Marclean Technologies, S.L.U.

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/4

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Španielsko) 12. apríla 2019 — UQ/Marclean Technologies, S.L.U.
      (Vec C-300/19)
      (2019/C 295/06)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: UQ

         Žalovaná: Marclean Technologies, S.L.U.

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 1 ods. 1 písm. a) body i) a ii) smernice Rady 98/59/ES [z 20. júla 1998] o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa hromadného prepúšťania (1) vykladať v tom zmysle, že referenčné obdobie 30 alebo 90 dní stanovené na preukázanie existencie hromadného prepúšťania sa má vždy počítať do dňa, kedy došlo k individuálnemu prepusteniu, ktoré je predmetom sporu?

                  2.

                  Možno článok 1 ods. 1 písm. a) body i) a ii) smernice Rady 98/59/ES o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa hromadného prepúšťania vykladať v tom zmysle, že referenčné obdobie 30 alebo 90 dní stanovené na preukázanie existencie hromadného prepúšťania možno počítať odo dňa, kedy došlo k individuálnemu prepusteniu, ktoré je predmetom sporu, bez potreby vyhlásenia následných ukončení pracovných pomerov za obchádzanie zákona?

                  3.

                  Pripúšťajú referenčné obdobia uvedené v článku 1 ods. 1 písm. a) bodoch i) a ii) smernice Rady 98/59/ES o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa hromadného prepúšťania taký výklad, ktorý umožňuje zohľadniť prepustenia alebo ukončenia, ku ktorým došlo počas 30 alebo 90 dní, pričom k individuálnemu prepusteniu, ktoré je predmetom sporu, došlo v rámci uvedených období?

         (1)  Ú. v. EÚ, L 255, s. 16; Mim. vyd. 05/003, s. 327.


title: Vec C-359/19 P: Odvolanie podané 5. mája 2019: Meblo Trade d.o.o. proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 5. marca 2019 vo veci T-263/18, Meblo Trade/EUIPO — Meblo Int

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/4

      Odvolanie podané 5. mája 2019: Meblo Trade d.o.o. proti rozsudku Všeobecného súdu (tretia komora) z 5. marca 2019 vo veci T-263/18, Meblo Trade/EUIPO — Meblo Int
      (Vec C-359/19 P)
      (2019/C 295/07)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľka: Meblo Trade d.o.o. (v zastúpení: A. Ivanova, адвокат)

         Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Meblo Int, proizvodnja izdelkov za spanje d.o.o.
      Uznesením z 10. júla 2019 Súdny dvor (komora rozhodujúca o prípustnosti odvolaní) rozhodol, že odvolanie je neprípustné a Meblo Trade d.o.o. je povinná znášať svoje vlastné trovy konania.


title: Vec C-393/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Apelativen sad — Plovdiv (Bulharsko) 21. mája 2019 — trestné konanie proti OM

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/5

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Apelativen sad — Plovdiv (Bulharsko) 21. mája 2019 — trestné konanie proti OM
      (Vec C-393/19)
      (2019/C 295/08)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Apelativen sad — Plovdiv

         Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

      OM

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 17 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že z dôvodu narušenia spravodlivej rovnováhy medzi všeobecným záujmom a požiadavkou ochrany vlastníckeho práva je neprípustná vnútroštátna právna úprava, akou je právna úprava Bulharskej republiky podľa článku 242 ods. 8 Nakazatelen kodeks (trestný zákonník, ďalej len „NK“), podľa ktorej prepravný prostriedok použitý na spáchanie závažnej formy pašovania a patriaci tretej osobe, ktorá nevedela a ani nemusela alebo nemohla vedieť o spáchaní trestného činu jej zamestnancom, sa má skonfiškovať v prospech štátu?

                  2.

                  Má sa článok 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že je neprípustná vnútroštátna právna úprava, akou je právna úprava podľa článku 242 ods. 8 NK, podľa ktorej prepravný prostriedok patriaci tretej osobe, ktorá nie je osobou, ktorá trestný čin spáchala, môže byť skonfiškovaný bez toho, aby bol zabezpečený priamy prístup vlastníka k spravodlivosti na predloženie svojho stanoviska?


title: Vec C-414/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Erding (Nemecko) 28. mája 2019 — E. M., M. S./Eurowings GmbH

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgericht Erding (Nemecko) 28. mája 2019 — E. M., M. S./Eurowings GmbH
      (Vec C-414/19)
      (2019/C 295/09)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Amtsgericht Erding

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: E. M., M. S.

         Žalovaná: Eurowings GmbH

         Prejudiciálna otázka

      Zohľadnia sa v prípade leteckého spojenia pozostávajúceho z viacerých častí pri stanovovaní vzdialenosti podľa článku 7 ods. 1 nariadenia (ES) 261/2004 (1) aj tranzitné lety, ktoré neboli dotknuté poruchou týkajúcou sa prípojného letu?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec C-480/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) 24. júna 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/6

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein hallinto-oikeus (Fínsko) 24. júna 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
      (Vec C-480/19)
      (2019/C 295/10)
      Jazyk konania: fínčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ opravného prostriedku: E

         Ďalší účastník konania: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa články 63 a 65 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnemu výkladu, v dôsledku ktorého sa príjmy, ktoré fyzická osoba s bydliskom vo Fínsku poberá od podniku kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov so sídlom v inom členskom štáte založeného ako investičná spoločnosť v zmysle smernice o investičných fondoch 2009/65/ES (1) (fond PKIPCP vo forme investičnej spoločnosti), pri zdaňovaní daňou z príjmu nepovažujú za rovnocenné s príjmami, ktoré sú poberané od fínskeho investičného fondu založeného v zmluvnej forme v zmysle tej istej smernice (fond PKIPCP vo forme zmluvy), pretože právna forma PKIPCP nachádzajúceho sa v inom členskom štáte nezodpovedá právnej štruktúre vnútroštátneho investičného fondu?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) (Ú. v. EÚ L 302, 2009, s. 32).


title: Vec C-484/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) 25. júna 2019 — Lexel

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/7

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) 25. júna 2019 — Lexel
      (Vec C-484/19)
      (2019/C 295/11)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Lexel AB

         Žalovaný: Skatteverket

         Prejudiciálna otázka

      Je zlučiteľné s článkom 49 ZFEÚ odmietnuť švédskej spoločnosti odpočet úrokov zaplatených spoločnosti, ktorá patrí do tej istej skupiny pridružených podnikov a ktorá je rezidentom v inom členskom štáte z dôvodu, že za hlavný dôvod vzniku dlhu sa považuje to, že skupina pridružených podnikov má získať značnú daňovú výhodu, pričom takáto daňová výhoda by neexistovala, ak by obe spoločnosti boli švédske, keďže by sa na obe spoločnosti potom vzťahovali ustanovenia o prevodoch v rámci skupiny?


title: Vec C-486/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 25. júna 2019 — Syyttäjä a Tulli

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 25. júna 2019 — Syyttäjä a Tulli
      (Vec C-486/19)
      (2019/C 295/12)
      Jazyk konania: fínčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Korkein oikeus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolatelia: A, B

         Odporcovia v odvolacom konaní: Syyttäjä a Tulli

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa právo Únie vykladať v tom zmysle, že bráni odsúdeniu fyzickej osoby konajúcej v mene obchodnej spoločnosti, platiteľa dane, ktorá si nesplnila povinnosti vyplývajúce zo spotrebnej dane zo zmrzlinových výrobkov, na trestnoprávnu sankciu za nesplnenie týchto povinností v prípade, že by sa oslobodenie iných podnikov, ktoré vykonávajú činnosť týkajúcu sa podobných výrobkov, od tejto dane považovalo za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ?

