title: Vec T-6/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. septembra 2006 – DEF-TEC Defense Technology/ÚHVT – Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 3 nariadenia (ES) č. 40/94 — Existencia súhlasu majiteľa ochrannej známky )

text:
               18.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/34

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. septembra 2006 – DEF-TEC Defense Technology/ÚHVT – Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)
   (Vec T-6/05) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 3 nariadenia (ES) č. 40/94 - Existencia súhlasu majiteľa ochrannej známky“)
   (2006/C 281/58)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: DEF-TEC Defense Technology GmbH (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: H. Daniel, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: D. Botis, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Defense Technology Corporation of America (Jacksonville, Florida, Spojené štáty) (v zastúpení: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)
   Predmet veci
   Žaloba proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 8. novembra 2004 (vec R 493/2002-2), ktoré sa týka námietkového konania medzi DEF-TEC Defense Technology GmbH a Defense Technology Corporation of America
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 8. novembra 2004 (vec R 493/2002-2) sa zrušuje.

               2.

               ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania, ktoré vznikli žalobcovi, okrem tých jeho trov konania, ktoré súvisia so vstupom vedľajšieho účastníka do konania.

               3.

               Žalobca znáša svoje trovy konania súvisiace so vstupom vedľajšieho účastníka do konania.

               4.

               Vedľajší účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 2.4.2005.


title: Vec C-578/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgicko) 12. decembra 2014 – Argenta Spaarbank NV/Belgické kráľovstvo

text:
               9.3.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 81/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgicko) 12. decembra 2014 – Argenta Spaarbank NV/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-578/14)
   (2015/C 081/08)
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Argenta Spaarbank NV

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni článok 4 ods. 2 smernice Rady z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch (smernica Rady 90/435/EHS (1)) článku 198 10o WIB92 v znení účinnom pre daňové roky 2000 a 2001, v ktorom sa stanovuje, že úroky sa nezohľadňujú ako náklady na dosiahnutie príjmu, a to až do výšky odpočítateľných dividend v zmysle článkov 202 až 204, ktoré spoločnosť dostane za podiely, ktoré v čase ich postúpenia neudržiavala počas súvislého obdobia aspoň jedného roka, pričom sa nerozlišuje podľa toho, či uvedené úrokové zaťaženie súvisí alebo nesúvisí s podielmi (financovaním podielov), z ktorých sa odviedli dividendy osloboditeľné od dane?

               2.

               Predstavuje článok 198 10o WIB92 v znení účinnom pre daňové roky 2000 a 2001 ustanovenie na zamedzenie daňovým únikom a zneužívaniu daňového režimu v zmysle článku 1 ods. 2 smernice Rady z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch (smernica Rady 90/435/EHS), a ak áno, prekračuje v tomto prípade článok 198 10o WIB92 mieru, ktorá je potrebná na takéto zamedzenie daňovým únikom a zneužívaniu daňového režimu, ak stanovuje, že úroky sa nezohľadňujú ako náklady na dosiahnutie príjmu, a to až do výšky odpočítateľných dividend v zmysle článkov 202 až 204, ktoré spoločnosť dostane za podiely, ktoré v čase ich postúpenia neudržiavala počas súvislého obdobia aspoň jedného roka, pričom sa nerozlišuje podľa toho, či uvedené úrokové zaťaženie súvisí alebo nesúvisí s podielmi (financovaním podielov), z ktorých sa odviedli dividendy osloboditeľné od dane?

      (1)  Smernica o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch (Ú. v. ES L 225, s. 6; Mim. vyd. 09/001, s. 147).


title: Spojené veci C-7/05 až C-9/05: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  8. júna 2006  (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Ulrich Deppe, Hanne-Rose Deppe, Thomas Deppe, Matthias Deppe, Christine Urban (narodená Deppe) (Odrody rastlín — Výška primeranej odmeny, ktorá sa má zaplatiť majiteľovi práva k odrode rastlín — Článok 5 ods. 2, 4 a 5 nariadenia (ES) č. 1768/95, zmeneného a doplneného nariadením (ES) č. 2605/98 — Pojem  odmena značne nižšia ako čiastka platená za licenčnú produkciu množiteľského materiálu )

text:
               29.7.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/4

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 8. júna 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof – Nemecko) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Ulrich Deppe, Hanne-Rose Deppe, Thomas Deppe, Matthias Deppe, Christine Urban (narodená Deppe)
   (Spojené veci C-7/05 až C-9/05) (1)

   (Odrody rastlín - Výška primeranej odmeny, ktorá sa má zaplatiť majiteľovi práva k odrode rastlín - Článok 5 ods. 2, 4 a 5 nariadenia (ES) č. 1768/95, zmeneného a doplneného nariadením (ES) č. 2605/98 - Pojem „odmena značne nižšia ako čiastka platená za licenčnú produkciu množiteľského materiálu“)
   (2006/C 178/07)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundesgerichtshof
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Žalovaní: Ulrich Deppe, Hanne-Rose Deppe, Thomas Deppe, Matthias Deppe, Christine Urban (rod. Deppe) (C-7/05), Siegfried Hennings (C-8/05), Hartmut Lübbe (C-9/05)
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Bundesgerichtshof – Výklad článku 5 ods. 2, 4 a 5 nariadenia Komisie č. 1768/95 z 24. júla 1995, ktoré ustanovuje pravidlá poľnohospodárskych výnimiek pre potreby článku 14 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 2100/94 o ochrane práv odrôd rastlín v spoločenstve (Ú. v. ES L 173, s. 14; Mim. vyd. 03/018, s. 63), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2605/98 z 3. decembra 1998 (Ú. v. ES L 328, s. 6; Mim. vyd. 03/024, s. 162) – Výška primeranej odmeny, ktorá sa má zaplatiť majiteľovi práva k odrode rastlín – Pojem „odmena značne nižšia ako čiastka platená za licenčnú produkciu množiteľského materiálu“ – Odmena vo výške 80 % čiastky platenej za túto produkciu
   Výrok rozsudku

               1.

               Paušálne stanovená odmena vo výške 80 % čiastky platenej v tom istom regióne za licenčnú produkciu množiteľského materiálu najnižšej úradne certifikovanej kategórie tej istej odrody v prípade využitia poľnohospodárskej výnimky zakotvenej v článku 14 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 2100/94 z 27. júla 1994 o právach spoločenstva k odrodám rastlín nespĺňa podmienku, že odmena má byť „značne nižšia“ ako čiastka platená za licenčnú produkciu množiteľského materiálu v zmysle článku 5 ods. 2 nariadenia Komisie č. 1768/95 z 24. júla 1995, ktoré ustanovuje pravidlá poľnohospodárskych výnimiek pre potreby článku 14 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 2100/94, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2605/98 z 3. decembra 1998, čím nie je dotknuté posúdenie iných relevantných okolností každého sporu vo veci samej vnútroštátnym súdom.

               2.

               Kritériá slúžiace na určenie výšky odmeny majiteľa sú vymedzené v článku 5 ods. 4 a 5 nariadenia č. 1768/95, zmeneného a doplneného nariadením č. 2605/98. Tieto kritériá nemajú retroaktívny účinok, môžu však slúžiť ako orientačné kritériá pri výpočte tejto odmeny, pokiaľ ide o výsevy uskutočnené pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 2605/98.

               3.

               Na to, aby dohoda uzavretá medzi organizáciou majiteľov a organizáciou poľnohospodárov, uvedená v článku 5 ods. 4 nariadenia č. 1768/95, zmeneného a doplneného nariadením č. 2605/98, mohla plniť funkciu usmernenia, pokiaľ ide o všetky jej parametre, je potrebné, aby bola oznámená Komisii Európskych spoločenstiev a uverejnená v Úradnom vestníku Úradu spoločenstva pre odrody rastlín, a to aj vtedy, ak bola uzavretá pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 2605/98. Takáto dohoda môže stanoviť inú sadzbu odmeny, než aká je subsidiárne stanovená v článku 5 ods. 5 nariadenia č. 1768/95, zmeneného a doplneného nariadením č. 2605/98.

               4.

               V prípade, že sa neuplatňuje dohoda medzi organizáciou majiteľov a organizáciou poľnohospodárov, musí byť odmena majiteľa práva k odrode rastlín určená v zmysle článku 5 ods. 5 nariadenia č. 1768/95, zmeneného a doplneného nariadením č. 2605/98, nemennou čiastkou, ktorá nepredstavuje ani hornú, ani dolnú hranicu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 2.4.2005.


title: Vec C-185/15: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 12. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Marjan Kostanjevec/F&S Leasing GmbH (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Súdna spolupráca v občianskych veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Článok 6 bod 3 — Pojem „vzájomný nárok“ — Nárok založený na bezdôvodnom obohatení — Platba sumy, ktorá je splatná na základe zrušeného rozhodnutia — Časová pôsobnosť)

text:
               12.12.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 462/4

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 12. októbra 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Marjan Kostanjevec/F&S Leasing GmbH
   (Vec C-185/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Článok 6 bod 3 - Pojem „vzájomný nárok“ - Nárok založený na bezdôvodnom obohatení - Platba sumy, ktorá je splatná na základe zrušeného rozhodnutia - Časová pôsobnosť))
   (2016/C 462/05)
   Jazyk konania: slovinčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Marjan Kostanjevec

      Žalovaná: F&S Leasing GmbH

      Výrok rozsudku

   Článok 6 bod 3 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že súd určený týmto ustanovením pre oblasť vzájomných nárokov má právomoc rozhodovať o takomto nároku založenom na vrátení sumy z titulu bezdôvodného obohatenia, ktorá zodpovedá sume dohodnutej v mimosúdnej dohode, pokiaľ je tento nárok uplatnený v novom konaní medzi tými istými účastníkmi konania po tom, čo bolo zrušené rozhodnutie vydané v konaní o pôvodnej žalobe medzi týmito účastníkmi konania, ktorého výkon viedol k tejto mimosúdnej dohode.

