title: Vec C-119/20: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 6. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Senāts) – Lotyšsko) – Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločná poľnohospodárska politika – Financovanie z Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) – Národný program rozvoja vidieka 2014 – 2020 – Nariadenie (EÚ) č. 1305/2013 – Článok 19 ods. 1 písm. a) – Pomoc na začatie podnikateľskej činnosti pre mladých poľnohospodárov – Pomoc na rozvoj malých poľnohospodárskych podnikov – Kumulácia pomocí – Možnosť odmietnuť kumuláciu)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/10

      Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) zo 6. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Senāts) – Lotyšsko) – Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests
      (Vec C-119/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločná poľnohospodárska politika - Financovanie z Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) - Národný program rozvoja vidieka 2014 – 2020 - Nariadenie (EÚ) č. 1305/2013 - Článok 19 ods. 1 písm. a) - Pomoc na začatie podnikateľskej činnosti pre mladých poľnohospodárov - Pomoc na rozvoj malých poľnohospodárskych podnikov - Kumulácia pomocí - Možnosť odmietnuť kumuláciu)
      (2021/C 490/07)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Līga Šenfelde

         Žalovaný: Lauku atbalsta dienests

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 19 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1305/2013 zo 17. decembra 2013 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby poľnohospodár, ktorému sa už poskytla pomoc na začatie poľnohospodárskej činnosti pre rozvoj malých podnikov upravená v písm. a) bode iii) tohto ustanovenia, kumuloval takúto pomoc s pomocou na začatie podnikateľskej činnosti pre mladých poľnohospodárov upravenou v písm. a) bode i) tohto ustanovenia pod podmienkou, že sa dodrží maximálna výška poskytnutej pomoci upravená v odseku 6 tohto článku.

                  2.

                  Článok 19 ods. 1 nariadenia č. 1305/2013 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej poskytnutie pomoci na začatie podnikateľskej činnosti pre rozvoj malých podnikov podľa písm. a) bodu iii) tohto ustanovenia vylučuje priznanie podpory na začatie podnikateľskej činnosti pre mladých poľnohospodárov, ktorá je upravená v jeho písm. a) bode i).

         (1)  Ú. v. EÚ C 201, 15.6.2020.


title: Vec C-136/20: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Zalaegerszegi Járásbíróság – Maďarsko) – Konanie o uznaní a výkone peňažnej sankcie uloženej LU (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti – Rámcové rozhodnutie 2005/214/SVV – Výkon peňažných sankcií – Zásada vzájomného uznávania – Článok 5 ods. 1 – Trestné činy alebo delikty vedúce k uznaniu a výkonu rozhodnutí ukladajúcich sankcie bez posudzovania obojstrannej trestnosti skutku – Článok 5 ods. 3 – Trestné činy a delikty, pri ktorých má členský štát možnosť podmieniť uznanie a výkon rozhodnutí o uložení sankcie obojstrannou trestnosťou skutku – Preskúmanie právnej kvalifikácie trestného činu alebo deliktu, ktorú v osvedčení priloženom k rozhodnutiu o uložení sankcie vykonal členský štát pôvodu, zo strany vykonávajúceho členského štátu)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/10

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Zalaegerszegi Járásbíróság – Maďarsko) – Konanie o uznaní a výkone peňažnej sankcie uloženej LU
      (Vec C-136/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Rámcové rozhodnutie 2005/214/SVV - Výkon peňažných sankcií - Zásada vzájomného uznávania - Článok 5 ods. 1 - Trestné činy alebo delikty vedúce k uznaniu a výkonu rozhodnutí ukladajúcich sankcie bez posudzovania obojstrannej trestnosti skutku - Článok 5 ods. 3 - Trestné činy a delikty, pri ktorých má členský štát možnosť podmieniť uznanie a výkon rozhodnutí o uložení sankcie obojstrannou trestnosťou skutku - Preskúmanie právnej kvalifikácie trestného činu alebo deliktu, ktorú v osvedčení priloženom k rozhodnutiu o uložení sankcie vykonal členský štát pôvodu, zo strany vykonávajúceho členského štátu)
      (2021/C 490/08)
      Jazyk konania: maďarčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Zalaegerszegi Járásbíróság

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalovaná: LU

         Výrok rozsudku

      Článok 5 ods. 1 rámcového rozhodnutia Rady 2005/214/SVV z 24. februára 2005 o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na peňažné sankcie, v znení zmenenom rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že ak nie je prítomný niektorý z dôvodov neuznania alebo nevykonania rozhodnutia, výslovne stanovených v tomto rámcovom rozhodnutí, orgán vykonávajúceho štátu v zásade nemôže odmietnuť uznať a vykonať rozhodnutie, ktorým sa právoplatne ukladá peňažná sankcia, ak orgán štátu pôvodu predmetný trestný čin alebo správny delikt kvalifikoval v osvedčení podľa článku 4 uvedeného rámcového rozhodnutia tak, že patrí do niektorej z kategórií trestných činov alebo deliktov, pre ktoré uvedený článok 5 ods. 1 stanovil, že nepodliehajú posúdeniu obojstrannej trestnosti.

         (1)  Ú. v. EÚ C 215, 29.6.2020.


title: Vec C-272/20 P: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 6. októbra 2021 – Sebastian Veit/Európska centrálna banka (ECB) (Odvolanie – Verejná služba – Zamestnanci Európskej centrálnej banky (ECB) – Odmena – Výberové konanie – Rovnosť zaobchádzania medzi internými a externými uchádzačmi – Zaradenie do platového stupňa)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/11

      Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 6. októbra 2021 – Sebastian Veit/Európska centrálna banka (ECB)
      (Vec C-272/20 P) (1)

      (Odvolanie - Verejná služba - Zamestnanci Európskej centrálnej banky (ECB) - Odmena - Výberové konanie - Rovnosť zaobchádzania medzi internými a externými uchádzačmi - Zaradenie do platového stupňa)
      (2021/C 490/09)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Sebastian Veit (v zastúpení: K. Kujath, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania: Európska centrálna banka (ECB) (v zastúpení: F. von Lindeiner a M. Rötting, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Wägenbaur, Rechtsanwalt)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Sebastian Veit znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej centrálnej banke.

         (1)  Ú. v. EÚ C 371, 3.11.2020.


title: Vec C-338/20: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Poľsko) – Konanie týkajúce sa uznania a výkonu peňažnej sankcie uloženej D.P. (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti – Justičná spolupráca v trestných veciach – Vzájomné uznávanie – Peňažné sankcie – Rámcové rozhodnutie 2005/214/SVV – Dôvody odmietnutia uznania alebo výkonu rozhodnutia – Článok 20 ods. 3 – Rozhodnutie, ktorým sa ukladá peňažná sankcia – Rešpektovanie práva na obhajobu – Oznámenie dokumentov v jazyku, ktorému odsúdená osoba nerozumie – Preklad podstatných častí rozhodnutia)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/11

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Poľsko) – Konanie týkajúce sa uznania a výkonu peňažnej sankcie uloženej D.P.
      (Vec C-338/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Justičná spolupráca v trestných veciach - Vzájomné uznávanie - Peňažné sankcie - Rámcové rozhodnutie 2005/214/SVV - Dôvody odmietnutia uznania alebo výkonu rozhodnutia - Článok 20 ods. 3 - Rozhodnutie, ktorým sa ukladá peňažná sankcia - Rešpektovanie práva na obhajobu - Oznámenie dokumentov v jazyku, ktorému odsúdená osoba nerozumie - Preklad podstatných častí rozhodnutia)
      (2021/C 490/10)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: D.P.

         za účasti: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

         Výrok rozsudku

      Článok 20 ods. 3 rámcového rozhodnutia Rady 2005/214/SVV z 24. februára 2005 o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na peňažné sankcie, zmeneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV z 26. februára 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že umožňuje, aby orgán vykonávajúceho členského štátu odmietol vykonať rozhodnutie v zmysle článku 1 písm. a) tohto rámcového rozhodnutia, ktorým sa ukladá peňažná sankcia za dopravný priestupok, ak bolo toto rozhodnutie oznámené jeho adresátovi bez poskytnutia prekladu častí rozhodnutia, ktoré sú podstatné na to, aby mohol pochopiť, čo sa mu vytýka, a vykonať v plnom rozsahu svoje právo na obhajobu, do jazyka, ktorému rozumie, a bez toho, aby mu bola poskytnutá možnosť získať takýto preklad na svoju žiadosť.

         (1)  Ú. v. EÚ C 19, 18.1.2021.


title: Vec C-408/20 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. októbra 2021 – Danilo Poggiolini/Európsky parlament (Odvolanie – Inštitucionálne právo – Jednotný štatút európskeho poslanca – Európski poslanci zvolení v talianskych volebných obvodoch – Zmena nárokov na dôchodok – Akt spôsobujúci ujmu – Predbežné stanovisko – Samostatné právne účinky)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/12

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. októbra 2021 – Danilo Poggiolini/Európsky parlament
      (Vec C-408/20 P) (1)

      (Odvolanie - Inštitucionálne právo - Jednotný štatút európskeho poslanca - Európski poslanci zvolení v talianskych volebných obvodoch - Zmena nárokov na dôchodok - Akt spôsobujúci ujmu - Predbežné stanovisko - Samostatné právne účinky)
      (2021/C 490/11)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Danilo Poggiolini (v zastúpení: F. Sorrentino, A. Sandulli a B. Cimino, avvocati)

         Ďalší účastník konania: Európsky parlament (v zastúpení: S. Alves a S. Seyr, splnomocnené zástupkyne)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie z 3. júla 2020, Falqui a Poggiolini/Parlament (T-347/19 a T-348/19, neuverejnené, EU:T:2020:303), sa zrušuje v rozsahu, v akom sa zamietli návrhy, ktoré podal Danilo Poggiolini vo veci T-348/19, na zrušenie oznámenia z 11. apríla 2019, ktoré vydal vedúci oddelenia odmien a sociálnych nárokov poslancov Generálneho riaditeľstva pre financie Európskeho parlamentu a ktoré sa týkalo úpravy výšky dôchodkov, na ktoré vzniká nárok po nadobudnutí účinnosti, 1. januára 2019, rozhodnutia č. 14/2018 Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Úrad predsedníctva Poslaneckej snemovne, Taliansko) a na zrušenie rozhodnutia Európskeho parlamentu vyjadreného v liste z 8. júla 2019.

                  2.

                  Námietka neprípustnosti, ktorú vzniesol Európsky parlament pred Všeobecným súdom Európskej únie vo veci T-348/19, sa zamieta.

                  3.

