title: Vec C-93/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bezirksgericht Schwechat (Rakúsko) 25. februára 2020 – JU/Air France Direktion für Österreich

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bezirksgericht Schwechat (Rakúsko) 25. februára 2020 – JU/Air France Direktion für Österreich
      (Vec C-93/20)
      (2020/C 201/19)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Bezirksgericht Schwechat

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: JU

         Žalovaná: Air France Direktion für Österreich

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 31 ods. 2 v spojení s článkom 31 ods. 4 Dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel pre medzinárodnú leteckú dopravu (Montrealský dohovor) (1) vykladať v tom zmysle, že v prípade poškodenia batožiny odovzdanej na prepravu, ku ktorej došlo na palube lietadla alebo počas doby, keď mal zapísanú batožinu dopravca na starosti, sa musí v prípade omeškaného dodania v každom prípade v rámci siedmich dní po tom, ako bola batožina doručená osobe, ktorá je oprávnená na dodanie prepravovaných vecí, leteckému dopravcovi vzniesť reklamácia, inak proti dopravcovi nemožno začať konanie, s výnimkou podvodu z jeho strany?

                  2.

                  (v prípade negatívnej odpovede na prvú otázku:)
                  Má sa článok 31 ods. 2 v spojení s článkom 31 ods. 4 Montrealského dohovoru vykladať v tom zmysle, že v prípade poškodenia batožiny odovzdanej na prepravu, ku ktorej došlo na palube lietadla alebo počas doby, keď mal zapísanú batožinu dopravca na starosti, sa musí v prípade omeškaného dodania v každom prípade v rámci dvadsaťjedna dní po tom, ako bola batožina doručená osobe, ktorá je oprávnená na dodanie prepravovaných vecí, leteckému dopravcovi vzniesť reklamácia, inak proti dopravcovi nemožno začať konanie, s výnimkou podvodu z jeho strany?

         (1)  2001/539/ES: Rozhodnutie Rady z 5. apríla 2001 o uzavretí Európskym spoločenstvom dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel pre medzinárodnú leteckú dopravu (Montrealský dohovor) (Ú. v. ES L 194, 2001, s. 38; Mim. vyd. 07/005, s. 491).


title: Vec C-94/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Linz (Rakúsko) 25. februára 2020 – Land Oberösterreich/KV

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/13

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landesgericht Linz (Rakúsko) 25. februára 2020 – Land Oberösterreich/KV
      (Vec C-94/20)
      (2020/C 201/20)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Landesgericht Linz

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobca a odporca v odvolacom konaní: Land Oberösterreich

         Žalovaný a odvolateľ: KV

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 11 smernice 2003/109/ES (1) vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej úprave, ako je § 6 ods. 9 a ods. 11 oberösterreichisches Wohnbauförderungsgesetz (zákon Horného Rakúska o podpore výstavby bytov, ďalej len „oöWFG“), ktorá občanom Únie a štátnym príslušníkom štátu EHP a rodinným príslušníkom v zmysle smernice 2004/38/ES (2) priznáva sociálnu dávku vo forme príspevku na bývanie bez preukázania jazykových znalostí, zatiaľ čo v prípade osôb s dlhodobým pobytom v zmysle smernice 2003/109/ES vyžaduje základné znalosti nemeckého jazyka, ktoré sa majú preukázať určitým spôsobom, ak tento príspevok má stlmiť neprimerané zaťaženie nákladmi na bývanie, avšak zaistenie životného minima (vrátane potreby bývania) je pre osoby v sociálnej núdzi zabezpečené ďalšími sociálnymi dávkami [životné minimum na pokrytie potrieb podľa oberösterreichisches Mindestsicherungsgesetz (zákon Horného rakúska o životnom minime)]?

                  2.

                  Má sa zákaz „priamej alebo nepriamej diskriminácie“ na základe „rasy alebo etnického pôvodu“ podľa článku 2 smernice 2000/43/ES (3) vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej úprave, ako je § 6 ods. 9 a ods. 11 oöWFG, ktorá občanom Únie a štátnym príslušníkom štátu EHP a rodinným príslušníkom v zmysle smernice 2004/38/ES priznáva sociálnu dávku (príspevok na bývanie podľa oöWFG) bez preukázania jazykových znalostí, zatiaľ čo v prípade štátnych príslušníkov tretích krajín (vrátane štátnych príslušníkov tretích krajín s dlhodobým pobytom v zmysle smernice 2003/109/ES) vyžaduje základné znalosti nemeckého jazyka, ktoré sa majú preukázať určitým spôsobom?

                  3.

                  V prípade, ak je odpoveď na druhú otázku záporná:
                  Má sa zákaz diskriminácie na základe etnického pôvodu podľa článku 21 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej úprave, ako je § 6 ods. 9 a ods. 11 oöWFG, ktorá občanom Únie a štátnym príslušníkom štátu EHP a rodinným príslušníkom v zmysle smernice 2004/38/ES priznáva sociálnu dávku (príspevok na bývanie podľa oöWFG) bez preukázania jazykových znalostí, zatiaľ čo v prípade štátnych príslušníkov tretích krajín (vrátane štátnych príslušníkov tretích krajín s dlhodobým pobytom v zmysle smernice 2003/109/ES) vyžaduje základné znalosti nemeckého jazyka, ktoré sa majú preukázať určitým spôsobom?

         (1)  Smernica Rady 2003/109/ES z 25. novembra 2003 o právnom postavení štátnych príslušníkov tretích krajín, ktoré sú osobami s dlhodobým pobytom (Ú. v. EÚ L 16, 2004, s. 44; Mim. vyd. 19/006, s. 272).

         (2)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).

         (3)  Smernica Rady 2000/43/ES z 29. júna 2000, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod (Ú. v. ES L 180, 2000, s. 22; Mim. vyd. 20/001, s. 23).


title: Vec C-108/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Nemecko) 27. februára 2020 – HR/Finanzamt Wilmersdorf

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/14

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Nemecko) 27. februára 2020 – HR/Finanzamt Wilmersdorf
      (Vec C-108/20)
      (2020/C 201/21)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: HR

         Žalovaný: Finanzamt Wilmersdorf

         Prejudiciálna otázka

      Majú sa článok 167 a článok 168 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnemu uplatňovaniu práva, podľa ktorého sa odpočítanie dane má zamietnuť aj vtedy, keď bol pri transakcii na vstupe spáchaný podvod týkajúci sa dane z obratu a zdaniteľná osoba o ňom vedela alebo mala vedieť, ale prostredníctvom transakcie, ktorá bola uskutočnená v jej prospech, sa nezúčastnila na tomto daňovom podvode ani nebola do neho zapojená a spáchaný daňový podvod tiež nepodporila ani neuľahčila?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1


title: Vec C-119/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) 28. februára 2020 – Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/15

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) 28. februára 2020 – Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests
      (Vec C-119/20)
      (2020/C 201/22)
      Jazyk konania: lotyština

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa a navrhovateľka v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Līga Šenfelde

         Ďalší účastník konania: Lauku atbalsta dienests

         Prejudiciálne otázky

      Má sa článok 19 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1305/2013 zo 17. decembra 2013 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 (1), spolu s inými ustanoveniami uvedeného nariadenia a usmernení Európskej únie o štátnej pomoci v odvetviach poľnohospodárstva a lesného hospodárstva a vo vidieckych oblastiach na roky 2014 až 2020, vykladať v tom zmysle, že

                  1.

                  poľnohospodár stráca postavenie „mladého poľnohospodára“ len preto, lebo pred dvoma rokmi dostal podporu na rozvoj malých poľnohospodárskych podnikov stanovenú v článku 19 ods. 1 písm. a) bode iii) tohto nariadenia;

                  2.

                  uvedené predpisy dovoľujú členským štátom prijať právne predpisy, podľa ktorých sa poľnohospodárovi nevyplatí podpora stanovená v článku 19 ods. 1 písm. a) bode i) tohto nariadenia, ak mu už bola poskytnutá podpora stanovená v bode iii) uvedeného ustanovenia;

                  3.

                  členský štát je oprávnený odmietnuť uplatnenie kumulácie podpory na poľnohospodára, ak nebolo dodržané poradie kumulácie stanovené v programe rozvoja vidieka dohodnutom s Európskou komisiou?

         (1)  Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 487.


title: Vec C-124/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Nemecko) 5. marca 2020 – Bank Melli Iran, akciová spoločnosť podľa iránskeho práva/Telekom Deutschland GmbH

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Nemecko) 5. marca 2020 – Bank Melli Iran, akciová spoločnosť podľa iránskeho práva/Telekom Deutschland GmbH
      (Vec C-124/20)
      (2020/C 201/23)
      Jazyk konania: nemčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: Bank Melli Iran, akciová spoločnosť podľa iránskeho práva

         Žalovaná: Telekom Deutschland GmbH

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Uplatní sa článok 5 ods. 1 nariadenia č. 2271/96 (1) len vtedy, ak voči konajúcemu hospodárskemu subjektu EÚ v zmysle článku 11 tohto nariadenia zo strany Spojených štátov amerických boli priamo alebo nepriamo vydané úradné alebo súdne nariadenia, alebo pre uplatnenie postačuje, aby konanie hospodárskeho subjektu EÚ smerovalo aj bez takýchto nariadení k tomu, aby dodržiaval sekundárne sankcie?

                  2.

                  Ak by Súdny dvor otázku 1 zodpovedal v zmysle druhej alternatívy: Bráni článok 5 ods. 1 nariadenia č. 2271/96 chápaniu vnútroštátneho práva v tom zmysle, že subjektu, ktorý podal výpoveď, sa umožní, aby podal akúkoľvek výpoveď dlhodobého záväzkového vzťahu so zmluvným partnerom, ktorý je na zozname Specially-Designated-Nationals (SDN), vedenom americkým Office of Foreign Assets Control (OFAC) –, a tým aj výpoveď na účely dodržiavania sankcií USA, bez toho, aby preto potreboval výpovedný dôvod a preto bez toho, aby v občianskoprávnom konaní predložil a dokázal, že dôvodom pre podanie výpovede v žiadnom prípade nie je dodržiavanie sankcií USA?

