title: Vec C-231/16: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hamburg (Nemecko) 25. apríla 2016 – Merck KGaA/Merck & Co. Inc. a i.

text:
               1.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 279/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hamburg (Nemecko) 25. apríla 2016 – Merck KGaA/Merck & Co. Inc. a i.
   (Vec C-231/16)
   (2016/C 279/16)
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landgericht Hamburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Merck KGaA

      Žalovaní: Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je potrebné pojem „zahŕňajúce rovnaký dôvod žaloby“ obsiahnutý v článku 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje na prevádzkovanie a používanie celosvetovo, a tým aj v rámci Únie dostupného, rovnakého internetového obsahu pod rovnakou doménou, pre ktorú boli podané žaloby pre porušenie práv medzi rovnakými účastníkmi konania na súdoch rôznych členských štátov, jedna na základe porušenia ochrannej známky Únie a druhá na základe porušenia národnej ochrannej známky?

               2.

               Je potrebné pojem „zahŕňajúce rovnaký dôvod žaloby“ v článku 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje na prevádzkovanie a používanie celosvetovo, a tým aj v rámci Únie dostupného, rovnakého internetového obsahu pod doménami s názvom „facebook.com“ a/alebo „youtube.com“ a/alebo „twitter.com“, a to vždy, pokiaľ ide o jednotlivé domény „facebook.com“ a/alebo „youtube.com“ a/alebo „twitter.com“, pod tým istým užívateľským menom, pre ktoré boli podané žaloby týkajúce sa rovnakých účastníkov konania na súdoch rôznych členských štátov, jedna na základe porušenia ochrannej známky Únie a druhá na základe porušenia národnej ochrannej známky?

               3.

               Je potrebné článok 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie vykladať v tom zmysle, že „súd, ktorý nebol príslušný ako prvý“ jedného členského štátu, na ktorý bola podaná „žaloba pre porušenie“ ochrannej známky Únie spôsobené prevádzkovaním celosvetovo, a tým aj v rámci Únie dostupnej, rovnakej internetovej stránky pod doménou s rovnakým názvom a u ktorého sa uplatňujú nároky podľa článku 97 ods. 2, článku 98 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie, pokiaľ ide o porušenie, ku ktorému došlo alebo hrozí, že k nemu dôjde na území ktoréhokoľvek členského štátu, musí odmietnuť svoju právomoc podľa článku 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie iba pre územie druhého členského štátu, v ktorom vec obdržal „ako prvý“ súd z dôvodu porušenia národnej ochrannej známky, ktorá je identická a platí pre rovnaké tovary ako ochranná známka Únie uplatnená na „súde, ktorý nebol príslušný ako prvý“, pričom toto porušenie bolo spôsobené prevádzkovaním a používaním celosvetovo a tým aj v rámci Únie dostupného, rovnakého internetového obsahu pod tou istou doménou v rozsahu, v akom sú obe ochranné známky a nimi pokryté tovary a služby identické, alebo je „súd, ktorý nebol príslušný ako prvý“ v tomto prípade povinný v rozsahu, v akom sú obe ochranné známky a nimi pokryté tovary a služby identické, odmietnuť svoju právomoc v súvislosti so všetkými nárokmi, ktoré boli u neho uplatňované podľa článkov 97 ods. 2, 98 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie, pokiaľ ide o porušenie, ku ktorému došlo alebo hrozí, že k nemu dôjde na území ktoréhokoľvek členského štátu a tým na území celej Únie?

               4.

               Je potrebné článok 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie vykladať v tom zmysle, že „súd, ktorý nebol príslušný ako prvý“ jedného členského štátu, a na ktorý bola podaná „žaloba pre porušenie“ ochrannej známky Únie spôsobené prevádzkovaním a používaním celosvetovo a tým aj v rámci Únie dostupného, rovnakého internetového obsahu pod doménami s názvom „facebook.com“ a/alebo „youtube.com“ a/alebo „twitter.com“, a to vždy, pokiaľ ide o jednotlivé domény „facebook.com“ a/alebo „youtube.com“ a/alebo „twitter.com“, pod tým istým užívateľským menom, a u ktorého sa uplatňujú nároky podľa článku 97 ods. 2, článku 98 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie, pokiaľ ide o porušenie, ku ktorému došlo alebo hrozí, že k nemu dôjde na území ktoréhokoľvek členského štátu, je povinný podľa článku 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie odmietnuť svoju právomoc iba pre územie druhého členského štátu, v ktorom vec obdržal „ako prvý“ súd z dôvodu porušenia národnej ochrannej známky, ktorá je identická a platí pre rovnaké tovary ako ochranná známka Únie uplatnená na „súde, ktorý nebol príslušný ako prvý“, prevádzkovaním a používaním celosvetovo a tým aj v rámci Únie dostupného, rovnakého internetového obsahu pod doménami s názvom „facebook.com“ a/alebo „youtube.com“ a/alebo „twitter.com“ “, a to vždy, pokiaľ ide o jednotlivé domény„facebook.com“ a/alebo „youtube.com“ a/alebo „twitter.com“, pod tým istým užívateľským menom v rozsahu, v akom sú obe ochranné známky a nimi pokryté tovary a služby identické, alebo je „súd, ktorý nebol príslušný ako prvý“, v tomto prípade povinný v rozsahu, v akom sú samotné ochranné známky a nimi pokryté tovary a služby identické, odmietnuť svoju právomoc pre uplatňovanie všetkých nárokov, ktoré boli u neho uplatňované podľa článku 97 ods. 2, článku 98 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie, pokiaľ ide o porušenie, ku ktorému došlo alebo hrozí, že k nemu dôjde na území ktoréhokoľvek členského štátu a tým na území celej Únie?

               5.

               Je potrebné článok 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie vykladať v tom zmysle, že späťvzatie žaloby pre porušenie ochrannej známky Únie prevádzkovaním celosvetovo a tým aj v rámci Únie dostupného, rovnakého internetového obsahu pod tou istou doménou, podanej na súde, „ktorý nebol príslušný ako prvý“ jedného členského štátu, u ktorého sa uplatňujú nároky podľa článku 97 ods. 2 a článku 98 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Únie, pokiaľ ide o porušenie, ku ktorému došlo alebo hrozí, že k nemu dôjde na území ktoréhokoľvek členského štátu, pričom toto späťvzatie sa týka územia iného členského štátu, v ktorom obdržal vec „najprv“ súd z dôvodu porušenia národnej ochrannej známky, ktorá je identická a platí pre rovnaké tovary ako ochranná známka Únie uplatnená pred „súdom, ktorý nebol príslušný ako prvý“, prevádzkovaním a používaním celosvetovo, a tým aj v rámci Únie dostupného, rovnakého internetového obsahu, bráni odmietnutiu právomoci „súdu, ktorý nebol príslušný ako prvý“, podľa článku 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie v rozsahu, v akom sú samotné ochranné známky a nimi pokryté tovary a služby identické?

               6.

               Je potrebné vykladať článok 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie v tom zmysle, že späťvzatie žaloby pre porušenie ochrannej známky Únie prevádzkovaním celosvetovo a tým aj v rámci Únie dostupného, rovnakého internetového obsahu pod doménami „facebook.com“ a/alebo „youtube.com“ a/alebo „twitter.com“, a to vždy, pokiaľ ide o jednotlivé domény „facebook.com“ a/alebo „youtube.com“ a/alebo „twitter.com“, pod tým istým užívateľským menom, podanej na súde, „ktorý nebol príslušný ako prvý“ jedného členského štátu, u ktorého sa uplatňujú nároky podľa článku 97 ods. 2, článku 98 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Únie, pokiaľ ide o porušenie, ku ktorému došlo alebo hrozí, že k nemu dôjde na území ktoréhokoľvek členského štátu, pričom toto späťvzatie sa týka územia iného členského štátu, v ktorom obdržal vec „najprv“ súd z dôvodu porušenia národnej ochrannej známky, ktorá je identická a platí pre rovnaké tovary ako ochranná známka Únie uplatnená pred súdom, „ktorý nebol príslušný ako prvý“, prevádzkovaním a používaním celosvetovo a tým aj v rámci Únie dostupného, rovnakého internetového obsahu „facebook.com“ a/alebo „youtube.com“ a/alebo „twitter.com“, a to vždy, pokiaľ ide o jednotlivé domény „facebook.com“ a/alebo „youtube.com“ a/alebo „twitter.com“ – pod tým istým užívateľským menom, bráni odmietnutiu právomoci „súdu, ktorý nebol príslušný ako prvý“ podľa článku 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie v rozsahu dvojitej identity?

               7.

               Má sa článok 109 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie vykladať v tom zmysle, že z formulácie „tam, kde sú príslušné ochranné známky zhodné a platné pre rovnaké tovary alebo služby“ vyplýva pri zhodnosti ochranných známok nepríslušnosť „súdu, ktorý nebol príslušný ako prvý“ len v tom rozsahu, v akom je ochranná známka Únie a príslušná národná ochranná známka zapísaná pre zhodné tovary a/alebo služby alebo je „súd, ktorý nebol príslušný ako prvý“ celkom nepríslušný, aj keď ochranná známka Únie uplatnená na tomto súde je chránená ešte pre iné, už národnou ochrannou známkou nechránené tovary a služby, u ktorých prichádza do úvahy zhodnosť alebo podobnosť napadnutých konaní?


title: Vec F-99/10: Žaloba podaná 5. októbra 2010 — Ashbrook a i./Komisia

text:
               15.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 13/42

         Žaloba podaná 5. októbra 2010 — Ashbrook a i./Komisia
   (Vec F-99/10)
   ()
   2011/C 13/84
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: Michael Ashbrook (Luxemburg, Luxembursko) a i. (v zastúpení: B. Cortese, C. Cortese a F. Spitaleri, advokáti)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutí žalovanej prijatých vo forme výplatných pások žalobcov o obmedzení úpravy ich mesačných platov od júla 2009 na zvýšenie o 1,85 % v rámci každoročnej úpravy odmien a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov na základe nariadenia Rady (EÚ, Euratom) č. 1296/2009 z 23. decembra 2009 a žiadosť o náhradu škody

      Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutia Komisie prejavujúce sa v ich výplatných páskach za január 2010 a nasledujúce mesiace, ako aj v ich výplatných páskach o doplatkoch za rok 2009, v rozsahu, v akom uplatňujú sadzbu úpravy 1,85 % namiesto sadzby 3,7 %,

               —

               zaviazať Komisiu na zaplatenie rozdielu medzi odmenami vyplatenými na základe nariadenia č. 1296/2009 až do dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci a tými, ktoré by im museli byť vyplatené, ak by bola úprava vypočítaná správne, zvýšenými o úroky z omeškania v sadzbe určenej Európskou centrálnou bankou pre hlavné operácie refinancovania platnej počas príslušných období, zvýšenej o tri a pol percentuálneho bodu, a to odo dňa, keď boli splatné sumy vymáhané ako istina,