                  Vec T-348/19 sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie, aby rozhodol o návrhoch, ktoré podal Danilo Poggiolini vo veci T-348/19, na zrušenie tohto oznámenia a tohto rozhodnutia.

                  4.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.

         (1)  Ú. v. EÚ C 359, 26.10.2020.


title: Vec C-431/20 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. októbra 2021 – Carlo Tognoli a i./Európsky parlament (Odvolanie – Inštitucionálne právo – Jednotný štatút európskeho poslanca – Európski poslanci zvolení v talianskych volebných obvodoch – Zmena práv na dôchodok – Akt spôsobujúci ujmu – Predbežné stanovisko – Samostatné právne účinky)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/13

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. októbra 2021 – Carlo Tognoli a i./Európsky parlament
      (Vec C-431/20 P) (1)

      (Odvolanie - Inštitucionálne právo - Jednotný štatút európskeho poslanca - Európski poslanci zvolení v talianskych volebných obvodoch - Zmena práv na dôchodok - Akt spôsobujúci ujmu - Predbežné stanovisko - Samostatné právne účinky)
      (2021/C 490/12)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Carlo Tognoli, Emma Allione, Luigi Alberto Colajanni, Claudio Martelli, Luciana Sbarbati, Carla Dimatore, en qualité d'héritière de Mario Rigo, Roberto Speciale, Loris Torbesi, en qualité d'héritièr d'Eugenio Melandri, Luciano Pettinari, Pietro Di Prima, Carla Barbarella, Carlo Alberto Graziani, Giorgio Rossetti, Giacomo Porrazzini, Guido Podestà, Roberto Barzanti, Rita Medici, Aldo Arroni, Franco Malerba, Roberto Mezzaroma (v zastúpení: M. Merola a L. Florio, avvocati)

         Ďalší účastník konania: Európsky parlament (v zastúpení: S. Alves a S. Seyr, splnomocnení zástupcovia)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie z 3. júla 2020, Tognoli a i./Parlament (T-395/19, T-396/19, T-405/19, T-408/19, T-419/19, T-423/19, T-424/19, T-428/19, T-433/19, T-437/19, T-443/19, T-455/19, T-458/19 až T-462/19, T-464/19, T-469/19 a T-477/19, neuverejnené, EU:T:2020:302), sa zrušuje v rozsahu, v akom sa zamietli návrhy, ktoré predložili Carlo Tognoli a i. na zrušenie oznámení z 11. apríla 2019, ktoré vydal vedúci oddelenia odmien a sociálnych nárokov poslancov Generálneho riaditeľstva pre financie Európskeho parlamentu a ktoré sa týkali úpravy výšky dôchodkov, na ktoré majú nárok po nadobudnutí účinnosti, 1. januára 2019, rozhodnutia č. 14/2018 Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Úrad predsedníctva Poslaneckej snemovne, Taliansko), ako aj rozhodnutí Európskeho parlamentu vyjadrených v listoch z 20. júna (vec T-396/19), 8. júla (veci T-405/19, T-408/19, T-443/19 a T-464/19), 15. júla (veci T-419/19, T-433/19, T-455/19, T-458/19 až T-462/19, T-469/19 a T-477/19) a 23. júla 2019 (veci T-395/19, T-423/19, T-424/19 a T-428/19).

                  2.

                  Námietky neprípustnosti, vznesené Európskym parlamentom pred Všeobecným súdom Európskej únie, sa zamietajú.

                  3.

                  Veci sa vracajú Všeobecnému súdu Európskej únie, aby rozhodol o návrhoch, ktoré predložili Carlo Tognoli a i., na zrušenie týchto oznámení a týchto rozhodnutí.

                  4.

                  O trovách konania sa rozhodne neskôr.

         (1)  Ú. v. EÚ C 390, 16.11.2020.


title: Vec C-581/20: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varchoven kasacionen săd – Bulharsko) – Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej reprezentowany przez Generalnego Dyrektora Dróg Krajowych i Autostrad/TOTO SpA – Costruzioni Generali, Vianini Lavori SpA (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych veciach – Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 – Článok 1 ods. 1 – Občianske a obchodné veci – Článok 35 – Predbežné a ochranné opatrenia – Návrh na základe zmluvy o vykonaní stavebných prác na verejnej rýchlostnej komunikácii uzatvorenej medzi orgánom verejnej moci a dvoma súkromnými spoločnosťami – Návrh na nariadenie predbežného opatrenia týkajúceho sa sankcií a záruk vyplývajúcich z tejto zmluvy – Predbežné opatrenie už nariadené súdom, ktorý má právomoc vo veci samej)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/14

      Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varchoven kasacionen săd – Bulharsko) – Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej reprezentowany przez Generalnego Dyrektora Dróg Krajowych i Autostrad/TOTO SpA – Costruzioni Generali, Vianini Lavori SpA
      (Vec C-581/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Súdna spolupráca v občianskych veciach - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Článok 1 ods. 1 - Občianske a obchodné veci - Článok 35 - Predbežné a ochranné opatrenia - Návrh na základe zmluvy o vykonaní stavebných prác na verejnej rýchlostnej komunikácii uzatvorenej medzi orgánom verejnej moci a dvoma súkromnými spoločnosťami - Návrh na nariadenie predbežného opatrenia týkajúceho sa sankcií a záruk vyplývajúcich z tejto zmluvy - Predbežné opatrenie už nariadené súdom, ktorý má právomoc vo veci samej)
      (2021/C 490/13)
      Jazyk konania: bulharčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Varchoven kasacionen săd

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej reprezentowany przez Generalnego Dyrektora Dróg Krajowych i Autostrad

         Žalované: TOTO SpA – Costruzioni Generali, Vianini Lavori SpA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Článok 1 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/12 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že na návrh na nariadenie predbežného opatrenia podaný na súd členského štátu a prejednávaný týmto súdom podľa všeobecných právnych pravidiel, týkajúci sa sankcií na základe výkonu zmluvy o vykonaní stavebných prác na verejnej rýchlostnej komunikácii uzatvorenej na základe verejného obstarávania, v ktorom je obstarávateľ orgánom verejnej moci, sa vzťahuje pojem „občianske a obchodné veci“ v zmysle tohto ustanovenia.

                  2.

                  Článok 35 nariadenia č. 1215/2012 sa má vykladať v tom zmysle, že súd členského štátu, na ktorý bol podaný návrh na nariadenie predbežných alebo ochranných opatrení na základe tohto ustanovenia, nie je povinný vyhlásiť, že nemá právomoc, pokiaľ už súd iného členského štátu príslušný na rozhodnutie vo veci samej rozhodol o návrhu s rovnakým predmetom a v rovnakej veci podanom tými istými účastníkmi konania.

                  3.

                  Článok 35 nariadenia č. 1215/2012 sa má vykladať v tom zmysle, že návrh na nariadenie predbežných alebo ochranných opatrení sa má skúmať z hľadiska zákona členského štátu súdu, na ktorý bol podaný návrh, a nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá nepovoľuje návrh na nariadenie predbežného opatrenia vzťahujúci sa na žalobu týkajúcu sa peňažnej pohľadávky voči štátu alebo orgánu verejnej moci.

         (1)  Ú. v. EÚ C 28, 25.1.2021.


title: Vec C-613/20: Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) zo 6. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Salzburg – Rakúsko) – CS/Eurowings GmbH (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Letecká doprava – Nariadenie (ES) č. 261/2004 – Článok 5 ods. 3 – Spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov – Oslobodenie od povinnosti náhrady – Pojem „mimoriadne okolnosti“ – Štrajk zamestnancov leteckej spoločnosti – Štrajk zamestnancov dcérskej spoločnosti zo solidarity so zamestnancami materskej spoločnosti)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/15

      Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) zo 6. októbra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Salzburg – Rakúsko) – CS/Eurowings GmbH
      (Vec C-613/20) (1)

      (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Letecká doprava - Nariadenie (ES) č. 261/2004 - Článok 5 ods. 3 - Spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov - Oslobodenie od povinnosti náhrady - Pojem „mimoriadne okolnosti“ - Štrajk zamestnancov leteckej spoločnosti - Štrajk zamestnancov dcérskej spoločnosti zo solidarity so zamestnancami materskej spoločnosti)
      (2021/C 490/14)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesgericht Salzburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: CS

         Žalovaná: Eurowings GmbH

         Výrok rozsudku

      Článok 5 ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, sa má vykladať v tom zmysle, že štrajk, ktorého cieľom je presadiť mzdové a/alebo sociálne požiadavky zamestnancov a ktorý sa začal v nadväznosti na výzvu odborovej organizácie zamestnancov prevádzkujúceho leteckého dopravcu zo solidarity so štrajkom iniciovaným voči materskej spoločnosti, ktorej jednou z dcérskych spoločností je tento dopravca, pričom sa ho zúčastňuje kategória zamestnancov tejto dcérskej spoločnosti, ktorej prítomnosť je nevyhnutná na prevádzkovanie letu, a prekračuje časový rámec, ktorý odborová organizácia vyzývajúca na štrajk pôvodne oznámila, napriek tomu, že medzičasom bola dosiahnutá dohoda s materskou spoločnosťou, nepatrí pod pojem „mimoriadna okolnosť“ v zmysle tohto ustanovenia.

         (1)  Ú. v. EÚ C 35, 1.2.2021.


title: Vec C-419/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Poľsko) 8. júla 2021 – X sp.z o.o.,sp. k./Z

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Poľsko) 8. júla 2021 – X sp.z o.o.,sp. k./Z
      (Vec C-419/21)
      (2021/C 490/15)
      Jazyk konania: poľština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: X sp.z o.o.,sp. k.

         Žalovaná: Z

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 6 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/7/EÚ zo 16. februára 2011 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách (1) vykladať v tom zmysle, že v prípade zmluvy, v ktorej si zmluvné strany dohodli viacero dodávok tovaru a platby za každú z dodávok v stanovenej lehote po každej z týchto dodávok, za omeškanie každej platby za jednotlivé dodávky prináleží minimálne paušálna suma vo výške 40 eur, alebo právo Únie vyžaduje iba to, aby sa veriteľovi zaručila paušálna suma 40 eur za celú obchodnú transakciu zahŕňajúcu viacero dodávok bez ohľadu na počet oneskorených platieb za jednotlivé dodávky?

                  2.

