title: Rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 25. marca 2010. # Société des produits Nestlé SA proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT). # Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazových ochranných známok Spoločenstva Golden Eagle a Golden Eagle Deluxe - Skoršie medzinárodné a národné obrazové ochranné známky vyobrazujúce hrnček a kávové zrnká - Relatívny dôvod zamietnutia - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]. # Spojené veci T-5/08 až T-7/08.

text:
      Spojené veci T‑5/08 až T‑7/08
      Société des produits Nestlé SA
      proti
      Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
      „Ochranná známka Spoločenstva – Námietkové konanie – Prihláška obrazových ochranných známok Spoločenstva Golden Eagle a Golden Eagle Deluxe – Skoršie medzinárodné a národné obrazové ochranné známky vyobrazujúce hrnček a kávové zrnká – Relatívny dôvod zamietnutia – Podobnosť označení – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]“
      Abstrakt rozsudku
      1.      Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka
            majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Podobnosť
            medzi dotknutými ochrannými známkami – Kritériá posúdenia
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]
      2.      Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka
            majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Podobnosť
            medzi dotknutými ochrannými známkami – Kritériá posúdenia
      [Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]
      1.      Keď je kombinovaná ochranná známka vytvorená na základe pridania prvku a inej ochrannej známky, táto iná ochranná známka si
         v kombinovanej ochrannej známke môže, aj keď v nej nie je dominantným prvkom, zachovať samostatné rozlišovacie postavenie.
         V takom prípade kombinovanú ochrannú známku a túto ďalšiu ochrannú známku prebratú identicky do kombinovanej ochrannej známky
         možno považovať za podobné na účely uplatnenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva.

      Aj v prípade, že skoršia ochranná známka nie je identicky prebratá do neskoršej ochrannej známky, je možné, že predmetné označenia
         sú podobné z dôvodu podobnosti medzi skoršou ochrannou známkou a prvkom neskoršej ochrannej známky, ktorý zaujíma samostatné
         rozlišovacie postavenie.

      (pozri bod 60)
      2.      Hoci je pravda, že treba preskúmať rozlišovaciu spôsobilosť prvku kombinovanej ochrannej známky už od momentu posúdenia podobnosti
         označení, aby sa určili prípadné dominantné prvky označenia, stupeň rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky je
         jedným z prvkov, ktorý treba zohľadniť v rámci celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b)
         nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva. Preto nie je potrebné zohľadniť prípadne slabý stupeň rozlišovacej spôsobilosti
         skorších ochranných známok v štádiu posúdenia podobnosti medzi označeniami.

      (pozri bod 65)
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (ôsma komora)
      z 25. marca 2010 (*)

      „Ochranná známka Spoločenstva – Námietkové konanie – Prihláška obrazových ochranných známok Spoločenstva Golden Eagle a Golden Eagle Deluxe – Skoršie medzinárodné a národné obrazové ochranné známky vyobrazujúce hrnček a kávové zrnká – Relatívny dôvod zamietnutia – Podobnosť označení – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]“
      V spojených veciach T‑5/08 až T‑7/08,
      Société des produits Nestlé SA, so sídlom vo Vevey (Švajčiarsko), v zastúpení: A. von Mühlendahl, advokát,

      žalobkyňa,
      proti
      Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), v zastúpení: R. Pethke, splnomocnený zástupca,

      žalovanému,
      ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom:
      Master Beverage Industries Pte Ltd, so sídlom v Singapure (Singapur), v zastúpení: N. Clarembeaux, D. Vervaet a P. Maeyaert, advokáti,

      ktorej predmetom sú žaloby proti trom rozhodnutiam druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 1. októbra 2007 (veci R 563/2006‑2, R 568/2006‑2
         a R 1312/2006‑2), týkajúcim sa námietkových konaní medzi spoločnosťami Société des produits Nestlé SA a Master Beverage Industries
         Pte Ltd,

      VŠEOBECNÝ SÚD (ôsma komora),
      v zložení: predsedníčka komory E. Martins Ribeiro, sudcovia S. Papasavvas a A. Dittrich (spravodajca),
      tajomník: N. Rosner, referent,
      so zreteľom na žaloby podané do kancelárie Súdu prvého stupňa 4. januára 2008,
      so zreteľom na vyjadrenie ÚHVT k žalobám podané do kancelárie Súdu prvého stupňa 27. júna 2008,
      so zreteľom na vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania k žalobám podané do kancelárie Súdu prvého stupňa 30. júna 2008,
      so zreteľom na uznesenie z 23. mája 2008 o spojení vecí T‑5/08, T‑6/08 a T‑7/08 na spoločné konanie,
      po pojednávaní z 30. apríla 2009,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Okolnosti predchádzajúce sporu
      1        Dňa 7. mája 2003 vedľajší účastník konania Master Beverage Industries Pte Ltd podal na základe nariadenia Rady (ES) č. 40/94
         z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146) v znení zmien a doplnení
         [nahradené nariadením Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (kodifikované znenie) (Ú. v. EÚ
         L 78, s. 1)] tri prihlášky ochrannej známky Spoločenstva na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
         (ÚHVT).

      2        Prihlášky troch ochranných známok (ďalej len spoločne „prihlasované ochranné známky“) boli podané na zápis týchto obrazových
         označení:

      –        vo veci T‑5/08 (prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 3157005) označenie Golden Eagle svetlohnedej, tmavohnedej, červenej,
         žltej, zlatej, bielej, striebornej a modrej farby (ďalej len „prihlasovaná ochranná známka č. 1“) je vyobrazené takto:

      –        vo veci T‑6/08 (prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 3156924) označenie Golden Eagle Deluxe tmavohnedej, svetlohnedej,
         červenej, zlatej, bielej a žltej farby (ďalej len „prihlasovaná ochranná známka č. 2“) je vyobrazené takto:

      –        vo veci T‑7/08 (prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 3157534) označenie Golden Eagle Deluxe tmavohnedej, svetlohnedej,
         červenej, zlatej, bielej a žltej farby (ďalej len „prihlasovaná ochranná známka č. 3“) je vyobrazené takto:

      3        Tovary uvedené v prihláške patria do triedy 30 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis
         známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú tomuto opisu: „Káva, kávovinové náhradky, kávové nápoje,
         káva s mliekom“.

      4        Prihláška ochrannej známky č. 1 bola zverejnená vo Vestníku ochranných známok Spoločenstva č. 5/2004 z 2. februára 2004, prihláška ochrannej známky č. 2 vo Vestníku ochranných známok Spoločenstva č. 83/2003 z 24. novembra 2003 a prihláška ochrannej známky č. 3 vo Vestníku ochranných známok Spoločenstva č. 82/2003 zo 17. novembra 2003.

      5        Dňa 1. apríla 2004 žalobkyňa, Société des produits Nestlé SA, podala podľa článku 42 nariadenia č. 40/94 (teraz článok 41
         nariadenia č. 207/2009) námietku proti zápisu prihlasovanej ochrannej známky č. 1. Okrem toho 23. februára 2004 podala námietku
         proti zápisu prihlasovanej ochrannej známky č. 2 a 17. februára 2004 námietku proti zápisu prihlasovanej ochrannej známky
         č. 3.

      6        Námietky boli najmä založené na existencii skorších medzinárodných a národných ochranných známok predstavujúcich červený hrnček
         na vrstve kávových zrniek (ďalej len „skoršie ochranné známky“).

      7        Ide o medzinárodnú obrazovú ochrannú známku červenej, čiernej, hnedej, bielej, oranžovej a zlatej farby zapísanej pod číslom
         IR 726641, ktorá je vyobrazená takto:

      8        Táto ochranná známka bola zapísaná 18. januára 2000 podľa Madridskej dohody o medzinárodnom zápise továrenských alebo obchodných
         známok zo 14. apríla 1891 v revidovanom a doplnenom znení pre tovary patriace do triedy 30 podľa Niceskej dohody a zodpovedá
         tomuto opisu: „Káva a kávové extrakty, kávové zmesi a zmesi na báze kávových extraktov, instantná káva, bezkofeínová káva,
         extrakty bezkofeínovej kávy“.

      9        Uvedená ochranná známka je chránená najmä v týchto členských štátoch Európskej únie: Belgicko, Nemecko, Španielsko, Francúzsko,
         Taliansko, Luxembursko, Holandsko, Rakúsko a Portugalsko.

      10      Toto označenie je tiež predmetom zápisu ako národnej ochrannej známky v Grécku vykonaného 8. mája 2000 pod číslom 142377 pre
         tovary, ktoré patria do triedy 30 podľa Niceskej dohody najmä pre tovary „káva, kávové extrakty a kávové prípravky, kávovinové
         náhradky a extrakty kávovinových náhradiek“.

      11      Ide ďalej o medzinárodnú obrazovú ochrannú známku, opísanú ako červenej, hnedej a zlatej farby, zapísanej pod číslom IR 633089
         a vyobrazenej v čiernobielom prevedení takto:

      12      Táto ochranná známka bola zapísaná 9. marca 1995 podľa Madridskej dohody pre tovary patriace do triedy 30 podľa Niceskej dohody
         a zodpovedá tomuto opisu: „Káva a kávové extrakty, kávové zmesi a zmesi na báze kávových extraktov, instantná káva, bezkofeínová
         káva, extrakty bezkofeínovej kávy“.

      13      Je chránená najmä v týchto členských štátoch Európskej únie: Belgicko, Nemecko, Španielsko, Francúzsko, Taliansko, Luxembursko,
         Holandsko, Rakúsko a Portugalsko.

      14      Okrem toho je toto označenie predmetom zápisu ako národnej ochrannej známky pre tie isté tovary vo viacerých členských štátoch
         Únie, to znamená v Dánsku (zápis vykonaný 3. februára 1995 pod číslom 976.1995), v Grécku (zápis vykonaný 17. augusta 1999
         pod číslom 122009) a vo Fínsku (zápis vykonaný 20. septembra 1995 pod číslom 140164).

      15      Námietky boli založené na všetkých uvedených tovaroch chránených skoršími ochrannými známkami a smerovali proti všetkým tovarom
         označeným v prihláškach ochranných známok Spoločenstva.

      16      Dôvody uvedené na podporu námietok boli dôvodmi, ktoré uvádza článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 [teraz článok 8
         ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009] a článok 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94 (teraz článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009).

      17      Rozhodnutiami z 27. februára 2006 (vec T‑5/08), z 27. marca 2006 (vec T‑6/08) a zo 6. septembra 2006 (vec T‑7/08) námietkové
         oddelenie zamietlo námietky.

      18      Dňa 25. apríla 2006 (veci T‑5/08 a T‑6/08) a 5. októbra 2006 (vec T‑7/08) žalobkyňa podala odvolanie proti každému z rozhodnutí
         námietkového oddelenia.

      19      Troma rozhodnutiami z 1. októbra 2007 (ďalej len „napadnuté rozhodnutia“), odvolací senát zamietol odvolania. V podstate sa
         domnieval, že námietky neboli dôvodné, pretože predmetné ochranné známky neboli podobné.

       Návrhy účastníkov konania
      20      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

      –        zrušil napadnuté rozhodnutia,
      –        rozhodol, že prihlášky prihlasovaných ochranných známok sa musia zamietnuť,
      –        zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania, vrátane trov konania pred odvolacím senátom,
      –        zaviazal vedľajšieho účastníka konania na náhradu trov konania, vrátane trov konania pred odvolacím senátom.
      21      ÚHVT navrhuje, aby Všeobecný súd:

      –        zamietol žaloby,
      –        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
      22      Vedľajší účastník konania navrhuje, aby Všeobecný súd:

      –        potvrdil napadnuté rozhodnutia,
      –        nariadil zápis prihlasovaných ochranných známok,
      –        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania, vrátane trov konania pred odvolacím senátom.
      23      Na pojednávaní v odpovedi na otázku položenú Súdom prvého stupňa vedľajší účastník konania uviedol, že jeho druhý bod návrhov
         smerujúci k nariadeniu zápisu prihlasovaných ochranných známok v skutočnosti splýva s jeho prvým bodom návrhov, čo bolo zaznamenané
         v zápisnici z pojednávania.

       Právny stav
      24      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody založené na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94
         a na porušení článku 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94.

      1.     O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94
       Tvrdenia účastníkov konania
      25      Žalobkyňa tvrdí, že sa malo vyhovieť jej námietkam na základe skorších ochranných známok (pozri body 7 až 14 vyššie). Zdôrazňuje,
         že používa tieto obrazové ochranné známky na všetkých hrnčekoch instantnej kávy Nescafé predávaných pod označením „Classic“,
         ktoré každoročne predáva v Únii v množstve viac ako 50 000 ton v celkovej hodnote viac ako jedna miliarda eur.

      26      Domnieva sa, že odvolací senát nesprávne konštatoval, že predmetné ochranné známky neboli podobné. Skoršie ochranné známky
         tvorí kombinácia týchto deviatich prvkov:

      –        hrnček,
      –        hrnček červenej farby,
      –        hrnček, ktorý je orientovaný tak, že možno rozlíšiť obsah,
      –        hrnček s uchom,
      –        vnútorný povrch hrnčeka je biely,
      –        hrnček je naplnený teplým nápojom,
      –        nad hrnčekom sa vznáša para,
      –        hrnček spočíva na vrstve kávových zŕn,
      –        podklad je hnedý a zlato-oranžový a hrnček je obkolesený svetelným kruhom.
      27      Deväť prvkov skorších ochranných známok je v plnej miere prevzatých do prihlasovaných ochranných známok. Prihlasované ochranné
         známky a skoršie ochranné známky sú z vizuálneho hľadiska veľmi podobné. Okrem toho dolná časť prihlasovanej ochrannej známky
         č. 1 a pravé okraje prihlasovaných ochranných známok č. 2 a 3 na jednej strane a skoršie ochranné známky na druhej strane
         sú z koncepčného hľadiska zhodné.