               —

               zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-402/03: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  5. júna 2008 – Katalagarianakis/Komisia

text:
               2.8.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 197/35

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 5. júna 2008 – Katalagarianakis/Komisia
   (Vec T-402/03) (1)

   (2008/C 197/61)

      Jazyk konania: francúzština

   Predseda siedmej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 35, 7.2.2004.


title: Vec C-414/08 P: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z  25. marca 2010 — Sviluppo Italia Basilicata SpA/Európska komisia [Odvolanie — Európsky fond pre regionálny rozvoj (EFRR) — Zníženie finančnej pomoci — Globálny grant na účely realizácie opatrení na podporu malých a stredných podnikov — Lehota na vykonanie investícií — Voľná úvaha Komisie]

text:
               22.5.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 134/5

         Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 25. marca 2010 — Sviluppo Italia Basilicata SpA/Európska komisia
   (Vec C-414/08 P) (1)

   (Odvolanie - Európsky fond pre regionálny rozvoj (EFRR) - Zníženie finančnej pomoci - Globálny grant na účely realizácie opatrení na podporu malých a stredných podnikov - Lehota na vykonanie investícií - Voľná úvaha Komisie)
   2010/C 134/07
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Sviluppo Italia Basilicata SpA (v zastúpení: F. Sciaudone, R. Sciaudone a A. Neri, avvocati)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: L. Flynn, splnomocnený zástupca, A. dal Ferro, avvocato)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 8. júla 2008, Sviluppo Italia Basilicata/Komisia (T-176/06), ktorým Súd prvého stupňa zamietol jednak návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 1706 z 20. apríla 2006, ktorým sa znižuje pomoc Európskeho fondu pre regionálny rozvoj udelená vo forme globálneho grantu na účely realizácie opatrení na podporu malých a stredných podnikov v talianskom regióne Basilicata, poskytnutá v rámci pomoci Spoločenstva pre štrukturálne intervencie v regiónoch Talianska patriacich do cieľa č. 1, a jednak, náhradu škody, ktorá bola spôsobená týmto rozhodnutím

      Výrok rozsudku

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Sviluppo Italia Basilicata SpA je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 301, 22.11.2008.


title: Vec C-229/13 P: Odvolanie podané 29. apríla 2013 : GE.AL.VE. Srl proti uzneseniu Všeobecného súdu (štvrtá komora) z  20. februára 2013 vo veciach T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a i./Komisia

text:
               20.7.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 207/15

         Odvolanie podané 29. apríla 2013: GE.AL.VE. Srl proti uzneseniu Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 20. februára 2013 vo veciach T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a i./Komisia
   (Vec C-229/13 P)
   2013/C 207/27
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: GE.AL.VE. Srl (v zastúpení: A. Bianchini a F. Busetto, advokáti)

      Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Comitato „Venezia vuole vivere“

      Návrhy odvolateľky

               —

               zrušiť napadnuté uznesenie Všeobecného súdu,

               —

               prijať návrhy formulované na prvom stupni a v dôsledku toho

                           —

                           zrušiť, prípadne a v medziach záujmu odvolateľky, rozhodnutie Komisie 2000/394/ES z 25. novembra 1999, ktoré sa týka pomoci v prospech podnikov so sídlom na území Benátok a Chioggie, upravené zákonmi č. 30/1997 a č. 206/1995 zavádzajúcimi obmedzenia sociálnych výdavkov,

                           —

                           subsidiárne zrušiť toto rozhodnutie v rozsahu, v akom ukladá povinnosť vymáhať priznané zľavy zvýšené o úroky za dotknuté obdobia,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania na oboch stupňoch súdu.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu odvolania je uvedených týchto deväť odvolacích dôvodov:

                  Prvý odvolací dôvod: Nesprávny charakter uznesenia z dôvodu neprijatia záveru, že dotknuté opatrenia nepriznávali nijakú výhodu svojim príjemcom vzhľadom na ich kompenzačný charakter.

                  Druhý odvolací dôvod: Nesprávny charakter uznesenia z dôvodu nevylúčenia alebo v každom prípade neposúdenia schopnosti dotknutých opatrení dotknúť sa hospodárskej súťaže a obchodu v rámci Spoločenstva.

                  Tretí odvolací dôvod: Nesprávny charakter uznesenia z dôvodu vylúčenia uplatniteľnosti odchýlok uvedených v článku 87 ods. 2 písm. b) ES [teraz článok 107 ods. 2 písm. b) ZFEÚ] a článku 87 ods. 3 písm. b) ES [teraz článok 107 ods. 3 písm. b) ZFEÚ].

                  Štvrtý odvolací dôvod: Nesprávny charakter uznesenia z dôvodu vylúčenia uplatniteľnosti odchýlky uvedenej v článku 87 ods. 3 písm. c) ES [teraz článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ].

                  Piaty odvolací dôvod: Nesprávny charakter uznesenia z dôvodu vylúčenia uplatniteľnosti odchýlok uvedených v článku 87 ods. 3 písm. d) a e) ES [teraz článok 107 ods. 3 písm. d) a e) ZFEÚ].

                  Šiesty odvolací dôvod: Nesprávny charakter uznesenia z dôvodu vylúčenia uplatniteľnosti odchýlky uvedenej v článku 86 ods. 2 ES (teraz článok 106 ods. 2 ZFEÚ).

                  Siedmy odvolací dôvod: Nesprávny charakter uznesenia z dôvodu vylúčenia existujúceho charakteru pomoci a následného porušenia článku 88 ods. 3 ES (teraz článok 108 ods. 3 ZFEÚ) a článku 15 nariadenia č. 659/1999 (1).

                  Ôsmy odvolací dôvod: Nesprávny charakter uznesenia z dôvodu vylúčenia uplatniteľnosti článku 14 ods. 1 nariadenia č. 659/1999, pokiaľ ide o poradie vymáhania.

                  Deviaty odvolací dôvod: Nesprávny charakter uznesenia z dôvodu vylúčenia uplatniteľnosti článku 14 ods. 1 nariadenia č. 659/1999, pokiaľ ide o uplatnenie úrokov.

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339).


title: Spojené veci T-432/11, T-490/11, T-649/11, T-651/11, T-97/12, T-99/12 až T-102/12 a T-446/12: Uznesenie Všeobecného súdu z  12. júna 2014 – Makhlouf a i./Rada

text:
               8.9.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 303/57

         Uznesenie Všeobecného súdu z 12. júna 2014 – Makhlouf a i./Rada
   (Spojené veci T-432/11, T-490/11, T-649/11, T-651/11, T-97/12, T-99/12 až T-102/12 a T-446/12) (1)

   2014/C 303/68
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda siedmej komory nariadil výmaz spojených vecí.

      (1)  Ú. v. EÚ C 290, 1.10.2011.


title: Vec F-102/08: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  25. marca 2010 — Marcuccio/Komisia (Verejná služba — Úradníci — Vysťahovanie osobných vecí žalobcu — Žaloba o náhradu škody — Zjavne neprípustná žaloba — Žaloba zjavne bez právneho základu — Článok 94 rokovacieho poriadku)

text:
               5.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 148/53

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 25. marca 2010 — Marcuccio/Komisia
   (Vec F-102/08) (1)

   (Verejná služba - Úradníci - Vysťahovanie osobných vecí žalobcu - Žaloba o náhradu škody - Zjavne neprípustná žaloba - Žaloba zjavne bez právneho základu - Článok 94 rokovacieho poriadku)
   2010/C 148/94
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Žalobca: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a C. Berardis-Kayser, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Dal Ferro, advokát)

      Predmet veci

   Zrušenie rozhodnutia Komisie o zamietnutí žiadosti žalobcu smerujúcej na jednej strane k náhrade škody údajne spôsobenej z dôvodu vysťahovania jeho osobných vecí, ktoré sa nachádzali v jeho služobnom byte v Luande, a na druhej strane k zaslaniu kópií fotografií vyhotovených počas tohto vysťahovania a zničeniu celej dokumentácie vzťahujúcej sa na tieto veci

      Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba pána Marcuccia sa zamieta ako čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu.

               2.

               Pán Marcuccio je povinný nahradiť trovy konania.

               3.

               Pán Marcuccio je povinný nahradiť v prospech Súdu pre verejnú službu sumu 1 500 eur.

      (1)  Ú. v. EÚ C 55, 7.3.2009, s. 52.


title: Vec T-234/07: Žaloba podaná 3. júla 2007 – Koninklijke Grolsch NV/Komisia Európskych spoločenstiev

text:
               8.9.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 211/39

         Žaloba podaná 3. júla 2007 – Koninklijke Grolsch NV/Komisia Európskych spoločenstiev
   (Vec T-234/07)
   (2007/C 211/75)
   Jazyk konania: holandčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Koninklijke Grolsch NV (v zastúpení: M. B. W. Biesheuvel a J. K. de Pree, advokáti)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť v celom rozsahu alebo čiastočne rozhodnutie určené Grolschu a v každom prípade v rozsahu, v akom je určené Grolschu,

               —

               zrušiť alebo subsidiárne znížiť pokutu uloženú Grolschu,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Žalobca napáda rozhodnutie Komisie z 18. apríla 2007 týkajúce sa konania o uplatnení článku 81 Zmluvy ES (COMP/B-2/37.766 – Holandský trh s pivom), ktorým bola žalobcovi uložená pokuta.
   Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri procesné žalobné dôvody. Po prvé uvádza, že neobvykle dlhá doba konania porušila primeranosť lehoty. Po druhé boli porušené práva na obranu v tom, že žalobcovi neboli poskytnuté vyjadrenia ostatných účastníkov konania k oznámeniu o výhradách. Po tretie boli porušené zásady správneho úradného postupu, ako sú zásada starostlivosti pri vydávaní aktov a prezumpcia neviny, v tom, že Komisia bola zaujatá počas vyšetrovania, nevzala do úvahy oslobodzujúce dôkazy a vykonala neúplné alebo povrchné preskúmanie.
   Žalobca pokračuje uvedením šiestich žalobných dôvodov vo veci samej týkajúcich sa zistení Komisie. Podľa žalobcu Komisia porušila článok 81 ES, povinnosť odôvodnenia a zásadu správneho úradného postupu v zisteniach, ktoré vykonala po prvé v údajnom predmete stretnutí, po druhé v údajnom občasnom pridelení klientov v odvetví hotelov, reštaurácií a kaviarní a osobnej spotreby, po tretie v údajnom zosúladení iných obchodných podmienok, po štvrté v údajnej dohode a/alebo v údajnom zosúladenom postupe v určení cien a ich zvyšovaní tak v odvetví hotelov, reštaurácií a kaviarní, ako aj v osobnej spotrebe, vrátane piva predaného pod známkou predajcu, po piate v údajnej dĺžke porušenia a po šieste v tvrdenej priamej účasti žalobcu na údajnom porušení.
   Nakoniec žalobca uvádza dva dôvody týkajúce sa výšky uloženej pokuty. Podľa žalobcu Komisia porušila článok 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 (1) tým, že použila teoretický obrat vrátane spotrebných daní na uplatnenie maximálnej právne prípustnej sadzby 10 % obratu. Žalobca rovnako namieta mimoriadnu povahu uloženej pokuty, pri ktorej Komisia neprihliadla na dĺžku konania a jeho rozdielnosť od paralelnej veci týkajúcej sa belgického piva (2).