      (1)  Ú. v. EÚ C 254, 3.8.2015.


title: Vec C-394/07: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  2. apríla 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte d’appello di Milano — Taliansko) — Marco Gambazzi/DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company (Bruselský dohovor — Uznávanie a výkon rozsudkov — Dôvody odmietnutia — Porušenie verejného poriadku dožiadaného štátu — Vylúčenie žalovaného z konania pred súdom štátu, ktorý rozhodnutie vydal, z dôvodu nesplnenia súdneho príkazu)

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/9

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 2. apríla 2009 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte d’appello di Milano — Taliansko) — Marco Gambazzi/DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company
   (Vec C-394/07) (1)

   (Bruselský dohovor - Uznávanie a výkon rozsudkov - Dôvody odmietnutia - Porušenie verejného poriadku dožiadaného štátu - Vylúčenie žalovaného z konania pred súdom štátu, ktorý rozhodnutie vydal, z dôvodu nesplnenia súdneho príkazu)
   2009/C 141/13
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Corte d’appello di Milano

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Marco Gambazzi

      Žalovaní: DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Corte d’appello di Milano — Výklad článku 26 a článku 27 bodu 1 Bruselského dohovoru — Rozhodnutie, ktorého uznanie je v rozpore s verejným poriadkom štátu, v ktorom sa uznanie žiada — Rozhodnutie, ktoré účastníkovi konania odopiera právo na obranu („debarment“) z dôvodu nesplnenia príkazu vydaného týmto súdom

      Výrok rozsudku

   Článok 27 ods. 1 Dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach, zmeneného a doplneného Dohovorom o pristúpení Dánskeho kráľovstva, Írska a Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z 9. októbra 1978, Dohovorom o pristúpení Helénskej republiky z 25. októbra 1982, Dohovorom o pristúpení Španielskeho kráľovstva a Portugalskej republiky z 26. mája 1989, ako aj Dohovorom o pristúpení Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva z 29. novembra 1996 sa má vykladať v tom zmysle, že:
   súd dožiadaného štátu môže vzhľadom na klauzulu týkajúcu sa verejného poriadku stanovenú v tomto článku, zohľadniť skutočnosť, že súd štátu, ktorý rozhodnutie vydal, rozhodol o nárokoch žalobcu bez vypočutia žalovaného, ktorý sa riadne dostavil na pojednávanie v konaní pred týmto súdom, ale ktorý bol uznesením vylúčený z konania z dôvodu, že si nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo skoršieho uznesenia prijatého v rámci toho istého konania, pokiaľ sa domnieva, že z hľadiska celkového posúdenia konania a so zreteľom na všetky skutočnosti, je toto opatrenie o vylúčení zjavným a neprimeraným porušením práva žalovaného byť vypočutý.

      (1)  Ú. v. EÚ C 283, 24.11.2007.


title: Výmaz veci C-115/04

text:
               18.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 314/11

         Výmaz veci C-115/04 (1)

   (2004/C 314/29)
   Uznesením z 23. septembra 2004 predseda Súdneho dvora Európskych spoločenstiev nariadil výmaz veci C-115/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Fínskej republike.

      (1)  Ú. v. EÚ C 94 zo 17.4.2004


title: Vec T-69/10: Žaloba podaná 18. februára 2010 — IRO/Komisia

text:
               17.4.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 100/61

         Žaloba podaná 18. februára 2010 — IRO/Komisia
   (Vec T-69/10)
   2010/C 100/90
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Industrie Riunite Odolesi SpA (IRO) (Brescia, Taliansko) (v zastúpení: A. Giardina a P. Tomassi, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie,

               —

               subsidiárne zrušiť alebo znížiť pokutu uloženú v napadnutom rozhodnutí,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú podobné ako žalobné dôvody a tvrdenia uplatňované vo veci T-55/10, SP/Komisia.
   Žalobkyňa uvádza najmä tieto žalobné dôvody:

               —

               porušenie právnych predpisov a prekročenie právomoci vzhľadom na to, že Komisia prijala napadnuté rozhodnutie, v ktorom bola žalobkyňa sankcionovaná za to, že sa účastnila údajného cenového kartelu, bez toho, aby preskúmala všetky dôkazy, keďže v nich nebola zahrnutá príloha obsahujúca cenové tabuľky,

               —

               porušenie procesných pravidiel zakotvených v nariadení (ES) č. 1/2003 (1), keďže Komisia v nadväznosti na zrušenie rozhodnutia K(2002) 5087 v konečnom znení zo 17. decembra 2002 Všeobecným súdom prijala napadnuté rozhodnutie bez toho, aby uskutočnila procesné postupy, ako je zaslanie oznámenia o výhradách účastníkom konania a/alebo vypočutie účastníkov konania alebo účasť vnútroštátnych orgánov, v dôsledku čoho bolo celé konanie vedené Komisiou neúplné, nesúdržné a protiprávne, pričom boli porušené práva sankcionovaných spoločností na obhajobu,

               —

               nedostatok vyšetrovania a odôvodnenia, keďže Komisia nesprávne posúdila informácie, ktoré vyšli najavo v priebehu vyšetrovania, týkajúce sa veľkosti relevantného trhu a účinkov údajného kartelu,

         Subsidiárne žalobkyňa navrhuje zrušiť alebo znížiť pokutu uloženú v napadnutom rozhodnutí.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 4.1.2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).


title: Vec T-773/16: Žaloba podaná 7. novembra 2016 – Salehi/Komisia

text:
               20.2.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 53/29

         Žaloba podaná 7. novembra 2016 – Salehi/Komisia
   (Vec T-773/16)
   (2017/C 053/36)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Dominik Salehi (Brémy, Nemecko) (v zastúpení: C. Drews, Rechtsanwältin)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               určil, že žalovaná porušila článok 1 ods. 4 nariadenia (ES) č. 539/2001 [zmenené a doplnené nariadením (EÚ) č. 1289/2013] tým, že v nadväznosti na listy žalobcu z 1. júla 2016 a 16. septembra 2016 neprijala opatrenia stanovené v uvedenom ustanovení a nezaslala žalobcovi oznámenie,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza dva žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení zásady reciprocity striktným uplatnením Visa Waiver Program Improvement and Terrorist Travel Prevention Act of 2015.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na nečinnosti žalovanej

         Žalobca vytýka, že Komisia neprijala nijaké opatrenie podľa článku 1 ods. 4 písm. e) bodu i) nariadenia Rady (ES) č. 539/2001 z 15. marca 2001 uvádzajúceho zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (Ú. v. ES L 81, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 65).


title: Vec T-226/13 P: Odvolanie podané 14. apríla 2013 : Luigi Marcuccio proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu zo 6. februára 2013 vo veci F-67/12, Marcuccio/Komisia

text:
               15.6.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 171/36

         Odvolanie podané 14. apríla 2013: Luigi Marcuccio proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu zo 6. februára 2013 vo veci F-67/12, Marcuccio/Komisia
   (Vec T-226/13 P)
   2013/C 171/69
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, advokát)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy

   Odvolateľ navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               vyhovel všetkým jeho návrhom v prvostupňovom konaní,

               —

               uložil odporkyni povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré mu vznikli v prvostupňovom konaní.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   V predmetnej veci navrhovateľ napáda uznesenie Súdu pre verejnú službu zo 6. februára 2013, ktorým sa zamieta ako zjavne nedôvodná žaloba, ktorej predmetom je po prvé neplatnosť rozhodnutia, ktorým Európska komisia zamietla jeho návrh na náhradu škody, ktorá mu údajne vznikla v dôsledku zaslania listu týkajúceho sa podmienok vykonania rozsudku Súdu pre verejnú službu zo 4. novembra 2008, Marcuccio/Komisia, F-41/06, advokátovi, ktorý ho zastupoval v odvolacom konaní proti tomuto rozsudku, a po druhé uloženie Komisii povinnosti nahradiť škodu, ktorá mu údajne vznikla v dôsledku tejto okolnosti.
   Na podporu svojho odvolania odvolateľ uvádza absolútny nedostatok odôvodnenia zamietnutia návrhu na náhradu škody, aj z dôvodu nedostatočného dokazovania a skreslenia skutkového stavu, svojvoľnosti, nesprávneho a neprimeraného výkladu a uplatnenia:

               —

               právnych pravidiel týkajúcich sa vzniku zodpovednosti za protiprávne konanie inštitúcií Európskej únie,

               —

               pojmu povinnosť uviesť odôvodnenie, ktorá prislúcha každej inštitúcii Európskej únie a súdu Európskej únie,

               —

               pojmu protiprávne konanie inštitúcie Európskej únie.

         Odvolateľ tiež poukazuje na protiprávnosť rozhodnutia vydaného prvostupňovým súdom o trovách konania.


title: Vec T-134/17: Žaloba podaná 2. marca 2017 – Hércules Club de Fútbol/Komisia

text:
               8.5.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 144/49

         Žaloba podaná 2. marca 2017 – Hércules Club de Fútbol/Komisia
   (Vec T-134/17)
   (2017/C 144/68)
   Jazyk konania: španielčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španielsko) (v zastúpení: S. Rating a Y. Martínez Mata, abogados)

      Žalovaná: Európska komisia

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie C(2017) 736 final z 2. februára 2017 vo veci GESTDEM 2016/6034 a 2016/6044,

               —

               uložil Komisii nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Táto žaloba smeruje proti rozhodnutiu potvrdzujúcemu rozhodnutie o odmietnutí prístupu k dokumentom, ktoré požadoval Hércules CF v súvislosti s určitými dokumentmi spisu, ktoré odôvodňovali prijatie rozhodnutia C(2016) 4060 final, zo 4. júla 2016 o štátnej pomoci SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) poskytnutej Španielskom futbalovým klubom Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva a Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na nesprávnej povahe záveru, že tretia a prvá zarážka článku 4 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 4; Mim. vyd. 01/003, s. 331) umožňujú odmietnuť prístup k požadovaným dokumentom.

                           —

                           V tejto súvislosti sa uvádza, že Komisia automaticky uplatňovala všeobecnú prezumpciu dôvernosti správnych konaní o štátnej pomoci uznanú judikatúrou Spoločenstva a že Komisia analogicky nesprávne uplatňovala judikatúru týkajúcu sa koncentrácií v súvislosti s vplyvom na obchodné záujmy tretích osôb.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na nesprávnom uplatnení článku 4 ods. 3 nariadenia č. 1049/2001.

                           —

                           V tejto súvislosti sa uvádza, že aj tu nie je analogicky uplatniteľná judikatúra týkajúca sa koncentrácií. Zatiaľ čo v týchto prípadoch je pochopiteľné, že citlivá povaha informácií pretrváva aj po rozhodnutí Komisie, nie je to prípad jediného poskytnutia, podmienky udelenia ktorého, Komisia považuje za nezlučiteľné so ZFEÚ.

               3.

               Tretí žalobný dôvod, ktorý sa uvádza subsidiárne, založený na tom, že aj s prijatím toho, že dôvody dôvernosti uvádzané Komisiou majú v konkrétnom prípade svoj základ, existuje vyšší verejný záujem, ktorý odôvodňuje prístup k požadovaným dokumentom, ktorý sa konkretizuje v zabezpečení adekvátneho výkonu práv na obranu uznaných Chartou základných práv Európskej únie.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod, ktorý sa tiež uvádza subsidiárne, založený na porušení článku 4 ods. 6 nariadenia č. 1049/2001, keďže v konečnom dôsledku má Komisia povinnosť ponúknuť aspoň čiastočný prístup k požadovanej informácii.


title: Vec C-116/14: Žaloba podaná 10. marca 2014 – Európska komisia/Portugalská republika

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/27

         Žaloba podaná 10. marca 2014 – Európska komisia/Portugalská republika
   (Vec C-116/14)
   2014/C 135/32
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: N. Yerrell a P. Guerra e Andrade, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhy žalobkyne

               —

               určiť, že Portugalská republika si tým, že neprijala a neoznámila požadované usmernenia, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú podľa článku 8 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/96/ES (1) z 19. novembra 2008 o riadení bezpečnosti cestnej infraštruktúry,

               —

               zaviazať Portugalskú republiku na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa znenia článku 8 ods. 1 smernice 2008/96, ak usmernenia ešte neexistujú, členské štáty v záujme podpory príslušných subjektov pri uplatňovaní tejto smernice zabezpečia, aby sa tieto usmernenia prijali najneskôr do 19. decembra 2011.
   Viac ako dva roky po uplynutí lehoty uloženej na prijatie predmetných usmernení ich Portugalsko ešte neprijalo.
   Podľa článku 8 ods. 2 smernice 2008/96, členské štáty oznámia Komisii vyššie uvedené usmernenia do troch mesiacov odo dňa ich prijatia.
   Portugalsko neprijalo usmernenia a teda nesplnilo si ani vyššie uvedenú povinnosť oznámenia.

