title: Vec C-224/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Baden-Baden (Nemecko) 10. mája 2010 — trestné konanie vo veci Leo Apelt

text:
               14.8.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 221/16

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Baden-Baden (Nemecko) 10. mája 2010 — trestné konanie vo veci Leo Apelt
   (Vec C-224/10)
   ()
   2010/C 221/26
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Baden-Baden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Staatsanwaltschaft Baden-Baden

      Obžalovaný: Leo Apelt

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Smie členský štát — pri zohľadnení článku 5 ods. 1 písm. a) smernice 91/439/EHS (1), podľa ktorého smie byť vodičský preukaz skupiny D vydaný len vodičom, ktorí už sú oprávnení na vedenie vozidiel skupiny B —, v súlade s článkom 1 a článkom 8 ods. 2 a 4 rovnakej smernice, odmietnuť uznať platnosť vodičského preukazu zahŕňajúceho vodičské oprávnenia skupín B a D — predovšetkým vo vzťahu ku skupine D —, ktorý vydal iný členský štát, ak držiteľovi tohto vodičského preukazu bolo vodičské oprávnenie skupiny B udelené pred súdnym odobratím vodičského oprávnenia, ku ktorému došlo v prvom členskom štáte, avšak vodičské oprávnenie skupiny D mu bolo udelené až po tomto súdnom odobratí a po uplynutí zákazu vydania nového oprávnenia, ktorý bol uložený zároveň s ním?

               2.

               V prípade, ak by odpoveď na prvú otázku bola záporná:
               Smie prvý členský štát odmietnuť uznanie uvedeného vodičského preukazu — predovšetkým vo vzťahu ku skupine D — na základe článku 11 ods. 4 smernice 2006/126/ES (2), podľa ktorého členský štát odmietne uznať platnosť vodičského preukazu vydaného iným členským štátom osobe, ktorej bol vodičský preukaz odobratý na území prvého členského štátu, ak jej vodičské oprávnenie skupiny B bolo udelené 1. marca 2006, vodičské oprávnenie skupiny D 30. apríla 2007 a vodičský preukaz bol vydaný v posledný uvedený deň?

      (1)  Smernica Rady 91/439/EHS z 29. júla 1991 o vodičských preukazoch (Ú. v. ES L 237, s. 1; Mim. vyd. 07/001, s. 317).

      (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES z 20. decembra 2006 o vodičských preukazoch (Ú. v. EÚ L 403, s. 18).


title: Vec C-413/14 P: Odvolanie podané 28. augusta 2014: Intel Corporation proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 12. júna 2014 vo veci T-286/09, Intel Corporation/Európska komisia

text:
               10.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 395/25

      Odvolanie podané 28. augusta 2014: Intel Corporation proti rozsudku Všeobecného súdu (siedma rozšírená komora) z 12. júna 2014 vo veci T-286/09, Intel Corporation/Európska komisia
      (Vec C-413/14 P)
      (2014/C 395/31)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Intel Corporation (v zastúpení: D. M. Beard QC, A. N. Parr a R. W. Mackenzie, solicitors)

         Ďalší účastníci konania: Európska komisia,
      Association for Competitive Technology, Inc.,
      Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  úplne alebo čiastočne zrušil napadnutý rozsudok,

                  —

                  úplne alebo čiastočne zrušil sporné rozhodnutie,

                  —

                  zrušil alebo podstatne znížil uloženú pokutu,

                  —

                  subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu na opätovné rozhodnutie v súlade s rozsudkom Súdneho dvora,

                  —

                  zaviazal Komisiu na náhradu trov tohto konania, ako aj konania pred Všeobecným súdom.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolateľ svojím prvým odvolacím dôvodom, ktorý sa delí na tri časti, tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne právne posúdil zákonnosť jeho správania podľa článku 82 ES a článku 54 Zmluvy o EHP:

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že predmetné konanie mohlo samé osebe obmedziť hospodársku súťaž a teda mohlo byť v rozpore s článkom 82 ES a článkom 54 Zmluvy o EHP bez toho, aby musel zvážiť všetky relevantné skutočnosti a okolnosti, ktoré sa tohto konania týkali.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že na preukázanie porušenia článku 82 ES a článku 54 Zmluvy o EHP, schopnosť obmedziť hospodársku súťaž možno posúdiť na základe abstraktných úvah namiesto pravdepodobných alebo skutočných účinkov.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia pri svojom subsidiárnom závere, že dotknuté konanie mohlo obmedziť hospodársku súťaž, pretože daný súd nesprávne prihliadol na skutočnosti, ktoré nemôžu preukázať obmedzenie tejto súťaže a neprihliadol na viaceré relevantné skutočnosti, ktoré posúdiť mal, akými sú veľkosť trhu, na ktoré sa údajné praktiky vzťahujú, dĺžka trvania takých praktík, skutočné dôkazy o rýchlom poklese cien na trhu a neexistencia uzavretia trhu, ako aj toho, že Komisia má počas správneho konania povinnosť vyvodiť z posúdenia rovnako efektívneho konkurenta riadne závery.

            Odvolateľ svojím druhým odvolacím dôvodom tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia svojím záverom, že porušenie sa vzťahovalo na posledné dva roky údajného obdobia porušenia, vzhľadom na to, že veľkosť trhu, na ktorý sa nanajvýš toto konanie počas uvedených rokov vzťahovalo, mal rozsah len 3,5 % relevantného trhu.
      Odvolateľ svojím tretím odvolacím dôvodom tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď považoval jeho konanie voči HP a Lenovo za „zľavy za exkluzivitu“, pretože toto konanie sa týkalo len 28 %, resp. 42 % (alebo menej) celkového nákupu týchto zákazníkov, pokiaľ ide o relevantný tovar, čo ani zďaleka nepredstavuje „celú alebo prevažnú väčšinu“ potrieb týchto zákazníkov.
      Odvolateľ svojím štvrtým odvolacím dôvodom tvrdí, že Všeobecný súd porušil zásady účinnej súdnej ochrany a spravodlivého súdneho konania v súvislosti s päťhodinovým vypočúvaním hlavného riaditeľa spoločnosti Dell týkajúceho sa otázok, ktoré majú objektívnu súvislosť s podstatou vyšetrovania, pričom počas tohto vypočúvania daný riaditeľ poskytol veľmi podrobné vysvetlenia. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď dospel k záveru, že stačilo, že Komisia uviedla len zoznam tém prebratých na vypočúvaní, namiesto záznamu alebo zhrnutia toho, čo vypočúvaná osoba s ohľadom na uvedené témy povedala. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia aj v rámci svojho záveru, že odvolateľove dôkazné bremeno spočívalo v uvedení prima facie dôkazov o tom, že Komisia nezaznamenala skutočnosti, ktoré by mohli byť v jeho prospech; inými slovami, odvolateľove dôkazné bremeno spočívalo len v preukázaní toho, že sa nedalo vylúčiť, že uvedené skutočnosti sa dali použiť aj na jeho obhajobu, čo sa mu bezpochyby preukázať podarilo.
      Odvolateľ svojím piatym odvolacím dôvodom, ktorý sa delí na tri časti, tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne stanovil právomoc Spoločenstva, pokiaľ ide o posúdenie dohôd uzavretých medzi Intelom a spoločnosťou Lenovo v rokoch 2006 a 2007:

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že toto konanie bolo „uplatňované“ v EHP, pretože Intel nepredal v EHP podľa týchto zmlúv spoločnosti Lenovo nijaký tovar.

                  Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že posúdenie „merateľného účinku“ je s ohľadom na dotknutý tovar primeraným posúdením na stanovenie právomoci Spoločenstva.

                  Všeobecný súd nesprávne uplatnil posúdenie „merateľného účinku“, pretože sa nedalo predpokladať, že dohody medzi Intelom a Lenovom týkajúce sa dodávok procesorov x86 v Číne, by mali okamžitý a podstatný účinok v EHP.

            Odvolateľ svojím šiestym odvolacím dôvodom, ktorý sa delí na dve časti, tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil viacerých nesprávnych posúdení pri výpočte uloženej pokuty:

                  Pokuta je zjavne neprimeraná.

                  Všeobecný súd porušil základné zásady práva Únie, keď uplatnil usmernenia k metóde stanovenia pokút z roku 2006 na konanie, ktoré predchádzalo ich prijatiu.


title: Vec T-356/08: Rozsudok Všeobecného súdu z  12. septembra 2012 — Grécko/Komisia ( „EPUZF —  ‚Záručná‘ sekcia — Výdavky vylúčené z financovania — Orná pôda — Proporcionalita — Zvýšenie sadzby paušálnej opravy v prípade opakovaného porušenia“ )

text:
               20.10.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 319/6

         Rozsudok Všeobecného súdu z 12. septembra 2012 — Grécko/Komisia
   (Vec T-356/08) (1)

   (EPUZF - ‚Záručná‘ sekcia - Výdavky vylúčené z financovania - Orná pôda - Proporcionalita - Zvýšenie sadzby paušálnej opravy v prípade opakovaného porušenia)
   2012/C 319/08
   Jazyk konania: gréčtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Helénska republika (v zastúpení: I. Chalkias, E. Leftheriotou a V. Karra, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: H. Tserepa-Lacombe a A. Markoulli, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2008/582/ES z 8. júla 2008, ktorým sa z financovania Spoločenstva vylučujú niektoré výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) (Ú. v. EÚ L 186, s. 39), v rozsahu v akom vylučuje určité výdavky vynaložené Gréckom

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Grécko je povinné nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 285, 8.11.2008.


title: Vec C-403/08: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené kráľovstvo) 17. septembra 2008 – Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/19

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené kráľovstvo) 17. septembra 2008 – Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen
   (Vec C-403/08)
   (2008/C 301/34)
   Jazyk konania: angličtina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobcovia: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA

      Žalovaní: QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Philip George Charles Houghton, Derek Owen
   Prejudiciálne otázky
   A.   O výklade smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/84/ES z 20. novembra 1998 o právnej ochrane služieb založených na podmienenom prístupe alebo pozostávajúcich z podmieneného prístupu (1)

   1.   Nezákonné zariadenie

               a)

               Ak je zariadenie podmieneného prístupu vyrobené poskytovateľom služby alebo s jeho súhlasom a predávané s obmedzeným povolením používať zariadenie iba na získanie prístupu k chránenej službe za osobitných okolností, stáva sa toto zariadenie „nezákonným zariadením“ v zmysle článku 2 písm. e) smernice 98/84/ES, keď sa používa na získanie prístupu k chránenej službe na mieste, spôsobom alebo osobou, na ktoré sa nevzťahuje povolenie poskytovateľa služby?

               b)

               Aký je význam pojmu „navrhnuté alebo upravené“ v zmysle článku 2 písm. e) smernice?