                  Podľa článku 2 bodu 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/7/EÚ zo 16. februára 2011 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách je obchodnou transakciou zmluva, ktorej predmetom je dodávka tovarov zaväzujúca dodávateľa k tomu, aby verejnému obstarávateľovi dodal za cenu stanovenú v zmluve určité množstvo tovaru, a ktorá zároveň priznáva verejnému obstarávateľovi právo jednostranne rozhodovať o lehotách a množstvách jednotlivých dodávok tvoriacich predmet zmluvy vrátane možnosti neobjednania časti zazmluvnených tovarov bez toho, aby s tým boli spojené nepriaznivé dôsledky, pričom podľa tejto zmluvy má verejný obstarávateľ povinnosť zaplatiť za každú z týchto čiastkových dodávok v stanovenej lehote, ktorá začína plynúť od prijatia tejto čiastkovej dodávky, alebo každá z týchto čiastkových dodávok podľa oznámenej potreby verejného obstarávateľa je samostatnou obchodnou transakciou v zmysle smernice, hoci nepredstavuje samostatnú zmluvu v zmysle vnútroštátneho práva?

         (1)  Ú. v. EÚ L 48, 2011, s. 1.


title: Vec C-453/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 21. júla 2021 – X-FAB Dresden GmbH & Co. KG/FC

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesarbeitsgericht (Nemecko) 21. júla 2021 – X-FAB Dresden GmbH & Co. KG/FC
      (Vec C-453/21)
      (2021/C 490/16)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: X-FAB Dresden GmbH & Co. KG

         Odporca v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: FC

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 38 ods. 3 druhá veta nariadenia (EÚ) 2016/679 (1) (všeobecné nariadenie o ochrane osobných údajov, ďalej len „GDPR“) vykladať v tom zmysle, že bráni ustanoveniu vnútroštátneho práva, ako je v tomto prípade § 38 ods. 1 a ods. 2 v spojení s § 6 ods. 4 prvou vetou Bundesdatenschutzgesetz (spolkový zákon o ochrane osobných údajov) (BDSG), ktoré odvolanie z funkcie zodpovednej osoby zo strany prevádzkovateľa, ktorý je jej zamestnávateľom, viaže na predpoklady uvedené v týchto ustanoveniach, nezávisle od toho, či sa tak deje v rámci plnenia jeho úloh?
                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

                  2.

                  Bráni článok 38 ods. 3 druhá veta GDPR takému ustanoveniu vnútroštátneho práva aj v prípade, že určenie zodpovednej osoby nie je povinné podľa článku 37 ods. 1 GDPR, ale len podľa právneho poriadku členského štátu?
                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

                  3.

                  Zakladá sa článok 38 ods. 3 druhá veta GDPR na dostatočnom legislatívnom splnomocnení, najmä pokiaľ zahŕňa zodpovedné osoby, ktoré sú v pracovnom pomere s prevádzkovateľom?
                  V prípade zápornej odpovede na prvú otázku:

                  4.

                  Ide o konflikt záujmov v zmysle článku 38 ods. 6 druhej vety GDPR, keď zodpovedná osoba súčasne zastáva funkciu predsedu zamestnaneckej rady zriadenej u dotknutého prevádzkovateľa? Na uznanie existencie takého konfliktu záujmov sa vyžaduje pridelenie osobitných úloh v rámci zamestnaneckej rady?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1).


title: Vec C-499/21 P: Odvolanie podané 13. augusta 2021: Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton, Gillian Margaret Clayton proti uzneseniu Všeobecného súdu (desiata rozšírená komora komora) z 8. júna 2021 vo veci T-252/20, Silver a iní/Rada

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/17

      Odvolanie podané 13. augusta 2021: Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton, Gillian Margaret Clayton proti uzneseniu Všeobecného súdu (desiata rozšírená komora komora) z 8. júna 2021 vo veci T-252/20, Silver a iní/Rada
      (Vec C-499/21 P)
      (2021/C 490/17)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolatelia: Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton, Gillian Margaret Clayton (v zastúpení: P. Tridimas, Δικηγόρος, A. von Westernhagen, D. Harrison, solicitors)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie

         Návrhy odvolateľov

      Odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil napadnuté uznesenie,

                  —

                  vyhlásil žalobu vo veci T-252/20 za prípustnú,

                  —

                  vyhovel žalobným návrhom, ktoré odvolatelia uvádzal v konaniach na Všeobecnom súde,

                  —

                  uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že:

                  a)

                  odvolatelia nie sú osobne dotknutí;

                  b)

                  rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/135 (1) z 30. januára 2020 o uzavretí Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu nie je regulačným aktom.

            Odvolatelia tvrdia, že sú osobne dotknutí, keďže:

                  a)

                  sú členmi uzavretej skupiny, ktorej členstvo je nemenné a do ktorej nie je možné po nadobudnutí účinnosti napadnutého rozhodnutia priberať ďalších členov;

                  b)

                  napadnuté rozhodnutie ich zbavuje ich statusu občana Únie a práv s tým spojených. Vzhľadom na charakter občianstva ako základného statusu občanov Únie ide o osobitné a výlučné nadobudnuté práva, ktoré sú neodňateľné a ktoré nemôžu byť zrušené po vystúpení Spojeného kráľovstva.

            Odvolatelia tiež tvrdia, že napadnuté rozhodnutie je regulačný akt, keďže:

                  a)

                  podľa judikatúry platí, že všetky všeobecne záväzné akty, ktoré nie sú legislatívnymi aktami, sú regulačnými aktami.

                  b)

                  skutočnosť, že napadnuté rozhodnutie vykonáva Dohodu o vystúpení, ktorá má vyššiu právnu silu, než akty prijaté orgánmi Únie, nie je relevantná;

                  c)

                  tvrdenie, že Dohodu o vystúpení je možné považovať za externý ekvivalent interného legislatívneho aktu, je nesprávne;

                  d)

                  tvrdenie, že napadnuté rozhodnutie má vyššiu demokratickú legitimitu, je nesprávne.

         (1)  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/135 z 30. januára 2020 (Ú. v. EÚ L 29, 2020, s. 1).


title: Vec C-504/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Stade (Nemecko) 17. augusta 2021 – Navrhovateľ 1 a i./Bundesrepublik Deutschland

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Stade (Nemecko) 17. augusta 2021 – Navrhovateľ 1 a i./Bundesrepublik Deutschland
      (Vec C-504/21)
      (2021/C 490/18)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Verwaltungsgericht Stade

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovatelia: navrhovateľka 1, navrhovateľ 2, navrhovateľ 3, navrhovateľ 4, navrhovateľ 5

         Odporkyňa: Bundesrepublik Deutschland (zastúpená Bundesamt für Migration und Flüchtlinge)

         Prejudiciálne otázky

                  a.

                     Možnosť napadnúť rozhodnutie správneho orgánu v súdnom konaní

                              1.

                              Má sa článok 27 nariadenia (EÚ) (ďalej len „nariadenie Dublin III“) (1), prípadne v spojení s článkom 47 a článkom 51 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), avšak so zreteľom na ustanovenia smernice 2003/86/ES (2) z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny, vykladať v tom zmysle, že dožiadaný členský štát je povinný poskytnúť žiadateľom – okrem iného deťom –, ktorí sa zdržiavajú v žiadajúcom členskom štáte a požiadajú o odovzdanie podľa článkov 8, 9 alebo 10 nariadenia Dublin III, alebo ich rodinným príslušníkom v dožiadanom členskom štáte v zmysle článkov 8, 9 alebo 10 nariadenia Dublin III účinný prostriedok nápravy na súde v dožiadanom členskom štáte proti zamietnutiu dožiadania o prevzatie?

                              2.

                              Pre prípad, že odpoveď na otázku a.1. bude záporná:
                              Vyplýva v tomto prípade nárok na účinný prostriedok nápravy uvedený v otázke a.1., pokiaľ neexistuje dostatočná právna úprava v nariadení Dublin III, priamo z článku 47 Charty, prípadne v spojení s článkami 7, 9 a 33 Charty (pozri rozsudok Súdneho dvora zo 7. júna 2016, Mehrdad Ghezelbash, C-63/15, body 51 a 52 (3), a rozsudok Súdneho dvora z 26. júla 2017, Tsegezab Mengesteab, C-670/16, bod 58 (4))?

                              3.

                              Pre prípad, že odpoveď na otázku a.1. alebo a.2. bude kladná:
                              Má sa článok 47 Charty, prípadne v spojení so zásadou lojálnej spolupráce (pozri rozsudok Súdneho dvora z 13. novembra 2018, spojené veci C-47/17 a C-48/17, X (5)), vykladať v tom zmysle, že dožiadaný členský štát je povinný informovať žiadajúci členský štát o opravnom prostriedku, ktorý podal žiadateľ proti zamietnutiu dožiadania o prevzatie, a že žiadajúci členský štát je povinný neprijať až do negatívneho ukončenia konania o opravnom prostriedku rozhodnutie o žiadosti o azyl, ktorú podali žiadatelia vo veci samej?

                              4.

                              Pre prípad, že odpoveď na otázku a.1. alebo a.2. bude kladná:
                              Má sa článok 47 Charty, prípadne s prihliadnutím na úvahy uvedené v odôvodnení 5 nariadenia Dublin III, v prípade, o aký ide v prejednávanej veci, vykladať v tom zmysle, že ukladá súdom dožiadaného členského štátu povinnosť poskytnúť súdnu ochranu formou konania o vydaní predbežného opatrenia? Platia pre súdy dožiadaného členského štátu pri rozhodovaní o opravnom prostriedku časové obmedzenia?

                  b.

                     Prechod právomoci

                              1.

                              Spôsobuje článok 21 ods. 1 tretí pododsek nariadenia Dublin III v spojení s článkom 5 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1560/2003, zmeneného nariadením (EÚ) č. 118/2014 (6) (vykonávacie nariadenie) – v zásade – prechod právomoci, ktorý už nemožno napadnúť, na žiadajúci členský štát, ak dožiadaný členský štát včas zamietne tak pôvodnú žiadosť dožiadaného členského štátu, ako aj námietku podanú proti rozhodnutiu o zamietnutí (pozri rozsudok Súdneho dvora z 13. novembra 2018, spojené veci C-47/17 a C-48/17, X, bod 80)?

                              2.

                              Pre prípad, že odpoveď na otázku b.1. bude kladná:
                              Platí to aj v prípade, ak sú rozhodnutia dožiadaného členského štátu o zamietnutí protiprávne?

                              3.

                              Pre prípad, že odpoveď na otázku b.2. bude záporná:
                              Môže sa žiadateľ o azyl v žiadajúcom členskom štáte odvolávať voči dožiadanému členskému štátu na protiprávny prechod právomoci z dôvodu nedodržania kritérií právomoci týkajúcich sa zlúčenia rodiny (články 8 až 11, článok 16 a článok 17 ods. 2 nariadenia Dublin III)?

                  c.

                     Následná žiadosť

                              1.