                  2.

                  Ak bude odpoveď na prvú otázku kladná: Spĺňal vnútroštátny daňový systém spotrebnej dane zo zmrzlinových výrobkov, ako je ten, ktorý platil v období spáchania trestného činu, podmienku selektivity ako súčasť pojmu „štátna pomoc“ v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ?


title: Vec C-500/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 1. júla 2019 — Puls 4 TV GmbH & Co. KG/YouTube LLC und Google Austria GmbH

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/8

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 1. júla 2019 — Puls 4 TV GmbH & Co. KG/YouTube LLC und Google Austria GmbH
      (Vec C-500/19)
      (2019/C 295/13)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Puls 4 TV GmbH & Co. KG

         Odporkyne v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: YouTube LLC, Google Austria GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 14 ods. 1 smernice 2000/31/ES (1) vykladať v tom zmysle, že prevádzkovateľ online videoplatformy ako poskytovateľ hostingu preberá aktívnu úlohu, ktorá vedie k zániku obmedzenia zodpovednosti, tým, že popri poskytovaní úložného priestoru pre cudzí obsah vykonáva alebo ponúka používateľovi nasledujúce vedľajšie činnosti:

                              —

                              navrhovanie videí podľa tematických oblastí,

                              —

                              uľahčovanie vyhľadávania pre návštevníkov podľa údajov o názve alebo obsahu prostredníctvom elektronického obsahového registra, pričom používateľ môže zadať údaje o názve alebo obsahu,

                              —

                              poskytovanie online pokynov týkajúcich sa používania služby (ďalej len „pomoc“),

                              —

                              so súhlasom používateľa prepojenie videí nahraných používateľom s reklamou (pričom však nejde o vlastnú reklamu prevádzkovateľa platformy) podľa výberu cieľovej skupiny používateľom?

                  2.

                  Je vnútroštátny právny stav, podľa ktorého má poskytovateľ hostingu (sprostredkovateľ), ktorý zohráva aktívnu úlohu ako pomocník pri porušovaní práv, ktorého sa dopúšťajú jeho používatelia, povinnosť zdržať sa konania len za predpokladu, že pomocník vedome podporoval porušovanie práv zo strany používateľa, v súlade s článkom 11 prvou vetou smernice 2004/48/ES (2), alebo sa má toto ustanovenie vykladať v tom zmysle, že členské štáty nesmú podmieniť nároky vlastníkov práv na zdržanie sa konania voči pomocníkom vedomým podporovaním porušovania práv zo strany používateľa?

                  3.

                  Majú sa pravidlá uvedené v článku 12 až 14 smernice 2000/31/ES, ktoré sa týkajú zodpovednosti sprostredkovateľov, posudzovať ako horizontálne obmedzenia zodpovednosti, ktoré sa uplatnia na každého sprostredkovateľa, ktorý zohráva neutrálnu úlohu, aj vtedy, keď sa jeho činnosť z hľadiska autorského práva má považovať za verejný prenos, ktorý sprostredkovateľ vykonal sám?

                  4.

                  Má sa článok 14 ods. 3 (ako aj článok 12 ods. 3 a článok 13 ods. 2) smernice 2000/31/ES, článok 8 ods. 3 smernice 2001/29/ES (3) a článok 11 tretia veta smernice 2004/48/ES vykladať v tom zmysle že na poskytovateľa hostingu (sprostredkovateľa), ktorý zohráva neutrálnu úlohu, sa uplatní obmedzenie zodpovednosti podľa článku 14 ods. 1 smernice 2000/31/ES aj v prípade nároku na zdržanie sa konania, ktorý bol voči nemu uplatnený, a preto je súdny príkaz na zdržanie sa konania voči takému sprostredkovateľovi tiež prípustný len vtedy, keď skutočne vie o nezákonnej činnosti alebo informácii, alebo je taký súdny príkaz na zdržanie sa konania prípustný už vtedy, keď poskytovateľ hostingu po konkrétnej výzve bezodkladne neodstráni alebo nezablokuje obsah, v prípade ktorého sa namieta, že porušuje práva, a v súdnom konaní sa toto porušovanie práv potvrdí?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica o elektronickom obchode) (Ú. v. ES L 178, 2000, s. 1; Mim. vyd. 13/025, s. 399).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva (Ú. v. EÚ L 157, 2004, s. 45; Mim. vyd. 17/002, s. 32).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230).


title: Vec C-514/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý Conseil d’État (Francúzsko) 8. júla 2019 — Union des industries de la protection des plantes/Premier ministre, Ministre de la transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail

text:
               2.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 295/10

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý Conseil d’État (Francúzsko) 8. júla 2019 — Union des industries de la protection des plantes/Premier ministre, Ministre de la transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail
      (Vec C-514/19)
      (2019/C 295/14)
      Jazyk konania: francúzština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Conseil d’État

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Union des industries de la protection des plantes

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de la transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail

         Vedľajší účastníci konania: Association Générations futures, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Syndicat national de l’apiculture

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Ak bolo vnútroštátne opatrenie na obmedzenie používania účinných látok formálne oznámené Komisii podľa článku 5 smernice 2015/1535/EÚ z 9. septembra 2015 (1), avšak s uvedením dôkazov, na základe ktorých sa členský štát domnieva, že látka pravdepodobne predstavuje vážne riziko pre zdravie ľudí alebo zvierat alebo pre životné prostredie a že toto riziko je pri súčasnej podobe právnej úpravy možné uspokojivo odstrániť len opatreniami, ktoré prijme členský štát, pričom uvedenie dôkazov je dostatočne jasné na to, aby sa Komisia nemohla zmýliť, pokiaľ ako základ tohto oznámenia určí nariadenie č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 (2), má Európska komisia v takom prípade pristupovať k danému oznámeniu tak, že bolo predložené v súlade s postupom podľa článkov 69 a 71 tohto nariadenia a prípadne uskutočniť dodatočné dokazovanie alebo prijať opatrenia, ktoré budú zodpovedať požiadavkám uvedenej právnej úpravy, ako aj obavám vyjadreným týmto členským štátom?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na túto otázku, majú sa vykonávacie nariadenia 2018/783 (3), 2018/784 (4) a 2018/785 (5) z 29. mája 2018, ktorými sa zakazuje používanie tiametoxamu, klotianidínu a imidaklopridu od 19. decembra 2018, s výnimkou ošetrení pri plodinách v trvalých skleníkoch tých rastlín, ktoré zostanú v trvalých skleníkoch počas celého svojho životného cyklu, považovať za opatrenia prijaté na základe žiadosti Francúzska z 2. februára 2017 o stanovenie všeobecného zákazu používania prípravkov na ochranu rastlín s obsahom jednej alebo viacerých látok zo skupiny neonikotínoidov a osiva ošetreného týmito prípravkami?

                  3.