         2.   Právny záujem na podaní žaloby
   Keď prvý poskytovateľ služby prenáša programový obsah v zakódovanej forme druhému poskytovateľovi služby, ktorý vysiela tento obsah na základe podmieneného prístupu, aké faktory majú byť zohľadnené pri určení, či sú dotknuté záujmy prvého poskytovateľa chránenej služby v zmysle článku 5 smernice 98/84/ES?
   Najmä:
   Ak prvý podnik prenáša programový obsah (zahŕňajúci vizuálne obrazy, ruchy a anglický komentár) v zakódovanej forme druhému podniku, ktorý obratom vysiela programový obsah (ku ktorému pridáva svoje logo a, prípadne, dodatočnú zvukovú stopu s komentárom) verejnosti:

               a)

               Predstavuje prenos prvým podnikom chránenú službu „televízneho vysielania“ v zmysle článku 2 písm. a) smernice 98/84/ES a článku 1 písm. a) smernice 89/552/EHS (2)?

               b)

               Je pre prvý podnik na to, aby bol považovaný za podnik poskytujúci chránenú službu „televízneho vysielania“ v zmysle prvej zarážky článku 2 písm. a) smernice 98/84/EHS, potrebné, aby bol vysielateľom v zmysle článku 1 písm. b) smernice 89/552/EHS?

               c)

               Má sa článok 5 smernice 98/84/ES vykladať tak, že udeľuje prvému podniku právo podať žalobu týkajúcu sa nezákonných zariadení, ktoré umožňujú získať prístup k programu vysielanému druhým podnikom, či už:

                           i)

                           preto, že takéto zariadenie sa musí považovať za zariadenie dávajúce prostredníctvom vysielaného signálu prístup k službám samotného prvého podniku, alebo

                           ii)

                           preto, že prvý podnik je poskytovateľom chránenej služby, ktorého záujmy sú dotknuté protizákonnou činnosťou (pretože takéto zariadenia dávajú neoprávnený prístup k chránenej službe poskytovanej druhým podnikom)?

               d)

               Je odpoveď na otázku v písmene c) ovplyvnená tým, či prvý a druhý poskytovateľ služieb používajú odlišné dešifrovacie systémy a zariadenia podmieneného prístupu?

         3.   Komerčné účely
   Týka sa pojem „vlastníctvo na komerčné účely“ v článku 4 písm. a) smernice iba vlastníctva na účely komerčných transakcií (napríklad predaja) s nezákonnými zariadeniami,
   alebo sa vzťahuje aj na vlastníctvo zariadenia konečným užívateľom pri akomkoľvek podnikaní?
   B.   O výklade smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (3)

   4.   Právo rozmnožovania
   Ak sú vytvorené postupné časti filmu, hudobného diela alebo zvukového záznamu (v tomto prípade snímky digitálneho obrazového a zvukového záznamu) i) v pamäti dekodéru alebo ii) v prípade filmu na televíznej obrazovke a dochádza k rozmnoženiu celého diela, ak sa na postupné časti pozerá ako na celok, ale v akomkoľvek okamihu existuje iba obmedzený počet častí:

               a)

               Má sa otázka, či tieto diela boli rozmnožené v celom rozsahu alebo iba čiastočne, posudzovať podľa ustanovení vnútroštátneho autorského práva týkajúcich sa toho, čo predstavuje neoprávnené rozmnoženie diela chráneného autorským právom, alebo je to vecou výkladu článku 2 smernice 2001/29/ES?

               b)

               Pokiaľ je to vecou výkladu článku 2 smernice 2001/29/ES, mal by vnútroštátny súd zohľadňovať všetky časti každého diela ako celok alebo len obmedzený počet častí, ktoré existujú v ktoromkoľvek časovom bode? V druhom uvedenom prípade, aké kritérium by mal vnútroštátny súd uplatniť na otázku či dielo bolo rozmnožené čiastočne v zmysle uvedeného článku?

               c)

               Vzťahuje sa právo rozmnožovania podľa článku 2 na vytvorenie prechodných záberov na televíznej obrazovke?

         5.   Samostatný ekonomický význam

               a)

               Má sa prechodným rozmnoženinám diela vytvoreným v telese dekodéra satelitnej televízie alebo na televíznej obrazovke prepojenej s telesom dekodéra, ktorých jediným účelom je umožniť používanie diela inak neobmedzené zákonom, priznať „samostatný ekonomický význam“ v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 2001/29/ES z dôvodu, že takéto rozmnoženiny poskytujú jediný základ, z ktorého môže držiteľ práva odvodiť odmenu za využitie jeho práv?

               b)

               Je odpoveď na otázku 5 písm. a) ovplyvnená tým, i) či prechodné rozmnoženiny majú samy osebe nejakú hodnotu alebo ii) či prechodné rozmnoženiny tvoria malú časť súboru diel a/alebo iných predmetov ochrany, ktoré inak môžu byť použité bez porušenia autorského práva, alebo iii) či výhradný držiteľ licencie od majiteľa práv v inom členskom štáte už získal odmenu za používanie diela v tomto členskom štáte?

         6.   Sprístupnenie verejnosti po drôte alebo bezdrôtovými prostriedkami

               a)

               Je dielo chránené autorským právom sprístupnené verejnosti po drôte alebo bezdrôtovými prostriedkami v zmysle článku 3 smernice 2001/29/ES, ak je satelitné vysielanie prijímané v komerčných priestoroch (napríklad v bare) a sprístupnené alebo predvedené v týchto priestoroch prostredníctvom jednej televíznej obrazovky a zvukových reproduktorov členom verejnosti prítomným v týchto priestoroch?

               b)

               Je odpoveď na otázku 6 písm. a) ovplyvnená, ak:

                           i)

                           členovia prítomnej verejnosti predstavujú novú verejnosť, ktorú vysielateľ nebral do úvahy (v danom prípade preto, že domáca dekodérová karta na používanie v jednom členskom štáte je používaná pre komerčné predstavenie v inom členskom štáte)?

                           ii)

                           členovia verejnosti nie sú podľa vnútroštátneho práva platiacim publikom?

                           iii)

                           signál televízneho vysielania je prijímaný anténou alebo satelitným tanierom na streche priestorov alebo na streche susediacej s priestormi, kde sa nachádza televízor?

               c)

               Ak je odpoveď na akúkoľvek časť otázky b) kladná, aké faktory by mali byť brané do úvahy pri určení, či dochádza k sprístupneniu diela pochádzajúceho z miesta, kde sa nenachádzajú členovia publika?

         C.   O výklade smernice Rady 93/83/EHS z 27. septembra 1993 o koordinácii určitých pravidiel týkajúcich sa autorského práva a príbuzných práv pri satelitnom vysielaní a káblovej retransmisii a článkov 28, 30 a 49 Zmluvy ES (4) a článkoch 28, 30 a 49 Zmluvy ES
   7.   Obrana podľa smernice 93/83
   Je zlučiteľné so smernicou 93/83/EHS alebo článkami 28 a 30 alebo 49 Zmluvy ES, ak vnútroštátne autorské právo stanovuje, že ak sú prechodné rozmnoženiny diel zahrnutých v satelitnom vysielaní vytvorené vnútri telesa satelitného dekodéru alebo na televíznej obrazovke, ide o porušenie autorského práva podľa práva krajiny príjmu vysielania? Má na odpoveď na túto otázku vplyv skutočnosť, že vysielanie je dekódované s použitím satelitnej dekodérovej karty, ktorá bola vydaná poskytovateľom služby satelitného vysielania v inom členskom štáte za podmienky, že satelitná dekodérová karta sa môže používať iba v tomto inom členskom štáte?
   D.   O výklade predpisov Zmluvy o voľnom pohybe tovarov a služieb podľa článkov 28 ES, 30 ES a 49 ES v kontexte [smernice o podmienenom prístupe]
   8.   Obrana podľa článkov 28 ES a/alebo 49 ES

               a)

               Ak je odpoveď na otázku 1 taká, že zariadenie podmieneného prístupu vyrobené poskytovateľom služby alebo s jeho súhlasom sa stáva „nezákonným zariadením“ v zmysle článku 2 písm. e) smernice 98/84/ES, pokiaľ je používané na prístup k chránenej službe mimo rozsahu povolenia poskytovateľa služby, čo je špecifickým predmetom dotknutého práva s ohľadom na jeho základnú funkciu vymedzenú smernicou o podmienenom prístupe?

               b)

               Vylučuje článok 28 alebo článok 49 Zmluvy ES vykonávanie ustanovenia vnútroštátneho práva v prvom členskom štáte, ktoré robí nezákonným dovoz alebo predaj satelitnej dekodérovej karty, ktorá bola vydaná poskytovateľom služby satelitného vysielania v druhom členskom štáte za podmienky, že satelitná dekodérová karta sa môže používať iba v tomto druhom členskom štáte?

               c)

               Má na odpoveď vplyv to, či satelitnú dekodérovú kartu možno používať iba na súkromné a domáce účely v tomto druhom členskom štáte, ale v prvom uvedenom členskom štáte je používaná na komerčné účely?

         9.   O tom, či ochrana poskytnutá hymne môže byť širšia než ochrana poskytnutá zvyšku vysielania
   Vylučuje článok 28 ES a 30 ES alebo článok 49 ES vykonávanie ustanovenia vnútroštátneho autorského práva, ktoré robí nezákonným verejné reprodukovanie alebo prehrávanie hudobného diela, ak je dielo zahrnuté v chránenej službe, ktorá je dostupná a reprodukovaná verejne za použitia satelitnej dekodérovej karty, ak táto karta bola vydaná poskytovateľom služby v inom členskom štáte za podmienky, že dekodérová karta sa môže používať iba v tomto inom členskom štáte? Je dôležité to, či je hudobné dielo nepodstatným prvkom chránenej služby ako celku a verejné predvádzanie alebo prehrávanie iných prvkov služby nie je vnútroštátnym autorským právom chránené?
   E.   O výklade predpisov Zmluvy o hospodárskej súťaži podľa článku 81 ES
   10.   Obrana podľa článku 81 ES
   Ak poskytovateľ programového obsahu uzatvára rad výlučných licenčných zmlúv pre územie jedného alebo viacerých členských štátov, podľa ktorých je vysielateľ oprávnený vysielať programový obsah iba v rámci tohto územia (vrátane vysielania prostredníctvom satelitu), a v každej licencii je zahrnutá zmluvná povinnosť vysielateľa predchádzať tomu, aby jeho satelitné dekodérové karty, ktoré umožňujú príjem programového obsahu, na ktorý sa vzťahuje licencia, boli používané mimo územia, na ktoré sa vzťahuje licencia, aké kritérium má vnútroštátny súd použiť a aké okolnosti má zohľadniť pri rozhodovaní, či zmluvné obmedzenie odporuje zákazu stanovenému článkom 81 ods. 1?
   Najmä:

               a)

               Má sa článok 81 ods. 1 vykladať v tom zmysle, že sa uplatní na tento záväzok iba z toho dôvodu, že tento záväzok údajne smeruje k vylúčeniu, obmedzeniu alebo skresleniu hospodárskej súťaže?

               b)

               Ak áno, má byť tiež preukázané, že zmluvný záväzok značne bráni, obmedzuje alebo skresľuje hospodársku súťaž, aby spadal pod zákaz stanovený článkom 81 ods. 1?