                              Majú sa článok 7 ods. 2 a článok 20 ods. 1 nariadenia Dublin III vykladať v tom zmysle, že nevylučujú uplatniteľnosť ustanovení kapitoly III a uskutočnenie postupu na prevzatie podľa kapitoly VI oddielu II nariadenia Dublin III v prípadoch, keď žiadatelia v žiadajúcom členskom štáte už podali žiadosť o azyl a žiadajúci členský štát túto žiadosť pôvodne na základe článku 33 ods. 2 písm. c) v spojení s článkom 38 smernice 2013/32/EÚ (7) odmietol ako neprípustnú, avšak medzitým sa – napríklad v dôsledku faktického zrušenia „vyhlásenia EÚ a Turecka z 18. marca 2016“ (pozri EN P-000604/2021, Answer given by Ms Johansson on behalf of the European Commission z 1. júna 2021) – v žiadajúcom členskom štáte uskutoční prípustné konanie o následnej žiadosti?

                              2.

                              Pre prípad, že odpoveď na otázku c.1. bude záporná:
                              Majú sa článok 7 ods. 2 a článok 20 ods. 1 nariadenia Dublin III v prípade opísanom v otázke c.1. potom vykladať v tom zmysle, že nevylučujú uplatniteľnosť ustanovení kapitoly III a uskutočnenie postupu na prevzatie podľa kapitoly VI oddielu II nariadenia Dublin III v prípadoch kritérií právomoci týkajúcich sa zlúčenia rodiny (články 8 až 11 a článok 16 nariadenia Dublin III)?

                              3.

                              Možno článok 17 ods. 2 nariadenia Dublin III ešte uplatniť, ak žiadatelia v žiadajúcom členskom štáte už podali žiadosť o azyl a žiadajúci členský štát túto žiadosť pôvodne na základe článku 33 ods. 2 písm. c) v spojení s článkom 38 smernice 2013/32/EÚ odmietol ako neprípustnú, avšak medzitým sa – napríklad v dôsledku faktického zrušenia „vyhlásenia EÚ a Turecka z 18. marca 2016“ (pozri EN P-000604/2021, Answer given by Ms Johansson on behalf of the European Commission z 1. júna 2021) – v žiadajúcom členskom štáte uskutoční prípustné konanie o následnej žiadosti?

                              4.

                              Pre prípad, že odpoveď na otázku c.3. bude kladná:
                              Priznáva článok 17 ods. 2 nariadenia Dublin III žiadateľom o azyl subjektívne právo, ktoré možno v dožiadanom štáte uplatniť v súdnom konaní? Existujú v tejto súvislosti požiadavky vyplývajúce z práva Únie týkajúce sa uplatnenia voľnej úvahy vnútroštátnych orgánov – napríklad rešpektovanie jednoty rodiny a najlepšieho záujmu dieťaťa –alebo sa to spravuje len vnútroštátnym právom?

                  d.

                     Subjektívne práva člena rodiny s pobytom v dožiadanom členskom štáte

                  Má aj člen rodiny, ktorý sa už zdržiava v dožiadanom členskom štáte, nárok, ktorý možno uplatniť v súdnom konaní, na dodržanie článku 8 a nasl. nariadenia Dublin III a ustanovení o odovzdaní, ktoré nadväzujú na tieto články (článok 18 a článok 29 a nasl. nariadenia Dublin III, prípadne v spojení s odôvodneniami 13, 14 a 15 nariadenia Dublin III v spojení s článkom 47 Charty), resp. článku 17 ods. 2 nariadenia Dublin III?

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 251, 2013, s. 12).

         (2)  Smernica Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny (Ú. v. EÚ L 251, 2003, s. 12; Mim. vyd. 19/006, s. 224).

         (3)  ECLI:EU:C:2016:409.

         (4)  ECLI:EU:C:2017:587.

         (5)  ECLI:EU:C:2018:900.

         (6)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 118/2014 z 30. januára 2014, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 1560/2003, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 343/2003 ustanovujúceho kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 39, 2014, s. 1).

         (7)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 26. júna 2013 spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 60).


title: Vec C-527/21 P: Odvolanie podané 20. augusta 2021: XC proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 10. februára 2021 vo veci T-488/18, XC/Komisia

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/20

      Odvolanie podané 20. augusta 2021: XC proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 10. februára 2021 vo veci T-488/18, XC/Komisia
      (Vec C-527/21 P)
      (2021/C 490/19)
      Jazyk konania: taliančina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: XC (v zastúpení: F. Rosi, advokát)

         Ďalší účastník konania: Európska komisia

         Návrhy odvolateľa

      Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 10. februára 2021 vo veci T-488/18, XC/Komisia,

                  —

                  zrušil tri rozhodnutia napadnuté v prvom stupni alebo subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť škodu spravodlivo určenú Súdnym dvorom alebo subsidiárne nariadil vrátenie Všeobecnému súdu,

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania v oboch stupňoch alebo subsidiárne spolu s vrátením veci Všeobecnému súdu rozhodol, že o trovách konania sa rozhodne neskôr.

         Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

      Odvolanie sa skladá zo štyroch častí.

         Prvá časť týkajúca sa zamietnutia návrhu na zrušenie rezervného zoznamu verejného výberového konania EPSO/AD/356/18 (body 173 – 182 napadnutého rozsudku)

      Odvolateľ v tejto súvislosti uvádza porušenie zásady kontradiktórnosti konania, porušenie a nesprávne uplatnenie zásad vytvorených judikatúrou v oblasti rušenia rezervného zoznamu verejných výberových konaní, porušenie článku 47 Charty základných práv Európskej únie v oblasti účinnej súdnej ochrany, nedostatočné odôvodnenie a nelogickosť napadnutého rozsudku, ako aj skreslenie a prekrútenie predmetných skutkových okolností.

         Druhá časť týkajúca sa zamietnutia návrhu na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2018) 3969 z 19. júna 2018 o prístupe k dokumentom (body 141 – 172 napadnutého rozsudku)

      Odvolateľ v tejto súvislosti uvádza porušenie právnych zásad uvedených v rozsudku T-515/14 P, Alexandrou/Komisia, porušenie zásady jednotnosti a konzistentnosti práva Únie, porušenie článku 4 nariadenia č. 1049/2001 (1), porušenie procesných zásad spočívajúce v absencii rozhodnutia o časti žalobných návrhov, ako aj skreslenie a prekrútenie predmetných skutkových okolností.

         Tretia časť o zamietnutí návrhu na zrušenie rozhodnutia výberovej komisie verejného výberového konania EPSO/AD/388/17 zo 4. decembra 2017 o nepripustení žalobcu do ďalšej fázy výberového konania (body 78 – 99 napadnutého rozsudku)

      Odvolateľ namieta porušenie a nesprávne uplatnenie článku 1d Služobného poriadku Úradníkov Európskej únie a článku 8 ods. 1 smernice 2000/43/CE (2), zjavnú nelogickosť napadnutého rozsudku, zjavné nesprávne právne posúdenie, ako aj porušenie článku 1d uvedeného služobného poriadku.

         Štvrtá časť o náhrade škody a o trovách konania (body 183 – 198 napadnutého rozsudku)

      Odvolateľ tvrdí, že časti rozsudku Všeobecného súdu týkajúce sa náhrady škody a trov konania sa tiež musia zrušiť, keďže úzko súvisia so zamietnutím návrhov na zrušenie rozhodnutí napadnutých v prvom stupni.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331).

         (2)  Smernica rady 2000/43/ES z 29. júna 2000, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod (Ú. v. ES L 180, s. 22;. Mim. vyd. 20/001, s. 23).


title: Vec C-543/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 31. augusta 2021 – Verband Sozialer Wettbewerb eV/famila-Handelsmarkt Kiel GmbH & Co. KG

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/21

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Nemecko) 31. augusta 2021 – Verband Sozialer Wettbewerb eV/famila-Handelsmarkt Kiel GmbH & Co. KG
      (Vec C-543/21)
      (2021/C 490/20)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesgerichtshof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

         Odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: famila-Handelsmarkt Kiel GmbH & Co. KG

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa pojem predajná cena v zmysle článku 2 písm. a) smernice 98/6/ES (1) vykladať v tom zmysle, že musí zahŕňať zálohu, ktorú má zaplatiť spotrebiteľ pri nákupe tovaru v zálohovaných fľašiach alebo zálohovaných sklenených pohároch?

                  2.

                  V prípade, ak je odpoveď na prvú otázku kladná:
                  Sú členské štáty podľa článku 10 smernice 98/6/ES oprávnené ponechať si úpravu, ktorá sa odchyľuje od článku 3 ods. 1 a 4 v spojení s článkom 2 písm. a) smernice, ako je tá v § 1 ods. 4 PAngV, podľa ktorej v prípade, že sa okrem úhrady za tovar vyžaduje vratná záloha, ktorej výška sa uvádza popri cene za tovar a nemá sa uvádzať celková suma, alebo to bráni zámeru úplnej harmonizácie smernice 2005/29/ES (2)?

         (1)  Smernica 98/6/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. februára 1998 o ochrane spotrebiteľa pri označovaní cien výrobkov ponúkaných spotrebiteľovi (Ú. v. ES L 80, 1998, s. 27; Mim. vyd. 15/004, s. 32).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (smernica o nekalých obchodných praktikách) (Ú. v. EÚ L 149, 2005, s. 22).


title: Vec C-553/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 8. septembra 2021 – Hauptzollamt Hamburg/Shell Deutschland Oil GmbH

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (Nemecko) 8. septembra 2021 – Hauptzollamt Hamburg/Shell Deutschland Oil GmbH
      (Vec C-553/21)
      (2021/C 490/21)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bundesfinanzhof

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Hauptzollamt Hamburg

         Odporkyňa v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Shell Deutschland Oil GmbH

         Prejudiciálna otázka

      Uplatňuje sa zásada proporcionality podľa práva Únie aj na fakultatívne zníženie dane podľa článku 5 prvej vety štvrtej zarážky smernice 2003/96/ES (1) s tým následkom, že členský štát nemôže odoprieť zníženie dane po uplynutí lehoty na podanie žiadosti upravenej v jeho vnútroštátnom práve, keď v čase doručenia žiadosti príslušnému orgánu ešte nedošlo k premlčaniu jej vyrubenia?