      28      Žalobkyňa tvrdí, že podľa ustálenej judikatúry, ktorú predstavuje rozsudok Súdneho dvora zo 6. októbra 2005, Medion (C‑120/04,
         Zb. s. I‑8551), ak je skoršia ochranná známka zahrnutá do neskoršej, ochranné známky sú podobné, keď ich spoločný prvok zaujíma
         samostatné rozlišovacie postavenie v neskoršej kombinovanej ochrannej známke.

      29      Odvolací senát sa nesprávne domnieval, že skoršie ochranné známky mali nízku rozlišovaciu spôsobilosť. Naopak tieto ochranné
         známky mali vlastnú vysokú rozlišovaciu spôsobilosť. Navyše mali dobré meno a to nezávisle od okolnosti, že sa používajú v spojení
         s ochrannou známkou Nescafé.

      30      ÚHVT a vedľajší účastník konania navrhujú zamietnuť tento žalobný dôvod.

      31      ÚHVT sa domnieva, že odvolací senát správne dospel k záveru, že kolidujúce ochranné známky neboli podobné. Skoršie ochranné
         známky mali vlastnú nízku rozlišovaciu spôsobilosť a dôkazy, ktoré predložila žalobkyňa, nepreukazujú, že získali vysokú rozlišovaciu
         spôsobilosť alebo dobré meno. Tvrdí, že v prihlasovaných ochranných známkach je vyobrazenie hrnčeka jednoducho používané ako
         „podkladový dekoračný prvok“ a nemá samostatné rozlišovacie postavenie. Navyše zdôrazňuje, že skoršie ochranné známky nie
         sú verne skopírované v prihlasovaných ochranných známkach.

      32      Vedľajší účastník konania sa tiež domnieva, že odvolací senát správne dospel k záveru, že kolidujúce ochranné známky neboli
         podobné. Tvrdí, že na rozdiel od skorších ochranných známok prihlasované ochranné známky obsahujú slovné prvky, ktoré sú medzi
         nimi dominantné. Pokiaľ ide o prihlasovanú ochrannú známku č. 1, rozdiely oproti skorším ochranným známkam sú ešte viac zjavné
         v dôsledku vyobrazenia orla, ktorý predstavuje vysokú rozlišovaciu spôsobilosť a ktorý je dominantným obrazovým prvkom prihlasovanej
         ochrannej známky č. 1. So zreteľom na rozšírené používanie obrazu nádoby na pitie a kávových zrniek, pokiaľ ide o reklamu
         na nápoje, rozdiely, ktoré existujú medzi vyobrazením týchto prvkov v predmetných ochranných známok, by sa mali považovať
         za významné. Obraz hrnčeka a kávových zrniek je opisný a nemá samostatné rozlišovacie postavenie v prihlasovaných ochranných
         známkach. Vedľajší účastník konania sa okrem toho domnieva, že predmetné ochranné známky nie sú podobné z koncepčného hľadiska.

       Posúdenie Všeobecným súdom
       Úvodné pripomienky
      33      Podľa článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 na základe námietky majiteľa skoršej ochrannej známky sa zamietne zápis
         prihlasovanej ochrannej známky, ak pre jej zhodnosť alebo podobnosť so skoršou ochrannou známkou a zhodnosť alebo podobnosť
         tovarov alebo služieb, na ktoré sa vzťahujú tieto ochranné známky, existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany verejnosti, pokiaľ
         ide o územie, na ktorom je skoršia ochranná známka chránená. Pravdepodobnosť zámeny zahŕňa aj pravdepodobnosť asociácie so
         skoršou ochrannou známkou. Ďalej na základe článku 8 ods. 2 písm. a) ii) a iii) nariadenia č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 2
         písm. a) ii) a iii) nariadenia č. 207/2009] pod skoršími ochrannými známkami treba chápať ochranné známky zapísané v členskom
         štáte a ochranné známky, ktoré sú predmetom medzinárodného zápisu s účinkom v členskom štáte s dátumom podania prihlášky,
         ktorý je skorší ako dátum podania prihlášky ochrannej známky Spoločenstva.

      34      Podľa ustálenej judikatúry predstavuje pravdepodobnosť zámeny pravdepodobnosť, že sa verejnosť môže domnievať, že predmetné
         tovary alebo služby pochádzajú od toho istého podniku alebo od podnikov, ktoré sú ekonomicky prepojené. Podľa tejto judikatúry
         pravdepodobnosť zámeny sa má posudzovať celkovo podľa toho, ako vníma príslušná skupina verejnosti označenia a predmetné tovary
         alebo služby, a so zohľadnením všetkých rozhodujúcich okolností prejednávanej veci, najmä vzájomnej závislosti medzi podobnosťou
         označení a podobnosťou označených tovarov alebo služieb [pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 9. júla 2003, Laboratorios RTB/ÚHVT
         – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), T‑162/01, Zb. s. II‑2821, body 30 až 33 a tam citovanú judikatúru].

       O porovnaní tovarov
      35      Odvolací senát v napadnutých rozhodnutiach (bod 28 napadnutého rozhodnutia vo veci T‑5/08 a body 27 napadnutých rozhodnutí
         vo veciach T‑6/08 a T‑7/08) správne uviedol, že predmetné tovary boli zhodné, tak ako to vyplýva z bodov 3, 8, 10 a 12 vyššie.

      36      Na druhej strane podľa odvolacieho senátu predmetné ochranné známky neboli podobné, a preto condition sine qua non uplatnenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 nebola splnená. Treba teda skúmať, či sa odvolací senát správne domnieval,
         že predmetné ochranné známky neboli podobné.

       O porovnaní označení
      37      Celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny vo vzťahu k vizuálnej, fonetickej alebo koncepčnej podobnosti kolidujúcich označení
         sa má zakladať na ich celkovom dojme s osobitným zohľadnením najmä ich rozlišovacích a dominantných prvkov. To, ako ochranné
         známky vníma priemerný spotrebiteľ daných tovarov alebo služieb, zohráva rozhodujúcu úlohu pri celkovom posúdení tejto pravdepodobnosti.
         V tejto súvislosti priemerný spotrebiteľ zvyčajne vníma ochrannú známku ako celok a neskúma jej jednotlivé detaily (pozri
         rozsudok Súdneho dvora z 12. júna 2007, ÚHVT/Shaker, C‑334/05 P, Zb. s. I‑4529, bod 35 a tam citovanú judikatúru).

      38      V tomto rámci treba pripomenúť, že na účely posúdenia stupňa rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky treba celkovo posúdiť
         jej väčšiu alebo menšiu schopnosť identifikovať tovary alebo služby, pre ktoré je zapísaná, ako pochádzajúce od určitého podniku,
         a teda odlíšiť tieto tovary a služby od tovarov a služieb iných podnikov (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok Súdneho
         dvora z 22. júna 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer, C‑342/97, Zb. s. I‑3819, bod 22). Pri posúdení rozlišovacej spôsobilosti prvku
         kombinovanej ochrannej známky sa to isté kritérium uplatní tak, že treba posúdiť väčšiu alebo menšiu schopnosť tohto prvku
         ochrannej známky identifikovať tovary alebo služby, pre ktoré bola ochranná známka zapísaná ako pochádzajúce od konkrétneho
         podniku.

      –       O prvkoch predmetných ochranných známok, ktoré treba zobrať do úvahy v rámci porovnávania označení
      39      Posúdenie podobnosti dvoch ochranných známok sa nemôže obmedziť na zohľadnenie len jednej zložky kombinovanej ochrannej známky
         a jej porovnanie s inou ochrannou známkou. Naopak, porovnanie sa musí uskutočniť preskúmaním každej ochrannej známky ako celku,
         čo nevylučuje, že celkovému dojmu, ktorý kombinovaná ochranná známka zanechá v pamäti príslušnej skupiny verejnosti, môže
         za určitých okolností dominovať jedna alebo viac jej zložiek (pozri rozsudok ÚHVT/Shaker, už citovaný v bode 37 vyššie, bod
         41 a tam citovanú judikatúru). Len ak sú všetky ďalšie zložky ochrannej známky zanedbateľné, posúdenie podobnosti sa bude
         môcť urobiť iba na základe dominantného prvku (rozsudky Súdneho dvora ÚHVT/Shaker, už citovaný v bode 37 vyššie, bod 42, a z 20. septembra
         2007, Nestlé/ÚHVT, C‑193/06 P, neuverejnený v Zbierke, bod 43). Takým by mohol byť najmä prípad, keď táto zložka môže sama
         dominovať predstave, ktorú si príslušná skupina verejnosti zachová v pamäti z ochrannej známky, takže ostatné zložky ochrannej
         známky sú v celkovom dojme, ktorý známka vyvoláva, zanedbateľné (rozsudok Nestlé/ÚHVT, už citovaný, bod 43).

      40      V prejednávanej veci sa odvolací senát domnieval, že dominantný prvok v prihlasovaných ochranných známkach č. 2 a 3 bol slovný
         prvok „golden eagle“ a v prihlasovanej ochrannej známke č. 1 slovný prvok „golden eagle“ v kombinácii s vyobrazením orla.
         Odvolací senát uviedol, že vyobrazenie červeného hrnčeka a kávových zrniek sa javilo ako čisto dekoračný prvok v prihlasovaných
         ochranných známkach. Napriek existencii podobných obrazových prvkov predmetné ochranné známky si nie sú podobné z dôvodu rozdielov,
         ktoré existujú v obrazových prvkov, a z dôvodu neexistencie slovných prvkov v skorších ochranných známkach.

      41      Najskôr treba skúmať, či prvky, ktoré zistil odvolací senát, sú dominantnými prvkami prihlasovaných ochranných známok a či
         ďalšie prvky prihlasovaných ochranných známok sa majú považovať za zanedbateľné.

      42      Pokiaľ ide o prihlasovanú ochrannú známku č. 1, treba skonštatovať, že v podstate ju tvoria tieto prvky: vyobrazenie orla,
         slovný prvok „golden eagle“, ktorý sa nachádza pod týmto prvkom, červený hrnček obsahujúci kávu na vrstve kávových zrniek,
         ktorý sa nachádza pod slovným prvkom a červenou čiarou prechádzajúcou dolnou pravou časť ochrannej známky.

      43      Treba sa domnievať, že kombinácia slovného prvku „golden eagle“ s vyobrazením orla zaujíma prevládajúce miesto v prihlasovanej
         ochrannej známke č. 1. Ako odvolací senát zdôraznil, je to totiž zvyčajne slovný prvok, ktorý spotrebitelia používajú pre
         identifikáciu a kúpu tovaru. Navyše veľkosť slovného prvku nie je zanedbateľná. Okrem toho ide o prvok s vysokou rozlišovacou
         spôsobilosťou, pretože má vymyslený charakter pre predmetné tovary. Pre spotrebiteľa, ktorý nemá dostatočné znalosti anglického
         jazyka na to, aby mohol pochopiť význam slovného prvku, tento slovný prvok má nakoniec rovnako vysokú rozlišovaciu spôsobilosť,
         pretože uvedený spotrebiteľ ho bude vnímať ako vymyslený prvok zbavený akéhokoľvek konkrétneho významu. Rovnako vyobrazenie
         orla má veľmi vysokú rozlišovaciu spôsobilosť pre označenie kávy a kávových nápojov, pretože takéto vyobrazenie nemožno považovať
         za vyvolávajúce predstavu predmetných tovarov.

      44      Naopak vyobrazenie červeného hrnčeka na vrstve kávových zrniek na spodnej časti prihlasovanej ochrannej známky č. 1 má slabú
         rozlišovaciu spôsobilosť pre predmetné tovary. Červený hrnček a kávové zrnká totiž nemožno považovať za motív s výraznou rozlišovacou
         spôsobilosťou, pretože vyvolávajú predstavu predmetných tovarov [pozri v tomto zmysle v súvislosti s vyobrazením kravskej
         kože pre mlieko a mliečne tovary rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. júna 2006, Inex/ÚHVT – Wiseman (Vyobrazenie kravskej kože),
         T‑153/03, Zb. s. II‑1677, bod 36]. Naopak treba skonštatovať, tak ako to urobil odvolací senát, že ide o zanedbateľné prvky.
         Pri obchodovaní s kávou a kávovými nápojmi sa predstava kávy ako hotového nápoja v hrnčeku a kávy vo forme zrniek vybaví úplne
         prirodzene.

      45      Napriek tomu prvok, ktorý tvorí červený hrnček na vrstve kávových zrniek, nemožno považovať za úplne zanedbateľný v celkovom
         dojme, ktorý vytvára prihlasovaná ochranná známka č. 1. Ak tento prvok v podstatne menšej miere v porovnaní so slovným a obrazovým
         prvkom zobrazujúcim orla môže uviesť obchodný pôvod predmetných tovarov, platí, že zaberá približne polovicu prihlasovanej
         ochrannej známky č. 1 a že nie je úplne zanedbateľný v celkovom dojme, ktorý vytvára toto označenie.