      (1)  Ú. v. ES L 320, s. 54; Mim. vyd. 06/003, s. 147.

      (2)  Smernica Rady 89/552/EHS z 3. októbra 1989 o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (smernica TV bez hraníc) (Ú. v. ES L 298, s. 23; Mim. vyd. 06/001, s. 224).

      (3)  Ú. v. ES L 167, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 2.

      (4)  Ú. v. ES L 248, s. 15; Mim. vyd. 17/001, s. 134.


title: Vec C-198/14: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 12. novembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Helsingin hovioikeus – Fínsko) – Valev Visnapuu/Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Články 34 ZFEÚ a 110 ZFEÚ — Smernica 94/62/ES — Článok 1 ods. 1 a články 7 a 15 — Predaj na diaľku a preprava alkoholických nápojov z iného členského štátu — Spotrebná daň z určitých balení nápojov — Oslobodenie od dane v prípade, že sú obaly súčasťou systému zálohovania a spätného odberu — Články 34 ZFEÚ, 36 ZFEÚ a 37 ZFEÚ — Požiadavka povolenia na maloobchodný predaj alkoholických nápojov — Monopol na maloobchodný predaj alkoholických nápojov — Odôvodnenie — Ochrana zdravia)

text:
               18.1.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 16/8

         Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 12. novembra 2015 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Helsingin hovioikeus – Fínsko) – Valev Visnapuu/Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus
   (Vec C-198/14) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Články 34 ZFEÚ a 110 ZFEÚ - Smernica 94/62/ES - Článok 1 ods. 1 a články 7 a 15 - Predaj na diaľku a preprava alkoholických nápojov z iného členského štátu - Spotrebná daň z určitých balení nápojov - Oslobodenie od dane v prípade, že sú obaly súčasťou systému zálohovania a spätného odberu - Články 34 ZFEÚ, 36 ZFEÚ a 37 ZFEÚ - Požiadavka povolenia na maloobchodný predaj alkoholických nápojov - Monopol na maloobchodný predaj alkoholických nápojov - Odôvodnenie - Ochrana zdravia))
   (2016/C 016/08)
   Jazyk konania: fínčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Helsingin hovioikeus

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Valev Visnapuu

      Žalovaní: Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 110 ZFEÚ, ako aj článok 1 ods. 1 a články 7 a 15 smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/62/ES z 20. decembra 1994 o obaloch a odpadoch z obalov sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava v spore vo veci samej, ktorá zavádza spotrebnú daň z určitých balení nápojov, ale stanovuje oslobodenie v prípade začlenenia týchto obalov do účinného systému spätného odberu obalov.

               2.

               Články 34 ZFEÚ a 36 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia právnej úprave členského štátu, akou je právna úprava, o akú ide v spore vo veci samej, podľa ktorej sa na predajcu usadeného v inom členskom štáte vzťahuje požiadavka povolenia na maloobchodný predaj pri dovoze alkoholických nápojov s cieľom ich maloobchodného predaja spotrebiteľom s bydliskom v prvom členskom štáte, pokiaľ tento predajca zabezpečuje prepravu týchto nápojov alebo zverí ich prepravu tretej osobe, pokiaľ táto právna úprava je schopná zaručiť realizáciu sledovaného cieľa, v prejednávanej veci ochranu verejného zdravia a verejného poriadku, tento cieľ nemožno dosiahnuť s aspoň takou účinnosťou s menej obmedzujúcimi opatreniami a táto právna úprava nepredstavuje prostriedok svojvoľnej diskriminácie ani skrytého obmedzovania obchodu medzi členskými štátmi, čo prináleží posúdiť vnútroštátnemu súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 202, 30.6.2014.


title: Vec T-83/14: Žaloba podaná 4. februára 2014 – LTJ Diffusion/ÚHVT – Arthur a Aston (ARTHUR & ASTON)

text:
               14.4.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 112/51

         Žaloba podaná 4. februára 2014 – LTJ Diffusion/ÚHVT – Arthur a Aston (ARTHUR & ASTON)
   (Vec T-83/14)
   2014/C 112/65
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: LTJ Diffusion (Colombes, Francúzsko) (v zastúpení: S. Lederman, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Arthur a Aston SAS (Giberville, Francúzsko)

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 2. decembra 2013 vo veci R 1963/2012-1 v rozsahu, v akom rozhodol, že používanie skoršej ochrannej známky „ARTHUR“ č. 17731 nebolo v súlade s ustanoveniami článku 15 ods. 1 druhým pododsekom písm. a) nariadenia č. 207/2009,

               —

               v prípade, že by Všeobecný súd v súlade so svojou judikatúrou (rozsudok zo 4. júna 2013, „DECATHLON“, T-514/11) rozhodol, že nemá právomoc rozhodnúť sám o dôvodnosti námietky podanej spoločnosťou LTJ DIFFUSION 14. apríla 2011, pretože odvolací senát sám k nej doposiaľ nezaujal stanovisko, aby vrátil vec príslušnému rozhodovaciemu zloženiu, aby rozhodlo o dôvodnosti námietky podanej spoločnosťou LTJ DIFFUSION 14. apríla 2011 voči prihláške ochrannej známky Spoločenstva č. 9509911 so slovným označením „ARTHUR & ASTON“ pre označenie určitých výrobkov zaradených do tried 3, 9, 14 a 25 a označujúcich najmä „obuv, čižmy a topánky“.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

      Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Arthur a Aston SAS.

      Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „ARTHUR & ASTON“ pre tovary zaradené do tried 3,9,14 a 25 (prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9509911).

      Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

      Namietaná ochranná známka alebo označenie: národná obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „Arthur“ pre tovary zaradené do triedy 25.

      Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

      Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

      Dôvody žaloby: porušenie článku 15 ods. 1 druhého pododseku písm. a) nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-255/09: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  27. októbra 2011 — Európska komisia/Portugalská republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Článok 49 ES — Sociálne zabezpečenie — Obmedzenie slobodného poskytovania služieb — Liečebné náklady nesúvisiace s hospitalizáciou vynaložené v inom členskom štáte — Neexistencia náhrady alebo náhrada, ktorá závisí od prechádzajúceho súhlasu)

text:
               17.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 370/9

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 27. októbra 2011 — Európska komisia/Portugalská republika
   (Vec C-255/09) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 49 ES - Sociálne zabezpečenie - Obmedzenie slobodného poskytovania služieb - Liečebné náklady nesúvisiace s hospitalizáciou vynaložené v inom členskom štáte - Neexistencia náhrady alebo náhrada, ktorá závisí od prechádzajúceho súhlasu)
   2011/C 370/12
   Jazyk konania: portugalčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: E. Traversa a M. França, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Portugalská republika (v zastúpení: L. Inez Fernandes, M. L. Duarte, A. Veiga Correia a P. Oliveira, splnomocnení zástupcovia)

      Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Fínska republika (v zastúpení: A. Guimaraes-Purokoski, splnomocnená zástupkyňa), Španielske kráľovstvo (v zastúpení: J. M. Rodríguez Cárcamo, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 49 ES — Úhrada liečebných nákladov nesúvisiacich s hospitalizáciou, ktoré boli vynaložené v zahraničí — Predchádzajúci súhlas — Reštriktívne podmienky

      Výrok rozsudku

               1.

               Portugalská republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 49 ES, tým, že s výnimkou okolností upravených nariadením Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996, zmeneným a doplneným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 z 18. decembra 2006, nestanovila možnosť náhrady nákladov vynaložených v inom členskom štáte za zdravotnú starostlivosť nesúvisiacu s hospitalizáciou, pri ktorej sa nepoužijú objemné a nákladné zariadenia taxatívne vymenované vo vnútroštátnej právnej úprave, alebo v prípade, keď zákonný dekrét č. 177/92 z 13. augusta 1992, ktorý stanovuje podmienky na náhradu liečebných nákladov vynaložených v zahraničí, priznáva možnosť náhrady tejto starostlivosti, pričom jej náhradu podmieňuje udelením predchádzajúceho súhlasu.

               2.

               Portugalská republika a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

               3.

               Španielske kráľovstvo a Fínska republika znášajú svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 205, 29.8.2009.


title: Vec T-655/15: Žaloba podaná 13. novembra 2015 – van der Parre/Parlament

text:
               8.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/68

         Žaloba podaná 13. novembra 2015 – van der Parre/Parlament
   (Vec T-655/15)
   (2016/C 048/76)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: Hugo van der Parre (Huizen, Holandsko) (v zastúpení: N. Pirc Musar, advokát)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy

   Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil rozhodnutie Európskeho parlamentu A(2015)8334 C zo 14. septembra 2015, ktorým sa zamieta opakovaná žiadosť žalobcu o prístup k niektorým dokumentom týkajúcim sa informácií o cestovných výdavkoch poslancov Európskeho parlamentu, ako aj o ich diétach, všeobecných výdavkoch a výdavkoch na personálne zabezpečenie,

               —

               uložil Parlamentu povinnosť nahradiť trovy konania žalobcu podľa článkov 134 a 140 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, vrátane trov konania akéhokoľvek vedľajšieho účastníka konania.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

               1.

               Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1049/2001 (1) v spojení s článkom 8 písm. b) nariadenia č. 45/2001 (2), keďže požadované osobné údaje nie sú chránené právnymi predpismi Spoločenstva.

               2.

               Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1049/2001 v spojení s článkom 8 písm. b) nariadenia č. 45/2001, keďže prístup k požadovaným informáciám bol odmietnutý, hoci podmienky na zverejnenie boli splnené.

               3.

               Tretí žalobný dôvod je založený na porušení všeobecnej povinnosti podľa článkov 2 a 4 nariadenia č. 1049/2001 v spojení s článkom 6 ods. 3 nariadenia č. 1049/2001, a to preskúmať každý jednotlivý dokument.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 4 ods. 6 nariadenia č. 1049/2001, keďže odmietnutie poskytnúť čiastočný prístup k požadovaným dokumentom nebolo odôvodnené.

               5.

               Piaty žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia podľa článku 7 ods. 1 a článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001, keďže Parlament sa nezaoberal všetkými tvrdeniami žalobcu.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 2001, s. 1; Mim. vyd. 13/026, s. 102).


title: Vec T-156/03: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  8. júna 2006 – Pérez-Díaz/Komisia ( Úradníci — Zrušenie zamietnutia zápisu uchádzača do zoznamu úspešných uchádzačov na miesto dočasného zamestnanca — Účasť dotknutej osoby na novej ústnej skúške organizovanej na vykonanie zrušujúceho rozsudku — Druhé zamietnutie zápisu — Žaloba o neplatnosť — Žaloba o náhradu škody )

text:
               12.8.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 190/18

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júna 2006 – Pérez-Díaz/Komisia
   (Vec T-156/03) (1)

   („Úradníci - Zrušenie zamietnutia zápisu uchádzača do zoznamu úspešných uchádzačov na miesto dočasného zamestnanca - Účasť dotknutej osoby na novej ústnej skúške organizovanej na vykonanie zrušujúceho rozsudku - Druhé zamietnutie zápisu - Žaloba o neplatnosť - Žaloba o náhradu škody“)
   (2006/C 190/30)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobca: Orlando Pérez-Díaz (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: F. Clotuche-Duvieusart a H. Tserepa-Lacombe, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Na jednej strane návrh na zrušenie zamietnutia výboru pre výberové konanie KOM/R/A/01/1999 zapísať žalobcu do zoznamu úspešných uchádzačov na miesto dočasného zamestnanca po novej ústnej skúške organizovanej na vykonanie rozsudku Súdu prvého stupňa z 24. septembra 2002, Pérez-Díaz/Komisia (T-102/01, Zb. VS s. I-A-165 a II-871) a na druhej strane návrh na náhradu škody spôsobenej protiprávnosťou tohto zamietnutia
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie výboru pre výberové konanie o nezapísaní do zoznamu úspešných uchádzačov výberového konania KOM/R/A/01/1999, ktoré bolo žalobcovi doručené listom z 21. januára 2003, sa zrušuje.