                  V prípade kladnej odpovede na túto poslednú otázku, čo môže urobiť členský štát, ktorý na základe článku 69 nariadenia č. 1107/2009 požiadal Komisiu, aby prijala opatrenia na obmedzenie alebo zákaz používania prípravkov na ochranu rastlín s obsahom jednej alebo viacerých látok zo skupiny neonikotínoidov a osiva ošetreného týmito prípravkami, ak Komisia vyhovela jeho žiadosti iba čiastočne tak, že neobmedzila používanie všetkých látok zo skupiny neonikotínoidov, ale len troch z nich?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2015/1535/EÚ z 9. septembra 2015, ktorou sa stanovuje postup pri poskytovaní informácií v oblasti technických predpisov a pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti (Ú. v. EÚ L 241, 2015, s. 1).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, 2009, s. 1).

         (3)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/783 z 29. mája 2018, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011, pokiaľ ide o podmienky schválenia účinnej látky imidakloprid (Ú. v. EÚ L 132, 2018, s. 1).

         (4)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/784 z 29. mája 2018, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011, pokiaľ ide o podmienky schválenia účinnej látky klotianidín (Ú. v. EÚ L 132, 2018, s. 35).

         (5)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2018/785 z 29. mája 2018, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011, pokiaľ ide o podmienky schválenia účinnej látky tiametoxám (Ú. v. EÚ L 132, 2018, s. 40).


title: Vec C-91/18: Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 11. júla 2019 — Európska komisia/Helénska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Spotrebné dane z alkoholu a alkoholických nápojov — Článok 110 ZFEÚ — Smernica 92/83/EHS — Smernica 92/84/EHS — Nariadenie (ES) č. 110/2008 — Uplatnenie nižšej spotrebnej dane na výrobu domácich výrobkov označených ako tsipouro a tsikoudia)

text:
               9.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 305/14

      Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 11. júla 2019 — Európska komisia/Helénska republika
      (Vec C-91/18) (1)

      (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Spotrebné dane z alkoholu a alkoholických nápojov - Článok 110 ZFEÚ - Smernica 92/83/EHS - Smernica 92/84/EHS - Nariadenie (ES) č. 110/2008 - Uplatnenie nižšej spotrebnej dane na výrobu domácich výrobkov označených ako tsipouro a tsikoudia)
      (2019/C 305/17)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Kyratsou a F. Tomat, splnomocnené zástupkyne)

         Žalovaná: Helénska republika (v zastúpení: M. Tassopoulou a D. Tsagkaraki, splnomocnené zástupkyne)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Helénska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú:

                              —

                              z článkov 19 a 21 smernice Rady 92/83/EHS z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní pre etanol a alkoholické nápoje v spojení s jej článkom 23 ods. 2, keďže prijala a ponechala v platnosti právnu úpravu, ktorá na tsipouro a tsikoudiu vyrábané liehovarskými podnikmi, tzv. „stálymi liehovarmi“, uplatňuje sadzbu spotrebnej dane, ktorá je oproti štandardnej vnútroštátnej spotrebnej dani znížená o 50 %, a

                              —

                              z článkov 19 a 21 smernice 92/83 v spojení s jej článkom 22 ods. 1 a článkom 3 ods. 1 smernice Rady 92/84/EHS z 19. októbra 1992 o aproximácii sadzieb spotrebnej dane na alkohol a alkoholické nápoje, keďže prijala a ponechala v platnosti právnu úpravu, ktorá za podmienok stanovených v tejto právnej úprave uplatňuje na tsipouro a tsikoudiu vyrábané malými tzv. „príležitostnými“ liehovarníkmi výrazne zníženú sadzbu spotrebnej dane.

                  2.

                  Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 142, 23.4.2018.


title: Vec T-502/19: Žaloba podaná 12. júla 2019 — Corneli/ECB

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/39

      Žaloba podaná 12. júla 2019 — Corneli/ECB
      (Vec T-502/19)
      (2019/C 312/32)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Francesca Corneli (Velletri, Taliansko) (v zastúpení: M. Condinanzi, L. Boggio a F. Ferraro, advokáti)

         Žalovaná: Európska centrálna banka

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  rozhodol, že napadnuté rozhodnutie je neplatné po tom, ako určí, že je protiprávne,

                  —

                  uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania, a

                  —

                  na základe opatrení na zabezpečenie priebehu konania nariadil predloženie napadnutého aktu a rozhodnutia o predĺžení jeho platnosti, ktorý po ňom nasledoval, v ich úplných zneniach.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Táto žaloba je podaná proti rozhodnutiu Rady guvernérov Európskej centrálnej banky z 1. januára 2019, ECB-SSM-2019-ITCAR-11 prijatému na základe návrhov rozhodnutia Rady dohľadu vypracovaného podľa článku 26 ods. 8 nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013 (1), článku 69q, 70 a 98 legislatívneho dekrétu č. 385 z 1. septembra 1993 („TUB“), ktorým sa vykonáva článok 29 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ v spojení s článkom 9 ods. 2 nariadenia (EÚ) 1024/2013, týkajúceho sa voľby správnych orgánov a orgánov dohľadu nad bankou Carige S.p.A, ktorej sídlo je v Ženeve (Taliansko), ich nahradenia tromi mimoriadnymi komisármi a radou dohľadu zloženou z troch členov.
      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality, článkov 28 a 29 smernice 2014/59/EÚ (2) a článkov 69q a nasl. TUB:

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že opatrenia včasného zásahu predpokladajú určitú postupnosť a stupňovanie opatrení, čo v tejto veci nebolo dodržané. Uložené zasahujúce opatrenie je teda nezákonné a neplatné.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na nedostatočnom odôvodnení, pokiaľ ide o požiadavky proporcionality a stupňovania, ktoré ukladá všeobecný systém opatrení včasného zásahu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 29 poslednej vety smernice 2014/59/EÚ a zásady riadnej správy vecí verejných uplatniteľnej na verejnú správu.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že skutočnosť, že dočasnými správcami boli vymenovaní členovia predchádzajúcej správnej rady, je v rozpore s povinnosťami predchádzania konfliktu záujmov.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení článku 70 TUB týkajúceho sa zneužitia právomoci, ako aj nedostatočného odôvodnenia.

                              —

                              Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že režim nútenej správy, ktorý bol nariadený v dôsledku závažných porušení alebo pochybení, je kontradiktórnym a nekoherentným opatrením.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na porušení pravidiel týkajúcich sa práva akcionára obsiahnutých v smernici (EÚ) č. 1132/2017 (3) a v talianskom občianskom zákonníku, vrátane základných zásad zakotvených v Charte základných práv Európskej únie a v talianskej ústave týkajúcich sa ochrany vlastníctva, úspor a súkromnej ekonomickej iniciatívy, ako aj sebaurčenia občana pri svojich osobných voľbách.