      (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).

      (2)  Rozhodnutie Komisie z 5 decembra 2001 týkajúce sa konania o uplatnení článku 81 Zmluvy ES (vec IV/37.614/F3 PO/Interbrew a Alken-Maes) (Ú. v. ES L 200, 2003, s. 1).


title: Vec C-296/12: Žaloba podaná 14. júna 2012 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo

text:
               8.9.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 273/5

         Žaloba podaná 14. júna 2012 — Európska komisia/Belgické kráľovstvo
   (Vec C-296/12)
   2012/C 273/07
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal a W. Roels, splnomocnení zástupcovia)

      Žalované: Belgické kráľovstvo

      Návrhy žalobkyne:

               —

               určiť, že Belgické kráľovstvo si tým, že schválilo a zachovalo zníženie dane pre dôchodkové sporenie, pokiaľ sa toto zníženie uplatňuje iba na platby belgickým subjektom a do belgických fondov, nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo Zmluvy o fungovaní Európskej únie, predovšetkým z jej článkov 56 a 63,

               —

               zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Podľa názoru Komisie sa tým, že sa pre platby subjektom, ktoré majú sídlo v iných členských štátoch, neposkytne zníženie dane, zatiaľ čo pre platby subjektom, ktoré majú sídlo v Belgicku, sa zníženie dane poskytne, obmedzí voľný pohyb služieb ako pre príjemcu dotknutej služby, tak aj pre poskytovateľa služby, ktorí nemajú sídlo v Belgicku.
   Okrem toho Komisia zastáva názor, že tým, že sa neposkytne zníženie dane pre individuálne alebo kolektívne sporiace účty alebo pre príspevky týkajúce sa zmluvy o životnom poistení, ak subjekty, ktoré vedú sporiace účty, resp. ktorým sú platené príspevky na životné poistenie, majú sídlo v inom členskom štáte, zatiaľ čo na také vklady a platby príspevkov sa zníženie dane poskytne, ak majú dotknuté subjekty sídlo v Belgicku, je voľný pohyb kapitálu obmedzený v tom zmysle, že to bude belgických majiteľov sporiaceho účtu alebo poistencov odrádzať od toho, aby mali sporiace účty alebo uzavreli životné postenie v inštitúcii, ktorá nemá sídlo v Belgicku, nakoľko takýto sporiaci účet alebo takáto zmluva o životnom poistení nepožíva zníženie dane a v dôsledku toho je menej výhodná.
   Podľa názoru Komisie neexistuje pre uvedené obmedzenie nijaké odôvodnenie.


title: Vec T-491/04: Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. mája 2007 – Merant/ÚHVT – Focus Magazin Verlag (FOCUS) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva FOCUS — Skoršia obrazová národná ochranná známka MICRO FOCUS — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť označení — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               7.7.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 155/20

         Rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. mája 2007 – Merant/ÚHVT – Focus Magazin Verlag (FOCUS)
   (Vec T-491/04) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva FOCUS - Skoršia obrazová národná ochranná známka MICRO FOCUS - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 155/39)
   Jazyk konania: nemčina
   Účastníci konania

      Žalobca: Merant GmbH (Ismaning, Nemecko) (v zastúpení: A. Schulz, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: pôvodne D. Schennen, neskôr G. Schneider, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Focus Magazin Verlag GmbH (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: U. Gürtler, advokát)
   Predmet veci
   Žaloba o neplatnosť podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) z 18. októbra 2004 (vec R 542/2002-2), ktoré sa týka námietkového konania medzi Merant GmbH a Focus Magazin Verlag GmbH
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) z 18. októbra 2004 (vec R 542/2002-2) sa zrušuje.

               2.

               ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania žalobcu, Merant GmbH.

               3.

               Vedľajší účastník konania, Focus Magazin Verlag GmbH, znáša svoje vlastné trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 82, 2.4.2005.


title: Vec F-22/14: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 27. júna 2016 – Gyarmathy/OEDT

text:
               8.8.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 287/37

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 27. júna 2016 – Gyarmathy/OEDT
   (Vec F-22/14) (1)

   (2016/C 287/45)
   Jazyk konania: angličtina
   Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 235, 21.7.2014, s. 34.


title: Vec T-204/04: Žaloba podaná dňa 7. júna 2004: Indorata-Servicos e Gesrao Lda proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               28.8.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/25

         Žaloba podaná dňa 7. júna 2004: Indorata-Servicos e Gesrao Lda proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
   (Vec T-204/04)
   (2004/C 217/46)
   Jazyk konania: nemčina
   Indorata-Servicos e Gesrao Lda, v zastúpení: Th. Wallentin, advokát, podal dňa 7.6.2004 na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu.
   Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie, ktorým bola zamietnutá prihláška ochrannej známky a uložil Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu povinnosť zapísať označenie „HAIRTRANSFER“ ako ochrannú známku spoločenstva taktiež pre zvyšné tovary a služby, ktoré sú predmetom konania a zabezpečiť jeho uverejnenie.

         Dôvody žaloby a hlavné tvrdenia

               Ochranná známka, o zápis ktorej sa žiada:

               Slovná ochranná známka „HAIRTRANSFER“ – prihláška č. 2 619 039

               Tovary a služby:

               Tovary a služby tried 8, 22, 41 a 44 (okrem iného elektrické a mechanické odstraňovače vlasov, umelé a pravé vlasy, vzdelávanie, obzvlášť organizovanie a usporadúvanie doškoľovacích seminárov, ako aj starostlivosť o zdravie a krásu, predovšetkým starostlivosť a ošetrovanie vlasov)

               Rozhodnutie napadnuté pred odvolacím senátom:

               Zamietnutie prihlášky prieskumovým pracovníkom

               Rozhodnutie odvolacieho senátu:

               Zamietnutie námietky

               Dôvody žaloby:

               Prihlasovaná ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 odseku 1 písmena b) Nariadenia Rady (ES) č. 40/94;
               Prihlasovaná ochranná známka nemá iba popisný charakter v zmysle článku 7 odseku 1 písmena c) nariadenia Rady (ES) č. 40/94.


title: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 16. júna 2005 vo veci C-104/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 97/13/ES — Telekomunikačné služby — Príspevok na výskum a vývoj)

text:
               6.8.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/6

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (štvrtá komora)
   zo 16. júna 2005
   vo veci C-104/04: Komisia Európskych spoločenstiev proti Francúzskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Smernica 97/13/ES - Telekomunikačné služby - Príspevok na výskum a vývoj)
   (2005/C 193/09)
   Jazyk konania: francúzština
   Vo veci C-104/04, Komisia Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: J.-F. Pasquier a M. Schotter) proti Francúzskej republike (splnomocnení zástupcovia: G. de Bergues a S. Ramet), ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 27. februára 2004, Súdny dvor (štvrtá komora), v zložení: predseda štvrtej komory K. Lenaerts, sudcovia K. Schiemann a E. Levits (spravodajca), generálny advokát: L. A. Geelhoed, tajomník: R. Grass, vyhlásil 16. júna 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1.

               Francúzska republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkom 3 ods. 2 a článkom 8 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady z 10. apríla 1997 o spoločnom rámci pre všeobecné povolenia a individuálne licencie v odvetví telekomunikačných služieb v spojení s jej prílohou, nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

               2.

               Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 94, 17.4.2004.


title: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 7. júla 2005 vo veci C-418/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Bundespatentgericht): Praktiker Bau- und Heimwerkermärkte AG (Ochranné známky — Smernica 89/104/EHS — Ochranné známky pre služby — Zápis — Služby poskytované v rámci maloobchodu — Upresnenie obsahu služieb — Podobnosť medzi predmetnými službami a tovarmi alebo inými službami)

text:
               3.9.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 217/4

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (druhá komora)
   zo 7. júla 2005
   vo veci C-418/02 (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Bundespatentgericht): Praktiker Bau- und Heimwerkermärkte AG (1)

   (Ochranné známky - Smernica 89/104/EHS - Ochranné známky pre služby - Zápis - Služby poskytované v rámci maloobchodu - Upresnenie obsahu služieb - Podobnosť medzi predmetnými službami a tovarmi alebo inými službami)
   (2005/C 217/08)
   Jazyk konania: nemčina
   Vo veci C-418/02, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Bundespatentgericht (Nemecko) z 15. októbra 2002 a doručený Súdnemu dvoru 20. novembra 2002, týkajúci sa konania: Praktiker Bau- und Heimwerkermärkte AG, Súdny dvor (druhá komora), v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia C. Gulmann (spravodajca) a R. Schintgen, N. Colneric a J. N. Cunha Rodrigues, generálny advokát: P. Léger, tajomník: M. Múgica Arzamendi, hlavná referentka, vyhlásil 7. júla 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Pojem „služby“ uvedený v Prvej smernici Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok, najmä jej článku 2, zahrňuje služby poskytované v rámci maloobchodu s tovarmi.

               2)

               Aby mohla byť ochranná známka pre také služby zapísaná, nie je nevyhnutné konkrétne označiť predmetnú službu alebo služby. Nevyhnutné sú však upresnenia, pokiaľ ide o predmetné tovary alebo ich druhy, ktorých sa služby týkajú.

      (1)  Ú. v. ES C 19, 25.1.2003


title: Vec C-519/11 P: Odvolanie podané 11. októbra 2011 : ThyssenKrupp Liften BV proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z  13. júla 2011 v spojených veciach T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 a T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs a i./Európska komisia

text:
               3.12.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 355/12

         Odvolanie podané 11. októbra 2011: ThyssenKrupp Liften BV proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 13. júla 2011 v spojených veciach T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 a T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs a i./Európska komisia
   (Vec C-519/11 P)
   2011/C 355/20
   Jazyk konania: holandčina

      Účastníci konania

      Odvolateľka: ThyssenKrupp Liften BV (v zastúpení: O. W. Brouwer, N. Lorjé, N. Al-Ani, advokáti)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia

      Návrhy odvolateľky

   Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor

               —

               zrušil napadnutý rozsudok Všeobecného súdu z 13. júla 2011 v rozsahu, v akom odmietol jej žalobné dôvody uvedené v konaní na prvom stupni,

               —

               sám vo veci rozhodol a rozhodnutie Komisie K(2007) 512 v konečnom znení (1) z 21. februára 2007 vo veci COMP/E-1/38.823 — Výťahy a eskalátory na základe dôvodov uvedených v prvom stupni vyhlásil za neplatné a/alebo znížil pokutu, ktorá bola uložená spoločnosti ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV,

               —

               subsidiárne znížil pokutu, ktorá jej bola uložená,

               —

               ďalej subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu,

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

      Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

   Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza päť odvolacích dôvodov.