               2.

               V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 171, 19.7.2003.


title: Vec C-433/10 P: Odvolanie podané 3. septembra 2010 : Volker Mauerhofer proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z  29. júna 2010 vo veci T-515/08, Volker Mauerhofer/Európska komisia

text:
               6.11.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/17

         Odvolanie podané 3. septembra 2010: Volker Mauerhofer proti uzneseniu Všeobecného súdu (tretia komora) z 29. júna 2010 vo veci T-515/08, Volker Mauerhofer/Európska komisia
   (Vec C-433/10 P)
   ()
   2010/C 301/24
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Volker Mauerhofer (v zastúpení: J. Schartmüller, Rechtsanwalt)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľa

   Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil napadnutý rozsudok,

               —

               rozhodol s konečnou platnosťou vo veci samej a zrušil sporný akt alebo subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie vo veci,

               —

               uplatnil svoju neobmedzenú právomoc a priznal odvolateľovi sumu vo výške 5 500 eur vo forme kompenzácie finančnej straty, ktorá vyplynula z nezákonného konania v rámci prijímania sporného aktu a z nedostatku náležitých pokynov pre vedúceho tímu (expert 1),

               —

               rozhodol, že oddelenie podpory rámcových zmlúv má povinnosť predložiť formulár hodnotenia dodávateľa, ktorý bol predložený v súvislosti s projektom, ktorý je predmetom sporu,

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu trov konania, ktoré mu vznikli v konaní na prvom stupni a v konaní o odvolaní.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Odvolateľ uvádza, že sporné uznesenie by malo byť zrušené z týchto dôvodov:

               —

               skreslenie skutkových okolností, pokiaľ ide o jazykovú revíziu odvolateľovho príspevku,

               —

               nedostatočná analýza dôvodov napadnutého uznesenia, pokiaľ ide o jazykovú revíziu,

               —

               nedostatočné posúdenie otázky, ktorá sa týka plnenia žalovanou,

               —

               nesprávne posúdenie, že sporné rozhodnutie nemá vplyv na postavenie odvolateľa ako tretej strany,

               —

               nesprávne posúdenie, že sporným aktom sa podstatne nezmenilo právne postavenie odvolateľa,

               —

               nesprávne posúdenie, že žalovaná neprijala sporný akt v rámci výkonu verejnej moci,

               —

               nesprávne posúdenie, že sporný akt bol naformulovaný riadne a včas,

               —

               nezákonné porušenie záujmov odvolateľa tým, že neboli dodržané predpísané postupy,

               —

               porušenie všeobecnej zásady práva Spoločenstva, ktorou je rovnosť zaobchádzania a porušenie základných práv odvolateľa,

               —

               protiprávne prijatie nepodstatnej zmeny v rámci rozdelenia dní medzi expertov,

               —

               porušenie všeobecného práva Spoločenstva na spravodlivý proces.


title: Vec C-359/15 P: Uznesenie predsedníčky siedmej komory Súdneho dvora z 1. júna 2016 – The National Iranian Gas Company/Rada Európskej únie

text:
               5.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/19

         Uznesenie predsedníčky siedmej komory Súdneho dvora z 1. júna 2016 – The National Iranian Gas Company/Rada Európskej únie
   (Vec C-359/15 P) (1)

   (2016/C 326/33)
   Jazyk konania: francúzština
   Predsedníčka siedmej komory nariadila výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 294, 7.9.2015.


title: Vec C-482/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank 's-Gravenhage (Holandsko) 2. novembra 2007 – AHP Manufacturing BV/Bureau voor Industriële Eigendom, ktorý vystupuje aj pod názvom Octrooicentrum Nederland

text:
               12.1.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 8/6

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank 's-Gravenhage (Holandsko) 2. novembra 2007 – AHP Manufacturing BV/Bureau voor Industriële Eigendom, ktorý vystupuje aj pod názvom Octrooicentrum Nederland
   (Vec C-482/07)
   (2008/C 8/12)
   Jazyk konania: holandčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Rechtbank 's-Gravenhage
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: AHP Manufacturing BV

      Žalovaný: Bureau voor Industriële Eigendom, ktorý vystupuje aj pod názvom Octrooicentrum Nederland
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni nariadenie Rady (ES) č. 1768/92 z 18. júna 1992 o vytvorení dodatkového ochranného osvedčenia na liečivá (1) (Ú. v. ES L 182, s. 1; Mim. vyd. 13/011, s. 200) v platnom znení, a predovšetkým jeho článok 3 ods. 1 písm. c) tomu, aby sa majiteľovi základného patentu udelilo osvedčenie pre výrobok, pre ktorý už v čase podania jeho žiadosti boli udelené jedno alebo viaceré osvedčenia jednému alebo viacerým majiteľom základných patentov?

               2.

               Vedie nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1610/96 z 23. júla 1996 o vytvorení doplnkového ochranného certifikátu pre výrobky na ochranu rastlín (2) (Ú. v. ES L 198, s. 30; Mim. vyd. 03/019, s. 335) v platnom znení, a predovšetkým jeho odôvodnenie č. 17 a článok 3 ods. 2 druhá veta k tomu, že na prvú otázku treba odpovedať inak?

               3.

               Závisí odpoveď na predchádzajúce otázky od toho, či žiadosť podaná ako posledná, práve tak ako skoršia žiadosť (skoršie žiadosti), bola podaná v lehote podľa článku 7 ods. 1 nariadenia č. 1768/92 alebo v lehote podľa článku 7 ods. 2 nariadenia č. 1768/92?

               4.

               Závisí odpoveď na predchádzajúce otázky od toho, či ochranná doba poskytnutá pri udelení osvedčenia podľa článku 13 nariadenia (ES) č. 1768/92 uplynie v tom istom alebo v neskoršom okamihu, ako je to v prípade jedného alebo viacerých osvedčení, ktoré boli udelené pre ten istý výrobok?

               5.

               Závisí odpoveď na predchádzajúce otázky od toho, že nariadenie (ES) č. 1768/92 nestanovuje, v akej lehote musí príslušný orgán v zmysle článku 9 ods. 1 nariadenia spracovať žiadosť o osvedčenie a nakoniec ho udeliť, čím môže pri rozdielnej rýchlosti spracovania príslušnými orgánmi členských štátov dôjsť ku rozdielom v možnosti na udelenie osvedčenia?

      (1)  Ú. v. ES L 182, s. 1; Mim. vyd. 13/011, s. 200.

      (2)  Ú. v. ES L 198, s. 30; Mim. vyd. 03/019, s. 335.


title: Vec C-525/15: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 9. februára 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Álava – Španielsko) – Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada

text:
               24.4.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 129/12

         Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 9. februára 2017 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Audiencia Provincial de Álava – Španielsko) – Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada
   (Vec C-525/15) (1)

   (2017/C 129/15)
   Jazyk konania: španielčina
   Predseda Súdneho dvora nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 414, 14.12.2015.


title: Vec F-30/09: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z  13. apríla 2011 — Chaouch/Komisia (Verejná služba — Odmena — Príspevok na usídlenie — Stanovenie práv — Nástup do služby ako úradník v skúšobnej dobe — Zohľadnenie zmeny bydliska po vymenovaní — Povinnosť bydliska, ktorá úradníkovi vyplýva z článku 20 služobného poriadku)

text:
               27.8.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 252/49

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 13. apríla 2011 — Chaouch/Komisia
   (Vec F-30/09) (1)

   (Verejná služba - Odmena - Príspevok na usídlenie - Stanovenie práv - Nástup do služby ako úradník v skúšobnej dobe - Zohľadnenie zmeny bydliska po vymenovaní - Povinnosť bydliska, ktorá úradníkovi vyplýva z článku 20 služobného poriadku)
   2011/C 252/105
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Dhikra Chaouch (Oetrange, Luxembursko) (v zastúpení: F. Moyse a A. Salerno, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: D. Martin a J. Baquero Cruz, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Zrušenie rozhodnutia menovacieho orgánu nepriznať žalobkyni príspevok na usídlenie

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba D. Chaouchovej sa zamieta.

               2.

               D. Chaouch znáša všetky trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 129, 6.6.2009, s. 21.


title: Vec T-725/15 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 29. februára 2016 – Chemtura Netherlands/EFSA („Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Konanie o uvedení prípravkov na ochranu rastlín na trh — Uverejnenie dokumentov týkajúcich sa zápisu účinnej látky — Zamietnutie žiadosti o dôverné zaobchádzanie s určitými informáciami — Návrh na nariadenie predbežných opatrení — Neexistencia naliehavosti“)

text:
               30.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 191/32

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 29. februára 2016 – Chemtura Netherlands/EFSA
   (Vec T-725/15 R)
   ((„Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Konanie o uvedení prípravkov na ochranu rastlín na trh - Uverejnenie dokumentov týkajúcich sa zápisu účinnej látky - Zamietnutie žiadosti o dôverné zaobchádzanie s určitými informáciami - Návrh na nariadenie predbežných opatrení - Neexistencia naliehavosti“))
   (2016/C 191/43)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Chemtura Netherlands BV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: C. Mereu a K. Van Maldegem, avocats)

      Žalovaný: Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (EFSA) (v zastúpení: D. Detken a S. Gabbi, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci R. van der Hout a C. Wagner, avocats)

      Predmet veci

   Návrh na odklad výkonu rozhodnutia EFSA z 10. decembra 2015 týkajúceho sa úplného uverejnenia záveru hodnotenia expertov EFSA o preskúmaní opätovného schválenia účinnej látky diflubenzuron s ohľadom na metabolit 4-chloroaniline (PCA), v súvislosti s ktorým žalobkyňa žiadala o čiastočné dôverné zaobchádzanie

      Výrok

               1.

               Nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               Uznesenie z 15. decembra 2015 vyhlásené vo veci T-725/15 R sa odkladá.