                  3.

                  V prípade, ak Súdny dvor na druhú otázku odpovie kladne: Má sa riadna výpoveď, ktorá porušuje článok 5 ods. 1 nariadenia č. 2271/96, automaticky považovať za neúčinnú, alebo pre cieľ nariadenia postačujú aj iné sankcie, napríklad uloženie peňažnej pokuty?

                  4.

                  V prípade, ak Súdny dvor na tretiu otázku odpovie v zmysle prvej alternatívy: Platí to pri zohľadnení článkov 16 a 52 Charty základných práv Európskej únie na jednej strane a možnosti udelenia povolení o výnimke podľa článku 5 ods. 2 nariadenia č. 2271/96 na druhej strane aj vtedy, ak hospodárskemu subjektu EÚ so zachovaním obchodného vzťahu so zmluvným partnerom vedeným na zozname hrozia značné hospodárske straty na trhu v USA (tu: 50 percent obratu koncernu)?

         (1)  Nariadenie Rady (ES) č. 2271/96 z 22. novembra 1996 o ochrane pred účinkami uplatňovania právnych predpisov prijatých treťou krajinou mimo jej územia a pred účinkami opatrení na nich založených alebo z nich vyplývajúcich (Ú. v. ES L 309, 1996, s. 1; Mim. vyd. 10/001, s. 75).


title: Vec C-130/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona (Španielsko) 9. marca 2020 – YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/16

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Španielsko) 9. marca 2020 – YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Vec C-130/20)
      (2020/C 201/24)
      Jazyk konania: španielčina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyňa: YJ

         Žalovaný: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Prejudiciálna otázka

      Možno ustanovenie, akým je článok 60 ods. 4 Ley General de la Seguridad Social (všeobecný zákon o sociálnom zabezpečení), podľa ktorého ženy, ktoré dobrovoľne odídu do dôchodku, nemajú nárok na materský príspevok na rozdiel od žien, ktoré tiež odídu do dôchodku dobrovoľne v riadnom stanovenom veku alebo ktoré odídu do dôchodku predčasne, ale z dôvodu práce vykonávanej počas celého svojho pracovného života, z dôvodu invalidity alebo preto, lebo pred odchodom do dôchodku prestali pracovať z dôvodu, za ktorý nezodpovedajú, považovať za priamu diskrimináciu v zmysle smernice 79/7 (1)?

         (1)  Smernica Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením (Ú. v. ES L 6, 1979, s. 24; Mim. vyd. 05/001, s. 215).


title: Vec C-139/20: Žaloba podaná 16. marca 2020 – Európska komisia/Poľská republika

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/17

      Žaloba podaná 16. marca 2020 – Európska komisia/Poľská republika
      (Vec C-139/20)
      (2020/C 201/25)
      Jazyk konania: poľština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Siekierzyńska a A. Armenia, splnomocnené zástupkyne)

         Žalovaná: Poľská republika

         Návrhy žalobkyne

                  —

                  určiť, že Poľská republika tým, že pri vykonávaní práva, ktoré priznáva oslobodenie od spotrebnej dane pre energetické výrobky, ktoré používajú energeticky náročné podniky spadajúce pod systém Únie obchodovania s emisnými kvótami, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 17 ods. 1 písm. b) a článku 17 ods. 4 smernice Rady z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (1),

                  —

                  zaviazať Poľskú republiku na náhradu trov konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Poľská republika zaviedla do vnútroštátnej legislatívy oslobodenie od spotrebnej dane pre energetické výrobky, ktoré používajú energeticky náročné podniky spadajúce pod systém Únie obchodovania s emisnými kvótami (ďalej len „systém EU ETS“).
      Podľa názoru Komisie ide o nesplnenie povinností vyplývajúcich z článku 17 ods. 1 písm. b) a článku 17 ods. 4 smernice Rady z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny. Podľa týchto ustanovení oslobodenia alebo úľavy na úrovni zdaňovania pre energetické výrobky, ktoré používajú energeticky náročné podniky, prichádzajú do úvahy len v prípade, že sa uzatvárajú dohody s podnikmi alebo združeniami podnikov, alebo keď sa vykonávajú systémy obchodovateľných povolení alebo ekvivalentné opatrenia, pokiaľ vedú k dosahovaniu cieľov ochrany životného prostredia alebo k zvýšeniam úspory energie. Podľa názoru Komisie systém EU ETS nemožno považovať za „systém obchodovateľných povolení“ v zmysle vyššie uvedených ustanovení.

         (1)  Ú. v. ES L 283, 2003, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405.


title: Vec C-144/20: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administratīvā rajona tiesa (Lotyšsko) 27. marca 2020 – AS „LatRailNet“, VAS „Latvijas dzelzceļš“/Valsts dzelzceļa administrācija

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/18

      Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administratīvā rajona tiesa (Lotyšsko) 27. marca 2020 – AS „LatRailNet“, VAS „Latvijas dzelzceļš“/Valsts dzelzceļa administrācija
      (Vec C-144/20)
      (2020/C 201/26)
      Jazyk konania: lotyščina

         Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

      Administratīvā rajona tiesa

         Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

         Žalobkyne: AS „LatRailNet“, VAS „Latvijas dzelzceļš“

         Žalovaný: Valsts dzelzceļa administrācija

         Prejudiciálne otázky

                  1.

                  Má sa článok 56 ods. 2 smernice [2012/34] (1) vykladať v tom zmysle, že priznáva regulačnému orgánu právomoc prijať z vlastnej iniciatívy rozhodnutie, ktorým sa podniku, ktorý vykonáva základné funkcie manažéra železničnej infraštruktúry spomenuté v článku 7 ods. 1 uvedenej smernice, uloží povinnosť zaviesť v predpisoch týkajúcich sa výpočtu poplatkov za používanie infraštruktúry (systém spoplatňovania) určité zmeny, ktoré sa netýkajú diskriminácie žiadateľov?

                  2.

                  V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, má regulačný orgán právomoc stanoviť takým rozhodnutím podmienky, ktoré musia upravovať uvedené zmeny, napríklad tým, že uloží povinnosť vylúčiť z kritérií na stanovenie poplatkov za používanie infraštruktúry vopred plánované výdavky, ktoré sa hradia zo štátneho rozpočtu alebo z rozpočtov územných správnych celkov, ktoré osobní dopravcovia nemôžu uhradiť z príjmov plynúcich z dopravy?

                  3.

                  Má sa článok 32 ods. 1 smernice [2012/34] vykladať v tom zmysle, že povinnosť udržať pri stanovovaní príplatkov k poplatkom za používanie infraštruktúry optimálnu konkurencieschopnosť segmentov železničného trhu, ktorá členským štátom vyplýva z uvedeného odseku, sa vzťahuje aj na stanovenie poplatkov za používanie infraštruktúry v trhových segmentoch, v ktorých neexistuje hospodárska súťaž, napríklad z dôvodu, že v dotknutom trhovom segmente vykonáva dopravu len jeden železničný dopravca, ktorému bolo priznané výlučné právo na vykonávanie dopravy v uvedenom trhovom segmente stanovené v článku 2 písm. f) nariadenia č. 1370/2007 (2)?

         (1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/34/EÚ z 21. novembra 2012, ktorou sa zriaďuje jednotný európsky železničný priestor (Ú. v. EÚ L 343, 2012, s. 32).

         (2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70 (Ú. v. EÚ L 315, 2007, s. 1).


title: Vec C-159/20: Žaloba podaná 8. apríla 2020 – Európska komisia/Dánske kráľovstvo

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/18

      Žaloba podaná 8. apríla 2020 – Európska komisia/Dánske kráľovstvo
      (Vec C-159/20)
      (2020/C 201/27)
      Jazyk konania: dánčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: M. Konstantinidis, I. Naglis a U. Nielsen, splnomocnení zástupcovia)

         Žalovaný: Dánske kráľovstvo

         Návrhy žalobkyne

      Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor:

                  —

                  konštatoval, že Dánske kráľovstvo si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 13 nariadenia o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (1), keďže nezabránilo používaniu označenia „Feta“ dánskymi mliekarňami pre syry, ktoré nie sú v súlade so špecifikáciami uverejnenými v nariadení Komisie (ES) č. 1829/2002 (2), ani nezastavilo takéto používanie,

                  —

                  ďalej konštatoval, že Dánske kráľovstvo tým, že tolerovalo, aby dánske mliekarne vyrábali a uvádzali na trh imitácie syra „Feta“, porušilo článok 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ) v spojení s článkom 1 ods. 1 a článkom 4 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012,

                  —

                  uložil Dánskemu kráľovstvu povinnosť nahradiť trovy konania.

         Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

      Komisia sa domnieva, že dánske orgány si nesplnili povinnosti, ktoré im vyplývajú z nariadenia č. 1151/2012, keď tolerovali, aby dánski podnikatelia nezákonne používali označenie „Feta“ pre syr vyrábaný v Dánsku.
      Predovšetkým možno konštatovať, že používanie označenia „Feta“ v rozpore s nariadením č. 1151/2012 sa uskutočňuje v Dánsku, v dôsledku čoho je tento členský štát povinný prijať všetky nevyhnutné administratívne a súdne opatrenia, aby zabránil takémuto používaniu alebo ho zastavil. Keďže Dánsko odmietlo dodržiavať uvedené pravidlá, Komisia dospela k záveru, že uvedený členský štát si neplní povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 13 ods. 3 nariadenia č. 1151/2012, a tým porušuje právo Únie.
      Dánsko navyše tým, že tolerovalo, aby dánske mliekarne vyrábali a uvádzali na trh imitácie syra „Feta“, porušilo článok 4 ods. 3 ZEÚ v spojení s článkom 1 ods. 1 a článkom 4 nariadenia č. 1151/2012, čím ohrozilo plnenie cieľov Únie, a síce zaručiť riadnu hospodársku súťaž medzi poľnohospodármi a výrobcami, ktorých poľnohospodárske výrobky a potraviny majú charakteristické vlastnosti dávajúce im pridanú hodnotu; pomáhať výrobcom výrobkov spojených s určitou zemepisnou oblasťou zabezpečením príjmov primeraných vzhľadom na kvalitu výrobkov, a zaručiť ochranu označení ako práva priemyselného vlastníctva na území Únie.
      Komisia sa tiež domnieva, že Dánsko tým, že nezabránilo porušovaniu práv spojených s chráneným označením pôvodu (CHOP) „Feta“, ku ktorému dochádza tým, že dánske mliekarne vyvážajú imitácie tohto syra z Únie do tretích štátov, alebo tým, že ho nezastavilo, oslabuje pozíciu Únie v medzinárodných rokovaniach, ktorých cieľom je zaručiť ochranu systémov kvality Únie, a porušuje zásadu lojálnej spolupráce zakotvenú v článku 4 ods. 3 ZEÚ.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (Ú. v. EÚ L 343, 2012, s. 1).

         (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 1829/2002 zo 14. októbra 2002, ktorým sa mení a dopĺňa príloha k nariadeniu (ES) č. 1107/96 ohľadom názvu Feta (Ú. v. ES L 277, 2002, s. 10; Mim. vyd. 03/ 037, s. 195).


title: Vec T-437/18: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Tilly-Sabco/Komisia („Mimozmluvná zodpovednosť – Poľnohospodárstvo – Vývozné náhrady – Hydinové mäso – Zrušenie vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 689/2013 rozsudkom Súdneho dvora – Ujma“)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/20

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Tilly-Sabco/Komisia
      (Vec T-437/18) (1)

      („Mimozmluvná zodpovednosť - Poľnohospodárstvo - Vývozné náhrady - Hydinové mäso - Zrušenie vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 689/2013 rozsudkom Súdneho dvora - Ujma“)
      (2020/C 201/28)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Francúzsko) (v zastúpení: R. Milchior a S. Charbonnel, advokáti)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: A. Lewis a B. Hofstötterer, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podľa článku 268 ZFEÚ na náhradu škody, ktorá bola údajne spôsobená žalobkyni z dôvodu prijatia vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 689/2013 z 18. júla 2013, ktorým sa stanovujú vývozné náhrady za hydinové mäso (Ú. v. EÚ L 196, 2013, s. 13)

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Tilly-Sabco je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 364, 8.10.2018.


title: Vec T-37/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Cimpress Schweiz/EUIPO – Impress Media (CIMPRESS) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie CIMPRESS – Staršia obrazová ochranná známka Európskej únie impress – Staršia slovná národná ochranná známka Impress-Media – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/20

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Cimpress Schweiz/EUIPO – Impress Media (CIMPRESS)
      (Vec T-37/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie CIMPRESS - Staršia obrazová ochranná známka Európskej únie impress - Staršia slovná národná ochranná známka Impress-Media - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001“)
      (2020/C 201/29)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Cimpress Schweiz GmbH (Winterthur, Švajčiarsko) (v zastúpení: C. Eckhartt, P. Böhner a A. von Mühlendahl, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Söder, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Impress Media GmbH (Mönchengladbach, Nemecko) (v zastúpení: F. Remmertz, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 30. októbra 2018 (spojené veci R 1716/2017-2 a R 1786/2017-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Impress Media a spoločnosťou Cimpress Schweiz

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Povoľuje sa, aby Impress GmbH vstúpila do konania ako vedľajšia účastníčka namiesto spoločnosti Impress Media GmbH.

                  2.

                  Žaloba sa zamieta.

                  3.

                  Cimpress Schweiz GmbH znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a spoločnosti Impress.

         (1)  Ú. v. EÚ C 82, 4.3.2019.


title: Vec T-78/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Lidl Stiftung/EUIPO – Plásticos Hidrosolubles (green cycles) („Ochranná známka Európskej únie – Konanie vo veci zrušenia – Obrazová ochranná známka Európskej únie green cycles – Riadne používanie ochrannej známky – Článok 18 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001 – Článok 10 ods. 3 a 4 delegovaného nariadenia (EÚ) 2018/625 – Podoba, ktorá sa líši v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť – Neexistencia používania označenia ako loga podniku“)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/21

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Lidl Stiftung/EUIPO – Plásticos Hidrosolubles (green cycles)
      (Vec T-78/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Konanie vo veci zrušenia - Obrazová ochranná známka Európskej únie green cycles - Riadne používanie ochrannej známky - Článok 18 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001 - Článok 10 ods. 3 a 4 delegovaného nariadenia (EÚ) 2018/625 - Podoba, ktorá sa líši v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť - Neexistencia používania označenia ako loga podniku“)
      (2020/C 201/30)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Nemecko) (v zastúpení: A. Marx, K. Bonhagen a M. Wolter, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: S. Scardocchia a J. Crespo Carrillo, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Plásticos Hidrosolubles, SL (Rafelbuñol, Španielsko) (v zastúpení: C. Sueiras Villalobos, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu piateho odvolacieho senátu EUIPO z 29. novembra 2018 (vec R 778/2018-5) týkajúcemu sa konania vo veci zrušenia medzi spoločnosťou Lidl Stiftung a spoločnosťou Plásticos Hidrosolubles

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutie piateho odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 29. novembra 2018 (vec R 778/2018-5) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje riadne používanie napadnutej ochrannej známky pre výrobky patriace do triedy 20.

                  2.

                  V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

                  3.

                  Lidl Stiftung & Co. KG, l’EUIPO et Plásticos Hidrosolubles, SL, znášajú vlastné trovy konania, ktoré im vznikli v konaní pred Všeobecným súdom.

         (1)  Ú. v. EÚ C 122, 1.4.2019.


title: Vec T-108/19: Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Kerry Luxembourg/EUIPO – Döhler (TasteSense By Kerry) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie TasteSense By Kerry – Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie MultiSense – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001)“)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/22

      Rozsudok Všeobecného súdu z 29. apríla 2020 – Kerry Luxembourg/EUIPO – Döhler (TasteSense By Kerry)
      (Vec T-108/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie TasteSense By Kerry - Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie MultiSense - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001)“)
      (2020/C 201/31)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Kerry Luxembourg Sàrl (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Ivanauskas a H. O’Neill, splnomocnení zástupcovia)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom EUIPO: Döhler GmbH (Darmstadt, Nemecko)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 27. novembra 2018 (vec R 1179/2018-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Döhler a Kerry Luxembourg

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  Kerry Luxembourg Sàrl je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 139, 15.4.2019.


title: Vec T-3/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 2. apríla 2020 – Thai World Import & Export/EUIPO – Elvir (Yaco) („Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Späťvzatie námietky Zastavenie konania“)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/22

      Uznesenie Všeobecného súdu z 2. apríla 2020 – Thai World Import & Export/EUIPO – Elvir (Yaco)
      (Vec T-3/19) (1)

      („Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Späťvzatie námietky Zastavenie konania“)
      (2020/C 201/32)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Thai World Import & Export Co. Ltd (Bangkok, Thajsko) (v zastúpení: S. Bénoliel-Claux, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Elvir (Condé-sur-Vire, Francúzsko) (v zastúpení: M. Lhotel, advokát)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 2. októbra 2018 (vec R 319/2018-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Elvir a Thai World Import & Export Co.

         Výrok

                  1.

                  Konanie sa zastavuje.

                  2.

                  Thai World Import & Export Co. Ltd a Elvir znášajú svoje vlastné trovy konania a každá z týchto spoločností je povinná nahradiť polovicu trov konania, ktoré vynaložil Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO).

         (1)  Ú. v. EÚ C 72, 25.2.2019.


title: Vec T-307/19: Uznesenie Všeobecného súdu z 2. apríla 2020 – SQlab/EUIPO (Innerbarend) („Žaloba o neplatnosť – Ochranná známka Európskej únie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Innerbarend – Absolútny dôvod zamietnutia – Opisný charakter – Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001 – Žaloba zjavne bez právneho základu“)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/23

      Uznesenie Všeobecného súdu z 2. apríla 2020 – SQlab/EUIPO (Innerbarend)
      (Vec T-307/19) (1)

      („Žaloba o neplatnosť - Ochranná známka Európskej únie - Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie Innerbarend - Absolútny dôvod zamietnutia - Opisný charakter - Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2017/1001 - Žaloba zjavne bez právneho základu“)
      (2020/C 201/33)
      Jazyk konania: nemčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: SQlab GmbH (Taufkirchen, Nemecko) (v zastúpení: A. Koelle, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: A. Söder, splnomocnená zástupkyňa)

         Predmet veci

      Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 18. marca 2019 (vec R 2180/2018-4) týkajúcemu sa prihlášky slovného označenia Innerbarend ako ochrannej známky Európskej únie

         Výrok

                  1.

                  Žaloba sa zamieta.

                  2.

                  SQlab GmbH je povinná nahradiť trovy konania.

         (1)  Ú. v. EÚ C 230, 8.7.2019.


title: Vec T-885/19 R: Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 22. apríla 2020 – Aquind a i./Komisia („Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Energetika – Transeurópske energetické infraštruktúry – Nariadenie (EÚ) č. 347/2013 – Delegované nariadenie Komisie, ktorým sa mení nariadenie č. 347/2013 – Návrh na odklad výkonu – Neexistencia naliehavosti“)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/25

      Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 22. apríla 2020 – Aquind a i./Komisia
      (Vec T-885/19 R)
      („Konanie o nariadení predbežného opatrenia - Energetika - Transeurópske energetické infraštruktúry - Nariadenie (EÚ) č. 347/2013 - Delegované nariadenie Komisie, ktorým sa mení nariadenie č. 347/2013 - Návrh na odklad výkonu - Neexistencia naliehavosti“)
      (2020/C 201/36)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: Aquind Ltd (Wallsend, Spojené kráľovstvo), Aquind Energy Sàrl (Luxemburg, Luxembursko), Aquind SAS (Rouen, Francúzsko) (v zastúpení: S. Goldberg, C. Davis, J. Bille, solicitors, a E. White, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: O. Beynet, Y. Marinova a B. De Meester, splnomocnení zástupcovia)

         Predmet veci

      Návrh podaný na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ ma odklad výkonu delegovaného nariadenia Komisie z 31. októbra 2019, ktorým sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 347/2013, pokiaľ ide o zoznam projektov spoločného záujmu Únie

         Výrok

                  1.