      (1)  Ú. v. EÚ L 319, s. 59.


title: Vec C-79/14: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hannover (Nemecko) 14. februára 2014 – TUIfly GmbH/Harald Walter

text:
               12.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/17

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hannover (Nemecko) 14. februára 2014 – TUIfly GmbH/Harald Walter
   (Vec C-79/14)
   2014/C 142/23
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Hannover

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Harald Walter

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Prejudiciálne otázky

               I.

               Má sa článok 7 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004 (1) vykladať v tom zmysle, že sa nariadenie vzťahuje aj na neoznámené „presunutie letu na skorší termín“, ktoré spôsobilo, že cestujúci sa letu nemohli zúčastniť?

               II.

               Má sa nariadenie vykladať v tom zmysle, že pokiaľ ide o príčiny, tak s výnimkou článku 5 nie je rozhodujúce, čo zapríčinilo meškanie?

               III.

               Vzťahuje sa cieľ nariadenia, konkrétne nahradiť škodu, ktorá vznikne stratou času, aj na prípady, pri ktorých by cestujúci prišiel skôr, a tak by sa porušili jeho časové plány pred odletom?

               IV.

               Vzťahuje sa nariadenie na prípady, keď bol v dôsledku neoznámenia presunutia letu na skorší termín, príchod do miesta dovolenky neskorší ako sa pôvodne plánovalo?

               V.

               Má byť cieľom nariadenia vysoká úroveň ochrany s dôsledkom, že sa poskytuje ochrana pred zásahmi do časových plánov cestujúceho? A to aj v prípade presunutia letu na skorší termín?

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10).


title: Vec T-194/11: Žaloba podaná 31. marca 2011 — Bro Grébé/Rada

text:
               21.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 152/31

         Žaloba podaná 31. marca 2011 — Bro Grébé/Rada
   (Vec T-194/11)
   2011/C 152/56
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Geneviève Bro Grébé (Abidžan, Pobrežie Slonoviny) (v zastúpení: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Rady 2011/18/SZBP zo 14. januára 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie Rady 2010/656/SZBP, ktorým sa obnovujú obmedzujúce opatrenia voči Pobrežiu Slonoviny, a nariadenie Rady (EÚ) č. 25/2011 zo 14. januára 2011, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 560/2005, ktorým sa ukladajú určité osobitné obmedzujúce opatrenia namierené proti určitým osobám a subjektom v dôsledku situácie na Pobreží Slonoviny, v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne,

               —

               zaviazal Radu nahradiť trovy konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Dôvody a hlavné tvrdenia uvádzané žalobkyňou sú v zásade identické alebo podobné dôvodom a tvrdeniam uvedeným vo veci T-118/11, Attey/Rada.


title: Vec T-479/11 a T-157/12: Rozsudok Všeobecného súdu z 26. mája 2016 – Francúzsko a IFP Énergies nouvelles/Komisia („Štátna pomoc — Ropný prieskum — Implicitná a neobmedzená štátna záruka poskytnutá Institut français du pétrole (IFP) priznaním štatútu verejnej inštitúcie priemyselnej a obchodnej povahy (EPIC) — Výhoda — Domnienka výhody“)

text:
               11.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 251/20

         Rozsudok Všeobecného súdu z 26. mája 2016 – Francúzsko a IFP Énergies nouvelles/Komisia
   (Vec T-479/11 a T-157/12) (1)

   ((„Štátna pomoc - Ropný prieskum - Implicitná a neobmedzená štátna záruka poskytnutá Institut français du pétrole (IFP) priznaním štatútu verejnej inštitúcie priemyselnej a obchodnej povahy (EPIC) - Výhoda - Domnienka výhody“))
   (2016/C 251/20)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyne: Francúzska republika (v zastúpení: pôvodne E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha a J. Gstalter, neskôr E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a S. Menez, neskôr G. de Bergues, S. Menez, D. Colas a J. Bousin a napokon G. de Bergues, D. Colas a J. Bousin, splnomocnení zástupcovia) (vec T-479/11) a IFP Énergies nouvelles (Rueil-Malmaison, Francúzsko) (v zastúpení: pôvodne É. Morgan de Rivery a A. Noël-Baron, neskôr É. Morgan de Rivery a E. Lagathu, advokáti) (vec T-157/12)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Stromsky, D. Grespan a K. Talabér-Ritz, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh založený na článku 263 ZFEÚ a smerujúci k zrušeniu rozhodnutia Komisie 2012/26/EÚ z 29. júna 2011 o štátnej pomoci C 35/08 (ex NN 11/2008), ktorú Francúzsko poskytlo verejnej inštitúcii Institut Français du Pétrole (Ú. v. EÚ L 14, 2012, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 1 ods. 3 až 5, ako aj články 2 až 12 rozhodnutia Komisie 2012/26/EÚ z 29. júna 2011 o štátnej pomoci C 35/08 (ex NN 11/2008), ktorú Francúzsko poskytlo verejnej inštitúcii Institut Français du Pétrole, sa zrušujú.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloby zamietajú.

               3.

               Európska komisia znáša dve tretiny svojich vlastných trov konania vo veciach T-479/11 a T-157/12 a je povinná nahradiť dve tretiny trov konania, ktoré vynaložili Francúzska republika a IFP Énergies nouvelles.

               4.

               Francúzska republika znáša jednu tretinu svojich vlastných trov konania a je povinná nahradiť jednu tretinu trov konania, ktoré vynaložila Komisia vo veci T-479/11.

               5.

               IFP Énergies nouvelles znáša jednu tretinu svojich vlastných trov konania a je povinná nahradiť jednu tretinu trov konania, ktoré vynaložila Komisia vo veci T-157/12.

      (1)  Ú. v. EÚ C 340, 19.11.2011.


title: Vec T-457/08: Žaloba podaná 10. októbra 2008 – Intel/Komisia

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/60

         Žaloba podaná 10. októbra 2008 – Intel/Komisia
   (Vec T-457/08)
   (2008/C 301/99)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Intel Corp. (Wilmington, Spojené štáty) (v zastúpení: N. Green, QC, K. Bacon, barrister)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutia,

               —

               predĺžiť lehotu na podanie odpovede Intelu na dodatočné oznámenie o výhradách (DOV) o obdobie 30 dní od dňa, keď bude Intelu umožnený prístup k relevantným dokumentom sťažovateľa,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania Intelu.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Touto žalobou sa žalobca domáha na základe článku 230 ES zrušenia rozhodnutia úradníka povereného vypočutím z 15. septembra 2008, ktoré bolo prijaté podľa článku 10 rozhodnutia Komisie 2001/462/ES (1) vo veci COMP/C-3/37.990 – Intel týkajúcej sa konania podľa článku 82 ES, ako aj rozhodnutia člena Komisie prijatého 6. októbra 2008 alebo okolo tohto dátumu. Napadnuté rozhodnutia sa týkajú odmietnutia Komisie poskytnúť určité listinné dôkazy, konkrétne od sťažovateľa vo veci, o ktorých žalobca tvrdí, že sú priamo relevantné pre tvrdenia, ktoré Komisia uviedla v DOV. Úradník poverený vypočutím takisto zamietol tvrdenie Intelu, že nemôže riadne odpovedať na DOV bez toho, aby mu boli tieto dokumenty poskytnuté, a odmietol ďalej predĺžiť lehotu pre Intel na podanie jeho odpovede na DOV.
   Žalobca uvádza na podporu svojej žaloby dva dôvody.
   Po prvé žalobca uvádza, že rozhodnutia obsahujú právne chyby, a tvrdí, že lehota na jeho odpoveď na DOV nemôže začať plynúť, pokiaľ spis nie je z vecného hľadiska úplný; inak by podnik nebol schopný riadne uplatniť svoje právo na obhajobu.
   Po druhé žalobca uvádza, že napadnuté rozhodnutia sú zjavne protiprávne, pretože Komisii umožňujú pokračovať v prešetrovaní, ktoré je diskriminačné a predpojaté a ktoré žalobcovi bráni uplatňovať jeho právo na obhajobu. Žalobca tvrdí, že to predstavuje porušenie zásady riadnej správy vecí verejných, ktorá vyžaduje, aby Komisia prijala svoje rozhodnutie na základe všetkých dostupných skutkových a právnych informácií, ktoré môžu mať vplyv na výsledok konania.

      (1)  Rozhodnutie Komisie z 23. mája 2001 o pôsobnosti vyšetrovateľov v niektorých konaniach vo veci hospodárskej súťaže, Ú. v. ES L 162, s. 21; Mim. vyd. 08/002, s. 151.


title: Vec C-71/07 P: Odvolanie podané 12. februára 2007 : Franco Campoli proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá rozšírená komora) z 29. novembra 2006 vo veci T-135/05, Campoli/Komisia

text:
               26.5.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 117/2

         Odvolanie podané 12. februára 2007: Franco Campoli proti rozsudku Súdu prvého stupňa (druhá rozšírená komora) z 29. novembra 2006 vo veci T-135/05, Campoli/Komisia
   (Vec C-71/07 P)
   (2007/C 117/02)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Franco Campoli (v zastúpení: G. Vandersanden, L. Levi, S. Rodrigues, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Joris, D. Martin, splnomocnení zástupcovia), Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Arpio, I. Šulce, splnomocnení zástupcovia)
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 29. novembra 2006 vo veci T-135/05,

               —

               v dôsledku toho vyhovieť návrhom odvolateľa, ktoré uplatnil v konaní na prvom stupni, pozmenené vzhľadom na neprípustnosť jeho návrhov týkajúcich sa príspevku na domácnosť a príspevku na vzdelanie, a preto

                           —

                           zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu z 13. decembra 2004, zamietajúce jeho námietku, spolu s rozhodnutím menovacieho orgánu, proti ktorému podal námietku a ktorým bol zmenený k 1. máju 2004 opravný koeficient uplatniteľný na jeho dôchodok na jednej strane, ako aj výplatné listiny dôchodku, v rozsahu, v akom sa týkajú uplatnenia tohto posledného uvedeného rozhodnutia od mesiaca mája 2004,