         (1)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013, ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami (Ú. v. EÚ L 287, 2013, s. 63).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností (Ú. v. EÚ L 169, 2017, s. 46).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1132 zo 14. júna 2017 týkajúca sa niektorých aspektov práva obchodných spoločností (Ú. v. EÚ L 169, 2017, s. 46).


title: Vec T-513/19: Žaloba podaná 17. júla 2019 — Lux/Komisia

text:
               16.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 312/42

      Žaloba podaná 17. júla 2019 — Lux/Komisia
      (Vec T-513/19)
      (2019/C 312/34)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Catherine Lux (Štrasburg, Francúzsko) (v zastúpení: N. de Montigny, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie PMO.4 z 21. septembra 2018, v ktorom rozhodlo, že sa zmluva žalobkyne EFSA a AESA považuje za novú pracovnú zmluvu a že sa na ňu nevzťahujú prechodné opatrenia stanovené v článkoch 21 a 22 prílohy XIII služobného poriadku,

                  —

                  uložiť žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení článkov 21 a 22 prílohy XIII Služobného poriadku úradníkov Európskej únie tým, že Komisia nesprávne vyložila pojem nástup do služobného pomeru.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení článkov 10 a 12 všeobecných vykonávacích ustanovení z dôvodu, že tieto ustanovenia boli prijaté na účely zlepšenia mobility medzi agentúrami, čím sa potvrdzovala možnosť európskej kariéry v rámci zamestnania v agentúrach.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení zásad právnej istoty a zákazu retroaktivity. Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že jej rozhodnutie pokračovať v zamestnaní v AESA v roku 2017 bolo založené na potvrdení oddelenia ľudských zdrojov AESA, že toto pokračovanie jej zabezpečí aj pokračovanie podmienok týkajúcich sa jej nároku na dôchodok, ktorý nadobudne zamestnaním v EFSA.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásady kariérnej kontinuity a zamestnávania dočasných zamestnancov. Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nemôže vylúčiť uplatnenie článkov 10 a 12 všeobecných vykonávacích ustanovení, keďže je to ona, kto zaviedol zásadu spoločnej a nepretržitej analýzy zamestnávania dočasného zamestnanca v rámci agentúr.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania. Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že nie je dôvod na rozdielne zaobchádzanie medzi úradníkom a zamestnancom v oblasti nároku na dôchodok v rámci Únie.


title: Vec C-494/19: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakúsko) 26. júna 2019 — QM

text:
               30.9.2019

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 328/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakúsko) 26. júna 2019 — QM
      (Vec C-494/19)
      (2019/C 328/21)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Sťažovateľ: QM

         Dotknutý orgán: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Vedľajší účastník konania: Finanzpolizei

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Majú sa článok 56 ZFEÚ, ako aj smernica 96/71/ES Európskeho Parlamentu a Rady zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb (1) a smernica 2014/67/EÚ (2) vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej norme, ktorá za porušenie formálnych povinností v prípade cezhraničného pridelenia pracovníkov, akým je porušenie povinnosti uchovávať mzdové podklady alebo porušenie ohlasovacej povinnosti voči Zentrale Koordinationsstelle (ohlásenie ZKO), stanovuje veľmi vysoké pokuty a najmä vysoké minimálne sankcie, ktoré sa ukladajú kumulatívne za každého jednotlivého dotknutého pracovníka?

                  2.

                  V prípade, že už odpoveď na prvú otázku nebude kladná:

                              Majú sa článok 56 ZFEÚ, ako aj smernica 96/71/ES a smernica 2014/67/EÚ vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa za porušenia formálnych povinností v prípade cezhraničného pridelenia pracovníkov ukladali kumulatívne pokuty bez ohraničenia ich maximálnej výšky?

                  3.

                  Má sa článok 56 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade predčasného ukončenia alebo prerušenia dočasnej činnosti v hostiteľskej krajine vyžaduje povinné ohlásenie zmeny voči ZKO?

                  4.

                  V prípade, že odpoveď na tretiu otázku bude záporná:
                  Má sa článok 56 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá pre ohlásenie zmeny nestanovuje žiadnu primeranú lehotu?

                  5.

                  Majú sa články 56 ZFEÚ a článok 9 smernice 2014/67/EÚ vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že dodatočné dodanie vhodných a relevantných dokumentov v primeranej lehote nespĺňa požiadavku poskytnutia dokumentov?

                  6.

                  Majú sa články 56 ZFEÚ a článok 9 smernice 2014/67/EÚ vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že od zahraničného poskytovateľa služieb sa požaduje predloženie dokumentov, ktoré prekračujú rozsah dokumentov uvedených v článku 9 smernice 2014/67/EÚ a nie sú relevantné ani vhodné a vo vnútroštátnom práve bližšie určené, a to mzdové listy, výplatné pásky, mzdové zoznamy, potvrdenia o zrazenej dani, prihlásenia a odhlásenia, zdravotné poistenie, zoznamy ohlásení a započítania mzdových príplatkov, podklady súvisiace s platovou triedou, osvedčenia?

         (1)  Ú. v. ES L 18, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 431.

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/67/EÚ z 15. mája 2014 o presadzovaní smernice 96/71/ES o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb, ktorou sa mení nariadenie (EÚ) č. 1024/2012 o administratívnej spolupráci prostredníctvom informačného systému o vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 159, 2014, s. 11).


title: Vec C-433/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 2. júla 2018 – ML/OÜ Aktiva Finants

text:
               1.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 2. júla 2018 – ML/OÜ Aktiva Finants
      (Vec C-433/18)
      (2018/C 352/23)
      Jazyk konania: fínčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Korkein oikeus

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Sťažovateľ: ML

         Odporkyňa: OÜ Aktiva Finants

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Je konanie o pripustení odvolaní na ďalšie preskúmanie stanovené vo vnútroštátnom systéme opravných prostriedkov zlučiteľné s účinnými opravnými prostriedkami zaručenými obom účastníkom v článku 43 ods. 1 nariadenia Brusel I (1), ak je odvolanie podané proti rozhodnutiu prvostupňového súdu, ktoré sa týka uznávania alebo výkonu rozsudku podľa nariadenia Brusel I?

                  2.

                  Sú v konaní o pripustení odvolaní na ďalšie preskúmanie splnené podmienky vo vzťahu k sporovému konaniu v zmysle článku 43 ods. 3 nariadenia Brusel I, ak odporca pred rozhodnutím o pripustení odvolania na ďalšie preskúmanie nebol v súvislosti s podaným odvolaním vypočutý? Sú tieto podmienky splnené, ak bol odporca pred rozhodnutím o pripustení odvolania na ďalšie preskúmanie vypočutý?

                  3.

                  Je pri výklade podstatná okolnosť, že odvolateľ môže byť nielen účastníkom, ktorý o výkon žiada a ktorého návrh bol zamietnutý, ale aj účastníkom, proti ktorému sa o výkon žiada, pokiaľ sa tomuto návrhu vyhovelo?