                  Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

                  2.

                  O trovách sa rozhodne neskôr.


title: Vec T-145/20: Žaloba podaná 28. februára 2020 – IV/Komisia

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/25

      Žaloba podaná 28. februára 2020 – IV/Komisia
      (Vec T-145/20)
      (2020/C 201/37)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: IV (v zastúpení: J. Lemmer, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  uložil Európskej komisii a Interinštitucionálnemu stredisku starostlivosti o deti predškolského veku spoločne a nerozdielne povinnosť oznámiť [X] záznamy o dochádzke jeho dieťaťa [Y] za rok 2019 a rok 2020, ktoré majú k dispozícii, a to pod hrozbou nezáväznej pokuty vo výške 500 eur (päťsto eur) za každý deň omeškania od vydania rozhodnutia, ktoré sa má prijať;

                  —

                  uložil žalovanej, aby žalobcovi zaplatila sumu 1 500 eur z titulu nevratných trov konania, ktoré žalobca musel vynaložiť na uplatnenie svojich práv, a uložil jej povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza jediný žalobný dôvod založený na tom, že žalovaná porušila článok 42 Charty základných práv Európskej únie, ktorý je nazvaný „Právo na prístup k dokumentom“ a stanovuje, že „Každý občan Únie, ako aj každá fyzická osoba, ktorá má bydlisko, alebo každá právnická osoba, ktorá má sídlo v členskom štáte, má právo na prístup k dokumentom inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie bez ohľadu na ich nosič“.


title: Vec T-146/20: Žaloba podaná 8. marca 2020 – Csordas a i./Komisia

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/26

      Žaloba podaná 8. marca 2020 – Csordas a i./Komisia
      (Vec T-146/20)
      (2020/C 201/38)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Annamaria Csordas (Luxemburg, Luxembursko), Adrian Sorin Cristescu (Luxembursko), Jean Putz (Esch-sur-Alzette, Luxembursko), Miguel Vicente-Nunez (Luxembursko) (v zastúpení: M.-A. Lucas, advokát)

         Žalovaná: Európska komisia

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:
      pred rozhodnutím o žalobe

                  —

                  uložil Komisii povinnosť, aby prostredníctvom opatrení na vykonanie dokazovania a zabezpečenia priebehu konania po tom, ako od odborových zväzov (OZ), ktoré zostavili kandidátsku listinu č. 3, získala informácie, uviedla počet kandidátov uvedených na tejto listine, ktorých nominoval každý z týchto zväzov, a rozlišovala pritom medzi členmi a náhradníkmi, ako aj uviedla kľúč rozdelenia mandátov kandidátskej dvojice existujúceho medzi členom a náhradníkom;

            rozhodujúc o žalobe:

                  —

                  konštatoval protiprávnosť opomenutia Komisie určiť, zabrániť resp, namietať proti:

                              —

                              odmietnutiu predsedu volebnej komisie z 28. októbra 2019 zverejniť oznámenie, aby informoval zamestnancov o dohode uzavretej 14. októbra 2019 medzi FFPE, R&D, Solidarité européenne, TAO-AFI, USF-L a U4U o rozdelení mandátov svojej spoločnej listiny „Ensemble au Luxemburg“;

                              —

                              uverejneniu tejto dohody predsedom volebnej komisie v neurčitom okamihu v priebehu volieb, v ktorom nebola uvedená skutočnosť, že určité OZ sa zlúčili alebo spojili, ani počet kandidátov nominovaných každým z týchto zväzov;

                              —

                              neuvedenie OZ zastupovaného každým kandidátom listiny č. 3 „Ensemble au Luxembourg“, hoci OZ, ktoré zostavili túto listinu, patrili do rôznych odborových organizácií a niektoré z nich majú sídlo v Bruseli a túto listinu nepodporovali;

                              —

                              oznámeniu výsledkov volieb 26. novembra 2019;

                              —

                              vytvoreniu miestnej luxemburskej sekcie výboru zamestnancov v dôsledku volieb z novembra 2019;

                              —

                              rozhodnutiam miestnej luxemburskej sekcie výboru zamestnancov týkajúcim sa vymenovania zástupcov vo výbore zamestnancov;

                  —

                  zrušil prispôsobenie mandátov OZ kandidujúcich vo voľbách do výboru zamestnancov v novembri 2019, ktoré bolo stanovené Komisiou po oznámení výsledkov volieb na základe dohody o rozdelení mandátov zo 14. októbra 2019;

                  —

                  zrušil každé rozhodnutie, ktorým boli OZ, ktoré podpísali dohodu zo 14. októbra 2019, alokované prostriedky, ktoré prevyšujú tie, ktorými disponovali na základe mandátov, ktoré im boli pridelené v dôsledku volieb do výboru zamestnancov v roku 2016;

                  —

                  uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení zásady slobodných a demokratických volieb, pretože kvôli opomenutiu predsedu volebnej komisie zverejniť dohodu o rozdelení mandátov pred začiatkom volieb, vyvolali logá na volebnom plagáte listiny č. 3 „Ensemble Luxembourg“ u voličoch dojem, že túto listinu zostavilo päť odborových združení (OZ) označených ako takých, ktoré boli zastúpené 20 dvojicami kandidátov rovnakým pomerom, zatiaľ čo z dohody vyplývalo, že zoznam bol zostavený šiestimi OZ – medzi nimi dvomi inak označenými –, ktoré boli zastúpené nepomerne.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení zásady slobodných a demokratických volieb, pretože zverejnenie dohody o rozdelení mandátov predsedom volebnej komisie v priebehu volieb pri niektorých voličoch vyvolalo dojem, že túto listinu zostavilo šesť OZ, ktoré boli zastúpené 20 dvojicami kandidátov v pomere uvedenom v dohode, zatiaľ čo v skutočnosti bola zostavená tromi OZ a spojením troch ďalších, pričom jeden z posledných uvedených mohol zastupovať ostatné dva, ktoré v dôsledku toho neboli zastúpené kandidátmi listiny, prinajmenšom nie v uvedenom pomere.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení slobodnej voľby medzi kandidátmi listiny č. 3 a pravdepodobnosti zámeny, pokiaľ ide o tak podporovaný OZ, pretože ani listina č. 3 „Ensemble Luxembourg“ ani príslušný volebný plagát neuvádzali OZ zastúpeného každým z kandidátov uvedených na tejto listine, hoci išlo o listinu zostavenú šiestimi rôznymi OZ, resp. tromi OZ a zlúčením alebo spojením troch ďalších, ktoré boli súčasťou rôznych odborových organizácií so sídlom v Luxemburgu, ale aj v Bruseli, pričom nie všetky z nich vyjadrili podporu spoločnej listine.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásady slobodných a demokratických volieb, pretože zverejnenie dohody o rozdelení mandátov v priebehu volieb predsedom volebnej komisie u voličov vyvolalo dojem, že OZ, ktoré zostavili listinu č. 3, sú zastúpené počtom kandidátov, ktorý zodpovedá pomeru uvedenému každým z nich, čo v skutočnosti tak nebolo, alebo prinajmenšom, že R&D získal časť mandátov od Solidarité européenne, zatiaľ čo v skutočnosti to boli USF-L, ako aj FFPE a U4U, ktoré časť svojich mandátov postúpili R&D.


title: Vec T-154/20: Žaloba podaná 19. marca 2020 – IY/Parlament

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/28

      Žaloba podaná 19. marca 2020 – IY/Parlament
      (Vec T-154/20)
      (2020/C 201/39)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: IY (v zastúpení: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
      v prvom rade:

                  —

                  zrušil rozhodnutie o prepustení žalobkyne zo 4. júla 2019,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na zaplatenie odškodného vo výške 20 000 eur za utrpenú morálnu ujmu,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na náhradu trov konania,

            subsidiárne:

                  —

                  určil, že rozhodnutie o rozpustení politickej skupiny ENF je protiprávne,

                  —

                  následne zrušil rozhodnutie o prepustení žalobkyne zo 4. júla 2019,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na zaplatenie odškodného vo výške 20 000 eur za utrpenú morálnu ujmu,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení. Žalobkyňa tvrdí, že rozhodnutie o prepustení, ktoré je odôvodnené len údajným rozpustením európskej politickej skupiny ENF, je poznačené zjavne nesprávnym posúdením.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa týka zneužitia právomoci, keďže Európsky parlament využil svoju právomoc k tomu, aby jednoduchú zmenu názvu európskej politickej skupiny prezentoval navonok ako rozpustenie politickej skupiny.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení práva byť vypočutý. Žalobkyňa sa domnieva, že nebolo dodržané jej právo byť vypočutá pred prijatím akéhokoľvek rozhodnutia o prepustení.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania z dôvodu, že Parlament uplatnil rôzne konania na zamestnancov údajne rozpustenej politickej skupiny.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod je založený na porušení zásady riadnej správy a povinnosti starostlivosti.