         (1)  Smernica Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (Ú. v. EÚ L 283, 2003, s. 51; Mim. vyd. 9/001, s. 405).


title: Vec C-571/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 16. septembra 2021 – RWE Power Aktiengesellschaft/Hauptzollamt Duisburg

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/22

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) 16. septembra 2021 – RWE Power Aktiengesellschaft/Hauptzollamt Duisburg
      (Vec C-571/21)
      (2021/C 490/22)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Düsseldorf

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: RWE Power Aktiengesellschaft

         Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Môže sa článok 14 ods. 1 písm. a) prvá veta smernice Rady 2003/96/ES (1) z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (ďalej len „smernica 2003/96“) v rozsahu, v akom stanovuje, že elektrina používaná na výrobu elektriny je oslobodená od dane, vykladať s ohľadom na článok 21 ods. 3 druhú vetu smernice 2003/69 v tom zmysle, že toto oslobodenie zahŕňa aj činnosti, pri ktorých sa povrchovo ťažia energetické výrobky, a v elektrárňach sa upravujú na použitie v elektrárňach takým spôsobom, ako je lámanie, oddeľovanie cudzích telies a drobenie až na veľkosť potrebnú podľa druhu kotla?

                  2.

                  Môže sa článok 14 ods. 1 písm. a) prvá veta smernice 2003/96 v rozsahu, v akom stanovuje, že elektrina používaná na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu je oslobodená od dane, vykladať s ohľadom na článok 21 ods. 3 tretiu vetu smernice 2003/69 v tom zmysle, že od dane má byť oslobodené aj použitie elektriny na prevádzku zásobníkov a prepravných prostriedkov, ktoré sú potrebné na trvalé prevádzkovanie elektrární?

         (1)  Smernica Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny)Ú. v. EÚ L 283, 2003, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405).


title: Vec C-594/21: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Nemecko) 27. septembra 2021 – VB/Sixt Leasing SE

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/23

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Nemecko) 27. septembra 2021 – VB/Sixt Leasing SE
      (Vec C-594/21)
      (2021/C 490/23)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca: VB

         Žalovaná: Sixt Leasing SE

         Prejudiciálne otázky

                  1a)

                  Predstavujú zmluvy o leasingu motorového vozidla so spotrebiteľom s účtovaním kilometrov na dobu 48 mesiacov služby v oblasti „prenájmu automobilov“ a spadajú tak pod výpočet výnimiek z práva na odstúpenie od zmluvy v právnej úprave zmlúv uzatváraných na diaľku podľa článku 16 písm. l) smernice 2011/83/EÚ (1)?
                  V prípade zápornej odpovede na otázku 1a):

                  1b)

                  Predstavujú zmluvy o leasingu motorového vozidla so spotrebiteľom s účtovaním kilometrov zmluvy o poskytovaní finančných služieb v zmysle ustanovenia článku 2 písm. b) smernice 2002/65/ES (2), ktoré bolo prevzaté článkom 2 bodom 12 smernice 2011/83/EÚ?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES (Ú. v. EÚ L 304, 2011, s. 64).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/65/ES z 23. septembra 2002 o poskytovaní finančných služieb spotrebiteľom na diaľku a o zmene a doplnení smernice Rady 90/619/EHS a smerníc 97/7/ES a 98/27/ES (Ú. v. EÚ L 271, 2002, s. 16; Mim. vyd. 06/004, s. 321).


title: Vec C-601/21: Žaloba podaná 28. septembra 2021 – Európska komisia/Poľská republika

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/23

      Žaloba podaná 28. septembra 2021 – Európska komisia/Poľská republika
      (Vec C-601/21)
      (2021/C 490/24)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: A. Stobiecka-Kuik, G. Wils a P. Ondrůšek, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Poľská republika

         Návrhy žalobkyne

      Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  určil, že Poľská republika si tým, že doplnila výnimky, ktoré nie sú stanovené v smernici 2014/24/EÚ o verejnom obstarávaní (1) a ktoré sa týkajú zhotovovania určitých dokumentov, tlače a označení nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 1 ods. 1 a 3 a článku 15 ods. 2 a 3 smernice 2014/24/EÚ v spojení s článkom 346 ods. 1 písm. a) ZFEÚ,

                  —

                  uložil Poľskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Pri prebratí smernice 2014/24 Poľsko vylúčilo z pôsobnosti postupov stanovených v uvedenej smernici vyhotovenie celého radu dokumentov, tlače a označení. Výnimky zavedené Poľskom sa týkajú verejných dokumentov (ako sú napríklad občianske preukazy, pasy a námorné knižky), kolkov na spotrebnú daň, legalizačných značiek a kontrolných nálepiek, hlasovacích lístkov a holografických pečiatok umiestnených na osvedčeniach o hlasovacom práve, mikroprocesorov so softvérom používaným na správu verejných dokumentov a informačných systémov a databáz potrebných na používanie verejných listín. Podľa názoru Komisie predstavuje zavedenie týchto výnimiek porušenie smernice 2014/24, keďže došlo k obmedzeniu rozsahu jej uplatňovania, ktoré nie je odôvodnené ustanoveniami smernice 2014/24 alebo článku 346 ZFEÚ. Komisia v tejto súvislosti uvádza ako dôležitý precedens rozsudok Súdneho dvora vo veci C-187/16 Komisia/Rakúsko.
      V rámci prípravného konania sa Poľsko odvolávalo na potrebu chrániť bezpečnosť verejných dokumentov. Hoci Komisia súhlasí s tým, že je potrebné zaručiť bezpečnosť a pravosť týchto dokumentov, domnieva sa, že Poľsko nepreukázalo, že požadovanú ochranu vrátane ochrany proti falšovaniu alebo ochrany súvisiacej s ustanoveniami o ochrane osobných údajov nie je možné zabezpečiť v rámci postupu verejného obstarávania stanoveného v smernici 2014/24.

         (1)  Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65.


title: Vec C-602/21: Žaloba podaná 28. septembra 2021 – Európska komisia/Poľská republika

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/24

      Žaloba podaná 28. septembra 2021 – Európska komisia/Poľská republika
      (Vec C-602/21)
      (2021/C 490/25)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: D. Milanowska a M. Noll-Ehlers, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaná: Poľská republika

         Návrhy žalobkyne

      Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  určil, že Poľská republika si tým, že:

                              1.

                              požadovala vypracovanie akčných plánov pre oblasti, v ktorých neboli prekročené limitné hodnoty hluku do 18. júla 2024, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 8 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/49/ES z 25. júna 2002, ktorá sa týka posudzovania a riadenia environmentálneho hluku (1);

                              2.

                              nevyžadovala, aby akčné plány obsahovali údaje o priebehu konzultácií s verejnosťou organizovaných v súlade s článkom 8 ods. 7 smernice 2002/49 a o opatreniach, ktoré príslušné orgány plánujú prijať v nasledujúcich piatich rokoch na ochranu tichých oblastí, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z odseku 1 siedmej a deviatej zarážky prílohy V k tejto smernici;

                              3.

                              nevypracovala akčné plány pre 20 hlavných železničných tratí uvedených v prílohe A.3 sťažnosti, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 8 ods. 2 smernice 2002/49;

                              4.

                              nevypracovala akčné plány pre 290 hlavných ciest uvedených v prílohe A.4 sťažnosti, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 8 ods. 2 smernice 2002/49, a

                              5.

                              nepredložila zhrnutia akčných plánov pre 20 hlavných železničných tratí uvedených v prílohe A.3 sťažnosti a 290 hlavných ciest uvedených v prílohe A.4 sťažnosti, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 10 ods. 2 smernice 2002/49 v spojení s jej prílohou VI,

                  —

                  zaviazal Poľskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Vo svojom prvom žalobnom dôvode Komisia tvrdí, že zavedenie povinnosti vypracovať akčné plány pre oblasti, v ktorých nie sú prekročené limitné hodnoty hluku, do 18. júla 2024, nezabezpečuje primeranú ochranu týchto oblastí a vedie k tomu, že Poľská republika si nesplnila svoju povinnosť vypracovať akčné plány na riadenie otázok a účinkov hluku a znižovania hluku v oblastiach patriacich do jej právomoci, čo je nezlučiteľné s článkom 8 ods. 1 a 2 smernice 2002/49. Ciele smernice, ktorými sú predchádzanie a prevencia škodlivých účinkov hluku na životné prostredie, ako aj ochránenie kvality akustického prostredia, možno dosiahnuť len vtedy, ak sa vypracujú akčné plány aj pre oblasti, v ktorých nie sú prekročené limitné hodnoty hluku.
      Vo svojom druhom žalobnom dôvode Komisia tvrdí, že poľské právo nezabezpečilo, aby sa program ochrany životného prostredia vzťahoval aj na opatrenia na zachovanie tichých oblastí, ako to vyžaduje smernica 2002/49. Poľské právo túto požiadavku nespĺňa. Okrem toho poľské právne predpisy nevyžadujú záznam o konzultáciách s verejnosťou organizovaných podľa článku 8 ods. 7 smernice 2002/49 ako povinnú súčasť akčného plánu. Článok 119a ods. 5 zákona o ochrane životného prostredia ukladá zodpovednému maršalovi iba povinnosť uskutočniť konzultácie s verejnosťou súlade s príslušnými ustanoveniami. Neexistuje však žiadna zákonná povinnosť zahrnúť históriu verejných konzultácií s verejnosťou do akčného plánu
      Vo svojom treťom žalobnom dôvode Komisia tvrdí, že Poľsko nevypracovalo akčné plány pre 20 hlavných železničných tratí, ktoré predtým oznámilo Komisii ako hlavné železničné trate, v dôsledku čoho porušilo článok 8 ods. 2 smernice 2002/49.
      Vo svojom štvrtom žalobnom dôvode Komisia tvrdí, že Poľsko nevypracovalo akčné plány pre 290 hlavných ciest, ktoré predtým oznámilo Komisii ako hlavné cesty, v dôsledku čoho porušilo článok 8 ods. 2 smernice 2002/49.
      Vo svojom piatom žalobnom dôvode Komisia tvrdí, že Poľsko nepredložilo zhrnutia akčných plánov pre 20 hlavných železníc a 290 hlavných ciest, čím porušilo článok 10 smernice 2002/49.

         (1)  Ú. v. ES L 189, 2002, s. 12; Mim. vyd. 05/007, s. 101.


title: Vec T-646/16 P-RENV-RX: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – Simpson/Rada („Odvolanie – Verejná služba – Úradníci – Odmietnutie Rady preradiť dotknutú osobu po jej úspechu vo verejnom výberovom konaní do platovej triedy stanovenej v oznámení o výberovom konaní – Zamietnutie žaloby vo veci samej – Odvolanie – Zrušenie – Opätovné preskúmanie rozsudku o odvolaní Súdnym dvorom a jeho zrušenie – Vrátenie veci Všeobecnému súdu ako súdu rozhodujúcemu o odvolaní – Povinnosť odôvodnenia – Rovnosť zaobchádzania“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/26

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – Simpson/Rada
      (Vec T-646/16 P-RENV-RX) (1)

      („Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Odmietnutie Rady preradiť dotknutú osobu po jej úspechu vo verejnom výberovom konaní do platovej triedy stanovenej v oznámení o výberovom konaní - Zamietnutie žaloby vo veci samej - Odvolanie - Zrušenie - Opätovné preskúmanie rozsudku o odvolaní Súdnym dvorom a jeho zrušenie - Vrátenie veci Všeobecnému súdu ako súdu rozhodujúcemu o odvolaní - Povinnosť odôvodnenia - Rovnosť zaobchádzania“)
      (2021/C 490/26)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Odvolateľ: Erik Simpson (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: M. Velardo, advokátka)

         Ďalší účastník konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a R. Meyer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Odvolanie proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) z 24. júna 2016, Simpson/Rada (F-142/11 RENV, EU:F:2016:136), smerujúce k zrušeniu tohto uznesenia

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Odvolanie sa zamieta.