               3.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní o veci samej.


title: Vec C-274/09: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  10. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht München — Nemecko) — Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler/Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau (Verejné zákazky — Smernica 2004/18/ES — Koncesia na služby vo verejnom záujme — Záchranné služby — Rozlišovanie medzi „verejnou zákazkou na služby“ a  „koncesiou na služby“ )

text:
               7.5.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 139/3

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 10. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht München — Nemecko) — Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler/Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau
   (Vec C-274/09) (1)

   (Verejné zákazky - Smernica 2004/18/ES - Koncesia na služby vo verejnom záujme - Záchranné služby - Rozlišovanie medzi „verejnou zákazkou na služby“ a „koncesiou na služby“)
   2011/C 139/04
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberlandesgericht München

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler

      Žalovaný: Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau

      Za účasti: Malteser Hilfsdienst eV, Bayerisches Rotes Kreuz

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Oberlandesgericht München — Výklad článku 1 ods. 2 písm. a) a d) a článku 1 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132) — Pojmy „verejná zákazka na služby“ a „koncesia na služby“ — Zmluva o poskytovaní služieb rýchlej zdravotnej pomoci uzatvorená medzi verejným obstarávateľom a humanitárnymi organizáciami, podľa ktorej sa odmena za poskytnuté služby stanoví na základe rokovaní medzi uvedenými organizáciami a tretími osobami, ako sú inštitúcie sociálneho zabezpečenia

      Výrok rozsudku

   Článok 1 ods. 2 písm. d) a článok 1 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby sa má vykladať v tom zmysle, že keď odmenu vybratého hospodárskeho subjektu zabezpečujú v plnom rozsahu iné osoby ako obstarávateľ, ktorý zadal zákazku na záchranné služby, a tento hospodársky subjekt znáša riziko prevádzky, hoci veľmi obmedzené, najmä z dôvodu, že suma poplatkov za využívanie predmetných služieb závisí od výsledku každoročných rokovaní s tretími osobami a nie je zabezpečené v plnej miere pokrytie nákladov vynaložených hospodárskym subjektom v rámci výkonu jeho činností v súlade so zásadami uvedenými vo vnútroštátnom práve, uvedenú zmluvu je potrebné považovať za „koncesiu na služby“ v zmysle článku 1 ods. 4 tejto smernice.

      (1)  Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.


title: Vec C-511/11 P: Odvolanie podané 4. októbra 2011 : Polimeri Europa SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z  13. júla 2011 vo veci T-59/07, Polimeri Europa/Komisia

text:
               19.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 340/13

         Odvolanie podané 4. októbra 2011: Polimeri Europa SpA proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 13. júla 2011 vo veci T-59/07, Polimeri Europa/Komisia
   (Vec C-511/11 P)
   2011/C 340/23
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Polimeri Europa SpA (v zastúpení: M. Siragusa, F. M. Moretti, L. Nascimbene, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

               —

               Zrušiť v celom rozsahu alebo čiastočne rozsudok Všeobecného súdu v rozsahu, v akom zamietol žalobu Polimeri vo veci T-59/07, a následne

                           i)

                           zrušiť v celom rozsahu alebo čiastočne rozhodnutie Komisie z 29. novembra 2006, K(2006) 5700 v konečnom znení týkajúce sa konania podľa článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Prípad COMP/F/38.638 — butadiénový kaučuk a emulzia styrén-butadiénového kaučuku; ďalej len „rozhodnutie“);

                           ii)

                           a/alebo zrušiť alebo aspoň znížiť, pokutu uloženú rozhodnutím spoločnosti Polimeri,

               —

               subsidiárne zrušiť v celom rozsahu alebo čiastočne rozsudok v rozsahu, v akom zamietol žalobu spoločnosti Polimeri vo veci T-59/07, a vrátiť vec Všeobecnému súdu, aby vo veci rozhodol s ohľadom na rozhodnutie, ktoré prijme Súdny dvor;

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov tohto konania, ako aj konania vo veci T-59/07.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia pri čítaní oznámenia o výhradách zo 6. apríla 2006 a tak na nesprávnom predpoklade zamietol tretí žalobný dôvod predložený spoločnosťou Polimeri, založený na porušení práva na obranu vyplývajúceho z odchýlky medzi oznámením o výhradách zo 6. apríla 2006 a rozhodnutím týkajúcim sa rozdelenia zodpovednosti medzi spoločnosti Polimeri a Syndial.
   Všeobecný súd nesprávne uplatnil relevantnú judikatúru Spoločenstva, keď pripísal porušenie spoločnosti Polimeri a vylúčil Syndial z osôb, ktorým je napadnuté rozhodnutie určené, a nedostatočne odôvodnil zamietnutie námietok, ktoré v tejto súvislosti uviedla spoločnosť Polimeri.
   Všeobecný súd nesprávne uplatnil relevantnú judikatúru Spoločenstva na posúdenie námietok predložených spoločnosťou Polimeri týkajúcich sa odchýlok medzi vyhláseniami rôznych zamestnancov podniku, ktorí prispeli svojou spoluprácou v rámci programu zhovievavosti týkajúceho sa určitých aspektov údajného porušenia. Všeobecný súd tým, že neprihliadol na dôležité oslobodzovacie dôkazy, nevykonal úplné súdne preskúmanie dôkazov predložených Komisiou.
   Všeobecný súd nepoukázal na vážne pochybenia Komisie pri uplatnení usmernení k metóde stanovovania pokút a kvalifikácii porušenia ako „veľmi závažné“, ako sa uvádza v rozhodnutí, a takisto dostatočne neodôvodnil okrem iného zamietnutie námietok uvedených v tomto zmysle spoločnosťou Polimeri. Všeobecný súd nevykonal úplné súdne preskúmanie vyčíslenia pokuty uloženej spoločnosti Polimeri.
   Všeobecný súd nepoukázal na vážne pochybenia Komisie pri určovaní multiplikačného koeficientu, keď nedostatočne odôvodnil zamietnutie námietok, ktoré v tejto súvislosti predložila spoločnosť Polimeri. Všeobecný súd okrem toho nepoukázal na porušenie zásady rôznosti zaobchádzania Komisiou pri určovaní multiplikačného koeficientu a takisto nedostatočne odôvodnil zamietnutie námietok, ktoré v tejto súvislosti predložila spoločnosť Polimeri.
   Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho uplatnenia relevantnej judikatúry Spoločenstva na účely posúdenia námietok uvádzaných spoločnosťou Polimeri týkajúcich sa neprípustnosti niektorých príloh žaloby a neposkytol v tejto súvislosti dostatočné odôvodnenie. Všeobecný súd tým spochybnil tvrdenia predložené na obranu spoločnosťou Polimeri proti námietkam založeným na existencii kartelu a jej účasti na ňom, pričom protiprávne nevykonal úplné súdne preskúmanie skutočností vytýkaných zo strany Komisie.


title: Vec F-12/10: Žaloba podaná 9. februára 2010 — Kerstens/Komisia

text:
               1.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 113/79

         Žaloba podaná 9. februára 2010 — Kerstens/Komisia
   (Vec F-12/10)
   2010/C 113/117
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Petrus Kerstens (Overijse, Belgicko) (v zastúpení: C. Mourato)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia ukladajúceho žalobcovi disciplinárne opatrenie vo forme písomného napomenutia

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu z 23. apríla 2009 ukladajúce žalobcovi disciplinárne opatrenie vo forme písomného napomenutia,

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec F-127/11: Žaloba podaná 29. novembra 2011 — ZZ/Komisia

text:
               3.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 65/21

         Žaloba podaná 29. novembra 2011 — ZZ/Komisia
   (Vec F-127/11)
   2012/C 65/39
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: P. Nelissen Grade a G. Leblanc, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia výberovej komisie nezapísať žalobcu do rezervného zoznamu verejného výberového konania EPSO/AD/177/10

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie výberovej komisie z 3. februára 2011 nezapísať žalobcu do rezervného zoznamu verejného výberového konania EPSO/AD/177/10,

               —

               zrušiť rozhodnutie výberovej komisie zo 4. apríla 2011 potvrdzujúce svoje rozhodnutie z 3. februára 2011 nezapísať žalobcu do rezervného zoznamu verejného výberového konania EPSO/AD/177/10,

               —

               zrušiť rozhodnutie EPSO z 29. augusta 2011 zamietajúce sťažnosť podanú žalobcom na základe článku 90 ods. 2 služobného poriadku,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-310/12: Žaloba podaná 12. júla 2012 — Yuanping Changyuan Chemicals/Rada

text:
               8.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 273/20

         Žaloba podaná 12. júla 2012 — Yuanping Changyuan Chemicals/Rada
   (Vec T-310/12)
   2012/C 273/34
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd (Yuan Ping City, Xin Zhou, Čína) (v zastúpení: V. Akritidis, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 325/2012 z 12. apríla 2012, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz kyseliny šťaveľovej s pôvodom v Indii a Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 106, s. 1),

               —

               zaviazal žalovanú na náhradu všetkých trov konania vynaložených žalobkyňou v tomto konaní.

      Dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody.

               1.

               Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 3 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009, o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51) („základné nariadenie“), ktorý stanovuje, že „ujma“ znamená „ujmu spôsobenú výrobnému odvetviu Únie“; a na porušení článku 4 ods. 1 základného nariadenia týkajúceho sa vymedzenia pojmu výrobného odvetvia Únie, keďže žalovaná nesprávne definovala výrobné odvetvie Únie tým, že zahrnula dvoch nespolupracujúcich výrobcov, z ktorých jeden ukončil výrobu niekoľko rokov pred obdobím prešetrovania.

               2.

               Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 3 ods. 2 a ods. 5 základného nariadenia, v ktorých sa požaduje, aby posúdenie ujmy spôsobenej výrobnému odvetviu Únie bolo založené na objektívnych dôkazoch a zahŕňalo objektívne posúdenie všetkých relevantných faktorov, keďže žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že analyzovala faktory ujmy selektívnym spôsobom na základe dvoch odlišných a odporujúcich si súborov údajov (mikro- a makroekonomické faktory).

               3.

               Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 9 ods. 4 základného nariadenia, v ktorom sa vyžaduje, aby sa clá uložili len v prípade, ak sú nevyhnutné na kompenzáciu účinkov dumpingu spôsobujúceho ujmu; článku 14 ods. 1 základného nariadenia, v ktorom sa vyžaduje, aby sa clo vyberalo nezávisle od colných poplatkov a iných daní; a článku 20 ods. 1 a ods. 2 základného nariadenia, v ktorých sa vyžaduje poskytnutie informácii, resp. dôvodov, na základe ktorých boli uložené antidumpingové clá, keďže žalovaná sa dopustila viacerých nesprávnych posúdení pri výpočte rozpätia ujmy a tiež nepredložila odôvodnenie.

               4.

               Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení článku 20 ods. 5 základného nariadenia, v ktorom je stanovená minimálna lehota 10-tich dní na predloženie pripomienok ku konečnému poskytnutiu informácií, ako aj na porušení všeobecných zásad o zákaze diskriminácie a riadnej správy vecí verejných, keďže žalovaná poskytla žalobkyni kratšiu lehotu na vyjadrenie sa ku konečnému poskytnutiu informácií v súvislosti s prešetrovaním, než je lehota, ktorú poskytla všetkým ostatným účastníkom konania.


title: Vec C-175/15: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 17. marca 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunsko) – Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti — Justičná spolupráca v občianskych veciach — Nariadenie (ES) č. 44/2001 — Zmluvy ukladajúce rumunskému podniku povinnosť uskutočniť prevod ochranných známok na podnik so sídlom v treťom štáte — Zamietnutie — Doložka o voľbe právomoci v prospech tretieho štátu — Účasť žalovaného na rumunskom súde bez podania námietky — Uplatniteľné pravidlá o právomoci)

text:
               2.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/19

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 17. marca 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunsko) – Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu
   (Vec C-175/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Justičná spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (ES) č. 44/2001 - Zmluvy ukladajúce rumunskému podniku povinnosť uskutočniť prevod ochranných známok na podnik so sídlom v treťom štáte - Zamietnutie - Doložka o voľbe právomoci v prospech tretieho štátu - Účasť žalovaného na rumunskom súde bez podania námietky - Uplatniteľné pravidlá o právomoci))
   (2016/C 156/26)
   Jazyk konania: rumunčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Taser International Inc.

      Žalovaní: SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

      Výrok

               1.

               Článok 23 ods. 5 a článok 24 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa majú vykladať v tom zmysle, že v rámci sporu týkajúceho sa nesplnenia zmluvného záväzku, v ktorom sa žalobca obrátil na súd členského štátu, na ktorého území má žalovaný svoje sídlo, môže právomoc tohto súdu vyplývať z článku 24 tohto nariadenia, pokiaľ žalovaný nenamieta proti jeho právomoci, hoci zmluva medzi týmito dvomi stranami obsahuje doložku o voľbe právomoci v prospech súdu tretieho štátu.

               2.

               Článok 24 nariadenia č. 44/2001 sa má vykladať v tom zmysle, že v rámci sporu medzi zmluvnými stranami, ktoré uzavreli zmluvu obsahujúcu doložku o voľbe právomoci v prospech súdu tretieho štátu, bráni tomu, aby súd členského štátu, na ktorého území má sídlo žalovaný a ktorému bola vec predložená, ex offo vyhlásil nedostatok svojej právomoci, aj keď tento žalovaný nenamietal proti právomoci tohto posledného uvedeného súdu.

      (1)  Ú. v. EÚ C 236, 20.7.2015.


title: Vec T-674/13: Rozsudok Všeobecného súdu z 28. januára 2016 – Gugler France/ÚHVT – Gugler (GUGLER) („Ochranná známka Spoločenstva — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Obrazová ochranná známka GUGLER — Absolútny dôvod zamietnutia — Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 4 a článok 53 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 — Povinnosť odôvodnenia — Článok 75 nariadenia č. 207/2009 — Vzatie do úvahy ex offo“)

text:
               7.3.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 90/14

         Rozsudok Všeobecného súdu z 28. januára 2016 – Gugler France/ÚHVT – Gugler (GUGLER)
   (Vec T-674/13) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o vyhlásenie neplatnosti - Obrazová ochranná známka GUGLER - Absolútny dôvod zamietnutia - Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Relatívny dôvod zamietnutia - Článok 8 ods. 4 a článok 53 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009 - Vzatie do úvahy ex offo“))
   (2016/C 090/19)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Gugler France (Besançon, Francúzsko) (v zastúpení: A. Grolée, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT: Alexander Gugler (Maxdorf, Nemecko)

      Predmet veci

   Žaloba o neplatnosť podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 16. októbra 2013 (vec R 356/2012-4) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti ochrannej známke medzi spoločnosťou Gugler France a pánom Alexandrom Guglerom

      Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) zo 16. októbra 2013 (vec R 356/2012-4) sa zrušuje,

               2.

               Vo zvyšnej časti sa žaloba zamieta.

               3.

               ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania spoločnosti Gugler France, ktoré jej vznikli v konaní pred Všeobecným súdom.

      (1)  Ú. v. EÚ C 61, 1.3.2014.


title: Vec T-790/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 21. júla 2016 – Hassan/Rada („Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia voči Sýrii — Zmrazenie finančných prostriedkov — Obmedzenie prípustnosti — Zrušenie predchádzajúcich aktov rozsudkom Všeobecného súdu — Nové akty, ktoré zaraďujú meno žalobcu do zoznamov — Zjavne nesprávne posúdenie — Právo vlastniť majetok — Proporcionalita — Prezumpcia neviny — Mimozmluvná zodpovednosť“)

text:
               5.9.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 326/23

         Rozsudok Všeobecného súdu z 21. júla 2016 – Hassan/Rada
   (Vec T-790/14) (1)

   ((„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika - Reštriktívne opatrenia voči Sýrii - Zmrazenie finančných prostriedkov - Obmedzenie prípustnosti - Zrušenie predchádzajúcich aktov rozsudkom Všeobecného súdu - Nové akty, ktoré zaraďujú meno žalobcu do zoznamov - Zjavne nesprávne posúdenie - Právo vlastniť majetok - Proporcionalita - Prezumpcia neviny - Mimozmluvná zodpovednosť“))
   (2016/C 326/41)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Samir Hassan (Damask, Sýria) (v zastúpení: L. Pettiti, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: S. Kyriakopoulou a G. Étienne, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Jednak návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Rady 2014/678/SZBP z 26. septembra 2014, ktorým sa vykonáva rozhodnutie Rady 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 283, 2014, s. 59), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č.o 1013/2014 z 26. septembra 2014, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EÚ) č.o 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 283, 2014, s. 9), rozhodnutia Rady (SZBP) 2015/837 z 28. mája 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (Ú. v. EÚ L 132, 2015, s. 82), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č.o 2015/828 z 28. mája 2015, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č.o 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (Ú. v. EÚ L 132, 2015, s. 3) v rozsahu, v akom sa tieto akty týkajú žalobcu, a jednak návrh podľa článku 268 ZFEÚ na náhradu škody s cieľom získať náhradu za škodu, ktorú žalobca údajne utrpel z dôvodu týchto aktov

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               S. Hassan je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 34, 2.2.2015.


title: Vec T-703/15: Žaloba podaná 30. novembra 2015 – Groupe Go Sport/ÚHVT – Design Go (GO SPORT)

text:
               8.2.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 48/86

         Žaloba podaná 30. novembra 2015 – Groupe Go Sport/ÚHVT – Design Go (GO SPORT)
   (Vec T-703/15)
   (2016/C 048/95)
   Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Groupe Go Sport (Sassenage, Francúzsko) (v zastúpení: G. Arbant a E. Henry-Mayer, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Design Go Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

      Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „GO SPORT“ – prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 5 144 811.

      Konanie pred ÚHVT: námietkové konanie.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 22. septembra 2015 vo veci R 569/2015-2.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               vyhlásil odvolanie vo veci R 569/2015-2 za prípustné,

               —

               vrátil vec odvolaciemu senátu,

               —

               rozhodol, že ÚHVT znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila žalobkyňa.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 60 nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 49 ods. 1 nariadenia č. 2868/95.


title: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 5. októbra 2004 v spojených veciach C-397/01 až C-403/01 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Arbeitsgericht Lörrach): Bernhard Pfeiffer (C-397/01), Wilhelm Roith (C-398/01), Albert Süß (C-399/01), Michael Winter (C-400/01), Klaus Nestvogel (C-401/01), Roswitha Zeller (C-402/01), Matthias Döbele (C-403/01) proti Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Waldshut eV (Sociálna politika — Ochrana bezpečnosti a zdravia pracovníkov — Smernica 93/104/ES — Oblasť pôsobnosti — Asistenti-záchranári, ktorí v rámci záchrannej služby vykonávanej u Deutsches Rotes Kreuz sprevádzajú záchranné vozidlá — Význam pojmu „cestná doprava“ — Maximálny týždenný pracovný čas — Zásada — Priamy účinok — Odchylná úprava — Podmienky)

text:
               4.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 300/2

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (veľká komora)
   z 5. októbra 2004
   v spojených veciach C-397/01 až C-403/01 (návrh na začatie konania o prejudiciálnej otázke podaný Arbeitsgericht Lörrach): Bernhard Pfeiffer (C-397/01), Wilhelm Roith (C-398/01), Albert Süß (C-399/01), Michael Winter (C-400/01), Klaus Nestvogel (C-401/01), Roswitha Zeller (C-402/01), Matthias Döbele (C-403/01) proti Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Waldshut eV (1)

   (Sociálna politika - Ochrana bezpečnosti a zdravia pracovníkov - Smernica 93/104/ES - Oblasť pôsobnosti - Asistenti-záchranári, ktorí v rámci záchrannej služby vykonávanej u Deutsches Rotes Kreuz sprevádzajú záchranné vozidlá - Význam pojmu „cestná doprava“ - Maximálny týždenný pracovný čas - Zásada - Priamy účinok - Odchylná úprava - Podmienky)
   (2004/C 300/03)
   Jazyk konania: nemčina
   V spojených veciach C-397/01 až C-403/01, predmetom ktorých je návrh podaný 12. októbra 2001 Súdnemu dvoru v súlade s článkom 234 ES rozhodnutím Arbeitsgericht Lörrach z 26. septembra 2001 na začatie konania o prejudiciálnej otázke, ktorá vyplynula zo sporu prejednávaného pred týmto vnútroštátnym súdom medzi Bernhard Pfeiffer (C-397/01), Wilhelm Roith (C-398/01), Albert Süß (C-399/01), Michael Winter (C-400/01), Klaus Nestvogel (C-401/01), Roswitha Zeller (C-402/01), Matthias Döbele (C-403/01) a Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Waldshut eV, Súdny dvor (veľká komora), v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet a J. N. Cunha Rodrigues, sudcovia R. Schintgen (spravodajca), F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr a K. Lenaerts, generálny advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajomník: H. von Holstein, zástupca súdneho tajomníka, vyhlásil dňa 5. októbra 2004 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

                           a)

                           Článok 2 smernice Rady 89/391/EHS zo dňa 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci a článok 1 odsek 3 smernice Rady 93/104/ES zo dňa 23. novembra 1993 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času treba vykladať v tom zmysle, že činnosť asistentov – záchranárov vykonávaná v rámci záchrannej služby, ktorá je predmetom konania pred vnútroštátnym súdom, patrí do oblasti pôsobnosti tejto smernice.

                           b)

                           Pojem „cestná doprava“ v zmysle článku 1 odsek 3 smernice 93/104 treba vykladať tak, že sa nevzťahuje na činnosť záchrannej služby, aj keď táto činnosť čiastočne spočíva v použití vozidla a v sprevádzaní pacienta pri preprave do nemocnice.

               2)

               Článok 18 odsek 1 písmeno b) bod i) prvú odrážku smernice 93/104 treba vykladať tak, že prekročenie maximálnej dĺžky týždenného pracovného času 48 hodín, uvedenej v článku 6 smernice je platné, len pri udelení výslovného a slobodného súhlasu zo strany jednotlivého zamestnanca. Z tohto hľadiska nepostačuje, že pracovná zmluva dotknutého zamestnanca odkazuje na kolektívnu zmluvu, ktorá umožňuje takéto prekročenie.