      46      Pokiaľ ide o prihlasované ochranné známky č. 2 a 3, treba skonštatovať, že sa v podstate skladajú zo slovného prvku „golden
         eagle deluxe“ na ľavom rohu označení, z červeného hrnčeka obsahujúceho kávu na pravom rohu a kávových zrniek na dolnej časti.
         V týchto ochranných známkach sa slovný prvok „golden eagle“ má považovať za prevládajúci. Tak ako sa už skonštatovalo, táto
         kombinácia slov má totiž vymyslený charakter v porovnaní s dotknutými tovarmi bez ohľadu na to, či ich obsahuje alebo nie.
         Okrem toho pri identifikácii a kúpe výrobku sa spotrebiteľ skôr spolieha na slovný prvok ako na obrazový prvok. Navyše obrazový
         prvok prihlasovaných ochranných známok č. 2 a 3 má slabú rozlišovaciu spôsobilosť. Napriek tomu ho nemožno považovať za úplne
         zanedbateľný. Tieto obrazové ochranné známky nemožno totiž zúžiť na ich slovný prvok. Hoci je slovný prvok napísaný veľkými
         písmenami, zaujíma iba časť plochy uvedených ochranných známok.

      47      Keďže prvok tvorený červeným hrnčekom a kávovými zrnkami nemožno považovať za úplne zanedbateľný v celkovom dojme, ktoré prihlasované
         ochranné známky vyvolávajú, potom porovnanie medzi predmetnými označeniami sa nemôže obmedziť na prevládajúce prvky týchto
         ochranných známok.

      48      Pokiaľ ide o skoršie ochranné známky, neexistuje tiež prvok, ktorý dominuje nad týmito označeniami, do tej miery, že iné prvky
         sú zanedbateľné v celkovom dojme, ktoré tieto skoršie ochranné známky vyvolávajú.

      49      Z vyššie uvedeného vyplýva, že porovnanie medzi predmetnými označeniami musí vychádzať z celkového dojmu, ktorý tieto označenia
         vyvolávajú, a nemôže sa obmedziť na niektoré ich prvky.

      –       O vizuálnej podobnosti
      50      V prejednávanej veci treba analyzovať najskôr podobnosť medzi časťou prihlasovaných ochranných známok, ktorú tvorí vyobrazenie
         červeného hrnčeka a kávových zrniek na jednej strane a skoršími ochrannými známkami na druhej strane, a následne sa porovnajú
         prihlasované ochranné známky, vnímané ako celok, so skoršími ochrannými známkami. V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že nič
         nebráni, aby sa v prvej fáze vykonala analýza podobnosti medzi predmetnými ochrannými známkami so zreteľom na prvok kombinovanej
         ochrannej známky a neskôr posúdila celkovo táto podobnosť.

      51      Pokiaľ ide o prihlasovanú ochrannú známku č. 1, treba zdôrazniť, že dolná časť tejto ochrannej známky a skoršie ochranné známky
         majú spoločné vyobrazenie červeného hrnčeka s bielym vnútorným povrchom na vrstve kávových zrniek. Okrem toho v každej z týchto
         ochranných známok je ucho hrnčeka orientované doprava, hrnček je naplnený teplým nápojom (zjavne kávou) a nad hrnčekom sa
         vznáša para. Farba podkladu týchto ochranných známok je okrem toho podobná, keďže podklad prihlasovanej ochrannej známky č. 1
         je oranžový a svetelný kruh obkolesujúci hrnček v skoršej ochrannej známke zapísanej pod číslom IR 726641 je tiež oranžový.
         Rovnako možno v prihlasovanej ochrannej známke č. 1 rozlíšiť druh svetelného kruhu obkolesujúceho hrnček, hoci obrysy tohto
         svetelného kruhu sú menej zreteľné ako obrysy svetelného kruhu skoršej ochrannej známky zapísanej pod číslom IR 726641.

      52      Pokiaľ ide o rozdiely medzi dolnou časťou prihlasovanej ochrannej známky č. 1 a skoršími ochrannými známkami, treba zdôrazniť
         nasledujúce. Najvýraznejší rozdiel medzi predmetnými ochrannými známkami spočíva v skutočnosti, že v skorších ochranných známkach
         je červený hrnček ozdobený vonkajšou zlatou čiarou, ktorá sa nenachádza na červenom hrnčeku prihlasovanej ochrannej známky
         č. 1. Okrem toho v skorších ochranných známkach káva obsiahnutá v hrnčeku má veľmi tmavú farbu, takmer čiernu, zatiaľ čo v prihlasovanej
         ochrannej známke č. 1 je svetlohnedej farby. Navyše na rozdiel od skorších ochranných známok červená čiara pretína pravú dolnú
         časť prihlasovanej ochrannej známky č. 1.

      53      Pokiaľ ide o prihlasované ochranné známky č. 2 a 3, treba zdôrazniť, že so skoršími ochrannými známkami majú spoločné vyobrazenie
         červeného hrnčeka s bielym vnútorným povrchom a kávovými zrnkami. Navyše v každej z týchto ochranných známok je hrnček naplnený
         teplým nápojom (zjavne kávou), nad ktorým sa vznáša para. Existuje tiež podobnosť, ktorá sa týka farby podkladu týchto ochranných
         známok, keďže podklad prihlasovaných ochranných známok č. 2 a 3 je sčasti oranžový a sčasti hnedý, tak ako v prípade podkladu
         skoršej ochrannej známky zapísanej pod číslom IR 726641.

      54      Na rozdiel od skorších ochranných známok v prihlasovaných ochranných známkach č. 2 a 3 nie je červený hrnček ozdobený vonkajšou
         zlatou čiarou. Okrem toho treba skonštatovať, že existujú rozdiely medzi prihlasovanými ochrannými známkami č. 2 a 3 a skoršími
         ochrannými známkami, pokiaľ ide o perspektívu a časť hrnčeka, ktorá je viditeľná. V skorších ochranných známkach je totiž
         ucho hrnčeka orientované doprava, zatiaľ čo v prihlasovaných ochranných známkach č. 2 a 3 je orientované doľava. Navyše v skorších
         ochranných známkach je viditeľný takmer celý hrnček a iba jeho veľmi malá časť je zakrytá kávovými zrnkami, na ktorých je
         položený. Naopak v prihlasovaných ochranných známkach č. 2 a 3 je viditeľná iba horná časť hrnčeka a zdá sa, že obraz bol
         predelený uprostred ucha.

      55      Okrem toho prihlasované ochranné známky č. 2 a 3 majú formu obdĺžnika, ktorého dĺžka je omnoho väčšia ako výška. Hrnček nie
         je umiestnený uprostred, ale na pravom okraji týchto ochranných známok. Naopak skoršia ochranná známka zapísaná pod číslom
         IR 633089 má štvorcovú formu a skoršia ochranná známka zapísaná pod číslom IR 726641 má formu obdĺžnika, ktorého dĺžka je
         kratšia ako výška. V skoršej ochrannej známke zapísanej pod číslom IR 726641 sa hrnček nachádza uprostred a zaujíma veľmi
         veľkú časť plochy. Plocha pokrytá kávovými zrnkami a pozadím sa zdá relatívne znížená. Naopak v prihlasovaných ochranných
         známkach č. 2 a 3 červený hrnček umiestnený na pravom okraji zďaleka nepokrýva veľkú časť plochy. V skoršej ochrannej známke
         zapísanej pod číslom IR 633089 je hrnček umiestnený uprostred vrstvy kávových zrniek. Vrstva kávových zrniek pokrýva približne
         štvrtinu výšky tejto ochrannej známky. Naopak v prihlasovaných ochranných známkach č. 2 a 3 kávové zrnká pokrývajú podstatne
         väčšiu časť plochy.

      56      Pokiaľ ide o svetelný kruh, ktorý považuje žalobkyňa za jeden z deviatich prvkov skorších ochranných známok (pozri bod 26
         vyššie), Všeobecný súd sa domnieva, že prihlasované ochranné známky č. 2 a 3 nevytvárajú dojem, že svetelný kruh obkolesuje
         hrnček. Dojem, ktorý vytvárajú tieto ochranné známky, je skôr ten, že v ľavej časti označenia je podklad hnedý a že v pravej
         časti a uprostred označení je podklad oranžový.

      57      Pokiaľ ide o prihlasovanú ochrannú známku č. 3, treba okrem iného zdôrazniť, že káva obsiahnutá v hrnčeku má svetlohnedú farbu,
         zatiaľ čo v skorších ochranných známkach má káva veľmi tmavú farbu, takmer čiernu.

      58      Z predchádzajúceho vyplýva, že skoršie ochranné známky a prvok prihlasovaných ochranných známok, ktorý je tvorený vyobrazením
         červeného hrnčeka a kávových zrniek, sa musia považovať za podobné.

      59      Pokiaľ ide o porovnanie celkového dojmu, ktorý vytvárajú predmetné ochranné známky, treba najskôr pripomenúť, že časť prihlasovaných
         ochranných známok, ktorá je tvorená vyobrazením červeného hrnčeka a kávových zrniek, je prvkom s nízkou rozlišovacou spôsobilosťou
         a že slovné prvky prihlasovaných ochranných známok a obrazový prvok vyobrazujúci orla v prihlasovanej ochrannej známke č. 1
         majú vysokú rozlišovaciu spôsobilosť.

      60      Okrem toho treba zdôrazniť, že podľa judikatúry, keď je kombinovaná ochranná známka vytvorená na základe pridania prvku a inej
         ochrannej známky, táto iná ochranná známka si v kombinovanej ochrannej známke môže, aj keď v nej nie je dominantným prvkom,
         zachovať samostatné rozlišovacie postavenie. V takom prípade kombinovanú ochrannú známku a túto ďalšiu ochrannú známku možno
         považovať za podobné [pozri v tomto zmysle rozsudok Medion, už citovaný v bode 28 vyššie, body 30 a 37]. Treba zdôrazniť,
         že rozsudok Medion, už citovaný v bode 28 vyššie, sa týkal situácie, keď skoršia ochranná známka bola prebratá identicky do
         neskoršej ochrannej známky. Treba sa však domnievať, že aj v prípade, že skoršia ochranná známka nie je identicky prebratá
         do neskoršej ochrannej známky, je možné, že predmetné označenia sú podobné z dôvodu podobnosti medzi skoršou ochrannou známkou
         a prvkom neskoršej ochrannej známky, ktorý zaujíma samostatné rozlišovacie postavenie.

      61      V prejednávanej veci, pokiaľ ide o prihlasovanú ochrannú známku č. 1, treba zdôrazniť, že keďže prvok, ktorý je tvorený vyobrazením
         červeného hrnčeka na vrstve kávových zrniek, nemožno považovať za úplne zanedbateľný v celkovom dojme, ktorý vytvára toto
         označenie, a so zreteľom na podobnosť medzi týmto prvkom a skoršími ochrannými známkami, táto ochranná známka a skoršie ochranné
         známky nemôžu byť považované za celkom odlišné. Keďže však prvok, ktorý je tvorený vyobrazením červeného hrnčeka na vrstve
         kávových zrniek, nebol zhodne prebratý do prihlasovanej ochrannej známke č. 1 a keďže tento prvok prihlasovanej ochrannej
         známky č. 1 má nízku rozlišovaciu spôsobilosť, zatiaľ čo slovný prvok a rovnako obrazový prvok tvorený vyobrazením orla majú
         vysokú rozlišovaciu spôsobilosť, vizuálna podobnosť medzi touto ochrannou známkou a skoršími ochrannými známkami sa musí považovať
         za malú.

      62      Pokiaľ ide o prihlasované ochranné známky č. 2 a 3, je potrebné tiež zdôrazniť, že keďže prvok, ktorý je tvorený vyobrazením
         červeného hrnčeka a kávovými zrnkami, nemožno považovať za úplne zanedbateľný v celkovom dojme, ktorý vytvára toto označenie,
         a so zreteľom na podobnosť medzi týmto prvkom a skoršími ochrannými známkami, tieto ochranné známky a skoršie ochranné známky
         nemôžu byť považované za celkom odlišné.

      63      Treba však tiež zdôrazniť, že rozdiely uvedené v bodoch 54 až 57 vyššie medzi skoršími ochrannými známkami a prvkom prihlasovaných
         ochranných známok č. 2 a 3, ktorý je tvorený vyobrazením červeného hrnčeka a kávovými zrnkami, nemôžu byť zanedbateľné. Keďže
         tento prvok prihlasovaných ochranných známok č. 2 a 3 má nízku rozlišovaciu spôsobilosť, hoci ich slovný prvok ju má vysokú,
         vizuálna podobnosť medzi týmito prihlasovanými ochrannými známkami a skoršími ochrannými známkami sa musí považovať za malú.

      64      Pokiaľ ide o konštatovanie odvolacieho senátu, podľa ktorého rozdiely medzi vyobrazením červeného hrnčeka a kávovými zrnkami
         v prihlasovaných ochranných známkach a ich vyobrazením v skorších ochranných známkach získalo pozoruhodný význam so zreteľom
         na nízku rozlišovaciu spôsobilosť skorších ochranných známok (bod 26 každého z napadnutých rozhodnutí), treba zdôrazniť nasledujúce.