               1.

               Porušenie článku 81 ods. 1 ES (teraz článok 101 ods. 1 ZFEÚ), keďže vytýkané porušenia nemohli citeľne ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a Komisia začala konanie neoprávnene.

               2.

               Porušenie zásady ne bis in idem.

               3.

               Porušenie zásady proporcionality stanovením neprimeranej východiskovej sumy pre pokutu.

               4.

               Porušenie maximálnej hranice pre pokuty podľa článku 23 nariadenia č. 1/2003 (2), porušenie prezumpcie neviny zakotvenej v článku 48 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie a článku 6 ods. 2 EDĽP, zásady nulla poena sine lege v článku 49 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie, zásady proporcionality podľa článku 49 ods. 3 Charty základných práv Európskej únie a zásad individualizácie sankcií a osobnej zodpovednosti potvrdením solidárnej zodpovednosti odvolateľky za celú pokutu vypočítanú na základe obratu koncernu.

               5.

               Nesprávne posúdenie a neoprávnená nečinnosť Všeobecného súdu, pretože nevyužil svoju právomoc na neobmedzené preskúmanie sankcií, najmä pokiaľ ide o východiskovú sumu pokuty, odstrašujúci účinok a spoluprácu na základe oznámenia o spolupráci 2002 a nad jeho rámec.

      (1)  Zhrnutie rozhodnutia v Ú. v. EÚ C 75, s. 19.

      (2)  Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1).


title: Vec C-3/10: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z  1. októbra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Rossano — Taliansko) — Franco Affatato/Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza (Článok 104 ods. 3 rokovacieho poriadku — Sociálna politika — Smernica 1999/70/ES — Doložka 5 rámcovej dohody o práci na dobu určitú — Pracovné zmluvy na dobu určitú vo verejnom sektore — Opakovane uzatvárané zmluvy — Zneužitie — Preventívne opatrenia — Sankcie — Zmena pracovnej zmluvy na dobu určitú na pracovnú zmluvu na dobu neurčitú — Zákaz — Náhrada škody — Zásady ekvivalencie a efektivity)

text:
               29.1.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 30/11

         Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 1. októbra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Rossano — Taliansko) — Franco Affatato/Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza
   (Vec C-3/10) (1)

   (Článok 104 ods. 3 rokovacieho poriadku - Sociálna politika - Smernica 1999/70/ES - Doložka 5 rámcovej dohody o práci na dobu určitú - Pracovné zmluvy na dobu určitú vo verejnom sektore - Opakovane uzatvárané zmluvy - Zneužitie - Preventívne opatrenia - Sankcie - Zmena pracovnej zmluvy na dobu určitú na pracovnú zmluvu na dobu neurčitú - Zákaz - Náhrada škody - Zásady ekvivalencie a efektivity)
   2011/C 30/17
   Jazyk konania: taliančina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Tribunale di Rossano

      Účastníci konania

      Žalobca: Franco Affatato

      Žalovaná: Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale di Rossano — Výklad ustanovení 2, 3, 4 a 5 prílohy smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP (Ú. v. ES L 175, s. 43; Mim. vyd. 05/003, s. 368) — Zlučiteľnosť určitých vnútroštátnych ustanovení týkajúcich sa sociálne užitočných pracovníkov/verejne prospešných pracovníkov — Vnútroštátna právna úprava umožňujúca neuviesť dôvod prvej zmluvy na dobu určitú v prípade pracovníkov z oblasti vzdelávania — Pojem štátna organizácia — Zahrnutie subjektu, ktorý má vlastnosti Poste Italiane SpA

      Výrok

               1.

               Prvých dvanásť prejudiciálnych otázok položených Tribunale di Rossano (Taliansko) rozhodnutím z 21. decembra 2009 je zjavne neprípustných.

               2.

               Doložka 5 rámcovej dohody o práci na dobu určitú uzavretej 18. marca 1999, ktorá je uvedená v prílohe smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP sa má vykladať tak, že:

                           —

                           nebráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava stanovená v článku 36 ods. 5 legislatívneho dekrétu č. 165 z 30. marca 2001 o všeobecných pravidlách právnej úpravy práce zamestnancov verejnej správy, ktorá v prípade zneužitia vyplývajúceho z opakovaného uzatvárania pracovných zmlúv na dobu určitú zamestnávateľom z verejného sektoru zakazuje, aby tieto zmluvy boli premenené na pracovné zmluvy na dobu neurčitú, ak vnútroštátny právny poriadok dotknutého členského štátu obsahuje v rámci daného sektoru iné efektívne opatrenia, ktorých účelom je zabrániť zneužívaniu pracovných zmlúv na dobu určitú, a prípadne ich zneužívanie sankcionovať. Vnútroštátnemu súdu však prináleží, aby posúdil, do akej miery predstavujú podmienky uplatnenia príslušných ustanovení vnútroštátneho práva a ich skutočné vykonanie opatrenia vhodné na to, aby sa zabránilo zneužívaniu opakovaného uzatvárania pracovných zmlúv alebo vzniku pracovných vzťahov na dobu určitú zo strany verejnej správy a prípadne, aby sa ich zneužívanie sankcionovalo,

                           —

                           ako taká nemôže mať žiaden vplyv na politické a ústavné systémy ani na základné funkcie dotknutého členského štátu v zmysle článku 4 ods. 2 ZEU.

               3.

               Uvedená rámcová dohoda sa má vykladať tak, že opatrenia stanovené takou vnútroštátnou právnou úpravou, akou je úprava, ktorá je predmetom konania vo veci samej, ktorej účelom je sankcionovať zneužívanie pracovných zmlúv alebo pracovných vzťahov na dobu určitú, nemôžu byť menej priaznivé, než opatrenia vzťahujúce sa na podobné situácie vnútroštátnej povahy ani nemôžu v praxi znemožňovať alebo príliš sťažovať výkon práv priznaných právnym poriadkom Únie. Vnútroštátnemu súdu prináleží, aby posúdil, do akej miery sú ustanovenia vnútroštátneho práva, ktorých cieľom je sankcionovať zneužívanie opakovane uzatváraných pracovných zmlúv alebo pracovných vzťahov na dobu určitú zo strany verejnej správy v súlade s týmito zásadami.

      (1)  Ú. v. EÚ C 63, 13.3.2010.


title: Vec T-15/10 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z  26. mája 2010 — Noko Ngele/Komisia ( „Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Návrh na nariadenie predbežných opatrení — Formálne náležitosti — Neprípustnosť“ )

text:
               17.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 195/19

         Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 26. mája 2010 — Noko Ngele/Komisia
   (Vec T-15/10 R)
   („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Návrh na nariadenie predbežných opatrení - Formálne náležitosti - Neprípustnosť“)
   2010/C 195/31
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Mariyus Noko Ngele (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: F. Sabakunzi, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Bordes, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   V podstate vyhlásiť nezákonnosť činnosti Centra pre rozvoj podnikov (CDE) v Belgicku, zakázať Komisii a jej zamestnancom finančné vzťahy s CDE alebo uznať zákonnosť CDE a zaviazať Komisiu na platbu sumy v prospech žalobcu v prípade, ak Komisia túto zákonnosť uzná

      Výrok uznesenia

               1.

               Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

               2.

               O trovách konania sa rozhodne v konaní vo veci samej.


title: Vec T-12/11: Žaloba podaná 7. januára 2011 — Iran Insurance Company/Rada

text:
               26.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 63/31

         Žaloba podaná 7. januára 2011 — Iran Insurance Company/Rada
   (Vec T-12/11)
   2011/C 63/59
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Iran Insurance Company (Teherán, Irán) (v zastúpení: D. Luff, advokát)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť bod 21 časti B prílohy rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010 (1), ako aj bod 21 časti B prílohy VIII nariadenia Rady (EÚ) č. 691/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (2) a zrušiť rozhodnutie obsiahnuté v liste Rady doručenom 23. novembra 2010,

               —

               vyhlásiť článok 20 ods. 1 písm. b) rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 (3), ako aj článok 16 ods. 2 a článok 26 nariadenia Rady (EÚ) č. 961/2010 za neuplatniteľné na žalobkyňu, a

               —

               zaviazať Radu na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

   Žalobkyňa sa v súlade s článkom 263 ZFEÚ svojou žalobou domáha zrušenia bodu 21 časti prílohy B rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010 a bodu 21 časti B prílohy VIII nariadenia Rady č. 961/2010 z 25. októbra 2010 v súvislosti s prijatím reštriktívnych opatrení voči Iránu a zrušenia článku 16 ods. 2 a článku 26 nariadenia Rady č. 961/2010 z 25. októbra 2010 v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne, ako aj zrušenia rozhodnutia obsiahnutého v liste Rady zaslanom žalobkyni 28. októbra 2010.
   Žalobkyňa na podporu svojej argumentácie uvádza tieto žalobné dôvody:

               Žalobkyňa v prvom rade tvrdí, že Všeobecný súd má právomoc preskúmať bod 21 časti B prílohy rozhodnutia Rady 2010/644/SZBP, bod 21 časti B prílohy VIII nariadenia Rady č. 961/2010 a rozhodnutie z 28. októbra 2010, ako aj súlad týchto ustanovení so všeobecnými zásadami práva Únie.

               Navyše osobitné dôvody na zaradenie žalobkyne do zoznamu sú nesprávne a podmienky uvedené v článku 20 ods. 1 písm. b) rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP a v článku 16 ods. 2 písm. a) a b) nariadenia Rady č. 961/2010 neboli splnené. O uvedených ustanoveniach treba rozhodnúť tak, že sa na žalobkyňu neuplatňujú. Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia skutkových a právnych okolností. Bod 21 časti B prílohy rozhodnutia Rady 2010/644 z 25. októbra 2010, ako aj bod 21 časti B prílohy VIII nariadenia Rady č. 961/2010 z 25. októbra 2010 treba preto zrušiť.

               Žalobkyňa na podporu svojej žaloby takisto uvádza, že nariadenie a rozhodnutie z roku 2010 porušujú jej právo na obhajobu a osobitne jej právo na spravodlivý proces, pretože nezískala žiaden dôkaz alebo dokument preukazujúci tvrdenia Rady a že tvrdenia prevzaté v rozhodnutí a nariadení z roku 2010 sú veľmi nejasné, nejednoznačné a že je viac ako nepravdepodobné, že by mohla Iran Insurance Company na ne odpovedať. Okrem toho žalobkyni bol zamietnutý prístup k dokumentom a odmietnuté právo byť vypočutý. Toto predstavuje takisto nedostatočné odôvodnenie.