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42).


title: Vec T-786/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júla 2018 – Bourdouvali a i./Rada a i. („Mimozmluvná zodpovednosť — Hospodárska a menová politika — Program na podporu stability Cypru — Rozhodnutie rady guvernérov ECB o poskytnutí naliehavo potrebnej likvidity v nadväznosti na žiadosť Centrálnej banky Cypru — Vyhlásenia Euroskupiny z 25. marca, 12. apríla, 13.mája a 13. septembra 2013 týkajúce sa Cypru — Rozhodnutie 2013/236/EÚ — Memorandum o porozumení z 26. apríla 2013 o špecifických podmienkach hospodárskej politiky uzatvorené medzi Cyprom a Európskym mechanizmom stability — Právomoc Všeobecného súdu — Prípustnosť — Formálne náležitosti — Vyčerpanie vnútroštátnych prostriedkov nápravy — Dostatočne závažné porušenie právnej normy priznávajúcej práva jednotlivcom — Právo vlastniť majetok — Legitímna dôvera — Rovnosť zaobchádzania“)

text:
               1.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/29

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júla 2018 – Bourdouvali a i./Rada a i.
      (Vec T-786/14) (1)

      ((„Mimozmluvná zodpovednosť - Hospodárska a menová politika - Program na podporu stability Cypru - Rozhodnutie rady guvernérov ECB o poskytnutí naliehavo potrebnej likvidity v nadväznosti na žiadosť Centrálnej banky Cypru - Vyhlásenia Euroskupiny z 25. marca, 12. apríla, 13.mája a 13. septembra 2013 týkajúce sa Cypru - Rozhodnutie 2013/236/EÚ - Memorandum o porozumení z 26. apríla 2013 o špecifických podmienkach hospodárskej politiky uzatvorené medzi Cyprom a Európskym mechanizmom stability - Právomoc Všeobecného súdu - Prípustnosť - Formálne náležitosti - Vyčerpanie vnútroštátnych prostriedkov nápravy - Dostatočne závažné porušenie právnej normy priznávajúcej práva jednotlivcom - Právo vlastniť majetok - Legitímna dôvera - Rovnosť zaobchádzania“))
      (2018/C 352/34)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Eleni Pavlika Bourdouvali (Meneou, Cyprus) a 51 žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: P. Tridimas, barrister)

         Žalovaní: Rada Európskej únie (v zastúpení: A. de Gregorio Merino, E. Moro a E. Chatziioakeimidou, splnomocnení zástupcovia), Európska komisia (v zastúpení: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis a L. Flynn, splnomocnení zástupcovia), Európska centrálna banka (v zastúpení K. Laurinavičius a M. Szablewska, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci H.-G. Kamann, avocat), Euroskupina zastúpená Radou Európskej únie (v zastúpení: A. de Gregorio Merino, E. Moro a E. Chatziioakeimidou, splnomocnení zástupcovia) a Európska únia zastúpená Európskou komisiou (v zastúpení: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis a L. Flynn, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorá údajne vznikla žalobcom rozhodnutím rady guvernérov ECB z 21. marca 2013 o poskytnutí naliehavo potrebnej likvidity v nadväznosti na žiadosť Centrálnej banky Cypru, vyhláseniami Euroskupiny z 25. marca, 12. apríla, 13. mája a 13. septembra 2013 týkajúcimi sa Cypru, rozhodnutím Rady 2013/236/EÚ z 25. apríla 2013 o osobitných opatreniach na obnovenie finančnej stability a udržateľného rastu určené Cypru (Ú. v. EÚ L 141, 2013, s. 32), memorandom o porozumení z 26. apríla 2013 o špecifických podmienkach hospodárskej politiky uzatvoreným medzi Cyprom a Európskym mechanizmom stability (EMS), a ďalšími aktmi a konaniami Komisie, Rady, ECB a Euroskupiny v súvislosti s poskytnutím nástroja finančnej pomoci Cyperskej republike

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Eleni Pavlika Bourdouvali a ďalší žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku, znášajú vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania vynaložené Radou Európskej únie, Európskou komisiou a Európskou centrálnou bankou (ECB).

         (1)  Ú. v. EÚ C 73, 2.3.2015.


title: Spojené veci C-96/16 a C-94/17: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. augusta 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona, Tribunal Supremo – Španielsko) – Banco Santander, SA/Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés/Banco de Sabadell SA (C-94/17) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 93/13/EHS — Nekalé podmienky — Pôsobnosť — Postúpenie pohľadávky — Zmluva o úvere uzavretá so spotrebiteľom — Kritériá na posúdenie nekalej povahy podmienky tejto zmluvy stanovujúcej sadzbu úrokov z omeškania — Dôsledky tejto nekalej povahy)

text:
               1.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/2

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. augusta 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona, Tribunal Supremo – Španielsko) – Banco Santander, SA/Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés/Banco de Sabadell SA (C-94/17)
      (Spojené veci C-96/16 a C-94/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 93/13/EHS - Nekalé podmienky - Pôsobnosť - Postúpenie pohľadávky - Zmluva o úvere uzavretá so spotrebiteľom - Kritériá na posúdenie nekalej povahy podmienky tejto zmluvy stanovujúcej sadzbu úrokov z omeškania - Dôsledky tejto nekalej povahy))
      (2018/C 352/02)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona, Tribunal Supremo

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobcovia: Banco Santander, SA (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés (C-94/17)

         Žalovaní: Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Banco de Sabadell SA (C-94/17)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách sa má vykladať v tom zmysle, že sa jednak neuplatňuje na postup predajcu alebo dodávateľa spočívajúci v prevode alebo odkúpení pohľadávky, ktorú mal voči spotrebiteľovi bez toho, aby bol taký prevod stanovený v zmluve o úvere uzavretej so spotrebiteľom, bez toho, aby bol spotrebiteľ vopred informovaný o tomto prevode alebo k tomuto prevodu udelil svoj súhlas, a bez toho, aby mu bolo umožnené odkúpiť svoj dlh a dosiahnuť tak jeho zánik tým, že nadobúdateľovi zaplatí sumu, ktorú nadobúdateľ zaplatil za uvedený prevod, navýšenú o uplatniteľné náklady, úroky a výdavky. Táto smernica sa jednak neuplatňuje ani na vnútroštátne ustanovenia, ako sú ustanovenia uvedené v článku 1535 Código civil (občiansky zákonník), ako aj v článkoch 17 a 540 Ley 1/2000 de Enjuiciamiento Civil (občiansky súdny poriadok), ktoré upravujú takúto možnosť odkúpenia a substitúciu prevodcu nadobúdateľom v prebiehajúcich súdnych konaniach.

                  2.

                  Smernica 93/13 sa má vykladať v tom zmysle, že jej neodporuje vnútroštátna judikatúra, ako je judikatúra Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko), o ktorú ide vo veci samej, podľa ktorej je jednostranne stanovená podmienka zmluvy o úvere uzavretej so spotrebiteľom, ktorá stanovuje uplatniteľnú sadzbu úrokov z omeškania, nekalá z dôvodu, že ukladá spotrebiteľovi, ktorý sa dostal do omeškania s plnením svojho peňažného záväzku, aby zaplatil neprimerane vysokú sumu ako náhradu, pokiaľ táto sadzba prevyšuje o viac ako dva percentuálne body sadzbu bežných úrokov stanovených v tejto zmluve.

                  3.

                  Smernica 93/13 sa má vykladať v tom zmysle, že jej neodporuje vnútroštátna judikatúra, ako je judikatúra Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko), o ktorú ide vo veci samej, podľa ktorej dôsledok nekalej povahy jednostranne stanovenej podmienky zmluvy o úvere uzavretej so spotrebiteľom, ktorá stanovuje sadzbu úrokov z omeškania, spočíva v celkovom zrušení týchto úrokov, pričom bežné úroky stanovené v tejto zmluve naďalej plynú.

         (1)  Ú. v. EÚ C 145, 25.4.2016.