      65      Rozlišovacia spôsobilosť skoršej ochrannej známky je jedným z faktorov, ktorý treba zohľadniť pri posudzovaní pravdepodobnosti
         zámeny [rozsudky Súdu prvého stupňa zo 16. marca 2005, L’Oréal/ÚHVT – Revlon (FLEXI AIR), T‑112/03, Zb. s. II‑949, bod 61,
         a z 13. decembra 2007, Xentral/ÚHVT – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM), T‑134/06, Zb. s. II‑5213, bod 70; pozri tiež v tomto
         zmysle a analogicky rozsudok Súdneho dvora z 29. septembra 1998, Canon, C‑39/97, Zb. s. I‑5507, bod 24]. V tomto rámci treba
         zdôrazniť, že je potrebné rozlišovať medzi faktorom založeným na rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky, súvisiacim
         s ochranou priznanou takejto ochrannej známke, a rozlišovaciu spôsobilosťou, ktorú má prvok kombinovanej ochrannej známky,
         viažuci sa na jej možnosť dominovať v celkovom dojme, ktorý vyvoláva táto ochranná známka (uznesenie Súdneho dvora z 27. apríla
         2006, L’Oréal/ÚHVT, C‑235/05 P, neuverejnené v Zbierke, bod 43). Hoci je pravda, že treba preskúmať rozlišovaciu spôsobilosť
         prvku kombinovanej ochrannej známky už od momentu posúdenia podobnosti označení, aby sa určili prípadné dominantné prvky označenia,
         stupeň rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky je jedným z prvkov, ktorý treba zohľadniť v rámci celkového posúdenia
         pravdepodobnosti zámeny. Preto nie je potrebné zohľadniť prípadne slabý stupeň rozlišovacej spôsobilosti skorších ochranných
         známok v štádiu posúdenia podobnosti medzi označeniami.

      –       O fonetickej podobnosti
      66      Žalobkyňa tvrdí, že odvolací senát neporovnal predmetné označenia z fonetického hľadiska. Domnieva sa, že skutočnosť, že prihlasované
         ochranné známky obsahujú slovný prvok, je z tohto hľadiska bezvýznamná, pretože obsahujú samostatný rozlišovací prvok, ktorý
         je tvorený červeným hrnčekom na vrstve kávových zrniek.

      67      V tejto súvislosti stačí skonštatovať, že keďže skoršie ochranné známky neobsahujú žiaden slovný prvok, fonetické porovnanie
         medzi predmetnými ochrannými známkami nie je relevantné. Nemožno robiť záver o existencii fonetickej podobnosti medzi predmetnými
         ochrannými známkami zo skutočnosti, že spotrebiteľ ak opisuje predmetné ochranné známky, použije výrazy ako „červený hrnček“
         a „kávové zrnká“. Verejnosť totiž bude citovať ich slovný prvok, ale nebude opisovať ich obrazový prvok preto, aby odkázala
         na prihlasované ochranné známky.

      –       O koncepčnej podobnosti
      68      Žalobkyňa vytýka odvolaciemu senátu, že neporovnal predmetné ochranné známky z koncepčného hľadiska. V tejto súvislosti tvrdí,
         že dolná časť prihlasovanej ochrannej známky č. 1 a pravé okraje prihlasovaných ochranných známok č. 2 a 3 na jednej strane
         a skoršie ochranné známky na druhej strane sú z koncepčného hľadiska zhodné.

      69      ÚHVT sa domnieva, že rozdiel medzi predmetnými ochrannými známkami z koncepčného hľadiska sa jednoznačne ukazuje, pretože
         skoršie ochranné známky neobsahujú charakteristický koncept zlatého orla, ktorý je prítomný v prihlasovaných ochranných známkach.

      70      V tejto súvislosti je potrebné skonštatovať, že v napadnutých rozhodnutiach odvolací senát výslovne nerozhodol o koncepčnej
         podobnosti dotknutých označení. Treba tiež zdôrazniť, že dolná časť prihlasovanej ochrannej známky č. 1 a pravé okraje prihlasovaných
         ochranných známok č. 2 a 3 sú tvorené červeným hrnčekom naplneným kávou a kávovými zrnkami práve tak ako skoršie ochranné
         známky.

      71      Ďalej treba pripomenúť, že prvok ochranných známok, ktorý je tvorený vyobrazením červeného hrnčeka na vrstve kávových zrniek,
         má nízku rozlišovaciu spôsobilosť, pretože vyvoláva predstavu predmetných tovarov.

      72      Treba sa domnievať, že samotný koncept orla má vysokú rozlišovaciu spôsobilosť pre predmetné tovary, pretože s nimi nemá žiadny
         vzťah (pozri bod 43 vyššie). No je potrebné zdôrazniť, že spotrebiteľ, ktorý nemá dostatočné znalosti anglického jazyka na
         to, aby pochopil význam slova „eagle“, nebude môcť vnímať odkaz, ktorý je urobený na pojem orla v prihlasovaných ochranných
         známkach č. 2 a 3.

      73      V prejednávanej veci nemožno teda poprieť akúkoľvek podobnosť medzi predmetnými ochrannými známkami z koncepčného hľadiska.

      74      Z predchádzajúceho vyplýva, že odvolací senát sa v napadnutých rozhodnutiach (bod 28 napadnutého rozhodnutia vo veci T‑5/08
         a body 27 napadnutých rozhodnutí vo veci T‑6/08 a T‑7/08) nesprávne domnieval, že predmetné ochranné známky neboli podobné.
         Keďže existovala podobnosť, hoci aj nízka, z vizuálneho a z koncepčného hľadiska, odvolací senát mal posúdiť pravdepodobnosti
         zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami.

      75      Z vyššie uvedeného vyplýva, že prvému žalobnému dôvodu treba vyhovieť a na tomto základe zrušiť napadnuté rozhodnutie a to
         bez toho, aby bolo nevyhnutné skúmať druhý žalobný dôvod.

      2.     O návrhu na zmenu napadnutých rozhodnutí
      76      Pokiaľ ide o druhý bod návrhov žalobkyne smerujúcich k tomu, aby Všeobecný súd rozhodol tak, že prihlášky prihlasovaných ochranných
         známok sa musia zamietnuť, treba zdôrazniť nasledujúce.

      77      Treba zdôrazniť, že možnosť zmeniť napadnuté rozhodnutie, ktorú má Všeobecný súd na základe článku 63 ods. 3 nariadenia č. 40/94
         (teraz článok 65 ods. 3 nariadenia č. 207/2009) je v zásade obmedzená na situácie, v ktorých je vec v štádiu umožňujúcom rozhodnúť
         vo veci, v dôsledku čoho Všeobecný súd môže na základe dôkazov, ktoré mu boli predložené, formulovať rozhodnutie, ktoré mal
         odvolací senát prijať [rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2004, MFE Marienfelde/ÚHVT – Vétoquinol (HIPOVITON), T‑334/01,
         Zb. s. II‑2787, bod 63]. V prejednávanej veci nemožno rozhodnúť vo veci, pretože odvolací senát celkovo neposúdil pravdepodobnosť
         zámeny v napadnutých rozhodnutiach.

      78      Preto návrh žalobkyne, ktorý smeruje k zmene napadnutých rozhodnutí, sa musí zamietnuť.

       O trovách
      79      Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť
         trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Okrem toho, podľa znenia toho istého ustanovenia, ak je viac účastníkov
         konania, ktorí nemali úspech, Všeobecný súd medzi nich rozdelí náhradu trov konania.

      80      V prejednávanej veci keďže ÚHVT a vedľajší účastník konania nemali vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ich na náhradu
         trov konania žalobkyne v súlade s jej návrhom.

      Z týchto dôvodov
      VŠEOBECNÝ SÚD (ôsma komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Rozhodnutia druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 1. októbra
            2007 (veci R 563/2006‑2, R 568/2006‑2 a R 1312/2006‑2) sa zrušujú.
      2.      V zostávajúcej časti sa žaloby zamietajú.
      3.      ÚHVT a Master Beverage Industries Pte Ltd okrem svojich vlastných trov konania znášajú trovy konania Société des produits
            Nestlé SA.

               Martins Ribeiro

               Papasavvas

               Dittrich

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 25. marca 2010.
      Podpisy
      * Jazyk konania: angličtina.


Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 28. septembra 2011. # AZ proti Európskej komisii. # Verejná služba - Povýšenie. # Vec F-26/10.


title: Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 15. septembra 2011.#Koninklijke Grolsch NV proti Európskej komisii.#Hospodárska súťaž - Kartely - Holandský trh s pivom - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje jediné a nepretržité porušenie článku 81 ES - Účasť žalobkyne na konštatovanom porušení - Nedostatok dôkazov - Nedostatok odôvodnenia.#Vec T-234/07.

text:
      Vec T‑234/07
      Koninklijke Grolsch NV
      proti
      Európskej komisii
      „Hospodárska súťaž – Kartely – Holandský trh s pivom – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje jediné a pokračujúce porušenie článku 81 ES – Účasť žalobkyne na konštatovanom porušení – Nedostatok dôkazov – Nedostatok odôvodnenia“
      Abstrakt rozsudku
      1.      Žaloba o neplatnosť – Prípustnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Povinnosť podniku, ktorému je určené oznámenie o výhradách,
            spochybniť v ňom uvedené skutkové alebo právne okolnosti počas správneho konania – Obmedzenie uplatnenia práva na podanie
            žaloby – Porušenie základných zásad zákonnosti a dodržiavania práva na obhajobu
      (Články 81 ES, 82 ES a článok 230 štvrtý odsek ES)
      2.      Hospodárska súťaž – Kartely – Dôkaz – Jediné a pokračujúce porušenie založené na komplexnom systéme zosúladených postupov
      (Článok 81 ods. 1 ES)
      3.      Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Rozhodnutie o uplatnení pravidiel hospodárskej súťaže – Rozhodnutie,
            ktoré je určené viacerým osobám
      (Články 81 ES a 253 ES)
      4.      Hospodárska súťaž – Pravidlá Únie – Porušenia – Pripísanie – Materská spoločnosť a dcérske spoločnosti – Hospodárska jednotka
            – Kritériá posúdenia – Vyvrátiteľná domnienka rozhodujúceho vplyvu uplatňovaného materskou spoločnosťou na dcérske spoločnosti,
            ktoré sú v 100 % vlastníctve materskej spoločnosti
      (Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Komisie č. 1/2003, článok 23 ods. 2)
      1.      V oblasti pravidiel hospodárskej súťaže žiadne ustanovenie práva Únie neukladá príjemcovi oznámenia o výhradách povinnosť
         namietať proti jednotlivým skutkovým a právnym zisteniam počas správneho konania, pretože v opačnom prípade to už neskôr v súdnom
         konaní nebude možné. Skutočnosť, že podnik počas správneho konania pred Komisiou výslovne alebo implicitne prizná určité skutkové
         alebo právne okolnosti, totiž môže predstavovať dodatočný dôkaz pri posúdení dôvodnosti súdnej žaloby, ale nemôže obmedziť
         samotné uplatnenie práva na podanie žaloby na Všeobecný súd, ktoré patrí fyzickej alebo právnickej osobe podľa Zmluvy.

      Ak na tento účel neexistuje výslovne stanovený právny základ, tak potom je toto obmedzenie v rozpore so základnými zásadami
         zákonnosti a dodržania práva na obhajobu. Právo na účinnú súdnu ochranu a prístup k nestrannému súdu je navyše zaručené v článku
         47 Charty základných práv Európskej únie.

      (pozri body 37, 38, 40)
      2.      Pokiaľ ide v oblasti pravidiel hospodárskej súťaže o jediné a pokračujúce porušenie spočívajúce v koordinácii cien a zvyšovaní
         ceny určitého výrobku v členskom štáte a založené na komplexnom systéme zosúladených postupov, ktorý vytvorili dotknuté podniky,
         izolovaný nepriamy dôkaz o zúčastnení sa podniku na tejto koordinácii nestačí na preukázanie jeho účasti na takom porušení.
         Taký izolovaný nepriamy dôkaz predstavuje účasť predsedu správnej rady dotknutého podniku na stretnutí, ktoré sa týkalo jediného
         segmentu relevantného trhu.

      (pozri body 63, 65 – 67, 71)
      3.      Ak sa rozhodnutie o uplatnení článku 81 ES týka viacerých subjektov a ide o otázku pripísateľnosti konštatovaného porušenia,
         musí obsahovať dostatočné odôvodnenie vo vzťahu ku každému zo subjektov, ktorým je určené, najmä vo vzťahu k tým, ktorí podľa
         tohto rozhodnutia musia niesť zodpovednosť za toto porušenie.

      Také rozhodnutie tak musí v súvislosti s materskou spoločnosťou považovanou za zodpovednú za správanie jej dcérskej spoločnosti
         obsahovať podrobné uvedenie dôvodov, ktoré môžu odôvodniť pripísateľnosť porušenia, ktorého sa dopustila táto spoločnosť.

      V tomto kontexte, pokiaľ rozhodnutie Komisie konštatujúce porušenie pravidiel hospodárskej súťaže nezohľadňuje ekonomické,
         organizačné a právne väzby medzi dotknutým podnikom a jeho dcérskou spoločnosťou a v jeho odôvodnení sa nikde neuvádza meno
         tejto spoločnosti, Komisia v ňom nevysvetlila dôvody pripísania sporného správania dcérskej spoločnosti dotknutému podniku.
         Komisia tak zbavila podnik možnosti, aby prípadne napadol dôvodnosť tohto pripísania na Všeobecnom súde a vyvrátil domnienku
         skutočného uplatňovania rozhodujúceho vplyvu materskej spoločnosti na správanie svojej dcérskej spoločnosti, a zároveň neumožnila
         Všeobecnému súdu, aby v tejto súvislosti vykonal svoje preskúmanie.