               3)

               článok 6 bod 2 smernice 93/104 treba vykladať tak, že za okolností, ktoré sú predmetom konania pred vnútroštátnym súdom, zabraňuje členskému štátu prijať právnu úpravu, ktorá umožňuje pri pracovnej pohotovosti („Arbeitsbereitschaft“) vykonávanej asistentmi – záchranármi v rámci záchrannej služby u organizácie akou je Deutsches Rotes Kreuz, prípadne prostredníctvom kolektívnej zmluvy alebo podnikovej dohody uzatvorenej na základe kolektívnej zmluvy, prekročiť maximálny týždenný čas v dĺžke 48 hodín stanovený v tomto ustanovení;

                           —

                           toto ustanovenie spĺňa všetky predpoklady na to, aby vyvolalo priame účinky;

                           —

                           vnútroštátny súd vo vnútroštátnom spore zahájenom výhradne medzi subjektami súkromného práva, musí pri použití ustanovení vnútroštátneho práva vydaných na splnenie povinností ustanovených v smernici, zohľadniť vnútroštátne právo ako celok a vykladať ho extenzívne s ohľadom na znenie a účel smernice, aby dospel k záveru, ktorý je v súlade s cieľom sledovaným smernicou. Vo vnútroštátnom spore musí súd, ktorý položil otázku, urobiť všetko, čo je v jeho právomoci, aby zabránil prekročeniu maximálneho týždenného pracovného času stanoveného v článku 6 bod 2 smernice 93/104 na 48 hodín.

      (1)  Ú. v. ES C 3 z 5.1.2002


title: Vec C-537/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 24. októbra 2016 – Garlsson Real Estate SA, v likvidácii, a i./Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               23.1.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 22/7

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione (Taliansko) 24. októbra 2016 – Garlsson Real Estate SA, v likvidácii, a i./Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Vec C-537/16)
   (2017/C 022/11)
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Garlsson Real Estate SA, v likvidácii, Stefano Ricucci, Magiste International SA

      Žalovaná: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Bráni ustanovenie článku 50 Charty základných práv Európskej únie, vykladané s ohľadom na článok 4 Protokolu č. 7 k EDĽP, príslušnú judikatúru Európskeho súdu pre ľudské práva a na vnútroštátne právne predpisy, možnosti viesť správne konanie týkajúce sa skutku (nedovolená manipulácia s trhom), za ktorý bola rovnaká osoba právoplatne odsúdená?

               2.

               Môže vnútroštátny súd priamo uplatniť zásady práva Únie v súvislosti so zásadou ne bis in idem, a to na základe článku 50 Charty základných práv Európskej únie, vykladaného s ohľadom na článok 4 Protokolu č. 7 k EDĽP, príslušnú judikatúru Európskeho súdu pre ľudské práva a na vnútroštátne právne predpisy?


title: Vec T-21/14: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. októbra 2015 – NetMed/ÚHVT – Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik (SANDTER 1953) („Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva SANDTER 1953 — Skoršia slovná národná ochranná známka Sander — Relatívny dôvod zamietnutia — Čiastočné zamietnutie prihlášky — Dôkaz o riadnom používaní skoršej ochrannej známky — Článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009“)

text:
               21.12.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 429/18

         Rozsudok Všeobecného súdu z 29. októbra 2015 – NetMed/ÚHVT – Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik (SANDTER 1953)
   (Vec T-21/14) (1)

   ((„Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva SANDTER 1953 - Skoršia slovná národná ochranná známka Sander - Relatívny dôvod zamietnutia - Čiastočné zamietnutie prihlášky - Dôkaz o riadnom používaní skoršej ochrannej známky - Článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 207/2009 - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009“))
   (2015/C 429/24)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: NetMed Sàrl (Wasserbillig, Luxembursko) (v zastúpení: S. Schafhaus, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: M. Fischer, splnomocnený zástupca)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH (Baden-Baden, Nemecko)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 24. októbra 2013 (vec R 1846/2012-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi NetMed Sàrl a Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               NetMed Sàrl je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 61, 1.3.2014.


title: Vec C-40/15: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. marca 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny – Poľsko) – Minister Finansów/Aspiro SA, predtým BRE Ubezpieczenia sp. z o.o. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Daň z pridanej hodnoty — Smernica 2006/112/ES — Článok 135 ods. 1 písm. a) — Oslobodenie v oblasti poistenia — Pojmy „poisťovacie“ transakcie a „súvisiace služby poskytované poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi“ — Služby likvidácie škôd poskytované v mene a na účet poistiteľa)

text:
               2.5.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 156/13

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. marca 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny – Poľsko) – Minister Finansów/Aspiro SA, predtým BRE Ubezpieczenia sp. z o.o.
   (Vec C-40/15) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty - Smernica 2006/112/ES - Článok 135 ods. 1 písm. a) - Oslobodenie v oblasti poistenia - Pojmy „poisťovacie“ transakcie a „súvisiace služby poskytované poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi“ - Služby likvidácie škôd poskytované v mene a na účet poistiteľa))
   (2016/C 156/18)
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Minister Finansów

      Žalovaná: Aspiro SA, predtým BRE Ubezpieczenia sp. z o.o.

      Výrok rozsudku

   Článok 135 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že na také služby likvidácie škôd, akými sú tie, o ktoré ide vo veci samej, poskytované treťou osobou v mene a na účet poisťovne, sa nevzťahuje oslobodenie upravené v tomto ustanovení.

      (1)  Ú. v. EÚ C 155, 11.5.2015.


title: Vec C-605/13 P: Odvolanie podané 25. novembra 2013 : Issam Anbouba proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z  13. septembra 2013 vo veci T-563/11, Anbouba/Rada

text:
               15.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 45/19

         Odvolanie podané 25. novembra 2013: Issam Anbouba proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 13. septembra 2013 vo veci T-563/11, Anbouba/Rada
   (Vec C-605/13 P)
   2014/C 45/34
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Issam Anbouba (v zastúpení: J.-M. Salva a M.-A. Bastin, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

      Návrhy odvolateľa

               —

               konštatovať a rozhodnúť:

                           —

                           rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie (šiesta komora) T-563/11 z 13. septembra 2013, Issam Anbouba/Rada Európskej únie, sa zrušuje,

                           —

                           rozhodnutie o zapísaní žalobcu do zoznamu osôb a subjektov, proti ktorým sú namierené hospodárske sankcie je protiprávne,

                           —

                           rozhodnutia a nariadenia napadnuté vo veci T-563/11 sa zrušujú,

                           —

                           Rada je povinná nahradiť trovy konania v obidvoch stupňoch konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania uvádza odvolateľ dva odvolacie dôvody:
   V prvom rade sa odvolateľ domnieva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že Rada, ktorá si nesplnila povinnosť predložiť dôkaz o tom, že odvolateľ podporuje režim v Sýrii, správne uplatnila domnienku o podporovaní režimu v Sýrii vedúcimi zamestnancami popredných podnikov v Sýrii. Prvá časť odvolacieho dôvodu je založená na neexistencii právneho základu pre takúto domnienku. Obzvlášť závažná a obmedzujúca povaha reštriktívnych opatrení pritom nepripúšťa, aby sa tieto opatrenia uplatnili na základe domnienky, ktorej riadne uplatnenie nie je upravené v žiadnom právnom predpise. Druhá časť odvolacieho dôvodu je založená na neprimeranosti tejto domnienky vo vzťahu k sledovanému cieľu, najmä z dôvodu jej obzvlášť všeobecnej povahy. Tretia časť odvolacieho dôvodu je založená na nevyvrátiteľnosti tejto domnienky. Predložiť dôkaz o opaku týkajúci sa neexistencie podpory režimu by bolo fyzicky nemožné a predloženie dôkazu preukazujúceho nesúhlas s režimom by racionálne nebolo možné považovať za jediný prostriedok, ktorým možno preukázať neexistenciu vzťahu s režimom.
   Po druhé odvolateľ Všeobecnému súdu vytýka, že rozhodol bez dôkazov predložených Radou. V prvej časti druhého odvolacieho dôvodu sa odvolateľ domnieva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, pretože jednak napadnuté rozhodnutia riadne nepreskúmal a jednak rozhodol bez toho, aby mu Rada predložila dôkazný prostriedok. V druhej časti druhého odvolacieho dôvodu odvolateľ Všeobecnému súdu vytýka, že v napadnutom rozhodnutí nesankcionoval zjavné porušenie zásady kontradiktórnosti a odvolateľovho práva na obranu. Všeobecný súd Radu oslobodil od povinnosti oznámiť dôkazné prostriedky alebo skutočnosti, ktorými odôvodňuje nepredloženie uvedených dôkazných prostriedkov a pripustil, že Rada mohla svoje rozhodnutie založiť len na domnienke, ktorú však nebola oprávnená riadne uplatniť.


title: Vec C-325/17 P: Odvolanie podané 31. mája 2017: Windrush Aka LLP proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 22. marca 2017 vo veci T-336/15, Windrush Aka LLP/EUIPO

text:
               16.10.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/2

         Odvolanie podané 31. mája 2017: Windrush Aka LLP proti rozsudku Všeobecného súdu (prvá komora) z 22. marca 2017 vo veci T-336/15, Windrush Aka LLP/EUIPO
   (Vec C-325/17 P)
   (2017/C 347/02)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: Windrush Aka LLP (v zastúpení: S. Britton, Solicitor, S. Malynicz QC, S. Tregear, solicitor)

      Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO), Jerry Dammers

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

               —

               zrušil rozhodnutie Všeobecného súdu z 22. marca 2017 vo veci T-366/15,

               —

               uložil EUIPO a pánovi Jerrymu Dammersovi (majiteľovi ochrannej známky Európskej únie) povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vznikli odvolateľke.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

               1.

               Po prvé Všeobecný súd skreslil dôkazy a dopustil sa nesprávneho posúdenia skutkových okolností, pričom jeho rozhodnutie obsahuje zásadné nepresnosti, pokiaľ ide o zistenia súvisiace s dokumentmi, ktoré mu boli predložené.

               2.

               Po druhé Všeobecný súd porušil článok 113 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu zo 4. marca 2015 (Ú. v. EÚ L 105, 2015, s. 1), keď odmietol nariadiť pojednávanie na základe toho, že majiteľ ochrannej známky Európskej únie po pojednávaní upustil od predloženia vecných dôkazov o údajnom používaní spornej ochrannej známky.

               3.

               Po tretie Všeobecný súd nesprávne konštatoval, že odvolateľka uviedla nový žalobný dôvod po prvýkrát na pojednávaní.

               4.