               Okrem toho článok 24 ods. 3 rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP vyžaduje, že Rada oznámi svoje rozhodnutie danej osobe alebo subjektu, vrátane dôvodov jej zaradenia do zoznamu, a článok 24 ods. 4 rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP stanovuje, že Rada v prípade, že sú predložené pripomienky, preskúma svoj rozhodnutie. Rada porušila tieto dve ustanovenia. Vzhľadom na skutočnosť, že článok 24 ods. 3 a 4 rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP je prevzatý aj v článku 36 ods. 3 a 4 nariadenia Rady č. 961/2010, ide takisto o porušenie tohto posledného uvedeného ustanovenia.

               Žalobkyňa tiež tvrdí, že Rada pri posúdení situácie žalobkyne porušila zásadu riadnej správy vecí verejných.

               Rada navyše pri posúdení situácie žalobkyne porušila zásadu legitímnej dôvery.

               Žalobkyňa takisto uvádza, že Rada porušila jej vlastnícke právo, ako aj zásadu proporcionality. V prípade článku 20 ods. 1 písm. b) rozhodnutia Rady 2010/413/SZBP a článku 16 ods. 2 nariadenia Rady č. 961/2010 sa musí vyhlásiť, že sa neuplatňujú na žalobkyňu. Navyše uložením zákazu poskytovať poisťovacie služby alebo služby prepoistenia bez rozdielu všetkým iránskym subjektom, článok 12 rozhodnutia Rady 2010/423/SZBP a článok 26 nariadenia Rady č. 961/2010 tiež porušujú zásadu proporcionality. Tieto ustanovenia preto treba tiež vyhlásiť za neuplatiteľné na žalobkyňu.

               Okrem toho žalobkyňa tvrdí, že nariadenie Rady č. 961/2010 porušuje článok 215 ods. 2 a 3 ZFEÚ, ktorý je základom uvedeného nariadenia, ako aj článok 40 ZEÚ.

               Nakoniec žalobkyňa uvádza, že nariadenie a rozhodnutie z roku 2010 boli prijaté v rozpore so zásadami rovnosti a nediskriminácie.

      (1)  Rozhodnutie Rady 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 281, s. 81).

      (2)  Nariadenie Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 281, s. 1).

      (3)  Rozhodnutie Rady 2010/413/SZBP z 26. júla 2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39).


title: Vec C-209/12: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z  19. decembra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof — Nemecko) — Walter Endress/Allianz Lebensversicherungs AG (Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Smernice 90/619/EHS a 92/96/EHS — Životné poistenie — Právo na odstúpenie od zmluvy — Neinformovanie o podmienkach uplatnenia tohto práva — Zánik práva na odstúpenie od zmluvy rok po zaplatení prvého poistného — Súlad so smernicami 90/619/EHS a 92/96/EHS)

text:
               22.2.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 52/10

         Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 19. decembra 2013 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof — Nemecko) — Walter Endress/Allianz Lebensversicherungs AG
   (Vec C-209/12) (1)

   (Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernice 90/619/EHS a 92/96/EHS - Životné poistenie - Právo na odstúpenie od zmluvy - Neinformovanie o podmienkach uplatnenia tohto práva - Zánik práva na odstúpenie od zmluvy rok po zaplatení prvého poistného - Súlad so smernicami 90/619/EHS a 92/96/EHS)
   2014/C 52/15
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Bundesgerichtshof

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Walter Endress

      Žalovaná: Allianz Lebensversicherungs AG

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Bundesgerichtshof — Výklad článku 15 ods. 1 prvej vety smernice Rady 90/619/EHS z 8. novembra 1990 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa životného poistenia, ktorou sa ustanovujú opatrenia na uľahčenie účinného výkonu slobody pri poskytovaní služieb a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 79/267/EHS [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 330, s. 50), v spojení s článkom 31 ods. 1 smernice Rady 92/96/EHS z 10. novembra 1992 o koordinácii zákonov, iných predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa životného poistenia, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 79/267/EHS a 90/619/EHS [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 360, s. 1) — Dôchodkové poistenie — Právo poistníka na odvolanie — Lehota — Povinnosť informovať poistníka — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca, že právo poistníka odstúpiť od zmluvy zaniká rok po zaplatení prvého poistného, a to aj v prípade, ak poistník nebol o podmienkach výkonu tohto práva riadne informovaný

      Výrok rozsudku

   Článok 15 ods. 1 druhej smernice Rady 90/619/EHS z 8. novembra 1990 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa životného poistenia, ktorou sa stanovujú opatrenia na uľahčenie účinného výkonu slobodného poskytovania služieb a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 79/267/EHS [neoficiálny preklad], zmenenej a doplnenej smernicou Rady 92/96/EHS z 10. novembra 1992 v spojení s článkom 31 ods. 1 poslednej uvedenej smernice sa má vykladať v tom zmysle, že mu odporuje také vnútroštátne ustanovenie, akým je ustanovenie dotknuté vo veci samej, ktoré priznáva poistníkovi právo na odstúpenie od zmluvy najviac jeden rok od zaplatenia prvého poistného v prípade, že poistník nebol o svojom práve na odstúpenie od zmluvy informovaný.

      (1)  Ú. v. EÚ C 200, 7.7.2012.


title: Vec F-93/07: Žaloba podaná 17. septembra 2007 – Acosta Iborra a i./Komisia

text:
               24.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 283/44

         Žaloba podaná 17. septembra 2007 – Acosta Iborra a i./Komisia
   (Vec F-93/07)
   (2007/C 283/80)
   Jazyk konania: francúzština
   Účastníci konania

      Žalobcovia: Beatriz Acosta Iborra (Alkmaar, Holandsko) a iní (v zastúpení: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
   Návrhy žalobcov

               —

               zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu, ktorým bol zverejnený zoznam úradníkov povýšených v rámci povyšovania za rok 2006, v rozsahu, v akom Komisia nezohľadnila nárok žalobcov na povýšenie v rámci povyšovania za rok 2006 a neuviedla ich mená na zozname povýšených úradníkov,

               —

               ak je potrebné, zrušiť výslovné rozhodnutia Komisie zo 6. júna 2007, ktorými bola zamietnutá sťažnosť podaná žalobcami podľa článku 90 ods. 2 služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev (služobný poriadok) 16. februára 2007,

               —

               zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
   Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú veľmi podobné dôvody ako tie uvedené v rámci veci F-92/07, o ktorej je uverejnené oznámenie v rovnakom čísle Úradného vestníka Európskej únie.


title: Vec C-554/09: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Stuttgart (Nemecko) 31. decembra 2009 — Andreas Michael Seeger/Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart

text:
               27.3.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 80/12

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht Stuttgart (Nemecko) 31. decembra 2009 — Andreas Michael Seeger/Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart
   (Vec C-554/09)
   2010/C 80/20
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Oberlandesgericht Stuttgart

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľ v konaní o opravnom prostriedku: Andreas Michael Seeger

      Odporca v konaní o opravnom prostriedku: Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart

      Prejudiciálna otázka

   Možno pojem „materiál“ použitý v článku 13 písm. d) druhá zarážka nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 (1) vykladať v tom zmysle, že môže zahŕňať aj obalový materiál ako napr. prázdne fľaše z nápojov (prázdne vratné fľaše), ktoré prepravuje obchodník s vínom a nápojmi, ktorý prevádzkuje predajňu, a ktorý jedenkrát do týždňa zásobuje svojich zákazníkov a pritom zozbiera prázdne vratné fľaše na účely ich odvozu veľkoobchodníkovi?

      (1)  Ú. v. EÚ L 102, s. 1


title: Vec C-194/05: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z  18. decembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Životné prostredie — Smernice 75/442/EHS a 91/156/EHS — Pojem odpad — Výkopová zemina a horniny určené na opätovné použitie)

text:
               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/7

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 18. decembra 2007 – Komisia Európskych spoločenstiev/Talianska republika
   (Vec C-194/05) (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Smernice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Pojem „odpad“ - Výkopová zemina a horniny určené na opätovné použitie)
   (2008/C 51/11)
   Jazyk konania: taliančina
   Účastníci konania

      Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: M. Konstantinidis, splnomocnený zástupca a G. Bambara, avvocato)

      Žalovaná: Talianska republika (v zastúpení: I. M. Braguglia, splnomocnený zástupca a G. Fiengo, avvocato dello Stato)
   Predmet veci
   Nesplnenie povinnosti členským štátom – Porušenie článku 1 písm. a) smernice Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch (Ú. v. ES L 194, s. 39; Mim. vyd. 15/001, s. 23), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 91/156/EHS z 18. marca 1991 (Ú. v. ES L 78, s. 32; Mim. vyd. 15/002, s. 3) – Vnútroštátne právo, ktoré vylučuje z vecnej pôsobnosti smernice zeminu a kamennú suť pochádzajúce z výkopov, ktoré sú určené na opätovné použitie
   Výrok rozsudku

               1.

               Talianska republika si tým, že článok 10 zákona č. 93 týkajúceho sa ustanovení o životnom prostredí z 23. marca 2001 a článok 1 ods. 17 a 19 zákona č. 443, ktorým sa vláde udeľuje povolenie týkajúce sa infraštruktúry a zariadení strategickej výroby, ako aj iných zásahov na spustenie výrobných činností z 21. decembra 2001, vylúčili z pôsobnosti vnútroštátnej právnej úpravy odpadov výkopovú zeminu a horniny určené na opätovné použitie pre zasypanie, naplnenie, vyvýšenie a rozdrvenie, s vylúčením tých, ktoré pochádzajú zo znečistených miest a miest určených na melioráciu, kde koncentrácia znečisťujúcich látok prekračuje prijateľné limity stanovené v príslušnej právnej úprave, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 91/156/EHS z 18. marca 1991.

               2.

               Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 182, 23.7.2005.


title: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 2. júna 2005 vo veci C-83/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Životné prostredie — Smernica 85/337/EHS — Posúdenie vplyvov projektov na životné prostredie — Výstavba jachtárskeho prístavu vo Fossacesii)

text:
               23.7.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 182/4

      ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA

   (šiesta komora)
   z 2. júna 2005
   vo veci C-83/03: Komisia Európskych spoločenstiev proti Talianskej republike (1)

   (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Životné prostredie - Smernica 85/337/EHS - Posúdenie vplyvov projektov na životné prostredie - Výstavba jachtárskeho prístavu vo Fossacesii)
   (2005/C 182/07)
   Jazyk konania: taliančina
   Vo veci C-83/03, Komisia Európskych spoločenstiev (splnomocnení zástupcovia: R. Amorosi a A. Aresu) proti Talianskej republike (splnomocnený zástupca: I. M. Braguglia, za právnej pomoci M. Fiorilli, avvocato dello Stato), ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES podaná 26. februára 2003, Súdny dvor (šiesta komora), v zložení: predseda šiestej komory A. Borg Barthet, sudcovia J.-P. Puissochet (spravodajca), S. von Bahr, generálny advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajomník: R. Grass, vyhlásil 2. júna 2005 rozsudok, ktorého výrok znie:

               1)

               Talianska republika tým, že Région Abruzzy nedostatočne preveril, či projekt výstavby jachtárskeho prístavu vo Fossacesii (Chieti), typ projektu uvedený na zozname v prílohe II smernice Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie je takej povahy, ktorá si vyžaduje začatie konania na posúdenie jej vplyvov na životné prostredie, si nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 4 ods. 2 tejto smernice.