                           —

                           zaviazať ďalšieho účastníka konania na náhradu trov konania,

               —

               zaviazať ďalšieho účastníka konania na náhradu trov konania na prvom stupni a v odvolacom konaní.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ uvádza viacero tvrdení na podporu svojho jediného odvolacieho dôvodu, založeného na porušení zásady rovnosti zaobchádzania a porušení povinnosti odôvodnenia, ktoré prináležia súdu Spoločenstva.
   Uvedená zásada bola porušená v prvom rade tým, že Súd prvého stupňa rozhodol, že normotvorca môže zmeniť Služobný poriadok tak, že definuje nevýhodnejšie podmienky oproti platnému režimu, ak pritom stanoví prechodné obdobie v dostatočnej dĺžke. Existencia prechodného obdobia a preskúmanie nedostatočnosti jeho dĺžky totiž nepatria pod preskúmanie zákonnosti nového opatrenia vzhľadom na zásadu rovnosti zaobchádzania, ktorej dodržiavanie znamená, že súd má preskúmať absenciu akéhokoľvek svojvoľného alebo zjavne neprimeraného rozlišovania v rozpore s cieľom sledovaným právnou úpravou Spoločenstva. V danom prípade napadnutý rozsudok nedefinoval ani cieľ sledovaný novými pravidlami týkajúcimi sa stanovenia opravných koeficientov, ani a fortiori nepreskúmal, či existuje svojvoľný alebo zjavne nesprávny rozdiel oproti tomuto cieľu. Odvolateľ dodáva, že opravný koeficient stanovený na úrovni priemernej úrovne nákladov na život jednotlivej krajiny ďalej môže poškodzovať cieľ udržania kúpnej sily dôchodcov a cieľ ich slobody pohybu a pobytu, pretože dôchodcovia bývajúci v hlavnom meste krajiny alebo v iných regiónoch, ktoré sú drahé majú menšiu kúpnu silu ako dôchodcovia, ktorí sa usadili mimo takéhoto hlavného mesta alebo takýchto miest alebo regiónov.
   V druhom tvrdení odvolateľ uvádza ďalej, že na rozdiel od toho, čo sa uvádza v napadnutom rozsudku, nový režim dôchodkov sa v skutočnosti viaže na životné náklady v Bruseli, takže príjmy dôchodcov bývajúcich v Belgicku sú stanovené tak, že sa zohľadnili len životné náklady v hlavnom meste tohto členského štátu, kým príjmy dôchodcov bývajúcich v hlavnom meste iných členských štátov sú definované prostredníctvom opravného koeficienta, ktorý zohľadňuje priemerné životné náklady v celej krajine. Odvolateľ namieta okrem toho proti konštatovaniu Súdu prvého stupňa, podľa ktorého zákonnosť právneho aktu Spoločenstva nemôže závisieť od spôsobu, akým je tento akt uplatňovaný v praxi, keďže vykonávacie opatrenia takého aktu sú úzko spojené so samotným aktom a odvoláva sa na porušenie práva na obranu ako aj zásady rovnosti účastníkov konania pred súdom Spoločenstva, keďže sa dozvedel o opatreniach prijatých na vykonanie nového režimu dôchodkov až po skončení písomnej časti konania.
   Vo svojom poslednom tvrdení odvolateľ napokon namieta proti tvrdeniu Súdu prvého stupňa, podľa ktorého nemal záujem na konaní na základe článku 241 ES, keď sa odvolal na výhodu poskytnutú dôchodcom bývajúcim v „lacnejšom “členskom štáte. Odvolávajúc sa na rozdielne zaobchádzanie vyhradené dôchodcom bývajúcim v „lacnejšom “členskom štáte oproti dôchodcom bývajúcim v „drahom “členskom štáte, kritizuje v skutočnosti porušenie zásady rovnosti kúpnej sily a sleduje tým spochybnenie režimu dôchodkov vyplývajúci z nového Služobného poriadku a jeho prechodných ustanovení.


title: Vec T-142/13: Uznesenie Všeobecného súdu z  10. februára 2014 – Jinko Solar a i./Parlament a i.

text:
               12.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 142/54

         Uznesenie Všeobecného súdu z 10. februára 2014 – Jinko Solar a i./Parlament a i.
   (Vec T-142/13) (1)

   2014/C 142/70
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda piatej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 123, 27.4.2013.


title: Vec T-163/05: Rozsudok Všeobecného súdu z  3. marca 2010 — Bundesverband deutscher Banken/Komisia ( Štátna pomoc — Prevod verejných aktív na Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale — Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za čiastočne nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďujúce jej vrátenie — Kritérium súkromného investora — Povinnosť odôvodnenia )

text:
               17.4.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 100/36

         Rozsudok Všeobecného súdu z 3. marca 2010 — Bundesverband deutscher Banken/Komisia
   (Vec T-163/05) (1)

   („Štátna pomoc - Prevod verejných aktív na Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale - Rozhodnutie vyhlasujúce pomoc za čiastočne nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďujúce jej vrátenie - Kritérium súkromného investora - Povinnosť odôvodnenia“)
   2010/C 100/54
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Bundesverband deutscher Banken eV (Berlín, Nemecko) (v zastúpení: H.-J. Niemeyer, K.-S. Scholz a J.-O. Lenschow, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: N. Khan a T. Scharf, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastníci konania, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Spolková republika Nemecko (v zastúpení: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci J. Witting, advokát); Spolková krajina Hessensko (Nemecko) (v zastúpení: pôvodne H.-J. Freund a M. Holzhäuser, neskôr H.-J. Freund a S. Lehr, advokáti); a Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankufrt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: H.-J. Freund, advokát)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2006/742/ES z 20. októbra 2004 o pomoci Nemecka v prospech Landesbank Hessen-Thüringen — Girozentrale (Ú. v. EÚ L 307, 2006, s. 159)

      Výrok rozsudku

               1.

               Dokumenty, ktoré predložil Bundesverband deutscher Banken eV v prílohách 9 a 10 repliky, sa vyradia zo spisu.

               2.

               Žaloba sa zamieta.

               3.

               Bundesverband deutscher Banken znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Európskej komisie, Spolkovej krajiny Hesensko a Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale.

               4.

               Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 155, 25.6.2005.


title: Vec C-451/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Cour de cassation (Francúzsko) z  13. decembra 2005 , ktorý súvisí s konaním: Société Elisa (Européenne et luxembourgeoise d'investissements SA) proti Directeur général des impôts, Direction des services généraux et de l'informatique a Ministère public

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný rozsudkom Cour de cassation (Francúzsko) z 13. decembra 2005, ktorý súvisí s konaním: Société Elisa (Européenne et luxembourgeoise d'investissements SA) proti Directeur général des impôts, Direction des services généraux et de l'informatique a Ministère public
   (Vec C-451/05)
   (2006/C 60/38)
   Jazyk konania: francúzština
   Cour de cassation (Francúzsko) podal rozsudkom z 13. decembra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Société Elisa (Européenne et luxembourgeoise d'investissements SA) proti Directeur général des impôts, Direction des services généraux et de l'informatique a Ministère public a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 19. decembra 2005.
   Cour de cassation (Francúzsko) žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Odporuje článkom 52 a nasledujúcim a článkom 73 B a nasledujúcim Zmluvy ES právna úprava, akou je právna úprava obsiahnutá v článkoch 990 D a nasledujúcich Code général des impôts, ktorá udeľuje právnickým osobám, ktoré majú skutočné sídlo riadiacich orgánov vo Francúzsku možnosť oslobodenia od dane z peňažnej hodnoty nehnuteľností vlastnených vo Francúzsku, a ktorá v prípade právnických osôb ktoré majú skutočné sídlo riadiacich orgánov na území inej krajiny, hoci by išlo o členský štát Európskej únie, podmieňuje túto možnosť existenciou dohody o administratívnej pomoci uzavretej medzi Francúzskom a takýmto štátom s cieľom boja proti podvodom a daňovým únikom alebo skutočnosťou, že použitím zmluvy obsahujúcej ustanovenie o zákaze diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti, tieto právnické osoby nesmú podliehať vyššiemu zdaneniu ako je zdanenie, ktorému podliehajú právnické osoby ktoré majú skutočné sídlo riadiacich orgánov vo Francúzsku?

               2.

               Predstavuje daň, akou je sporná daň, daň z kapitálu v zmysle článku 1 smernice Rady z 19. decembra 1977 o vzájomnej pomoci príslušných úradov členských štátov v oblasti priamych a nepriamych daní (1)?

               3.

               Odporujú, v prípade kladnej odpovede, povinnosti uložené členským štátom v oblasti vzájomnej pomoci v daňových veciach už citovanou smernicou z 19. decembra 1977 tomu, aby členské štáty, na základe dvojstrannej dohody o administratívnej pomoci v daňových veciach, uplatňovali povinnosti rovnakej povahy vylúčiac jednu skupinu platiteľov dane, akou sú luxemburské holdingové spoločnosti?

               4.

               Ukladajú články 52 a nasledujúce a články 73 B a nasledujúce Zmluvy ES členskému štátu, ktorý uzavrel s inou krajinou, či už členským alebo nečlenským štátom Európskej únie, dohovor obsahujúci ustanovenie o zákaze diskriminácie v oblasti daní, povinnosť priznať právnickej osobe ktorá má skutočné sídlo riadiacich orgánov/majúcej výkonné centrum manažmentu na území iného členského štátu, v prípade ak táto osoba vlastí jednu alebo viac nehnuteľností na území prvého členského štátu a druhý členský štát nie je viazaný voči prvému obdobným ustanovením, rovnaké výhody, ako sú výhody stanovené v takomto ustanovení?

      (1)  Smernica Rady 77/799/EHS z 19. decembra 1977 o vzájomnej pomoci príslušných úradov členských štátov v oblasti priamych daní (Ú. v. ES L 336, s. 15; Mim. vyd. 09/001 s. 77).


title: Vec C-474/14: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) zo 7. apríla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Salerno – Taliansko) – trestné konanie proti Cristianovi Pontillovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora — Rovnaké prejudiciálne otázky — Články 49 ZFEÚ a 56 ZFEÚ — Sloboda usadiť sa — Slobodné poskytovanie služieb — Hazardné hry — Vnútroštátna právna úprava — Reorganizácia systému udeľovania koncesií prostredníctvom zjednotenia dátumu uplynutia ich platnosti — Nové verejné obstarávanie — Koncesie platné kratšie ako predchádzajúce koncesie — Bezodplatné postúpenie užívania vlastneného hmotného a nehmotného majetku, ktorý tvorí sieť prevádzkovania hry a prijímania stávok — Obmedzenie — Naliehavé dôvody všeobecného záujmu — Proporcionalita)

text:
               25.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 270/9

         Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) zo 7. apríla 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Salerno – Taliansko) – trestné konanie proti Cristianovi Pontillovi
   (Vec C-474/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora - Rovnaké prejudiciálne otázky - Články 49 ZFEÚ a 56 ZFEÚ - Sloboda usadiť sa - Slobodné poskytovanie služieb - Hazardné hry - Vnútroštátna právna úprava - Reorganizácia systému udeľovania koncesií prostredníctvom zjednotenia dátumu uplynutia ich platnosti - Nové verejné obstarávanie - Koncesie platné kratšie ako predchádzajúce koncesie - Bezodplatné postúpenie užívania vlastneného hmotného a nehmotného majetku, ktorý tvorí sieť prevádzkovania hry a prijímania stávok - Obmedzenie - Naliehavé dôvody všeobecného záujmu - Proporcionalita))
   (2016/C 270/11)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Salerno

      Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

   Cristiano Pontillo

      Výrok

               1.