         Ú. v. EÚ C 151 z 15.5.2017.


title: Vec T-733/16: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júla 2018 – Banque postale/ECB (Hospodárska a menová politika — Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami — Článok 4 ods. 1 písm. d) a článok 4 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 — Výpočet pákového pomeru — Rozhodnutie ECB nepovoliť žalobkyni vylúčenie expozícií plniacich určité podmienky z pákového pomeru — Článok 429 ods. 14 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 — Diskrečná právomoc ECB — Nesprávne právne posúdenie — Zjavne nesprávne posúdenie)

text:
               1.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/30

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. júla 2018 – Banque postale/ECB
      (Vec T-733/16) (1)

      ((Hospodárska a menová politika - Prudenciálny dohľad nad úverovými inštitúciami - Článok 4 ods. 1 písm. d) a článok 4 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 - Výpočet pákového pomeru - Rozhodnutie ECB nepovoliť žalobkyni vylúčenie expozícií plniacich určité podmienky z pákového pomeru - Článok 429 ods. 14 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 - Diskrečná právomoc ECB - Nesprávne právne posúdenie - Zjavne nesprávne posúdenie))
      (2018/C 352/35)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: La Banque postale (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: E. Guillaume a L. Coudray, avocats)

         Žalovaná: Európska centrálna banka (v zastúpení: K. Lackhoff, R. Bax a G. Bassani, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci H.-G. Kamann a F. Louis, avocats)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Fínska republika (v zastúpení: nom, S. Hartikainen, splnomocnený zástupca)

         Predmet veci

      Návrh, založený na článku 263 ZFEÚ, na zrušenie rozhodnutia Európskej centrálnej banky ECB/SSM/2016-96950066U5XAAIRCPA 78/16 z 24. augusta 2016, prijaté na základe článku 4 ods. 1 písm. d) a článku 10 nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013, ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami (Ú. v. EÚ L 287, 2013, s. 63) a článku 429 ods. 14 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 176, 2013, s. 1)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej centrálnej banky (ECB) ECB/SSM/2016-96950066U5XAAIRCPA 78/16 z 24. augusta 2016 sa zrušuje.

                  2.

                  ECB je povinná nahradiť trovy konania.

                  3.

                  Fínska republika znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 454, 5.12.2016.


title: Vec C-435/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 29. júna 2018 – Otis Gesellschaft m.b.H. a i./Land Oberösterreich a i.

text:
               1.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberster Gerichtshof (Rakúsko) 29. júna 2018 – Otis Gesellschaft m.b.H. a i./Land Oberösterreich a i.
      (Vec C-435/18)
      (2018/C 352/24)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: Otis Gesellschaft m.b.H., Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone Aktiengesellschaft, ThyssenKrupp Aufzüge Gesellschaft m.b.H.

         Žalovaní: Land Oberösterreich, Gemeinnützige Wohnungsgenossenschaft „Lebensräume“ eingetragene Gen.m.b.H., EBS Wohnungsgesellschaft mbH, WAG Wohnungsanlagen Gesellschaft m.b.H., WSG Gemeinnützige Wohn- und Siedlergemeinschaft reg.Gen.m.b.H., Neue Heimat Oberösterreich Gemeinnützige Wohnungs- und SiedlungsgesmbH, BRW Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Baureform Wohnstätte“ eingetragene Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Familie“ eingetragene Gen.m.b.H., VLW Vereinigte Linzer Wohnungsgenossenschaften Gemeinnützige GmbH, Gemeinnützige Steyrer Wohn- und Siedlungs Genossenschaft „Styria“ reg.Gen.m.b.H., Innviertler Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft reg.Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft der Stadt Steyr GmbH, Gemeinnützige Industrie-Wohnungsaktiengesellschaft, Gemeinnützige Siedlungsgesellschaft m.b.H. für den Bezirk Vöcklabruck, GEWOG Neues Heim Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft m.b.H.

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 85 Zmluvy o ES, článok 81 ES, resp. článok 101 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že na zachovanie plnej účinnosti týchto ustanovení a potrebného účinku zákazu vyplývajúcemu z týchto ustanovení je potrebné, aby od účastníka kartelu mohli požadovať náhradu škody aj tie subjekty, ktoré nie sú účastníkmi relevantného vecného a geografického trhu na strane ponuky alebo dopytu, ale aj subjekty, ktoré za zvýhodnených podmienok poskytujú úvery odberateľom produktov, ktoré sú predmetom ponuky na trhu dotknutom kartelom, a ktorých škoda spočíva v tom, že suma úveru v percentuálnej výške výrobných nákladov bola vyššia ako by bola bez kartelovej dohody, v dôsledku čoho nemohla tieto sumy investovať s cieľom dosiahnutia zisku?


title: Vec C-123/17: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. augusta 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Nefiye Yön/Landeshauptstadt Stuttgart (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Pridruženie Turecka k EHS — Rozhodnutie č. 2/76 — Článok 7 — Klauzula „standstill“ — Právo na pobyt rodinných príslušníkov tureckého pracovníka — Vízová povinnosť na vstup na územie členského štátu)

text:
               1.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/9

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. augusta 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesverwaltungsgericht – Nemecko) – Nefiye Yön/Landeshauptstadt Stuttgart
      (Vec C-123/17) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Pridruženie Turecka k EHS - Rozhodnutie č. 2/76 - Článok 7 - Klauzula „standstill“ - Právo na pobyt rodinných príslušníkov tureckého pracovníka - Vízová povinnosť na vstup na územie členského štátu))
      (2018/C 352/12)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: Nefiye Yön

         Žalovaný: Landeshauptstadt Stuttgart

         za účasti: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Výrok rozsudku

      Článok 7 rozhodnutia č. 2/76 z 20. decembra 1976, prijatého Asociačnou radou zriadenou na základe Dohody o pridružení medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom, ktorá bola podpísaná 12. septembra 1963 v Ankare Tureckou republikou na jednej strane a členskými štátmi EHS a Spoločenstvom na strane druhej, pričom v mene Spoločenstva bola uzatvorená, schválená a potvrdená rozhodnutím Rady 64/732/EHS z 23. decembra 1963, sa má vykladať v tom zmysle, že také opatrenie vnútroštátneho práva, o aké ide vo veci samej, zavedené v období od 20. decembra 1976 do 30. novembra 1980, ktoré podmieňuje udelenie povolenia na pobyt na účely zlúčenia rodiny pre štátnych príslušníkov tretích štátov, ktorí sú rodinnými príslušníkmi tureckého pracovníka s legálnym pobytom v dotknutom členskom štáte, tým, aby títo štátni príslušníci získali pred vstupom na vnútroštátne územie vízum na účely uvedeného zlúčenia, predstavuje „nové obmedzenie“ v zmysle tohto ustanovenia. Takéto opatrenie pritom možno odôvodniť dôvodmi spadajúcimi do účinnej kontroly prisťahovalectva a riadenia migračných tokov, avšak možno ho pripustiť len za predpokladu, že podmienky jeho vykonávania nejdú nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie sledovaného cieľa, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 318, 25.9.2017.


title: Vec C-454/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Förvaltningsrätten i Linköping (Švédsko) 12. júla 2018 – Baltic Cable AB/Energimarknadsinspektionen

text:
               1.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/19

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Förvaltningsrätten i Linköping (Švédsko) 12. júla 2018 – Baltic Cable AB/Energimarknadsinspektionen
      (Vec C-454/18)
      (2018/C 352/25)
      Jazyk konania: švédčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Förvaltningsrätten i Linköping

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka: Baltic Cable AB

         Odporca: Energimarknadsinspektionen

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 16 ods. 6 Nariadenia o elektrine (1) uplatniť vo všetkých prípadoch, keď osoba získava príjmy vyplývajúce z prideľovania spojovacieho vedenia bez ohľadu na jeho okolnosti alebo sa uplatňuje iba vtedy, ak osoba, ktorá získava príjem, je prevádzkovateľom prenosovej sústavy, ako je definovaný v článku 2 ods. 4 Smernice pre trh s elektrinou?