      (pozri body 77, 78, 88 – 91)
      4.      Správanie dcérskej spoločnosti môže byť pripísané materskej spoločnosti najmä vtedy, keď dcérska spoločnosť napriek tomu,
         že má vlastnú právnu subjektivitu, neurčuje svoje správanie na trhu nezávisle, ale v podstate uplatňuje pokyny, ktoré jej
         dala materská spoločnosť, berúc do úvahy najmä hospodárske, organizačné a právne väzby medzi týmito dvoma právnymi subjektmi.
         V takejto situácii sú materská spoločnosť a dcérska spoločnosť súčasťou tej istej hospodárskej jednotky, a preto tvoria jeden
         podnik. Skutočnosť, že materská spoločnosť a dcérska spoločnosť tvoria jeden podnik v zmysle článku 81 ES, Komisii umožňuje
         určiť rozhodnutie, ktorým sa ukladajú pokuty, materskej spoločnosti bez toho, aby bolo potrebné preukázať jej osobnú účasť
         na porušení.

      V konkrétnom prípade, keď materská spoločnosť vlastní 100 % základného imania svojej dcérskej spoločnosti, ktorá sa dopustila
         porušenia pravidiel v oblasti hospodárskej súťaže, môže jednak táto materská spoločnosť uplatňovať rozhodujúci vplyv na správanie
         tejto dcérskej spoločnosti a jednak existuje vyvrátiteľná domnienka, že táto materská spoločnosť skutočne uplatňuje rozhodujúci
         vplyv na správanie svojej dcérskej spoločnosti. Za týchto podmienok stačí, ak Komisia preukáže, že celé základné imanie dcérskej
         spoločnosti je vo vlastníctve materskej spoločnosti, aby sa predpokladalo, že materská spoločnosť uplatňuje rozhodujúci vplyv
         na obchodnú politiku dcérskej spoločnosti. V dôsledku toho môže Komisia voči materskej spoločnosti vyvodiť solidárnu zodpovednosť
         za zaplatenie pokuty, ktorá bola uložená dcérskej spoločnosti, ibaže by táto materská spoločnosť, ktorej prináleží vyvrátenie
         tejto domnienky, predložila dostatočné dôkazy, ktoré preukazujú, že jej dcérska spoločnosť sa na trhu správa nezávisle.

      (pozri body 80 – 83)
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (šiesta rozšírená komora)
      z 15. septembra 2011 (*)

      „Hospodárska súťaž – Kartely – Holandský trh s pivom – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje jediné a pokračujúce porušenie článku 81 ES – Účasť žalobkyne na konštatovanom porušení – Nedostatok dôkazov – Nedostatok odôvodnenia“
      Vo veci T‑234/07,
      Koninklijke Grolsch NV, so sídlom v Enschede (Holandsko), v zastúpení: M. Biesheuvel a J. de Pree, advokáti,

      žalobkyňa,
      proti
      Európskej komisii, v zastúpení: pôvodne A. Bouquet, S. Noë a A. Nijenhuis, splnomocnení zástupcovia, neskôr A. Bouquet a S. Noë, za právnej pomoci
         M. Slotboom, advokát,

      žalovanej,
      ktorej predmetom je najmä návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2007) 1697 z 18. apríla 2007 týkajúceho sa konania o uplatnení
         článku 81 [ES] (vec COMP/B‑2/37.766 – Holandský trh s pivom) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, a subsidiárne návrh na zrušenie
         alebo zníženie pokuty uloženej žalobkyni,

      VŠEOBECNÝ SÚD (šiesta rozšírená komora),
      v zložení: sudcovia V. Vadapalas, vykonávajúci funkciu predsedu komory, A. Dittrich a L. Truchot (spravodajca),
      tajomník: J. Plingers, referent,
      so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 24. marca 2010,
      vyhlásil tento
      Rozsudok
       Skutkové okolnosti
      1        Žalobkyňa Koninklijke Grolsch NV je spoločnosť, ktorej činnosť spočíva vo výrobe piva, ktoré predáva pod svojou ochrannou
         známkou.

      2        Skupina Grolsch je jedným zo štyroch hlavných aktérov na holandskom trhu s pivom. Ostatné tri hlavné pivovarnícke podniky
         pôsobiace na tomto trhu sú po prvé skupina Heineken (ďalej len „Heineken“), ktorej vedenie zabezpečuje spoločnosť Heineken
         NV a výrobu vykonáva dcérska spoločnosť Heineken Nederland BV, po druhé skupina InBev (ďalej len „InBev“), ktorá bola pred
         rokom 2004 známa pod menom Interbrew a ktorej vedenie prináleží spoločnosti InBev SA a výroba dcérskej spoločnosti InBev Nederland
         NV, a po tretie spoločnosť Bavaria NV.

      3        Skupina Grolsch a ostatné tri hlavné pivovarnícke podniky na tomto trhu predávajú svoje pivo konečnému spotrebiteľovi najmä
         prostredníctvom dvoch distribučných kanálov. Treba rozlišovať jednak medzi distribúciou v prevádzkach „horeca“, čiže v hoteloch,
         reštauráciách a kaviarňach, kde sa spotreba uskutočňuje na mieste, a jednak distribúciou „food“ v supermarketoch a obchodoch
         s vínom a liehovinami, kde je nákup piva určený na domácu spotrebu. Tento druhý sektor zahŕňa aj segment piva predávaného
         pod ochrannou známkou distribútora. Spomedzi štyroch dotknutých pivovarníckych podnikov sú v tomto segmente činné iba InBev
         a Bavaria.

      4        Tieto štyri pivovarnícke podniky sú členmi Centraal Brouwerij Kantoor (ďalej len „CBK“). Ide o strešnú organizáciu, ktorá
         podľa svojich stanov zastupuje záujmy svojich členov a skladá sa z valného zhromaždenia a rôznych komisií, ako je komisia
         poverená otázkami „horeca“ a finančná komisia, z ktorej sa neskôr stal riadiaci výbor. Pre stretnutia, ktoré sa konali v CBK,
         jej sekretariát vyhotovoval pozvánky a priebežne číslované úradné správy a posielal ich zúčastneným členom.

       Správne konanie
      5        Listami z 28. januára a z 3., 25. a 29. februára 2000 podala InBev viacero vyhlásení doplnených o priložené vyhlásenia svojich
         piatich riaditeľov (ďalej len spoločne „vyhlásenie InBev“), ktoré sa týkali informácií o reštriktívnych obchodných praktikách
         na holandskom trhu s pivom. Vyhlásenie InBev bolo podané v rámci prešetrovania vykonávaného Komisiou Európskych spoločenstiev
         predovšetkým v roku 1999, ktoré sa týkalo kartelových praktík a prípadného zneužitia dominantného postavenia na belgickom
         trhu s pivom. Spolu so svojím vyhlásením podala InBev žiadosť o zhovievavosť v súlade s oznámením Komisie o neuložení pokuty
         alebo jej zníženie vo veci týkajúcej sa kartelu (Ú. v. ES C 207, 1996, s. 4).

      6        V nadväznosti na vyhlásenie InBev prijala Komisia 17. marca 2000 rozhodnutie o šetrení na základe článku 14 ods. 3 nariadenia
         Rady č. 17 zo 6. februára 1962, prvého nariadenia implementujúceho články [81 ES] a [82 ES] (Ú. v. ES 13, 1962, s. 204; Mim.
         vyd. 08/001, s. 3), naposledy zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 1216/1999 z 10. júna 1999 (Ú. v. ES L 148, s. 5).

      7        Prvé dve odôvodnenia tohto rozhodnutia znejú:

      „Koninklijke Grolsch NV je pivovarnícky podnik.
      Komisia má informácie, z ktorých vyplýva, že Koninklijke Grolsch NV, podniky, ktoré priamo alebo nepriamo ovláda, vrátane
         Grolsche Bierbrouwerij Nederland BV, a jej hlavní konkurenti sa podieľajú alebo sa podieľali na skupine dohôd a zosúladených
         postupov a/alebo prispievajú alebo prispeli k tomu, že [CBK] prijala rozhodnutia týkajúce sa stanovenia cien, rozdelenia trhov
         a/alebo výmeny informácií o holandskom trhu s pivom tak v oblasti maloobchodného predaja, ako aj v sektore ‚horeca‘…“

      8        Článok 1 tohto rozhodnutia stanovuje:

      „Koninklijke Grolsch NV a podniky, ktoré priamo alebo nepriamo ovláda, vrátane Grolsche Bierbrouwerij Nederland BV, majú podstúpiť
         šetrenie týkajúce sa dohôd a/alebo údajných zosúladených postupov, ktorých cieľom alebo účinkom je obmedziť hospodársku súťaž
         medzi pivovarníckymi podnikmi v Holandsku. Dohody a/alebo zosúladené postupy sa týkajú stanovenia cien, rozdelenia trhu a/alebo
         výmeny informácií na holandskom trhu s pivom tak v oblasti maloobchodného predaja, ako aj v sektore ‚horeca‘… Takéto správanie
         sa môže vyskytovať aj vo forme rozhodnutí [CBK], združenia podnikov, ktorého súčasťou je Grolsch.“

      9        Článok 3 prvý odsek rozhodnutia o šetrení znie:

      „Adresátmi tohto rozhodnutia sú:
      Koninklijke Grolsch NV
      Brouwerijstraat 1
      7523 XC Enschede
      Holandsko
      a spoločnosti, ktoré priamo alebo nepriamo ovláda, vrátane:
      Grolsche Bierbrouwerij Nederland BV
      Brouwerijstraat 1
      7523 XC Enschede
      Holandsko.“
      10      Podľa Komisie sa kontroly vykonali 22. a 23. marca 2000 v spoločnosti „Koninklijke Grolsch NV“, v troch ďalších dotknutých
         pivovarníckych podnikoch a v priestoroch CBK.

      11      Komisia okrem toho poslala skupine „Grolsch“ viaceré žiadosti o informácie.

      12      Dňa 30. augusta 2005 prijala Komisia oznámenie o výhradách, ktoré bolo žalobkyni doručené 31. augusta 2005. Listom z 25. novembra
         2005 predložila žalobkyňa písomné pripomienky k tomuto oznámeniu. Nijaký z dotknutých podnikov nepožiadal o vypočutie.

      13      Dňa 18. apríla 2007 prijala Komisia rozhodnutie K(2007) 1697 týkajúce sa konania o uplatnení článku 81 [ES] (vec COMP/B-2/37.766
         – Holandský trh s pivom) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), ktoré bolo žalobkyni oznámené listom z 24. apríla 2007.

       Napadnuté rozhodnutie
      14      Článok 1 napadnutého rozhodnutia stanovuje, že „Grolsch: Koninklijke Grolsch NV“ a ďalšie dotknuté pivovarnícke podniky sa
         v období od 27. februára 1996 do 3. novembra 1999 zúčastnili na jedinom a pokračujúcom porušení článku 81 ods. 1 ES spočívajúcom
         vo viacerých dohodách a/alebo zosúladených postupoch, ktorých cieľom je obmedziť hospodársku súťaž na spoločnom trhu.

      15      Porušenie spočívalo po prvé v koordinácii cien a zvyšovaní cien piva v Holandsku tak v sektore „horeca“, ako aj v oblasti
         domácej spotreby, vrátane piva predávaného pod ochrannou známkou distribútora, po druhé v príležitostnej koordinácii iných
         obchodných podmienok než cien ponúkaných individuálnym zákazníkom v sektore „horeca“ v Holandsku, ako sú pôžičky prevádzkam,
         a po tretie v príležitostnej koordinácii rozdelenia klientely tak v sektore „horeca“, ako aj v oblasti domácej spotreby v Holandsku
         (článok 1 a odôvodnenia č. 257 a 258 napadnutého rozhodnutia).

      16      K správaniu pivovarníckych podnikov v rozpore s hospodárskou súťažou podľa napadnutého rozhodnutia dochádzalo v rámci cyklu
         mnohostranných oficiálnych stretnutí, na ktorých sa pravidelne zúčastňovali štyria hlavní aktéri na holandskom trhu s pivom,
         ako aj v rámci dvojstranných doplňujúcich stretnutí týchto pivovarníckych podnikov v rozličnom zložení. Tieto stretnutia sa
         konali v tajnosti a úmyselne a ich účastníci vedeli, že nie sú povolené (odôvodnenia č. 257 až 260 napadnutého rozhodnutia).

      17      Po prvé sa v období od 27. februára 1996 do 3. novembra 1999 konalo viacero mnohostranných stretnutí s názvom „zosúladenie
         Catherijne“ alebo „programová komisia“. Napadnuté rozhodnutie uvádza, že tieto stretnutia zamerané na sektor „horeca“, ktoré
         sa však mohli týkať aj oblasti domácej spotreby, mali v zásade za cieľ koordináciu cien a zvyšovanie ceny piva, prerokovanie
         obmedzenia výšky zliav a rozdelenia klientely, ako aj vzájomnú dohodu týkajúcu sa niektorých ďalších obchodných podmienok.
         Na týchto stretnutiach sa prerokovali aj ceny piva predávaného pod ochrannou známkou distribútora (odôvodnenia č. 85, 90,
         98, 115 až 127 a 247 až 252 napadnutého rozhodnutia).