               Články 49 ZFEÚ a 56 ZFEÚ, ako aj zásady rovnosti zaobchádzania a efektivity sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave týkajúcej sa hazardných hier, akou je právna úprava dotknutá vo veci samej, ktorá z dôvodu reorganizácie systému prostredníctvom zjednotenia dátumu uplynutia platnosti koncesií stanovuje vyhlásenie nového verejného obstarávania týkajúceho sa udelenia koncesií platných kratšie ako predchádzajúce koncesie.

               2.

               Články 49 ZFEÚ a 56 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnemu reštriktívnemu ustanoveniu, akým je ustanovenie dotknuté vo veci samej, ktoré ukladá koncesionárovi hazardných hier, aby pri ukončení činnosti z dôvodu uplynutia platnosti koncesie bezodplatne postúpil užívanie vlastneného hmotného a nehmotného majetku, ktorý tvorí sieť prevádzkovania hry a prijímania stávok, pokiaľ toto obmedzenie ide nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie týmto ustanovením skutočne sledovaného cieľa, čo prináleží posúdiť všeobecnému súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 462, 22.12.2014.


title: Vec C-97/05: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. decembra 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Darmstadt – Nemecko) – Mohamed Gattoussi/Stadt Rüsselsheim (Euro-stredomorská dohoda — Tuniský pracovník s povolením na pobyt v členskom štáte a vykonávajúci tam pracovnú činnosť — Zásada zákazu diskriminácie, pokiaľ ide o pracovné podmienky, odmeňovanie a prepúšťanie — Obmedzenie doby platnosti povolenia na pobyt)

text:
               30.12.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 331/8

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. decembra 2006 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Darmstadt – Nemecko) – Mohamed Gattoussi/Stadt Rüsselsheim
   (Vec C-97/05) (1)

   (Euro-stredomorská dohoda - Tuniský pracovník s povolením na pobyt v členskom štáte a vykonávajúci tam pracovnú činnosť - Zásada zákazu diskriminácie, pokiaľ ide o pracovné podmienky, odmeňovanie a prepúšťanie - Obmedzenie doby platnosti povolenia na pobyt)
   (2006/C 331/12)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Verwaltungsgericht Darmstadt
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Mohamed Gattoussi

      Žalovaný: Stadt Rüsselsheim
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Verwaltungsgericht Darmstadt – Výklad článku 64 Euro-stredomorskej dohody o pridružení Európskych spoločenstiev a ich členských štátov na jednej strane a Tuniskou republikou na strane druhej (Ú. v. ES L 97, s. 1; Mim. vyd. 11/028, s. 187) – Pracovník tuniskej národnosti zamestnaný v členskom štáte – Rovnaké zaobchádzanie, pokiaľ ide o pracovné podmienky a odmeňovanie – Časové obmedzenie platnosti povolenia na pobyt, ktoré ma za následok ukončenie pracovného pomeru zamestnanca
   Výrok rozsudku
   Článok 64 ods. 1 Euro-stredomorskej dohody o pridružení Európskych spoločenstiev a ich členských štátov na jednej strane a Tuniskou republikou na strane druhej, uzavretej v Bruseli 17. júla 1995 a schválenej v mene Európskeho spoločenstva a Európskeho spoločenstva uhlia a ocele rozhodnutím Rady a Komisie 98/238/ES, ESUO z 26. januára 1998, má byť vykladaný v tom zmysle, že môže vytvárať účinky na právo pobytu tuniského štátneho príslušníka na území členského štátu, ak tomuto štátnemu príslušníkovi bolo týmto členským štátom riadne povolené vykonávať na predmetnom území pracovnú činnosť počas obdobia presahujúceho trvanie jeho povolenia na pobyt.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2005.


title: Vec T-299/05: Žaloba podaná 26. júla 2005 – Shangai Excell M&E Enterprise a Shanghai Adeptech Precision/Rada

text:
               15.10.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 257/14

         Žaloba podaná 26. júla 2005 – Shangai Excell M&E Enterprise a Shanghai Adeptech Precision/Rada
   (Vec T-299/05)
   (2005/C 257/27)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Shangai Excell M&E Enterprise a Shanghai Adeptech Precision Company Limited (Shanghai, Čína) [v zastúpení: R. MacLean, solicitor]

      Žalovaná: Rada Európskej únie
   Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť nariadenie Rady (ES) č. 692/20051 z 28. apríla 2005 v rozsahu, v akom sa týka žalobcu, a

               —

               zaviazať Radu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Napadnuté nariadenie ukladá antidumpingové clá na vývozy elektronických váh uskutočňované žalobcami, ktoré sa takisto vzťahujú na dovoz týchto výrobkov zaregistrovaných v súlade s nariadením Komisie (ES) č. 1408/20042. Colné orgány EÚ boli tiež inštruované zastaviť registráciu dovozu výrobkov pôvodom z Číny určených pre žalobcov.
   Žalobcovia navrhujú, aby Súd prvého stupňa zrušil toto nariadenie. Na podporu svojej žaloby sa odvolávajú na porušenie článku 2 ods. 7 písm. e) druhého pododseku nariadenia Rady (ES) č. 384/96 z dôvodu, že Komisia vydala rozhodnutie vo veci postavenia spoločností pôsobiacich v rámci tržného hospodárstva po uplynutí lehoty troch mesiacov uvedenej v tomto článku. Odvolávajú sa, okrem iného, na zjavný omyl v posúdení ako aj na porušenie článku 2 oddiel A ods. 7 písm. c) prvý pododsek nariadenia (ES) č. 384/96.
   Napadnuté nariadenie bolo prijaté po „prehodnotení nových skutočností“ vo vzťahu k žalobcom. Žalobcovia uvádzajú, že počas tohto vyšetrovania inštitúcie Spoločenstva neuplatnili rovnaké postupy ako pri počiatočnom vyšetrovaní, čo viedlo k uloženiu antidumpingových ciel a, že následne došlo k porušeniu článku 11 ods. 9 nariadenia (ES) č. 384/96.
   Žalobcovia tvrdia, že inštitúcie Spoločenstva takisto nesprávne aplikovali kritéria pre posúdenie normálnej cenovej hodnoty pri vývoze a marže a teda porušili články 2 oddiel A ods. 7 písm. a) a 2 oddiel C ods. 10 nariadenia (ES) č. 384/96.
   Žalobcovia uvádzajú, že napadnuté nariadenie ich nedostatočne identifikuje, keďže uvádza ich nesprávne adresy, čo pokladajú za podstatný skutkový omyl.


title: Vec C-47/15: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 7. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation – Francúzsko) – Sélina Affum/Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Smernica 2008/115/ES — Spoločné normy a postupy členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území — Zadržanie — Vnútroštátna právna úprava ukladajúca v prípade neoprávneného vstupu trest odňatia slobody — Tranzit — Viacstranné dojednanie o readmisii)

text:
               16.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 296/11

         Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 7. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation – Francúzsko) – Sélina Affum/Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai
   (Vec C-47/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Smernica 2008/115/ES - Spoločné normy a postupy členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území - Zadržanie - Vnútroštátna právna úprava ukladajúca v prípade neoprávneného vstupu trest odňatia slobody - Tranzit - Viacstranné dojednanie o readmisii))
   (2016/C 296/15)
   Jazyk konania: francúzština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Cour de cassation

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Sélina Affum

      Žalovaní: Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 2 ods. 1 a článok 3 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, sa majú vykladať v tom zmysle, že štátny príslušník tretej krajiny sa neoprávnene zdržiava na území členského štátu a z tohto dôvodu sa na neho vzťahuje táto smernica, keď sa bez splnenia podmienok vstupu alebo pobytu nachádza v situácii tranzitu ako cestujúci autobusu, ktorý prichádza z iného členského štátu patriaceho do schengenského priestoru a smeruje do tretieho členského štátu nepatriaceho do tohto priestoru.

               2.

               Smernica 2008/115 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá výlučne z dôvodu neoprávneného vstupu cez vnútornú hranicu, ktorý vedie k neoprávnenému zdržiavaniu sa na jeho území, umožňuje uväzniť štátneho príslušníka tretej krajiny, voči ktorému ešte nebolo skončené konanie o návrate stanovené touto smernicou.
               Tento výklad platí aj v prípade, že dotknutý štátny príslušník môže byť vzatý späť iným členským štátom na základe dohody alebo dojednania v zmysle článku 6 ods. 3 uvedenej smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 118, 13.4.2015.


title: Vec T-417/12: Rozsudok Všeobecného súdu z  23. októbra 2013 — SFC Jardibric/ÚHVT — Aqua Center Europa (AQUA FLOW) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka Spoločenstva AQUA FLOW — Skoršia národná obrazová ochranná známka VAQUA FLOW — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Vyhlásenie neplatnosti — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Absencia prepadnutia práv v dôsledku strpenia — Článok 54 ods. 2 nariadenia č. 207/2009“ ]

text:
               7.12.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 359/10

         Rozsudok Všeobecného súdu z 23. októbra 2013 — SFC Jardibric/ÚHVT — Aqua Center Europa (AQUA FLOW)
   (Vec T-417/12) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka Spoločenstva AQUA FLOW - Skoršia národná obrazová ochranná známka VAQUA FLOW - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Vyhlásenie neplatnosti - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Absencia prepadnutia práv v dôsledku strpenia - Článok 54 ods. 2 nariadenia č. 207/2009)
   2013/C 359/17
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: SFC Jardibric (Saint-Jean-De-La-Ruelle, Francúzsko) (v zastúpení: J.-L. Fourgoux, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: Ó. Mondéjar Ortuño, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Aqua Center Europa, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: M. J. Martín Izquierdo, advokát)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 20. júla 2012 (vec R 2230/2010-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Aqua Center Europa, SA, a SFC Jardibric

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               SFC Jardibric je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 373, 1.12.2012.


title: Vec C-307/08: Žaloba podaná 9. júla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo

text:
               25.10.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 272/7

         Žaloba podaná 9. júla 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-307/08)
   (2008/C 272/09)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J.-P. Keppenne a R. Lyal, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaný: Belgické kráľovstvo
   Návrhy žalobkyne

               —

               konštatovať, že Belgické kráľovstvo si tým, že nezabraňuje dvojitému zdaneniu dividend vyplatených spoločnosťami so sídlom v inom členskom štáte alebo štáte EHP/EZVO fyzickým osobám, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 56 ES, ako aj z článku 40 Dohody o Európskom hospodárskom priestore,

               —

               zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Vo svojej žalobe Komisia tvrdí, že belgická daňová právna úprava vytvára nedôvodné obmedzenie voľného pohybu kapitálu, keďže zdaňuje dividendy vyplatené fyzickým osobám spoločnosťami so sídlom v inom členskom štáte alebo v štáte Európskeho hospodárskeho spoločenstva („vstupné“ dividendy) rovnakým spôsobom ako dividendy rozdeľované spoločnosťami so sídlom v Belgicku („domáce“ dividendy), a to bez toho, aby boli zohľadnené zrážkové dane uplatnené v štáte, v ktorom majú dividendy svoj pôvod. Takáto právna úprava penalizuje cezhraničné kapitálové transakcie, keďže odrádza konkrétnych daňovníkov od investícií do akcií zahraničných spoločností a okrem toho pre spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte vytvára prekážky nadobúdania kapitálu v Belgicku.


title: Vec T-567/13: Žaloba podaná 29. októbra 2013 — Sharp/ÚHVT (BIG PAD)

text:
               25.1.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 24/24

         Žaloba podaná 29. októbra 2013 — Sharp/ÚHVT (BIG PAD)
   (Vec T-567/13)
   2014/C 24/42
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Sharp KK (Osaka, Japonsko) (v zastúpení: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda a E. Armero, lawyers)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 5. augusta 2013 prijaté vo veci R 2131/2012-2,

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka so slovnými prvkami „BIG PAD“ pre výrobky a služby zaradené do triedy 9 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 10887231.

      Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.


               27.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 133/3

         Žiadosť o poradné stanovisko Súdu EZVO, ktorú 14. decembra 2016 predložil Norges Høyesterett vo veci Torbjørn Selstad Thue a Nórska policajná federácia (Politiets Fellesforbund)/vláda Nórska, ktorú zastupuje ministerstvo spravodlivosti a verejnej bezpečnosti
   (Vec E-19/16)
   (2017/C 133/03)
   Listom zo 14. decembra 2016, ktorý bol doručený na podateľňu Súdu EZVO 14. decembra 2016, Norges Høyesterett (najvyšší nórsky súd) požiadal Súd EZVO vo veci Torbjørn Selstad Thue a Nórska policajná federácia (Politiets Fellesforbund)/vláda Nórska, ktorú zastupuje ministerstvo spravodlivosti a verejnej bezpečnosti, o poradné stanovisko k týmto otázkam:

               1.

               Má sa v zmysle článku 2 smernice 2003/88/ES za pracovný čas považovať čas strávený na ceste, ktorú nariadil zamestnávateľ, na určené miesto výkonu práce a/alebo z určeného miesta výkonu práce, ktoré nie je pevným ani obvyklým miestom výkonu práce daného zamestnanca, ak takáto cesta prebieha mimo bežného pracovného času?

               2.

               Pokiaľ cestu uvedenú v otázke č. 1 nemožno samu osebe považovať za pracovný čas, aké zákonné kritérium a relevantné prvky treba zvážiť pri posudzovaní toho, či čas strávený na ceste by sa mal napriek tomu považovať za pracovný čas? V rámci tejto otázky sa žiada aj o stanovisko k tomu, či by sa malo vykonať posúdenie intenzity objemu práce vykonanej počas cesty.

               3.

               Má z hľadiska posúdenia otázky č. 1 a otázky č. 2 význam, ako často zamestnávateľ zadáva odlišné miesto výkonu práce, než je pevné alebo obvyklé miesto výkonu práce?


title: Vec T-444/12: Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. októbra 2014 – Novartis/ÚHVT – Tenimenti Angelini (LINEX) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva LINEX — Skoršia národná slovná ochranná známka LINES PERLA — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 76 ods. 1 in fine nariadenia (ES) č. 207/2009 — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“ )

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/32

         Rozsudok Všeobecného súdu zo 16. októbra 2014 – Novartis/ÚHVT – Tenimenti Angelini (LINEX)
   (Vec T-444/12) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva LINEX - Skoršia národná slovná ochranná známka LINES PERLA - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 76 ods. 1 in fine nariadenia (ES) č. 207/2009 - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“))
   2014/C 421/44
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Novartis AG (Bazilej, Švajčiarsko) (v zastúpení: M. Douglas, avocat)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: P. Bullock, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Tenimenti Angelini SpA (Montalcino, Taliansko) (v zastúpení: R. Almaraz Palmero, avocat)

      Predmet veci

   Žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 6. augusta 2012 (vec R 414/2011-4), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Tenimenti Angelini SpA a Novartis AG

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) zo 6. augusta 2012 (vec R 414/2011-4) sa zrušuje.

               2.

               ÚHVT znáša vlastné trovy konania a trovy konania, ktoré vynaložila žalobkyňa.

               3.

               Vedľajší účastník konania znáša vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 399, 22.12.2012.


title: Vec C-640/15: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 25. januára 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal – Írsko) – európsky zatykač voči Tomasovi Vilkasovi (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Európsky zatykač — Článok 23 — Lehota na odovzdanie vyžiadanej osoby — Možnosť opakovane dohodnúť nový dátum odovzdania — Odpor vyžiadanej osoby voči jej odovzdaniu — Vyššia moc“)

text:
               13.3.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 78/4

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 25. januára 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal – Írsko) – európsky zatykač voči Tomasovi Vilkasovi
   (Vec C-640/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach - Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV - Európsky zatykač - Článok 23 - Lehota na odovzdanie vyžiadanej osoby - Možnosť opakovane dohodnúť nový dátum odovzdania - Odpor vyžiadanej osoby voči jej odovzdaniu - Vyššia moc“))
   (2017/C 078/05)
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Court of Appeal

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalovaný: Tomas Vilkas

      Výrok rozsudku

   Článok 23 ods. 3 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že v situácii, o akú ide vo veci samej, vykonávajúci súdny orgán a súdny orgán, ktorý vydal zatykač, si podľa tohto ustanovenia dohodnú nový dátum odovzdania, pokiaľ odovzdaniu vyžiadanej osoby do desiatich dní od prvého nového dátumu odovzdania dohodnutého podľa uvedeného ustanovenia nebráni odpor opakovane kladený touto osobou, za predpokladu, že z dôvodu mimoriadnych okolností tento odpor orgány nemohli predvídať a že jeho dôsledkom na odovzdanie nebolo možné zabrániť napriek náležitej starostlivosti vynaloženej uvedenými orgánmi, čo musí overiť vnútroštátny súd.
   Článok 15 ods. 1 a článok 23 rámcového rozhodnutia sa majú vykladať v tom zmysle, že tieto orgány sú v prípade uplynutia lehôt stanovených v tomto článku 23 naďalej povinné dohodnúť si nový dátum odovzdania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 59, 15.2.2016.


title: Veci T-310/09 a T-383/09: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. apríla 2011 — Fuller & Thaler Asset Management/ÚHVT (BEHAVIOURAL INDEXING a BEHAVIOURAL INDEX) [ „Ochranná známka Spoločenstva — Prihlášky slovných ochranných známok Spoločenstva BEHAVIOURAL INDEXING a BEHAVIOURAL INDEX — Absolútny dôvod zamietnutia — Opisný charakter — Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009“ ]

text:
               28.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 160/19

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. apríla 2011 — Fuller & Thaler Asset Management/ÚHVT (BEHAVIOURAL INDEXING a BEHAVIOURAL INDEX)
   (Veci T-310/09 a T-383/09) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Prihlášky slovných ochranných známok Spoločenstva BEHAVIOURAL INDEXING a BEHAVIOURAL INDEX - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009)
   2011/C 160/28
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Fuller Thaler Asset Management, Inc. (San Mateo, Spojené štáty) (v zastúpení: S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: D. Botis, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Vo veci T-310/09 žaloba podaná proti rozhodnutiu veľkého odvolacieho senátu ÚHVT z 28. apríla 2009 (vec R 323/2008-G), týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia BEHAVIOURAL INDEXING ako ochrannej známky Spoločenstva, a vo veci T-383/09 žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. júna 2009 (vec R 138/2009-1), týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia BEHAVIOURAL INDEX ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Veci T-310/09 a T-383/09 sa spájajú na účely tohto rozsudku.

               2.

               Žaloba sa zamieta.

               3.

               Fuller & Thaler Asset Management, Inc., znáša vo veciach T-310/09 a T-383/09 vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT).

      (1)  Ú. v. EÚ C 244, 10.10.2009.


title: Vec T-318/05: Žaloba podaná 17. augusta 2005 – De Geest/Rada

text:
               12.11.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/25

         Žaloba podaná 17. augusta 2005 – De Geest/Rada
   (Vec T-318/05)
   (2005/C 281/46)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Johan De Geest (Rhode-St-Genès, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi, X. Martin M., A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Európskej únie
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Rady z 3. januára 2005, ktorým sa zamieta žiadosť žalobcu o zaradenie do platovej triedy A6 alebo A7, ktoré boli od 1. mája 2004 premenované na A*10 a A*8,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia sú rovnaké ako žalobné dôvody a hlavné tvrdenia vo veci T -164/05, De Geest/Rada (1).

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 9.7.2005, s. 28.


title: Vec T-214/10: Rozsudok Všeobecného súdu z  30. mája 2013 — Moselland/ÚHVT — Renta Siete (DIVINUS) ( „Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva DIVINUS — Skoršia národná obrazová ochranná MOSELLAND Divinum — Existencia, platnosť a rozsah ochrany skoršieho práva — Dôkaz“ )

text:
               3.8.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 225/62

         Rozsudok Všeobecného súdu z 30. mája 2013 — Moselland/ÚHVT — Renta Siete (DIVINUS)
   (Vec T-214/10) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva DIVINUS - Skoršia národná obrazová ochranná MOSELLAND Divinum - Existencia, platnosť a rozsah ochrany skoršieho práva - Dôkaz)
   2013/C 225/139
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Moselland eG — Winzergenossenschaft (Bernkastel-Kues, Nemecko) (v zastúpení: M. Dippelhofer, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne S. Schäffner, neskôr D. Walicka, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Renta Siete, SL (Albacete, Španielsko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 22. februára 2010 (vec R 1204/2009-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Moselland eG — Winzergenossenschaft a Renta Siete, SL

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 22. februára 2010 (vec R 1204/2009-2) sa zrušuje.

               2.

               ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Moselland eG — Winzergenossenschaft v súvislosti s konaním pred Všeobecným súdom a pred odvolacím senátom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 195, 17.7.2010.


title: Vec C-445/05: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Bundesfinanzhof z  20. októbra 2005 , ktorý súvisí s konaním: Werner Haderer proti Finanzamt Wilmersdorf

text:
               11.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 60/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Bundesfinanzhof z 20. októbra 2005, ktorý súvisí s konaním: Werner Haderer proti Finanzamt Wilmersdorf
   (Vec C-445/05)
   (2006/C 60/37)
   Jazyk konania: nemčina
   Bundesfinanzhof podal uznesením z 20. októbra 2005 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Werner Haderer proti Finanzamt Wilmersdorf a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 14. decembra 2005.
   Bundesfinanzhof žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcej otázke:
   Je poskytovanie školského a vysokoškolského vzdelávania súkromným učiteľom oslobodené podľa článku 13 časti A ods. 1 písm. j) smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 (1) od dane len vtedy, keď súkromný učiteľ poskytuje vzdelávanie ako službu priamo školákom/vysokoškolákom ako príjemcom služieb – ktorí za ňu platia – alebo postačuje, že súkromný učiteľ poskytuje vzdelávanie ako službu škole alebo vysokej škole ako príjemcom služieb?