               Po štvrté Všeobecný súd nezohľadnil právny účinok prevodu práva k názvu, t. j. že v dôsledku prevodu prevádzajúci (t. j. majiteľ ochrannej známky Európskej únie) už nemá právo udeliť alebo odmietnuť udeliť súhlas s používaním názvu (t. j. sporenej ochrannej známky), takže po uskutočnení prevodu sa v súlade s právom Únie už ďalší súhlas nevyžaduje.


title: Vec C-384/10: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  15. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie van België — Belgicko) — Jan Voogsgeerd/Navimer SA (Rímsky dohovor o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky — Pracovná zmluva — Voľba zmluvných strán — Kogentné ustanovenia právneho poriadku uplatniteľného pri absencii voľby — Určenie tohto právneho poriadku — Zamestnanec, ktorý vykonáva prácu vo viac ako jednom zmluvnom štáte)

text:
               11.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 39/4

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 15. decembra 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Cassatie van België — Belgicko) — Jan Voogsgeerd/Navimer SA
   (Vec C-384/10) (1)

   (Rímsky dohovor o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky - Pracovná zmluva - Voľba zmluvných strán - Kogentné ustanovenia právneho poriadku uplatniteľného pri absencii voľby - Určenie tohto právneho poriadku - Zamestnanec, ktorý vykonáva prácu vo viac ako jednom zmluvnom štáte)
   2012/C 39/06
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hof van Cassatie van België

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Jan Voogsgeerd

      Žalovaná: Navimer SA

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hof van Cassatie van België — Výklad článku 6 ods. 2 písm. b) Rímskeho dohovoru o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky, otvoreného na podpis v Ríme 19. júna 1980 (Ú. v. ES L 266, s. 1, Ú. v. EÚ C 169, s. 10) — Rozhodné právo pri absencii voľby — Pracovná zmluva — Zamestnanec, ktorý zvyčajne nevykonáva prácu v jednom a tom istom štáte — Prvý strojvodca na lodi

      Výrok rozsudku

               1.

               Článok 6 ods. 2 dohovoru o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky, otvoreného na podpis v Ríme 19. júna 1980, sa má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátny súd, ktorý vo veci rozhoduje, musí najprv preskúmať, či zamestnanec pri plnení zmluvy obvykle vykonáva svoju prácu v rovnakom štáte, ako je štát, v ktorom alebo z ktorého vzhľadom na všetky okolnosti, ktorými sa vyznačuje táto činnosť, zamestnanec plní podstatnú časť svojich povinností voči svojmu zamestnávateľovi.

               2.

               Za predpokladu, že vnútroštátny súd dospeje k záveru, že vzhľadom na článok 6 ods. 2 písm. a) tohto dohovoru nemôže rozhodovať o spore, ktorý mu bol predložený, článok 6 ods. 2 písm. b) tohto dohovoru sa má vykladať takto:

                           —

                           pojem „prevádzkareň zamestnávateľa, ktorá zamestnanca najala“ sa má chápať v tom zmysle, že odkazuje výlučne na prevádzkareň, ktorá najala zamestnanca, a nie na prevádzkareň, s ktorou má väzbu pri skutočnom výkone svojej práce,

                           —

                           právna subjektivita nepredstavuje požiadavku, ktorej musí vyhovovať prevádzkareň zamestnávateľa v zmysle tohto ustanovenia,

                           —

                           prevádzkareň iného podniku, ako je ten, ktorý je formálne uvedený ako zamestnávateľ, s ktorým má tento podnik väzby, možno považovať za „prevádzkareň“ v zmysle článku 6 ods. 2 písm. b) tohto dohovoru vtedy, ak objektívne okolnosti umožňujú preukázať existenciu reálnej situácie, ktorá sa odlišuje od situácie vyplývajúcej z ustanovení zmluvy, a to aj vtedy, ak na tento druhý podnik nebola formálne prevedená riadiaca právomoc.

      (1)  Ú. v. EÚ C 317, 20.11.2010.


title: Vec C-393/15: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 21. júla 2015 – Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie/ESET spol. s r. o. sp. z o. o., oddział w Polsce

text:
               12.10.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 337/5

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Naczelny Sąd Administracyjny (Poľsko) 21. júla 2015 – Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie/ESET spol. s r. o. sp. z o. o., oddział w Polsce
   (Vec C-393/15)
   (2015/C 337/07)
   Jazyk konania: poľština

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ vo veci kasačného opravného prostriedku: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

      Odporca vo veci kasačného opravného prostriedku: ESET spol. s r. o. sp. z o. o., oddział w Polsce

      Prejudiciálna otázka

   Nebránia článok 168 a článok 169 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) tomu, aby pobočka registrovaná na účely DPH v jednom členskom štáte, ktorá vykonáva prevažne vnútropodnikové transakcie pre svoju materskú spoločnosť so sídlom v inom členskom štáte a zriedkavo aj zdaniteľné transakcie v členskom štáte, v ktorom je registrovaná, mala právo odpočítať DPH na vstupe v členskom štáte, v ktorom je registrovaná, hoci táto daň súvisí s transakciami, ktoré uskutočňuje materská spoločnosť v inom členskom štáte?

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, s. 1.


title: Vec T-82/09: Žaloba podaná 20. februára 2009 – Dennekamp/Parlament

text:
               1.5.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 102/29

         Žaloba podaná 20. februára 2009 – Dennekamp/Parlament
   (Vec T-82/09)
   2009/C 102/44
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: G.-J. Dennekamp (Giethoorn, Holandsko) (v zastúpení: O. Brouwer a A. Stoffer, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť napadnuté rozhodnutie,

               —

               zaviazať Európsky parlament na náhradu trov konania podľa článku 87 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa, vrátane trov vedľajších účastníkov konania a trov konania spojených v návrhom na vydanie rozhodnutia v skrátenom konaní.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Dňa 20. októbra 2008 žalobca, opierajúci sa o nariadenie (ES) č. 1049/2001 (1) požiadal Európsky parlament o i) prístup ku všetkým dokumentom z ktorých vyplýva, ktorí členovia Parlamentu sú tiež účastníkmi systému doplnkového dôchodkového poistenia; ii) zoznam mien členov Parlamentu, ktorí boli 1. septembra 2005 účastníkmi systému doplnkového dôchodkového poistenia a iii) zoznam mien súčastných účastníkov systému doplnkového dôchodkového poistenia, za ktorých Parlament platí mesačné poplatky. Európsky parlament zamietol žiadosť žalobcu a odmietnutie prístupu k dokumentom potvrdil vo svojom rozhodnutí zo 17. decembra 2008.
   Predmetnou žalobou sa žalobca domáha zrušenia rozhodnutia A(2008)22050 Európskeho parlamentu zo 17. decembra 2008, ktorým tento orgán odmietol prístup k dokumentom, ktoré žalobca žiadal na základe nariadenia č. 1049/2001.
   Žalobca uvádza, že odmietnutie prístupu je založené na nesprávnom posúdení a predstavuje zjavné porušenie ustanovení a zásad týkajúcich sa prístupu k dokumentom podľa nariadenia č. 1049/2001 a ustanovení nariadenia (ES) č. 45/2001 (2). Nakoniec Európsky parlament porušil právo žalobcu na prístup k dokumentom orgánov Spoločenstva, ktoré je zakotvené v článku 255 ES, v článku 42 Charty základných práv Európskej únie a v nariadení č. 1049/2001.
   Žalobca uvádza, že rozhodnutie má nasledujúce právne vady a obsahuje nasledujúce nesprávne posúdenia:

               a)

               Podľa názoru žalobcu Európsky parlament porušil článok 2 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001 a odmietnutie prístupu k dokumentom neoprávnene založil na článku 4 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia, keďže rozširovanie požadovaných dokumentov nemôže narušiť súkromnú sféru dotknutých členov Parlamentu.

               b)

               Okrem toho Európsky parlament nesprávne uplatnil nariadenie č. 45/2001, keďže neoprávnene konštatoval, že žiadosť žalobcu sa musí posudzovať podľa nariadenia č. 45/2001.

               c)

               Ďalej Európsky parlament nedostatočne zvážil na jednej strane verejný záujem na rozširovaní a na strane druhej údajne narušené individuálne záujmy. Navyše ani neposúdil, v akom rozsahu boli údajné individuálne záujmy skutočne a konkrétne narušené.

               d)

               Podľa názoru žalobcu Európsky parlament porušil článok 235 ES, keďže dostatočne neuviedol dôvody svojho rozhodnutia o odmietnutí. Napokon z rozhodnutia nevyplýva, že by Európsky parlament vykonal konkrétne posúdenie prostredníctvom jednotlivých dokumentov uvedených v žiadosti žalobcu.

      (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

      (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, s. 1; Mim. vyd. 13/026, s. 102).


title: Vec T-20/17 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 23. marca 2017 – Maďarsko/Komisia („Predbežné opatrenie — Štátna pomoc — Maďarská daň z obratu súvisiaceho s reklamou — Rozhodnutie konštatujúce nezlučiteľnosť štátnej pomoci s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vrátenie — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“)

text:
               6.6.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 178/22

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 23. marca 2017 – Maďarsko/Komisia
   (Vec T-20/17 R)
   ((„Predbežné opatrenie - Štátna pomoc - Maďarská daň z obratu súvisiaceho s reklamou - Rozhodnutie konštatujúce nezlučiteľnosť štátnej pomoci s vnútorným trhom a nariaďujúce jej vrátenie - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“))
   (2017/C 178/30)
   Jazyk konania: maďarčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Maďarsko (v zastúpení: M. Fehér, splnomocnený zástupca)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: V. Bottka a P.-J. Loewenthal, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh podaný na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ a požadujúci odklad rozhodnutia Komisie C(2016) 6929 zo 4. novembra 2016 o štátnej pomoci SA.39235 (2015/C) (ex 2015/NN), ktorú poskytla Maďarská republika vo veci zdanenia obratu z reklamy

      Výrok

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania bude rozhodnuté neskôr.


title: Vec F-144/07: Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  9. decembra 2008 – Efstathopoulos/Európsky parlament (Verejná služba — Bývalí dočasní zamestnanci — Nariadenie (ES, Euratom, ESUO) č. 2689/95 — Náhrada za uvoľnenie — Zohľadnenie prídavku za produktivitu pri určení výšky hrubého príjmu poberaného v rámci nových funkcií)

text:
               21.2.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 44/73

         Rozsudok Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 9. decembra 2008 – Efstathopoulos/Európsky parlament
   (Vec F-144/07) (1)

   (Verejná služba - Bývalí dočasní zamestnanci - Nariadenie (ES, Euratom, ESUO) č. 2689/95 - Náhrada za uvoľnenie - Zohľadnenie prídavku za produktivitu pri určení výšky hrubého príjmu poberaného v rámci nových funkcií)
   (2009/C 44/128)
   Jazyk konania: gréčtina
   Účastníci konania

      Žalobca: S. Efstathopoulos (Chalandri, Grécko) (v zastúpení: N. Korogiannakis a M. Michi, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: A. Lukošiūtė a A. Troupiotis, splnomocnení zástupcovia)
   Predmet veci
   Zrušenie rozhodnutia Parlamentu z 18. apríla 2007, ktoré vedie k zníženiu starobného dôchodku žalobcu a vráteniu preplatku
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 92, 12.4.2008, s. 50.