      18      Po druhé, pokiaľ ide o dvojstranné kontakty medzi pivovarníckymi podnikmi, napadnuté rozhodnutie uvádza, že 12. mája 1997
         sa stretli InBev a Bavaria a prerokovali zvýšenie ceny piva predávaného pod ochrannou známkou distribútora (odôvodnenie č. 104
         napadnutého rozhodnutia). Okrem toho sa podľa Komisie v roku 1998 stretli Heineken a Bavaria na účely prerokovania obmedzení
         týkajúcich sa predajných miest v sektore „horeca“ (odôvodnenie č. 189 napadnutého rozhodnutia). Komisia uvádza, že sa uskutočnili
         aj dvojstranné kontakty medzi skupinami Heineken a „Grolsch“ okolo 5. júla 1999 v súvislosti s kompenzáciami poskytovanými
         zákazníkom v oblasti domácej spotreby, ktorými sa dočasne znížili ceny (odôvodnenia č. 212 a 213 napadnutého rozhodnutia).

      19      Napokon podľa napadnutého rozhodnutia prebehli v roku 1997 medzi InBev a Bavaria dvojstranné kontakty a výmeny informácií
         venované všeobecným diskusiám týkajúcim sa ceny piva, ako aj diskusiám, ktoré sa navyše týkali ochranných známok distribútora.
         Dvojstranné kontakty vo forme výmen informácií zameraných na ochranné známky distribútora v júni a júli 1998 zahŕňali aj belgické
         pivovarnícke podniky. Komisia zdôrazňuje, že tieto diskusie prebehli v prítomnosti skupín Heineken a „Grolsch“ (odôvodnenia
         č. 105, 222 až 229 a 231 až 236 napadnutého rozhodnutia).

      20      Konštatovanie tohto správania sa vo veľkej miere opiera o údaje, ktoré ponúka vyhlásenie skupiny InBev (odôvodnenia č. 40
         až 62 napadnutého rozhodnutia).

      21      Okrem toho Komisia tvrdí, že vyhlásenie skupiny InBev potvrdzujú viaceré interné dokumenty pochádzajúce od skupiny Grolsch
         a troch ďalších holandských pivovarníckych podnikov, rukou písané poznámky zo stretnutí, faktúry a kópie agend získané na
         základe šetrení a žiadostí o informácie (odôvodnenia č. 63 až 255 napadnutého rozhodnutia).

      22      Výrok napadnutého rozhodnutia znie takto:

      „Článok 1
      Tieto podniky sa v období od 27. februára 1996 do 3. novembra 1999 zúčastnili na jedinom a pokračujúcom porušení článku 81 [ES]
         spočívajúcom vo viacerých dohodách a/alebo zosúladených postupoch, ktorých cieľom je obmedziť hospodársku súťaž na spoločnom
         trhu, najmä i) v koordinácii cien a zvyšovaní cien piva v Holandsku tak v sektore „horeca“, ako aj v oblasti domácej spotreby,
         vrátane piva predávaného pod ochranou známkou distribútora; ii) v príležitostnej koordinácii iných obchodných podmienok než
         cien ponúkaných individuálnym zákazníkom v sektore „horeca“ v Holandsku a iii) v príležitostnej koordinácii rozdeľovania klientely
         tak v [sektore] „horeca“, ako aj v oblasti domácej spotreby v Holandsku:

      InBev: InBev NV a InBev Nederland NV,
      Heineken: Heineken NV a Heineken Nederland BV,
      Grolsch: Koninklijke Grolsch NV,
      Bavaria: Bavaria NV.
      Článok 2
      Podniky uvedené v článku 1 okamžite ukončia porušovania stanovené v tomto článku, ak tak ešte neurobili.
      Zdržia sa akéhokoľvek konania alebo akéhokoľvek správania stanoveného v článku 1, ktoré by malo rovnaký alebo rovnocenný cieľ
         alebo účinok.

      Článok 3
      Za porušenie uvedené v článku 1 sa ukladajú tieto pokuty:
      a)      Heineken NV a Heineken Nederland BV spoločne a nerozdielne: 219 275 000 eur;
      b)      Koninklijke Grolsch NV: 31 658 000 eur;
      c)      Bavaria NV: 22 850 000 eur.
      …
      Článok 4
      Spoločnosti
      InBev NV, Brouwerijplein 1, B 3000 Louvain, Belgicko,
      InBev Nederland NV, Ceresstraat 1, 4811 CA Breda, Holandsko,
      Heineken NV, Vijzelstraat 72, 1017 HL Amsterdam, Holandsko,
      Heineken Nederland BV, Burgemeester Smeetsweg 1, 2382 PH Zoeterwoude, Holandsko,
      Koninklijke Grolsch NV, Brouwerslaan 1, 7548 XA Enschede, Holandsko,
      Bavaria NV, De Slater 1, 5737 RV Lieshout, Holandsko
      sú adresátmi tohto rozhodnutia.
      …“
       Konanie a návrhy účastníkov konania
      23      Návrhom doručeným do kancelárie Súdu prvého stupňa 3. júla 2007 podala žalobkyňa túto žalobu.

      24      Rozhodnutím z 10. februára 2010 Všeobecný súd postúpil vec šiestej rozšírenej komore podľa článku 14 ods. 1 a článku 51 ods. 1
         Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.

      25      V rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania z 12. februára 2010 položil Všeobecný súd písomné otázky účastníkom konania,
         na ktoré odpovedali v stanovenej lehote.

      26      Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im Všeobecný súd položil, boli vypočuté na pojednávaní 24. marca
         2010.

      27      Po skončení ústnej časti konania sa vec vzhľadom na prekážku na strane sudcu spravodajcu pridelila novému sudcovi spravodajcovi
         a na porade o tomto rozsudku sa zúčastnili traja sudcovia, ktorý ho v súlade s článkom 32 ods. 1 rokovacieho poriadku podpísali.

      28      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

      –        zrušil napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu, alebo prinajmenšom čiastočne v rozsahu, v akom je jeho adresátom,
      –        zrušil pokutu alebo subsidiárne znížil výšku pokuty, ktorá jej bola uložená,
      –        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
      29      Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:

      –        zamietol žalobu,
      –        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
       Právny stav
      30      Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa v zásade šesť žalobných dôvodov založených po prvé na vadách vyskytujúcich sa v správnom
         konaní, po druhé na porušení povinnosti odôvodnenia týkajúcej sa priamej účasti na konštatovanom porušení, po tretie na nedostatku
         dôkazov protiprávneho správania, po štvrté na nesprávnom právnom posúdení tohto správania prejavujúceho sa v účasti na viacerých
         dohodách a/alebo zosúladených postupoch v zmysle článku 81 ods. 1 ES, po piate na neexistencii priamej alebo nepriamej účasti
         žalobkyne na konštatovanom jedinom a pokračujúcom porušení a po šieste na neprimeranej výške pokuty.

      31      Na začiatok je potrebné posúdiť piaty žalobný dôvod založený na neexistencii priamej alebo nepriamej účasti žalobkyne na konštatovanom
         jedinom a pokračujúcom porušení.

       O piatom dôvode založenom na neexistencii priamej účasti žalobkyne na konštatovanom jedinom a pokračujúcom porušení
      32      Žalobkyňa spochybňuje, že sa priamo zúčastnila na konštatovanom porušení. V skutočnosti bola prítomná iba na jednom stretnutí
         finančnej komisie 8. januára 1999, a to prostredníctvom p. J. T., predsedu svojej správnej rady od roku 1997. Ostatní „riaditelia
         skupiny Grolsch“, uvedení v odôvodnení č. 19 napadnutého rozhodnutia, ktorí sa zúčastnili na všetkých ďalších sporných stretnutiach,
         boli zamestnancami jej dcérskej spoločnosti Grolsche Bierbrouwerij Nederland BV.

       O prípustnosti žalobného dôvodu
      –       Tvrdenia účastníkov konania
      33      Komisia napáda prípustnosť žalobného dôvodu, pretože žalobkyňa nespochybnila konštatovanie svojej účasti na porušení ani vo
         svojej odpovedi na oznámenie o výhradách, ani vo svojej odpovedi na žiadosť o informácie z 21. decembra 2001. Žalobkyňa naopak
         poskytla informácie, kde uviedla, že bola zamestnávateľom účastníkov sporných stretnutí, ktorí sú uvedení v odôvodnení č. 19
         napadnutého rozhodnutia.

      34      Vzhľadom na to, že žalobkyňa tento žalobný dôvod dostatočne jasným spôsobom neuplatnila počas správneho konania, nemôže sa
         naň po prvýkrát odvolávať na Všeobecnom súde. Keďže v rámci správneho konania podnik výslovne priznal skutkové okolnosti,
         ktoré mu vytýka Komisia v oznámení o výhradách, v zásade ich už nemôže namietať na Všeobecnom súde.

      35      Žalobkyňa priznáva, že tento žalobný dôvod neuplatnila počas správneho konania, ale poznamenáva, že vo svojej odpovedi na
         oznámenie o výhradách poprela, že by sa dopustila porušenia. Napokon tvrdí, že sa na tento žalobný dôvod môže odvolávať prvýkrát
         v konaní na Všeobecnom súde.

      36      Podľa jej názoru, ak podnik počas správneho konania výslovne prizná skutočnosti, ktoré sa mu vytýkajú, v zásade ich už nemôže
         namietať na Všeobecnom súde. Žalobkyňa však nepriznala, že by sa dopustila údajného porušenia, a už vôbec nie priamo.

      –       Posúdenie Všeobecným súdom
      37      V tejto súvislosti treba uviesť, že žiadne ustanovenie práva Európskej únie neukladá príjemcovi oznámenia o výhradách povinnosť
         namietať proti jednotlivým skutkovým a právnym zisteniam počas správneho konania, pretože v opačnom prípade to už neskôr v súdnom
         konaní nebude možné.

      38      Skutočnosť, že podnik počas správneho konania pred Komisiou výslovne alebo implicitne prizná určité skutkové alebo právne
         okolnosti, totiž môže predstavovať dodatočný dôkaz pri posúdení dôvodnosti súdnej žaloby, ale nemôže obmedziť samotné uplatnenie
         práva na podanie žaloby na Všeobecný súd, ktoré patrí fyzickej alebo právnickej osobe podľa Zmluvy.

      39      Argument Komisie, podľa ktorého žalobkyňa na Všeobecnom súde nesmela napadnúť konštatovanie svojej účasti na dotknutom karteli
         z dôvodu, že tak jednoznačným a presným spôsobom neurobila už počas správneho konania, má za následok obmedzenie prístupu
         žalobkyne k spravodlivosti, konkrétne jej práva byť vypočutou vo svojej veci pred súdom.

      40      Ak na tento účel neexistuje výslovne stanovený právny základ, tak potom je toto obmedzenie v rozpore so základnými zásadami
         zákonnosti a dodržania práva na obhajobu. Treba napokon dodať, že právo na účinnú súdnu ochranu a prístup k nestrannému súdu
         je zaručené v článku 47 Charty základných práv Európskej únie, vyhlásenej 7. decembra 2000 v Nice (Ú. v. ES C 364, s. 1).

      41      Z toho vyplýva, že tento žalobný dôvod je prípustný.

       O dôvodnosti žalobného dôvodu
      –       Tvrdenia účastníkov konania
      42      Žalobkyňa tvrdí, že vzhľadom na to, že bola zastúpená iba na jednom stretnutí finančnej komisie 8. januára 1999, a prostredníctvom
         p. J. T., Komisia nemala trvať na tom, že sa zúčastnila na konštatovanom porušení, ale prípadne jej mala skôr pripísať zodpovednosť
         za porušenie vykonané jej dcérskou spoločnosťou Grolsche Bierbrouwerij Nederland, ktorej zamestnanci sa zúčastnili na všetkých
         ďalších utajovaných stretnutiach.

      43      Komisia okrem toho nemôže nevziať do úvahy existenciu tejto dcérskej spoločnosti v rozsahu, v akom je tiež adresátom rozhodnutia
         o inšpekcii.

      44      Komisia v zásade tvrdí, že mala dostatočné dôvody domnievať sa, že účastníci protisúťažných stretnutí pracovali pre žalobkyňu,
         a teda že bola do porušenia zapojená.

      45      Komisia tiež poznamenala, že žalobkyňa vo svojej odpovedi na oznámenie o výhradách poskytla informácie, v ktorých uviedla,
         že bola zamestnávateľkou „riaditeľov skupiny Grolsch“ označených v odôvodnení č. 19 napadnutého rozhodnutia za účastníkov
         sporných stretnutí.

      –       Posúdenie Všeobecným súdom
      46      V odôvodnení č. 19 napadnuté rozhodnutie spresňuje:

      „Riaditelia skupiny Grolsch, ktorí zohrávajú úlohu v rámci dokazovania v tomto konaní, sú:
      –        p. [P. P. S.] (predseda správnej rady od roku 1987 do roku 1996),
      –        p. [J. T.] (obchodný riaditeľ od roku 1990 do roku 1996, generálny riaditeľ od roku 1996 do roku 1997, predseda správnej rady
         od roku 1997),

      –        p. [R. S.] (riaditeľ „horeca“ pre Holandsko od roku 1992 do roku 1995, obchodný riaditeľ pre Holandsko od roku 1996 do roku
         1999),

      –        p. [H. O. B.] (riaditeľ „horeca“ od roku 1996 do roku 2000),
      –        p. [P. M.] (riaditeľ predaja pre domácu spotrebu do roku 1999, neskôr obchodný riaditeľ),
      –        p. [K. H.] (riaditeľ predaja pre domácu spotrebu od roku 2000, predtým riaditeľ prieskumu trhu),
      –        p. [L. S.] (riaditeľ výroby do roku 1996, neskôr riaditeľ technickej kontroly a služieb).“
      47      Komisia nespochybňuje vyhlásenie žalobkyne, podľa ktorého s výnimkou p. J. T., predsedu jej správnej rady od roku 1997, neboli
         u nej zamestnané žiadne osoby uvedené v odôvodnení č. 19 napadnutého rozhodnutia ako „riaditelia skupiny Grolsch, ktorí zohrávajú
         úlohu v rámci dokazovania v tomto konaní“, ktorých účasť na sporných stretnutiach je jej vytýkaná. Komisia nespochybňuje,
         že sporní riaditelia boli riaditeľmi dcérskej spoločnosti žalobkyne Grolsche Bierbrouwerij Nederland, ako potvrdzujú pracovné
         zmluvy dotknutých osôb a ďalšie dokumenty pripojené k odpovediam žalobkyne na písomné otázky Všeobecného súdu.