      (1)  Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23.


title: Vec C-138/09: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  20. mája 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Ordinario di Palermo — Taliansko) — Todaro Nunziatina & C. SNC/Assessorato del Lavoro, della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Štátna pomoc — Rozhodnutia Komisie — Výklad — Pomoc poskytnutá regiónom Sicília podnikom uzatvárajúcim zmluvy o vykonaní stáže a práce alebo meniacim takéto zmluvy na dobu neurčitú — Lehota na priznanie pomoci — Rozpočtové obmedzenia — Úroky z omeškania — Neprípustnosť)

text:
               3.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 179/12

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 20. mája 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Ordinario di Palermo — Taliansko) — Todaro Nunziatina & C. SNC/Assessorato del Lavoro, della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia
   (Vec C-138/09) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Štátna pomoc - Rozhodnutia Komisie - Výklad - Pomoc poskytnutá regiónom Sicília podnikom uzatvárajúcim zmluvy o vykonaní stáže a práce alebo meniacim takéto zmluvy na dobu neurčitú - Lehota na priznanie pomoci - Rozpočtové obmedzenia - Úroky z omeškania - Neprípustnosť)
   2010/C 179/18
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale Ordinario di Palermo

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Todaro Nunziatina & C. SNC

      Žalovaný: Assessorato del Lavoro, della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale Ordinario di Palermo — Štátna pomoc — Pôsobnosť rozhodnutia Komisie SG (95) D/15975 z 11. decembra 1995 týkajúceho sa regionálneho zákona regiónu Sicília č. 27 z 15. mája 1991 o zásahoch v prospech zamestnanosti a rozhodnutia Komisie 2003/195/CE zo 16. októbra 2002 (Ú. v. ES L 77, s. 57) o štátnej pomoci priznanej Sicíliou podnikom, ktoré podpísali zmluvy o vzdelávaní alebo pracovné zmluvy alebo ktoré zmenili zmluvy o vzdelávaní a pracovné zmluvy na zmluvy na dobu neurčitú

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie Komisie SG (95) D/15975 z 11. decembra 1995 týkajúce sa regionálneho zákona regiónu Sicília č. 27 z 15. mája 1991 o zásahoch v prospech zamestnanosti (štátna pomoc NN 91/A/95) sa má vykladať ako rozhodnutie, ktoré uznalo zlučiteľnosť so spoločným trhom schémy pomoci zloženej z dvoch opatrení upravených v článku 10 ods. 1 písm. a) a b) tohto regionálneho zákona č. 27/91, ktoré nemôžu byť kumulované a ktorých skutočnosť rozhodujúca na vznik, a to prijatie zamestnanca do zamestnania alebo zmena zmluvy na zmluvu na dobu neurčitú, musí nastať pred 31. decembrom 1996, no zaplatenie pomoci, na ktoré priznávajú nárok, sa môže uskutočniť aj po tomto dni, pokiaľ tomu nebránia uplatniteľné vnútroštátne rozpočtové a finančné pravidlá a budú dodržané rozpočtové prostriedky schválené Komisiou Európskych spoločenstiev.

               2.

               Článok 1 rozhodnutia Komisie 2003/195/ES zo 16. októbra 2002 o schéme pomoci, ktorú Taliansko zamýšľa poskytnúť v prospech zamestnanosti v regióne Sicília — C 56/99 (ex N 668/97), sa má vykladať v tom zmysle, že schéma pomoci upravená v článku 11 ods. 1 regionálneho zákona regiónu Sicília č. 16 z 27. mája 1997 o schválení výdavkov na použitie provízií zapísaných do všeobecných fondov rozpočtu regiónu na rok 1997 predstavuje novú pomoc, rozdielnu od pomoci upravenej v článku 10 regionálneho zákona regiónu Sicília č. 27 z 15. mája 1991 o zásahoch v prospech zamestnanosti. Tento článok 1 bráni priznaniu príspevkov na všetky prijatia zamestnancov do zamestnania na základe zmluvy o vykonaní stáže a práce alebo zmeny zmlúv o vykonaní stáže a práce na zmluvy na dobu neurčitú vykonané od 1. januára 1997.

               3.

               Je úlohou dotknutého členského štátu určiť účastníka konania, ktorý musí preukázať, že rozpočtové prostriedky priznané na opatrenia uvedené v článku 10 ods. 1 písm. a) a b) regionálneho zákona regiónu Sicília č. 27 z 15. mája 1991 o zásahoch v prospech zamestnanosti a povolené rozhodnutím SG (95) D/15975 neboli vyčerpané.

               4.

               Suma zákonných úrokov prípadne dlžných v prípade oneskorenej platby pomoci schválenej rozhodnutím SG (95) D/15975 na obdobie po tomto rozhodnutí sa nemôže zahrnúť do sumy rozpočtových prostriedkov schválených týmto rozhodnutím. Úroková sadzba a postupy uplatnenia tejto sadzby vyplývajú z vnútroštátneho práva.

      (1)  Ú. v. EÚ C 153, 4.7.2009.


title: Vec C-122/07P: Odvolanie podané 28. februára 2007 : Eurostrategies SPRL proti rozsudku štvrtej komory Súdu prvého stupňa z  1. decembra 2006 vo veci T-203/06, Eurostrategies sprl/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               28.4.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 95/32

         Odvolanie podané 28. februára 2007: Eurostrategies SPRL proti rozsudku štvrtej komory Súdu prvého stupňa z 1. decembra 2006 vo veci T-203/06, Eurostrategies sprl/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec C-122/07P)
   (2007/C 95/60)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Odvolateľ: Eurostragegies SPRL (v zastúpení: R.A Lang a S. Crosby, solicitors)

      Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy odvolateľa

               —

               zrušiť uznesenie Súdu prvého stupňa z 1. decembra 2006 vo veci T-203/06, iba čo sa týka odôvodnenia,

               —

               rozhodnúť, že trovy odvolania budú priznané v prospech odvolateľa.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
   Odvolateľ tvrdí, že:

               1.

               Súd prvého stupňa porušil zásadu rovnosti zbraní uvedenú v článku 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ľudských právach a Zmluvy EÚ tým že odmietol vypočuť odvolateľa v súvislosti s tým, či dostal alebo nedostal údajnú „predbežnú odpoveď“, čo by v prípade, ak by ju odvolateľ dostal, predĺžilo lehotu Komisie o pätnásť dní a predišlo by sa tak nutnosti konania pred Súdom prvého stupňa.
               Ďalej Súd prvého stupňa nevypočul odvolateľa v súvislosti s druhým listom, ktorý podľa tvrdení Komisie bol poslaný elektronickou poštou, avšak v skutočnosti bol poslaný faxom.

               2.

               Súd prvého stupňa porušil nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (1) z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie tým, že konštatoval, že Komisia mala právo na predĺženie 15 dňovej lehoty podľa článku 8 ods. 2 tohto nariadenia, bez toho, aby mal dôkazy o tom, že boli splnené podmienky takého predĺženia. Jedna z týchto podmienok je, že „žiadateľovi sa táto skutočnosť vopred oznámi“. Komisia však predložila iba dôkaz o tom, že e-mail bol odoslaný, a nie o tom, že bol prijatý adresátom. Odvolateľ tvrdí, že e-mail nemá právny účinok, pokým si ho adresát neprečíta. K doručeniu oznámenia teda nedošlo a podmienky článku 8 ods. 2 nariadenia 1049/2001 preto neboli splnené.

               3.

               Súd prvého stupňa porušil záväzné procesné pravidlo tým, že pri prijímaní rozsudku nevykonal vyváženie. Odvolateľ uvádza články 47 ods. 1 a 67 ods. 3 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 2. mája 1991 ako príklady potreby vykonať vyváženie.

               4.

               Súd prvého stupňa sa dopustil zjavne nesprávneho posúdenia tým, že skreslil jasný zmysel dôkazov, ktoré mu boli predložené; dôkazy nijako nepreukazujú, že Komisia odvolateľovi oznámila svoju žiadosť o predĺženie 15 dňovej lehoty.

               5.

               Subsidiárne k dôvodu č. 4, Súd prvého stupňa porušil právo Spoločenstva rozhodnutím, že e-mail vyvoláva právny účinok, keď je odoslaný, a nie až vtedy, keď je doručený.

      (1)  Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331.


title: Vec T-438/05: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  11. mája 2007 – Daishowa Seiki/ÚHVT – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft (BIG PLUS)

text:
               7.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/42

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 11. mája 2007 – Daishowa Seiki/ÚHVT – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft (BIG PLUS)
   (Vec T-438/05) (1)

   (2007/C 155/76)

      Jazyk konania: angličtina

   Predseda prvej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 96, 22.4.2006.


title: Vec C-414/15 P: Odvolanie podané 29. júla 2015: Stichting Woonlinie a i. proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 12. mája 2015 vo veci T-202/10 RENV, Stichting Woonlinie a i./Európska komisia

text:
               12.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 337/8

         Odvolanie podané 29. júla 2015: Stichting Woonlinie a i. proti uzneseniu Všeobecného súdu (siedma komora) z 12. mája 2015 vo veci T-202/10 RENV, Stichting Woonlinie a i./Európska komisia
   (Vec C-414/15 P)
   (2015/C 337/10)
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Odvolatelia: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (v zastúpení: P. Glazener, advokát a L. Hancher, profesor)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Belgické kráľovstvo, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)

      Návrhy odvolateľov

               —

               zrušiť uznesenie Všeobecného súdu (siedma komora) z 12. mája 2015 vo veci T-202/10 RENV v celom rozsahu alebo čiastočne v zmysle odvolacích dôvodov;

               —

               vrátiť vec Všeobecnému súdu na nové rozhodnutie v súlade s právnym názorom Súdneho dvora;

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov tohto konania, ako aj trov konania pred Všeobecným súdom.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý odvolací dôvod je založený na porušení práva Únie Všeobecným súdom, na nesprávnom posúdení relevantných skutočností a nedostatočnom odôvodnení tým, že rozhodol, že žaloba je v skutočnosti namierená proti listu [zaslaného Komisiou podľa článku 17 nariadenia č. 659/1999] a že sa súdne preskúmanie na tento list nemôže vzťahovať. Všeobecný súd svojím rozhodnutím neuznal, že podľa článku 108 ods. 1 ZFEÚ právne dôsledku rozhodnutia musia byť odôvodnené tým, že predchádzajúca situácia bola nezlučiteľná so Zmluvou. Všeobecný súd nesprávne vyložil rozsudok TF1 tým, že z neho vyvodil, že svoje preskúmanie napadnutého rozhodnutia musí obmedziť na otázku, či Komisia správne posúdila zlučiteľnosť existujúcej úpravy pomoci zmenenej v súlade so záväzkami, ktoré Holandsko prevzalo.