               2)

               Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 112, 10.5.2003.


title: Vec T-449/07: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  5. mája 2009 — Rotter/ÚHVT (Tvar poskladania párkov) [ Ochranná známka Spoločenstva — Prihláška trojrozmernej ochrannej známky Spoločenstva — Tvar poskladania párkov — Absolútny dôvod zamietnutia — Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti — Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 ]

text:
               20.6.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 141/39

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 5. mája 2009 — Rotter/ÚHVT (Tvar poskladania párkov)
   (Vec T-449/07) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Prihláška trojrozmernej ochrannej známky Spoločenstva - Tvar poskladania párkov - Absolútny dôvod zamietnutia - Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti - Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   2009/C 141/80
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobca: Thomas Rotter (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: M. Müller, advokát)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)

      Predmet veci

   Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 27. septembra 2007 (vec R 1415/2006-4) týkajúcemu sa zápisu trojrozmerného označenia predstavujúceho poskladanie párok ako ochrannej známky Spoločenstva

      Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Pán Thomas Rotter je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 37, 9.2.2008.


title: Vec T-56/15: Žaloba podaná 2. februára 2015 – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft/ÚHVT (Brauwelt)

text:
               13.4.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 118/34

         Žaloba podaná 2. februára 2015 – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft/ÚHVT (Brauwelt)
   (Vec T-56/15)
   (2015/C 118/43)
   Jazyk konania: nemčina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG (Nürnberg, Nemecko) (v zastúpení: M. Höfler, Rechtsanwältin)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

      Údaje týkajúce sa konania pred ÚHVT

      Sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Spoločenstva „Brauwelt“ – prihláška č. 1 2 0 38  551.

      Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 4. decembra 2014 vo veci R 1121/2014-4.

      Návrhy

   Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutie,

               —

               uložil ÚHVT povinnosť nahradiť trovy konania.

      Uvádzané žalobné dôvody

               —

               porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009,

               —

               porušenie článku 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009.


title: Vec C-350/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Nemecko) 21. augusta 2006 – Gerhard Schultz-Hoff/Deutsche Rentenversicherung Bund

text:
               18.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 281/21

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Nemecko) 21. augusta 2006 – Gerhard Schultz-Hoff/Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Vec C-350/06)
   (2006/C 281/33)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Gerhard Schultz-Hoff

      Žalovaný: Deutsche Rentenversicherung Bund
   Prejudiciálne otázky

               1.

               Má sa článok 7 ods. 1 smernice 2003/88/ES (1) (= článok 7 smernice 93/104/ES) vykladať tak, že pracovníci musia mať v každom prípade nárok na platenú ročnú dovolenku v trvaní najmenej štyroch týždňov, [a že] dovolenka, ktorú pracovník nevyčerpal najmä z dôvodu choroby v roku, za ktorý sa priznáva, musí byť poskytnutá neskôr, alebo môžu vnútroštátne právne predpisy a/alebo prax stanoviť, že nárok na platenú ročnú dovolenku zanikne, ak sa pracovníci v roku, za ktorý sa dovolenka priznáva, stali pred poskytnutím dovolenky práceneschopnými pre chorobu a práceneschopní zostali až do skončenia roka, za ktorý sa dovolenka priznáva, príp. obdobia na prenesenie dovolenky stanoveného zákonom, kolektívnou zmluvou alebo individuálnou zmluvou?

               2.

               Má sa článok 7 ods. 2 smernice 2003/88/ES vykladať tak, že pracovníci majú pri skončení pracovného pomeru v každom prípade nárok na vyplatenie peňažnej náhrady za priznanú a nevyčerpanú dovolenku (preplatenie dovolenky), alebo môžu vnútroštátne právne predpisy a/alebo prax stanoviť, že pracovníci nemajú nárok na preplatenie dovolenky, ak do skončenia roka, za ktorý sa priznáva dovolenka, príp. na neho nadväzujúceho obdobia na prenesenie dovolenky boli práceneschopní pre chorobu a/alebo ak po skončení pracovného pomeru poberajú dôchodok z dôvodu zníženej pracovnej schopnosti alebo invalidity?

               3.

               V prípade, že Súdny dvor odpovie na prvú a druhú otázku kladne:
               Má sa článok 7 smernice 2003/88/ES vykladať tak, že nárok na ročnú dovolenku alebo peňažnú náhradu vyžaduje, aby v roku, za ktorý sa priznáva dovolenka, pracovník skutočne pracoval, alebo tento nárok vznikne aj v prípade ospravedlnenej neprítomnosti (kvôli chorobe) alebo neospravedlnenej neprítomnosti v zamestnaní počas celého roka, za ktorý sa priznáva dovolenka?

      (1)  Ú. v. EÚ L 299, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381.


title: Vec C-132/13: Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z  13. marca 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landegericht Köln – Nemecko) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/ILME GmbH (Návrh na začatie prejudiciálneho konania  — Aproximácia právnych predpisov  — Smernica 2006/95/ES  — Pojem „elektrické zariadenie“  — Označenie CE o zhode  — Kryty na viacpólové elektrické konektory)

text:
               5.5.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 135/15

         Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 13. marca 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landegericht Köln – Nemecko) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/ILME GmbH
   (Vec C-132/13) (1)

   ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Aproximácia právnych predpisov - Smernica 2006/95/ES - Pojem „elektrické zariadenie“ - Označenie CE o zhode - Kryty na viacpólové elektrické konektory))
   2014/C 135/16
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Landegericht Köln

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Žalovaná: ILME GmbH

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Landgericht Köln – Výklad článkov 1, 8 a 10, ako aj príloh II až IV smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/95/ES z 12. decembra o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa elektrického zariadenia určeného na používanie v rámci určitých limitov napätia (Ú. v. EÚ L 374, s. 10) – Pojem „elektrické zariadenie“ – Zákaz pripevniť označenie „CE“ o zhode na kryty pre viacpólové konektory predávané ako súčiastky

      Výrok rozsudku

   Článok 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/95/ES z 12. decembra 2006 o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa elektrického zariadenia určeného na používanie v rámci určitých limitov napätia sa má vykladať v tom zmysle, že kryty na viacpólové konektory určené na priemyselné použitie, o aké ide vo veci samej, spadajú pod pojem „elektrické zariadenie“ v zmysle tohto ustanovenia a musí byť v dôsledku toho na nich pripevnené označenie CE, ak ich správne zabudovanie v súlade s účelom, na ktorý boli vyrobené, nemôže v žiadnom prípade porušiť ich súlad s požiadavkami bezpečnosti, z hľadiska ktorých boli kontrolované.

      (1)  Ú. v. EÚ C 164, 8.6.2013.


title: Vec C-2/12: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 3. januára 2012 — Trianon Productie BV/Revillon Chocolatier SAS

text:
               31.3.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 98/10

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 3. januára 2012 — Trianon Productie BV/Revillon Chocolatier SAS
   (Vec C-2/12)
   2012/C 98/15
   Jazyk konania: holandčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Trianon Productie BV

      Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Revillon Chocolatier SAS

      Prejudiciálne otázky

               1.

               Je z hľadiska dôvodu pre zamietnutie, resp. neplatnosť podľa článku 3 ods. 1 písm. e) tretej zarážky smernice 89/104/EHS (1) v znení kodifikovanom smernicou 2008/95 (2), podľa ktorého sa ochranné známky (tvorené tvarom výrobku) nemôžu skladať len z tvaru, ktorý dodáva tovaru podstatnú hodnotu, relevantný podnet (resp. podnety) pre rozhodnutie dotknutej verejnosti o nákupe?

               2.

               Ide o „tvar, ktorý dodáva tovaru podstatnú hodnotu“ v zmysle vyššie uvedeného predpisu,

                           a)

                           iba v tom prípade, ak tento tvar pri porovnaní s ostatnými hodnotami (ako napríklad chuť a zloženie potravín) treba považovať za najdôležitejšiu, resp. prevládajúcu hodnotu, alebo

                           b)

                           ide o takýto tvar aj v tom prípade, ak má tovar okrem tejto najdôležitejšej, resp. prevládajúcej hodnoty aj iné hodnoty, ktoré tiež možno považovať za podstatné?

               3.

               Je pre odpoveď na druhú otázku podstatný názor väčšiny oslovenej verejnosti alebo môžu súdy určiť, že už názor časti verejnosti stačí na to, aby sa predmetná hodnota považovala za „podstatnú“ v zmysle vyššie uvedeného ustanovenia?

               4.

               V prípade odpovede na tretiu otázku vo vyššie uvedenom zmysle: Akú podmienku treba stanoviť pre veľkosť dotknutej časti verejnosti?

      (1)  Prvá smernica Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92).

      (2)  Ú. v. EÚ L 299, s. 25.


title: Vec C-194/07: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 4. apríla 2007 – SAVA e C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA/Mostra d'Oltremare SpA

text:
               23.6.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 140/13

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 4. apríla 2007 – SAVA e C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA/Mostra d'Oltremare SpA
   (Vec C-194/07)
   (2007/C 140/21)
   Jazyk konania: taliančina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Consiglio di Stato
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Odvolatelia: SAVA e C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA

      Ďalší účastník konania: Mostra d'Oltremare SpA
   Prejudiciálne otázky
   „Má sa článok 1 smernice Rady 89/665/EHS (1) z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 92/50/EHS (2) z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb, vykladať v tom zmysle, že odporuje tomu, aby podľa vnútroštátneho práva mohli členovia združenia ad hoc bez právnej subjektivity, ktoré sa ako také zúčastnilo na postupe verejného obstarávania a s ktorým na základe tohto verejného obstarávania nebola uzavretá zmluva, podať návrh proti rozhodnutiu o uzavretí tejto zmluvy samostatne?“

      (1)  Ú. v. ES L 395, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 246.