      48      Komisia okrem toho vo svojich vyjadreniach a odpovediach na písomné otázky Všeobecného súdu potvrdila, že sa v zásade opierala
         o odpoveď žalobkyne z 21. decembra 2001 na žiadosť o informácie, ktorú jej adresovala 10. októbra 2001 preto, aby zistila,
         či osoby označované v odôvodnení č. 19 napadnutého rozhodnutia ako „riaditelia skupiny Grolsch“ vykonávali svoje funkcie u žalobkyne.

      49      Z textu tejto odpovede po prvé vyplýva, že p. R. S. bol od januára 1996 do novembra 1999 obchodným riaditeľom spoločnosti
         Grolsche Bierbrouwerij Nederland pre Holandsko a teraz je riaditeľom Grolsch International BV, a po druhé, že p. P. M. „od
         novembra 1999 zastáva funkcie obchodného riaditeľa spoločnosti Grolsche Bierbrouwerij Nederland BV [a] bol predtým zodpovedný
         za takzvanú domácu spotrebu (maloobchodný predaj, sektor iný ako ,horeca‘) ako vedúci predaja v oblasti domácej spotreby“.

      50      Žalobkyňa ďalej v bode 47 svojej odpovedi na oznámenie o výhradách uviedla, že „zoznam krycích mien p. [J. T.] nepoužíval
         ako obchodný riaditeľ spoločnosti Grolsche Bierbrouwerij Nederland BV, ale ako predseda správnej rady spoločnosti Grolsch
         NV (funkcia, ktorú vykonával od roku 1997 do roku 2004), [a že] tento zoznam nepoužívali iné osoby v spoločnosti Grolsch NV
         ani v spoločnosti Grolsche Bierbrouwerij Nederland BV (kde pracovali osoby, ktoré boli prítomné na valných zhromaždeniach)“.

      51      Napokon vo vyhlásení, ktoré podal p. J. T. (generálny riaditeľ Grolsche Bierbrouwerij Nederland od roku 1996 do roku 1997
         a predseda správnej rady žalobkyne od roku 1997) v rámci inšpekcie Komisie 23. marca 2000 a ktoré je uvedené ako dôkaz v odôvodneniach
         č. 249 a 308 napadnutého rozhodnutia, sa uvádza, že vyhlasujúci zastáva funkciu „generálneho riaditeľa spoločnosti Grolsche
         Bierbrouwerij Nederland BV“.

      52      Z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že sa p. J. T. 21. októbra 1996 zúčastnil dvojstranného stretnutia s generálnym riaditeľom
         spoločnosti Interbrew Nederland týkajúceho sa ochranných známok distribútora (odôvodnenie č. 250 napadnutého rozhodnutia).
         Treba poznamenať, že dotknutá osoba bola v tom čase stále zamestnancom dcérskej spoločnosti žalobkyne Grolsche Bierbrouwerij
         Nederland a že zatiaľ nepracovala pre žalobkyňu, ako vyplýva z písomných odpovedí žalobkyne na otázky Všeobecného súdu a z kópie
         pracovnej zmluvy, ktorú uzatvorila s p. J. T. 2. septembra 1997 a predložila Všeobecnému súdu.

      53      Pokiaľ sa v napadnutom rozhodnutí uvádza, že 10. novembra 1999 sa p. J. T. zúčastnil na stretnutí so zástupcami skupiny Heineken
         týkajúcom sa všeobecného vývoja európskeho trhu a/alebo svetového trhu s pivom (odôvodnenia č. 405 a 412 napadnutého rozhodnutia),
         treba takisto uviesť, že toto stretnutie sa konalo po 3. novembri 1999, čo znamená po skončení obdobia, v ktorom podľa Komisie
         dochádzalo k porušeniu.

      54      Podľa napadnutého rozhodnutia p. J. T. na stretnutia finančnej komisie vždy priniesol dokument, ktorým boli spoločnosti Interbrew
         a Bavaria upozornené na stanovené ceny piva predávaného pod ochrannou známkou distribútora (odôvodnenia č. 249 a 308 napadnutého
         rozhodnutia). Napriek tomu z napadnutého rozhodnutia nevyplýva, že sa dotknutá osoba zúčastnila iného stretnutia ako stretnutia
         z 8. januára 1999, počas ktorého sa podľa jej poznámok napísaných na pozvánke na toto stretnutie preberala téma týkajúca sa
         ceny piva (odôvodnenie č 193 napadnutého rozhodnutia).

      55      Dôkazy uvedené v napadnutom rozhodnutí spôsobilé potvrdiť účasť žalobkyne na dotknutom správaní sú v skutočnosti len tri:
         vyhlásenie skupiny InBev, poznámky p. J. T. napísané na pozvánke na vyššie uvedené stretnutie z 8. januára 1999 (odôvodnenie
         č. 193 napadnutého rozhodnutia) a dokumenty nájdené v skupine Heineken obsahujúce odkaz na dva telefonické kontakty p. J. T.
         s riaditeľstvom skupiny Heineken okolo 5. júla 1999, ktorých predmetom boli zľavy uplatňované v obchodnom reťazci (poznámka
         v spodnej časti strany č. 473 napadnutého rozhodnutia).

      56      Po prvé vo vyhlásení skupiny InBev, ktoré predstavuje jediný dôkaz súvisiaci so všetkými časťami konštatovaného porušenia,
         InBev vo všeobecnosti odkazuje na účasť skupiny Grolsch bez toho, aby konkrétne uviedla individuálnu účasť žalobkyne Koninklijke
         Grolsch. Osoby skupiny Grolsch, ktorých mená sú uvedené vo vyhlásení skupiny InBev, sú všetky s výnimkou p. J. T. zamestnancami
         dcérskej spoločnosti Grolsche Bierbrouwerij Nederland.

      57      Meno p. J. T. sa objavuje iba na zozname dátumov stretnutí finančnej komisie CBK priloženom k vyhláseniu skupiny InBev a osôb,
         ktoré zastupovali hlavné holandské pivovarnícke podniky na týchto stretnutiach. Z tohto zoznamu vyplýva, že p. J. T. sa počas
         dotknutého obdobia zúčastnil štyroch stretnutí finančnej komisie. Stretnutie z 8. januára 1999 je jediné stretnutie zo zoznamu,
         ktoré sa v napadnutom rozhodnutí uvádza. Z vyhlásenia skupiny InBev vyplýva, že mená účastníkov tohto stretnutia sú „niet
         bekend“ (neznáme).

      58      Po druhé vyššie citované poznámky p. J. T., ako sú uvedené v odôvodnení č. 193 napadnutého rozhodnutia, znejú takto:

      „ – predaj 98
      –        cena piva →
      –        prepravka typu ,pinool‘                    akcie/kat II
      –        prepravky                                     spodná časť
                                                            sud
                                                            NMA“.
      59      Podľa Komisie z týchto poznámok vyplýva, že sa diskusie o cene piva sústredili na štyri elementy: po prvé reklamné akcie na
         trhu domácej spotreby, po druhé cena lacnejších pív predávaných pod ochranou známkou distribútora, po tretie cena sudového
         piva, veľkých kontajnerov používaných v sektore „horeca“ na holandskom trhu s pivom a po štvrté holandský orgán hospodárskej
         súťaže „NMA“ (odôvodnenie č. 194 napadnutého rozhodnutia).

      60      Po tretie Komisia vyvodila z dokumentov nájdených v skupine Heineken obsahujúcich odkaz na dva telefonické kontakty p. J. T.
         s riaditeľstvom skupiny Heineken okolo 5. júla 1999, že skupina Heineken priamo kontaktovala skupinu Grolsch v súvislosti
         so znížením cien, a to mesiac a pol predtým, ako sa skutočne zaviedlo dočasné zníženie cien uplatňované obchodnými reťazcami,
         ktorým skupina Grolsch odmietla poskytnúť náhradu (odôvodnenie č. 213 napadnutého rozhodnutia).

      61      Je potrebné konštatovať, že poznámky p. J. T. uvedené na pozvánke na stretnutie 8. januára 1999 a dokumenty nájdené v skupine
         Heineken odkazujúce na dva telefonické kontakty p. J. T. s riaditeľstvom skupiny Heineken k 5. júlu 1999 sú jedinými dôkazmi,
         ktoré sa osobitne týkajú prípadnej osobnej účasti žalobkyne na jedinom a pokračujúcom porušení konštatovanom v článku 1 napadnutého
         rozhodnutia v období medzi 27. februárom 1996 a 3. novembrom 1999.

      62      Po prvé treba uviesť, že tieto dokumenty neobsahujú nijaký nepriamy dôkaz o účasti žalobkyne na druhej a tretej časti tohto
         porušenia, konkrétne jednak na „príležitostn[ej] koordináci[i] ďalších obchodných podmienok, [ako sú ceny] ponúkané individuálnym
         spotrebiteľom v [sektore] horeca v Holandsku“, a jednak na „príležitostn[ej] koordináci[i] týkajúc[ej] sa rozdelenia klientely
         tak v sektore ,horeca‘, ako aj v oblasti domácej spotreby v Holandsku“.

      63      Po druhé, pokiaľ ide o prvú časť konštatovaného jediného a pokračujúceho porušenia, konkrétne o „koordináciu cien a zvyšovanie
         ceny piva v Holandsku tak v sektore ,horeca‘, ako aj v oblasti domácej spotreby“ predstavujú poznámky p. J. T. týkajúce sa
         stretnutia 8. januára 1999 jediný nepriamy dôkaz uvedený v napadnutom rozhodnutí týkajúci sa účasti žalobkyne na koordinácii
         cien a zvyšovania cien v segmente piva predávaného pod ochrannou známkou distribútora, ktorý zahŕňa iba oblasť domácej spotreby.

      64      Navyše dva telefonické rozhovory, ku ktorým došlo okolo 5. júla 1999 medzi skupinou Heineken a p. J. T., sa nemôžu považovať
         za súvisiace s oblasťou domácej spotreby, keďže ani Heineken, ani skupina Grolsch nevyrábajú pivá s ochrannou známkou distribútora
         (odôvodnenia č. 7 a 18 napadnutého rozhodnutia).

      65      Všetky zistené dohody a/alebo zosúladené postupy v zmysle článku 81 ES, ktoré boli kvalifikované v odôvodnení č. 337 napadnutého
         rozhodnutia, sú založené, ako to vyplýva z predchádzajúcich úvah v tomto konaní uvedených vyššie, na komplexnom systéme zosúladených
         postupov, ktorý vytvorili štyri pivovarnícke podniky, a preto si vyžadovali pravidelné kontakty v priebehu dlhého obdobia
         (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora zo 4. júna 2009, T‑Mobile Netherlands a i., C‑8/08, Zb. s. I‑4529, bod 60).

      66      Za týchto podmienok sa samotné poznámky p. J. T. nejavia ako spôsobilé potvrdiť účasť žalobkyne na pokračujúcom zosúladenom
         postupe štyroch pivovarníckych podnikov konštatovanom v napadnutom rozhodnutí v segmente holandského trhu s pivom.

      67      Ak sa zohľadní takýto nepriamy dôkaz bez ohľadu na účasť žalobkyne na zosúladenom postupe s tromi ďalšími dotknutými pivovarníckymi
         podnikmi, nie je možné považovať za preukázané, že sa žalobkyňa zúčastnila pokračujúceho zosúladeného postupu konštatovaného
         v článku 1 napadnutého rozhodnutia týkajúceho sa cien a zvyšovania ceny piva v Holandsku, pokiaľ ide o pivo predávané pod
         ochrannou známkou distribútora v segmente domácej spotreby piva v Holandsku.

      68      Po tretie z dôvodu neprítomnosti žalobkyne na všetkých stretnutiach medzi pivovarníckymi podnikmi uvedených v napadnutom rozhodnutí
         s výnimkou stretnutia z 8. januára 1999, týkajúcich sa cien a zvyšovania ceny piva v Holandsku, tak v sektore horeca, ako
         aj v segmente piva nepredávaného pod ochrannou známkou distribútora v oblasti domácej spotreby, už nie je možné preukázať,
         že sa žalobkyňa zúčastnila pokračujúceho mnohostranného zosúladeného postupu s tromi ďalšími pivovarníckymi podnikmi.

      69      Z dôvodu dvojstrannej povahy kontaktov, ku ktorým došlo medzi spoločnosťou Heineken a p. J. T. okolo 5. júla 1999, nie sú
         poznámky p. J. T. týkajúce sa stretnutia z 8. januára 1999 spôsobilé preukázať účasť žalobkyne na mnohostrannej pokračujúcej
         koordinácii cien medzi štyrmi pivovarníckymi podnikmi, ktorým je napadnuté rozhodnutie určené.