            Subsidiárne žalobkyňa napáda protiprávnosť rozhodnutia o rozpustení európskej politickej skupiny ENF. Tvrdí, že vzhľadom na to, že rozhodnutie o rozpustení je protiprávne, pretože je poznačené nesprávnym právnym posúdením a zneužitím právomoci, je takisto protiprávne rozhodnutie o prepustení založené na uvedenom rozhodnutí a musí byť zrušené.


title: Vec T-155/20: Žaloba podaná 19. marca 2020 – IZ/Parlament

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/29

      Žaloba podaná 19. marca 2020 – IZ/Parlament
      (Vec T-155/20)
      (2020/C 201/40)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: IZ (v zastúpení: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd
      v prvom rade:

                  —

                  zrušil rozhodnutie o prepustení žalobkyne zo 4. júla 2019,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na zaplatenie odškodného vo výške 20 000 eur za utrpenú morálnu ujmu,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na náhradu trov konania,

            subsidiárne:

                  —

                  určil, že rozhodnutie o rozpustení politickej skupiny ENF je protiprávne,

                  —

                  následne zrušil rozhodnutie o prepustení žalobkyne zo 4. júla 2019,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na zaplatenie odškodného vo výške 20 000 eur za utrpenú morálnu ujmu,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu žaloby uvádza žalobkyňa v prvom rade päť žalobných dôvodov. ktoré sú totožné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými vo veci T-154/20, IY/Parlament.
      Subsidiárne sa žalobkyňa odvoláva na protiprávnosť rozhodnutia o rozpustení európskej politickej skupiny ENF. Tvrdí, že vzhľadom na to, že rozhodnutie o rozpustení je protiprávne, pretože je poznačené nesprávnym právnym posúdením a zneužitím právomoci, je takisto protiprávne rozhodnutie o prepustení založené na uvedenom rozhodnutí a musí byť zrušené.


title: Vec T-156/20: Žaloba podaná 19. marca 2020 – JA/Parlament

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/29

      Žaloba podaná 19. marca 2020 – JA/Parlament
      (Vec T-156/20)
      (2020/C 201/41)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: JA (v zastúpení: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd
      v prvom rade:

                  —

                  zrušil rozhodnutie o prepustení žalobkcu zo 4. júla 2019,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na zaplatenie odškodného vo výške 20 000 eur za utrpenú morálnu ujmu,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na náhradu trov konania,

            subsidiárne:

                  —

                  určil, že rozhodnutie o rozpustení politickej skupiny ENF je protiprávne,

                  —

                  následne zrušil rozhodnutie o prepustení žalobkyne zo 4. júla 2019,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na zaplatenie odškodného vo výške 20 000 eur za utrpenú morálnu ujmu,

                  —

                  zaviazal Európsky parlament na náhradu trov konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu žaloby uvádza žalobca v prvom rade päť žalobných dôvodov. ktoré sú totožné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými vo veci T-154/20, IY/Parlament.
      Subsidiárne sa žalobca odvoláva na protiprávnosť rozhodnutia o rozpustení európskej politickej skupiny ENF. Tvrdí, že vzhľadom na to, že rozhodnutie o rozpustení je protiprávne, pretože je poznačené nesprávnym právnym posúdením a zneužitím právomoci, je takisto protiprávne rozhodnutie o prepustení založené na uvedenom rozhodnutí a musí byť zrušené.


title: Vec T-159/20: Žaloba podaná 23. marca 2020 – JB/CEDEFOP

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/30

      Žaloba podaná 23. marca 2020 – JB/CEDEFOP
      (Vec T-159/20)
      (2020/C 201/42)
      Jazyk konania: gréčtina

         Účastníci konania

         Žalobca: JB (v zastúpení: V. Christianos, advokát)

         Žalovaný: Európske stredisko pre rozvoj odborného vzdelávania (ďalej len „Cedefop“)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil implicitné rozhodnutie Cedefop o zamietnutí z 19. januára 2020;

                  —

                  uložil Cedefop povinnosť zaplatiť žalobcovi celkovú sumu 442 276,78 eura.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 41 Charty základných práv Európskej únie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení práva na riadnu správu vecí verejných z dôvodu, že úradník Cedefop, ktorý bol svedkom svedčiacim v neprospech žalobcu, skúmal jeho žiadosť o náhradu škody; porušenie článku 11a Služobného poriadku Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“).

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod založený na porušení prezumpcie neviny v rámci skúmania žiadosti podanej žalobcom na základe článku 90 ods. 1 služobného poriadku, ako to potvrdzuje implicitné rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti v zmysle článku 90 ods. 2 služobného poriadku.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod založený na skutočnosti, že žalovaný preradil žalobcu do nižšej platovej triedy a rozhodol o jeho nepovýšení v rozpore so služobným poriadkom a zásadou nestrannosti.


title: Vec T-160/20: Žaloba podaná 27. marca 2020 – 3M Belgium/ECHA

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/31

      Žaloba podaná 27. marca 2020 – 3M Belgium/ECHA
      (Vec T-160/20)
      (2020/C 201/43)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: 3M Belgium (Diegem, Belgicko) (v zastúpení: J.-P. Montfort a T. Delille, advokáti)

         Žalovaná: Európska chemická agentúra

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie ECHA zo 16. januára 2020 (ECHA/01/2020) o „zahrnutí látok vzbudzujúcich veľmi veľké obavy do zoznamu látok navrhovaných na zahrnutie do prílohy XIV“ nariadenia REACH (1), pokiaľ ide o zápis „kyseliny perfluorobutánsulfónovej (‚PFBS‘) a jej solí“,

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť znášať trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore s požiadavkami článku 57 písm. f) nariadenia REACH a na tom, že žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keďže nebolo preukázané, že táto látka má pravdepodobne závažné účinky na zdravie ľudí alebo životné prostredie.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore so zásadou právnej istoty, vrátane zásady predvídateľnosti, keďže žalobkyni nebolo umožnené akokoľvek identifikovať alebo potvrdiť definíciu, kritériá alebo faktory, ktoré ECHA použila na podporu svojho rozhodnutia.

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES, Ú. v. EÚ L 396, 2006, s. 1.


title: Vec T-162/20: Žaloba podaná 28. marca 2020 – UPL Europe a Indofil Industries (Netherlands)/EFSA

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/32

      Žaloba podaná 28. marca 2020 – UPL Europe a Indofil Industries (Netherlands)/EFSA
      (Vec T-162/20)
      (2020/C 201/44)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyne: UPL Europe Ltd (Warrington Cheshire, Spojené kráľovstvo), Indofil Industries (Holandsko) BV (Amsterdam, Holandsko) (v zastúpení: C. Mereu a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaný: Európsky úrad pre bezpečnosť potravín

         Návrhy

      Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  konštatoval, že žaloba je prípustná a dôvodná

                  —

                  zrušil rozhodnutie Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín (ďalej len „EFSA“) z 28. januára 2020, doručené žalobkyniam 29. januára 2020 a týkajúce sa posúdenia žiadostí o dôverné zaobchádzanie podaných vo vzťahu k určitým častiam záveru EFSA z partnerského preskúmania účinnej látky mankozeb z hľadiska posúdenia rizika pesticídov (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), a

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú šesť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod založený na porušení procesných predpisov článku 12 vykonávacieho nariadenia Komisie č. 844/2012 (1): napadnuté rozhodnutie bolo prijaté na základe procesných vád skutkovej a právnej povahy.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod založený na porušení hmotnoprávnych predpisov článku 13 vykonávacieho nariadenia Komisie č. 844/2012: napadnuté rozhodnutie bolo prijaté na základe nesprávneho skutkového a právneho posúdenia z hmotnoprávneho hľadiska.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod, založený na nesprávnom uplatnení článkov 38, 39 a 40 nariadenia č. 178/2002 (2): žalovaný podal nesprávny výklad a nesprávne uplatnil ustanovenia o dôvernosti uvedené v článkoch 38, 39 a 40 nariadenia č. 178/2002.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod, založený na porušení článku 63 nariadenia č. 1107/2009 (3): žalovaný tým, že sa rozhodol zverejniť informácie, s ohľadom na ktoré chceli žalobkyne zachovať dôverné zaobchádzanie, čo mohlo poškodiť ich obchodné záujmy, porušil článok 63 nariadenia č. 1107/2009.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod, založený na nedostatku právomoci: žalovaný prekročil svoje právomoci, pretože jediným orgánom, ktorý je podľa práva poverený klasifikovaním či preklasifikovaním látok je v súlade s nariadením č. 1272/2008 (4), Európska chemická agentúra, a nie žalovaný.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod, založený na porušení základných zásad práva Únie, a to zásady zákonnosti, právnej istoty, ochrany legitímnej dôvery, riadnej správy vecí verejných a zásady proporcionality, ako aj povinnosti vykonať riadne a nestranné preskúmanie: napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore so základnými zásadami práva Európskej únie.

         (1)  Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 844/2012 z 18. septembra 2012 , ktorým sa stanovujú ustanovenia potrebné na vykonávanie postupu obnovenia účinných látok podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (Ú. v. EÚ L 252, 2012, s. 26).

         (2)  Nariadenie (ES) č. 178/2002 Európskeho parlamentu a Rady z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (Ú. v. ES L 31, 2002, s. 1).

         (3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 309, 2009, s. 1).

         (4)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 zo 16. decembra 2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí, o zmene, doplnení a zrušení smerníc 67/548/EHS a 1999/45/ES a o zmene a doplnení nariadenia (ES) č. 1907/2006 (Ú. v. EÚ L 353, 2008, s. 1).


title: Vec T-164/20: Žaloba podaná 19. marca 2020 – BG/Parlament

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/33

      Žaloba podaná 19. marca 2020 – BG/Parlament
      (Vec T-164/20)
      (2020/C 201/45)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: BG (v zastúpení: A. Tymen, L. Levi, a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaný: Európsky parlament

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie žalovaného z 20. mája 2019 o zamietnutí žiadosti žalobcu o pomoc podanej v júli 2017,

                  —

                  ak je to potrebné, zrušil rozhodnutie žalovaného z 10. decembra 2019 o zamietnutí sťažnosti žalobcu podanej 20. augusta 2019,

                  —

                  priznal žalobcovi náhradu nemajetkovej ujmy vo výške 50 000 eur,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení základného práva byť vypočutý (článok 41 ods. 2 písm. a) Charty).