      (2)  Ú. v. ES L 209, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 322.


title: Vec T-9/05: Rozsudok Súdu prvého stupňa z  15. januára 2008 – Hoya/ÚHVT – Indo (AMPLITUDE) ( Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva AMPLITUDE — Národná obrazová ochranná známka AMPLY — Relatívne dôvody zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 )

text:
               23.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 51/41

         Rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. januára 2008 – Hoya/ÚHVT – Indo (AMPLITUDE)
   (Vec T-9/05) (1)

   („Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva AMPLITUDE - Národná obrazová ochranná známka AMPLY - Relatívne dôvody zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 51/75)
   Jazyk konania: angličtina
   Účastníci konania

      Žalobca: Hoya Kabushiki Kaisha (Tokio, Japonsko) (v zastúpení: A. Nordemann, C.-R. Haarmann, F. Schwab a M. Nentwig, advokáti)

      Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral a G. Schneider, splnomocnení zástupcovia)

      Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Súdom prvého stupňa: Indo Internacional, SA (Hospitalet de Llobregat, Španielsko) (v zastúpení: M. Currel Aguilà, advokát)
   Predmet veci
   Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. novembra 2004 (vec R 433/2004-1), ktoré sa týkalo námietkového konania medzi Indo Internacional, SA a Hoya Kabushiki Kaisha
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba sa zamieta.

               2.

               Hoya Kabushiki Kaisha je povinný nahradiť trovy konania.

      (1)  Ú. v. EÚ C 106, 30.4.2005.


title: Vec C-389/15: Žaloba podaná 17. júla 2015 – Európska komisia/Rada Európskej únie

text:
               21.9.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 311/42

         Žaloba podaná 17. júla 2015 – Európska komisia/Rada Európskej únie
   (Vec C-389/15)
   (2015/C 311/45)
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre, J. Guillem Carrau, B. Hartmann, splnomocnení zástupcovia)

      Žalovaná: Rada Európskej únie

      Návrhy žalobkyne

               —

               zrušiť rozhodnutie Rady zo 7. mája 2015 povoľujúce začatie rokovaní o revidovanej Lisabonskej dohode o ochrane označení pôvodu a ich medzinárodného zápisu v súvislosti so záležitosťami, ktoré patria do právomoci Európskej únie,

               —

               zachovať účinky napadnutého rozhodnutia, pokiaľ je to vhodné, až do nadobudnutia účinnosti nového rozhodnutia prijatého Radou Európskej únie v primeranej lehote od vyhlásenia tohto rozsudku, podľa článku 218 ods. 3, 4 a 8 ZFEÚ,

               —

               zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania.

      Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Prvý žalobný dôvod: Napadnuté rozhodnutie uznáva existenciu právomoci členských štátov v rozpore s článkom 3 ZFEÚ, keďže rokovania sa týkajú dohody, ktorá patrí do výlučnej právomoci Únie.

      Druhý žalobný dôvod: Porušenie článku 207 ods. 3 a článku 218 ods. 3, 4 a 8 ZFEÚ, pretože Rada určila za „vyjednávačov“ členské štáty v oblasti, ktorá patrí do právomoci Únie a neprijala napadnuté rozhodnutie v súlade s požadovanou väčšinou.


title: Vec C-28/11: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 6. septembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg — Nemecko) — Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt [Colný kódex Spoločenstva — Nariadenie (EHS) č. 2913/92 — Článok 204 ods. 1 písm. a) — Režim colného uskladňovania — Vznik colného dlhu z dôvodu nesplnenia povinnosti — Oneskorený zápis informácií týkajúcich sa odobratia tovaru z colného skladu do skladovej evidencie]

text:
               17.11.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 355/4

         Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 6. septembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg — Nemecko) — Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Vec C-28/11) (1)

   (Colný kódex Spoločenstva - Nariadenie (EHS) č. 2913/92 - Článok 204 ods. 1 písm. a) - Režim colného uskladňovania - Vznik colného dlhu z dôvodu nesplnenia povinnosti - Oneskorený zápis informácií týkajúcich sa odobratia tovaru z colného skladu do skladovej evidencie)
   2012/C 355/05
   Jazyk konania: nemčina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobkyňa: Eurogate Distribution GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Finanzgericht Hamburg — Výklad článku 204 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307) — Oneskorený zápis informácií týkajúcich sa odobratia tovaru z colného skladu do skladovej evidencie — Prípustnosť vzniku colné dlhu ako sankcie za toto nesplnenie povinnosti

      Výrok rozsudku

   Článok 204 ods. l písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 z 13. apríla 2005, sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade tovaru, ktorý nepochádza zo Spoločenstva, nesplnenie povinnosti zapísať odber tovaru z colného skladu do skladovej evidencie, ktorá je na to určená, a to najneskôr v okamihu tohto odberu, vedie k vzniku colného dlhu za tento tovar, aj keď bol tento tovar spätne vyvezený.

      (1)  Ú. v. EÚ C 238, 13.8.2011.


title: Vec F-73/13: Žaloba podaná 17. júla 2013 — ZZ/ECB

text:
               21.9.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 274/33

         Žaloba podaná 17. júla 2013 — ZZ/ECB
   (Vec F-73/13)
   2013/C 274/55
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Európska centrálna banka

      Predmet a opis sporu

   Návrh na zrušenie rozhodnutia ECB z 28. mája 2013 o odvolaní žalobcu na základe disciplinárneho postihu a návrh na náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú žalobca utrpel

      Návrhy žalobcu

               —

               zrušiť rozhodnutie Európskej centrálnej banky z 28. mája 2013 o odvolaní na základe disciplinárneho postihu s účinnosťou od 31. augusta 2013,

               —

               v dôsledku toho nariadiť opätovné dosadenie žalobcu v celom rozsahu spolu s primeraným zverejnením na obnovu jeho dobrého mena,

               —

               v každom prípade vyplatiť žalobcovi náhradu spôsobenej nemajetkovej ujmy ohodnotenej ex aequo et bono na 20 000 eur,

               —

               zaviazať ECB na náhradu trov konania.


title: Vec F-113/14: Žaloba podaná 20. októbra 2014 – ZZ a i./Komisia

text:
               12.1.2015

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 7/55

         Žaloba podaná 20. októbra 2014 – ZZ a i./Komisia
   (Vec F-113/14)
   (2015/C 007/68)
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobcovia: ZZ a i. (v zastúpení: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Komisia

      Predmet a opis sporu

   Určenie, že článok 45 a príloha I služobného poriadku, ako aj príslušné prechodné ustanovenia sú protiprávne, a zrušenie rozhodnutí menovacieho orgánu, vo všeobecnosti, ako aj individuálne, ktoré sa týkajú povýšenia ôsmich žalobcov, úradníkov na úrovni platovej triedy AD 12 a AD 13, v rámci každoročného povyšovania v roku 2014

      Návrhy žalobcov

               —

               v prvom rade určiť, že článok 45 a príloha I služobného poriadku, ako aj príslušné prechodné ustanovenia, sú protiprávne,

               —

               zrušiť rozhodnutia menovacieho orgánu, vo všeobecnosti, ako aj individuálne, o blokovaní akejkoľvek možnosti povýšenia žalobcov, úradníkov na úrovni platovej triedy AD 12 alebo AD 13, v rámci každoročného povyšovania v roku 2014,

               —

               uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania,

               —

               subsidiárne zrušiť rozhodnutia menovacieho orgánu, vo všeobecnosti, ako aj individuálne, o blokovaní akejkoľvek možnosti povýšenia žalobcov, úradníkov na úrovni platovej triedy AD 12 alebo AD 13, v rámci každoročného povyšovania v roku 2014,

               —

               uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.


title: Vec C-98/06: Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Högsta domstolen (Švédsko) z  8. februára 2006 , ktorý súvisí s konaním: Freeport PLC proti Olle Arnoldsson

text:
               8.4.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 86/20

         Návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný uznesením Högsta domstolen (Švédsko) z 8. februára 2006, ktorý súvisí s konaním: Freeport PLC proti Olle Arnoldsson
   (Vec C-98/06)
   (2006/C 86/38)
   Jazyk konania: švédčina
   Högsta domstolen (Švédsko) podal uznesením z 8. februára 2006 na Súdny dvor Európskych spoločenstiev návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý súvisí s konaním: Freeport PLC proti Olle Arnoldsson a bol doručený kancelárii Súdneho dvora 20. februára 2006.
   Högsta domstolen (Švédsko) žiada Súdny dvor, aby rozhodol o nasledujúcich otázkach:

               1.

               Je možné žalobu založenú na údajnej povinnosti akciovej spoločnosti zaplatiť, ktorá vyplýva zo záväzku, považovať za žalobu založenú na zmluve, aby sa mohol uplatniť článok 6 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES 2001, L 12, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42), aj v prípade, keď osoba, ktorá uzavrela záväzok, nebola ani právnym zástupcom ani splnomocnencom uvedenej spoločnosti?

               2.

               Ak je odpoveď na prvú otázku kladná: je podmienkou súdnej právomoci, okrem podmienok vyslovene uvedených v článku 6 bode 1, aby žaloba proti žalovanému pred súdmi členského štátu, v ktorom má bydlisko, nebola podaná iba z toho dôvodu, aby o tejto žalobe rozhodoval iný súd, ako ten, ktorý by bol inak príslušný na prejednanie a rozhodnutie veci?

               3.

               Ak je odpoveď na prvú otázku záporná: mala by byť pravdepodobnosť úspešnosti žaloby proti žalovanému, ktorý má bydlisko v tom istom členskom štáte, v akom sa nachádza súd, zohľadnená iným spôsobom pri určovaní, či existuje riziko, že dôjde k vydaniu nezlučiteľných rozsudkov v zmysle článku 6 ods. 1?


title: Vec F-98/13: Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z  9. septembra 2014 – Moriarty/Parlament (Verejná služba — Povýšenie — Povyšovanie za rok 2012 — Nezapísanie do zoznamu povýšených úradníkov — Žaloba, ktorá zjavne nemá žiadny právny základ)

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/57

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu (prvá komora) z 9. septembra 2014 – Moriarty/Parlament
   (Vec F-98/13) (1)

   ((Verejná služba - Povýšenie - Povyšovanie za rok 2012 - Nezapísanie do zoznamu povýšených úradníkov - Žaloba, ktorá zjavne nemá žiadny právny základ))
   2014/C 421/81
   Jazyk konania: francúzština

      Účastníci konania

      Žalobca: Rainer Moriarty (Colmar-Berg, Luxembursko) (v zastúpení: A. Salerno a B. Cortese, advokáti)

      Žalovaný: Európsky parlament (v zastúpení: E. Despotopoulou a E. Taneva, splnomocnení zástupcovia)

      Predmet veci

   Návrh na zrušenie rozhodnutia, ktorým sa určil zoznam úradníkov povýšených za rok 2012 v rozsahu, v akom na jednej strane neuvádza meno žalobcu medzi úradníkmi platovej triedy AST 6, ktorí neprešli atestačným postupom a ktorí boli povýšení do platovej triedy AST 7, a v akom na druhej strane obsahuje meno iného úradníka

      Výrok uznesenia

               1.

               Žaloba, ktorú podal pán Moriarty, sa zamieta ako žaloba, ktorá zjavne nemá žiadny právny základ.

               2.

               Pán Moriarty znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Európsky parlament.