      70      Za týchto podmienok poznámky p. J. T. písané rukou týkajúce sa stretnutia 8. januára 1999 a dva telefonické rozhovory s riaditeľstvom
         spoločnosti Heineken uskutočnené približne 5. júla 1999 nepostačujú na potvrdenie účasti žalobkyne na jedinom a pokračujúcom
         porušení, ako to tvrdí Komisia.

      71      Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že Komisia v odôvodnení č. 399 napadnutého rozhodnutia dospela k nesprávnemu záveru, že „dôkazy
         uvedené [v bode] 4 preukazujú, že sa [žalobkyňa] spoločnosť Koninklijke Grolsch NV priamo zúčastnila na karteli od 27. februára
         1996 do 3. novembra 1999“.

      72      Za týchto okolností treba žalobnému dôvodu založenému na neexistencii priamej účasti žalobkyne na jedinom a pokračujúcom porušení
         od 27. februára 1996 do 3. novembra 1999, ktoré bolo konštatované v článku 1 napadnutého rozhodnutia, vyhovieť.

       O druhom dôvode založenom na porušení povinnosti odôvodnenia, pokiaľ ide o priamu účasť žalobkyne na konštatovanom porušení
       Tvrdenia účastníkov konania
      73      Žalobkyňa Komisii vytýka, že svojimi tvrdeniami týkajúcimi sa údajnej priamej účasti na porušení konštatovanom v napadnutom
         rozhodnutí porušila svoju povinnosť odôvodnenia.

      74      Vo svojich písomných odpovediach z 27. februára 2010 na otázky Všeobecného súdu Komisia uviedla, že nerozlišovala medzi právnickými
         osobami, ktorými sú Koninklijke Grolsch a jej dcérska spoločnosť (v rozsahu 100 %) Grolsche Bierbrouwerij Nederland, a že
         účastníci kartelových stretnutí konali ako obchodný riaditeľ zodpovedný za domácu spotrebu, generálny riaditeľ atď. podniku
         Grolsch, ktorý je kontrolovaný právnickou osobou Koninklijke Grolsch.

      75      Na pojednávaní Komisia uviedla, že tieto dve spoločnosti predstavujú ekonomický celok a tento ekonomický celok sa podieľal
         na porušení.

       Posúdenie Všeobecným súdom
      76      Podľa ustálenej judikatúry odôvodnenie vyžadované článkom 253 ES musí byť prispôsobené povahe dotknutého aktu a musia z neho
         jasne a jednoznačne vyplývať úvahy inštitúcie, ktorá akt prijala, umožňujúce zúčastneným osobám pochopiť dôvody prijatia opatrenia
         a príslušnému súdu preskúmať ho. Požiadavka odôvodnenia musí byť posúdená v závislosti od okolností predmetnej veci, najmä
         obsahu aktu, povahy uvádzaných dôvodov a záujmu, aký môžu mať osoby, ktorým je akt určený, alebo iné osoby, ktorých sa akt
         priamo a osobne týka, na tom, aby dostali vysvetlenie (pozri rozsudok Súdneho dvora z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s
         Francúzsko, C‑367/95 P, Zb. s. I‑1719, bod 63 a tam citovanú judikatúru).

      77      Ak sa ako v tejto veci rozhodnutie o uplatnení článku 81 ES týka viacerých subjektov a ide o otázku pripísateľnosti konštatovaného
         porušenia, musí obsahovať dostatočné odôvodnenie vo vzťahu ku každému zo subjektov, ktorým je určené, najmä vo vzťahu k tým,
         ktorí podľa tohto rozhodnutia musia niesť zodpovednosť za toto porušenie.

      78      Také rozhodnutie tak musí v súvislosti s materskou spoločnosťou považovanou za zodpovednú za správanie svojej dcérskej spoločnosti
         obsahovať podrobné uvedenie dôvodov, ktoré môžu odôvodniť pripísateľnosť porušenia, ktorého sa dopustila táto spoločnosť (pozri
         v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. mája 1998, SCA Holding/Komisia, T‑327/94, Zb. s. II‑1373, body 78 až 80).

      79      Svojím žalobným dôvodom žalobkyňa Komisii v zásade vytýka, že účasť na karteli jej dcérskej spoločnosti Grolsche Bierbrouwerij
         Nederland, ktorá vyplývala z účasti jej zamestnancov na sporných stretnutiach, jej v skutočnosti pripísala bez toho, aby to
         odôvodnila skutkovými a právnymi okolnosťami.

      80      Z ustálenej judikatúry vyplýva, že správanie dcérskej spoločnosti môže byť pripísané materskej spoločnosti najmä vtedy, keď
         dcérska spoločnosť napriek tomu, že má vlastnú právnu subjektivitu, neurčuje svoje správanie na trhu nezávisle, ale v podstate
         uplatňuje pokyny, ktoré jej dala materská spoločnosť, berúc do úvahy najmä hospodárske, organizačné a právne väzby medzi týmito
         dvoma právnymi subjektmi (rozsudok Súdneho dvora z 10. septembra 2009, Akzo Nobel a i./Komisia, C‑97/08 P, Zb. s. I‑8237,
         bod 58).

      81      V takejto situácii sú materská spoločnosť a dcérska spoločnosť súčasťou tej istej hospodárskej jednotky, a preto tvoria jeden
         podnik. Skutočnosť, že materská spoločnosť a dcérska spoločnosť tvoria jeden podnik v zmysle článku 81 ES, Komisii umožňuje
         určiť rozhodnutie, ktorým sa ukladajú pokuty, materskej spoločnosti bez toho, aby bolo potrebné preukázať jej osobnú účasť
         na porušení (rozsudok Akzo Nobel a i./Komisia, už citovaný, bod 59).

      82      V konkrétnom prípade, keď materská spoločnosť vlastní 100 % základného imania svojej dcérskej spoločnosti, ktorá sa dopustila
         porušenia pravidiel v oblasti hospodárskej súťaže, môže jednak táto materská spoločnosť uplatňovať rozhodujúci vplyv na správanie
         tejto dcérskej spoločnosti a jednak existuje vyvrátiteľná domnienka, že táto materská spoločnosť skutočne uplatňuje rozhodujúci
         vplyv na správanie svojej dcérskej spoločnosti (rozsudok Akzo Nobel a i./Komisia, už citovaný, bod 60).

      83      Za týchto podmienok stačí, ak Komisia preukáže, že celé základné imanie dcérskej spoločnosti je vo vlastníctve materskej spoločnosti,
         aby sa dalo predpokladať, že materská spoločnosť uplatňuje rozhodujúci vplyv na obchodnú politiku dcérskej spoločnosti. V dôsledku
         toho môže Komisia voči materskej spoločnosti vyvodiť solidárnu zodpovednosť za zaplatenie pokuty, ktorá bola uložená dcérskej
         spoločnosti, ibaže by táto materská spoločnosť, ktorej prináleží vyvrátenie tejto domnienky, predložila dostatočné dôkazy,
         ktoré preukazujú, že jej dcérska spoločnosť sa na trhu správa nezávisle (rozsudok Akzo Nobel a i./Komisia, už citovaný, bod
         61).

      84      V tejto veci treba konštatovať, že Komisia najprv v odôvodnení č. 3 napadnutého rozhodnutia uviedla skupinu Grolsch ako jeden
         zo štyroch pivovarníckych podnikov, ktoré sa zúčastnili na spornom karteli, a v odôvodnení č. 18 považovala žalobkyňu za túto
         skupinu, do ktorej patrí dcérska spoločnosť žalobkyne Grolsche Bierbrouwerij Nederland.

      85      Keďže Komisia ďalej v odôvodnení č. 19 napadnutého rozhodnutia uviedla mená riaditeľov skupiny „Grolsch“, ktorí sa zúčastnili
         na stretnutí pivovarníckych podnikov bez uvedenia svojej príslušnosti k žalobkyni alebo k jej dcérskej spoločnosti Grolsche
         Bierbrouwerij Nederland, považovala všetky dotknuté osoby za riaditeľov žalobkyne, hoci všetci s výnimkou p. J. T. boli v priebehu
         predmetného obdobia, v ktorom došlo k porušeniu hospodárskej súťaže, zamestnancami dcérskej spoločnosti Grolsche Bierbrouwerij.

      86      Napriek tomu, že Komisia považovala žalobkyňu za skupinu Grolsch, v súlade s citovanou judikatúrou neuviedla dôvody, pre ktoré
         pripisuje žalobkyni účasť na karteli jej dcérskej spoločnosti Grolsche Bierbrouwerij Nederland, ktorá vyplývala z účasti jej
         zamestnancov na sporných stretnutiach.

      87      Komisia v skutočnosti naďalej trvá na svojom tvrdení o zodpovednosti žalobkyne za porušenie konštatované v článku 1 napadnutého
         rozhodnutia:

      „8.2. Zodpovednosť v tejto veci
      …
      8.2.2.  Grolsch
      (399)  Dôkazy uvedené [v bode] 4 preukazujú, že spoločnosť Koninklijke Grolsch NV sa priamo zúčastnila kartelu od 27. februára 1996
         do 3. novembra 1999.“

      88      Napadnuté rozhodnutie nezohľadňuje ekonomické, organizačné ani právne väzby medzi žalobkyňou a jej dcérskou spoločnosťou a v jeho
         odôvodnení sa nikde neuvádza meno uvedenej dcérskej spoločnosti.

      89      Je zrejmé, že Komisia neposkytla dôvody, ktoré by v súlade so zásadou, ktorú napriek tomu uvádza v odôvodnení č. 397 napadnutého
         rozhodnutia, viedli k „určeniu právnickej osoby zodpovednej za prevádzku podniku v dobe, keď došlo k porušeniu spôsobom, ktorý
         by tejto osobe umožnil naň odpovedať“, alebo prípadne, aby táto osoba mohla vyvrátiť domnienku skutočného uplatňovania rozhodujúceho
         vplyvu materskej spoločnosti na správanie svojej dcérskej spoločnosti.

      90      Z toho vyplýva, že Komisia v napadnutom rozhodnutí neuviedla dôvody, na základe ktorých pripísala žalobkyni správanie jej
         dcérskej spoločnosti Grolsche Bierbrouwerij Nederland, ktoré vyplývalo z účasti jej zamestnancov na sporných stretnutiach.

      91      Komisia zbavila žalobkyňu možnosti, aby prípadne napadla dôvodnosť tohto pripísania na Všeobecnom súde a vyvrátila domnienku,
         a zároveň neumožnila Všeobecnému súdu, aby v tejto súvislosti vykonal svoje preskúmanie.

      92      Preto treba vyhovieť druhému žalobnému dôvodu v rozsahu, v akom je založený na porušení povinnosti odôvodnenia v súvislosti
         s tým, že žalobkyni bolo pripísané jediné a pokračujúce porušenie z 27. februára 1996 do 3. novembra 1999, konštatované v článku
         1 napadnutého rozhodnutia, do ktorého bola zapojená jej dcérska spoločnosť Grolsche Bierbrouwerij Nederland BV.

      93      Z toho vyplýva, že treba zrušiť toto ustanovenie v celom rozsahu, a v dôsledku toho aj celý výrok napadnutého rozhodnutia
         v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne bez potreby prejednať ďalšie dôvody vznesené žalobkyňou.

      94      Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že článok 1 sa musí zrušiť v rozsahu, v akom konštatuje, že „v období od 27. februára
         1996 do 3. novembra 1999 sa žalobkyňa zúčastnila jediného a pokračujúceho porušenia článku 81 ods. 1 ES spočívajúceho vo viacerých
         dohodách a/alebo zosúladených postupoch, ktorých cieľom je obmedzenie hospodárskej súťaže na spoločnom trhu, najmä i) v koordinácii
         cien a zvyšovaní cien piva v Holandsku tak v sektore „horeca“, ako aj v oblasti domácej spotreby, vrátane piva predávaného
         pod ochrannou známkou distribútora; ii) v príležitostnej koordinácii iných obchodných podmienok než cien ponúkaných individuálnym
         zákazníkov v sektore „horeca“ v Holandsku a iii) v príležitostnej koordinácii rozdelenia klientely, tak v [sektore] „horeca“,
         ako aj v oblasti domácej spotreby v Holandsku“, a v dôsledku toho sa musí zrušiť aj celý výrok napadnutého rozhodnutia v rozsahu,
         v akom sa týka žalobkyne.

       O trovách
      95      Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
         ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu
         trov konania v súlade s návrhom žalobkyne.

      Z týchto dôvodov
      VŠEOBECNÝ SÚD (šiesta rozšírená komora)
      rozhodol a vyhlásil:
      1.      Rozhodnutie Komisie K(2007) 1697 z 18. apríla 2007 týkajúce sa konania o uplatnení článku 81 [ES] (vec COMP/B-2/37.766 – Holandský
            trh s pivom) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Koninklijke Grolsch NV.
      2.      Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.

               Vadapalas

               Dittrich

               Truchot

         Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 15. septembra 2011.
      Podpisy
      * Jazyk konania: holandčina.


Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) z 25. februára 2003. # Strabag Benelux NV proti Rade Európskej únie. # Žaloba o neplatnosť. # Vec T-183/00.


Rozsudok Súdneho dvora zo 14. septembra 1999. # General Motors Corporation proti Yplon SA. # Návrh na začatie prejudiciálneho konania Tribunal de commerce de Tournai - Belgicko. # Vec C-375/97.