                  2.

                  Pán Erik Simpson znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Rady Európskej únie vo veci T-646/16 P.

                  3.

                  Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania vo veciach T-441/18 RENV a T-646/16 P-RENV-RX.

         (1)  Ú. v. EÚ C 419, 14.11.2016.


title: Vec T-827/17: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – Aeris Invest/ECB („Prístup k dokumentom – Rozhodnutie 2004/258/ES – Dokumenty týkajúce sa prijatia programu riešenia krízových situácií voči Banco Popular Español – Zamietnutie prístupu – Výnimka týkajúca sa ochrany dôvernosti zasadnutí orgánov ECB s rozhodovacími právomocami – Dokumenty odzrkadľujúce výsledok zasadnutí orgánov ECB s rozhodovacími právomocami – Povinnosť odôvodnenia – Výnimka týkajúca sa finančnej, menovej alebo hospodárskej politiky Únie alebo členského štátu – Výnimka týkajúca sa stability finančného systému Európskej únie alebo členského štátu – Výnimka týkajúca sa ochrany dôvernosti informácií, ktorá je predmetom ochrany podľa práva Únie – Pojem dôverné informácie – Všeobecná domnienka dôvernosti – Výnimky z povinnosti zachovávať služobné tajomstvo – Článok 47 Charty základných práv“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/26

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – Aeris Invest/ECB
      (Vec T-827/17) (1)

      („Prístup k dokumentom - Rozhodnutie 2004/258/ES - Dokumenty týkajúce sa prijatia programu riešenia krízových situácií voči Banco Popular Español - Zamietnutie prístupu - Výnimka týkajúca sa ochrany dôvernosti zasadnutí orgánov ECB s rozhodovacími právomocami - Dokumenty odzrkadľujúce výsledok zasadnutí orgánov ECB s rozhodovacími právomocami - Povinnosť odôvodnenia - Výnimka týkajúca sa finančnej, menovej alebo hospodárskej politiky Únie alebo členského štátu - Výnimka týkajúca sa stability finančného systému Európskej únie alebo členského štátu - Výnimka týkajúca sa ochrany dôvernosti informácií, ktorá je predmetom ochrany podľa práva Únie - Pojem dôverné informácie - Všeobecná domnienka dôvernosti - Výnimky z povinnosti zachovávať služobné tajomstvo - Článok 47 Charty základných práv“)
      (2021/C 490/27)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Aeris Invest Sàrl (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: R. Vallina Hoset a E. Galán Burgos, advokáti)

         Žalovaná: Európska centrálna banka (v zastúpení: T. Filipova, D. Báez Seara a F. von Lindeiner, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Kottmann, advokát)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: É. Gippini Fournier, J. Rius, C. Ehrbar a A. Steiblytė, splnomocnení zástupcovia), Banco Santander, SA (Santander, Španielsko) (v zastúpení: J. Rodríguez Cárcamo a A. Rodríguez Conde, advokáti)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutí ECB LS/MD/17/405, LS/MD/17/406 a LS/MD/17/419 zo 7. novembra 2017, ktorými sa zamieta úplný prístup k určitým dokumentom týkajúcim sa prijatia programu riešenia krízových situácií voči Banco Popular Español, SA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej centrálnej banky (ECB) LS/MD/17/406 zo 7. novembra 2017 sa zrušuje v rozsahu, v akom zamieta prístup k výsledku hlasovania v Rade guvernérov ECB uvedeného v zápisnici zo 447. zasadnutia Rady guvernérov ECB.

                  2.

                  Žaloba sa vo zvyšnej časti zamieta.

                  3.

                  Aeris Invest Sàrl znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť dve tretiny trov konania, ktoré vynaložila ECB.

                  4.

                  ECB znáša tretinu svojich vlastných trov konania.

                  5.

                  Európska komisia a Banco Santander, SA znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 63, 19.2.2018.


title: Vec T-15/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – OCU/ECB („Prístup k dokumentom – Rozhodnutie 2004/258/ES – Dokumenty týkajúce sa prijatia programu riešenia krízových situácií voči Banco Popular Español – Zamietnutie prístupu – Výnimka týkajúca sa ochrany dôvernosti informácií, ktorá je predmetom ochrany podľa práva Únie – Pojem dôverné informácie – Výnimky z povinnosti zachovávať služobné tajomstvo – Právo na obranu“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/27

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – OCU/ECB
      (Vec T-15/18) (1)

      („Prístup k dokumentom - Rozhodnutie 2004/258/ES - Dokumenty týkajúce sa prijatia programu riešenia krízových situácií voči Banco Popular Español - Zamietnutie prístupu - Výnimka týkajúca sa ochrany dôvernosti informácií, ktorá je predmetom ochrany podľa práva Únie - Pojem dôverné informácie - Výnimky z povinnosti zachovávať služobné tajomstvo - Právo na obranu“)
      (2021/C 490/28)
      Jazyk konania: španielčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: E. Martínez Martínez a C. López-Mélida de Ramón, advokáti)

         Žalovaná: Európska centrálna banka (v zastúpení: T. Filipova, D. Báez Seara a F. von Lindeiner, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Kottmann, advokát)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: É. Gippini Fournier, J. Rius, C. Ehrbar a A. Steiblytė, splnomocnení zástupcovia), Banco Santander, SA (Santander, Španielsko) (v zastúpení: J. Rodríguez Cárcamo a A. Rodríguez Conde, advokáti)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie čiastočné rozhodnutia ECB LS/MD/17/428 zo 17. novembra 2017, ktorým sa zamieta prístup k určitým dokumentom týkajúcim sa prijatia programu riešenia krízových situácií voči Banco Popular Español, SA

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska centrálna banka (ECB).

                  3.

                  Európska komisia a Banco Santander, SA znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 83, 5.3.2018.


title: Veci T-351/18 a T-584/18: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – Ukrselhosprom PCF a Versobank/ECB („Hospodárska a menová politika – Obozretnostný dohľad nad úverovými inštitúciami – Osobitné úlohy dohľadu zverené ECB – Rozhodnutie o odňatí povolenia úverovej inštitúcii – Porušenie právnych predpisov v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu – Prípustnosť – Právomoc príslušných vnútroštátnych orgánov (NCA) zúčastnených členských štátov a ECB v rámci jednotného mechanizmu dohľadu (SSM) – Rovnosť zaobchádzania – Proporcionalita – Ochrana legitímnej dôvery – Právna istota – Zneužitie právomoci – Právo na obranu – Povinnosť odôvodnenia“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/28

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – Ukrselhosprom PCF a Versobank/ECB
      (Veci T-351/18 a T-584/18) (1)

      („Hospodárska a menová politika - Obozretnostný dohľad nad úverovými inštitúciami - Osobitné úlohy dohľadu zverené ECB - Rozhodnutie o odňatí povolenia úverovej inštitúcii - Porušenie právnych predpisov v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu - Prípustnosť - Právomoc príslušných vnútroštátnych orgánov (NCA) zúčastnených členských štátov a ECB v rámci jednotného mechanizmu dohľadu (SSM) - Rovnosť zaobchádzania - Proporcionalita - Ochrana legitímnej dôvery - Právna istota - Zneužitie právomoci - Právo na obranu - Povinnosť odôvodnenia“)
      (2021/C 490/29)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ukrajina), Versobank AS (Tallinn, Estónsko) (v zastúpení: O. Behrends, avocat)

         Žalovaná: Európska centrálna banka (v zastúpení: C. Hernández Saseta a G. Marafioti, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Schneider, advokát)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európska komisia (v zastúpení: A. Steiblytė, D. Triantafyllou a A. Nijenhuis, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie po prvé rozhodnutia ECB_SSM_2018_EE_1 WHD_2017-0012 z 26. marca 2018, po druhé rozhodnutia ECB_SSM_2018_EE_2 WHD_2017-0012 zo 17. júla 2018, ktorým sa nahrádza rozhodnutie ECB_SSM_2018_EE_1 WHD_2017-0012, ktorým ECB odňala spoločnosti Versobank povolenie na vykonávanie činnosti úverovej inštitúcie, a po tretie, rozhodnutia ECB/SSM/2018-EE-3 zo 14. augusta 2018 o trovách konania súvisiacich s konaním o preskúmaní

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Veci T-351/18 a T-584/18 sa spájajú na účely vydania rozsudku.

                  2.

                  Konanie vo veci T-351/18 sa zastavuje.

                  3.

                  Žaloba vo veci T - 584/18 sa zamieta.

                  4.

                  Vo veci T-351/18 Ukrselhosprom PCF LLC, Versobank AS, Európska centrálna banka (ECB) a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

                  5.

                  Vo veci T-584/18 Ukrselhosprom PCF a Versobank znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania ECB.

                  6.