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na porušení základného práva na nestranné a spravodlivé vybavenie veci (článok 41 ods. 1 Charty) a porušení článku 24 Služobného poriadku, ako aj povinnosti starostlivosti.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na porušení základného práva na riadne odôvodnené rozhodnutie (článok 41 ods. 2 písm. c) Charty a článok 25 Služobného poriadku).

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení a porušení článkov 12a a 24 Služobného poriadku.
                  V súvislosti s návrhom na náhradu škody žalobca poukazuje na porušenie povinnosti, ktorého sa dopustil žalovaný, škodu, ktorá mu bola spôsobená, a príčinnú súvislosť medzi porušením povinnosti a škodou.


title: Vec T-166/20: Žaloba podaná 3. apríla 2020 – JD/EIB

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/34

      Žaloba podaná 3. apríla 2020 – JD/EIB
      (Vec T-166/20)
      (2020/C 201/46)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: JD (v zastúpení: H. Hansen, advokát)

         Žalovaná: EIB

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie (i) vyžadujúce, aby žalobca podpísal dodatok k pracovnej zmluve, ktorým sa by zriekol niektorých práv v oblasti sociálneho zabezpečenia, a (ii) brániaci žalobcovi nastúpiť do služobného pomeru v EIB, pokiaľ uvedený dodatok nepodpíše;

                  —

                  nariadil, aby žalovaná vzala späť svoj list, v ktorom navrhuje uvedený dodatok a súvisiacu žiadosť, aby žalobca podpísal uvedený dodatok ako predpoklad nástupu do služobného pomeru;

                  —

                  nariadil žalovanej, aby žalobcovi umožnila nastúpiť do služobného pomeru v EIB s retroaktívnym uplatnením platu a výhod odo dňa nástupu do služobného pomeru dohodnutého v pracovnej zmluve;

                  —

                  uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania a

                  —

                  vyhradil všetky práva žalobcu.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza štyri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení požiadaviek na ochranu údajov.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že žalovaná porušila článok 15 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) 2018/1725 (1). Žalovaná použila odpovede zo zdravotného dotazníka na obmedzenie krytia v prípade úmrtia a invalidity, hoci v oznámení o ochrane údajov v tomto dotazníku sa neuvádzalo, že by mohlo byť použitý na takýto účel.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na neexistencii právneho základu pre obmedzenie krytia požadovaného EIB.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že žalovaná porušila článok 33d Služobného poriadku II a článok 9.1.2 pravidiel pre zamestnancov. Právny základ, z ktorého EIB vychádza (článok 6-1 Pravidiel systému dôchodkového poistenia), nemožno primerane vykladať tak, ako to navrhuje EIB. Uvedený výklad nezohľadňuje definíciu a stanovený účel vstupnej lekárskej prehliadky v zmysle článku 2.1.1.A prílohy X pravidiel pre zamestnancov.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na neexistencii právneho základu pre požiadavku podpísať dodatok.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že žalovaná porušila článok 13 Služobného poriadku II. V predpisoch EIB neexistuje žiadne pravidlo, ktoré by vyžadovalo, aby osoba, ktorá uzavrela pracovnú zmluvu s EIB a bola služobným lekárom vyhlásená za práceschopnú, podpísala dodatok k pracovnej zmluve, ktorým by sa zriekla niektorých práv v oblasti sociálneho zabezpečenia (konkrétne krytia pre prípad smrti a invalidity).

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na diskriminácii a konkrétne na porušení článku 21 ods. 1 a článku 34 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie.

                              —

                              Žalobca tvrdí, že napadnutým rozhodnutím sa žalovaná snaží odňať žalobcovi základné práva v oblasti sociálneho zabezpečenia (konkrétne krytie pre prípad smrti a invalidity) na základe vnímaných genetických rysov alebo údajného postihnutia. Tým, že EIB požadovala, aby sa žalobca vzdal uvedených práv v oblasti sociálneho zabezpečenia pod hrozbou ukončenia jeho pracovnej zmluvy, porušila základné práva žalobcu. Konanie žalovanej je diskriminačné vzhľadom, na to, že sa snaží obmedziť základné práva žalobcu v oblasti sociálneho zabezpečenia na základe svojvoľného dôvodu (existencia „veľmi/extrémne nízkeho“ rizika invalidity v budúcnosti) a na ľubovoľné obdobie (5 rokov).

         (1)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1725 z 23. októbra 2018 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov inštitúciami, orgánmi, úradmi a agentúrami Únie a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 45/2001 a rozhodnutie č. 1247/2002/ES (Ú. v. EÚ L 295, 2018, s. 39).


title: Vec T-180/20: Žaloba podaná 7. apríla 2020 – JE/Rada a Konferencia zástupcov vlád členských štátov

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/35

      Žaloba podaná 7. apríla 2020 – JE/Rada a Konferencia zástupcov vlád členských štátov
      (Vec T-180/20)
      (2020/C 201/47)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca: JE (v zastúpení: N. Forwood, QC)

         Žalovaní: Rada Európskej únie a Konferencia zástupcov vlád členských štátov

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  čiastočne zrušil deklaráciu Konferencie zástupcov vlád členských štátov o dôsledkoch vystúpenia Spojeného kráľovstva z Európskej únie pre generálnych advokátov Súdneho dvora Európskej únie z 29. januára 2020, ako bola uverejnená Radou pod referenčným číslom Rady XT 21018/20;

                  —

                  uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy konania

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu žaloby žalobca tvrdí, že právny akt prijatý žalovanými treba čiastočne zrušiť z dôvodu nedostatku právomoci, porušenia základných procesných požiadaviek, porušenia Zmlúv a zásady právneho štátu v súvislosti s jej uplatňovaním a z dôvodu zneužitia právomoci.


title: Vec T-184/20: Žaloba podaná 9. apríla 2020 – JE/Súdny dvor Európskej únie

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/36

      Žaloba podaná 9. apríla 2020 – JE/Súdny dvor Európskej únie
      (Vec T-184/20)
      (2020/C 201/48)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: JE (v zastúpení: N. Forwood, QC)

         Žalovaný: Súdny dvor Európskej únie

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  čiastočne zrušil rozhodnutie predsedu Súdneho dvora z 31. januára 2020, ktorým sa miesto generálnej advokátky zastávané žalobkyňou vyhlasuje za voľné a ktorým sa začína konanie o vymenovaní jej nástupcu,

                  —

                  uložil žalovanému povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Žalobkyňa na podporu svojej žaloby tvrdí, že napadnuté rozhodnutie musí byť zrušené z dôvodu nedostatku právomoci, porušenia základných procesných náležitostí, ako aj porušenia Zmlúv a právnych predpisov, ktorými sa vykonávajú.


title: Vec T-191/20: Žaloba podaná 9. apríla 2020 – FCA Italy/EUIPO – Bettag (Pandem)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/36

      Žaloba podaná 9. apríla 2020 – FCA Italy/EUIPO – Bettag (Pandem)
      (Vec T-191/20)
      (2020/C 201/49)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: FCA Italy SpA (Turín, Taliansko) (v zastúpení: F. Jacobacci a E. Truffo, lawyers)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Christoph Bettag (Aachen, Nemecko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie Pandem – prihláška č. 17 297 029

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO zo 4. februára 2020 vo veci R 1483/2019-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001,

                  —

                  závažné skreslenie skutkového stavu.


title: Vec T-193/20: Žaloba podaná 10. apríla 2020 – Eternit/EUIPO – Eternit Österreich (Panels)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/37

      Žaloba podaná 10. apríla 2020 – Eternit/EUIPO – Eternit Österreich (Panels)
      (Vec T-193/20)
      (2020/C 201/50)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Eternit (Kapelle-op-den-Bos, Belgicko) (v zastúpení: J. Muyldermans a P. Maeyaert, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Eternit Österreich GmbH (Vöcklabruck, Rakúsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ sporného dizajnu: žalobkyňa

         Dotknutý sporný dizajn: dizajn Európskej únie č. 2 538 140-0001

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie tretieho odvolacieho senátu EUIPO z 5. februára 2020 vo veci R 1661/2018-3

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania žalobkyne.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 6 nariadenia Rady (ES) č. 6/2002


title: Vec T-194/20: Žaloba podaná 27. marca 2020 – JF/EUCAP Somalia

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/37

      Žaloba podaná 27. marca 2020 – JF/EUCAP Somalia
      (Vec T-194/20)
      (2020/C 201/51)
      Jazyk konania: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobca): JF (v zastúpení: A. Kunst, advokát)

         Žalovaný: EUCAP Somalia (Mogadišo, Somálsko)

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
      Žalobou o neplatnosť (článok 263 ZFEÚ) a návrhom na náhradu škody z mimozmluvnej zodpovednosti (článok 268 ZFEÚ a článok 340 ods. 2 ZFEÚ) sa žalobca domáha, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil rozhodnutie vedúceho misie EUCAP Somalia z 18. januára 2020 o ukončení žalobcovho pracovného pomeru;

                  —

                  zrušil rozhodnutie vedúceho misie EUCAP Somalia z 31. januára 2020 o zamietnutí žalobcovho interného opravného prostriedku;

                  —

                  nariadil EUCAP Somalia nahradiť žalobcovi z titulu mimozmluvnej zodpovednosti majetkovú ujmu vo forme miezd, odmien a nárokov (ušlá mzda) za prechodné obdobie stanovené v dohode o vystúpení uzavretej medzi Európskou úniou a Spojeným kráľovstvom (ďalej len „dohoda o vystúpení“);

                  —

                  nariadil misii EUCAP Somalia nahradiť žalobcovi majetkovú a nemajetkovú ujmu, ktorá vznikla v dôsledku protiprávnych rozhodnutí, ocenenú predbežne ex aequo et bono na čiastku 60 000 eur;

                  —

                  rozhodol, že misia EUCAP Somalia bude znášať vlastné trovy konania a nahradí trovy konania vynaložené žalobcom, spolu s úrokom vo výške 8 %.