      (1)  Ú. v. EÚ C 367, 14.12.2013, s. 40.


title: Vec F-88/11: Žaloba podaná 16. septembra 2011 — ZZ/Komisia

text:
               26.11.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 347/45

         Žaloba podaná 16. septembra 2011 — ZZ/Komisia
   (Vec F-88/11)
   2011/C 347/84
   Jazyk konania: angličtina

      Účastníci konania

      Žalobca: ZZ (v zastúpení: R. Rata, advokát)

      Žalovaná: Európska komisia

      Predmet a opis sporu

   Zrušenie rozhodnutia výberovej komisie výberového konania nezaradiť žalobcu do rezervného zoznamu verejného výberového konania EPSO/AD/148/09-RO — Administrátori — Právo (AD 5)

      Návrhy žalobcu

   Žalobca navrhuje, aby Súd pre verejnú službu:

               —

               zrušil rozhodnutie výberovej komisie o opätovnom hodnotení z 9. novembra 2010, ktorým bolo potvrdené jej rozhodnutie zo 14. júla 2010 o nezaradení žalobcu do rezervného zoznamu verejného výberového konania EPSO/AD/148/09-RO,

               —

               zrušil rozhodnutie Európskej komisie zo 16. júna 2011 o zamietnutí administratívnej sťažnosti žalobcu zo 7. februára 2011,

               —

               zmenil rezervný zoznam verejného výberového konania EPSO/AD/148/09-RO — Administrátori — Právo, tak, aby obsahoval meno žalobcu, alebo, alternatívne, nariadil uverejnenie nového rezervného zoznamu obsahujúceho meno žalobcu,

               —

               priznal náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú utrpel žalobca, predbežne vyčíslenú ex aequo et bono na 7 000 eur;

               —

               zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.


title: Vec T-3/08: Uznesenie Všeobecného súdu z  10. januára 2011 — Coedo Suárez/Rada

text:
               19.2.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 55/34

         Uznesenie Všeobecného súdu z 10. januára 2011 — Coedo Suárez/Rada
   (Vec T-3/08) (1)

   2011/C 55/61
   Jazyk konania: francúzština
   Predseda ôsmej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 64, 8.3.2008.


title: Vec F-80/05: Uznesenie Súdu pre verejnú službu z  18. júna 2009 — De Geest/Rada

text:
               15.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 193/37

         Uznesenie Súdu pre verejnú službu z 18. júna 2009 — De Geest/Rada
   (Vec F-80/05) (1)

   2009/C 193/66

      Jazyk konania: francúzština

   Predseda druhej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 281, 12.11.2005, s. 25.


title: Vec T-447/13 P: Uznesenie Všeobecného súdu z  2. októbra 2014 – Marcuccio/Komisia ( „Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Náhrada nahraditeľných trov — Článok 92 ods. 1 rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu — Námietka paralelnej žaloby — Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné“ )

text:
               24.11.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 421/43

         Uznesenie Všeobecného súdu z 2. októbra 2014 – Marcuccio/Komisia
   (Vec T-447/13 P) (1)

   ((„Odvolanie - Verejná služba - Úradníci - Náhrada nahraditeľných trov - Článok 92 ods. 1 rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu - Námietka paralelnej žaloby - Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné“))
   2014/C 421/61
   Jazyk konania: taliančina

      Účastníci konania

      Odvolateľ: Luigi Marcuccio (Tricase, Taliansko) (v zastúpení: G. Cipressa, avocat)

      Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, neskôr C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Dal Ferro, avocat)

      Predmet veci

   Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu Európskej únie (samosudca) z 18. jún 2013, Marcuccio/Komisia (F-143/11, Zb. VS, EU:F:2013:81), ktorého predmetom je zrušenie tohto uznesenia

      Výrok

               1.

               Odvolanie sa zamieta.

               2.

               Luigi Marcuccio znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou v rámci tejto veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 291, 5.10.2013.


title: Vec T-379/07: Uznesenie Súdu prvého stupňa z  11. septembra 2008 – Poľsko/Komisia

text:
               22.11.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 301/65

         Uznesenie Súdu prvého stupňa z 11. septembra 2008 – Poľsko/Komisia
   (Vec T-379/07) (1)

   (2008/C 301/125)

      Jazyk konania: poľština

   Predseda šiestej komory nariadil výmaz veci.

      (1)  Ú. v. EÚ C 283, 24.11.2007.


title: Vec C-195/06: Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z  18. októbra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundeskommunikationssenat – Rakúsko) – Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria)/Österreichischer Rundfunk (ORF) (Slobodné poskytovanie služieb — Činnosti televízneho vysielania — Smernice 89/552/EHS a 97/36/ES — Pojmy teleshopping a  televízna reklama — Hra o cenu)

text:
               22.12.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 315/15

         Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 18. októbra 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundeskommunikationssenat – Rakúsko) – Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria)/Österreichischer Rundfunk (ORF)
   (Vec C-195/06) (1)

   (Slobodné poskytovanie služieb - Činnosti televízneho vysielania - Smernice 89/552/EHS a 97/36/ES - Pojmy „teleshopping“ a „televízna reklama“ - Hra o cenu)
   (2007/C 315/24)
   Jazyk konania: nemčina
   Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
   Bundeskommunikationssenat
   Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria)

      Žalovaný: Österreichischer Rundfunk (ORF)
   Predmet veci
   Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Bundeskommunikationssenat – Výklad článku 1 písm. c) a f) smernice Rady 89/552/EHS z 3. októbra 1989 o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (Ú. v. ES L 298, s. 23; Mim. vyd. 06/001, s. 224) v znení smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/36/ES z 30. júna 1997 (Ú. v. ES L 202, s. 60 Mim. vyd. 06/002, s. 321) – Televízne vysielanie ponúkajúce divákom možnosť zúčastniť sa voľbou audiotextového čísla na hazardnej hre – Pojem „televízna reklama“ a „teleshopping“
   Výrok rozsudku
   Článok 1 smernice Rady 89/552/EHS z 3. októbra 1989 o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 97/36/ES z 30. júna 1997, sa má vykladať v tom zmysle, že na reláciu alebo časť relácie, v ktorých prevádzkovateľ vysielania ponúka divákom možnosť zúčastniť sa priamou voľbou audiotextových čísiel, t. j. za odplatu, na hre o cenu

               —

               sa vzťahuje vymedzenie, ktoré tento článok písm. f) priznáva pojmu teleshopping, ak táto relácia alebo jej časť predstavuje skutočnú ponuku služieb na základe zohľadnenia cieľa relácie, ktorej je hra súčasťou, významu tejto hry v rámci celej relácie z hľadiska času a predpokladaných hospodárskych výsledkov vo vzťahu k výsledkom očakávaných od celej relácie, ako aj charakteru otázok položených uchádzačom,

               —

               sa vzťahuje vymedzenie, ktoré tento článok písm. c) priznáva pojmu televízna reklama, ak z dôvodu cieľa a obsahu tejto hry, ako aj podmienok prezentácie výhier, táto hra predstavuje oznam nabádajúci divákov zaobstarať si tovary a služby ponúkané ako výhry alebo nepriamo propagujúci v podobe vlastnej propagácie výhody programov dotknutého prevádzkovateľa.

      (1)  Ú. v. EÚ C 243, 1.10.2005.


title: Vec C-370/12: Rozsudok Súdneho dvora (plénum) z  27. novembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court — Írsko) — Thomas Pringle/Government of Ireland, Ireland a The Attorney General (Mechanizmus pre stabilitu pre členské štáty, ktorých menou je euro — Rozhodnutie 2011/199/EÚ — Zmena článku 136 ZFEÚ — Platnosť — Článok 48 ods. 6 ZEÚ — Zjednodušený revízny postup — Zmluva EMS — Hospodárska a menová politika — Právomoc členských štátov)

text:
               26.1.2013

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 26/15

         Rozsudok Súdneho dvora (plénum) z 27. novembra 2012 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court — Írsko) — Thomas Pringle/Government of Ireland, Ireland a The Attorney General
   (Vec C-370/12) (1)

   (Mechanizmus pre stabilitu pre členské štáty, ktorých menou je euro - Rozhodnutie 2011/199/EÚ - Zmena článku 136 ZFEÚ - Platnosť - Článok 48 ods. 6 ZEÚ - Zjednodušený revízny postup - Zmluva EMS - Hospodárska a menová politika - Právomoc členských štátov)
   2013/C 26/27
   Jazyk konania: angličtina

      Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

   Supreme Court

      Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

      Žalobca: Thomas Pringle

      Žalovaní: Government of Ireland, Ireland a The Attorney General

      Predmet veci

   Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Supreme Court — Platnosť rozhodnutia Európskej rady 2011/199/EÚ z 25. marca 2011, ktorým sa mení a dopĺňa článok 136 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v súvislosti s mechanizmom pre stabilitu pre členské štáty, ktorých menou je euro (Ú. v. EÚ L 91, s. 1) — Právomoci Únie — Právo členského štátu, ktorý patrí do eurozóny, uzatvoriť takú medzinárodnú dohodu, akou je Zmluva, ktorou sa zriaďuje Európsky mechanizmus pre stabilitu

      Výrok rozsudku

               1.

               Preskúmanie neodhalilo nijakú skutočnosť, ktorá by mohla mať vplyv na platnosť rozhodnutia Európskej rady 2011/199/EÚ z 25. marca 2011, ktorým sa mení a dopĺňa článok 136 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v súvislosti s mechanizmom pre stabilitu pre členské štáty, ktorých menou je euro.

               2.

               Článok 4 ods. 3 ZEÚ, článok 13 ZEÚ, článok 2 ods. 3 ZFEÚ, článok 3 ods. 1 písm. c) ZFEÚ, článok 3 ods. 2 ZFEÚ, články 119 ZFEÚ až 123 ZFEÚ a 125 ZFEÚ až 127 ZFEÚ ani všeobecná zásada účinnej súdnej ochrany nebránia tomu, aby členské štáty, ktorých menou je euro, uzavreli medzi sebou dohodu, akou je Zmluva, ktorou sa zriaďuje európsky mechanizmus pre stabilitu medzi Belgickým kráľovstvom, Spolkovou republikou Nemecko, Estónskou republikou, Írskom, Helénskou republikou, Španielskym kráľovstvom, Francúzskou republikou, Talianskou republikou, Cyperskou republikou, Luxemburským veľkovojvodstvom, Maltou, Holandským kráľovstvom, Rakúskou republikou, Portugalskou republikou, Slovinskou republikou, Slovenskou republikou a Fínskou republikou, uzavretá v Bruseli 2. februára 2012, ani tomu, aby ju tieto členské štáty ratifikovali.

               3.

               Právo členského štátu uzatvoriť a ratifikovať zmluvu EMS nie je podmienené nadobudnutím účinnosti rozhodnutia 2011/199.

      (1)  Ú. v. EÚ C 303, 6.10.2012.