                  2.

                  V prípade, že odpoveď na prvú otázku je, že článok 16 ods. 6 Nariadenia o elektrine sa má vzťahovať iba na prevádzkovateľov prenosovej sústavy, je podnik, ktorý prevádzkuje výlučne spojovacie vedenie, prevádzkovateľom prenosovej sústavy?

                  3.

                  Ak odpoveď na prvú alebo druhú otázku znamená, že sa článok 16 ods. 6 Nariadenia o elektrine má uplatniť na podnik, ktorý prevádzkuje výlučne spojovacie vedenie, môžu byť náklady spojené s prevádzkou a údržbou spojovacieho vedenia považované za investície do sústav za účelom udržiavania alebo zvyšovania prenosových kapacít, ako sa uvádza v bode b) prvého pododseku článku 16 ods. 6?

                  4.

                  Ak odpoveď na prvú alebo druhú otázku znamená, že článok 16 ods. 6 Nariadenia o elektrine sa má uplatniť na podnik, ktorý prevádzkuje výlučne spojovacie vedenie, môže regulačný orgán podľa druhého pododseku článku 16 ods. 6 Nariadenia o elektrine schváliť, aby podnik, ktorý prevádzkuje výlučne spojovacie vedenie, ktorý ma určenú metodiku na určovanie taríf, ale nemá odberateľov, ktorí uskutočňujú priame platby sieťových poplatkov (taríf), ktoré je možné znížiť, mohol používať príjmy z prideľovania spojovacieho vedenia za účelom získavania výnosu alebo, ak je odpoveď na tretiu otázku záporná, na údržbu a prevádzku?

                  5.

                  Ak odpoveď na prvú alebo druhú otázku znamená, že článok 16 ods. 6 Nariadenia o elektrine sa má uplatniť na podnik, ktorý prevádzkuje výlučne spojovacie vedenie, a odpoveď na tretiu a štvrtú otázku znamená, že spoločnosť buď nemôže používať príjem vyplývajúci z prideľovania spojovacieho vedenia na prevádzku alebo údržbu alebo na dosahovanie výnosu, alebo že podnik môže používať príjem na prevádzku alebo údržbu, ale nie na dosahovanie výnosu, je uplatnenie článku 16 ods. 6 Nariadenia o elektrine na podnik, ktorý prevádzkuje výlučne spojovacie vedenie, v rozpore so zásadou proporcionality podľa práva Únie alebo s akoukoľvek inou uplatniteľnou zásadou?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 z 13. júla 2009 o podmienkach prístupu do sústavy pre cezhraničné výmeny elektriny, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1228/2003 (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 15).


title: Vec C-472/16: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. augusta 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Španielsko) – Jorge Luis Colino Sigüenza/Ayuntamiento de Valladolid a i. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernica 2001/23/ES — Pôsobnosť — Článok 1 ods. 1 — Prevody podnikov — Zachovanie práv zamestnancov — Zákazka na služby týkajúce sa prevádzkovania miestnej hudobnej akadémie — Ukončenie činnosti prvého úspešného uchádzača pred koncom prebiehajúceho školského roka a ustanovenie nového úspešného uchádzača na začiatku nasledujúceho školského roka — Článok 4 ods. 1 — Zákaz prepúšťania z dôvodu prevodu — Výnimka — Prepúšťanie, ku ktorému dochádza z hospodárskych, technických alebo organizačných dôvodov zahŕňajúcich zmeny týkajúce sa pracovníkov — Charta základných práv Európskej únie — Článok 47)

text:
               1.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/3

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 7. augusta 2018 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Španielsko) – Jorge Luis Colino Sigüenza/Ayuntamiento de Valladolid a i.
      (Vec C-472/16) (1)

      ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2001/23/ES - Pôsobnosť - Článok 1 ods. 1 - Prevody podnikov - Zachovanie práv zamestnancov - Zákazka na služby týkajúce sa prevádzkovania miestnej hudobnej akadémie - Ukončenie činnosti prvého úspešného uchádzača pred koncom prebiehajúceho školského roka a ustanovenie nového úspešného uchádzača na začiatku nasledujúceho školského roka - Článok 4 ods. 1 - Zákaz prepúšťania z dôvodu prevodu - Výnimka - Prepúšťanie, ku ktorému dochádza z hospodárskych, technických alebo organizačných dôvodov zahŕňajúcich zmeny týkajúce sa pracovníkov - Charta základných práv Európskej únie - Článok 47))
      (2018/C 352/03)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Odvolateľ: Jorge Luis Colino Sigüenza

         Ostatní účastníci konania: Ayuntamiento de Valladolid, In-Pulso Musical SC, Miguel del Real Llorente, Administrador Concursal de Músicos y Escuela SL, Músicos y Escuela SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 ods. 1 smernice Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov sa má vykladať v tom zmysle, že do pôsobnosti tejto smernice môže patriť taká situácia, o akú ide vo veci samej, keď úspešný uchádzač v rámci verejného obstarávania na poskytovanie služieb týkajúcich sa prevádzkovania miestnej hudobnej akadémie, ktorému miestna správa poskytla všetky hmotné prostriedky potrebné na výkon tejto činnosti, ukončí túto činnosť dva mesiace pred koncom prebiehajúceho školského roka, pričom prepustí zamestnancov a vráti tieto hmotné prostriedky miestnej správe, ktorá vykoná nové zadanie len pre nasledujúci školský rok, a novému úspešnému uchádzačovi poskytne tie isté hmotné prostriedky.

                  2.

                  Článok 4 ods. 1 smernice 2001/23 sa má vykladať v tom zmysle, že za takých okolností, o aké ide vo veci samej, keď úspešný uchádzač v rámci verejného obstarávania na poskytovanie služieb týkajúcich sa prevádzkovania miestnej hudobnej akadémie ukončí túto činnosť dva mesiace pred koncom prebiehajúceho školského roka, pričom prepustí zamestnancov, a nový úspešný uchádzač prevezme činnosť na začiatku nasledujúceho školského roka, je zrejmé, že prepustenie zamestnancov bolo vykonané z „hospodárskych, technických alebo organizačných dôvodov zahŕňajúcich zmeny týkajúce sa pracovníkov“ v zmysle tohto ustanovenia, pokiaľ okolnosti, ktoré viedli k prepusteniu všetkých zamestnancov, ako aj oneskorené určenie nového poskytovateľa služieb, nepredstavujú opatrenie, ktorého cieľom je vedome zbaviť týchto zamestnancov práv, ktoré im táto smernica priznáva, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

         (1)  Ú. v. EÚ C 441, 28.11.2016.


title: Vec C-467/18: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rajonen săd Lukovit (Bulharsko) 17. júla 2018 – Strafverfahren/EP

text:
               1.10.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 352/20

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rajonen săd Lukovit (Bulharsko) 17. júla 2018 – Strafverfahren/EP
      (Vec C-467/18)
      (2018/C 352/26)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Rajonen săd Lukovit

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      EP

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Spadá predmetné konanie o nariadení ochranných opatrení, ktoré predstavujú druh štátneho donútenia voči osobám, ktoré podľa zistení prokuratúry spáchali čin nebezpečný pre spoločnosť, do pôsobnosti smernice 2012/13/EÚ (1) o práve na informácie v trestnom konaní a smernice 2013/48/EÚ (2) o práve na prístup k obhajcovi v trestnom konaní?