            Podporne, žalobou na základe rozhodcovskej doložky (článok 272 ZFEÚ) (pokiaľ sa budú obe napadnuté rozhodnutia považovať za neoddeliteľné od žalobcovej pracovnej zmluvy) a návrhom na náhradu škody zo zmluvnej zodpovednosti (článok 340 ods. 1 ZFEÚ), sa žalobca domáha, aby Súdny dvor:

                  —

                  určil, že rozhodnutia vedúceho misie EUCAP Somalia z 18. januára 2020 a 31. januára 2020 sú protiprávne;

                  —

                  nariadil misii EUCAP Somalia nahradiť žalobcovi z titulu zmluvnej zodpovednosti vyššie uvedenú majetkovú a nemajetkovú ujmu;

                  —

                  rozhodol, že misia EUCAP Somalia bude znášať vlastné trovy konania a nahradí trovy konania vynaložené žalobcom, spolu s úrokom vo výške 8 %.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu žaloby podľa článku 263 ZFEÚ žalobca uvádza päť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že misia EUCAP Somalia porušila právo byť vypočutý, pretože žalobca nebol vypočutý pred prijatím rozhodnutia z 18. januára 2020 o ukončení jeho pracovnej zmluvy.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že misia EUCAP Somalia porušila zákaz priamej diskriminácie na základe štátnej príslušnosti, pretože rozhodnutie o ukončení žalobcovej pracovnej zmluvy sa zakladá na nadobudnutí platnosti dohody o vystúpení napriek existencii prechodného obdobia, čo predstavuje protiprávne rozdielne zaobchádzanie s britskými a nebritskými zmluvnými zamestnancami EUCAP Somalia.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že misia EUCAP Somalia porušila zásadu rovného zaobchádzania, pretože so žalobcom zaobchádzala odlišne v porovnaní s medzinárodnými zmluvnými zamestnancami britskej štátnej príslušnosti v iných misiách SZBP, ktorých zamestnanecký vzťah bol počas prechodného obdobia zachovaný v súlade s dohodou o vystúpení.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na tom, že misia EUCAP Somalia porušila dohodu o vystúpení, pretože opomenula skutočnosť, že ustanovenie o misiách SZBP týkajúce sa medzinárodných zmluvných zamestnancov britskej štátnej príslušnosti sa uplatní aj naďalej a neobmedzuje trvanie zamestnania takých zamestnancov počas prechodného obdobia.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod sa zakladá na tom, že misia EUCAP Somalia porušila zásadu ochrany legitímnych očakávaní, pretože medzinárodným zmluvným zamestnancom britskej štátnej príslušnosti boli poskytnutí uistenia, že ich zamestnanecký vzťah sa zachová počas prechodného obdobia v súlade s dohodou o vystúpení.
                  Pro prípad, že by Súdny dvor rozhodol, že návrh podľa článku 263 ZFEÚ sa neprípustný s odôvodnením, že rozhodnutia by sa považovali za neoddeliteľné od žalobcovej pracovnej zmluvy, žalobca žiada Súdny dvor, na podporu návrhu podaného podporne na základe článku 272 ZFEÚ, aby prihliadol na týchto päť žalobných dôvodov. Uvádzané porušenia by sa potom museli považovať za porušenia zmluvnej povahy.


title: Vec T-195/20: Žaloba podaná 6. apríla 2020 – Sociedade da Água de Monchique/EUIPO – Ventura Vendrell (chic ÁGUA ALCALINA 9,5 PH)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/39

      Žaloba podaná 6. apríla 2020 – Sociedade da Água de Monchique/EUIPO – Ventura Vendrell (chic ÁGUA ALCALINA 9,5 PH)
      (Vec T-195/20)
      (2020/C 201/52)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: portugalčina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Sociedade da Água de Monchique, S. A. (Caldas de Monchique, Portugalsko) (v zastúpení: M. Osório de Castro, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Pere Ventura Vendrell (Sant Sadurní d’Anoia, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie chic ÁGUA ALCALINA 9,5 PH – prihláška č. 017027608

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 20. januára 2020 vo veci R 2524/2018-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie a následne nariadil vykonať zápis prihlasovanej ochrannej známky,

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-198/20: Žaloba podaná 30. marca 2020 – Shindler a i./Rada

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/40

      Žaloba podaná 30. marca 2020 – Shindler a i./Rada
      (Vec T-198/20)
      (2020/C 201/54)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobcovia: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Taliansko) a deväť ďalších žalobcov (v zastúpení: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

                  —

                  v plnom rozsahu zrušil rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/135 z 30. januára 2020 o uzavretí Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, spoločne s Dohodou o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu a jej prílohami,
                  subsidiárne,

                  —

                  čiastočne zrušil rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/135 z 30. januára 2020 o uzavretí Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, spoločne s Dohodou o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, v rozsahu, v akom tieto akty automaticky a všeobecným spôsobom, bez akéhokoľvek posúdenia proporcionality rozlišujú občanov Únie a štátnych príslušníkov Spojeného kráľovstva od 1. februára 2020, a zrušil tak predovšetkým šiesty odsek preambuly a články 9, 10 a 127 dohody o vystúpení,
                  v dôsledku toho

                  —

                  uložil Rade Európskej únie povinnosť nahradiť všetky trovy konania, vrátane výdavkov súvisiacich s advokátom vo výške 5 000 eur.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú trinásť žalobných dôvodov.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 106a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (Euratom). Žalobcovia sa v tejto súvislosti predovšetkým domnievajú, že britský národ nehlasoval za vystúpenie Spojeného kráľovstva z Euroatomu a že formálna stránka týkajúca sa vystúpenia Spojeného kráľovstva z tejto organizácie by mala byť dodržaná.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod sa zakladá na procesnej vade týkajúcej sa povahy konečnej dohody. Žalobcovia v tejto súvislosti tvrdia, že rozhodnutie uzavrieť dohodu o vystúpení je nezákonné, pretože Únii priznáva „výnimočnú horizontálnu právomoc“ na rokovania o dohode o vystúpení a narušuje tak rozdelenie právomocí medzi Úniou a členskými štátmi, keďže vylučuje možnosť zmiešanej dohody a neumožňuje tak nijakú ratifikáciu konečnej dohody členskými štátmi.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 127 Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP), pretože postup, ktorý stanovuje tento článok na účely odstúpenia od dohody, nebol dodržaný, čo podľa žalobcov znamená, že napadnuté rozhodnutie obsahuje procesnú vadu a vedie k neplatnosti.

                  4.

                  Štvrtý žalobný dôvod sa zakladá na neexistencii posúdenia proporcionality odňatia európskeho občianstva niektorým kategóriám britských občanov. Žalobcovia sa domnievajú, že napadnuté rozhodnutie by sa malo zrušiť z dôvodu, že nezohľadňuje nemožnosť voliť v čase referenda 23. júna 2016 o členstve Spojeného kráľovstva v Európskej únii viacerých kategórií britských občanov: tí, ktorí vykonávali svoju slobodu pohybu v rámci Únie a boli mimo britského územia už viac ako pätnásť rokov, štátni príslušníci zámorských krajín a území, Normánskych ostrov a britskí väzni.

                  5.

                  Piaty žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady demokracie, rovnosti zaobchádzania, slobody pohybu, slobody prejavu a riadnej správy vecí verejných. Žalobcovia predovšetkým tvrdia, že napadnuté rozhodnutie odporuje právnemu poriadku Únie, ktorý zakotvuje zásadu rovnosti zaobchádzania všetkých občanov, a právnemu poriadku Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd.

                  6.

                  Šiesty žalobný dôvod sa zakladá na porušení článkov 52 ZEÚ, článkov 198, 199, 203 a 355 ZFEÚ v súvislosti so zámorskými krajinami a územiami. Žalobcovia sa domnievajú, že vzhľadom na to, že sa napadnuté rozhodnutie neopieralo o príslušný právny základ, a to článok 203 ZFEÚ, ktorý sa uplatňuje na zámorské krajiny a územia, je nezákonné a musí byť zrušené.

                  7.

                  Siedmy žalobný dôvod sa zakladá na porušení postavenia Gibraltáru rozhodnutím z 30. januára 2020 v rozsahu, v akom článok 3 dohody o vystúpení je v rozpore s medzinárodným právom a konkrétne so zásadou práva na sebaurčenie národov.

                  8.

                  Ôsmy žalobný dôvod sa zakladá na porušení článku 4 ZFEÚ z dôvodu, že napadnuté rozhodnutie nerešpektovalo zásadu rozdelenia právomocí medzi Úniou a členskými štátmi, čo vzhľadom na postavenie vyhradené Gibraltáru, musí viesť k jeho zrušeniu.

                  9.

                  Deviaty žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery. Žalobcovia v tejto súvislosti najmä tvrdia, že napadnuté rozhodnutie vedie k strate ich práv na trvalý pobyt, ktoré nadobudli po piatich rokoch nepretržitého pobytu v členskom štáte, bez toho, aby stanovoval konkrétne dôsledky tejto straty a najmä bez akéhokoľvek preskúmania proporcionality.

                  10.

                  Desiaty žalobný dôvod sa zakladá na porušení práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života zaručeného Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd. Žalobcovia tvrdia, že napadnuté rozhodnutie porušuje ich právo na súkromný a rodinný život v rozsahu, v akom im odníma európske občianstvo a v dôsledku toho právo na slobodný pobyt na území členského štátu, ktorého nie sú štátnymi príslušníkmi, ale na území ktorého si vybudovali rodinný život.

                  11.