      Druhý odvolací dôvod je založený na porušení práva Únie Všeobecným súdom, na nesprávnom posúdení relevantných skutočností a nedostatočnom odôvodnení tým, že rozhodol, že účelové opatrenia navrhnuté Komisiou sú vyňaté z jeho preskúmania, keďže sú len návrhmi a až prijatím holandskými orgánmi nadobudnú záväzný charakter.


title: Vec C-586/14: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 9. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Vasile Budișan/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Vnútroštátne zdanenie — Článok 110 ZFEÚ — Daň z motorových vozidiel vyberaná členským štátom pri ich prvom zápise do evidencie alebo prvom prepise vlastníckeho práva — Daňová neutralita vo vzťahu k ojazdeným vozidlám dovezeným z iného členského štátu a podobným vozidlám dostupným na vnútroštátnom trhu)

text:
               16.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 296/10

         Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 9. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Vasile Budișan/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj
   (Vec C-586/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Vnútroštátne zdanenie - Článok 110 ZFEÚ - Daň z motorových vozidiel vyberaná členským štátom pri ich prvom zápise do evidencie alebo prvom prepise vlastníckeho práva - Daňová neutralita vo vzťahu k ojazdeným vozidlám dovezeným z iného členského štátu a podobným vozidlám dostupným na vnútroštátnom trhu))
   (2016/C 296/13)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Vasile Budișan

      Žalovaná: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

      Výrok rozsudku

   Článok 110 ZFEÚ sa má vykladať v zmysle, že:

               —

               nebráni tomu, aby členský štát zaviedol daň z motorových vozidiel, ktorá zaťažuje dovezené ojazdené vozidlá pri ich prvom zápise do evidencie v tomto členskom štáte a vozidlá už prihlásené v uvedenom členskom štáte pri prvom prepise vlastníckeho práva k posledným uvedeným vozidlám v tomto istom štáte,

               —

               bráni tomu, aby tento členský štát od tejto dane oslobodil už prihlásené vozidlá, za ktoré bola zaplatená a nevrátená skôr platná daň, ktorá bola vyhlásená za nezlučiteľnú s právom Únie.

      (1)  Ú. v. EÚ C 107, 30.3.2015.


title: Rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. decembra 2004 vo veci T-8/03, El Corte Inglés, SA proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (Ochranná známka Spoločenstva — Obrazová ochranná známka EMILIO PUCCI — Námietka majiteľa vnútroštátnych obrazových ochranných známok EMIDIO TUCCI — Čiastočné zamietnutie zápisu)

text:
               19.2.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/23

      ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA

   z 13. decembra 2004
   vo veci T-8/03, El Corte Inglés, SA proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (1)

   (Ochranná známka Spoločenstva - Obrazová ochranná známka EMILIO PUCCI - Námietka majiteľa vnútroštátnych obrazových ochranných známok EMIDIO TUCCI - Čiastočné zamietnutie zápisu)
   (2005/C 45/52)
   Jazyk konania: taliančina
   Vo veci T-8/3, El Corte Inglés, SA, so sídlom v Madride (Španielsko), v zastúpení: J. Rivas Zurdo, advokát, proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (splnomocnení zástupcovia: P. Bullock a O. Montalto), ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník konania pred Súdom prvého stupňa je Emilio Pucci Srl, so sídlom vo Florencii (Taliansko), v zastúpení: P. L. Roncaglia, G. Lazzeretti a M. Boletto, advokáti, predmetom ktorej je žaloba proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. októbra 2002 (spojené veci R 700/2000-4 a R 746/2000-4), týkajúceho sa námietky majiteľa vnútroštátnych obrazových ochranných známok EMIDIO TUCCI proti zápisu obrazovej ochrannej známky EMILIO PUCCI ako ochrannej známky Spoločenstva, Súd prvého stupňa (druhá komora), v zložení: predseda komory J. Pirrung, sudcovia A. W. H. Meij a N. J. Forwood, tajomník: J. Palacio González, hlavný referent, vyhlásil dňa 13. decembra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Žaloba sa zamieta.

               2)

               Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 70, 22. 3. 2003


title: Vec F-23/07: Žaloba podaná 19. marca 2007 – M/EMEA

text:
               26.5.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 117/35

         Žaloba podaná 19. marca 2007 – M/EMEA
   (Vec F-23/07)
   (2007/C 117/55)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: M (Broxbourne, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Európska agentúra pre lieky (EMEA)
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie z 25. októbra 2006, ktorým výkonný riaditeľ EMEA zamietol žalobcovu žiadosť, ktorou sa domáhal zasadnutia posudkovej komisie,

               —

               zaviazať EMEA vyplatiť žalobcovi sumu vo výške 100 000 eur ako náhradu škody za nesprávny služobný postup,

               —

               zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobcovi, dočasnému zamestnancovi EMEA, sa 17. marca 2005 stal pracovný úraz, v dôsledku ktorého sa stal zdravotne nespôsobilý na výkon práce. Dňa 14. februára 2006 mu bolo oznámené, že jeho zmluva nebude obnovená po 15. októbri 2006. Jeho žiadosť o zasadnutie posudkovej komisie bola zamietnutá.
   Na podporu svojej žaloby sa žalobca odvoláva najmä na porušenie článku 31 prvého odseku a článku 33 prvého odseku Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov (PZOZ), v zmysle výkladu Súdu pre verejnú službu vo svojom rozsudku zo 16. januára 2007, Gesner/ÚHVT (F-119/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke).


title: Vec C-18/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d'instance de Bordeaux (Francúzsko) 21. januára 2008 – Foselev Sud-Ouest SARL/Administration des douanes et des droits indirects

text:
               29.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 79/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d'instance de Bordeaux (Francúzsko) 21. januára 2008 – Foselev Sud-Ouest SARL/Administration des douanes et des droits indirects
   (Vec C-18/08)
   (2008/C 79/32)
   Jazyk konania: francúzština
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Tribunal d'instance de Bordeaux
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Foselev Sud-Ouest SARL

      Žalovaný: Administration des douanes et des droits indirects
   Prejudiciálna otázka
   Článok 6 ods. 2 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 1999/62/ES zo 17. júna 1999 o poplatkoch za používanie určitej dopravnej infraštruktúry (1) ťažkými nákladnými vozidlami umožňuje, aby členské štáty oslobodili od dane určité kategórie vozidiel. Je v tomto kontexte súhlas, ktorý udelila Komisia Francúzsku rozhodnutím z 20. júna 2005 (2), ktoré sa týkalo oslobodenia určitých kategórií vozidiel, priamo uplatniteľný na jednotlivca alebo keďže ide o povolenie, ktoré je určené Francúzsku, treba ho prebrať do vnútroštátneho právneho poriadku?

      (1)  Ú. v. ES L 187, s. 42; Mim. vyd. 07/004, s. 372.

      (2)  Rozhodnutie Komisie z 20. júna 2005, ktoré sa týka žiadosti o oslobodenie od dane z motorových vozidiel, predloženej Francúzskom podľa článku 6 ods. 2 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 1999/62/ES o poplatkoch za používanie určitej dopravnej infraštruktúry ťažkými nákladnými vozidlami (Ú. v. EÚL 158, s. 23).


title: Vec T-158/04: Žaloba podaná dňa 26. apríla 2004: Erich Drazdansky proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/19

         Žaloba podaná dňa 26. apríla 2004: Erich Drazdansky proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec T-158/04)
   (2004/C 217/36)
   Jazyk konania: bude určený v súlade s článkom 131 § 2 rokovacieho poriadku - Jazyk, v ktorom bola žaloba podaná: nemecký
   Erich Drazdansky, bytom vo Wiener Neustadt, v zastúpení: A. Leeb, advokát, podal dňa 26. apríla 2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu.
   The Concentrate Manufacturing Company of Ireland, konajúci aj ako Seven-Up International, so sídlom v Hamilton (Bermudské ostrovy), bol tiež účastníkom konania pred odvolacím senátom.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zmenil napadnuté rozhodnutie v tom zmysle, že žalobcove práva sú navrátené do pôvodného stavu;

               —

               eventuálne aby zrušil rozhodnutie Úradu a nariadil mu, aby znova rozhodol o žiadosti;

               —

               zaviazal žalovaného na náhradu trov konania.

         Dôvody žaloby a hlavné tvrdenia
   Žalobca podal prihlášku na Úrade predmetom ktorej je slovná ochranná známka „UUP'S“ pre tovar triedy 32 (prihláška č. 1 968 676). Proti zápisu tejto ochrannej známky podala námietku obchodná spoločnosť The Contcentrate Manufacturing Company of Ireland, majiteľka ochrannej známky spoločenstva a španielskej ochrannej známky „UP“ pre tovar tried 30 a 32.
   Rozhodnutím z 31. júla 2003, doručeným faxom 1. augusta 2003, námietkové oddelenie námietke vyhovelo. Listom z 1. októbra 2003, ktorý bol doručený Úradu 7. októbra 2003, podal žalobca proti tomuto rozhodnutí odvolanie. Listom z 23. októbra 2003 upozornila kancelária odvolacích senátov žalobcu na to, že odvolanie nebolo podané v lehote a vyzvala žalobcu, aby k tomu vyjadril stanovisko. Žalobca nato podal žiadosť o navrátenie do pôvodného stavu.
   Rozhodnutím z 3. marca 2004 druhý odvolací senát Úradu zamietol túto žiadosť a odvolanie žalobcu.
   Žalobca uvádza, že odvolanie bolo podpísané zástupcom žalobcu v posledný deň lehoty a položené na hromadu poštovných zásielok, ktoré mali byť odoslané faxom. Pracovníčka, ktorá je poverená vybavovaním poštovej agendy, však poštovú zásielku po zaplatení poplatku za odvolanie omylom nepoložila späť k poštovým zásielkam, ktoré bolo treba zaslať faxom, ale k tým, ktoré mali byť odoslané doporučeným listom.
   Žalobca sa domnieva, že Úrad nepoužil pri napadnutom rozhodnutí správne ustanovenia o navrátení do pôvodného stavu vyplývajúce z naradenia č. 40/94. V prípade správneho použitia by musel Úrad prísť k záveru, že sú v predmetnom prípade podmienky pre navrátenie do pôvodného stavu splnené, keďže tu nie je žiadne organizačné zavinenie, ktoré by bránilo navráteniu do pôvodného stavu a keďže bolo potrebné použiť analogicky ustanovenia o omeškanom zaplatení poplatkov poplatkového poriadku.
   Žalobca uvádza, že v danom prípade ide o ľahké nedopatrenie, ktorému nemožno hospodársky únosnými organizačnými opatreniami zabrániť. Treba tiež zobrať do úvahy, že druhému účastníkovi odvolacieho konania nevznikne žiadna procesná nevýhoda.