                  2.

                  Bulharské procesné predpisy, ktoré upravujú osobitné konanie o nariadení ochranných opatrení podľa článku 427 a nasl. Nakazatelno-procesualen kodex (bulharský trestný poriadok, ďalej len „NPK“) a podľa ktorého súd nie je oprávnený vrátiť konanie späť na prokuratúru a uložiť jej, aby v rámci predsúdneho konania odstránila uskutočnené podstatné procesné chyby, ale môže buď vyhovieť návrhu na nariadenie ochranných opatrení alebo ho zamietnuť, predstavujú účinný opravný prostriedok v zmysle článku 12 smernice 2013/48/EÚ a článku 8 smernice 2012/13/EÚ v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie, ktorý poskytuje osobe právo napadnúť pred súdom možné porušenia jej práv uskutočnené v rámci predsúdneho konania?

                  3.

                  Uplatňuje sa smernica 2012/13/EÚ a smernica 2013/48/EÚ na trestnoprávne (predsúdne) konania, ak vnútroštátne právo, konkrétne Nakazatelno-procesualen kodex, nepozná právny inštitút „podozrivého“ a prokuratúra osobu v rámci predsúdneho konania formálne nepovažuje za obvineného, pretože vychádza z toho, že zabitie, ktoré je predmetom vyšetrovania, bolo spáchané osobou v stave nepríčetnosti a preto zastavila trestné stíhanie bez toho, aby o tom upovedomila danú osobu a na súde požiadala o nariadenie ochranných opatrení voči tejto osobe?

                  4.

                  Považuje sa osoba, v súvislosti s ktorou bolo požiadané o ochranné opatrenie, za „podozrivú“ v zmysle článku 2 ods. 1 smernice 2012/13/EÚ a článku 2 ods. 3 smernice 2013/48/EÚ, ak pri prvej obhliadke miesta činu a počiatočných vyšetrovacích opatreniach v byte obete a jej syna policajný úradník po tom, ako zistil krvavé stopy na tele syna obete, sa ho spýtal na dôvody zabitia jeho matky a premiestnenie jej mŕtveho tela na ulicu a po zodpovedaní týchto otázok mu nasadil putá? Ak sa na túto otázku odpovie kladne, má sa osoba už v tomto okamihu podľa článku 3 ods. 1 v spojení s článkom 3 ods. 2 smernice 2012/13/EÚ poučiť a ako sa majú zohľadniť osobitné potreby osoby podľa odseku 2 pri poučení v takomto prípade, ak bolo policajnému úradníkovi známe, že osoba trpí psychickou poruchou?

                  5.

                  Sú vnútroštátne predpisy, o aké ide vo veci samej, ktoré fakticky pripúšťajú odňatie slobody ochranným opatrením v podobe umiestnenia v psychiatrickej nemocnici v konaní podľa Zakon za zdraveto (zákon o ochrane zdravia) (preventívne ochranné opatrenia, ktoré sú nariadené, ak je dokázané, že osoba trpí psychickou poruchou a existuje nebezpečenstvo spáchania trestného činu osobou, avšak nie z dôvodu už spáchaného činu) zlučiteľné s článkom 3 smernice (EÚ) 2016/343 (3) o posilnení určitých aspektov prezumpcie neviny, ak skutočným dôvodom pre začatie konania je čin, kvôli ktorému bolo začaté trestné stíhanie voči osobe umiestnenej v zdravotníckom zariadení na účely liečenia, a týmto spôsobom sa obíde právo na spravodlivý proces pri zatknutí, ktorý musí spĺňať predpoklady článku 5 ods. 4 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, tzn. konanie, v ktorom je súd oprávnený preskúmať dodržanie procesných pravidiel, ako aj podozrenie odôvodňujúce zatknutie, ako aj zákonnosť cieľa sledovaného týmto opatrením, k čomu je súd povinný, ak osoba bola zadržaná podľa postupu určeného v Nakazatelno-procesualen kodex?

                  6.

                  Zahŕňa pojem prezumpcia neviny podľa článku 3 smernice (EÚ) 2016/343 aj domnienku, že nepríčetné osoby nespáchali čin, ktorý predstavuje nebezpečenstvo pre spoločnosť a ktorý im je prokuratúrou pripisovaný, pokiaľ nie je podľa procesných pravidiel (v trestnom konaní pri zachovaní práva na obhajobu) preukázaný opak?

                  7.

                  Zaručujú vnútroštátne predpisy, ktoré stanovujú rôzne oprávnenia súdu rozhodujúceho o prípade v súvislosti s preskúmaním zákonnosti predsúdneho konania z úradnej moci, v závislosti od toho, či:

                              1)

                              súd preskúma obžalobu prokuratúry, v ktorej sa tvrdí, že určitá psychicky zdravá osoba spáchala trestný čin zabitia (článok 249 ods. 1 v spojení s článkom 249 ods. 4 NPK), alebo

                              2)

                              súd preskúmava návrh prokuratúry, v ktorom sa tvrdí, že osoba spáchala trestný čin zabitia, ale kvôli psychickej poruche páchateľa tento čin nie je trestným činom, a teda prokuratúra sa domáha súdneho nariadenia štátneho ochranného opatrenia na účely liečenia,
                              zraniteľným osobám účinný opravný prostriedok, ako je stanovené v článku 13 v spojení s článkom 12 smernice 2013/48/EÚ a v článku 8 bode 2 v spojení s článkom 3 ods. 2 smernice 2012/13/EÚ, a sú rôzne oprávnenia súdu, ktoré sú závislé od druhu konania – určeného podľa toho, či osoba označená za páchateľa je psychicky zdravá, aby bola trestnoprávne zodpovedná – zlučiteľné so zásadou nediskriminácie podľa článku 21 ods. 1 Charty?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 142, 2012, s. 1).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/48/EÚ z 22. októbra 2013 o práve na prístup k obhajcovi v trestnom konaní a v konaní o európskom zatykači a o práve na informovanie tretej osoby po pozbavení osobnej slobody a na komunikáciu s tretími osobami a s konzulárnymi úradmi po pozbavení osobnej slobody (Ú. v. EÚ L 294, 2013, s. 1).

         (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/343 z 9. marca 2016 o posilnení určitých aspektov prezumpcie neviny a práva byť prítomný na konaní pred súdom v trestnom konaní (Ú. v. EÚ L 65, 2016, s. 1).