                  Jedenásty žalobný dôvod sa zakladá na porušení práva britských občanov voliť a byť volený v miestnych a európskych voľbách. Podľa žalobcov článok 127 dohody o vystúpení je v rozpore s článkom 18 ZFEÚ a článkami 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie. Napadnuté rozhodnutie by malo byť teda zrušené v rozsahu, v akom ratifikuje dohodu obsahujúcu ustanovenie, ktoré zakladá diskrimináciu medzi britskými občanmi.

                  12.

                  Dvanásty žalobný dôvod sa zakladá na automatickom a všeobecnom rozlišovaní, ktoré robí dohoda o vystúpení medzi občanmi Únie a štátnymi príslušníkmi Spojeného kráľovstva, bez akéhokoľvek posúdenia proporcionality vo vzťahu k súkromnému a rodinnému životu britských občanov od 1. februára 2020. Na podporu tohto žalobného dôvodu žalobcovia tvrdia, že odňatie európskeho občianstva nemôže byť automatické a všeobecné, že sa malo vykonať posúdenie každého jednotlivého prípadu, a že keďže k takému posúdeniu nedošlo, musí byť napadnuté rozhodnutie zrušené.

                  13.

                  Trinásty žalobný dôvod sa zakladá na spojení článkov 18, 20 a 22 ZFEÚ a článku 12 dohody o vystúpení. Žalobcovia sa domnievajú, že diskriminácia stanovená v článku 127 dohody o vystúpení je v rozpore so zákazom akejkoľvek diskriminácie na základe štátnej príslušnosti, stanoveným v článku 18 ZFEÚ.


title: Vec T-199/20: Žaloba podaná 14. apríla 2020 – Aldi Stores/EUIPO – Dualit (Tvar toastera)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/42

      Žaloba podaná 14. apríla 2020 – Aldi Stores/EUIPO – Dualit (Tvar toastera)
      (Vec T-199/20)
      (2020/C 201/55)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Aldi Stores Ltd (Atherstone, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: S. Barker, Solicitor a C. Blythe, barrister)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Dualit Ltd (Crawley, Spojené kráľovstvo)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom

         Dotknutá sporná ochranná známka: trojrozmerná ochranná známka Európskej únie (Tvar toastera) – ochranná známka Európskej únie č. 48 728

         Konanie pred EUIPO: konanie o výmaze

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO zo 14. februára 2020 vo veci R 1034/2019-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie a vyhovel návrhu na vyhlásenie neplatnosti podľa článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001;

                  —

                  alternatívne, zrušil napadnuté rozhodnutie a vrátil vec EUIPO priamo výmazovému oddeleniu alebo odvolacím senátom;

                  —

                  ďalej alternatívne, zrušil napadnuté rozhodnutie a vyhovel návrhu na vyhlásenie neplatnosti podľa článkov 7 ods. 1 písm. a), písm. e) bod ii) a/alebo písm. e) bod iii) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001;

                  —

                  uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré žalobkyni vznikli v súvislosti s týmto konaním.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001;

                  —

                  porušenie základných procesných požiadaviek, alternatívne porušenie článku 27 ods. 2 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625;

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001;

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001;

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. e) bod iii) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-200/20: Žaloba podaná 15. apríla 2020 – Stone Brewing/EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (STONE BREWING)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/43

      Žaloba podaná 15. apríla 2020 – Stone Brewing/EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (STONE BREWING)
      (Vec T-200/20)
      (2020/C 201/56)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Stone Brewing Co. LLC (Escondido, Kalifornia, Spojené štáty) (v zastúpení: M. Kloth, R. Briske a D. Habel, advokáti)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Molson Coors Brewing Company (UK) Ltd (Burton Upon Trent, Spojené kráľovstvo)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška ochrannej známky Európskej únie STONE BREWING – prihláška č. 15 423 668

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 31.januára 2020 vo veci R 1524/2018-4

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  rozhodol o náhrade trov konania v jej prospech.

         Uvádzané žalobné dôvody

                  —

                  porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625;

                  —

                  porušenie článku 47 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 a článku 10 ods. 3) delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625;

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001


title: Vec T-202/20: Žaloba podaná 17. apríla 2020 – Target Brands/EUIPO – The a.r.t. company b&s (ART CLASS)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/44

      Žaloba podaná 17. apríla 2020 – Target Brands/EUIPO – The a.r.t. company b&s (ART CLASS)
      (Vec T-202/20)
      (2020/C 201/57)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Target Brands Inc. (Minneapolis, Minnesota, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Norris, barrister)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: The a.r.t. company b&s, SA (Quel, Španielsko)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa

         Dotknutá sporná ochranná známka: prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie ART CLASS – prihláška č. 16 888 695

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie piateho odvolacieho senátu EUIPO z 23. januára 2020 vo veci R 1597/2019-5

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  zamietol rozhodnutie o námietke s ohľadom na všetky zvyšné sporné tovary,

                  —

                  subsidiárne vrátil vec EUIPO na opätovné posúdenie,

                  —

                  priznal jej náhradu trov konania, ktoré vznikli v súvislosti s konaním o tejto žalobe, odvolaním pred odvolacím senátom a v konaní o námietkach.

         Uvádzaný žalobný dôvod

      porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001.


title: Vec T-203/20: Žaloba podaná 18. apríla 2020 – Al-Imam/Rada

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/45

      Žaloba podaná 18. apríla 2020 – Al-Imam/Rada
      (Vec T-203/20)
      (2020/C 201/58)
      Jazyk konania: francúzština

         Účastníci konania

         Žalobca: Maher Al-Imam (Damašek, Sýria) (v zastúpení: M. Brillat, advokát)

         Žalovaná: Rada Európskej únie

         Návrhy

      Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  vyhlásil túto žalobu za prípustnú,

                  —

                  konštatoval nezákonnosť nariadenia Rady (EÚ) č. 36/2012 z 18. januára 2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 442/2011, v rozsahu, v akom sa týka žalobcu; nezákonnosť rozhodnutia Rady 2013/255/SZBP z 31. mája 2013 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii v rozsahu, v akom sa týka žalobcu; nezákonnosť vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2020/211 zo 17. februára 2020, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, v rozsahu, v akom sa týka žalobcu; nezákonnosť vykonávacieho rozhodnutia Rady (SZBP) 2020/212 zo 17. februára 2020, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii, v rozsahu, v akom sa týka žalobcu;

                  —

                  v dôsledku toho zrušil nariadenie Rady (EÚ) č. 36/2012 z 18. januára 2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 442/2011, v rozsahu, v akom sa týka žalobcu; rozhodnutie Rady 2013/255/SZBP z 31. mája 2013 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii, v rozsahu, v akom sa týka žalobcu; vykonávacie Nariadenie Rady (EÚ) 2020/211 zo 17. februára 2020, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 36/2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, v rozsahu, v akom sa týka žalobcu; vykonávacie rozhodnutie Rady (SZBP) 2020/212 zo 17. februára 2020, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii, v rozsahu, v akom sa týka žalobcu;

                  —

                  uložil Rade povinnosť zaplatiť žalobcovi sumu 10 000 eur týždenne od 18. februára 2020 ako náhradu vecnej škody spôsobenej prijatím sporných opatrení;

                  —

                  uložil Rade povinnosť zaplatiť žalobcovi sumu 15 000 eur týždenne od 18. februára 2020 ako náhradu nemajetkovej ujmy spôsobenej prijatím sporných opatrení;

                  —

                  uložil Rade povinnosť nahradiť žalobcovi akúkoľvek ujmu, ktorá mu bude v budúcnosti spôsobená z dôvodu prijatia sporných opatrení;

                  —

                  uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.

         Dôvody a hlavné tvrdenia

      Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza tri žalobné dôvody.

                  1.

                  Prvý žalobný dôvod je založený na porušení základných práv žalobcu počas postupu prijímania sporných aktov. Tento žalobný dôvod sa delí na dve časti.

                              —

                              Prvá časť je založená na porušení práva žalobcu na obhajobu, to znamená práva byť vypočutý a zásady kontradiktórnosti.

                              —

                              Druhá časť je založená na porušení práva na účinnú súdnu ochranu.

                  2.

                  Druhý žalobný dôvod je založený na zjavne nesprávnom posúdení pri prijímaní sporných aktov. Tento žalobný dôvod sa delí na dve časti.

                              —

                              Prvá časť je založená na nedostatočnosti dôkazov, ktoré mali opodstatňovať zápis mena žalobcu do zoznamu osôb, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia.

                              —

                              Druhá časť je založená na skreslení skutkového stavu.

                  3.

                  Tretí žalobný dôvod je založený na nezákonnom a neprimeranom narušení základných práv žalobcu z dôvodu obsahu sporných aktov. Tento žalobný dôvod sa delí na dve časti.

                              —

                              Prvá časť je založená na porušení práva vlastniť majetok.

                              —

                              Druhá časť je založená na porušení práva na rešpektovanie súkromia a rodinného života.


title: Vec T-204/20: Žaloba podaná 19. apríla 2020 – Zoom/EUIPO – Facetec (ZOOM)

text:
               15.6.2020

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               C 201/46

      Žaloba podaná 19. apríla 2020 – Zoom/EUIPO – Facetec (ZOOM)
      (Vec T-204/20)
      (2020/C 201/59)
      Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

         Účastníci konania

         Žalobkyňa: Zoom KK (Tokio, Japonsko) (v zastúpení: M. de Arpe Tejero, advokát)

         Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

         Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Facetec Inc. (Las Vegas, Nevada, Spojené štáty)

         Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

         Majiteľ spornej ochrannej známky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

         Dotknutá sporná ochranná známka: medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu v súvislosti so slovnou ochrannou známkou ZOOM – medzinárodný zápis označujúci Európsku úniu č. 1 323 959

         Konanie pred EUIPO: námietkové konanie

         Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 7. februára 2020 vo veci R 507/2019-1

         Návrhy

      Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

                  —

                  zrušil napadnuté rozhodnutie,

                  —

                  uložil EUIPO a ďalšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy konania.

         Uvádzaný žalobný dôvod

                  —

                  porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2017/1001.