                  Vo veci T-584/18 Komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 294, 20.8.2018.


title: Vec T-655/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – Aupicon a i./ESVČ (Verejná služba – Úradníci – Dočasní zamestnanci – Zmluvní zamestnanci – Odmena – Zamestnanci ESVČ pôsobiaci v tretej krajine – Článok 10 prílohy X služobného poriadku – Každoročné posúdenie príspevku na životné podmienky – Usmernenia týkajúce sa spôsobu stanovenia príspevku na životné podmienky – Rozhodnutie, ktoré stanovuje sadzbu príspevku na životné podmienky vyplácaného zamestnancom vykonávajúcim služobné povinnosti v Ghane na 20 % – Nevypracovanie dotazníku požadovaného v usmerneniach – Procesná vada – Zjavne nesprávne posúdenie)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/29

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – Aupicon a i./ESVČ
      (Vec T-655/18) (1)

      (Verejná služba - Úradníci - Dočasní zamestnanci - Zmluvní zamestnanci - Odmena - Zamestnanci ESVČ pôsobiaci v tretej krajine - Článok 10 prílohy X služobného poriadku - Každoročné posúdenie príspevku na životné podmienky - Usmernenia týkajúce sa spôsobu stanovenia príspevku na životné podmienky - Rozhodnutie, ktoré stanovuje sadzbu príspevku na životné podmienky vyplácaného zamestnancom vykonávajúcim služobné povinnosti v Ghane na 20 % - Nevypracovanie dotazníku požadovaného v usmerneniach - Procesná vada - Zjavne nesprávne posúdenie)
      (2021/C 490/30)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Delphine Aupicon (Gaborone, Botswana) a ďalších 10 žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku (v zastúpení: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Európska služba pre vonkajšiu činnosť (v zastúpení: S. Marquardt a R. Spáč, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire a C. García Fernández, advokáti)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 270 ZFEÚ na zrušenie jednak rozhodnutia generálneho riaditeľa ESVČ pre rozpočet a administratívu z 19. decembra 2017, ktorým sa stanovuje príspevok na životné podmienky uvedený v článku 10 prílohy X služobného poriadku úradníkov Európskej únie za rozpočtový rok 2018 v rozsahu, v akom toto rozhodnutie stanovuje sadzbu príspevku na životné podmienky vyplácaného zamestnancom vykonávajúcim služobné povinnosti v Ghane na 20 % referenčnej sumy a jednak v prípade potreby, výplatnej pásky žalobcov za január 2018, keďže toto rozhodnutie uplatňuje po prvýkrát

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie generálneho riaditeľa Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) pre rozpočet a administratívu z 19. decembra 2017, ktorým sa stanoví príspevok na životné podmienky uvedený v článku 10 prílohy X služobného poriadku úradníkov Európskej únie za rozpočtový rok 2018 sa zrušuje v rozsahu, v akom stanovuje od 1. januára 2018 sadzbu príspevku na životné podmienky vyplácaného zamestnancom vykonávajúcim služobné povinnosti v Ghane na 20 % referenčnej sumy.

                  2.

                  Výplatné pásky pani Delphine Aupiconej a ďalších žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe rozsudku, ktoré ESVČ vystavila za január 2018, sa zrušujú v rozsahu, v akom uplatňujú rozhodnutie ESVČ z 19. decembra 2017, ktorým od 1. januára 2018 stanovuje sadzbu príspevku na životné podmienky vyplácaného zamestnanom Európskej únie vykonávajúcim služobné povinnosti v Ghane na 20 % referenčnej sumy.

                  3.

                  ESVČ je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 25, 21.1.2019.


title: Vec T-153/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – European Union Copper Task Force/Komisia („Prípravky na ochranu rastlín – Účinná látka ‚zlúčeniny medi‘ – Obnovenie schválenia na účely uvedenia na trh – Látky, ktoré sa majú nahradiť – Žaloba o neplatnosť – Prípustnosť – Združenia – Proporcionalita – Zásada predbežnej opatrnosti – Zjavne nesprávne posúdenie – Znalecký posudok“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/30

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – European Union Copper Task Force/Komisia
      (Vec T-153/19) (1)

      („Prípravky na ochranu rastlín - Účinná látka ‚zlúčeniny medi‘ - Obnovenie schválenia na účely uvedenia na trh - Látky, ktoré sa majú nahradiť - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť - Združenia - Proporcionalita - Zásada predbežnej opatrnosti - Zjavne nesprávne posúdenie - Znalecký posudok“)
      (2021/C 490/31)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: European Union Copper Task Force (Springfield, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: I. Moreno-Tapia Rivas a C. Vila Gisbert, advokátky)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: F. Castilla Contreras a I. Naglis, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Európsky parlament (v zastúpení: L. Stefani, C. Ionescu Dima a A. Tamás, splnomocnení zástupcovia), Rada Európskej únie (v zastúpení: D. Kornilaki a E. Karlsson, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2018/1981 z 13. decembra 2018, ktorým sa v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh obnovuje schválenie účinných látok „zlúčeniny medi“ ako látok, ktoré sa majú nahradiť, a ktorým sa mení príloha k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/2011 (Ú. v. EÚ L 317, 2018, s. 16)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  European Union Copper Task Force znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskej komisie.

                  3.

                  Európsky parlament a Rada Európskej únie znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 155, 6.5.2019.


title: Vec T-279/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. septembra 2021 – Front Polisario/Rada („Zahraničné vzťahy – Medzinárodné dohody – Euro-stredomorská dohoda o pridružení medzi ES a Marokom – Dohoda vo forme výmeny listov o zmene protokolov č. 1 a č. 4 k Euro-stredomorskej dohode – Rozhodnutie, ktorým sa schvaľuje uzavretie dohody – Žaloba o neplatnosť – Prípustnosť – Procesná subjektivita – Priama dotknutosť – Osobná dotknutosť – Územná pôsobnosť – Právomoc – Výklad medzinárodného práva prijatý Súdnym dvorom – Zásada sebaurčenia – Zásada relatívneho účinku zmlúv – Možnosť uplatnenia – Pojem ‚súhlas‘ – Vykonanie – Voľná úvaha – Hranice – Zachovanie účinkov napadnutého rozhodnutia“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/30

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. septembra 2021 – Front Polisario/Rada
      (Vec T-279/19) (1)

      („Zahraničné vzťahy - Medzinárodné dohody - Euro-stredomorská dohoda o pridružení medzi ES a Marokom - Dohoda vo forme výmeny listov o zmene protokolov č. 1 a č. 4 k Euro-stredomorskej dohode - Rozhodnutie, ktorým sa schvaľuje uzavretie dohody - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť - Procesná subjektivita - Priama dotknutosť - Osobná dotknutosť - Územná pôsobnosť - Právomoc - Výklad medzinárodného práva prijatý Súdnym dvorom - Zásada sebaurčenia - Zásada relatívneho účinku zmlúv - Možnosť uplatnenia - Pojem ‚súhlas‘ - Vykonanie - Voľná úvaha - Hranice - Zachovanie účinkov napadnutého rozhodnutia“)
      (2021/C 490/32)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Ľudový front za oslobodenie Saguia el Hamra a Rio de Oro (Front Polisario) (v zastúpení: G. Devers, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: P. Plaza García a V. Piessevaux, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Francúzska republika (v zastúpení: A.-L. Desjonquères, C. Mosser, J.-L. Carré a T. Stehelin, splnomocnení zástupcovia), Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre, F. Clotuche-Duvieusart, A. Bouquet a B. Eggers, splnomocnení zástupcovia), Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) (Rabat, Maroc) (v zastúpení: G. Forwood, N. Colin a A. Hublet, advokáti)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (EÚ) 2019/217 z 28. januára 2019 o uzavretí Dohody vo forme výmeny listov medzi Európskou úniou a Marockým kráľovstvom o zmene protokolov č. 1 a č. 4 k Euro-stredomorskej dohode o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Marockým kráľovstvom na strane druhej (Ú. v. EÚ L 34, 2019, s. 1)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2019/217 z 28. januára 2019 o uzavretí Dohody vo forme výmeny listov medzi Európskou úniou a Marockým kráľovstvom o zmene protokolov č. 1 a č. 4 k Euro-stredomorskej dohode o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Marockým kráľovstvom na strane druhej sa zrušuje.

                  2.

                  Účinky rozhodnutia 2019/217 sa zachovajú počas obdobia, ktoré nesmie presiahnuť lehotu uvedenú v článku 56 prvom odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, alebo ak bolo v tejto lehote podané odvolanie, do vyhlásenia rozsudku Súdneho dvora o tomto odvolaní.

                  3.

                  Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Ľudovému frontu za oslobodenie Saguia el-Hamra a Rio de oro (Front Polisario).

                  4.

                  Francúzska republika, Európska komisia a Confédération marocaine de l'agriculture et du développement rural (Comader) znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 220, 1.7.2019.


title: Spojené vec T-344/19 a T-356/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. septembra 2021 – Front Polisario/Rada („Zahraničné vzťahy – Medzinárodné dohody – Euro-stredomorská dohoda o pridružení medzi ES a Marokom – Dohoda o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva medzi Úniou a Marokom – Vykonávací protokolu k dohode o partnerstve – Výmena listov pripojená k dohode o partnerstve – Rozhodnutie o uzavretí – Nariadenie o rozdelení rybolovných možností medzi členské štáty – Žaloba o neplatnosť – Prípustnosť – Procesná subjektivita – Priama dotknutosť – Osobná dotknutosť – Územná pôsobnosť – Právomoc – Výklad medzinárodného práva prijatý Súdnym dvorom – Zásada sebaurčenia – Zásada relatívneho účinku zmlúv – Možnosť uplatnenia – Pojem ‚súhlas‘ – Vykonanie – Voľná úvaha – Hranice – Zachovanie účinkov napadnutého rozhodnutia“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/31

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. septembra 2021 – Front Polisario/Rada
      (Spojené vec T-344/19 a T-356/19) (1)

      („Zahraničné vzťahy - Medzinárodné dohody - Euro-stredomorská dohoda o pridružení medzi ES a Marokom - Dohoda o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva medzi Úniou a Marokom - Vykonávací protokolu k dohode o partnerstve - Výmena listov pripojená k dohode o partnerstve - Rozhodnutie o uzavretí - Nariadenie o rozdelení rybolovných možností medzi členské štáty - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť - Procesná subjektivita - Priama dotknutosť - Osobná dotknutosť - Územná pôsobnosť - Právomoc - Výklad medzinárodného práva prijatý Súdnym dvorom - Zásada sebaurčenia - Zásada relatívneho účinku zmlúv - Možnosť uplatnenia - Pojem ‚súhlas‘ - Vykonanie - Voľná úvaha - Hranice - Zachovanie účinkov napadnutého rozhodnutia“)
      (2021/C 490/33)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Ľudový front za oslobodenie Saguia el Hamra a Rio de Oro (Front Polisario) (v zastúpení: G. Devers, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: F. Naert, P. Plaza García a V. Piessevaux, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú vo veciach T-344/19 a T-356/19: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: S. Centeno Huerta, splnomocnený zástupca)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú vo veciach T-344/19 a T-356/19: Francúzska republika (v zastúpení: A.-L. Desjonquères, C. Mosser, J.-L. Carré a T. Stéhelin, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú vo veciach T-344/19 a T-356/19: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre, A. Bouquet a A. Stobiecka-Kuik, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú vo veci T-344/19: Chambre des pêches maritimes de la Méditerranée (Tanger, Maroko), Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Nord (Casablanca, Maroko), Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Centre (Agadir, Maroko), Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Sud (Dakhla, Západná Sahara) (représentants: G. Forwood, N. Colin a A. Hublet, advokáti)

         Predmet veci

      Vo veci T-344/19 návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Rady (EÚ) 2019/441 zo 4. marca 2019 o uzavretí Dohody o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva medzi Európskou úniou a Marockým kráľovstvom, vykonávacieho protokolu k nej a výmeny listov pripojenej k dohode (Ú. v. EÚ L 77, 2019, s. 4), a vo veci T-356/19 návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie nariadenia Rady (EÚ) 2019/440 z 29. novembra 2018 o rozdelení rybolovných možností podľa Dohody o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva medzi Európskou úniou a Marockým kráľovstvom a vykonávacieho protokolu k nej (Ú. v. EÚ L 77, 2019, s. 1)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2019/441 zo 4. marca 2019 o uzavretí Dohody o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva medzi Európskou úniou a Marockým kráľovstvom, vykonávacieho protokolu k nej a výmeny listov pripojenej k dohode sa zrušuje.

                  2.

                  Účinky rozhodnutia 2019/441 sa zachovajú počas obdobia, ktoré nesmie presiahnuť lehotu uvedenú v článku 56 prvom odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, alebo ak bolo v tejto lehote podané odvolanie, do vyhlásenia rozsudku Súdneho dvora o tomto odvolaní.

                  3.

                  Žaloba vo veci T-356/19 sa zamieta.

                  4.

                  Vo veci T-344/19 Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Ľudovému frontu za oslobodenie Saguia el-Hamra a Rio de oro (Front Polisario).

                  5.

                  Vo veci T-356/19 Front Polisario znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade.

                  6.

                  Španielske kráľovstvo, Francúzska republika a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.

                  7.

                  Vo veci T-344/19 Chambre des pêches maritimes de la Méditerranée, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Nord, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Centre a Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Sud znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 270, 12.8.2019.


title: Vec T-1/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (INSTINCT) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie vo veci zrušenia – Slovná ochranná známka Európskej únie INSTINCT – Neexistencia riadneho používania ochrannej známky – Rozsah používania – Celkové hodnotenie dôkazov – Článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 2009 [teraz článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/32

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (INSTINCT)
      (Vec T-1/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie vo veci zrušenia - Slovná ochranná známka Európskej únie INSTINCT - Neexistencia riadneho používania ochrannej známky - Rozsah používania - Celkové hodnotenie dôkazov - Článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 2009 [teraz článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001]“)
      (2021/C 490/34)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Montañá Mora a S. Sebé Marin, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a V. Ruzek, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Natural Instinct Ltd (Camberley, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: A. Newman, E. Yates, J.-M. Fearnley, solicitors, a J. Moss, barrister)

         Predmet veci

      Žaloba proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 28. októbra 2019 (vec R 178/2019-5), ktoré sa týka konania vo veci zrušenia medzi Natural Instinct a M. I. Industries

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  M. I. Industries, Inc. je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 68, 2.3.2020.


title: Vec T-12/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (Frutaria) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie o výmaze – Obrazová ochranná známka Európskej únie Frutaria – Riadne používanie ochrannej známky – Článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001] – Dôkaz o riadnom používaní – Povaha používania“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/33

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (Frutaria)
      (Vec T-12/20) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie o výmaze - Obrazová ochranná známka Európskej únie Frutaria - Riadne používanie ochrannej známky - Článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2017/1001] - Dôkaz o riadnom používaní - Povaha používania“)
      (2021/C 490/35)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: Markus Schneider (Bonn, Nemecko) (v zastúpení: M. Bergermann a D. Graetsch, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Walicka a V. Ruzek, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas, SL (Saragosse, Španielsko) (v zastúpení: J. Learte Álvarez a C. Anadón Giménez, advokáti)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO z 8. októbra 2019 (vec R 284/2019-1), týkajúcemu sa konania o výmaze medzi M. Schneiderom a Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Markus Schneider je povinný nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 68, 2.3.2020.


title: Vec T-22/20: Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – IB/EUIPO („Verejná služba – Úradníci – Disciplinárne konanie – Prerušenie konania o invalidite počas disciplinárneho konania – Odvolanie z funkcie – Konanie o invalidite, ktoré po odvolaní z funkcie stratilo význam – Žaloba o neplatnosť – Akt spôsobujúci ujmu – Prípustnosť – Zásada riadnej správy vecí verejných – Povinnosť starostlivosti – Zjavne nesprávne posúdenie“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/34

      Rozsudok Všeobecného súdu z 13. októbra 2021 – IB/EUIPO
      (Vec T-22/20) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Disciplinárne konanie - Prerušenie konania o invalidite počas disciplinárneho konania - Odvolanie z funkcie - Konanie o invalidite, ktoré po odvolaní z funkcie stratilo význam - Žaloba o neplatnosť - Akt spôsobujúci ujmu - Prípustnosť - Zásada riadnej správy vecí verejných - Povinnosť starostlivosti - Zjavne nesprávne posúdenie“)
      (2021/C 490/36)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: IB (v zastúpení: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Lukošiūtė, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci B. Wägenbaur, advokát)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia EUIPO zo 14. marca 2019 v rozsahu, v akom sa ním žalobcovi na jednej strane ukladá sankcia odvolania z funkcie bez zníženia jeho práv na dôchodok, a na druhej strane definitívne ukončuje konanie o jeho invalidite

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 14. marca 2019 sa zrušuje v rozsahu, v akom definitívne ukončuje konanie o invalidite IB.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 68, 2.3.2020.


title: Vec T-43/20: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – AV a AW/Parlament („Verejná služba – Úradníci – Disciplinárne konanie – Disciplinárny postih – Preradenie na nižšiu pozíciu – Právo na obranu – Zásada riadnej správy veci verejných – Zjavne nesprávne posúdenie“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/34

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – AV a AW/Parlament
      (Vec T-43/20) (1)

      („Verejná služba - Úradníci - Disciplinárne konanie - Disciplinárny postih - Preradenie na nižšiu pozíciu - Právo na obranu - Zásada riadnej správy veci verejných - Zjavne nesprávne posúdenie“)
      (2021/C 490/37)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: AV, AW (v zastúpení: L. Levi, S. Rodrigues a J. Martins, avocats)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: N. Scafarto a I. Lázaro Betancor, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutí Parlamentu z 21. júna 2019, ktorým sa žalobcovi disciplinárny postih preradenia nižšiu pracovnú pozíciu o štyri platové triedy, a to z AST 6 na AST 2, a žalobkyni disciplinárny postih preradenia na nižšiu pozíciu o dve platové triedy, teda z AST 8 na AST 6, ako aj v prípade potreby rozhodnutia parlamentu z 28. novembra 2019, ktorým sa zamietajú sťažnosti žalobcu a žalobkyne zo 17. júla 2019 podané proti rozhodnutiam z 21. júna 2019

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  AV a AW sú povinní nadradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 87, 16.3.2020.


title: Vec T-88/20: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – Rivière a i./Parlament („Inštitucionálne právo – Parlament – Opatrenie prijaté predsedom Parlamentu, ktorým sa zakazuje mať štátne vlajky na stoloch poslancov – Pravidlá správania poslancov – Článok 10 ods. 3 rokovacieho poriadku Parlamentu – Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou – Neprípustnosť“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/35

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – Rivière a i./Parlament
      (Vec T-88/20) (1)

      („Inštitucionálne právo - Parlament - Opatrenie prijaté predsedom Parlamentu, ktorým sa zakazuje mať štátne vlajky na stoloch poslancov - Pravidlá správania poslancov - Článok 10 ods. 3 rokovacieho poriadku Parlamentu - Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou - Neprípustnosť“)
      (2021/C 490/38)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Jérôme Rivière (Nice, Francúzsko) a ďalších 10 žalobcov, ktorých mená sú uvedené v prílohe k rozsudku (v zastúpení: F. Wagner, advokát)

         Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: N. Lorenz a T. Lukácsi, splnomocnení zástupcovia)

         Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalobcov: Gunnar Beck (Neuss, Nemecko), Philippe Olivier (Draveil, Francúzsko) (v zastúpení: F. Wagner, advokát)

         Predmet veci

      Návrh na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie opatrenia prijatého predsedom Parlamentu 13. januára 2020, ktorým sa poslancom zakazuje vystaviť štátnu vlajku na ich pracovnom stole

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

                  2.

                  Jérôme Rivière a ostatní žalobcovia, ktorých mená sú uvedené v prílohe, znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Európsky parlament.

                  3.

                  Gunnar Beck a Philippe Olivier znášajú svoje vlastné trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 114, 6.4.2020.


title: Vec T-121/20: Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – IP/Komisia („Verejná služba – Zmluvní zamestnanci – Vyšetrovanie OLAF-u – Náhrada zdravotných nákladov – Disciplinárny postih – Ukončenie zmluvy bez výpovednej lehoty – Článok 10 písm. h) prílohy IX služobného poriadku – Opakované porušovanie – Článok 27 prílohy IX služobného poriadku – Rozhodnutie, ktorým sa vyhovie žiadosti o to, aby z osobného spisu boli odstránené všetky zmienky o predchádzajúcom postihu – Článok 26 služobného poriadku – Nemožnosť namietať a použiť voči úradníkovi postih, v prípade ktorého boli z osobného spisu odstránené všetky zmienky“)

text:
               6.12.2021

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 490/35

      Rozsudok Všeobecného súdu zo 6. októbra 2021 – IP/Komisia
      (Vec T-121/20) (1)

      („Verejná služba - Zmluvní zamestnanci - Vyšetrovanie OLAF-u - Náhrada zdravotných nákladov - Disciplinárny postih - Ukončenie zmluvy bez výpovednej lehoty - Článok 10 písm. h) prílohy IX služobného poriadku - Opakované porušovanie - Článok 27 prílohy IX služobného poriadku - Rozhodnutie, ktorým sa vyhovie žiadosti o to, aby z osobného spisu boli odstránené všetky zmienky o predchádzajúcom postihu - Článok 26 služobného poriadku - Nemožnosť namietať a použiť voči úradníkovi postih, v prípade ktorého boli z osobného spisu odstránené všetky zmienky“)
      (2021/C 490/39)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: IP (v zastúpení: L. Levi, S. Rodrigues a J. Martins, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: M. Brauhoff a A.-C. Simon, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh založený na článku 270 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie z 21. augusta 2019, ktorým sa žalobcovi ukladá disciplinárny postih vo forme ukončenia pracovného pomeru bez výpovednej lehoty

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie Európskej komisie z 21. augusta 2019, ktorým sa IP ukladá disciplinárny postih vo forme ukončenia jeho pracovného pomeru bez výpovednej lehoty, sa zrušuje.

                  2.

                  Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 129, 20.4.2020.